Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Skr. 1981/82:183

Regeringens skrivelse

1981/82:183

om pension m. m. till vissa tjänstemän som entledigats i anslutning till en regeringsombildning;

beslutad den 25 mars 1982.

Regeringen bereder riksdagen fillfälle alt la del av vad som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen lämnas en redogörelse för statssekreterarnas anställnings­förhållanden i samband med en regeringsombildning.

Bakgrunden är den krifik som riktats mot alt unga personer efter en kort fids anställning fåll pension och all denna i vissa fall inle påverkats av andra inkomster.

I skrivelsen framhålls att en statssekreterare som entledigas i samband med en regeringsombildning bör erbjudas annat arbete genom den nya regeringens försorg. Endast i undantagsfall kan det bli fråga om pension. Skulle en sådan beviljas kommer den all samordnas med ersättning från förvärvsarbete eller med annan pension.

I    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 183

Skr. 1981/82:183

2

Utdrag

BUDGETDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1982-03-25

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelse om pension m. m. till vissa tjänstemän som entledigats i anslutning till en regeringsombildning

Inledning

Med slöd av regeringens bemyndigande den 10 april 1980 tillkallade jag en särskild utredare' (B 1980:4) för att närmare överväga de principer som varit vägledande vid pensioneringen av statssekreterare som entledigats i anslutning lill ett regeringsskifte och föreslå eventuella ändringar av dessa principer.

Utredaren har i december 1981 avlämnat betänkandet (Ds B 1981:19)... men se'n en rejäl trygghet inkomslgaranti för statssekreterare. I belän­kandet föresläs ett system som skall ge statssekreterare, vilka avgår lill följd av ett regeringsskifte, ekonomisk grundtrygghet och samtidigt under­lätta rekryteringen. Utredaren har lagt fram ett förslag lill lag om inkomst­garanti. Lagförslaget bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Efter remiss har yttranden över belänkandet avgells av justitiekanslern, kammarrätten i Sundsvall, riksförsäkringsverket, kammarkollegiet, slals­konlorel, riksrevisionsverkel, slatens arbetsgivarverk, slatens löne- och pensionsverk, statens arbetsmarknadsnämnd, länsstyrelsen i Stockholms län, länsstyrelsen i Kristianstads län. Svenska kommunförbundet. Lands­tingsförbundet, Kommunernas pensionsanstalt. Svenska Personal-Pen­sionskassan, Statsanställdas förbund. Centralorganisationen SACO/SR samlTCO:s slalsljänstemannaseklion (TCO-S), som överiämnal yttranden från Stalstjänstemannaförbundel och Departementens tjänstemannaför­ening.

' Justitieombudsmannen Per-Erik[REDACTED_EFTERNAMN].

Skr. 1981/82:183

3

En sammanställning av remissyttrandena bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 2.

Vidare bör en sammanfattning av pensionsvillkoren för vissa personer fogas till protokollet i delta ärende som bilaga 3.

Bakgrund

Statssekreterarnas anställningsförhållanden

Tjänsterna för statssekreterare inrättades genom beslut av 1917 års riksdag genom en uppdelning av expeditionschefens dåvarande åliggan­den. Statssekreteraren skulle vara departementschefens biträde för de "poUtiska" uppgifterna, ansvara för propositioner till riksdagen o. d. En­ligt förordningen (1980:560) med instruktion för regeringskansliet leds arbetet i ett departement närmast under departementschefen och övriga statsråd inom departementet av statssekreteraren. Denne skall främst sva­ra för planerings- och samordningsarbetet inom departementets verksam­hetsområde samt övervaka att arbetet bedrivs i överensstämmelse med planeringen. Statssekreterarens formella arbetsuppgifter synes inte ha ge­nomgått någon större förändring i vad de avser den huvudsakliga funktio­nen. De har med få undantag kommit all bli statsrådens närmaste politiska förtroendemän. Del har härigenom blivit i det närmaste självklart att en statssekreterare följer sill statsråd vid en regeringsombildning.

Statssekreterarna innehar ordinarie statlig tjänst som tillsätts med för­ordnande fills vidare, s.k. r-tjänsl. Detta innebär alt förordnandet för innehavaren av sådan tjänst kan om del finns skäl därtill när som helst återkallas med iakttagande av gällande uppsägningstid. De avlönas enligt chefslöneavtalel. Nuvarande statssekreterare har fem eller sex Ijänsletill-lägg ulöver baslönen.

Lagen (1976:600) om offentlig anställning är tillämplig på statssekrete­rarna. Däremot anses de vara undantagna från lagen (1974:12) om anställ­ningsskydd med hänsyn till sin ledande ställning.

Statssekreterarnas pensionsförhållanden

Tjänsten som statssekreterare var före den 1 juli 1959 inte förenad med pensionsrält. Delta behövde dock inle innebära att innehavare av sådan anställning saknade pensionsrätt. Då gällande avlöningsbeslämmelser medgav nämligen att ordinarie tjänst som fillsalts med förordnande tills vidare kunde förenas med lägre pensionsberälligande tjänst. Enligt uppgift skall dock under hela denna period före 1959 endast en statssekreterare ha kvarstått i tjänst till 65 års ålder. Efter medgivande av riksdagen tiller­kändes denna person, som förenade statssekrelerartjänslen med tjänst som kansliråd, viss förhöjning av kanslirådspensionen.

Genom tillkomsten av statens allmänna Ijänslepensionsreglemenle (1959:287 - SPR) fick statssekreterarna reguljär pensionsrält. De har

Skr. 1981/82:183

4

numera rätt lill ålderspension enligt allmänt pensionsavtal för statliga och vissa andra tjänstemän vid kvarstående lill lägst 65 års ålder, familjepen-sionsrätt för efterlevande samt rätt lill livränta vid förtida avgång. Dess­utom föreligger rätt lill sjukpension och om förutsättningar eljest föreligger även förtidspension.

Regeringen har nu fått bemyndigande av riksdagen att med avsteg från de reguljära bestämmelserna kunna besluta om pension fill innehavare av r-ljänst, i de fall där det är lill fördel för såväl den enskilde som för statsförvaltningen (prop. 1975:1 bilaga 2 p. 9, InU 1975:4, rskr 1975:218).

1976 års regeringsskifte

Överenskommelsen "om personalfrågor i samband med regeringsskifte"

Efter 1976 års regeringsskifte undertecknade den avgående och den tillträdande statsministern en överenskommelse som berörde bl.a. stats­sekreterarna i den avgående regeringen.

Överenskommelsen utgick från att den tillträdande och den avgående regeringen hade ett gemensamt intresse av all den personal i regerings­kansliet, som berördes av regeringsskiftet, behandlades med hänsynsta­gande fill sin ekonomiska och sociala trygghet saml personliga integritet.

Med anledning härav åtog sig den tillträdande regeringen all sörja för att den avgående regeringens statssekreterare så snart som möjligt erbjöds anfingen tjänster som i fråga om karaktär och ekonomiska förmåner svara­de mot statssekreterartjänsterna eller andra tjänster som de förklarade sig kunna godta. Vidare skulle statssekreterarna behållas vid de ekonomiska och andra förmåner som de hade vid tidpunkten för regeringsskiftet fram till den tidpunkt då de fillträdde andra tjänster. Någon skriffiig överens­kommelse beträffande pension åt avgående statssekreterare träffades där­emot inle.

Överenskommelsen avsåg inle bara statssekreterarna utan även infor-mationssekrelerarna och vissa sakkunniga i regeringskansliet.

Pensionsbeslut

Med stöd av 1975 års riksdagsbemyndigande logs som förebild för en reglering av pensionsfrågan för de avgående statssekreterarna i princip de pensionsbestämmelser som gäller för innehavare av förordnandeljänsl på bestämd tid, s. k. p-tjänst. För att rätt fill pension över huvud taget skulle medges krävdes lägst sex års innehav av r-tjänst inom kanslihuset. Tre av femlon statssekreterare fyllde inte delta krav. De övriga kunde åberopa relativt lång tjänstgöring inom kanslihuset och fillerkändes därför pension med varierande belopp.

På grund av gjorda utfästelser i samband med regeringsskiftet lämnades inle några föreskrifter i vad mån pensionen skulle innehållas eller över huvud taget upphöra för det fall en statssekreterare erhöll annan än statligt reglerad anställning.

Skr. 1981/82:183

5

Pensioneringen har föranlett debatt såväl i massmedia som i riksdagen. Kritiken har inriktat sig på del förhållandet att jämförelsevis unga personer tillerkänts livsvarig pension saml alt pension i vissa fall kan utgå ulan reduktion jämsides med lön i en senare anställning.

Den överenskommelse som träffades vid regeringsskiftet 1976 har även tillämpats på budget- och planeringscheferna i dåvarande finansdeparte­mentet.

Informationssekreterare och sakkunniga tillerkändes inte någon pen­sion.

Senare regeringsskiften

Statssekreterare

Vid 1978, 1979 och 1981 års regeringsskiften har man träffat nya över­enskommelser som i sak varit identiska med 1976 års överenskommelse.

Informationssekreterare och poUtiskt sakkunniga

Beträffande informationssekreterarna och övriga sakkunniga träffades i maj 1979 ett kollekfivavtal - del s. k. polifikeravtalet.

Av delta avtal, som gäller för "politisk" tjänsteman med arvodestjänst framgår bl. a. att tjänstemannen tillsätts med förordnande tills vidare, dock längst fill dess vederbörande statsråd lämnar sitt ämbete. Upphör anställ­ningen ulan all tjänstemannen själv begärt detta utgår avgångsvederlag motsvarande månadsarvodet under tre månader om tjänstemannen varit anställd kortare tid än sex månader. Har tjänstemannen varit anställd längre lid än sex månader utgår avgångsvederlag motsvarande månadsar­vodet under sex månader.

Återgår tjänstemannen till anställning som han varit tjänstledig från kan arbetsgivaren minska avgångsvederlaget med den lön tjänstemannen upp­bär.

Utredarens uppdrag

Mol bakgrund i det angelägna i att även statssekreterarnas situafion i ovan nämnda hänseende fick en grundligare belysning skulle utredaren ha som utgångspunkt för sitt uppdrag alt del inle kunde vara godtagbart att en f. d. statssekreterare före den allmänna pensionsåldern samtidigt uppbar pension som statssekreterare och inkomst av förvärvsarbete. Utredaren skulle därför överväga att utforma pensionen som en garanlipension med syfte all ge försörjning när denna inle kunde ordnas på annat sätt.

Del förutsattes alt utredaren skulle uppmärksamma all utredningen om statssekreterarnas pensioner kunde komma alt tjäna fill vägledning vid en eventuell framtida översyn av pensionsvillkoren för andra personer.

I uppdraget ingick även alt utredaren skulle överväga lämpligheten av ti    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 183

Skr. 1981/82:183

6

att införa ell författningsreglerat system för pensioneringen av vissa poli­fiskt tillsatta tjänstemän.

Betänkandet

Betänkandet har sin principiella utgångspunkt i den överenskommelse, som den avgående och den tillträdande statsministern undertecknade efler 1976 års regeringsskifte.

Enligt de pensionsbeslut som regeringen meddelade under hösten 1976, kunde en statssekreterare efter sex års tjänstgöring få både pension på grund av den tjänsten och inkomst av ett senare, icke-statligt förvärvsarbe­te.

Utredaren föreslår nu att en f.d. statssekreterare som entledigats fill följd av en regeringsombildning under vissa förutsättningar skall kunna få en särskild ersättning under del första året efter entledigandet och därefter en inkomstgaranfi. Inkomslgaranlin byts ul mol en egen- eller familjepen­sionsförmån om det finns förutsättningar härför enligt del allmänna pen­sionsavtalet.

För att få en inkomstgaranti krävs alt statssekrelerartjänslen innehafts i minst ett år. Den är hel om statssekreteraren antingen varit statssekretera­re i minst sex år eller haft en ATP-grundande inkomst under minst 30 år.

Hel inkomstgaranfi svarar mol 65 % av den lägsta stalssekrelerarlönen för januari månad vaoe år. Garantin reduceras om förmånslagaren får ytterligare inkomster. När dessa nått en viss nivå bortfaller inkomslgaran­lin.

Rätten lill särskild ersättning och inkomstgaranfi är dock beroende av den f. d. statssekreterarens inkomster på så sätt att de bortfaller om in­komsterna uppgår lill ett belopp som svarar mot den lägsta stalssekrelerar­lönen.

Inkomstgarantin minskas i princip med sådan inkomst av anställning eller annat förvärvsarbete som grundar rätt fill tilläggspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Den skall minskas också med förtidspen­sion (sjukbidrag) enligt nämnda lag och med tjänstepension som utgår i form av egenpension.

Föredragandens överväganden

Utredaren har utgått från alt de överenskommelser som träffats mellan de politiska partierna även framgent skall ha ett oförändrat innehåll. Detta skulle innebära bl. a. att f. d. statssekreterare så länge de inle fått antingen tjänster som i fråga om karaktär och ekonomiska förmåner svarar mol stalssekrelerarljänslerna eller andra tjänster som de förklarat sig kunna godta har ett latent anspråk på en likvärdig tjänst samt full lön tills de nått pensionsåldern.

Skr. 1981/82:183

7

Utredaren anser att det dock finns skäl alt förutsätta att dessa statssek­reterare får nya anställningar, eftersom del här är fråga om ytterst kompe­tenta personer som rimligen inle bör ha några svårigheter att finna likvär­diga anställningar.

Utredaren föreslår i sitt lagutkast en inkomstgaranfi som antingen ger försörjning när denna inte ordnas på annat sätt eller utgör en utfyllnad av lön, då visserligen annat arbete kunnat anvisas men med sämre löneförmå­ner.

Utredarens förslag innefattar en i och för sig tekniskt acceptabel lösning. Konstruktionen av den förordade inkomslgaranlin synes dock under vissa betingelser kunna gynna en avgående statssekreterare i så hög grad alt resuhatel från allmän synpunkt kan le sig mer stötande än vad en tillämp­ning av de äldre principerna leder fill. I andra fall synes inkomslgaranlin få så liten effekt all garanfins syfte att ge ekonomisk grundtrygghet och på så sätt verka rekryleringsfrämjande förfelas. Med beaktande av att del här gäller en liten grupp arbetstagare med stor spridning i äldershänseende och med olika levnads- och yrkesbakgaind synes del mindre lämpligt all man för lång tid framåt genom lagstiftning binder de ekonomiska villkoren inom en relativt snäv ram. Det kan uppkomma fall då även andra faktorer än enbart intjänade anställnings- eller tjänsteår måste bestämma en ekono­misk gotlgörelse.

Överenskommelserna utgår från att de entledigade statssekreterarna skall få nya anställningar, främst genom den tillträdande regeringens med­verkan. Som utredaren har påpekat, är tillgången på stafiiga tjänster som åtminstone är likvärdiga med slatssekreterartjänsl inle obegränsad.

Svårigheterna att söga för alt avgående statssekreterare får tjänster som i fråga om karaktär och ekonomiska förmåner motsvarar slatssekreterar­tjänsl ökar naluriiglvis i synnerhet om det också i framtiden blir läla regeringsbylen. Jag kan nämna att bara under åren 19781981 har närmare ett trettiotal statssekreterare fått andra anställningar.

Oavsett hur framtiden kommer alt gestalla sig anser jag det mofiverat att man i fortsättningen redan när statssekreterarna anställs bör undersöka vilka möjligheter de har alt återgå lill den tjänst som de tidigare utövat. För dem som redan tidigare innehar en statsanslällning kan oftast tjänstle­dighet ulan vidare påräknas. Jag räknar också med slöd i vissa fall från de politiska partierna och från fackliga och andra organisationer när del gäller alt skaffa nya arbeten. Del bör alltså anses vara normaU att en statssekre­terare, om han inte får en annan tjänst, återgår till tjänst som han tidigare utövat där så är möjligt, särskilt om han varit statssekreterare under relativt kort tid.

Om en statssekreterare inte har möjlighel alt återgå lill sin tidigare anställning bör den tillträdande regeringen sörja för all statssekreteraren får en ny anställning. Om lönen i denna inle motsvarar lönen i hans tidigare utövade tjänst kan regeringen tillerkänna honom en löneutfyllnad.

Skr. 1981/82:183

8

Samtliga riksdagspartier har accepterat - mol bakgrund av vad jag nu har redovisat - alt man ser över överenskommelsen om personalfrågor. Översynen bör gälla för statssekreterare som förordnas efler den 1 juli 1982.

Del kan även i fortsättningen vara befogat all ge statssekreterare pen­sion. Detta bör t. ex. ske när någon lämnar slalssekreterartjänsten några år före pensionsåldern utan att ha kunnat beredas annan lämplig anställning. I dessa fall bör pensionen beräknas enligt de grunder som tillämpades 1976. Även om statssekreteraren inle haft sex års anställning i kanslihuset kan regeringen besluta om pension.

I ett regeringsbeslut om en sådan pension kommer givetvis att föreskri­vas alt den före pensionsåldern skall samordnas med ersättning från för­värvsarbete eller med annan pension.

Prövningen av frågor om löneutfyllnad som jag här talat om bör ankom­ma på det organ inom regeringskansliet som regeringen finner lämpligt. Kostnaderna betalas från resp. departements anslag Förvaltningskost­nader.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle all la del av vad jag har anfört i del föregående om pension m. m. till vissa tjänstemän som enfiedigals i anslutning lill en regeringsombildning.

Regeringens beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar i enlighet med hemställan.

Skr. 1981/82:183

9

Bilaga 1

Förslag till

lag om inkomstgaranti m. m. för statssekreterare

Härigenom föreskrivs

Vem lagen gäller för, dess syfte och hur detta förverkligas

1 § Denna lag gäller för den statssekreterare som enfiedigas vid ell

regeringsskifte eller annan ombildning av regeringen och som vid entledi­

gandet inte har fyllt 65 är. För all ge en sådan statssekreterare ekonomisk

grundtrygghet under tiden efter entledigandet och för att på del sättet

underlätta rekryteringen till en sådan tjänst betalar staten ul särskild er­

sättning respektive inkomslgaranti lill honom eller henne under de förul­

sätlningar och i den utsträckning som denna lag anger.

Den särskilda ersättningen

2 § Den särskilda ersättningen böqar utgå dagen efter den då entledigan­

det skedde, förutsatt alt statssekreteraren då saknar sådan inkomst som

nämns i 5 § eller har en sådan inkomst som understiger den lägsta stalssek­

relerarlönen vid tiden för enfiedigandet. Ersättningen betalas ut så länge

statssekreteraren befinner sig i den inkomslsiluationen, men aldrig under

längre tid än ett år från entledigandet.

Den särskilda ersättningen motsvarar den lägsta stalssekrelerarlön som gäller för januari det år då entledigandet sker.

Inkomstgarantin och nya inkomster

3 § Inkomstgaranfin kan börja utgå när den särskilda ersättningen upp­

hör, förutsatt att statssekreteraren hade haft sin tjänst i minst ett år när han

eller hon entledigades. Den betalas ut som hel eller reducerad beroende på

statssekreterarens tidigare yrkesverksamma lid och aktuella inkomstför­

hållanden.

Statssekreterare som utan godtagbara skäl vägrar ta anställning som erbjuds honom eller henne förlorar rätten till inkomslgaranti.

4 §   Hel inkomslgaranti får statssekreterare som

1.

antingen har varit statssekreterare i minst 6 år eller har haft en pensionsgrundande inkomst för ATP under minst 30 år.

2.

inte har en inkomst som enligt 5 § påverkar inkomstgaranfin (sidoin­komst).

Hel inkomslgaranti motsvarar 65 % av den lägsta stalssekrelerarlönen för januari månad varje år.

5 §   Sidoinkomsler som kan påverka inkomslgaranlin är

1.   inkomst av anställning eller annat förvärvsarbete som nämns i 11 kap.

2 respektive 3 §§ lagen (1962: 381) om allmän försäkring,

2.

förtidspension och sjukbidrag enligt lagen om allmän försäkring och

3.

tjänstepension i form av egenpension.

Skr. 1981/82:183

10

Förutsättningen för att inkomslgaranlin skall påverkas är alt sidoin-komslen under ett år är större än ett basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Är detta fallet skall sidoinkomsten minskas med basbeloppet innan inkomslgaranlin beräknas enligt reglerna i 6 § andra stycket.

6 § Reducerad inkomslgaranti får den statssekreterare som inle fyller de

krav som enligt 4 § 1. krävs för hel inkomstgaranfi och/eller har sidoin­

komst som enligt 5 § påverkar garantin.

Reducerad inkomstgaranti beräknas med beloppet för hel inkomstgaran­ti som utgångspunkt. Detta belopp minskas först med 75 % av sidoinkoms­ten minus ett basbelopp. Det belopp som då fås minskas sedan med 1/6 resp. med 1/30 för varje helt år som fallas av den tid som krävs för hel inkomstgaranfi.

7 § Rätten till inkomstgaranfi upphör när sidoinkomsten före minskning­

en med ell basbelopp är så stor all någon garanfi inle längre betalas ut och

senast vid utgången av månaden före den då statssekreteraren fyller 65 år.

Uppgiftsskyldighet och andra verkställighetsföreskrifter

8 § Regeringen meddelar de föreskrifter som behövs för verkstäUigheten

av denna lag. I de föreskrifterna får regeringen bestämma all en statssekre­

terare skall vara skyldig att lill den myndighet som regeringen utser lämna

de uppgifter om sina ekonomiska och andra förhållanden som behövs för

alt myndigheten skall kunna avgöra om och i vilken omfattning som denna

lag skall tillämpas.

Ikraftträdandebestämmelser

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982. Den gäller - om inle regeringen för särskilda fall beslutar annat - förutom för statssekreterare som förord­nas därefter endast för de som har förordnats men inle entledigats dessför­innan.

Vid tiUämpningen av 4 § försl:a stycket 1. gäller att den statssekreterare som enfiedigas under år 1982 är berättigad till hel inkomstgaranfi om han eller hon har haft ATP-grundande inkomst i 23 år; sker enfiedigandet år 1983 berättigar 24 sådana år fill hel inkomslgaranti osv. efter samma grund. Det belopp som avses i 6 § andra stycket minskas i konsekvens med detta med 1/23, 1/24 osv. för varie heU år som fattas av den lid med pensions­grundande inkomst för ATP som enligt 4 § krävs för hel inkomstgaranfi.

Skr. 1981/82:183

11

Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över betänkandet "... men se'n en rejäl trygghet inkomstgaranti för statssekreterare" (Ds B 1981:19)

Allmänna synpunkter

Enligt statens arbetsgivarverks (SAV:s) mening var det olyckligt all de i och för sig rimliga åtagandena att söria för att en avgående regerings statssekreterare så snart som möjligt efler regeringsskiftet skulle få nya anställningar kompletterades med en principieU rätt lill pension. Detta, som också i vissa enskUda fall har kritiserats, kan enligt SAV inte motivera alt vissa av statssekreterarnas anställningsvillkor nu görs lill föremål för lagstiftning. Då de åtaganden i övrigt som gjorts beträffande statssekrete­rare kan komma att gälla även i framtiden, torde den föreslagna lagstift­ningen inte få någon större betydelse. SAV anser därför all man bör överväga om inle en tillfredsställande ordning - även ur rekryleringssyn-punkl kan nås genom att staten åtar sig alt i vissa situationer utge en inkomstutfyllnad eller att pröva fråga om en pension i det enskilda fallet.

Riksrevisionsverket (RRV) anser inle att utredaren presenterat några övertygande argument för att statssekreterares inkomsttrygghet skulle reg­leras i lagstiftning. Att det här rör sig om en liten undantagskrets av högre tjänstemän vUkas anställningsvillkor ensidigt regleras av arbetsgivaren särskiljer enUgt RRV:s mening inle i något principiellt avseende frågan från andra frågor som rör löner och anställningsvillkor för anstäUda i statlig tjänst. Som framhålls i utredningen finns ett avlal som ger regeringen rätt att med en genereU fullmakt från riksdagen besluta om avlönings- och pensionsförmåner för högre tjänstemän. RRV avvisar mot den bakgrunden tanken på lagstiftning och förordar att statssekreterarnas inkomsllrygghel regleras inom ramen för den nyss nämnda beslutanderätten. Inget hinder föreligger såvitt RRV kan se mot att den konstruktion som utredaren föreslagit används.

Enligt Statstjänstemannaförbundets uppfattning finns del inget skäl att införa en särskild lagstiftning för just statssekreterare, bl.a. av det skälet att reglerna för dessa kan bli vägledande för framtida översyn av pensions­villkoren för motsvarande grupper. I stället bör hithörande frågor lösas i kollektivavtal, liksom för alla andra statsanställda. Lämpligast kan detta ske genom att del s.k. poUtikeravtalet förändras liU alt även omfatta statssekreterarna.

Departmenlens tjänstemannaförening tiUstyrker utredningens förslag men sätter själva utgångspunkterna i fråga. En redan gynnad elit politiska beslutsfattare bör inle få förmåner, som skiljer sig från de vanliga, eller prioriteras vad gäller anställningstryggheten.

Skr. 1981/82:183

12

Centralorganisationen SACO/SR konstaterar med utgångspunkt från de senaste årens erfarenheter att ett syslem där avgångna statssekreterare får likvärdiga statliga anställningar har avsevärda negativa effekter. Del inne­bär bl. a. att de högsta och mest attrakfiva tjänsterna i ämbetsmannakar-riärerna inte blir tillgängliga för de dugligaste ämbetsmännen. SACO/SR anser inle att statssekreterarna bör äga företräde lill höga statliga tjänster. I stället bör det ekonomiska skyddet för statssekreterarna skapas genom en god "inkomslgaranti" även efter avgången. Den föreslagna modellen är inle tillfyllest för alt skapa tillräckligt goda rekryleringsförulsältningar.

Kammarrätten i SundsvaU anser all del, i enlighet med utredningens förslag, bör skapas en generell reglering av statssekreterarnas trygghels-frågor och all den ges i form av en särskild lag.

Särskilda synpunkter

Vem lagen gäller för, dess syfte och hur detta förverkligas

1 § Denna lag gäller för den statssekreterare som entledigas vid ett regeringsskifte eUer annan ombildning av regeringen och som vid entledi­gandet inle har fyllt 65 år. För att ge en sådan statssekreterare ekonomisk grundtrygghet under liden efler entledigandet och för att på del sättet underlätta rekryteringen lill en sådan tjänst betalar staten ut särskild er­sättning respektive inkomslgaranti liU honom eller henne under de förul­sätlningar och i den utsträckning som denna lag anger.

Enligt utredaren betyder ett regeringsskifte alt riksdagen har i den ord­ning som regeringsformen föreskriver godkänt det förslag lill statsminister som talmannen lagt fram. Del kan dock uppslå situationer där förändring­arna även inom en "sillande ministär" gör del motiverat att lagens regle­ring får utlösas.

Statssekreterare "honoris causa", dvs. tjänstemän i regeringskanslior­ganisationen vilka bara har titeln gemensam med en statssekreterare, skall enligt utredaren inle omfattas av lagen.

Kammarrätten i SundsvaU framhåller att en statssekreterare till följd av ett regeringsskifte eller en ombildning av regeringen visserligen förutsätts bli entledigad, men kan komma att kvarstå i sin tjänst under en övergångs­period. Därför bör anges att lagen är tillämplig när ett entledigande sker i samband med eller som en följd av ett regeringsskifte eller en regeringsom­bildning. Kammarrätten finner all uttalandena om hur tvisten om särskild ersättning och inkomslgaranti skall slitas är oklara.

Beträffande uttalandet i betänkandet alt ersättningen inte är all betrakta som pension framhåller justitiekanslern (JK) att detta betraktelsesätt i och för sig kan godtas men torde inle hindra alt ersättningen får sin grund i förhållandel mellan arbetsgivare och arbetstagare. Påslåendet alt med

Skr. 1981/82:183

13

staten som betalningsskyldig inte anses staten som f.d. arbetsgivare utan staten i en annan (ej närmare angiven) funktion och att därför tvister inle skall slitas av domstol, kan därför i hög grad ifrågasättas. Tillämpningstvis­ter synes, enligt JK, kunna bli hänförliga till arbetstvister som skall hand­läggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Om sådana tvister skall kunna undantas från domstolsprövning, torde det bli erforder­ligt alt i lag eller med slöd av lag föreskriva ett besvärsförfarande som gör undanlagsregeln i 1 kap. 2 § tredje stycket arbetstvisUagen fillämplig. Delta kan tala för all bestämmelserna om inkomsttrygghet för statssekrete­rare tas in i lag, ehuru normgivningen i övrigt på området torde falla inom regeringens kompelens.

JK konstaterar att 1 § berättigar statssekreterare ekonomisk gottgörelse inle bara om entledigandet är föranleti av en regeringsombildning, utan även om det föranlelts av andra orsaker men sker "vid" ombUdningen. Lagens tillämpningsområde bör begränsas lill vad som åsyftas genom all som villkor för rätt liU ersättning uppställes att enfiedigandet sker med anledning av regeringsombildningen. Sistnämnda uttryck är inte helt klar­läggande. Såväl detta som ordet regeringsskifte bör ersättas med uttryck som anknyter till terminologin i 6 kap. regeringsformen. Detta torde leda liU alt ersättning kan utgå också till statssekreterare som entledigas med anledning av ett enskilt statsråds entledigande. En sådan reglering torde vara lättare alt tillämpa och får i materiellt hänseende anses tillfredsställan­de.

I 1 § andra meningen i förslaget finns en formulering av motivkaraktär. Den kan medföra osäkerhet vid fillämpningen och bör utgå, anser JK.

Den särskilda ersättningen

2 § Den särskilda ersättningen böriar utgå dagen efter den då entledigan­det skedde, förutsatt alt statssekreteraren då saknar sådan inkomst som nämns i 5 § eller har en sådan inkomst som understiger den lägsta stalssek­relerarlönen vid tiden för entledigandet. Ersättningen betalas ul så länge statssekreteraren befinner sig i den inkomslsiluationen, men aldrig under längre tid än ett år från entledigandet.

Den särskilda ersättningen motsvarar den lägsta stalssekrelerarlön som gäller för januari det år då entledigandet sker.

Ersättningen betalas enligt förslaget - ul ulan reducering om statssek­reterarens övriga inkomster under del första året efler entledigandet inle motsvarar eUer överstiger den lägsta stalssekrelerarlönen.

Förslaget kritiseras a\ justitiekanslern (JK), SAV, statskontoret, kam­marrätten i SundsvaU och RRV. De anser att inkomstprövningen bör gälla även den särskilda ersättningen.

Om den genomförs måste enligt JK reglerna om inkomstprövning och om redukfion av inkomslgaranti på grund av brist i kvalifikationstid hållas isär pä ett tydligare sätt än i förslaget.

Skr. 1981/82:183

14

SAV ifrågasätter om inle de föreslagna reglerna om inkomstgaranti borde gäUa även under det första året efler entledigandet. Därvid skulle hel inkomstgaranti motsvara den lön statssekreteraren hade vid entledigandet.

RRV framhåller alt om ersättningen i stället skall ses som en form av avgångsvederlag, bör den utgå ograverad fill samtliga avgående statssekre­terare oberoende av ny inkomst.

Även statskontoret för fram tanken att ersättningen skall utgöra ett avgångsvederlag, men beräknat på ersättning för en mera begränsad lid, förslagsvis sex månader, ev. åtföljt av en inkomslgaranti.

Länsstyrelsen i Kristianstads län framhåller att utformningen av den särskilda ersättningen vid första anblicken ler sig tveksam med en spänn­vidd från lägsta stalssekrelerarlön fill i del närmaste den dubbla. Regeln har dock administrativa fördelar och kan bidra tiU att den f. d. statssekrete­raren snabbare får en ny anställning.

Kammarrätten i SundsvaU anser all paragrafen bör formuleras om så all del blir klarlagt att ersättningen böriar utgå dagen efter den då anställning­en till följd av entledigandet upphör.

SACO/SR förordar att tidsbegränsade förordnanden införs och full stals­sekrelerarlön utgår under hela den aktueUa valperioden/treårsperioden och därefter en inkomslgaranti.

Inkomstgarantin och nya inkomster

3 § Inkomslgaranlin kan böria utgå när den särskilda ersättningen upp­hör, förutsatt att statssekreteraren hade haft sin tjänst i minst ett år när han eller hon entledigades. Den betalas ul som hel eller reducerad beroende på statssekreterarens tidigare yrkesverksamma fid och aktuella inkomslför-hållanden.

Statssekreterare som ulan godtagbara skäl vägrar ta anställning som erbjuds honom eller henne förlorar rätten lill inkomslgaranti.

RRV har med hänsyn lill den speciella och begränsade grupp del här rör sig om inga erinringar mot huvudprinciperna i förslaget om en inkomslga­ranti. Verket förordar dock alt garantins storlek knyts till den avgående statssekreterarens fysiska ålder snarare än fill antalet år med ATP-grun­dande inkomst. Det är ju den först nämnda faktorn snarare än den senare som avgör den avgående statssekreterarens möjligheter att få ett nytt arbete.

Länsstyrelsen i Kristianstads län framhåller att vad som är "godtagbara skäl" för all vägra ta anställning kan och kommer sannolikt att ges skilda tolkningar. Länsstyrelsen utgår från att det blir regeringen som har att avgöra vad som är godtagbara skäl. Länsstyrelsen förutsätter att det där­vid skall vara en rimlig relation mellan den nya ansläUningen och statssek­reterarens även om relationen inte kan ges den långtgående innebörd som skedde i överenskommelsen från 1976.

Statens arbetsmarknadsnämnd betonar alt det är angeläget all klarlägga vad som menas med "godtagbara skäl".

Skr. 1981/82:183

15

Landstingsförbundet ifrågasätter om inle i 3 § andra stycket fastställs en minimilön och kvaliteten i övrigt på sådan anställning som erbjuds stats­sekreterare och som, om den inle accepteras, medför att inkomslgaranlin dras in.

Svenska kommunförbundet förutsätter all i "godtagbara skäl" ligger att erbjudandel skall avse en anställning inom ramen för vederbörandes "kraf­ter och färdigheter" och förenad med en lön som inte i mera väsentlig grad understiger lönen som statssekreterare. Ell vägledande uttalande i denna fråga från departementschefens sida i propositionen torde vara värdefullt.

4 §   Hel inkomslgaranti får statssekreterare som

1.

antingen har varit statssekreterare i minst 6 år eller har haft en pensionsgrundande inkomst för ATP under minst 30 år

2.

inle har en inkomst som enligt 5 § påverkar inkomslgaranlin (sidoin-komsl).

Hel inkomstgaranti motsvarar 65 % av den lägsta slatssekrelerarlönen för januari månad varje år.

Enligt förslaget skall den som har 30 år i förvärvslivet bakom sig i princip ha rätt lill hel inkomstgaranfi. Med "förvärvsUvet" skall förstås poängår enligt lagen om allmän försäkring. Eftersom statssekreterare som entledi­gas under perioden 1982-1989 inte då har förvärvat 30 poängår föreslås en särskild regel för dem så att de kan få hel inkomstgaranfi. Denna regel tas in i övergångsbestämmelserna lill lagen.

JK anser att anknytningen tiU försäkringen för filläggspension inom den allmänna försäkringen i fråga om kvalifikafionslid inte är lillfredsslällande. En jämförelse mellan 4 § och övergångsbestämmelserna i lagförslaget ger vid handen all avgörande för kvalifikationstidens längd, när slalssekrete-rartiden är kortare än 6 år, blir tidpunkten för entledigandet medan enligt 12 kap. 2 § och 15 kap. 1 § lagen (1962: 381) om allmän försäkring förmåns-tagarens ålder reglerar kvalifikationstidens längd. En både sakligt och tekniskt bättre lösning än den föreslagna erhålles om som kvalifikation, när statssekrelerartiden är kortare än 6 år, får gälla all pensionspoäng tillgo­doräknats statssekreteraren för trettio år eller del lägre antal år som skulle gälla för hans del vid tillämpning av 15 kap. 1 § första stycket första meningen och andra stycket första meningen lagen om allmän försäkring. Vidare bör stadgas alt inkomslgaranlin skall reduceras enligt de i 12 kap. 2 § första stycket andra meningen och 15 kap. 1 § andra stycket första meningen angivna grunderna. Med en sådan konstruktion bortfaller beho­vet av särskild övergångsregel.

SACO/SR förordar en inkomslgaranti om 85 % av stalssekrelerarlönen. Uttunning sker så all man uppnår full inkomslgaranti efter sex års anställ­ning som statssekreterare.

Skr. 1981/82:183

16

5 §   Sidoinkomsler som kan påverka inkomslgaranlin är

1. inkomst av anställning eller evnnat förvärvsarbete som nämns i 11 kap.

2 respektive 3 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring,

2.

förtidspension och sjukbidrag enhgt lagen om allmän försäkring och

3.

tjänstepension i form av egenpension.

Förutsättningen för all inkomslgaranlin skall påverkas är alt sidoin­komsten under ett år är störte än ett basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Är detta fallet skall sidoinkomslen minskas med basbeloppet innan inkomslgaranlin beräknas enligt reglerna i 6 § andra stycket.

Bestämningen av begreppet sidoinkomsl betyder - enligt utredaren bl. a. alt inkomst av kapital inle anses som sidoinkomst.

Länsstyrelsen i Kristianstads län ifrågasätter om inte sidoinkomsl som kan påverka inkomstgarantin givits en alltför långtgående innebörd. I huvudsak bör eftersträvas samordning av inkomstgarantin och lön från en ny anställning. Förslaget synes enligt länsstyrelsen innebära att inkomster som ulan vidare skulle kunna uppbäras jämsides med t. ex. stalssekrelerar­lön - utan annan samordning än den som inkomstbeskattningen ger - kan medföra reduktion av inkomslgaranlin. Man bör här i varje fall förutsätta att under 5 § angivna sidoinkomsler inle får tillämpas i andra fall än de som inträffat efter avslutat slalssekreleraruppdrag.

JK anser alt bestämmelserna i andra stycket bör förtydligas.

6 § Reducerad inkomslgaranti får den statssekreterare som inle fyller de

krav som enligt 4§1. krävs för hel inkomslgaranti och/eller har sidoin­

komsl som enligt 5 § påverkar garantin.

Reducerad inkomstgaranti beräknas med beloppet för hel inkomstga­ranfi som utgångspunkt. Detta belopp minskas först med 75% av sidoin­komslen minus ell basbelopp. Det belopp som då fås minskas sedan med 1/6 resp. med 1/30 för varie helt år som fattas av den tid som krävs för hel inkomslgaranti.

7 § Rätten lill inkomslgaranti upphör när sidoinkomsten före minskning­

en med ett basbelopp är så stor alt någon garanti inte längre betalas ut och

senast vid utgången av månaden före den då statssekreteraren fyller 65 år.

JK anser att del råder vissa tvivelsmål om vad som skall gälla för upphörande av förmånerna. Som lagförslaget är utformat synes ingenting hindra alt den som på grund av sin inkomst varit utesluten från rätt fill särskild ersättning blir berättigad lill inkomstgaranti. För inkomstpröv­ningen av denna synes på grund av 7§ ell mycket kraftigt steg komma all förehgga mellan del läge som råder när sidoinkomslen något understiger lägsta stalssekrelerarlönen och del som uppslår när sidoinkomslen uppgår liU samma belopp som nämnda lön. I det förra fallet kan ett betydande belopp utgå i inkomstgaranti medan i det senare rätten till förmån bort­faller. Rikligare synes vara all förmåns upphörande får bli beroende av de generella inkomstprövningsreglernas verkan. Under alla omständigheter måsle 7§, som synes bygga på ett cirkelresonemang och även i övrigt är otydlig, omaibetas.

Skr. 1981/82:183

17

Uppgiftsskyldighet och andra verkställighetsföreskrifter

8 § Regeringen meddelar de föreskrifter som behövs för verkställigheten av denna lag. I de föreskrifterna får regeringen bestämma all en statssekre­terare skall vara skyldig all lill den myndighet som regeringen utser lämna de uppgifter om sina ekonomiska och andra förhållanden som behövs för att myndigheten skall kunna avgöra om och i vilken omfattning som denna lag skall tillämpas.

Utredaren utgår från alt det föreslagna systemet skall bygga på att de berörda lämnar uppgifter till den myndighet som skall administrera del. Han föreställer sig att det blir SPV. Del bör räcka att en f. d. statssekrete­rare lämnar uppgift om sina inkomstförhållanden en gång om året. Genom alt ett basbelopp las undan från samordningen kommer smärre sidoin­komsler inle all behöva rapporteras.

Kammarkollegiet ullalar att det är möjligt att uppgiften all administrera det föreslagna systemet lill nöds kan anses ligga inom ramen för SPV;s instruktion. Men enligt kollegiets mening skulle det vara naturligare att bestyren med inkomslgaranlin låg på samma ställe, där löneadminislra-lionen fullgjordes före statssekreterarens avgång dvs. vid departementens organisalionsavdelning.

Kommunernas pensionsanstalts yttrande innehåller en utförlig redogö­relse för kommunal garanlipension med tonvikt på administrafionen av sådan pension.

Ikraftträdandebestämmelser

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982. Den gäller - om inte regeringen för särskilda fall beslutar annat - förutom för statssekreterare som förord­nas därefter endast för de som har förordnats men inte entledigats dessför­innan.

Vid tillämpningen av 4§ första stycket 1. gäller all den statssekreterare som entledigas under år 1982 är berätfigad lill hel inkomslgaranti om han eller hon har haft ATP-grundande inkomst i 23 år; sker enfiedigandet år 1983 berättigar 24 sådana år tUl hel inkomslgaranti osv. efter samma grund. Det belopp som avses i 6§ andra stycket minskas i konsekvens med detta med 1/23, 1/24 osv. för vae helt år som fattas av den lid med pensions­grundande inkomst för ATP som enligt 4 § krävs för hel inkomstgaranfi.

Utredaren finner del uteslutet alt del föreslagna systemet ges relroakfiv verkan. Del skall aUlså inte gälla för de statssekreterare som har entledi­gats före den 1 juli 1982. Däremot anser han att del bör gälla för dem som har förordnals men inte entledigats före ikraftlrädandedagen.

Utredaren menar dock alt regeringen bör - om del finns särskilda skäl - kunna lämna en inkomstgaranti även liU en statssekreterare som entledi­gats före ikraftträdandet.

SAV anser all en statssekreterare, som förordnats men inle enfiedigals

Skr. 1981/82:183

18

före ikraftträdandet, bör ha frihet all välja sig kvar på del fidigare trygg­hetssystemet. JK anför att andra meningen i första stycket bör förenklas.

Särskilda pensionsbestämmelser

Utredaren har framhållit alt till lagen om inkomslgaranti bör anslutas en författning med särskilda pensionsbeslämmelser för statssekreterare.

SPV har utarbetat ett förslag lill förordning.

Länsstyrelsen i Kristianstads län förutsätter alt den särskilda ersättning­en liksom inkomstgarantin blir pensionsgrundande enligt de stafiiga pen-sionsbeslämmelsema.

SAV erinrar oiti alt inget tjänslepensionssystem på den svenska arbets­marknaden ger rätt fill pension ål en person som inte innehar en anställning som omfattas av systemet och heller inte medger lidsberäkning för pension under icke-anställningstid. På grund härav och med hänsyn lill de kompli­kationer i samordningshänseende som kan uppkomma i förhållande lill andra pensionssystem kan SAV inte tillstyrka denna del av förslaget. Om det i ett enskilt fall skulle vara önskvärt alt uppnå ett resultat motsvarande den föreslagna regleringen bör detta enligt SAVs mening kunna ske genom ett beslut i det enskilda fallet.

Riksförsäkringsverket framhåller att de föreslagna ersättningarna har vissa Ukheler med arbetslöshetsersättning och vissa andra inkomsl-bortfallsersätlningar och bidrag, vilka kan ligga till grund för beräkning av pensionsgrundande inkomst av anställning enligt lagen (1962; 381) om all­män försäkring, AFL. Det skulle därför kunna anföras skäl för att samma skaU gälla också nu aktuella bidrag. Delta förutsätter emellertid - förutom alt ersättningarna blir skatteplikfiga - en ändring i 11 kap. 2 § AFL.

Frågan om skyldighet all erlägga arbetsgivaravgift i form av tilläggspen-sionsavgifl för staten blir då också aktuell. Skall ifrågavarande bidrag grunda avgiftsskyldighel måste stadgande härom tas in i lagen (1981:691) om socialavgifter. Med hänsyn lill del begränsade antal fall som blir aktuellt torde det emellertid enligt riksförsäkringsverket inle innebära nå­got avgiftsbortfall av betydelse - om i likhet med vad som gäller för arbetslöshetsersättning m. m. - avgift inle las ul.

JK antar att utredaren avsett att förmånerna enligt förslaget skall vara pensionsgrundande. I betänkandet berörs bara den statliga tjänslepensio-neringen. För att en god anslutning liU ohka pensionssystem skall uppnås, ifrågasätter JK - i likhet med riksförsäkringsverket - om inle de föreslag­na förmånerna bör upplagas som pensionsgrundande i lagen om allmän försäkring med åtföljande avgiftsplikt enligt lagen om socialavgifter.

Skr. 1981/82:183

19

Förslaget till inkomstgaranti som vägledande vid en ev. framtida översyn av pensionsvillkoren för vissa andra grupper.

Utredaren har inle kunnat finna några avgörande principiella eller prak­tiska invändningar mot alt låta de principer som bär upp förslaget fill inkomslgaranti för statssekreterare vara vägledande om och när en ny "pensionsordning" utformas för vissa andra grupper.

Statskontoret framhåller att statssekreterartjänsterna representerar en speciell typ av befattningar. En ev. framlida översyn av pensionsvillkoren för andra personalgrupper bör därior enligt statskontorets mening inle bygga på förevarande utredning ulan göras förutsättningslös.

5>1 V framhåller all det föreligger en betydande skiUnad mellan en stats­sekreterare och en förordnandeljänsleman i fråga om de förutsättningar på vilka anställningen är grundad. SAV ifrågasätter lämpligheten av att i anslutning till bestämmelser om pension införa bestämmelser av typen inkomslgaranti.

RRV anser att det underlag som utredningen presenterat över huvud taget inte är ändamålsenligt för ell ställningslagande lill om inkomslgaran­lin kan tjäna som vägledare vid en översyn av pensionsvillkoren för andra personer. Detta gäller, enligt RRV, främst kategorin verkschefer.

Svenska kommunförbundet har inga erinringar mol att förslaget läggs till grund för överväganden även beträffande en ändrad utformning av mot­svarande regler för statsråd och vissa högre statstjänstemän med särskild förtroendeslällning.

Enligt Slatsljänslemannaförbundels uppfattning finns det inget skäl att. införa en särskUd lagstiftning för just statssekreterare, bl.a. av det skälet att sådana regler kan bli vägledande för framtida översyn av pensionsvill­koren för motsvarande grupper. I stället bör hithörande frågor lösas i kollektivavtal som för alla andra statsanställda.

Skr. 1981/82:183

20

BUaga3

Sammanfattning av pensionsvillkoren för vissa personer

Vissa chefstjänstemän

För vissa chefstjänstemän inom staten såsom landshövdingar och gene­raldirektörer finns möjlighet att besluta om s. k. förordnandepension i stället för egenlivränta när hon eller han lämnar sin tjänst före pensione­ringsperiodens nedre gräns. Denna pensionsrätt inträder omedelbart efter avgången ur tjänst oberoende av hans eller hennes ålder. Pensionens storlek varierar med förordnandelidens längd. Hel förordnandepension utgår efler minst 12 års förordnande i oavbruten följd. Om förordnande­tjänsten innehafts kortare lid än 12 år minskas pensionen med 1/160 för varie fuU fjärdedel av år varmed den lid tjänsten innehafts understiger 12 år, dock med högsl 24/160, dvs. 15%.

Avgår den som innehar en förordnandeljänsl p. g. a. egen önskan och han eller hon har innehaft tjänsten mindre än 18 år och inte uppnått 55 års ålder minskas pensionen med 1/6 för varie påbörjat antal av fem år varmed levnadsåldern vid avgången understiger 55 år, dock högsl med 3/6.

Om särskilda skäl föranleder del kan regeringen besluta att förordnande­pensionen inte skall minskas eller minskas mindre än som annars skulle ske.

En förutsättning för rätlen till förordnandepension är dock all hon eller han inle direkt övergår till annan tjänst med stafiig pensionsrält eller fill anställning med sådan icke-statlig pensionsrätt med vilken samordning skaU ske.

Om förordnandet inte förnyas av annan anledning än hans eller hennes egen önskan finns en rätt lill förordnandepension även om förordnandet innehafts för kortare tid än 12 år. Anses det önskvärt från allmän synpunkt kan regeringen förklara att den som innehaft en förordnandeljänsl .mindre än 12 år och vars förordnande upphävs på vederbörandes egen begäran eller inle förnyas skall vara berättigad lill förordnandepension.

Förordnandepensionen utgår normalt fr.o.m. dagen efter den då av­gången från tjänsten skedde. I vissa fall utgår pensionen dock först från pensioneringsperiodens nedre gräns.

Statsråd

Pensionsvillkoren för statsråd regleras i princip med fillämpning anting­en av enbart statens allmänna tjänstepensionsreglemente (1959:287 -SPR) eller av SPR i förening med förordningen (1959:288) om förordnan­depension. Föreskrifter härom finns i förordningen (SAVFS 1980:10) om ijänslepensionsräll för statsråd. Ett statsråd kan sålunda få egenpension i form av ålders-, sjuk- eller förordnandepension.

Skr. 1981/82:183

21

För alt ett statsråd skall kunna få förordnandepension i stället för egen-Uvränta måste han eUer hon ha haft förordnande som statsråd i minst sex år. Pensionen bestäms i övrigt efler samma regler som gäller för förordnan­deljänsleman.

Det statsråd som har 6 men inte 12 års förordnandetid får ta med tid i tidigare tjänst eller tjänster vid pensionsberäkningen. Beräkningen görs då på grundval av de regler som gäller för den eller de tidigare tjänsterna. Regeringen har dessutom möjlighet alt bestämma all pensionen inte skall minskas därför att det fattas anställningstid.

Riksdagsledamöter

Den som har varit ledamot av riksdagen i minst 6 år och som har fyllt 50 men inle 65 år har enligt ersätlningssladgan (1971:1197) för riksdagens ledamöter rätt lill pension i form av visstidspension. Om särskilda omstän­digheter föreligger i det enskUda fallet kan undanlag göras från dessa villkor. Vid utgången av del riksdagsår då den f.d. riksdagsledamoten fyller 65 år, ersätts visslidspension med ålderspension. Pensionsåldern inträder vid utgången av del kalenderår då ledamoten blir 65 år.

Hel visstidspension utgör för varie månad 65% av pensionsunderiagel. Underlaget utgörs vid varie fidpunkt av del månadsarvode som en ledamot får. För att en riksdagsman skall få hel pension måsle han eUer hon ha minst 12 riksdagsår, dvs. f.n. 4 mandatperioder. Om antalet riksdagsår inle uppgår fill 12 utgår så stor del av hela pensionen som svarar mol antalet riksdagsår.

Riksdagens talman får ulöver pensionen enligt ersätlningssladgan ett så stort belopp all de sammanlagda förmånerna motsvarar en hel statsråds-pension.

Den som har varit ledamot minst tre år och som när mandatet upphör inte har rätt till pension kan i stället få en viss avgångsersättning.

Kommunala förtroendemän

Vid sidan av pensionsavtalen för arbetstagare hos kommuner och lands­ting finns pensionsreglemenlen för sådana kommunala förtroendemän som arbetar på hellid i kommuner och landsting. Kommunalråd, borgarråd, landstingsråd, oppositionsråd, ordförande i kommunstyrelser och förvalt­ningsutskott eller i kommunalfullmäktige och landsting omfattas i princip av dessa reglementen.

En kommunal förtroendeman får pension, s.k. vissfidspension, om av­gången sker vid utgången av en mandatperiod (oberoende av hur länge uppdraget innehafts) och förtroendemannen fyllt 50 år. Under särskUda betingelser kan visstidspension utgå även om de nämnda förutsättningarna inle är uppfyllda. För en hel visslidspension behövs 12 uppdragsår på

Skr. 1981/82:183

22

heltid. Den utgör normalt 65% av del senaste uppdragsarvodet. Pensionen betalas ut från den tidpunkt då uppdraget har upphört. Den byts ut mot ålderspension när förmånslagaren fyllt 65 år.

När en kommunal förtroendeman med visstidspension ansläUs i en kom­mun eller ett landsting dras pensionsbeloppet av på lönen. Däremot görs i allmänhet ingen minskning på lön från en senare tillträdd stafiig eller privat anställning. Bl.a. Stockholms, Göteborgs, Jönköpings, Nässjö, Västerås och Örebro kommuner samt Uppsala läns landsting har fört in någon form av hårdare samordning mellan visstidspension och samtidigt utgående förvärvsinkomst. Enligt den s.k. Stockholmsmodellen minskas visslids­pension med det belopp som är kvar när man minskal lönen i del nya arbetet först med ett basbelopp och sedan med 75% av återstoden.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1982