Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1979/80:104

Regeringens proposition

1979/80:104

om vissa högskoleadministrativa frågor;

beslutad den 6 mars 1980,

Regeringen föreslår riksdagen all anlaga de förslag som har upplagils i bifogade uidrag av regeringsprolokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

JAN-ERIK[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föresläs vissa förändringar av beslutsordningen för hög­skolan på grundval av förslag i beiänkandei (Ds U 1979: 

I) 

En decenlralise­rad högskola. Sammansättningen av regionstyrelserna föreslås bli ändrad så all anlalel ledamöier minskas från 21 lill 18. Därvid minskas anlalel förelrädare för allmänna intressen så all löniagarorganisalionerna enbari kommer att representeras av de anslällda inom högskolan. Ifråga om fördelningen av medel från anslaget Lokala och individuella linjer och enslaka kurser aviseras en särskild ulredning. För universitets- och hög­skoleämbetets (UHÄ) del anmäler föredraganden all han avser atl föreslä regeringen atl uppdra ål UHÄ alt belysa etfeklerna av ell besparingsalier­naliv på tre procenl i samband med den belysning av effeklerna av en besparing om två procent, vilkel numera normall åläggs myndigheiema i samband med anslagsframslällningarna.

Slutligen föreslås all större jusleringar av planeringsramarna under elt budgelår bör underslällas regeringen eller den myndighet regeringen utser.

I proposilionen föreslås all statistiken beiräffande sluderande och stu­dieresultat för högskolan skall organiseras på ell enhetligt sätl som svarar mol den högskoleorganisation som infördes den 1 juli 1977. Förslag till rikllinjer läggs fram vilka bl.a. innebär alt statistik skall kunna tas fram både lokalt och centralt vid siaiisiiska cenlralbyrån (SCB). Det cenirala sluderanderegislrel vid SCB föreslås bli minskat i förhållande till nu gällan­de ordning.

I proposilionen föreslås slalens psykologisk-pedagogiska bibliolek få en forlsall självständig ställning direkl under regeringen. Lokalmässigt föror-

I    

Riksdagen 1979180. I saml. Nr 104

Prop. 1979/80:104

2

das all bibliolekel inryms i lokaler inom f. d. skogshögskolans område i Frescati. Bibliotekels slyrelse föreslås bli utsedd av regeringen saml där­vid få ell utökat antal ledamöier och en breddad sammansättning. Sluiligen läggs fram förslag om biblioiekels medelstilldelning för budgeiårei 1980/81.

Prop. 1979/80:104

3

Uidrag

UTBILDNINGSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanlräde 1980-03-06

Närvarande: slalsminislern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och sialsråden Ullslen,[REDACTED_EFTERNAMN], Wikslröm,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Burenslam[REDACTED_EFTERNAMN], Jo­hansson,[REDACTED_EFTERNAMN], Boo,[REDACTED_EFTERNAMN], Petri

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om vissa högskoleadministrativa frågor.

1    Inledning

Sedan den nuvarande högskoleorganisalionen infördes den 1 juli 1977 har ell forlsall arbele bedriviis med att se över och komplettera de bestäm­melser som reglerar verksamhelen. Sålunda har främst befogenhetsfördel­ningen setts över av en sakkunnig. Frågor om dokumentation och statistik för grundläggande högskoleulbildning har utretts liksom frågan om vilken ställning statens psykologisk-pedagogiska bibliolek bör ha. I det följande behandlas dessa tre ämnen vart för sig. Under resp. avsnill ges inlednings­vis en närmare bakgrundsredogörelse och hänvisas lill de bilagor som bör fogas lill protokollet.

2    Föredragandens överväganden m.m.

2.1 Befogenhetsfördelning m. m. inom högskolan

2.1.1 Bakgrund

Genom beslul av regeringen våren 1977 uppdrogs ål riksdagsmannen Jörgen[REDACTED_EFTERNAMN] alt - såsom sakkunnig i ulbildningsdeparlemenlel - göra en översyn av ansvarsfördelningen mellan cenirala, regionala och lokala myndigheter inom högskolan. 1 utredningsarbetet biträddes utrednings­mannen av kanslichefen Berit Sandqvisl-Örnberg och rektorn Lennart[REDACTED_EFTERNAMN]. De tre sakkunniga anlog namnet decentraliseringsgruppen,

Decenlraliseringsgruppen avgav den 8 januari 1979 rapporlen (DsU 1979; 1) En decenlraliserad högskola, Rapporlen har remissbehandlais och yttranden har avgivits av slalskonlorel, riksrevisionsverkei (RRV), uni-

Prop. 1979/80:104

4

versilets- och högskoleämbetet (UHÄ), skolöverslyrelsen (SÖ), Sveriges lanlbruksuniversitel, regionstyrelsen för Stockholms högskoleregion, re­gionslyrelsen för Uppsala högskoleregion, regionstyrelsen för Linköpings högskoleregion, regionslyrelsen för Lund/Malmö högskoleregion, region­styrelsen för Göteborgs högskoleregion, regionslyrelsen för Umeå högsko­leregion,  universitetet   i  Siockholm,  lekniska  högskolan  i  Stockholm (KTH), karolinska inslilulet (Kl), högskolan för lärarutbildning i Stock­holm (HLS), danshögskolan, dramaliska inslilulet, grafiska institutet och institutet för högre kommunikations- och reklamulbildning. konsthögsko­lan, musikdramaliska skolan i Stockholm, musikhögskolan i Siockholm. scenskolan i Siockholm, universiieiei i Uppsala, högskolan i Eskilsluna; Väslerås, högskolan i Falun/Borlänge, högskolan i Gävle/Sandviken, hög­skolan i Örebro, universiieiei i Linköping, högskolan i Jönköping, univer­siieiei i[REDACTED_EFTERNAMN], högskolan i Växjö, högskolan i Kalmar, högskolan i Kristi­anstad, universitetet i Göleborg, Chalmers lekniska högskola (CTH), hög­skolan i Borås, högskolan i Karlstad, universitetet i Umeå, högskolan i Luleå, högskolan i Sundsvall/Härnösand, högskolan i Östersund, inlerims­styrelsen för slallig högskoleulbildning i Halmslad, interimsstyrelsen föi slallig högskoleulbildning i Skövde, decenlraliseringsutredningen, lärar­tjänstulredningen, kommittén orn enhetligt huvudmannaskap för högsko­lan, Stockholms läns landsiingskommun, Uppsala läns landsiingskommun, Södermanlands läns landsiingskommun, Östergötlands läns landstings­kommun, Jönköpings  läns landsiingskommun.  Kronobergs läns lands­tingskommun, Kalmar läns landsiingskommun, Blekinge läns landstings­kommun, Krislianstads läns landsiingskommun. Malmöhus läns lands­tingskommun, Hallands läns landstingskommun, Älvsborgs läns lands­tingskommun, Skaraborgs läns landstingskommun, Värmlands läns lands­tingskommun, Örebro läns landsiingskommun, Väslmanlands läns lands­tingskommun, Kopparbergs läns landstingskommun, Jämllands läns lands­tingskommun, Västerbottens läns landsiingskommun. Norrbollens läns landsiingskommun, Solna kommun, Siockholms kommun, Uppsala kom­mun, Växjö kommun, Kristianstads kommun, Halmstads kommun, Göte­borgs kommun, Skövde kommun, Örebro kommun, Väslerås kommun, Falu kommun, Sundsvalls kommun,  Umeå kommun,  Luleå kommun, Tjänslemännens cenlralorganisliion (TCO), Ccnlralorganisalionen SACO/ SR, Landsorganisationen i Sverige (LO), Sveriges förenade sludenlkårei (SFS), Sveriges sjukskölerskeelevers förbund. Svenska kommunförbun­det. Landslingsförbundel och Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF),

En sammanfattning av rapporten och av remissyttrandena bör fogas lill protokollet i della ärende som bilagorna I och 2.

2,1,2 Allmänna utgångspunkter

I samband med högskolereformen 1977 (prop, 1975:9, UbU 1975; 17 rskr 1975: 179, prop, 1976/77; 59, UbU 1976/77:20, rskr 1976/77:246) ge

Prop. 1979/80:104

5

nomfördes stora förändringar av adminislraUonen av högskolan i syfte alt föra ned beslulen pä en nivå så nära den berörda verksamheten som möjligt. En omfattande decentralisering genomfördes och regionala organ inrättades. De nya beslutande organen fick en sammansättning som var avvägd med hänsyn till högskolans samhälleliga belydelse och uppgifler. Statsmakternas beslut om den nya högskoleorganisationen baserades på ell omfattande utredningsarbete och remissförfarande,

I den allmänna deballen har den nya högskoleadminislrationen, och då särskilt regionslyrelserna, tilldragit sig stor uppmärksamhel och inlresse. Delta intresse är enligt min mening posilivi och välmotiverat, eftersom en väl fungerande högskoleadministralion är en förutsättning för all högsko­lan skall få den kvalitet vi eftersträvar. Administrationen är en av många vikliga komponenter i högskolesystemet,

Decenlraliseringsgruppen har gjort en kartläggning av de befogenheier som ankommer på högskolemyndigheterna på resp, lokal, regional och cenlral nivå, Efler diskussioner med företrädare för högskolan har gruppen framlagt förslag lill vissa förändringar som gruppen anser moliverade på grund av svagheier i nuvarande ordning. Decentraliseringsgruppens arbele har huvudsakligen ägl rum under det försia årel av den reformerade högskolan. Gruppen framhåller därför atl erfarenhelerna av den nya orga­nisalionen är begränsade och att del nu inle är möjligt att hell ulvärdera dess förmåga all utveckla utbildning och forskning i av slalsmakterna önskad riktning.

Decentraliseringsgruppens förslag omfallas av storl intresse frän remiss­inslansernas sida. Flerlalel remissinslanser framhåller dock all lidpunklen för kartläggningen varit väl tidig för all några långtgående slulsalser skall kunna dras av resultatet. UHÄ framhåller bl. a. all det är väsenlligl att inle aktualisera slörre organisaloriska förändringar, innan den nya organisalio­nen fåll en reell chans alt fungera pä avsett sätt.

Jag vill framhålla att högskolereformen började genomföras för mindre än tre år sedan. De erfarenheler som decenlraliseringsgruppen lagil del av hänför sig till det första reformårel, då alla i verksamheten medverkande böljade söka sina nya roller. De erfarenheler vi nu har visar att högsko­leorganisationen måste ges mer tid för atf finna sina former. Del är därför naturligt att nu endasl göra mindre förändringar i syfle atl rätta lill mera pålagliga brisier. Jag vill också föreslå regeringen all för riksdagen anmäla samtliga mina förslag lill förändringar av högskoleorganisalionen även om de enskilda frågorna i och för sig inle kräver riksdagens medverkan. Jag finner det nämligen väsentligt att lämna riksdagen informalion om förelig­gande förslag med hänsyn till det allmänna intresse som har knutils till den nya högskoleorganisationen,

2,1,3 Beslutsnivåerna inom högskolan Mot bakgrund av en hypotetisk bild av högskolan är 1985 utvecklar

Prop. 1979/80:104

6

decenlraliseringsgruppen sina principiella bedömningar av vilka beslulsni-våer som bör finnas inom högskolan i framliden, Ulgångspunklen för gruppens resonemang är synen på värdet av en decentralisering av besluts-fallandel så atl beslulen läggs så nära verksamhelen som möjligi, Decen­lraliseringsgruppen ansluter sig härvid lill del synsäll som anläggs av decenlraliseringsutredningen (Kn 1975:01) i beiänkandei (SOU 1978:52) Lägg beslulen närmare människorna.

Decenlraliseringsgruppen har övervägt tre modeller för beslutsnivåerna inom högskolan. Modell 1 skulle innebära en organisation ulan UHÄ, modell 2 en organisalion ulan regionslyrelser och modell 3 den nuvarande organisalionen med tre beslutsnivåer, en lokal, en regional och en cenlral nivå. Decenlraliseringsgruppen har funnil all såväl UHÄ som regionslyrel­serna bör finnas kvar i den framlida högskolan med i stort sett oförändrad befogenhetsfördelning sinsemellan.

Bland remissinstanserna råder slor samstämmighet om atl UHÄ måste finnas kvar som centralt ämbetsverk för högskolan. Endasl några få yllran­den går ul på alt UHÄ bör avskaffas. Däremoi finns en viss opinion bland remissinstanserna som vill se en avveckling av regionslyrelserna. därför atl man anser denna nivå som en onödig mellaninslans. De som redovisar dessa åsikter är framför alll SFS och slyrelserna för universiteten i Stock­holm och Göleborg samt SAF. Majorilelen av remissinstanserna delar dock utredningsmannens uppfallning all det finns etl behov av alla tre beslutsnivåerna.

För egen del vill jag framhålla följande.

Syftet med högskolereformen var bl.a. atl öka ulbildningens tillgäng­lighet, atl bredda och differentiera utbildningsutbudet och alt demokrati­sera ulbildningens organisalion. En långl gående decentralisering av bes­lutsbefogenheterna genomfördes därför. I proposilionen om reformering av högskoleutbildningen m. m. (prop. 1975; 9) framhöll min förelrädare all de regionala organen var avsedda all ha ell övergripande planeringsansvar för den grundläggande högskoleutbildningen inom regionen. Regionstyrel-sernas planeringsfunktion skulle främsl beslå av all medverka i utarbetan­det av planeringsunderiag lill ledning för regeringen, särskilt i fråga om ulbildningsulbudel inom regionerna saml dess fördelning på högskoleen­heler och anordnare av kommunal högskoleutbildning. Regionstyrelserna skulle också fördela medlen lill lokala och individuella linjer samt till enslaka kurser på högskoleenheter. Vidare skulle del ankomma på styrel­serna all ha det sammanhållande ansvaret för anknytningen mellan enheler med och enheler utan fasta forskningsresurser. På regionstyrelserna lades också vissa samordnande funklioner mellan högskoleenhelerna inom regionen och mellan högskolan och yrkes- och samhällslivet inom regio­nen. De uppgifter som lades på regionslyrelserna innebar delvis en decen­tralisering från den cenirala nivån, dvs. från dåvarande universilels­kanslersämbetel (UKÄ) och från regeringen. Pä del nya cenirala verket

Prop. 1979/80:104

7

UHÄ lades uppgifler av samordnande karaklär på riksplanet i fråga om forsknings- och utbildningsresursernas inriktning och utveckling. 1 det nya verkels roll skulle även ingå all ge service och informalion lill högskoleen­helerna. Av remissytlrandena framgår all service och informalion från såväl UHÄ som regionstyrelserna belytl myckel för uppbyggnaden av de mindre högskoleenhelerna under de senasle åren. Jag finner det naturligt alt åsikterna kan gå isär i fråga om regionstyrelserna och deras arbetsupp­gifter med hänsyn till den korta tid som de har varit i funktion. Åsikterna om regionstyrelserna var också delade vid tillkomsten av den nya högsko­leorganisalionen. Jag ansluter mig därför lill den bedömning som decen­lraliseringsgruppen har gjori alt del forlfarande bör finnas tre nivåer för planerings- och beslutsbefogenheterna inom högskoleorganisalionen. Ti­den är enligt min mening ännu inle mogen atl göra en mer slutgiltig bedömning av den nuvarande beslulshierarkin inom högskoleorganisa­tionen.

2,1,4 Den lokala nivån

Jag går nu över till de förslag som decenlraliseringsgruppen har lagt fram beträffande den lokala nivån inom högskoleorganisalionen.

Genom högskolereformen erhöll de enskilda enhelerna för högskoleul­bildning och forskning vidgade befogenheier och slörre handlingsfrihet i skilda hänseenden. Högskoleslyrelserna gavs räll all inom vida ramar besluta om utbildningens innehåll och organisalion, om disposilionen av anvisade medel och om verksamhels- och arbelsformer i utbildningen och forskningen. Därtill gavs möjligheter för högskolestyrelserna att i sin tur lill lokala nämnder m. fl. delegera beslulanderäll i de flesla ärendegrupper.

Decenlraliseringsgruppen har karllagt hur delegeringsmöjlighelerna har tagits till vara inom högskolan och för sin del funnil all del behövs ytterii­gare informalion om dessa möjligheter. Genom all sprida kunskap om flexibiliteten hos organisalionen bör man enligt gruppen kunna undanröja en del av dagens kritik mot högskolans byråkratisering och tungroddhel.

Flera remissinstanser ansluter sig lill gruppens uppfattning atl informa­lion om möjligheterna att delegera behövs för all motverka lendenser lill "lokal centralisering" till högskolestyrelserna.

Jag anser aU decenlraliseringsgruppens kartläggning bör kunna tjäna som underlag både för ytteriigare delegering inom den lokala högskoleor­ganisationen och för informalion till den personal som handlägger admini­strativa ärenden vid högskoleenhelerna. Vidare räknar jag med all de som handhar personalutbildning i lämpliga former för vidare den kunskap som samlats inom delta område, I della sammanhang villjag ocksä nämna den undersökning av möjligheterna till rationalisering och effekiivisering vid högskoleenhelerna som Statskonsult AB har i uppdrag all göra och vars resullal lorde föreligga inom kort, 1 sammanhanget bör ocksä påpekas t, ex,all högskolestyrelsen i[REDACTED_EFTERNAMN] i silt remissyttrande redovisat atl en

Prop. 1979/80:104

8

översyn av den lokalt beslutade organisationen vid universitetet har påbör­jats. Del ankommer på UHÄ och regionstyrelserna atl vidta de ålgärder som fordras för atl kunskap om olika lokala lösningar och överväganden i organisaloriska frågor skall förmedlas mellan högskoleenheterna.

Decentraliseringsgruppen har också undersökt möjligheterna all förenk­la handläggningen av besvärsärenden och lillsällningsärenden. Gruppen, som hänvisar till all ell decenlraliseringsarbete pågår inom utbildningsde­partementet, framför inte något förslag i della hänseende men visar på möjligheter atl förenkla handläggningen av besvärsärenden.

Relativt få remissinslanser har uttalat sig i fråga om handläggningen av besvärsärenden. Styrelsen för högskolan i Luleå har bl. a. framfört förslag innebärande all UHÄ i fråga om vissa tillsättningsärenden skulle vara sisla besvärsinslans i slället för regeringen. Malemalisk-nalurvelenskapliga fa­kullelsnämnden i Umeå anser all ijänsteförslagsnämnderna också borde handlägga tillsättning av ijänster som extra universitetslektor, docent och forskarassistent. Lärartjänstulredningen (U 1977:04) har framhållil atl ut­redningen kommer all lägga fram förslag i fråga om lillsätlningsordningen av lärartjänster.

Jag anser all del är angelägel all förenkla handläggningen av lillsäll­ningsärenden. Somjag nyss har nämnl kommer ordningen för tillsäiiande av lärartjänster inom högskolain att behandlas i lärartjänslulredningens slutbetänkande som vänlas föreligga inom korl. Vidare överväger en ar­belsgrupp inom utbildningsdepartementet möjligheterna all överilylla be­svärsmål från regeringen till UHÄ. Jag avser att åierkomma lill regeringen med förslag om förenklingar av handläggningen av tillsättningsärenden i samband med ställningstaganden till förslagen från dessa uiredningar.

Decentraliseringsgruppen föreslår all frågan om inrättande av antag­ningsnämnd skall decenlraliseras från regionslyrelsenivå till högskolestyr­else. Förslagel tillstyrks av samtliga remissinslanser som yttrat sig i frå­gan. Jag bilräder förslagel och avser all i annal sammanhang föreslå all bestämmelserna i högskoleförordningen ändras i delta hänseende.

Decenlraliseringsgruppen har även föreslagil alt mandattiden för prorek­tor skall förlängas från tre lill sex år och därmed samordnas med mandatti­den för rektor.

Förslaget har tillstyrkts av samtliga remissinstanser som yttral sig i frågan. Även jag biträder förslaget och avser alt i annat sammanhang föreslå en ändring av bestämmelserna av denna innebörd.

Decentraliseringsgruppen har även redovisal de problem som hör sam­man med atl del f. n. saknas organ på lokal och regional nivå, som kan svara för samordnande planering av utbildningen inom de olika yrkesut­bildningsseklorerna. Gruppen lägger dock inle fram någol förslag härom.

Olika uppfailningar redovisas i de yllranden som behandlar denna fråga, UHÄ anser atl frågan om sektorsorgan måste ägnas ökad uppmärksamhel.

Jag vill i denna fråga framhålla alt det enligt nuvarande beslämmelser är

Prop. 1979/80:104

9

möjligt för den högskolestyrelse som så önskar all inrälla beredande organ t, ex, för yrkesulbildningsseklorer, I övrigl får den fortsatta ulvärderingen av den nya högskoleorganisalionen visa om del finns anledning lill författ­ningsändringar, Samiidigi vill jag dock påpeka att ell inrättande av sek-lorsvisa organ inle får innebära alt linjenämndernas eller fakullelsnämn-dernas beslutsbefogenheter eller ansvarsområden inskränks.

Decentraliseringsgruppen har också behandlat några andra frågor som hänger samman med den lokala högskoleorganisalionen men inle lämnal några förslag i dessa hänseenden.

Kritik har riktals mol all de gamla fakullelerna avskaffades som beslu­tande organ. Decentraliseringsgruppen visar alt della problem kan lösas inom högskoleförordningens ram.

Vissa remissinslanser, l.ex, malemalisk-nalurvelenskapliga sektions­nämnderna vid universitetet i Siockholm, anser alt decentraliseringsgrup­pen avfärdat problemet för lätt, medan lanlbruksuniversiielel ansluter sig lill gruppens synpunkier, UHÄ redovisar förslåelse för synpunkten all den vidlagna förändringen inneburil förlusler från informalions- och konlakl-synpunkt och har intel all erinra mol alt fakultels/seklionskollegiernaåter ges mera konkreia uppgifler under förutsättning att man bland de berörda lärarna bedömer all ulbildningen och forskningen totalt setl skulle gagnas av del.

Jag har erfarii all kommillén (U 1979; 10) rörande forskarutbildningens och forskningens villkor i den nya högskolan kommer all belysa denna fråga yllerligare. Jag är därför inte nu beredd att förorda någon ändring i gällande beslämmelser. Jag vill, i avvakian på förslag frän nämnda kom­millé, i likhei med decentraliseringsgruppen, erinra om all den fakultets-nämnd, som finner behov av alt låla den grupp av lärare som enligt lidigare ordning ingick i fakultet sammanträffa, enligt nuvarande ordning kan göra detta på rådgivande bas.

Även frågan om att förelrädare för allmänna intressen skall kunna ingå i förvaltningsnämnd behandlas av decenlraliseringsgruppen, som dock inle har funnit skäl all lägga fram förslag till formaliserade regler om delta.

Vissa remissinstanser, bl. a. SFS och Stockholms läns landstingskom­mun, avvisar tanken på sådana formaliserade nämnder, medan UHÄ, TCO, regionstyrelsen för Lund/Malmö högskoleregion och universiteten i[REDACTED_EFTERNAMN] och Linköping tillstyrker atl förvaltningsnämnder med allmänföre­trädare inrättas.

Beträffande frågan om allmänrepresentanler i förvaltningsnämnd delar jag decentraliseringsgruppens uppfattning. Jag anser att tillräckliga skäl för en ändring av förvaltningsnämndernas sammansättning ännu inte förc­bragts. Förvaltningsnämnd är etl organ som högskolestyrelsen kan besluta om att inrätta och till vilken styrelsen i så fall delegerar beslutanderätten i vissa frågor. Om förvaltningsnämnderna ges en med högskoleslyrelserna

Prop. 1979/80:104

10

likarlad sammansällning kommer de i verkligheten atl bli en dubblering av slyrelsen vilkel riskerar atl bygga in kompelenstvisler i organisalionen.

Decentraliseringsgruppen lar också upp vissa problem som har iakttagits i samband med linjenämndernas arbele. Man menar här atl förelrädare för yrkeslivet hafl svårigheler all della i och påverka della arbele, Decenlrali­seringsgruppen har även fåll förslag om all man lokall skall få beslämma linjenämndernas sammansättning.

Vissa remissinslanser har framfört önskemål om mer lid för utbildning av företrädare för yrkeslivet som skall della i linjenämndsarbelet.

För min del finner jag alt de initialsvårigheler som på vissa håll iakttagits i fråga om linjenämndsarbelet delvis bör kunna lösas genom information och intern utbildning. Jag förutsätter all linjenämndernas ekonomiska an­svarsområde ingående kommer all behandlas i dessa sammanhang. Från många håll omvittnas att arbetet i linjenämnderna gett positiva resultat för utbildningen och all inlenlionerna bakom linjenämndernas tillkomst har kunnal förverkligas. Vidare harjag erfarii alt frågor om yrkeslivsrepresen-lalionen i linjenämnderna har studerats i UHÄ;s reformuppföljningspro-gram och jag förutsätter atl UHÄ vidtar eller aktualiserar de ålgärder detta kan ge anledning till.

Decentraliseringsgruppen har även behandlai vissa anslagsfrågor. Grup­pen anser all medel lill internationalisering av ulbildningen, lill slöd- och innovationsålgärder och lill lokall pedagogiskt utvecklingsarbete borde kunna föras samman med övriga medel för grundläggande utbildning under sektorsanslagen, men lägger inte fram någol förslag i denna riklning.

Några remissinstanser ansluter sig lill decentraliseringsgruppens syn på medelsanvisningen för berörda ändamål.

Jag är i delta sammanhang inte beredd atl föreslä några förändringar i fråga om medelsanvisningen för angivna ändamål. Dessa frågor bör bere­das i samband med behandlingen av kommande anslagsframställningar. Jag vill i sammanhanget nämna atl UHÄ anmäll sin avsikt all i näsla anslagsframställning föreslå all medel för lokall utvecklingsarbete i fort­sättningen skall anvisas under sektorsanslagcn,

2,1,5 Den regionala nivån

Indelningen av landel i sex högskoleregioner ulgår från alt universiteten skall vara centra i dessa. Regionerna skall tjäna som elt hjälpmedel för planeringen av utbudet av grundläggande högskoleutbildning. Decenlrali­seringsgruppen redogör för förslag lill ändrad regionindelning saml syn­punkter som går ut på alt planeringsarbetet för Stockholms högskoleregion skiljer sig från motsvarande arbete för andra högskoleregioner. Gruppen framför inte några förslag vare sig ii fråga om kompetensen för regionstyrel­sen för Stockholms högskoleregion eller om ändrad regionindelning.

Vissa remissinstanser behandlar avvikelserna mellan högskoleregion­erna och andra planeringsregioner för samhälleliga verksamheier, 1. ex. atl

Prop. 1979/80:104

11

Kalmar län lillhör Linköpings sjukvårdsregion men inte dess högskolere­gion.

Jag anser att planeringsinsatserna inom högskoleregionerna utgör etl viktigt led i arbelel med alt få lill slånd en väl fungerande bred decenirali­sering av den statliga verksamhelen. Med hänsyn till att relativt kort lid har förflutit sedan indelningen i högskoleregioner gjordes anser jag i likhet med decenlraliseringsgruppen all del ännu inle finns ell lillräckligt under­lag för att föreslå en ändrad regionindelning.

Jag har i del föregående uppmärksammat regionslyrelsernas vikliga uppgifter i planeringsarbetet för den grundläggande högskoleutbildningen. En av de cenirala uppgifterna i detla sammanhang är regionstyrelsernas arbele med all fördela medlen till lokala och individuella linjer och enstaka kurser vilka anvisas under anslagei 

IX 

D 10.

Decenlraliseringsgruppen har ingående behandlat den kritik som riktats mol regionslyrelsernas handläggning av medelsfördelningen lill främst en­slaka kurser. Kriliken går ul på all högskoleenhelerna får del av fördel-ningsbeslulen för sent för all kunna planera ulbudel av kurser. Vidare anser fiera lokala högskolemyndigheter all fördelningsbeslulen är alltför delaljerade. Decenlraliseringsgruppen ansluter sig delvis till de kritiska uppfattningarna och har övervägt tre olika modeller för all förändra beslut­sordningen för fördelningen av D lO-anslagel. Gruppens tre olika modeller är följande;

1.

Riksdagen fördelar anslaget direkt till högskoleenhelerna på samma sätt som sektorsanslagen.

2.

D 10-anslagel delas upp i två delar, en fast del och en rörlig. Ulgångs­punklen för denna fördelning är all många högskoleenheters bundna re­surser finansieras ur detta anslag. Den fasta delen av anslagei skulle fördelas direkt av riksdagen, medan den rörliga delen skulle fördelas av regionstyrelserna till kurser som inle ingår i allmänna ulbildningslinjer eller av andra skäl är bundna på grundval av riksdagens beslul om lokalisering.

3.

Enligt den iredje modellen skulle riksdagen fördela medel lill universi­teten för här aktuella ändamål, medan regionslyrelserna skulle fördela medlen till övriga högskoleenheler och lill den kommunala högskolan inom regionen.

Decentraliseringsgruppen föreslår - efter alt ha övervägt de tre olika modellerna för beslut om fördelning av anslaget - all en ulredning skall göras av della problem, sedan viss tid har förilulil.

Remissinslansernas intresse har i stor utsträckning knulils lill de förslag lill fördelning av D I O-anslaget som decentraliseringsgruppen har diskute­rat. Remissopinionen är här ganska splittrad. En slor del av remissinstan­serna ansluter sig lill förslagel om en särskild ulredning, l.ex. UHÄ, statskontoret, RRV, regionslyrelserna för Siockholms, Linköpings och Umeå högskoleregioner. Landstingsförbundet, Svenska kommunförbun­det, TCO och SACO/SR.

Prop. 1979/80:104

12

En annan grupp av remissinslanser ansluter sig lill decenlraliserings­gruppens modell 

I. 

Till dem hör bl.a. SFS, regionstyrelsen för Uppsala högskoleregion, universitetsstyrelserna i Stockholm, Uppsala, Linköping och Göleborg samt styrelsen för högskolan i Jönköping.

En mindre grupp remissinstanser, bl. a. regionslyrelsen för Lund/Malmö högskoleregion, anser all modell 2 bör övervägas.

För egen del får jag anföra följande. I prop. 1975; 9 om reformering av högskoleutbildning m. m. anförde min företrädare i fråga om de principer som borde gälla för lokalisering av grundläggande högskoleutbildning bl. a. följande:

"Enligi min mening bör principer för lokalisering av grundläggande högskoleutbildning nu läggas fast på grundval av U 68; s och U 68-bered-ningens förslag. En självklar ulgångspunkl är härvid kraven alt bredda och differentiera ulbildningsulbudel, all öppna högskolan för nya grupper och all också i övrigl göra ulbildningen mera lillgänglig.

Grundläggande högskoleulbildning - enligt den avgränsning jag förordal i del föregående - bedrivs f, n, i permaneni form på ell trellioial orler i landel, alltifrån univérsilelsorterna med etl omfallande och rikl varieral utbud av både utbildning och forskning lill orler med bara någon enstaka utbildningslinje, I likhei med U 68-beredningen räknar jag med all perma­nent högskoleutbildning som i dag finns på en orl skall finnas kvar eller, om en förändring skulle bli akluell i visst fall, så långl möjligt ersättas med annan jämförbar utbildning,

1 debatten kring U 68-förslagen har man ofta talat om den föreslagna "ullokaliseringen". Delta ger inlryckel all det skulle röra sig om flyttning till annan orl av befintliga enheler eller verksamheier, dvs. om en omloka­lisering. En sådan kan givetvis bli akluell i enskilda fall också inom hög­skoleutbildningens område. Det kan l.ex. erinras om alt de senasle åren beslut har fallats om alt veterinär- och skogshögskolorna skall omlokaii­seras lill i huvudsak Uppsala och Umeå. Vidare har vissa resurser inom seklionen för bergsvetenskap vid tekniska högskolan i Siockholm flyttats lill högskolan i Luleå. Någon "utlokalisering" av högskoleulbildning har emellerlid inle föreslagils av U 68 och är. uiöver de redan beslutade, enligt min bedömning f. n. inte heller siktuell.

Ell ökal lillvaralagande av de förutsättningar för alt anordna högskoleut­bildning som bl. a. den sociala och ekonomiska strukluren i olika regioner ger kan påtagligt slimulera den regionala utvecklingen. Enligt min mening underlättar del ocksä den anpassning av det samlade utbudet av högskole­utbildning lill nya behov i arbetslivet somjag ser som synnerligen angelä­gen. En förnyelse av utbildningen på universitetsorterna med deras omfat­tande resurser inom många områden är elt vikligl inslag i en sådan utveck­ling. Men del är uppenbart ali: i många fall andra orter har lika goda förutsättningar som univérsilelsorterna atl med ulgångspunkl i lokala re­surser och arbelsmarknadsförhållanden utveckla nya ulbildningvägar. Ett

Prop. 1979/80:104

13

gott exempel på della är den yrkeslekniska högskoleutbildning som jag kommer alt lägga fram förslag om i del följande, Somjag förut framhållil är del i försia hand behov av utbildningar av della slag - ofta kortare sådana - som bör tillgodoses i den fortsalla ulbyggnaden.

Del finns sålunda enligt min mening tungt vägande skäl för att förlägga nytillkommande grundläggande högskoleulbildning till orter ulanför de nuvarande universitetsorterna",

Ulbildningsutskotlet strök i sill utlåtande 1975; 17 under atl del för den närmaste perioden inle var fråga om all bygga ul den iradilionella universi­tetsutbildningen och forlsalie;

"Utbyggnad av permanenla resurser för högskoleulbildning på orler som inte redan har sådana skall endast undanlagsvis komma i fråga. All utesluta möjlighelen all förlägga traditionell universilelsulbildning lill an­nan orl än nuvarande universitets- och filialorler skulle enligt ulskollels bedömning å andra sidan innebära ell alltför kategoriskt ställningslagan­de".

Tillgängliga uppgifter visar enligi min mening alt regionstyrelserna i sin planering av ulbildningen och fördelning av medel på högskoleenheler har följt de av riksdagen fastlagda principerna för ulbildningens lokalisering. Det innebär bl. a. atl universitelens toiala resurser för grundläggande hög­skoleulbildning i slori selt har bibehållits sedan högskolereformen började genomföras med undanlag för de ändringar av planeringslalen som har varil en följd av allmänna besparingsåtgärder. Jag ulgår från all regionslyr­elserna även i fortsäUningen kommer all lillämpa riksdagens beslul på del säll som de hillills har gjort. När det gäller medelstilldelningen lill högsko­leenhelerna inom anslaget Lokala och individuella linjer och enslaka kur­ser har såväl decenlraliseringsgruppen som ell storl anlal remissinstanser angett en rad problem och föreslagil en särskild utredning för atl lösa dessa. Jag delar denna uppfallning och avser all i annal sammanhang åierkomma till regeringen i denna fråga.

Även regionslyrelsernas handläggning av fördelningen av de särskilda medlen lill forskningsanknytning av grundläggande högskoleutbildning be­handlas av decentraliseringsgruppen, som dock inle lägger fram något förslag fill förändrade regler för handläggningen.

Flera remissinslanser har kritiska synpunkter mol regionslyrelsernas fördelning av medlen lill forskningsanknytning, särskilt de remissinstanser som vill avskaffa regionnivån.

Jag ansluter mig lill de synpunkter på fördelningen av medlen till forsk­ningsanknytning som decentraliseringsgruppen gör öch finner för min del inle skäl atl föreslå någon ändring av den nu gällande beslutsordningen,

Avcn regionstyrelsernus siimmansåiining behandlas av decenlraliser­ingsgruppen. Gruppen föreslår atl anlalet ledamöter i regionstyrelserna minskas från 21 lill 18 genom atl anlalel förelrädare för allmänna intressen minskas från 14 till 11,

Prop. 1979/80:104

14

Remissopinionen är myckel splittrad i fråga om della förslag. Enligt min mening är det angeläget atl en forlsall diskussion förs om regionslyrelser­nas nuvarande ulformning från främsl ivå ulgångspunkler. Den ena är all anlalel ledamöier i regionslyrelserna är sä storl all del kan ifrågasållas om deras funktion som slyrelser blir liilfredsslällande. Den andra är all Irols styrelsernas slorlek endast tvä av ledamöterna loreträder verksamheten inom högskoleenhelerna. Jag är medvelen om all del förslnämnda förhäl­landet speglar det inlresse för högskolan som finns inom regionerna. Jag anser i likhei med decenlraliseringsgruppen alt det dock bör vara möjligt all med bibehållande av de grundläggande principerna för regionslyrelser­nas utformning ge dem en för styrelseuppgifler mera ändamålsenlig stor­lek. Detta bör ske genom all löntagarorganisationernas dubbla represenla­lion i slyrelserna minskas. Dessa ingår för närvarande i styrelserna dels i egenskap av förelrädare för allmänna intressen, dels som represenlanler för de anslällda inom högskolan. Enligt min mening bör den sisinämnda formen av representation i regionstyrelserna vara tillräcklig.

2,1.6 Den centrala nivån

Jag övergår nu till de frågor som avser den cenirala nivån.

Decenlraliseringsgruppen har enbart studerat de cenirala funklioner som ligger på UHÄ,

Flera remissinslanser uttrycker önskemål om all de cenirala funklioner som nu åvilar SÖ i fråga om högskolan skall föras över lill UHÄ,

Jag har erfarii all den skoladministrativa kommittén (U 1978; 17) inom kort kommer atl avge förslag som berör bl, a, de uppgifler ifråga om kommunal högskoleulbildning som SÖ nu har. Regeringen kommer därför all i annat sammanhang ta ställning till frågan om en eventuell överföring av uppgifter från SÖ till UHÄ,

UHÄ fick genom högskolereformen en annorlunda central funktion än den som UKÄ hade haft. Denna förändring krävde en omslällning inle bara av de anslällda, som överfördes lill UHÄ från UKÄ, SÖ m,fl. myndigheter, utan också av dem som tjänstgör på andra nivåer inom högskolan och som i vart fall inledningsvis efterfrågade eller förvänlade sig samma lyp av beslul eller inilialiv från UHÄ som tidigare frän UKÄ.

Decenlraliseringsgruppen redogör för den kritik som riklats mol UHÄ för all inle uppfylla den nya roll :>om verkel fått genom reformen. Gruppen menar dock atl en del av de kritiska synpunkterna inte är berättigade ulan beror på okunnighet om vilka funktioner UHÄ nu har. Decentraliserings­gruppen har däremoi lagit fasta på den kritik som gäller ett påstått överdri­vet och olämpligt sektorslänkande och personalresursernas storlek.

Decenlraliseringsgruppen föreslår alt sammansättningen av styrelsen för UHÅ ändras så all planeringsberedningarnas ordförande i fortsättningen

Prop. 1979/80:104

15

inte blir självskrivna ledamöter av styrelsen. I stället föreslås all i slyrelsen skall ingå universitetskanslern, planeringschefen saml en förelrädare för skolväsendet, en för arbetsgivarna på den privala seklorn, en för arbelsgi­varna på den kommunala och landslingskommunala seklorn, Ivå för hög­skolan, Ire för arbetstagarna i samhället och en för de sluderande.

Remissopinionen är myckel splittrad i fråga om della förslag. UHÄ betonar det slora värdel för styrelsens arbele av alt planeringsberedningar­nas ordförande ocksä ingår i slyrelsen och menar atl detaljer i styrelsens sammansällning inle börförfaltningsregleras. Från flera instanser framförs synpunkten atl del är för tidigt att nu göra någon principiell förändring av styrelsernas sammansällning.

För egen del anser jag all del finns både förtjänster och brisier med den sammansällning som UHÄ;s styrelse nu har. Till förtjänsterna hör otvivel­aktigt att planeringsberedningarnas ordförande Ullför styrelsen sakkun­skap genom att de tidigare deltagit i beredningen av styrelseärenden. Samtidigt ligger just däri en svaghet genom atl de på samma gång som de är styrelseledamöter också företräder beredningarnas uppfallning i olika ärenden. Denna dubbla funktion kan leda lill svårigheter för slyrelsen att göra prioriteringar och avvägningar över fakultets- och sektorsgränser. De hittillsvarande erfarenhelerna ger emellerlid enligt min mening inte anled­ning all ändra sammansättningen av UHÄ:s slyrelse på denna punkl. Jag har erfarit att UHÄ under den senasle tiden vidlagil vissa ålgärder på kansliplanet för att molverka en alltför slark seklorisering och underlätta behandlingen av övergripande frågor. Jag finner dock skäl all ta fasla på det önskemål som decenlraliseringsgruppen framfört om fler representan­ter i slyrelsen för verksamheten inom högskolan. Jag avser därför att föreslå regeringen atl detta önskemål lillgodoses inom ramen för nu gällan­de regler när nuvarande mandatperiod för slyrelsen går ut den 30 seplem­ber 1980.

Decenlraliseringsgruppen har också föreslagit en förändring av plane­ringsberedningarnas sammansättning med hänsyn lill all viss kritik riktals mot alt högskolan har för få förelrädare inom beredningarna. Decenlrali­seringsgruppen föreslår atl minsl 12 av de 18 ledamöterna i planeringsbe­redningarna skall hämias inom högskolan.

Även i denna fråga är remissopinionen myckel splittrad. Del har visat sig att del är svårl alt inom ramen för nuvarande sammansättning på alla håll åsladkomma en ändamålsenlig represenlalion för högskolans olika delar. Jag anser därför all en utveckling i den riklning gruppen föreslår successivi bör ske. När den nu löpande förordnandeliden för planerings­beredningarnas ledamöier ulgår den 30 seplember 1980 avser jag därför aU föreslå regeringen atl andelen ledamöter hämtade inom högskolan ökas.

Decentraliseringsgruppen har föreslagil att UHÄ skall ges i uppdrag atl redovisa elt allernaliv som innebär en reducering av verkets personalre­surser med tre procenl under vart och ell av fem är.

Prop. 1979/80:104

16

Förslagel tillstyrks av etl stort antal remissinstanser. UHÄ anför för sin del all den aklualiserade Ireproceintiga nedskärningen under vart och ell av fem år - i förening med den omfördelning av personal som UHÄ bedömer som nödvändig för att förbättra insatserna i fråga om övergripande långsik­lig planering - skulle medföra så slora svårigheler all upprällhålla en rimlig ambition i planeringsarbelel inom de olika planeringsberedningarnas områden all del meningsfulla i själva beredningsorganisationen siarkt mås­le ifrågasättas.

För egen del fär jag anföra följande. UHÄ redovisar redan nu, liksom övriga myndigheler, tvåprocentiga besparingsaliernaliv i de årliga anslags­framställningarna. Dessa alternativ har också i de två senasle budgelpro-posilionerna förordals av regeringen. Jag vill även erinra om all efler det att decenlraliseringsgruppen hade lämnat silt förslag har UHÄ i samband med riksdagens beslul i anledning av prop. 1978/79; 119 fåll ökade upp­gifler i fråga om forskningsplanering på riksnivå. Det kan mot denna bakgrund ifrågasättas om det finns utrymme för en begränsning av ämbets­verkets resurser uiöver vad som kan följa av generella besparingar. Jag kan dock anslula mig lill decenlraliseringsgruppens förslag om all UHÄ skall redovisa ett alternativ innebärande en minskning av verkets resurser med tre procenl under vart och ell av fem år. UHÄ bör kunna redovisa ell sådant allernaliv i samband med all UHÄ i sin anslagsframställning för budgetårel 1981/82 belyser möjligheterna av en tvåprocenlig besparing i enlighet med regeringens allmänna anvisningar om myndigheternas an­slagsframslällningar. Jag avser att i annat sammanhang åierkomma lill regeringen med förslag i denna fiåga.

2.1.7 Samråd vid avvikelse från planeringsramar för grundläggande hög­skoleutbildning

Decenlraliseringsgruppen har föreslagit all den skyldighet, som nu finns för högskolestyrelse, all vid slörre avvikelse från planeringsramen sam­råda med UHÄ, skall utgå.

Remissbilden är splittrad. UHÄ anser att den nuvarande bestämmelsen om samrådsskyldighet är principiellt olämplig och föreslår att en högsko­leenhel skall ha rätt all på egen hand låla anlalel ulbjudna nybörjarplatser på en viss linje avvika från den av statsmakterna angivna planeringsramen med högst 10 procent. Om slörre jusleringar behövs bör de enligt UHÄ; s mening underslällas regeringen eller myndighet som regeringen ulser.

För egen del får jag anföra följande. Dimensionering och lokalisering av de allmänna utbildningslinjerna i högskolan fastställs av riksdagen. Allt­efter de lokala förutsättningarna bör det emellertid vara möjligt för högsko­lestyrelserna att besluta om mindre jusleringar uppål eller nedåt vid beslut om anlagningskapacilel i enlighel med UHÄ: s förslag. Enligi min mening är del dock inle befogat all ge högskoleenhelerna större möjligheter all avvika från den planering av den grundläggande högskoleulbildningen som

Prop. 1979/80:104

17

riksdagen beslulal om. Jag bilräder därför UHÄ; s förslag atl slörre jusle­ringar av planeringsramarna under ett budgelår bör underslällas regeringen eller den myndighel regeringen ulser.

2.1.8 Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anförl hemsläller jag all regeringen föreslår riksdagen att

1.

godkänna den  ändrade  sammansällning av  regionslyrelserna som jag har föreslagit,

2.

godkänna den förändrade ordning för jusiering av planeringsra­mar som jag har förordal.

2.2 Dokumentation och statistik om högskoleutbildning

Jag har i dessa frågor samrått med statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN].

2.2.1 Bakgrund

Utredningen (U 1975; 14) om studiedokumentation och statistik för hög­skolan lillkallades i samband med förberedelserna för den nya högskoleor­ganisation som trädde i kraft den 1 juli 1977. Bakgrunden var all en översyn av de olika systemen för statistik om sluderande och studieresul­tat i fråga om grundläggande högskoleulbildning behövdes i och med all en ny och mer enheilig högskoleorganisation infördes (jfr prop. 1975:9 s. 486). Utredningen lade den 11 februari 1976 fram etl provisoriskt förslag rörande sludiedokumentationssyslem för högskolan. Den 

II 

mars 1976 beslutade regeringen all befintliga syslem skulle anpassas i huvudsaklig överensslämmelse med ulredningens förslag. Ulredningen avgav den 1 juni 1979 belänkandet (SOU 1979:47) Dokumentation och slalisiik om högskoleutbildning jämle specialbilagan Redovisning av behovsanalys (Ds U 1979; 6). Beiänkandei och specialbilagan har remissbehandlais. En sam­manfattning av beiänkandei och av remissyttrandena bör fogas lill proto­kollet i delta ärende som bilagorna 3 och 4. Den 27 januari 1978 inkom ulredningen till regeringen med en skrivelse jämle promemoria om sam­ordning mellan högskolans sludiedokumentationssyslem och studiestödets informationssystem. Promemorian har remissbehandlais. En avskrift av promemorian och en sammanfatining av remissyttrandena bör fogas lill protokollet i della ärende som bilagorna 5 och 6. Ulredningen avgav den 18 september 1979 betänkandet (SOU 1979; 80) Prognoser och arbelsmark-nadsslatislik för högskolan, Detla belänkande remissbehandlas f. n.

Flertalet av de frägor utredningen tar upp i sitt huvudbetänkande om dokumentation och statistik om högskoleutbildning, och som jag för sam­manhangets skull tar upp i del följande, är av den arten alt beslul i dem bör fallas av regeringen eller de myndigheler regeringen bestämmer. Förutom resursfrågorna bör vissa frågor, främsl sädana som rör själva organisatio-

2    Riksdagen 1979180. I saml. Nr 104

Prop. 1979/80:104

18

nen för statistikproduktionen inom högskoleområdel, dock underställas riksdagens prövning,

2,2,2 Allmänt

I fråga om den tidigare och nuvarande högskoleslatisliken vill jag i första hand hänvisa lill ulredningens redogörelse (beiänkandei s, 15 ff och s, 47 ff). Jag vill dock nämna all högskoleslatisliken fick en mer definitiv form efler beslut vid 1956 års riksdag genom kungörelsen (1956:239) angående statistik över högre sludier, Slalisliken skulle omfalta alla utbildningar för vilka studentexamen i princip uigjorde inträdeskrav (jfr betänkandet s, 18-19),

Siaiisiiska centralbyråns (SCB) högskoleregisler omfallar därför i prin­cip alla personer som under senare tid inskrivils för utbildning vid svenska universitet och högskolor. Registret innehåller personuppgifter som på olika sätt har all göra med personens egenskap av sluderande. Sålunda finns uppgifter om inskrivning, närvaro och examina, vissa studieresultat, forskarutbildning, ansökning och anlagning till spärrad utbildning, ulbild­nings- och yrkesplaner vid examenslillfället, arbetsmarknadssituationen viss tid efler examen m, m, Regislret började föras som ADB-regisler vid början av 1960-talel, Även uppgifler som lidigare insamlats i SCB: s manu­ella högskoleregisler (fr, o, m, 1937) har överförts lill nuvarande högskole­regisler om personen varil akliv som studerande efler ca 1964, 1 enlighel med olika beslul av riksdag och regering under 1960-lalel utvidgades successivi mängden av uppgifler som insamlades för varje sluderande, Högskoleregislrel innehåller därför generelll setl mer informalion om dem som varil sludieakliva under de senasle åren. Den senaste översynen skedde i samband med övergången lill den nya högskoleorganisationen den 1 juli 1977, Ulifrån högskoleregistret framställer SCB huvuddelen av den slalisiik rörande sluderande vid universitet och högskolor som används för cenlral ulbildnings- och arbelsmarknadsplanering. Huvudkonsumenter av slalisliken är myndigheler, arbetsmarknadsorganisationer, pressen och forskare. Uppgifterna ulnylljas vidare regelbundel för prognosverksamhei och av olika uiredningar.

Det bör i detla sammanhang också påpekas att en viss systematisk lokal statistikproduktion efler hand kommit i gång vid i första hand universiteten och de lekniska högskolorna under 1970-talet.

Genom de överväganden och förslag som lagls fram av utredningen (U 1975: 14) om studiedokumentation och statistik för högskolan har det ska­pats förutsättningar för en allsidig bedömning av slalislikfrågorna över hela högskoleområdel såvitt gäller den grundläggande högskoleutbildning­en. Ell intryck som framkommer starki både av ulredningen och de av­givna remissvaren är atl slalislikfrågorna är myckel komplicerade och lekniskl svåra. Det tar lång lid att ställa om syslemen. Därför bör man enligt min mening både siräva efler att hitla rimliga ambitionsnivåer och försöka nå fram till lösningar som kan vara hållbara under en längre tid.

Prop. 1979/80:104

19

Jag vill i detla sammanhang erinra om alt regeringen den 14 juni 1979 uppdrog lill SCB och UHÄ all - med beaklande av vad som anförts i prop, 1978/79; 119 om vissa frågor rörande forskning och forskaruibildning -göra en översyn av statistiken över sluderande i forskarutbildningen, Ar­belel och därav föranledda resullal skall redovisas för regeringen.

Innan jag går in på mina överväganden och förslag vill jag som en bakgrund i korthet återge några karaktäristiska drag hos den högskoleor­ganisation som infördes den 1 juli 1977, Bl, a, har ell nylt syslem för planering av den grundläggande högskoleutbildningen byggis upp (jfr prop, 1975:9, UbU 1975; 17, rskr 1975: 179, prop, 1976/77:59, UbU 1976/77:20, rskr 1976/77; 246), Lokalisering och dimensionering av permanenla utbild­ningar, dvs, allmänna ulbildningslinjer och påbyggnadslinjer, beslutas nor­malt av riksdagen efter förslag från regeringen, 1 anslulning därtill anvisas resursramar för verksamhelen. För lokala och individuella linjer och ensta­ka kurser sker en regional och lokal planering inom ramar som fastställs av riksdagen. De lokala myndigheterna har stor frihei all inom lilldelade ramar besluta om ulbildningens innehåll och genomförande, Samiidigi med de organisaloriska förändringarna genomfördes nya regler för behörighel och urval lill grundläggande högskoleulbildning, Ell huvudsyfle med de nya tilllrädesreglerna är atl bäitre ta till vara de reella förulsällningarna hos de enskilda all genomgå högskoleulbildning. De nya reglerna avses ocksä medverka lill en socialt jämnare rekrylering lill högskoleutbildning­en. Bl, a, har arbelslivserfarenhel givils meritvärde,

Inle minsl i fråga om själva anslagssystemel förutsätts en samverkan eller dialog mellan centrala, regionala och lokala myndigheler. De av riksdagen beslutade ramanslagen beräknas och lilldelas för olika utbild­ningsområden med ulgångspunkl i anlagningslal eller årssludieplalser. De lokala myndigheterna har sedan möjligheter alt företa mindre jämkningar av antagningslalen med hänsyn lill lokala omständigheter. Ett viktigt mo­ment är alt de lokala myndigheiema har all redovisa resultatet av verksam­helen i sådan form all de anslagsbeviljande instanserna kan bedöma huru­vida gällande mål och rikllinjer lillgodoses.

Anknytningen av den grundläggande högskoleulbildningen till samhälls­livet i allmänhet är en viktig del av högskolereformen. Enligt högskolela­gen skall utbildningen inom högskolan planeras med hänsyn lill samhällets behov av ulbildade och individernas behov och önskemål. Samma hänsyn skall tas när resurserna fördelas inom högskolan. När utbildningen plane­ras skall åtgärder vidtas som främjar alt ulbildningen kan ingå i en växling mellan studier och yrkesverksamhel, dvs. i ålerkommande uibildning (7 i) högskolelagen (1977:218)). Det är givet atl en utbildningsplanering som avses främja ålerkommande utbildning måste bedrivas med hänsynstagan­de till arbelsmarknadsförhållanden och till hur olika delar av uibildnings­väsendei förhäller sig lill varandra. Anknytningen lill arbeismarknaden innebär också all bl. a. myndigheter som arbelsmarknadsslyrelscn (.AMS), skolöverslyrelsen (SÖ) och socialslyrelsen i sin verksamhet är beioende

Prop. 1979/80:104

20

av högskoleutbildningens dimensionering och av vilkel antal studerande som fullföljer olika utbildningar. Även för parterna på arbeismarknaden är dessa frågor av slort intresse.

Sammanfattningsvis villjag konstalera all planeringen av den nya hög­skolans verksamhet förutsätier kommunikation och samverkan dels mel­lan organ på olika nivåer inom högskoleområdel, dels mellan högskole­myndigheter och myndigheler i övrigt saml arbelsmarknadens organisatio­ner. En slutsats som kan dras av dessa förhållanden är alt en övergripande planering måste finnas för slalisliken i fråga om sluderande och studiere­sultat. Jag vill i detla sammanhang också framhålla all behovet av siaiislisk informalion om den högre ulbildningen ofta gjort sig påmint även under lidigare skeden, särskilt i samband med slörre förändringar och reformer. Jag hänvisar härvidlag lill ulredningens redovisning (betänkandet s, 15-23),

Mol bakgrund av högskoleorganisationens uppbyggnad vill jag vidare först ange hur jag rent allmänl anser atl slalistikproduklionen för högsko­lan bör organiseras. En vägledande princip bör vara all de slalislikbehov som följer av högskolans decentraliserade beslutsstruktur bör lillgodoses i försia hand. Del gäller således atl se lill atl de lokala och regionala organen snabbt får lillgång lill sådan statistik som de behöver för all planera, genomföra och ulvärdera ulbildningen. De cenirala organens behov av statistik är också väsenlliga, vilket jag ålerkommer lill i det följande, men tyngdpunkten i slalistikproduklionen bör föriäggas lill de lokala enheterna. Detla åstadkoms bäst med hjälp av datasystem som de lokala myndigheter­na själva förfogar över. Den uppbyggnad av lokala datasyslem som skelt vid elt antal högskoleenheler under 1970-lalel i flerlalel fall i samverkan med universiteis- och högskoleämbetetf UHÄ), lidigare universilelskans­lersämbetel (UKÄ), har därför varil myckel väsenllig och innebär alt det har skapats hell nya förutsättningar för statistikproduktionen. Strävandena atl decentralisera verksamheten inom högskolan kan således slå igenom även på detta område.

En annan huvudprincip bör vara alt den helhetssyn på högskoleutbild­ningen som kännetecknar högskolereformen skall styra utformningen av grunderna för högskoleslatisliken. Man bör således vid uppbyggnaden av stalistiksyslemen förutsätta all alla utbildningsområden skall kunna ges en likvärdig statistisk belysning. I annal fall riskerar man all bygga in konser­verande moment. Jag ansluter mig således lill ulredningens ståndpunkt atl den skillnad i fråga om statistisk belysning som lidigare rått mellan olika utbildningar måste upphöra även om delta med hänsyn till de resurser som står lill föribgande måsle innebäia en sänkl ambilionsnivå för den siaiis­iiska belysningen av vissa uibildningar. En annan sak är atl man vid den löpande uppföljningen av utbildningar kan finna atl olika områden behöver belysas i speciella avseenden. Jag vill inte utesluta att delta kan gälla områden för vilka den statistiska informationen är liten i förhållande till bl. a. den rörande den tidigare filosofiska ulbildningen vid universiteten.

Prop. 1979/80:104

21

De förslag som ulredningen lagt fram om högskolestalislikens innehåll, om hur den skall åstadkommas och om organisafion för slalislikproduk­lionen har till helt övervägande del vunnit slöd hos remissinstanserna. Avvikande ståndpunkter har förls fram bl.a. av SCB, som anser all del behövs elt mer omfallande centralt studeranderegisler än vad utredningen föreslagit, och av Sveriges förenade studentkårer (SFS) som anser all del centrala individbaserade studeranderegistret inte alls behövs.

Statistikproduktionen liksom en stor del av den rena dokumentationen av uppgifler om sluderande och studieresullat sker sedan en längre tid inom en slor del av högskolan hell eller delvis med hjälp av aulomalisk dalabehandling (ADB), De problem rörande risker för den personliga integriteten som är förenade med ADB-behandling av personuppgifter måsle således beaklas i dessa sammanhang. Jag nolerar med lillfredssläl­lelse all de organ som i försia hand bevakar inlegriletsfrågorna, dvs. datainspektionen och datalagstiflningskommiilén (DALK), har godtagit ulredningens förslag. För min del vill jag särskilt siryka under utredning­ens ståndpunkt atl del allra vikligasle inlegrilelskravel på elt personregis­ler är atl uppgifterna i registret är rikliga. Jag anser därför all, när man avgör omfattningen av den daiorbaserade registreringen, gränserna bör sättas av de ekonomiska och prakliska möjligheter som finns alt hålla uppgifterna i registren riktiga och aktuella. Jag fär anledning all senare åierkomma lill denna aspekl. Dessutom bör man i inlegriletsfrågan själv­fallet beakta inställningen hos dem som kan komma all registreras (jfr 3 § datalagen (1973; 289)).

Ulredningen har genomfört en omfattande och enligt min mening värde­full karlläggning av behoven av statistisk information om grundläggande högskoleulbildning. De informationsbehov som framkommil genom be­hovsinventeringen avser dels mer speciella frågor som de sluderandes sociala bakgrund, ålerkommande utbildning, sluderande enligt den s.k. 25; 4-regeln (5 kap. 25 § grupp 

IV 

högskoleförordningen (1977; 269)) nelto-räkning av sluderande i högskolan saml utländska studerande, dels mer allmänna slalislikbehov rörande tillströmning, närvaro och utflöde. Kart­läggningen utgör en utgångspunkt för utredningens förslag. Ulredningen framhåller i anslulning till behovsinventeringen atl det vore orimligt, och inom ramen för lillgängliga resurser även omöjligt, alt planera en reguljär slatistikproduklion som kan tillgodose alla angivna behov. En del remiss­inslanser, bl. a. SCB, har framfört kritik mol behovsinventeringen och har angell all denna borde ha genomförls på etl annal sätt. Det är enligt min mening uppenbart atl behovsinventeringar av della slag är förenade med slora problem eflersom del viktigaste kanske inte är alt ange vilka behov som finns utan att göra en angelägenhetsgradering. Del bör i framliden vara en uppgifl både för de lokala och regionala myndigheterna och för UHÄ och SCB all genomföra behovsinventeringar i syfle all effektivisera statistiken inom ramen för de rikllinjer som kan komma att gälla.

Prop. 1979/80: 104

22

Utredningens ståndpunkter beträffande vilken statistik som bör produ­ceras bygger bl.a. på synsättet atl den rutinmässiga insamlingen och bearbetningen av data rörande den grundläggande högskoleutbildningen bör organiseras med två syflen. Dessa är all uigöra underlag för en fortlö­pande tillhandahållen och översiktligt beskrivande statistik (löpande stati­stik) och atl lillhandahålla urvalsramar för punktundersökningar av skilda slag. Jag ansluter mig lill ulredningens synsäll. Tekniken med urvalsramar för punklundersökningar innebär bl. a. all den löpande uppgiflsinsamling-en kan begränsas ulan all vikliga :5lalislikbehov behöver efiersällas. Della är av stor betydelse ur inlegriielssynvinkel.

2.2.3 Den lokala studiedokumentationen m. m.

Med begreppet studiedokumerilalion avses den lokala bokföringen av uppgifter om de studerande och deras studieresultat. Enligt ulredningen moiiveras den lokala sludiedokumenlalionen framför alll av behovel all kunna planera och administrera utbildningen lokall och all kunna doku­mentera enskilda sluderandes studieresultat. Till den administrativa verk­samhet som kräver sludiedokumenlalion hör främsl personalplaneringen och disposilionen av läroanstaltens lokaler och ekonomiska resurser för olika utbildningslinjer och kurser. Hit hör också löpande uppföljning av studieresultat. Studerande som godkänls i kurs eller annal utbildningsmo­ment har vidare räll all få utbildningsbevis, vilkel kräver all läroanslalien fortlöpande dokumenterar studieresultaten. Det händer också att ulbild-ningsbevis förstörs eller förkomrner eller atl dess äkthet sälis i fråga. I sådana silualioner är del vikligl att läroanstalten har dokumentation av vederbörandes studieresultat i behåll och kan bekräfta dem (betänkandet S.33).

Ulredningens förslag om den lokala sludiedokumenlaiionens innehåll finner jag väl avvägt (betänkandet s. 149153). Jag avser atl senare föreslå regeringen all meddela de föreskrifter som fordras beiräffande den lokala studiedokumentationens innehåll.

Den lokala studiedokumentationen skall enligt utredningens förslag ligga till grund både för högskoleenheternas egen slalislikproduklion och för inrapportering av uppgifler lill elt centralt högskoleregister vid SCB. Jag ansluter mig till principen att den lokala sludiedokumenlalionen skall utgöra grundvalen för den löpande statistiken. De data som lagras lokall är tillräckliga för delta ändamål. Några särskilda data avsedda enbart för stalislikproduklion behöver myndigheterna således inle samla in och ej heller rapportera till SCB för den löpande statistiken. Regeringen bör föreslå riksdagen atl godkänna de principer jag här har förordal.

De lokala myndighelernas egen slalislikproduklion bör kunna lillgodose ell storl antal lokala behov. Enligt ulredningen bör de lokala myndigheter­na själva bestämma vilken statistik som skall las fram lokall för lokala behov. Jag delar denna ståndpunkt. Samtidigt bör det påpekas all viss

Prop. 1979/80:104

23

lokal slalislikproduklion kan vara nödvändig från rikssynpunkl. Jag åter­kommer lill denna fråga sedan jag behandlat den allmänna avvägningen mellan centralt och lokall producerad statistik.

2.2.4 Organisationen för högskolestatistiken

Utredningen har föreslagil all huvudkällorna för den centrala högskole­slatisliken skall vara dels den lokala sludiedokumenlalionen. dels ell cen­tralt personregister. Del cenirala personregistret innebär en forlsällning av det nuvarande högskoleregislrel vid SCB. Förslag ges om vad det skall omfatta. Jämfört med vad som närmasl före högskolereformen 1977 regi­strerades centralt om varje studerande vid de filosofiska fakullelerna inne­bär förslaget en avsevärd nedskärning. Studerande såväl på ulbildnings­linjer som på enslaka kurser föreslås ingå i regislret. På bl. a. denna punkl har fyra av ledamöierna i ulredningen reserverat sig. De anser atl enbart studerande på utbildningslinjer skall ingå i det cenirala regislrel.

Andra källor för belysning av förhållanden rörande grundläggande hög­skoleutbildning kan enligt ulredningen vara longitudinella databaser röran­de befolkningsurval samt särskilt genomförda enkäter. (All en databas är longitudinell innebär alt den består av uppgifler insamlade vid olika lid­punkter över en längre period om samma personer.) Beträffande enkäter framhåller utredningen viklen av all de tillfrågade får tydlig information om alt dellagande är frivilligt.

När del gäller sället atl tillhandahälla statistiken framhåller ulredningen alt viss statistik kan tillhandahållas på en lägre nivå av tillgänglighet än som hitlills skett. Viklen av atl statistiken kommer fram snabbi framhålls. Vissa förslag ges av ulredningen angående slatislikpublikationernas upp­läggning och dislribulion.

Belysning av social bakgrund har lidigare skell med hjälp av uppgifler som samtliga nyböriare obligatoriskt skulle lämna vid inskrivningen. Ul­redningen föreslår dels all undersökningar härom på längre sikl skall genomföras med tre till fem års intervall, dels all de skall genomföras på ell urval nybörjare som frivilligl besvarar en enkät för ändamålel. SCB har på utredningens tillskyndan genomfört en provundersökning.

Ulredningens förslag i här berörda avseenden har lill övervägande del vunnit remissinslansernas slöd. Som jag lidigare nämnt har dock SCB framhållil atl ell mer omfallande centralt regisler behövs medan SFS anser all elt centralt regisler inle behövs. 1 denna fråga har UHÄ bl. a. framhållil all utvecklingen på del ADB-tekniska området medför atl det på sikt kan antas bli möjligt alt delvis ersätta uppgifterna i etl centralt högskoleregisler med en samordnad bearbelning av lokala daiorbaserade sludiedokumenla-tionsregister. Ell sådant syslem förutsätier enligt UHÄ atl en större andel än f. n. av högskolans studerande ingår i sådana register. Del släller också slörre krav på enhetlighet mellan de lokala registren och måste föregås av ett omfattande tekniskl utvecklingsarbete.  UHÄ finner det därför inle

Prop. 1979/80:104

24

realistiskt all f. n. föreslå ell sådanl registersystem som underlag för hög­skoleslatisliken men är berell all medverka i fortsall utrednings- och ulvecklingsarbeie med detla syfte.

För min del anser jag alt utredningen lagt fram goda argument för sitt förslag lill hur statistiken skall åstadkommas med olika permanenta regis­ter, longitudinella dalabaser och enkäler.

Jag anser således all elt cenirall högskoleregister är nödvändigl även fortsättningsvis. De överväganden som lell mig fram till denna slulsals är följande. Det är mycket vikligl aU del finns elt lillräckligl faktaunderlag för all man skall kunna bedöma hur högskolan i verkligheten fungerar i förhål­lande lill inlenlionerna. Ell sådanl faktaunderlag kan inte framställas en­bart genom sammanställningar av lokalt producerad statistik. Statistiken måste nämligen kunna belysa vad olika grupper gör under en lång följd av år och vid olika ulbildningsanslaller. Delta är av grundläggande belydelse för belysning av lillträdesreglernas effekler på lång sikl, inflöde, närvaro och utflöde beträffande högskolan, mönslrel av ålerkommande utbildning, regionalpoliliska effekter, etc. Några andra prakliska möjligheter all lillgo­dose dessa behov än med ett centralt studeranderegisler av den lyp ulred­ningen föreslagil finns enligt min mening inte. Del är nödvändigl alt regisl­rel är individbaseral eflersom uppgifter om en och samma individ från skilda läroanstalter och olika tidpunkter måsle kunna sammanföras till individen ifråga. Atl ersätta del permanenta' cenirala regislret med lillfäl­liga "centrala" register som åstadkoms genom sambearbetningar av lokala register är som UHÄ framhållil inle tekniskt möjligt annat än på sikl. Etl sådanl förfaringssätt skulle dessutom leda till att de lokala syslemen måsle regleras och samordnas på ett säll som enligt min mening inte är önskvärt. Dessutom vore del nödvändigl alt ålägga de lokala myndigheterna atl spara uppgifter på dalamedium under väsentligl längre lid än de behöver för sina administrativa ändamål. Det sisinämnda är inte önskvärt ur bl. a. inlegriielssynvinkel.

Jag har emellerlid förståelse för synpunkten atl det finns potentiella risker för den personliga iniegriteten i samband med elt centralt personre­gisler, även om detta är skyddat av sekretesslagen. Dessa risker är dock inle så belydande all man av den anledningen bör avslå från den statistik som endasl kan produceras ur etl centralt regisler. I slället bör man noga överväga vilka uppgifter som skall ingå i del centrala regislrel.

2.2.5 Statistikens innehåll

Som framgått av vad jag har redovisal i det föregående kan utredningens förslag och remissytlrandena däröver läggas fill grund för beslul om all­männa rikllinjer för hur slaUsliken bör åstadkommas. För den övergri­pande planering av statistiken, somjag tidigare angivit som nödvändig mol bakgrund av högskolans planeringssystem, fordras emellertid också en närmare precisering av innehållet i den statistik som bör finnas nationellt.

Prop. 1979/80:104

25

När det gäller den centralt producerade statistiken och därmed innehål­let i del cenirala regislret ansluter jag mig lill ulredningens förslag (betän­kandet s. 117-126) med några kompletteringar somjag nu vill redovisa.

Ulredningen har bl. a. föreslagil all lillslrömningsslalislik avseende ny­börjarnas bakgrund i fråga om utbildning, arbelslivserfarenhel m. m. skall redovisas vart tredje eller vart femte år. Ulredningen anser också all enkäler avseende den sociala bakgrunden bör genomföras med tre lill fem års mellanrum. SCB har i silt yttrande framhållil all undersökningar vari Iredje till vart femle år inle är lillräckligt med hänsyn lill SCB; s verksam­hel med prognoser. Jag anser att ireårsinlervall kan vara en riktpunkt men atl frekvensen bör kunna variera med hänsyn lill behov och ekonomiska möjligheter. Tätare undersökningar kan l.ex. behövas i anslulning lill större förändringar inom utbildningsväsendet. Å andra sidan bör del vara möjligt alt sedan erfarenheler vunnits om akluella förhållanden nöja sig med längre intervall mellan undersökningarna.

Ulredningen har föreslagil alt uppgifler om grund för allmän behörighel skall ingå i del centrala regislrel. 1 della inbegrips ej uppgifl om vilken gymnasielinje den sluderande har genomgått. Enligt utredningen kan sta-listikbearbelningar avseende gymnasielinje göras som lillfälliga undersök­ningar.

SCB m. fl. har framhållil all della är olillfredställande med hänsyn lill önskemålet atl följa olika gruppers sludiemönster. Jag anser i anslutning till de allmänna moliv jag angell för del cenirala regislrel att del är väsenl­ligl att få en god statistisk belysning av hur sluderandeslrömmarna går från gymnasieskolans olika linjer in i och ut ur de olika högskoleutbildningarna. Därför bör uppgift om gymnasielinje lagras i del centrala högskoleregislrel. Uppgifterna bör få hämias från den lokala sludiedokumenlalionen, antag­ningssystemen eller från det centrala gymnasieregistrel. Dalalagens före­skrifter skall därvid iakttagas.

En ytterligare fråga somjag anser bör las upp lill vidare övervägande är registreringen av uppgifter om studier i enslaka kurser. Ulredningen har mol bakgrund av det slora intresset atl studera hur ordningen med enslaka kurser fungerar i högskolan - bl.a. med avseende på ålerkommande utbildning - föreslagit atl uppgifler om studier i enstaka kurser skall ingå i del cenirala regislret. Kurserna klassificeras i förslagsvis 12 angivna grup­per. För varje lermin rapporteras uppgifl om närvaro inom grupperna. Vidare skall enligt utredningens förslag regisirering ske av all den slude­rande slutfört enstaka kurser om sammanlagi minsl 60 poäng varav minsl 40 poäng inom någon av de 12 grupperna. Poängrapporleringen moiiveras av behovel av uinödesstalistik med avseende på arbetsmarknaden (betän­kandet s. 102, 110, 123-125).

I fråga om statistiken avseende utbildningen på enstaka kurser har ålskilliga synpunkier framförts av remissinstanserna. SÖ undersiryker vikten av atl det centrala registret även omfattar sluderande på enslaka

Prop. 1979/80:104

26

kurser. En klassificering i 12 grupper anser SÖ inle vara tillräcklig. Även socialstyrelsen varnar för en alltför grov klassificering i det cenirala regist­ret. Svenska kommunförbundei vill också ha en mer detaljerad utflödes-statistik än vad utredningen föreslagil liksom Centralorganisationen SACO/SR. UHÄ anser alt del är nödvändigl atl la med de sluderande på enslaka kurser i del cenirala regi.itret. Även Tjänslemännens centralorga­nisation (TCO) siryker under vikten av att en central regisirering sker även av ulbildningen i enslaka kurser. Landsorganisationen (LO) framhåller att del är viktigt all utflöde, innehåll, nivå och syfte beiräffande enslaka kurser ges en översikllig statistisk bild eftersom dessa kurser är avsedda all lillgodose en rad skilda utbildningsbehov. Regionslyrelserna har i sina yttranden lill UHÄ framhållil alt del cenirala regislrel bör omfalla även ulbildningen på enslaka kurser. Regionstyrelsen i Uppsala framhåller all del från regionstyrelsens synpunkt är av intresse all i del cenirala regislrel kunna följa tillströmningen lill de enslaka kurserna. Del är vidare enligt regionslyrelsen av värde all ur ell centralt regisler få översikllig och enhetlig utformad statistik om tillströmningen till de enslaka kurserna. All samla in molsvarande uppgifler från de lokala registren skulle bli ännu mer lids- och arbetskrävande. Regionslyrelsen i Siockholm framhåller bl. a. all statistik rörande enslaka kurser måste tas fram på sådanl sätt all enstaka kurser inle får inta en omotiverat obemärkt roll när uppgifler om högskole­utbildning redovisas och diskuleras. Regionslyrelsen i Göteborg har i sitt arbele använl sig av hillills centralt producerad slalisiik och prognosma­terial. Della maierial ulgör elt värdefullt komplement lill mer delaljerad lokal statistik. Regionslyrelsen anser atl elt centralt regisler med individre­lalerade uppgifter bör finnas där uppgifler om samtliga studerande inom grundläggande högskoleulbildning, dvs. även studerande på enstaka kur­ser ingår. Regionslyrelsen i Umeii anser att del behövs ell rikligt och väl dokumenterat sialisliskl underlag rörande enstaka kurser, inle bara inom berörd region utan även från övriga landel för jämförande studier och bedömning av lendenser och kosinader. Regionslyrelsen slöder därför betänkandets huvudförslag. Invändningar mot cenlral registrering av upp­gifler om utbildning i enslaka kurser framförs av riksrevisionsverkei (RRV). Samma ståndpunkt har statskontoret som dock anser all den centrala registreringen behövs under en övergångsperiod. SFS anser som tidigare nämnts att all cenlral regisirering av individuppgifter är onödig. Svenska arbetsgivareföreningen anser också att gruppuppgifter räcker centralt för enslaka kurser.

Jag vill för min del först peka på atl huvudparten av de enslaka kurserna, uppskattningsvis ca 85 %, ulgörs av kurser inom ämnen vid de lidigare filosofiska fakulteterna vid universiteten och högskolorna i Örebro, Växjö och Karislad. Många studerande g:enomgår efter hand sådana kurser på ett säll som liknar linjesludier. Della gäller bl. a. ämnen som är endasl spar­samt representerade inom utbildningslinjer som l.ex. flertalet humanis-

Prop. 1979/80:104

27

liska ämnen. Vidare villjag peka på del förhållandet all de enstaka kurser­na är av grundläggande betydelse för återkommande utbildning och för utbildningens decentralisering i regional bemärkelse. Jag erinrar om vad jag har anfört i budgetpropositionen 1980 om ålerkommande utbildning (bil. 12 s. 370).

Jag anser all den princip som gälll sedan 1956 om atl statistiken skall omfatta all högskoleulbildning bör lillämpas även fortsätiningsvis för del centrala regislret. För utbildning i enslaka kurser bör del kunna las fram statistik som ger en belysning som är likvärdig med den för utbildning på linjer.

Della innebär således all ulbildningen på enslaka kurser bör omfallas av del cenirala registret men att någon regisirering centralt av uppgifler om enskilda enslaka kurser inle bör förekomma. Det bör bli fråga om någon form av översiktliga uppgifler. Med hänsyn lill de förhållanden beträffande enslaka kurser inom de lidigare filosofiska fakullelerna somjag nyss beröri skulle den centralt producerade statistiken bli starki missvisande om den inle kunde la hänsyn lill utbildningen på enstaka kurser. Regionstyrelser­nas yttranden pekar entydigt på alt denna typ av utbildning bör ingå i det cenirala regislrel. Del förhållandet all studier i enslaka kurser i många fall kan komma att bedrivas under olika lidsperioder och vid skilda högsko­leenheter lalar även för alt uppgifterna bör ingå i det centrala registret.

För alt åsladkomma en översikllig cenlral statistik rörande ulbildningen på enslaka kurser bör för varje berörd sluderande närvaro registreras varje lermin som ulredningen föreslagil. Registreringen bör även omfalta en uppgift om omfaltningen av de kurser som avses med användning av intervallen 1-20 poäng, 21-40 poäng och mer än 40 poäng.

Vidare bör det registreras all den sluderande slulförl enstaka kurserom sammanlagt minsl 60 poäng. Jag återkommer i del följande lill frågan om klassificeringen av kurserna.

Sammantaget innebär mitl förslag lill centralt regisler - liksom ulred­ningens - en väsentlig minskning av de uppgifter som skall införas i registret. Begränsningen av del centrala registret är nödvändig bl.a. av inlegrilelsskäl. De prakliska och ekonomiska möjligheterna all hålla regis­trets innehåll riktigt och akluelll medger enligt min bedömning inle ett mer omfattande centralt regisler än del jag föreslår.

Regeringen bör föreslå riksdagen all besluta atl ett centralt studerande­regisler skall finnas med i huvudsak det innehåll jag har angivit.

Del cenirala regislret blir enligt mitl förslag siarkt begränsai framförallt vad gäller uppgifler om studieresultat och om studiernas omfattning (hel­lid/deltid) under terminerna. Detla innebär alt flera vikliga slalislikbehov får lillgodoses genom lokal statistikproduktion även i fall som är av bety­delse för den centrala planeringen. All den statistik rörande fakliskl anlal utnyttjade årssludieplalser som behövs för resursplaneringen såväl lokalt som regionalt och centrpit får t. ex. produceras lokalt. Detsamma gäller

Prop. 1979/80:104

28

största delen av den slalisiik som, enligt vad centrala sludieslödsnämnden (CSN) framhållil i siu remissylirande. behövs för del siudiesociala områ­del.

Regeringen bör föreslå riksdagen atl godkänna de principer beiräffande den lokala statistikproduktionens roll somjag nyss har angivit.

Socialslyrelsen har i sill remissylirande framhållil all man i utflödessla-tisliken bör kunna belysa hur rnånga sluderande som via enslaka kurser skaffar sig kompelens inom vissa begränsade områden eller inom etl områ­de som normall svarar mol en allmän ulbildningslinje. Enligt min bedöm­ning rör den fråga som socialslyrelsen tar upp ell av de mesl komplicerade problemområdena när del gäller högskoleslatisliken. Del gäller frågan om en noggrann och samordnad klassificering av ell slori anlal enslaka kurser. Ulredningen har för enslaka kurser föreslagil den tidigare nämnda indel­ningen efter ämnesinnehåll och därutöver en viss klassificering efler syfle och nivå (beiänkandei s. 102). UHÄ framhåller i sitt remissyttrande atl den exakta utformningen av klassificeringen behöver övervägas ytterligare, bl. a. med hänsyn lill behovel av uppgifler om underlaget för forskarrekry­teringen. Jag delar UHÄ;s bedömning. Jag vill poänglera all klassificer­ingsfrågan i enlighel med vad jag tidigare anfört endast berör de lokala registren, med undantag för själva gruppindelningen som enligt mitl lidi­gare förslag skall användas vid rapporteringen Ull SCB. Jag avser alt senare föreslå regeringen all uppdra åt UHÄ all tillsammans med SCB skyndsamt närmare utreda klassificeringsfrågan i konlakt med berörda myndigheter och all inkomma till regeringen med förslag.

Med anledning av vad som framkommil vid behovsinventeringen har ulredningen behandlat frågan om statistik rörande gästsluderande. I av­vaktan på förslag från gäststuderandekommittén (U 1978: 03) har ulred­ningen inle lämnal någol förslag men framhåller bl.a. all del av inlegri-telsskäl är olämpligt all la med uppgifler om medborgarskap och status i Sverige (gästsluderande eller invandrare) i den lokala, ej sekrelessbelagda, studiedokumentationen (jfr. beiänkandei s. 76-77, 142-144).

Gäslsluderandekommiltén har i silt yllrande strukit under behovel av regisirering av medborgarskap och status i Sverige. Enligt kommiitén behövs en konlinuerlig uppföljning av de gäslstuderande. Även CSN, SCB och UHÄ har poängterat behovel. SFS har bl. a. betonat all all regisirering av nalionalitel bör ske med största försiktighet.

Jag anser för min del alt del finns behov av slalisiik som bl.a. kan grundas på uppgifter om medborgarskap och status i Sverige. Del är uppenbart all del i dessa sammanhang finns speciella inlegritelsproblem. Även jag är därför tveksam tiill en ADB-rcgistrering av ifrågavarande uppgifler som ej kan sekrelesskyddas. Eflersom det cenirala regislrel vid SCB är sekrelesskyddal bör en registrering av uppgifler om medborgar­skap och status i Sverige där kunna komma i fråga. Det bör ankomma på regeringen all besluta i dessa frågor sedan gäststuderandekommittén avgi-

Prop. 1979/80:104

29

vii sina förslag. Regeringen bör inhämla riksdagens bemyndigande i denna fråga.

Jag vill med anledning av vad SCB framhållil i silt remissyttrande om den stora skillnaden mellan brutloanlalel närvarande studerande och nel-loantalel (där varje sluderande räknas endasl en gång) stryka under all en löpande redovisning bör ske även av netloantalet närvarande sluderande i högskolan. Vidare anser jag alt den av ulredningen föreslagna sökande/ antagna-statistiken avseende ulbildningslinjer bör kompletteras med en molsvarande lokall framsiälld slalisiik rörande enslaka kurser. Jag anser del vara en allvarlig brisl atl sökande/anlagna-slalistik rörande enslaka kurser ännu ej kunnal redovisas. Jag erinrar om alt jag har berört denna fråga även i budgetpropositionen 1980 (bil. 12 s. 362).

2.2.6   Samordning med studiestödets informationssystem

Utredningen har redovisat all del finns möjligheter all med dalorprodu-

cerade meritförteckningar underiälla ansökningsförfarandei beiräffande studiestöd. Avsikten är all tillsända de sluderande merilförleckningar som lämnas med vid ansökan. Förslagel har vunnit remissinslansernas slöd. Jag anser att denna rationalisering bör genomföras i den omfallning som del blir tekniskt och ekonomiskt möjligt. Självfallet måste även manuellt ajorda meritförteckningar kunna användas.

Vidare har ulredningen behandlat frågan om huruvida den nuvarande studiekontrollen med studieintyg som utfärdas av institutionerna kan er-sällas med olika former av kontroll genom samordning med sludiedoku-menlationssyslemen. Denna fråga är både integrilelsmässigt känslig och lekniskl komplicerad. Jag anser all ställning inle bör las innan de verkliga behoven har blivit bäitre klarlagda. Jag avser därför att senare - sedan dalainspeklionens yllrande inhämtats - föreslå regeringen alt uppdra ål berörda myndigheler atl genom sambearbelning mellan olika dataregister la fram statistik som visar hur många sluderande som eventuellt uppbär studiemedel ulan all vara registrerade vid någon utbildning. Del specialre-gisler som framställs i samband med bearbetningen bör omedelbarl förstö­ras sedan denna har ulförts.

2.2.7   Ansvar.sjrågor och kostnader m. m.

Ulredningen har föreslagil att del skall vara läroanstalternas slyrelser som beslular i fråga om leknik för den lokala studiedokumentationen. Anslutning lill del daiorbaserade lokala studiedokumenlalionssystemei bör enligi ulredningen ske genoin avtal med UHÄ som föreslås få ansvarei för ulvecklingen av sysiemel. Dessa förslag har vunnit remissinstansernas stöd. Jag har i det föregående slrukii under decenlraliseringsaspeklen på statistikframställningen och angell all flera även ur rikssynvinkel vikliga slalislikbehov enligt mina förslag endast kommer all kunna framställas lokall. Den lokala slalislikproduklion som förulsälts kan vid i vart fall de

Prop. 1979/80:104

30

slörre högskoleenhelerna inte genomföras annal än med hjälp av daiorba­serade sludiedokumenlalionssyslem. Delsamma gäller även för delar av inrapporteringen till SCB (jfr utredningen s, 155), De enheler som idag har daiorbaserade sludiedokumentationssyslem är universiteten i Siockholm, Uppsala, Linköping,[REDACTED_EFTERNAMN], Göteborg och Umeå, högskolorna i Örebro, Växjö, Karislad och Östersund samt lekniska högskolan i Siockholm och Chalmers lekniska högskola. Omfattningen av driflen och den lekniska nivån varierar mellan enheterna, Sysiemel är mesl lillämpal för den lidi­gare filosofiska ulbildningen och civilingenjörslinjerna,

Slalisliksyslemet kan inte fungera i sin helhel enligt de riktlinjer jag har angivit om man hell lokall kan falla beslul alt endast använda manuella ruiiner för dokumentalionen. Jag ulgår från att man ulvecklar de befintliga dalorssyslemen på ett tillfredsställande sätt och anser atl de enheter som idag har datorsystem bör behålla dessa. Skulle någon av dessa enheler önska övergå lill manuell dokumentation på sädanl säll all statisliksyste-mel som helhel eller inrapporteringen lill SCB berörs bör beslut i frågan kunna fallas av regeringen efler förslag av UHÄ, Den vidare utvecklingen av driflen av de lokala systemen samt systemens evenluella införande för ytterligare utbildningar och högskoleenheler bör prövas i samband med del årliga budgetarbetet.

Jag instämmer i förslagel all UHÄ skall ha ansvarei för den forlsaila ulvecklingen av de datorbaseradc lokala sludiedokumentationssyslemen. Även den av utredningen föreslagna ledningsgruppen med represenlanler för UHÄ, berörda högskoleenheler, SCB och SFS bör komma lill. Del är lämpligl all även CSN blir representerad i gruppen.

Vidare ansluter jag mig lill förslaget alt ansvarei för den cenirala statis­tikproduktionen även i fortsättriingen skall ligga hos SCB, Ell samrådsor­gan bör inrättas av SCB enligt de rikllinjer utredningen har förordat. Jag vill påpeka all även kommunförbunden bör bli represenlerade i samrådsor-ganel,

Ulredningen har föreslagil atl högskolestyrelsen skall ges möjlighel atl delegera ansvarei för bevakningen av inlegrilelsfrågor lill disciplinnämn­den som då bör ges ell annal namn. Jag anser all någon ändring av de beslämmelser som reglerar högskolestyrelsens delegationsmöjlighet inte bör göras i della avseende, Ansvarei för inlegriletsfrågorna bör primärl liksom nu vila på högskoleslyrelserna som kan inräita rådgivande och beredande organ.

Regeringen bör föreslå riksdagen alt godkänna vad jag har anfört beträf­fande ansvarsfrågorna.

Jag bilräder ulredningens förslag alt det i de lokala daiorbaserade syste­men skall införas s. k. direklreklamspärr och atl det av försändelser som är adresserade med hjälp av registren skall framgå all namn- och adressupp­gifter är hämtade ur dessa. Del bör ankomma på främst UHÄ all meddela de närmare föreskrifier som behövs.

Prop. 1979/80:104

31

I fråga om kosinaderna anser jag alt verksamhelen med högskoleslalis-tik vid SCB kan läckas inom ramen för nuvarande medelslilldelning genom lämpliga avvägningar och prioriteringar. För den fortsatta utvecklingen av de lokala sludiedokumenlalionssyslemen anser jag all UHÄ bör lilldelas yueriigare 400000 kr, för budgelåret 1980/81, Dessa medel bör beräknas under anslaget Vissa särskilda utgifler inom högskolan m. m. Delta anslag bör således höjas med nämnda belopp i förhällande lill vad som har beräknats i budgetpropositionen 1980 (bil. 12 s. 550) och sammanlagt beräknas lill 26 134 000 kr. Jag räknar med att UHÄ i sin anslagsframsläll­ning för budgelåret 1981/82 kommer alt lägga fram förslag om hur befintliga resurser för sludiedokumenlalion m.m. skall lilldelas inom ramen för en mer permaneni organisation för ändamålel.

Vid bifall lill mina förslag bör del nya slalisliksyslemel för högskolan i sin helhet kunna genomföras fr. om. den I juli 1981.

2.2.8 Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört hemsläller jag all regeringen föreslår riksdagen all

3.

godkänna vad jag har anfört beträffande den lokala sludiedoku­menlalionen som underlag för den löpande slalisliken,

4.

besluta all ett cenirall studeranderegisler skall finnas vid statis­tiska centralbyrån i huvudsaklig överensslämmelse med vad jag har anförl,

5.

godkänna de principer beiräffande den lokala slalistikproduk-tionens roll somjag har förordat,

6.

bemyndiga regeringen alt besluta i frågan om registrering av uppgifler om gäslstuderande m, fl,,

7.

godkänna vad jag har anförl beiräffande ansvarsfrågor i samband med studiedokumentation och statistik,

8.

till Vissa särskilda utgifter inom högskolan m. m. för budgetåret 1980/81 anvisa etl reservationsanslag av 26 134 000 kr,

2.3 Organisation m. m. för statens psykologisk-pedagogiska bibliotek

2,3,1 Inledning

Genom beslut den 5 augusli 1976 uppdrog regeringen ål dåvarande organisationskommittén för Stockholms högskoleregion att verkställa en översyn av statens psykologisk-pedagogiska biblioteks ISPPB) uppgifter, ställning och institutionella organisalion inom högskolan i Siockholm, Organisationskommittén uppdrog åt nuvarande överbibliotekarien vid uni­versiieiei i Uppsala, Thomas Tottie, all i egenskap av kommitténs expert i biblioteksfrågor ularbela förslag lill dess siällningslagande.

Organisalionskommilléns verksamhel avslutades den 30 juni 1977. Ul-redningsmannen har den 30 september 1979 till regeringen överlämnat

Prop. 1979/80:104

32

betänkandet "Utredning och förslag rörande slalens psykologisk-pedago­giska bibliolek". Utredningen har remissbehandlais.

En sammanfattning av ulredningen saml ulredningens förslag liksom en sammanställning av remissyttrandena bör fogas lill protokollet i della ärende som bilagorna 7 och 8.

I budgelproposilionen 1980 (prop. 1979/80; 100 bil. 12 s. 535-536) an­mäldejag all jag avsåg atl senare föreslå regeringen all i särskild proposi­tion förelägga riksdagen förslag orn SPPB; s uppgifler, ställning och organi­salion, varvid jag även skulle la upp frågan om bibliotekets resurser för budgeiårei 1980/81. Jag vill nu redovisa dessa frågor.

SPPB är ell specialbibliotek inom ämnesområdena psykologi och peda­gogik med ell nationellt ansvar för referens- och besländsservicen inom dessa områden. SPPB kan betecknas som elt sådanl ansvarsbibliotek, som omnämns i prop. 1977/78; 114 om etl centralt organ för informationsför­sörjning m. m. (s. 78).

Frågan om formerna m. m, för dylika ansvarsbibliotek bl, a, inom hög­skolans biblioleksorganisalion utreds f, n, på uppdrag av regeringen av delegalionen för velenskaplig och leknisk informationsförsörjning (DFI),

Som även utredningsmannen redovisar i sin ulredning har SPPB; s upp­gifter och organisatoriska ställning berörts i en rad utredningar. Vad be­träffar huvudmannaskapsfrågan och en eventuell organisatorisk samord­ning med framför alll universitetet i Siockholm har beslulen dock succes­sivt skjutits på framliden i avvaktan bl, a, på en mer långsiklig lösning av bibliotekets lokalfråga.

Enligt departementschefens ullalande i statsverksproposilionen 1969 borde planeringen i Frescati ulgå från all SPPB - såsom dåvarande UKÄ föreslagil - skulle föriäggas till bibliotekslokalerna i Frescati och nära samordnas med biblioleksorganisalionen i övrigl, Slor vikt borde dock läggas vid all fördelarna med bibliotekets karaktär som specialbibliotek bevarades. Statsmakterna har också i lokalplaneringen för Frescatiområ­del räknal med atl SPPB skall föriäggas dit. Regeringen gav den 20 decem­ber 1979 byggnadsstyrelsen i uppdrag alt utföra nybyggnad av huvudbib­liotek inom Frescatiområdel. Biblioteket skall enligt planerna vara färdig­byggt lill årsskiflet 1982/83. Byggnadsslyrelsen har i januari 1980 inkommii till regeringen med förslag om all SPPB i slällei skall föriäggas lill elt beteendevelenskapligt centrum inom f. d. skogshögskolans område i Fres­cati.

2.3.2 Ställning och organisation

Utredningsmannen diskulerar tre alternativ för SPPB; s organisatoriska ställning, nämligen

1.

SPPB inlegreras hell med universilelsbiblioleket i Stockholm

2.

SPPB bibehålls som ett frislående specialbibliotek

3.

SPPB knyts lill universitetet i Siockholm såsom en sådan inrättning

Prop. 1979/80:104

33

som avses i 16 kap. 14 § högskoleförordningen (1977:263). SPPB bör

därvid få en ställning som frislående filialbibliolek lill universilelsbiblio­leket.

Utredningsmannen finner såväl allernaliv 2 som 3 fulll länkbara, men anser dock alt allernaliv 3 är all föredraga då del bl, a, förenar två angeläg­na önskemål. Del skulle nämligen innebära all de samlade lilleralurresur-serna inom områdel slälls under en huvudman med de möjligheter till administrativ och funktionell samordning som delta medför. Samtidigt skulle SPPB;s roll som riksomfallande specialbibliotek inom psykologi och pedagogik tillvaratas.

Bland remissyttrandena är det endasl universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) och humanislisk-samhällsvelenskapliga forskningsrådet (HSFR) som slöder detta allernaliv. Universiteten - ulom universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] -och flertalet av de högskolemyndigheter som UHÄ har hört i denna fråga förordar utredningens alternativ 2 således även universitetet i Stock­holm, Dessa myndigheler anser alt del föreligger en risk med allernaliv 3 atl SPPB kommer atl råka i en olycklig konkurrenssituation mellan lokala och nationella intressen i samband med prioriteringar inom universitetet i Stockholm,

Styrelsen för högskolan för lärarutbildning i Siockholm föreslår i sitt yltrande lill UHÄ atl innan ett definitivt beslul fattas om SPPB;s framtida lokalisering och organisalion möjligheterna prövas all anknyta SPPB lill högskolan för lärarutbildning,

UHÄ uttrycker förståelse för de farhågor som vissa högskolemyndig­heter hyser beiräffande konkurrensen mellan lokala och nationella intres­sen, men menar atl dessa svårigheter skall kunna avhjälpas dels genom en bättre lillämpning av anslagssystemel, dels med slöd av resultatet av den utredning om ansvarsbibliotek somjag lidigare har omnämnt.

En stor majoritet bland remissinstanserna förordar utredningens allerna­liv 2,

Några remissinstanser - regionstyrelsen för Stockholms högskolere­gion, kungl, biblioteket och DFI - har med hänvisning lill ulredningen om ansvarsbibliotek föreslagit atl frågan om bibliotekels organisation och huvudmannaskap får vila i avvaktan på ulredningens förslag.

För egen del får jag anföra följande. Den inom DFI bedrivna ansvarsbib­lioteksutredningen har lill uppgift atl finna vägar för atl kunna uppdra till biblioteksverksamheter med olika organisalions- och huvudmannaskaps­former alt fullgöra uppgiften som ansvarsbibliotek. Del är därför enligt min mening fullt möjligt att ta ställning lill organisationsformen för SPPB utan atl resultatet av denna utredning föregrips. Med hänsyn lill all SPPB: s verksamhet har utretts under lång lid och alt del nu är angelägel all låta planeringen av bibliotekets verksamhet grunda sig på ell beslul om biblio­tekets organisatoriska ställning framgenl förordar jag alt denna fråga av­görs nu, 3   Riksdagen 1979180. I saml. Nr 104

Prop. 1979/80: 104

34

Av ulredningen och yttrandena framgår all SPPB är ell väl fungerande bibliolek som under lång tid har spelat en viklig roll för den psykologisk­pedagogiska ulbildningen och forskningen i vårl land. Delta förhållande saml del faktum atl flertalel remissinstanser ullalar sig för atl biblioteket bör bibehålla sin frislående ställning har letl mig till all förorda en organisa­tionsmodell enligt allernaliv 2.

Jag förordar således atl SPPB förblir en självständig myndighel direkl underställd regeringen,

2.3.3   Lokaliseringen

Flerlalel remissinstanser lillstyrker utredningsmannens förslag att SPPB föriäggs lill f, d. skogsbibliolekels byggnad som enligt lokalplaneringen för universitetet i Siockholm kommer all ingå i ell kommande beteendevelen­skapligt centrum.

Av byggnadsstyrelsens skrivelse i ärendel framgår bl.a. all SPPB då skulle inrymmas i f.d. skogsbibliotekel. Några mer omfattande ombygg­nadsålgärder torde inle fordras härför.

Jag finner förslagel beaklansvärl och förordar all den fortsatta plane­ringen inriktas på atl SPPB inryms i dessa lokaler.

2.3.4   Instruktion, styrelse m. m.

SPPB; s styrelse består av ordförande och ytterligare två ledamöier, alla utsedda av HSFR. De båda styrelseledamöterna vid sidan om ordföranden representerar f. n. psykologisk och pedagogisk forskning.

Såväl utredningen som flertalel av de remissinstanser som vill bibehålla SPPB som ett fristående bibliotek förordar en breddning av den nuvarande styrelsen. Jag delar denna uppfaUning. Styrelsens sammansättning bör framförallt spegla SPPB;s karaktär av specialbibliotek på sitt område och därmed också ge inflytande ål större anslagsgivare och centrala myndighe­ter med ansvar för bl. a. beleendevetenskaplig forskning. Även universite­tet och högskolan för lärarutbildning i Stockholm bör vara företrädda i styrelsen. I likhet med utredningen anser jag vidare att SPPB: s förestånda­re bör ingå i styrelsen.

Det bör ankomma på regeringen att utfärda instruktion för SPPB samt tillsätta ledamöter i styrelsen efter förslag från nämnda myndigheter m. fl.

I den mån styrelsen för SPPB önskar knyta ytterligare intressenter lill ledningen av bibliotekets verksamhet kan det ske i form av referensgrup­per eller på annat sätt som styrelsen finner lämpligl.

2.3.5 Medelsberäkning och anslag

SPPB har den 31 augusti 1979 inkommit med förslag till anslagsfram­ställning för budgetåret 1980/81. SPPB: s förslag innebär i korthet följande:

1.

Pris- och löneomräkning (171 000 kr.).

2.

Besparing (- 34000 kr.).

Prop. 1979/80:104

35

3.

Personalförslärkning H- 403 000 kr,) innebärande 2 Ijänsler som biblio­tekarie, I tjänst som assislenl, I Ijänst som biblioleksbiiräde saml 1/2 ijänsl som expedilionsvaki,

4.

Medel för inköp av nya tidskrifter och böcker (-1-41 000 kr. varav 8 000 kr. i engångsanvisning för kompleiteringsinköp).

5.

Medelför LIBRIS (-h 48000 kr.).

6.

Medel för publikalionslryck (-t- 85 000 kr.).

7.

Medel för expenser (-1- .30000 kr. varav 15 000 kr. såsom engångsanvis­ning).

Jag beräknar för SPPB;s verksamhet under budgelåret 1980/81 samman­lagt 2034000 kr. Härvid harjag förutom pris- och löneomräkning (-f 97 000 kr.) beräknai medel (-H 48000 kr.) för SPPB; s medverkan i del daiorbase­rade informationssystemet för bibliotek - LIBRIS 111. Härutöver räknar jag med en allmän försiärkning av bibliotekets resurser med 350 000 kr. Det ankommer på bibliotekets slyrelse att prioritera mellan de olika önskemål som bibliolekel har.

SPPB erhåller under innevarande budgelår medel under reservations­anslaget Kungl. biblioteket. Jag förordar alt medelsanvisningen för näst­kommande budgelår sker över ell särskilt reservalionsanslag benämnl Slalens psykologisk-pedagogiska bibliolek.

2.3.6 Hemställan

Med hänvisning lill vad jag har anförl i del föregående hemsläller jag att regeringen föreslår riksdagen atl

9. godkänna vad jag har förordat om slatens psykologisk-pedago­giska biblioteks ställning, organisalion och slyrelse, 10. lill Statens psykologisk-pedagogiska bibliotek under nionde hu­vudlileln för budgetåret 1980/81 anvisa ell reservalionsanslag av 2 034 000 kr,

3 Beslut

Regeringen ansluter sig fill föredragandens överväganden och beslular all genom proposiiion föreslå riksdagen atl anlaga de förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Prop. 1979/80:104

36

Bilaga I

Decentraliseringsgruppens sammanfattning av sitt förslag

Bakgrund och översynsarbetets uppläggning (kapitel 2)

Vår uppgifl är atl göra en översyn av ansvarsfördelningen mellan cen­trala, regionala och lokala myndigheter inom högskolan bl, a, för atl söka åstadkomma en ytterligare decentralisering.

Vi har inlett arbelet med en karlläggning av de befogenheier som enligt förarbeten, lagar och förordningar ankommer på myndigheter på de tre nivåerna inom högskolan.

Vi har därefler hafl diskussioner om olika högskolemyndigheters kom­pelens samt om decenlraliseringsfrågor med förelrädare för högskolan pä skilda nivåer och med förelrädare för vissa uiredningar. Vi har fåll myckel få konkreia delaljförslag till ytteriigare decentralisering. Däremot har vi fått en mängd principiella synpunkter på vad för frågor som myndigheterna på de olika nivåerna i högskolan skall handha.

Vi är medvetna om alt det är tidigt all nu ulvärdera den institutionella organisationen, bl. a, eftersom ertarenhelerna är begränsade lill endasl del försia budgelåret av reformen. Vi har ändå kunnal urskilja vissa svagheier i del nuvarande sysiemel som nödvändiggör förändringar.

Decentraliseringssträvanden i samhället (kapitel 3)

Vår syn på decentralisering överensslämmer med den syn decenlralise­ringsutredningen har givit utiryck för i belänkandet Lägg besluten närmare människorna! Vi redovisar därtör först denna utrednings principiella syn på decenlraliseringsfrågor. Vi redovisar också decenlraliseringsuiredning­ens konkreta förslag lill ålgärder, eflersom vi följer en del av de förslagen i vår rapport.

Riksdagens beslul åren 1975 och 1977 om högskolan innebar en långl gående decentralisering. Vi redogör kortfattat för delta.

Högskolans institutionella organisation år 1977 (kapitel 4)

Som underlag för våra diskussioner om förändringar av kompelens m. m, för organ inom högskolan återger vi hur den institutionella organisa­tionen ser ut för närvarande i slora drag enligt lag och förordning. Vi ger en redovisning av myndigheterna på de tre beslutsnivåerna inom högskolan. Vi börjar med de nya myndigheterna på regional nivå, nämligen regionslyr­elserna. Först redogör vi för deras tillkomst och därefter för deras upp­gifter och sammansättning. Vi fortsätter med del nya cenirala ämbetsver­kets tillkomst och organisation och ger sist en översikt över den institu­tionella organisafionen inom en högskoleenhet.

Högskolan år 1985 - en hypotetisk bild (kapitel 5)

Vi anser atl förslag till förändringar av ansvarsfördelningen mellan olika myndigheler inom högskolan måsle grundas på hur vi bedömer att högsko­lan kommer atl se ut i framtiden. Vi har därför försökl skissera en bild av

Prop. 1979/80:104

37

högskolan som ligger så nära i liden att den blir lillräckligl verklighelsan-knuten. Vi har valt en tidpunkt omkring är 1985.

Vi ger vår syn pä kvantitativa, geografiska och kvalitativa aspekler såväl på den grundläggande högskoleulbildningen som på forskarulbildningen och forskningen.

Vi framhåller bl. a. all en minskad resurstillväxt kommer alt ge prioriter­ingsproblem och därmed en annan planeringsordning än den som lidigare gällt inom högskolesektorn. Del behövs en mera akliv och flexibel plane­ring av utbildningsutbudet, inte minst för all garantera möjligheter lill återkommande utbildning i form av distansundervisning, eiappindelade ulbildningslinjer och på andra sätt varierade distributionsformer.

Vi anför alt resultaten av utbildningen måsle ulvärderas på ell aklivi och mera syslemaliskl säll med hänsyn lill högskolans allmänna mål och mol bakgrund av nödvändighelen av prioriteringar inom ramen för begränsade resurser.

Planering för utbyggnad med påbyggnadskurser och s, k, "överbryg­gande" kurser inom hela högskolefältel bl, a, inom den kommunala och landslingskommunala högskolan tror vi blir viklig,

Ulbildningens innehållsmässiga anknylning till elt snabbi föränderligt samhälle och arbetsliv och nya grupper av sluderande kommer att ställa slora krav på organisalionen.

Vi bedömer all planering för effekliv forskningsanknytning av all hög­skoleulbildning - på alla högskoleorter och med såväl statlig som kommu­nal och landstingskommunal huvudman - blir angelägen.

Vi gör en klar markering av vår åsikt att inlressel inom högskolan i ökad utsträckning kommer all inriklas mol frågor om utbildningens kvalilet. Ell uttryck för detla tror vi blir etl ökat inlresse för utbildningar av fördjup­ningskaraklär. Vi tror alt debatten om ulbildningens innehåll och kvalilet kommer all spela en myckel större roll än lidigare då de organisaloriska frågorna ofta dominerade diskussionen.

Vi utgår från atl måldiskussioner och utarbetandet av långsikliga hand­lingsprogram kommer atl bli ell normall inslag i planeringsarbetet,

I fråga om forskningen inom högskolan anser vi att relationerna mellan högskoleforskningen och samhällel kommer all uppmärksammas mer än tidigare i den framlida högskolan.

Vi tror att forskningsanknytning och former för forskning på orter som inte har fast forskningsorganisalion också kommer all uppmärksammas och all fördelningen av resurser och forskningsområden mellan de akluella högskoleenhelerna blir en angelägen fråga.

Vi utgår från all frågor om rekryleringen till forskarulbildningen och eflerfrågan från arbeismarknaden på forskarutbildade aklualiseras ytterli­gare.

Vi tror att planeringen av forskningsmiljön - lokaler, arbetsförhållan­den, personalfrågor - blir vikliga i 1985 års högskola, liksom all långsik­liga program för forskningen och forskarulbildningen, andra handlingspro­gram av olika slag och måldiskussioner blir ell alll mer betydelsefullt inslag i planeringsarbetet på samma sätt som vi tidigare antagit bli fallet för den grundläggande utbildningen.

Överväganden och förslag (kapitel 6)

Principiella överväganden om beslutsnivåerna

Vid våra överläggningar med företrädare för högskolan har del kommit fram en hel del synpunkter på principerna för hur den institutionella

Prop, 1979/80:104

38

organisationen för högskolan bör se ul och vi har fåU många förslag som rör UHÄ;s och regionslyrelsernas kompelens och även existens. Försla­gen och synpunkterna har givit upphov fill tre olika modeller för den framtida högskolan, vilka vi diskuterar. Vi lar också ställning lill vilken modell - ulifrån del försia årels erfarenheler, vår syn på den framlida högskolan och de förslag vi fåll - som vi vill förorda.

1 modell 1 saknas ell centralt ämbetsverk för högskolan. I modell 2 är regionstyrelserna avskaffade och i modell 3 är beslutsbefogenheterna inom högskolan fördelade på tre nivåer, den centrala, den regionala och den lokala.

Många har ansett att vi måsle ha en cenlral sammanhållande planerings-myndighet för högskolan. En del av dem som deltagit i våra överläggningar har emellertid ansett aU vi inte skall ha något särskilt centralt ämbelsverk för högskolan, Bl.a, skulle man härigenom få möjlighel lill en belydande yllerligare decentralisering. Vi försöker belysa hur UHÄ; s nuvarande uppgifter skulle kunna fördelas om verkel avvecklades. Särskilt behandlar vi den effekt som skulle bli en följd av all en del av UHÄ: s uppgifler skulle få överföras lill ulbildningsdepartemenlel. Vi konstaterar att departemen­tet måste ha lillräckligt med lid för överblicks- och ulkiksfunklioner och för att direkl förbereda poliliska ställningstaganden. En överföring iv UHÄ-uppgifler lill departementet är enligt vår mening inle önskvärd.

Vår slulsals blir därför alt vi även i fortsäUningen skall ha etl centralt ämbetsverk för högskolan. Vi kan därför inte slälla oss bakom modell 1.

En del har föreslagil atl regionslyrelserna bör avvecklas. Deras upp­gifler - har man menat - kan huvudsakligen överföras till lokal nivå. De anses av en del ej heller behövas när högskolereformen "salt sig". Många anser att regionstyrelserna ökal byråkraliseringen och motverkat möjlighe­terna till en reell decentralisering till den lokala nivån. Enligt vår bedöm­ning iir dock dessa förhållanden en fråga om hur uppgifterna för de olika nivåerna utförs och avgränsas. De ulgör inget tillräckligt skäl till atl av­veckla regionstyrelserna. Högskoleenheternas självständighet atl planera hela den grundläggande ulbildningen inom vida anslagsramar skulle dock bli större i en organisation ulan regionslyrelser. I en sådan skulle olika former av frivilligt samarbele få äga rum mellan de lokala enhelerna. Våra överväganden om 1985 års högskola lyder dock på all en sådan regional organisalion är olillräcklig inför framtiden. Den bild vi skisserat pekar på atl den regionala planeringen för grundläggande högskoleulbildning blir så betydelsefull atl en fast organisalion med belydande förankring i samhälls­intressena är angelägen.

Vår slutsals blir alt vi även i fortsättningen skall ha en organisalion med regionala slyrelser varför vi inte heller ställer oss bakom modell 2.

Vi diskulerar därefter den allmänna kritik som framkommil mol UHÄ; s och regionstyrelsernas sätt all fundera men vilken inle avser myndigheter­nas avskaffande. Vad gäller UHÄ konstaterar vi sammanfattningsvis att kritiken till största delen har aU göra med de svårigheter som ligger i övergången till en ny och ovan organisation och roll. Vi gör den bedöm­ningen alt UHÄ i dessa delar kommer alt fungera bälire om några år. Däremoi anser vi att vissa förändringar i UHÄ;s organisalion bör göras.

Enligt vår bedömning kommer regionstyrelserna med sina nuvarande uppgifter atl passa väl in i den närmaste I O-årsperiodens högskola. Vi har också uppfattningen att kompetensfördelningen mellan UHÄ och region­slyrelserna i stort är väl klarlagd och avvägd i nu gällande förfatiningar. Vi finner sammanfaUningsvis aU såväl UHÄ som regionslyrelserna bör

Prop. 1979/80:104

39

finnas kvar i den framtida högskolan. Vi föreslår således modell 3 som innebär all befogenhetsfördelningen mellan de tre beslulsnivåerna i hög­skolan i storl setl skall vara oförändrad. Vi har dock konkreia förslag lill förändringar för både UHÄ och regionslyrelserna.

Överväganden och förslag till förändringar

Förändringar avseende högskoleenheterna

Kritik har förts fram om alt detaljregleringen av liogskolan är stor trots en långt gående decentralisering av beslutsbefogenheterna. Vi redovisar skälen - baserade på beslulen om medinflytande och på förvaltningsrällen - till varför reglerna om sammansällning av organ inom högskolan är detaljerade,

1 fråga om uppgiftsfördelningen upplyser vi om den flexibilitet som finns lokalt inom högskolan genom den vida delegeringsniöjlighet som skapats. Vi framhåller all det mesta av dagens kritik mot byråkratisering och tungroddhel kan och skall lösas lokall. Vi har i värt arbele kartlagt hur delegeringsmöjlighelerna inom högskolan har lagits till vara. Vi redovisar resultatet som dock måste tolkas försiktigt.

Vi anser aU kunskap om de möjligheter till en flexibel organisation som finns i författningarna måste spridas både genom lokala och centrala åtgär­der.

Vi biträder inte förslag vi fåll om atl av ratipnaliseringsskäl införa besvärsförbud i vissa frågor, men vi pekar på hur man kan underlätta handläggningen av besvärsärenden.

Vi föreslår decentralisering från regionslyrelse till högskolestyrelse av ärende om inrättande av antagningsnämnd.

Vi biträder inte förslag om all bygga upp sektorsvisa beslutsorgan. Däremot redovisar vi hur problem som hör samman med alt det f n. saknas organ på regional och lokal nivå som kan överblicka yrkesutbild­ningssektorernas planeringsfrågor kan lösas.

Avskaffandet av de gamla fakulteterna som beslutande organ har kriti­serals. Vi talar om våra skäl till varför vi inle instämmer i kritiken.

Vi föreslår att mandattiden för prorektor ska ändras från tre till högst sex år bl.a. för aU undvika att ev. valförsamling skall behöva kallas in vari tredje år.

I fråga om sammansättning av lokala högskoleorgan har förslag förls fram om att företrädare för allmänna intressen skall få ingå i förvaltnings­nämnd och institutionsstyrelse. Vi biträder inte förslagen bl.a. därför att nämnden/styrelsen i sådant fall skulle bli alltför lik högskolestyrelsen.

Förändringar avseende regionstyrelserna

Vi ger inte konkreta förslag till ändrad regionindelning trols att den nuvarande kritiserats i vissa avseenden.

När det gäller kompetensen för regionstyrelserna har krifik riklats mot enhetligheten i utformningen av instruktionen för slyrelserna. Förslag har förls fram om ändring av kompetensen för regionslyrelsen för Stockholms högskoleregion. Vi biträder inle förslaget.

Det längst gående förslaget till förändring av regionstyrelsernas upp­gifter är aU ta bort deras uppgift all fördela medel för lokala och individuel­la utbildningslinjer och enstaka kurser.

Vi föreslår att man - sedan ytterligare något åijs erfarenhet vunnits -gör en utredning av frågan.

Prop. 1979/80:104

40

Vi jöreslår - genom atl tänja på principen all relationen mellan företrä­dare för allmänna intressen å ena sidan och förelrädare för verksamhelen, de anställda och de sluderande å andra sidan skall vara exakt 2:1 - atl anlalet företrädare för allmänna intressen minskas frän 14 lill elva.

Finändringar avseende UHA

Vi redovisar skälen lill varför vi inte bilräder förslag att delegerings-föreskrifterna för cenlral och regional myndighet ändras så all överord­nade myndigheter kan delegera lill underordnade på olika nivåer.

I fråga om sammansättningen av UHÄ;s styrelse har vi fäll många förslag till förändringar.

Vi jöreslår - bl. a. mol bakgrunden av de slora möjligheter lill påverkan av slyrelsebeslul som planeringsberedningarna har - all ordförandena i planeringsberedningarna skall lämna sina självskrivna ledamotsplalser i slyrelsen. Vi avslyrker däremot förslag om all regionslyrelsernas ordfö­randen - i syfte aU göra styrel.sen slagkraftigare - skulle ingå i UHÄ:s slyrelse. Vi föreslår all slyrelsen skall beslå av nio ledamöter förutom universitetskanslern och planeringschefen. Vi föreslår aU en ledamoi skall företräda skolväsendet, en företräda arbelsgivarna på den landstingskom­munala och kommunala seklorn och en arbetsgivare på den privata sidan. Vidare föreslår vi atl två förelrädare för verksamhelen i högskolan skall ingå i styrelsen saml att tre ledamöter skall företräda arbetstagarna i samhället och en de studerande i högskolan. Vi föreslår också atl det skall anges i instruktionen vad ledamöierna skall företräda för intressen och hur nomineringen av ledamöterna skall gå till.

Planeringsberedningarna har också utsatts för kritik vad gäller både sammansättning och funktion. Vi föreslår att antalet ledamöter hämtade inom högskolan ökas sä atl minsl 12 av de högsl 18 ledamöterna hämias inom högskolan,

1 syfte att motverka den seklorisering som bl, a, planeringsberedningar-nas existens gelt upphov till föreslår vi att det under universitetskanslern skall finnas en grupp tjänstemän för alt samordna förslag, skaffa sig kun­skap om beredningarnas beslul saml geografisk överblick.

Vi föreslår - mot bakgrund av den roll UHÄ ska spela i en decentralise­rad högskola - atl UHÄ redovisar ell allernaliv som innebär en reducering av verkets lolala personalresurser med tre procent under vart och ett av fem år.

Vi föreslår atl skyldigheten för högskolestyrelsen att i vissa fall samråda med UHÄ innan den beslular om anlagningslal för allmänna ulbildnings­linjer och påbyggnadslinjer ulgår.

Författningsförslag (kapitel 7)

I kapitel 7 ger vi förslag lill ändringar av vissa föreskrifter i högskoleför­ordningen, förordningen med instruktion för regionstyrelserna för högsko­lan samt i förordningen med instruktion för universiteis- och högskoleäm­betet.

Prop. 1979/80:104

41

Biluga 2

Sammanställning av remissyttranden över rapporten (DsU 1979:1) En decentraliserad högskola

Inledning

I rapporten "En decentraliserad högskola" (Ds U 1979; 

I) 

har decen­traliseringsgruppen under ledning av riksdagsmannen Jörgen[REDACTED_EFTERNAMN] av­givit förslag lill vissa förändringar av högskoleorganisalionen. Decenlrali­seringsgruppen, som genomfört sitt uppdrag under 1977 och 1978, har i rapporlen beskrivii de problem som finns i den nya organisalionen efter del första budgeiårei och givit sin syn på hur problemen bör lösas.

Decentraliseringsgruppen har - efler en karlläggning av högskolemyn­digheternas befogenheter - haft diskussioner om olika högskolemyndig­heters kompelens saml om decenlraliseringsfrågor med bl.a. förelrädare för högskolan pä skilda nivåer. Gruppen har fått myckel få konkreta delaljförslag lill yllerligare decentralisering men däremoi många princi­piella synpunkter på fördelningen av befogenheterna bland högskolemyn­digheterna. Gruppen anser sig - trols de begränsade ertarenhelerna av den nya högskoleorganisalionen - kunna urskilja vissa svagheter i del nuvarande systemet som nödvändiggör förändringar. De förslag som de­centraliseringsgruppen framför ulgår ifrån samma grundsyn som decen­lraliseringsutredningen givit ullryck för i betänkandet Lägg beslulen när­mare människorna (SOU 1978:52),

Rapporten har remissbehandlais och yllranden har avgivils av statskon­toret, riksrevisionsverkei, universiteis- och högskoleämbetet, skolöver­slyrelsen, Sveriges lanlbruksuniversitel, regionslyrelsen för Stockholms högskoleregion, regionslyrelsen för Uppsala högskoleregion, regionslyrel­sen för Linköpings högskoleregion, regionslyrelsen för Lund/Malmö hög­skoleregion, regionslyrelsen för Göleborgs högskoleregion, regionslyrel­sen för Umeå högskoleregion, universitetet i Stockholm, lekniska högsko­lan i Siockholm, karolinska inslilutel, högskolan för lärarutbildning i Siockholm, danshögskolan, dramaliska inslilutel, grafiska institutet och institutet för högre kommunikations- och reklamutbildning, konsthögsko­lan, musikdramatiska skolan i Stockholm, musikhögskolan i Siockholm, scenskolan i Stockholm, universitetet i Uppsala, högskolan i Eskilstuna/ Västerås, högskolan i Falun/Boriänge, högskolan i Gävle/Sandviken, hög­skolan i Örebro, universitetet i Linköping, högskolan i Jönköping, univer­sitetet i[REDACTED_EFTERNAMN], högskolan i Växjö, högskolan i Kalmar, högskolan i Kristi­anstad, universitetet i Göleborg, Chalmers tekniska högskola, högskolan i Borås, högskolan i Karistad, universitetet i Umeå, högskolan i Luleå, högskolan i Sundsvall/Härnösand, högskolan i Östersund, interimsstyrel­sen för statlig högskoleutbildning i Halmslad, interimsstyrelsen för slallig högskoleutbildning i Skövde, decenlraliseringsutredningen, lärartjänst-utredningen och kommillén om enhetligt huvudmannaskap för högskolan samt av Stockholms läns landsiingskommun, Uppsala läns landsfingskom-mun, Södermanlands läns landstingskommun, Öslergöllands läns lands­tingskommun, Jönköpings läns landstingskommun, Kronobergs läns landstingskommun, Kalmar läns landsiingskommun, Blekinge läns lands­tingskommun, Kristianstads läns landstingskommun. Malmöhus läns landstingskommun,  Hallands  läns  landstingskommun. Älvsborgs  läns

Prop. 1979/80:104

42

landsiingskommun, Skaraborgs läns landsiingskommun. Värmlands läns landsiingskommun. Örebro läns landsiingskommun, Väslmanlands läns landsiingskommun, Kopparbergs läns landsiingskommun, Jämllands läns landstingskommun, Västerbottens läns landsiingskommun, Norrbotiens läns landstingskommun, Solna kommun, Siockholms kommun, Uppsala kommun, Växjö kommun, Kristianstads kommun, Göleborgs kommun, Skövde kommun, Örebro kommun, Väslerås kommun, Falu kommun, Gävle kommun, Sundsvalls kommun, Umeå kommun, Luleå kommun, Tjänslemännens cenlralorganisalion (TCO), Centralorganisationen SACO/ SR, Landsorganisationen i Sverige (LO), Sveriges förenade studentkårer, Sveriges sjukskölerskeelevers förbund. Svenska kommunförbundei. Landstingsförbundet och Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF),

1    Allmänna utgångspunkter

Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) framhåller bl, a, all frågorna om den institutionella organisalionen hör lill de mesl uppmärksammade under förarbetena till högskolereformen. Statsmakternas beslut om hög­skolereformen innebar en belydande decentralisering av beslutsfunktio­nerna. Anpassningen lill den nya organisationen har visat sig mer tidskrä­vande och inom vissa områden mer problematisk än väntat. Enligt UHÄ;s mening är det väsentligl att inte aktualisera större organisaloriska föränd­ringar innan den nya organisationen fått en reell chans atl fungera på avseit säu.

Trots detla är det givelvis viktigt all följa ulvecklingen av högskolans organisation och göra de förändringar inom de fastlagda principernas ram som visar sig påkallade. UHÄ har bl.a. i sina anslagsframställningar de senasle tre åren diskuterat olika aspekter på organisationen och inom ramen för programmei för uppföljning av högskolereformen försöker UHÄ ge de organisatoriska förändringarna en mångsidig belysning. Det är också i della perspekliv den översyn av beslutsbefogenheter inom högskolan som decentraliseringsgruppen gjort bör ses, som ett bidrag lill strävandena att göra den nya högskolan bättre. Del är samiidigi med lanke på den korta lid den nya organisalionen verkat föga förvånande att gruppen, som i allt väsentligl anslutit sig lill utgångspunkterna för den nya organisalionen, inte funnil anledning atl föreslå några större ändringar i högskolans regel­system.

Liknande synpunkter framförs av planeringsberedningarna för sektor (A) för utbildning för administrativa, ekonomiska och sociala yrken och för de juridiska och samhällsvetenskapliga fakulteterna samt för sektor (T) för utbildning för lekniska yrken och de tekniska och naturvetenskapliga fakulteterna, länsskolnämnderna i Uppsala län samt i Göteborgs och Bohus län, regionstyrelserna i Stockholms högskoleregion, Linköpings högskoleregion och Göteborgs högskoleregion, Historisk-filosofiska sek­tions- och linjenämnderna vid Stockholms universitet, språkvetenskapliga sektionsnämnden vid Stockholms universitet, samhällsvetenskapliga fa­kultetsnämnden vid Stockholms universitet, matematisk-systemvetenskap-liga linjenämnden vid Stockholms universitet, tekniska högskolan i Stock­holm (KTH), farmaceutiska fakultetsnämnden och nämnden för apotekar­linjen vid Uppsala universitet, universitetsstyrelsen i Linköping, medicins­ka fakultetsnämnden och linjenämnden för läkarlinjen vid universitetet i

Prop. 1979/80:104

43

Linköping, förvaltningsnämnden vid tekniska högskolan I Linköping, pla­neringsnämnden för lärarutbildning vid universitetet i Linköping, styrelsen för Lunds universitet, slyrelsen för högskolan i Vä.KJö, slyrelsen för hög­skolan i Kalmar, sektorsnämnden för AES-sektorn vid Göteborgs universi­tet, linjenämnden för kulturkommunikationslinjen vid universitetet i Göte­borg, linjenämnden för administration, ekonomisk och social utbildning vid högskolan i Karlstad, linjenämnden för Kl-sektorn och humanistiska fakidtetsnämnden vid Umeå universitet, linjenämnden för U-sektorn och jör AES-sektorn vid högskolan i Luleå, högskolestyrelsen i Luleå, inle­rimsstyrelsen jör högskolan i Halmstad och decentraliseringsutredningen saml Norrbottens läns landsting. Centralorganisationen SACOISR och Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF).

Regionstyrelsen för Lund/Malmö högskoleregion framhåller också alt decenlraliseringsgruppen har hafl all göra en översyn av ansvarsfördel­ningen mellan cenirala, regionala och lokala myndigheter inom högskolan i syfte atl åsladkomma en ökad decentralisering. Bakom uppdragel låg primärt en diskussion om behovel av regionslyrelserna och dessas upp­gifler. Såsom antytts i det föregående innebär den nya högskolan genom­gripande förändringar i en rad avseenden. Alt mol denna bakgrund utvär­dera den institutionella organisalionen hos en så komplex företeelse som högskolan låter sig självfallet inte göras efler bara ell års verksamhel.

Juridiska fakultetsnämnden vid Lunds universitet betecknar de änd­ringsförslag som framförs som myckel obelydliga och okontroversiella. Det hade enligt nämndens mening behövts en översyn som utmynnade i "förslag lill radikala förenklingar i organisalion och förvallning lill fromma för den verksamhel som borde vara högskolans huvuduppgifl". För alt åstadkomma förenklingar av organisationsformerna säger fakullelsnämn­den alt man allvarligt bör överväga "alt låla en utomstående och väl kvalificerad rationaliseringsexpert se över hela högskoleorganisationen".

Vissa remissinstanser t, ex, länsskolnämnden i Östergötlands län och konsistoriet vid karolinska institutet har lämnal synpunkier på decentrali­seringsbegreppet och på möjligheterna alt decentralisera, Länsskolnämn­den i Östergötlands län anför;

Vad länsskolnämnden i försia hand vill uppehålla sig vid är emellerlid belänkandels tolkning av decentraliseringsbegreppel, Atl - som de sak­kunniga gör - mesl syssla med överflyttning av uppgifler, ansvar och kompelens från central lill regional och från regional lill lokal nivå lägger inte aulomaliskl beslulen närmare människorna som decenlraliserings­utredningen eftersträvar. En liten utfrågning bland grundskolans lärare för några år sedan visade nämnden med besvärande tydlighet atl lärare ofta såg beslutsfattarna inom skolan som en homogen grupp oavsett de hörde hemma i den direkta skolledningen, skolslyrelsen, länsskolnämnden, skol­överstyrelsen eller regeringen, Beslulel upplevs sålunda inte närmare män­niskorna enbart därför atl det sker på lokal nivå.

Att lägga besluten närmare människorna innebär mer en omprövning av beslulsapparaten inom varje nivå än en nerflyllning av befogenheier mel­lan nivåerna. Om delta betydelsefulla faktum sägs i beiänkandei emellerlid bara att "det mesla av dagens kritik mol byråkratisering och tungroddhel (inom högskolan) kan och skall lösas lokall,"

Därmed har de sakkunniga avstått från all pröva de mest betydelsefulla möjligheterna lill en mer decentraliserad högskola.

Linjenämnden för journalistutbildningen vid Stockholms universitet på­pekar atl det är angeläget atl förvissa sig om all även de decentraliserade besluten fallas i linje med de allmänna rikllinjer som riksdagen fastställt för

Prop. 1979/80:104

44

högskolans verksamhel. Enligt linjenämndens mening penetreras dessa frågor inle lillräckligt i beiänkandei. En annan brisl är enligi linjenämnden all beiänkandei inle innehåller nägon diskussion om allernaliva former lill den decenlraliseringsmodell som för närvarande gäller.

Linjenämnden för fritidsledar- och frilidspedagoglinjerna vid högskolan i Karlstad delar ulredningens g:rundsyn alt en verksamhel präglad av närhet mellan beslut och berörda människor är en god verksamhel. Linje­nämnden stöder därtor tanken på en högskola med ökal lokall självstyre men, ställer sig undrande, lill utredningens teser all delta kan uppnås genom uiökad delegering. Linjenämnden jämställer således inle begreppen delegering och decentralisering.

Även kritik mol högskolereformen framförs Lex. av linje­nämnden för gymnasliklärariinjen (GIH) vid lärarhögskolan i Stockholm och av planeringsnämnden för läraruibildning vid universiieiei i Linköping saml av linjenämnden för jörvaltningsUnjen och sociala linjen vid universi­tetet i Göteborg. GIH anför;

För GIH;s vidkommande, GIH var lidigare en självständig högskola direkl underställd departementet och hade egen styrelse, har högskolere­formen inneburit en myckel omfattande centralisering och byråkratisering. Konsthögskolan som nyligen inordnats i den nya högskoleorganisa­lionen menar alt den inle kan finna atl den nya organisalionen underlättat skolans arbele eller ökat dess kontaktmöjligheter. Tvärtom har konsthög­skolan upplevt hur färdiga byråkratiska mallar applicerats på skolans verk­samhet med en avsevärd och besvärande belastning på skolans administra­tion som följd.

Styrelsen för Umeå universitet beklagar all uiredaren inte ägnat mer uppmärksamhel ål brisier i högskoleförordningen. Högskolereformens ge­nomförande skedde enligi slyrelsen under slark lidspress, "Del är därför naluriigt alt vissa detaljer i förordningen kan vara mindre väl genomtänkta, Ell exempel på della är förordningens beslämmelser om vem som har ansvarei för den grundläggande utbildningen. Enligt 10 kap, 2 § svarar högskolestyrelsen för den samordnande planeringen vid enheten, I hög­skolelagen 30 § anges all regionstyrelsen för högskoleregionen skall plane­ra och samordna den grundläggande högskoleulbildningen. Erfarenheten visar all dessa praktiskt laget identiska formuleringar gelt upphov lill kompelenstvisler. Även kompelenstvisler mellan högskolestyrelse och lin­jenämnder har förekommit,"

Enligt styrelsen för högskolan i SundsvalllHärnösand är de konkreta förslagen till smärre förändringar av vissa organ inom högskoleorganisa­lionen i dag omöjliga alt la ställning lill. Högskolan i Sundsvall/Härnösand anser därför all dessa förslag kan ifrågasättas. Högskolestyrelsen anför vidare:

Vikligl är all påpeka alt det förekommer stora funktionella skillnader mellan olika högskolor, Della innebär alt den principiella uppbyggnaden av den svenska högskolan knappasl går att ulvärdera ur funktionell syn­punkt. Olika verksamheter kräver olika lyper av arbetsinsatser och andra resurser.

Styrelsen för högskolan i Borås finner del nödvändigl med en forlsall översyn av organisationen för högre utbildning.

Kritiska synpunkier mol utredningen anläggs av några remissinstanser.

Planeringsberedningen för utbildningför vårdyrken (PBV) framhåller alt

översynen skett utifrån ell alltför begränsat perspektiv. Det är i huvudsak

de traditionella universiteten och högskolorna som stått i centrum. En

betydande del av den nya högskolan utgörs emellertid av de utbildningar

Prop. 1979/80: 104

45

som har kommunall huvudmannaskap och diirmed hell andra organisato­riska problem. De ulgör närmare en tredjedel av högskolans kapacilet på allmänna ulbildningslinjer och eftersom den hell övervägande delen av dessa uibildningar ligger inom vårdyrkessektorn är det naturligt för PBV att särskilt påminna om denna av utredningen försummade del.

Södermanlands låns landsting anför i della sammanhang:

Inledningsvis kan konstaleras all ulredningen huvudsakligen utgått från material och frågeställningar akluella på cenlral nivå och vid universileien. Konsekvenserna för och frågesiällningarna rörande den kommunala hög­skoleulbildningen är myckel knapphändigl behandlade. Landslingel be­gränsar sig fortsättningsvis all avge synpunkier på frågor avseende den kommunala högskoleutbildningen samt på principiella frågor som beräknas få konsekvenser för den kommunala högskoleutbildningens organisalion.

Liknande synpunkter framförs av Kalmar läns landsting, Kristianstads låns landsting, Hallands läns landsting, skolstyrelsen I Örebro kommun och av Östergötlands läns landsting, som påpekar atl de förslag som läggas fram i hög grad gäller förhållanden inom den slatliga högskolan.

LO anser översynsarbetel alltför ensidigl upplagt, eflersom. enligi vad ulredningen själv framhållil. man endasl har tillfrågal högskolans förelrä­dare, anslällda och studerande.

Sveriges förenade studentkårer (SFS) anser atl decenlraliseringsgrup­pen inom ramen för sill uiredningsuppdrag hade kunnal gå betydligt längre på några vikliga punkler.

1.1 Högskolan år 1985

Decentraliseringsgruppen har som bakgrund till sina förslag gjort en förleckning av principiellt vikliga frågor och planeringsuppgifler som kan antas ha slor aktualitet vid mitten av 1980-lalel. Decenlraliseringsgruppen anger bl. a. följande olika lyper av frågor.

Liten årlig resurstillväxt ger prioriteringsproblem och därav följande ställningstaganden till frågor om nedläggning av viss utbildning. Den addi-tiva planeringstekniken är överspelad.

Mera akliv och flexibel planering av utbildningsutbudet erfordras inte minst för all garantera möjligheter lill återkommande utbildning i form av distansundervisning, eiappindelade utbildningslinjer och på andra säll va­rierade distributionsformer. Ökade krav på all utbildningen skall vara geografiskt tillgänglig måsle lillgodoses.

Utbildning av seklorsövergripande karaklär efterfrågas.

Resultaten av utbildningen måste ulvärderas på elt aklivt och mera systematiskt säll med hänsyn lill högskolans allmänna mål och mol bak­grund av nödvändighelen av prioriteringar inom ramen för begränsade resurser. Kriterier för omprioriieringar får tas fram.

Frågor om turordning och prioritering mellan de orler där högskolan skall byggas ut ytteriigare får ny aktualitet.

Planeringen för ulbyggnad med påbyggnadskurser och "överbryg­gande" kurser inom hela högskolefältel bl.a. inom den kommunala och landstingskommunala högskolan blir viktig.

Ulbildningens innehållsmässiga anknylning lill elt snabbi föränderligt samhälle och arbetsliv och nya grupper av studerande ställer stora krav på organisalionen.

Sannolikl aktualiseras planering för all lillgodose ökad eflerfrågan på utbildning från nya studerandegrupper i glest befolkade områden på slora avstånd från högskoleorter.

Prop. 1979/80:104

46

Planering för effektiv forskningsanknytning av all högskoleulbildning -på alla högskoleorter och med såväl statlig som kommunal och landstings­kommunal huvudman - blir angelägen.

Relationerna mellan högskoleforskningen och samhället utvecklas. Frågor om forskningsanknytning och former för forskning på orler som inle har fast forskningsorganisation måsle uppmärksammas.

Frågor om fördelning mellan ärnnesforskning. forskning knuten till olika samhällssektorer och forskning knuien lill utbildningslinjer blir viktiga.

Fördelningen av resurser och forskningsområden mellan de akluella högskoleenhelerna blir en angelägen fråga.

Rekryleringen lill forskarutbildningen och arbetsmarknadens efterfrå­gan på forskarutbildade måste ägnas intensiv uppmärksamhet. Därmed måste också frågan om forskarulbildningens innehåll bevakas.

Planeringen av forskningsmiljön - lokaler, arbetsförhållanden, perso­nalfrågor - blir viktig.

Långsikliga program för forskningen och forskarulbildningen, andra handlingsprogram av olika slag och måldiskussioner blir etl alll mer bety­delsefullt inslag i planeringsarbelel på samma sätt som vi lidigare anlagil blir fallel för den grundläggande utbildningen.

Planering av det konstnärliga utvecklingsarbetet intensifieras. Det slora flertalel remissinslanser inslämmer i decenlraliseringsgrup­pens bedömningar. Vissa remissinslanser har dock funnil anledning lill erinringar.

UHÄ anför bl. a. Några inslag i denna bild av 1985 års högskola som inle diskuleras av gruppen är den ökning av enskildas eflerfrågan på högskole­utbildning som kan väntas vid mitten av 1980-lalel med anledning av gymnasieskolans s. k. 16-årspuckel, del starka tryckel på högskolan alt medverka lill att skolväsendets och barnomsorgens behov av ulbildad personal blir tillgodosett saml effekterna av statsmakternas våren 1979 fattade beslut om forskning och forskarutbildning (prop. 1978/79:119, UbU 1978/79:44, rskr 1978/79:244). Länsskolnämnden i Uppsala län tillägger här:

Förändringar inom gymnasieskolan beräknas kunna börja genomföras vid 1980-lalets milt på grundval av bl. a. gymnasieulredningens kommande förslag. Förslagen bör - mot bakgrund av utformningen av gymnasieul­redningens direktiv - få väsenllig belydelse för högskolan. Dels kan gymnasieskolan och högskolan, lillsammans med olika former för vuxen­utbildning, komma all ses som etl sammanhängande system för ålerkom­mande utbildning vilkel kan ge incitament till ökad samplanering, dels påverka den beräknade nya utformningen av gymnasieskolan, dels förul­sällningarna för utbildningen inom högskolan.

Nämnden anser alt sådan samplanering även skulle ge större möjligheter all underlätta de studerandes övergång från gymnasiestudier lill högskole­studier. Det är vidare nämndens förhoppning all förändringarna inom gymnasieskolan skall kunna genomföras successivi.

Regionstyrelsen i Stockholms högskoleregion framhåller i likhei med fdosofiska fakultetsnämnden vid universitetet i Linköping bl. a. alt den organisatoriskt inriklade diskussionen som förs i dag bör 1985 ha fåll lämna plals för en mer konkret diskussion om utbildningarnas innehåll och kvalitet.

Sektorsnämnden för undervisningsyrken vid universitetet i Göteborg konstaierar att del krävs en handlingskraftig ledningsfunktion inom hög­skolesektorn med hänsyn till de krav, som slälls på ledningen alt kunna prioritera och vara flexibel vid planeringen av utbildningsutbudet.

Prop. 1979/80: 104

47

Styrelsen jör Chalmers tekniska högskola framhåller bl. a.;

Del bör övervägas om l. ex. lekniska högskolor skall kunna bli föremål för särskild behandling i anslulning lill en beslutad slallig salsning på omstrukturering av näringslivet.

2    Principiella överväganden om beslutsnivåerna

Decenlraliseringsgruppen har övervägt tre modeller för uppbyggnaden av högskolans organisalion.

Modell 1 Ingel centralt ämbetsverk för högskolan finns Modell 2 Inga regionslyrelser för högskolan finns Modell 3 Nuvarande organisalion gäller i sina huvuddrag.

Decenlraliseringsgruppen behandlar inte frågan om principiella föränd­ringar i fråga om organisalion på den lokala nivån.

Decenlraliseringsgruppen föreslår alt modell 3 väljs och alt såväl UHÄ som regionstyrelserna bör finnas kvar i högskolan med i huvudsak samma uppbyggnad och uppgifler som nu.

Med några få undanlag anser remissinstanserna all UHÄ måsle finnas kvar som centralt ämbetsverk för högskolan och tar avstånd från modell 1. De remissinstanser som inle delar denna bedömning är linjenämnden för maskinteknik vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] saml flerlalel linjenämnder för un­dervisningsyrken och fakulletsnämnder och linjenämnden för odontolo­giska fakulteten vid universitetet i Umeå, som önskar att man prövar möjligheterna att eliminera UHÄ.

Några remissinslanser förespråkar modell 2. Dessa är bl.a.; styrelsen för Stockholms universitet (för Stockholmsregionens del), styrelsen för Göteborgs universitet, fyra reservanter i slyrelsen för universitetet i Lin­köping, ordföranden i styrelsen för högskolan i Eskilstuna/Västerås, två reservanter i slyrelsen för Lunds universitet, SACO/SR och SFS samt studeranderepresentanter i UHÄ;s styrelse och i regionslyrelserna.

Flertalet remissinslanser ansluter sig till decentraliseringsgruppens för­slag att modells väljs och atl UHÄ och regionslyrelserna skall finnas kvar.

3    Den lokala nivån

Decentraliseringsgruppen ger i rapporten en redogörelse för hur stats­makterna centralt reglerat de lokala organens sammansällning och upp­gifler i den nya högskolan. Gruppen anför bl. a.:

När del gäller sammansättning av organ är det vanligt i svensk offenllig rätt att regeringen själv tillsätter styrelser i slatliga myndigheler. Då be­hövs inga regler för sammansättning eftersom regeringen inle behöver utfärda föreskrifter för sig själv i författningar. När man nu delegerar den myndighetsfunktion som beslutanderätten aU tillsätta myndighelers sty­rande organ innebär behövs cenirala direktiv. De behövs för att regeringen - som trols decentraliseringen ändå ytterst har ansvaret för den statliga verksamhelen - skall kunna styra hur och av vem slalliga beslul skall fallas eller - i vissa fall - åtminstone känna till vem som fattar beslut på lokal nivå. Riksdagen har åren 1975 och 1977 tagil ställning till principerna om sammansällning av organ inom högskolan. Regeringen har då skyldig­het att beskriva detta genom föreskrifter i förordningar.

Prop. 1979/80: 104

48

Skälel lill all frågan om sammansällning av olika högskoleorgan under­ställts riksdagen är dock inle endasl av förvallningsrällslig nalur. De senasle lio åren har präglals av krav på ökal medinflytande över högsko­lans verksamhet från nya grupper. Det är inle bara försöksverksamheien med nya samarbelsformer mellan sluderande, lärare och övriga anställda (FNYS) som varil grunden för "demokralidiskussioner". Man har från samhällels sida begäri ökad insyn i högskolans värld alll eflersom högsko­lesektorn lagil i anspråk större delar av vår slaisbudgel och den högre utbildningens sammhälleliga roll lillmälls ökad vikl. De lidigare kollegiala beslutsorganen inom universitetsområdet har nu ersatts av styrelser med förelrädare för alla anslällda inom högskolan, för de sluderande och för yrkeslivel och samhället i övrigt.

De cenirala föreskrifterna för högskolan är således som framgåli av denna redovisning endasl de regler som regeringen ansell vara nödvändiga med hänsyn lill dels förvallningsiällen, dels riksdagens beslul om inflylan­de inom högskolan för olika grupper och intressen.

De lokall beslutande organens uppgifler i slora drag och deras samman­sällning finns således klarl angivna i författningarna. Hur många organ som skall finnas av den ena eller den andra sorlen, vad de ska ha för närmare ansvarsområde, hur de ska arbela elc, besläms däremot lokall inom ramen för givna föreskrifier,

1 fråga om uppgifterna för de skilda lokala organ som angivils i högskole­förordningen gäller alt man genom lokala beslut dels kan flytta ner beslut i så goll som obegränsad omfallning genom delegering, dels kan göra orga­nisaloriska förändringar, Elt exempel på del senare är alt man (enligt 15 kap, 12 § högskoleförordningen) kan slå samman två beslulande organ till ell, nämligen linjenämnd och institutionsstyrelse. Vidare gäller atl inle alla de i förordningen beskrivna organen på lokal nivå behöver finnas. Vissa kan inrättas endast om behov an:5es föreligga (antagningsnämnd, 13 kap, 1 §; förvaltningsnämnd, 17 kap, 2 !i: inslilulionsnämnd, 15 kap, 17 § m, fl,).

Del bör också i della sammanhang pekas på atl myckel av den allmänna kritik som går ut på atl decentraliseringen inte drivits lillräckligl långl, alt byråkraliseringen är för stor inom högskolan eller all handläggningen ska "avkränglas", i försia hand bör kunna avhjälpas lokall, Efler 1977-07-01 har högskoleenheten själv ansvar för en vidarefördelning av den lokala kompetensen. Enligt allmänna verksladgan som numera gäller för högsko­leenheterna har dessa ansvar för rationaliseringsålgärder m,m, I verks-stadgans 6 § sägs t, ex, all chefen (dvs, rektorsämbetet) skall verka för förenklingar och förbättringar i arbetels planläggning och utförande, upp­märksamma förslag som framställs av samarbelsorgan vid myndighelen eller av personalen i annan ordning och lillse att en eller flera ijänslemän ägnar uppmärksamhet ål arbetets rationalisering.

Planeringsnämnden för filosofisk utbildning vid universitetet i Linkö­ping instämmer i gruppens allmänna syn på den lokala högskoleorganisa­lionen och framhåller alt den nuvarande detaljregleringen av sammansätt­ningen av olika organ har varit etl slöd i uppbyggnadsskedet, men del skulle fortsättningsvis räcka all ha andelslalen som riktmärken för lokala beslul.

Regionstyrelsen i Linköpings högskoleregion har följande allmänna syn­punkt på decentraliseringen inom högskolan;

Med hänsyn till de stora förändringarna bör man, enligt regionslyrelsens mening, räkna med att det lar ganska lång lid innan man fullt ut anpassal sig lill de nya förutsättningarna och lärt sig ta till vara de fördelar dessa

Prop. 1979/80:104

49

medför. Denna anpassningsprocess måsle ske på alla nivåer såväl centralt och regionalt som lokalt och den kommer all ta flera år ännu.

3.1 Möjligheter att delegera lokalt

Decenlraliseringsgruppen har gjort en kartläggning av vilka delegerings-möjligheler som finns lokall inom högskolan och hur den används. Grup­pen, som framhåller alt resultatet måste lolkas försiktigt, menar att kun­skap om möjligheter lill en flexibel organisalion som finns i författningarna måsle spridas både genom lokala och cenirala ålgärder. Enligt kartlägg­ningen var de ärendetyper som mest frekvenl delegerades olika lyper av personaladministraliva ärenden (ca 20 %). prakliska ulbildningsärenden (ca 18 %), frågor av ekonomisk karaklär (ca 15 %) och frågor om nämnder, organ och ledamöier i dessa (ca 12 %).

Då gruppen undersökte lill vilkel organ inom högskolan eller lill vilka personer som beslulen i fråga delegerats fann de atl rektorsämbetet fåll över 60 % av de delegerade ärendena. Av de räknade faktiska delegerings-beslulen gick besluianderälten i ca 10 % av fallen lill ijänslemän och ca 10 % lill olika former av arbetsutskott.

Intressant alt notera var all endasl 3 % av de delegerade ärendena delegerats till linjenämnd och ca 1 % lill inslilutionssiyrelse.

Flera remissinslanser ansluter sig till decenlraliseringsgruppens syn på möjligheterna all delegera inom ramen för den nya lokala organisalionen.

UHÄ anför bl. a. här;

Decenlraliseringsgruppen siryker med rälla under all högskolestyrel­serna kan göra myckel i förenklings- och effeklivilelssyfle när det gäller högskoleenheternas inre organisation och arbelsformer. De delegerings-möjligheler som del nuvarande regelsystemet ger är därvidlag en tillgång som inte synes ha utnylljats lillräckligl hitlills. Del av regeringen lämnade uppdraget till Statskonsult AB atl uireda möjligheterna att effektivisera verksamhelen vid högskoleenhelerna bör kunna ge ytteriigare konstruk­tiva bidrag till överväganden och ålgärder i dessa frågor.

UHÄ:s uppfattning delas i huvudsak av bl.a. lantbruksuniversitetet, styrelsen för Uppsala högskoleregion, högskolan i Växjö, avdelningen för bergniaskinteknik vid högskolan i Luleå och styrelsen för högskolan i Östersund.

Styrelsen för universiieiei i[REDACTED_EFTERNAMN] delar ocksä decentraliseringsgruppens helhetssyn och anför:

Universitetsstyrelsen har därför parallelll med remissbehandlingen av föreliggande betänkande påbörjai en översyn av den lokalt beslutade orga­nisationen vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN]. Samiliga nämnder anmodades atl -samtidigt som de avgav yltrande över betänkandet - göra en invenlering av problem, som föranlells av lokala beslut. Även institutionerna har inbjudits att medverka i denna process. En särskild av universitetsstyrel­sen tillsatt arbelsgrupp skall bearbela del inkomna malerialel och under höstterminen skall inom universitetet ske en remissbehandling avseende förslag lill fortsatt lokal organisation m, m, fr, o, m, budgeiårei 1980/81,

Kritik mot decenlraliseringsgruppens kartläggning anförs dock bl, a, av regionstyrelsen i Stockholms högskoleregion som anför:

Utredningen redovisar (s, 62) en karlläggning av olika lyper av delega­tioner från högskolestyrelserna. Denna utvisar all flertalet delegalioner gått till rektorsämbetena medan endasl en myckel liten del gåll till linje­nämnder och institutionsstyrelser. Sammanställningen av dessa delegalio-

4    Riksdagen 1979180. 1 saml. Nr 104

Prop. 1979/80:104

50

ner lorde vara av mindre inlresse. Dels ger den ingen överblick över de olika organens lolala beslulskompelens, dels innebär vissa beslul, l.ex. medelsfördelningar i form av ramar, en belydande delegation ulan all detta framkommer. Framför alll torde instilulionsslyrelsernas befogenheier komma all krafligl underskallas om man uteslutande ser till den redovi­sade kartläggningen. Kansli 5 vid universiieiei i Uppsala anser del anmärk­ningsvärt atl näslan ingenting sägs om institutionernas beslutsfattande.

Likartade synpunkter anläggs av samhällsvetar-, psykolog-, ekonom-och sekreterarlinjenämnderna vid universitetet i Uppsala:

Något utförligare borde ulredningen ha varil beiräffande den lokala nivån. T. ex. hur frågor där skilda linjenämnder inom samma sektor kom­mit lill skilda beslul i gemensamma frågor skall lösas (kursplanefrågor). Vidare hur linjenämndsrepresentanter skall kunna knytas närmare själva utbildningsnivån utan all den lokala organisalionen splittras yllerligare.

Även kritik mol decenlraliseringsgruppens syn på möjligheterna alt de­legera anförs bl. a. av universitetsstyrelsen i Stockholm:

Delegeringsmöjlighelerna har hittills tillämpats i relativt liten utsträck­ning när det gäller överförande av beslulanderäll lill institutionsnivå. Uni­versitetsstyrelsen anser en sådan delegering principiellt önskvärd. Enligt styrelsens mening är den emellertid ej möjlig, annal än beträffande rena rutinärenden, så länge del stora flertalel institutioner ej har lillgång lill administrativ sakkunskap. De naturvetenskapliga sektionsnämnderna har berört detta problem i sill yttrande. Som nämnderna framhåller är tanken på överföring av administrativa ijänslemän från de cenirala eller lokala förvaltningarna lill institutionsnivå orealislisk, så länge ingen salsning görs på den resursmässiga sidan. Problemet har tidigare framhållits från univer­sitetets sida i olika sammanhang.

Även harnpedagogiska institutionen vid universitetet i Uppsala har invändningar mot decenlraliseringsgruppens slutsatser:

Den undersökning utredningen gjort angående högskolestyrelsernas sätt atl fullfölja "statsmakternas önskemål om all lägga beslutsbefogenheter och ansvar så nära utbildningssituationen som möjligt" pekar i riktning mot en lokal centralisering.

Institutionen yrkar i stället på all få utförligare cenirala direktiv för alt man skall kunna uppnå en ökad decentralisering.

Förvaltningsnämnd III vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] framhåller att den nya högskolan på många håll upplevs som en byråkratisk koloss.

Liknande synpunkier anförs av linjenämnderna inom teknisk yrkessek­tor och sektorsnämnden för teknisk yrkessektor vid universitetet i Göte­borg:

Denna skenbara decentralisering har i många avseenden inneburil att de inom verksamheten direkt berörda, nämligen lärare och studerande, snara­re fjärmats från än närmals beslutsfattandet rörande den egna situalionen! Det bör även påpekas att försök från central nivå all delegera beslutsrätt till "rätt" lokal nivå ofta misslyckats beroende på att de ärenden, som förts ned från central nivå, ofta stannat på "högskolestyrelsenivå" och ej förts vidare inom den lokala hierarkin. Den lokala centrala förvaltningen har härigenom fåll siarkt ökade uppgifter samt i många avseenden en ej önskad stark ställning gentemot underiiggande organ.

Definitionen av den lokala be:ilulsnivån inom högskolan kritiseras av sektorsnämnden jör AES-sektorn vid universitetet i Göteborg:

Universiteten har varken formelll eller reelll någonsin varil en lokal statlig förvaltning. Tanken har ju aldrig varil all etl visst universitet skall

Prop. 1979/80:104

51

läcka en viss kommuns behov av akademisk utbildning och forskning. Snarare har universiteten varil rikstäckande och haft hela landet till upp­tagningsområde, även om de flesta studerande sökl sig till det närmsta universitetet. Universiteten skall ur förvallningstcorelisk synpunkt pla­ceras mellan central och regional förvaltningsnivå. 1 och med regiimsiyrel-sernas tillkomst har man emellerlid börjal tala om universiteten som lokala förvaltningsenheter.

Interimsstvrelsen jör den statliga högskoleutbildningen I Skövde menar all decentralisering och delegering är en fråga om kompelens och förtroen­de och så länge de lokala enhelerna inte hunnit bygga upp denna kompe­lens befinner de sig i ell underläge.

3.2 Tjänstctillsättningsärenden och besvärsärenden

Decentraliseringsgruppen har bl.a. i fråga om ijänsteiillsåtlningsåren-den hafl överläggningar med förelrädare för högskolan, varvid frågan om på vilken nivå lillsätlningsbeslulen bör ligga i fråga om ijänsler som profes­sor, biirädande professor och universitetslektor, Decenlraliseringsgruppen redovisar sina överväganden men lägger ej fram några förslag med hänvis­ning till alt lärartjänstulredningen i kommande belänkande avser alt be­handla denna fråga,

I fråga om handläggningen av besvärsärenden anmäler gruppen alt viss uppmärksamhel riktats på all UHÄ och utbildningsdepartemenlel har en krafiig arbetsbelastning i della hänseende. Här redovisas dock all en arbelsgrupp inom departementet arbelar med en översyn av della i syfle all överflytta besvärsmålen från regeringen som sisla instans till UHÄ eller annan myndighel.

Gruppen erinrar också om all de besvärsärenden, som skall behandlas på lokal nivå, kan delegeras,

Decenlraliseringsgruppen framlägger inle några förslag om besvärsför­bud men redovisar alt förslag i della hänseende framförts lill gruppen,

3.2.1 Yttranden ifråga om tjänstettllsåttningsärenden

Ärenden om lillsällning av ijänsler inom högskolan har inle föranlett särskilt många uttalanden från remissinstanserna.

Några remissinslanser har dock uppmärksammat frågan om på vilken beslutsnivå som tillsällningsfrågorna bör avgöras.

Styrelsen för universitetet i Stockholm anför bl, a.;

Gruppen påpekar all frågan om handläggningen av lillsällningsärenden och besvärsärenden är föremål för olika uiredningar, Slyrelsen vill fästa uppmärksamheten på de juridiska nämndernas synpunkt atl handläggning­en av besvär i lillsällningsärenden bör ske på hög nivå inom verkel, så alt största möjliga kompelens och representativitet är garanterad. I besvärsär­enden av mera rutinartad karaktär bör åtminslone principerna för bedöm­ningen fastläggas på motsvarande sätl.

Tekniska högskolan i Linköping anser all nuvarande lillsällningsförfa-rande för professurer och universilelslektoral även fortsätiningsvis skall tillämpas.

Vissa problem uppmärksammas av den juridiska fakultetsnämnden vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN], som anser sig ha fungeral väl ulom i fråga om utseen­de av sakkunniga i tillsättningsärenden och anlagande av oavlönade docen­ter. Tillräcklig sakkunskap har inle alllid funnits i nämnden. Nämndens

Prop. 1979/80:104

52

verksamhel sägs hell ha dominerats av handläggning av löpande ärenden. "Tanken all fakullelsnämnden ;skulle kunna planera och "styra" forsk­ningen måsle betecknas som en illusion." Både resurser och överblick över del rällsvelenskapliga forskningsområdet saknas.

Vissa förslag framförs av några remissinslanser.

Matematisk-naturvetenskapliga jäkultetsnåmnden vid universitetet i Umeå framhåller bl. a,;

När del gäller ijänsielillsältningar vill vi uttala tvekan inför de decen-traliseringslankar som diskuteras. Däremoi vill vi framhålla atl man bör överväga all låta ijänsteförslagsnämnderna även behandla lillsättningar av extra lekloral samt docent- och forskarassistentljänsler.

Konsthögskolan menar all lillsällning av professorer vid konsthögsko­lan med fördel skulle kunna ske på lokal nivå, där den slörre kompetensen finns och all del genom besvärsinslilulet alllid finns möjlighel lill prövning på högre nivå om sökande så skulle önska.

Lärartjänstutredningen anför slutligen:

Decenlraliseringsgruppen har med hänvisning till lärartjänslulredning­ens arbele avstått från atl behandla lillsätlningsordningen. Utredningen kommer all i silt huvudbetänkande avge förslag i dessa frågor.

3.2.2 Besvärsärenden

1 fråga om nivån för besvärsärendens handläggning finns olika meningar.

Linjenämnden för gymnasliklärariinjen vid högskolan för lärarutbild­ning i Stockholm anser atl besvärsinslilulet bör behållas men all man bör se över till vilken nivå olika ärenden skall hänskjutas.

Juridiska fakultetsnämnden och juridiska linjenämnden vid universitetet i Stockholm framhåller följande;

F,n, synes beslut rörande besvär från högskoleorgan med myckel god saklig och formell kompelens, t. ex. linjenämnderna, ofta fallas på avdel­ningsdirektörsnivå i UHÄ. vilket måsle betraktas som otillfredsställande.

Besvärsrätten berörs också av medicinska fakultetsnämnden vid univer­sitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] som framhåller alt en begränsning av denna räll vore olyck-

lig.

En annan uppfaUning redovisas av högskolestyrelsen i Luleå: Besvärsärendena kan nämnas som ärendelyp, som nu känns som tung. Den långa behandlingen innan man fill slut "gått lill Kungs" är för alla arbelssam och tidskrävande. På denna punkt ger utredaren inga förslag, men denna fråga kunde gott tagas upp. När det gäller besvär över ijänsle-tillsältningar är högskolestyrelsens erfarenhet att besvären ofta föres vi­dare lill regeringen. Ett lämpligl säll alt förenkla behandlingen vore alt besvären ställdes direkt till regeriingen och atl UHÄ hade atl avge yltrande över besvären innan regeringen beslular.

När det gäller tidsbegränsade tjänster är rätten atl besvära till regeringen av föga värde och bör utgå. Här kan UHÄ få vara slutgiltig besvärsinstans. Humanistiska sektionsnämnderna vid universitetet i Göteborg anför: Redan UKÄ har på eU förtjänstfullt sätt delegerat beslutanderätt i en hel del ärenden till lokal nivå. UHÄ har också upphört aft vara besvärsinslans vid tillsättning av professurer. UHÄ är med sin tjänslemannasamman-sättning inte lämplig instans över huvud taget för besvärsärenden. Ytterii­gare delegering av uppgifter bör genomföras från UHÄ till lokal nivå.

I fråga om handläggningen på lokal nivå instämmer regionstyrelsen i Stockholms högskoleregion i utredningens påpekande all besvärsärenden numera inte behöver behandlas av högskolestyrelsen ulan kan delegeras.

Prop. 1979/80:104

53

Om detla sker bör slyrelsen enligt regionslyrelsens mening kunna använda mer tid lill övergripande frågor.

3.3 Inrättande av antagningsnämnd

Decenlraliseringsgruppen anför:

Från förelrädare för både lokal och regional nivå har vi fåll förslag om atl beslut enligt 13 kap. 1 § högskoleförordningen om inrättande av en antagningsnämnd för grundläggande utbildning vid en högskoleenhet skall läggas ned från regionstyrelse till lokal nivå. Skälet lill att regionstyrelsen skulle besluia om inrättande av sådan nämnd var att antagningsnämnderna ansågs så vikliga atl en myndighet med majoritet av förelrädare för allmän­intressen borde ha ansvaret för inrättande av dessa. Ell alternativ är atl man gör antagningsnämnden obligalorisk vid varje enhel. Vi anser dock all detta skulle vara atl i onödan låsa organisalionen och samtidigt bidra till en ökad byråkrati.

Eftersom antagningsnämndens uppgifter och sammansättning är be­skrivna i högskoleförordningen finns enligt vår mening inle skäl atl över­ordnad myndighet skall besluta om myndigheten i fråga skall finnas eller inle. Vi Jöreslår därför all beslulel om inrättande av antagningsnämnd decentraliseras.

Samtliga remissinslanser som yttrat sig över delta förslag har tillstyrkt bifall till denna decentralisering. Bland dem som yttrat sig märks bl.a. RRV, UHÄ, regionstyrelserna, styrelsen för universiieiei i Stockholm, karolinska institutet, högskolan för lärarutbildning i Stockholm, musikdra­matiska skolan i Stockholm, konsistoriet vid universitetet i Uppsala, hög­skolan i Gävle/Sandviken, universitetsstyrelsen i Linköping, styrelsen för högskolan i Jönköping, slyrelsen för högskolan i Kalmar, styrelsen för högskolan i Kristianstad, styrelsen för högskolan i Karlstad och styrelsen för högskolan i Luleå samt Örebro läns landstingskommun, Solna kom­mun, Falu kommun. Landstingsförbundet, LO och SACOISR.

3.4 Sektorsvisa beslutsorgan

Decenlraliseringsgruppen anför här:

Resurser för allmänna utbildningslinjer m. m. fördelas numera på de fem yrkesutbildningsseklorerna. Inom UHÄ finns en planeringsberedning för varje yrkesutbildningsseklor. Beslutande organ som är ansvariga för sek­lorerna på lokal nivå finns ej föreskrivna i högskoleförordningen. På sina håll har dock förvaltningsnämndernas ansvarsområden kommii all avse seklorer. Genom att några regionala utbildningsnämnder inte föreskrivits finns förfatlningsmässigl inle heller "sektorsansvariga" organ på regional nivå.

Bristen på sektorsansvariga organ upplevs ibland som ett problem på lokal och regional nivå. Vi vill därför peka på all dels beslulande förvalt­ningsnämnder, dels sektorsvisa planeringsnämnder av rådgivande karaklär har inrättats. Delta bör - där behov av seklorsorgan finns - kunna tjäna som etl exempel på hur man ulan organisaloriska förändringar i författ­ningar kan lösa problem av detta slag lokall.

På regional nivå har seklorsvisa rådgivande organ likaså inrättals (ut­bildningsnämnd, utbildningsråd).

Decenlraliseringsgruppens syn på seklorsansvariga organ på lokal nivå kriliseras av bl. a. UHÄ som anför:

Prop. 1979/80:104

54

Frågan om beslutsorgan på seklorsnivå i den lokala organisalionen är enligi UHÄ;s mening värd slörre uppmärksamhel än den ägnais av decen­traliseringsgruppen. Denna fråga lorde komma all uppmärksammas när­mare i anslutning lill den pågående ulvärderingen av den nya organisalio­nen. Härvid bör utnyttjas erfarenheler från de olika modeller i fråga om beredande organ som f. n. prövas vid högskoleenhelerna.

En annan uppfallning redovisas av regionstyrelsen för Linköpings hög­skoleregion som anför;

Decenlraliseringsgruppen har observerat vissa av de nackdelar som följer med högskolans hårda seklorisering. Del är uppenbart all kunskap inte kan sekloriseras som många förleds all tro av högskolans indelning i yrkesulbildningsseklorer. Självklart kan indelningen i yrkesulbildnings­seklorer ha slora fördelar på statsmaklsnivå. men den kan på sikl bli förödande för forskning, utbildning och kulturliv, om den konsekvenl genomförs på alla nivåer inom högskolan.

Även styrelsen för universitetet i Linköping kommenterar sekiorisering­en. Den anför;

Vid universitetet finns två olika lyper av nämnder som närmasl motsva­rar vad som i beiänkandei kallas siekiorsvisa beslutsorgan. I ingel fall gäller dock all dessa organ, en förvaltningsnämnd och två planeringsnämnder, har ett ansvarsområde som hell överensslämmer med sektorsindelningen. Förvaltningsnämnden, som naturligtvis har en sammansällning som över­ensslämmer med högskoleförordningens föreskrifier, kallar till sina sam­manlräden representanter för yrkeslivel och allmänna intressen med ytl-randerält i samtliga frågor. Planeringsnämnderna är formellt beredande organ lill universitetsstyrelsen. Planeringsnämndens ordförande har be­myndigats all besluta i vissa frågor förutsatt all två iredjedelar av plane­ringsnämndens ledamöier tillstyrker ordförandens förslag lill beslut. Högskolan i Vä.xjö redovisar ell förslag i detla hänseende: Ulredningen berör sekioriseringen på UHÄ-nivån men knappasl på den lokala nivån. Enligi styrelsens uppfallning bör för varje högskoleenhel finnas elt planeringsorgan utöver sektorsgränserna t. ex. beslående av yrkeslivsrepresenlanterna från linjenämnderna. Organels uppgifter skulle vara rådgivande och samtidigt elt expertorgan beträffande nya föreslagna utbildningar.

Linjenämnden för AES-sektorn vid universitetet i Umeå erinrar om all del inom högskoleförfatlningarnas ram finns möjligheter lill en flexibel organisation. Så har t. ex. i Umeå inrättats en linjenämnd för AES-sektorn med ledningsorgan för utbildningislinjerna. Dessa ledningsorgan (lednings­grupper) har räU omfattande beslutsbefogenheter (formell delegation till utbildningsledaren). Linjenämnden kan härigenom koncentrera sig på övergripande och långsiktiga frågor. Frågan om seklorsvisa beslutsorgan på lokal nivå har sålunda genom arrangemanget fåll sin lösning.

3.5 Fakultetskollegierna m. m.

Decentraliseringsgruppen redovisar i rapporten viss kritik mot avskaf­fandet av de gamla fakulteterna och redogör för sin syn på införandet av fakultetskollegier. Decentraliseringsgruppen framlägger inte någol förslag lill ändring av nuvarande förhållanden.

UHÄ klargör att ämbetet delvis har en annan syn på denna fråga.

1 samband med högskolereformen överfördes ledningsuppgifterna för forskning och forskarutbildning från kollegiala lärarförsamlingar (fakulle-

Prop. 1979/80:104

55

terna/sektionerna) lill fakullels/seklionsnämnder. Syflel med denna för­ändring var alt minska den lid kvalificerade lärare och forskare i tjänsten är tvungna alt använda lill dellagande i sammanträden och därmed samman­hängande uppgifter. Från en del håll har emellertid framhållils alt föränd­ringen inneburit en förlust från informalions- och kontaklsynpunkt. De­centraliseringsgruppen redovisar kortfattat denna kritik men anser all de kritiska synpunkterna i allt väsenlligl kan lillgodoses inom ramen för gällande bestämmelser.

UHÄ har för sin del förslåelse för de antydda kritiska synpunkterna och har inget atl invända mol alt fakullels-/seklionskollegierna åler ges mera konkreia uppgifter under förutsättning atl man bland de berörda lärarna bedömer att forskningen och utbildningen lolall selt skulle gagnas därav. Ordningen med ett mindre organ som huvudansvarigt för planeringen och ledningen på fakuliels-/sektionsnivå bör dock enligt UHÄ; s mening inte överges. UHÄ utgår från alt hithörande frågor kommer att prövas av den sommaren 1979 tillkallade kommittén rörande forskningens och forskarul­bildningens situation i den nya högskolan (dir 1979:90).

Problemet behandlas av några fakultetsnämnder och linjenämnder vid universitetet i Stockholm.

Juridiska fakultetsnämnden och juridiska linjenämnden anför bl, a,;

Nämnderna vill slutligen framhålla all avskaffandet av de gamla fakulle­lerna har haft myckel ogynnsamma verkningar på lokal nivå. De ordinarie lärare, som inle är ledamöier i vare sig fakultets- eller linjenämnd har förlorat kännedomen om och inflylandel på universitetets och det egna fakultelsområdels förvallning, och den personliga kontakt, som de regel­bundet återkommande fakullelssammanlrädena åstadkom mellan dessa lärare, har i stor utsträckning brutits, Fakullelsnämnden är också veten­skapligt setl ett mindre sakkunnigt organ än den gamla fakulteten, Fakul-letskollegierna kan inle ersätta de gamla fakullelerna i dessa hänseenden, I betänkandet pekas på möjligheter alt med stöd av högskoleförordningen 10: 16 låta den gamla gruppen "ordinarie lärare" bilda etl rådgivande organ. Detta organ skulle emellertid inte kunna ersätta den gamla fakulte­ten. Ett regelbundet konsulterande av etl sådant organ skulle blott öka raden av sammanlräden för dem som är ledamöier i de beslutande organen utan att ge de övriga ordinarie lärarna ell verkligt inflylande och därmed ett incilamenl all fortlöpande delta i organets sammanträden,

Matematisk-naturvetenskapliga sektionsnämnderna anför:

Sektionsnämnderna anser vidare all uiredaren alltför lätt berör de pro­blem som avskaffandet av de gamla fakulteterna skapat och menar att man skulle kunna tillskapa ett rådgivande organ med dessas sammansällning. Något alternativ bör övervägas, men redan den omständigheten att några initiativ till elt rådgivande organ icke lagits tyder på alt del icke utgör en riktig lösning på della problem,

A\en juridiska fakultetsnämnden och nämnden för Juristlinjen vid uni­versitetet i Uppsala anför;

Nämnderna vill sluiligen med kraft framhålla, att den tidigare fakultets-organisationens upphävande framstår som en klar föriusl och som en allvarlig olägenhel från delaktighels- och informationssynpunkl. Del häv­das visserligen att del står fakullelernas ledamöier fritt all Iräffas och utbyla erfarenheler m, m, på frivillig grund och alt fakullelskollegierna utgör ett forum för sådan verksamhet. Det framhålls samtidigt, alt inom vissa områden fakullelskollegierna är alltför stora för atl över huvud laget kunna verka annat än som valförsamlingar. Det förra argumentet misskän-

Prop. 1979/80:104

S6

ner del förhållandet, all organ ulan reella uppgifler har dålig livskraft och alt frivilligl sammanträdande för flertalet ansvariga befattningshavare ul­övar myckel ringa lockelse. Det var del gemensamma ansvarslagandel i vikliga vetenskapliga frågor - inte minsl i befordringsärenden och vid bedömning av vetenskapliga prestationer - som uigjorde de lidigare fakul­teternas styrka: den jämna sammanlrädesrylmen, som möjliggjorde konti­nuitet, personliga förbindelser och effekliv informalion, var också väsent­ligl.

Samma och liknande synpunkter anförs också av medicinska fakultets-nämnden och linjenämnden jör läkarlinjen vid universitetet i Linköping, juridiska fakultetsnämnden vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN], samhällsvetenskap­liga fakultetsnämnden vid sistnämnda universitet och förvaltningsnämnd Il i[REDACTED_EFTERNAMN], samhällsvetenskapliga jäkultetsnåmnden vid universitetet i Umeå och medicinska fakidtetsnämnden samt läkarlinjenämnden liksom av odontologiska fakullelsnämnden och linjenämnden vid universitetet i Umeå.

Rektorsämbetet vid högskolan för lärarutbildning i Stockholm aktualise­rar frågan om beslutsorgan på fakultelsnivå inom HLS och anför;

Högskolan har tre professurer i pedagogik och ett slort antal projektan-ställda forskare. Det är ell klart behov att med denna organisalion som kärna bygga upp ell organ inom högskolan med egna beslutsfunktioner beträffande forskning och forskarutbildning. Inle minsl aklualiseras dessa behov i de pågående strävandena atl stärka sambandet mellan grundläg­gande utbildning och forskning - forskarutbildning inom HLS. Frågan skulle kunna lösas genom alt en fakultetssektion för praklisk pedagogik skapades vid HLS. Om så skedde skulle sektionskollegium och sektions­nämnd kunna inrätlas vid HLS samtidigt som banden med den samhällsve­tenskapliga fakulteten vid universitetet i Siockholm bestod.

Lantbruksuniversitetet ansluter sig dock till decenlraliseringsgruppens synpunkter och anför;

Lantbruksuniversitetet delar de synpunkter som framförs under detta avsnitt och vill bara framföra att lantbruksuniversitetet framgångsrikt prö­vat kollegierna som diskussionsorgan i för lärare och forskare viktiga frågor och som organ för granskning av arbetet inom nämnder och bered­ningar, Sammanlräden har därvid förlagts vid samma tidpunkt för alla fakulteter och kombinerats med en konferens om t, ex, pedagogiska frågor eller gemensamma forskningsfrågor. Sådana arrangemang har sketl en gång per halvår.

3.6 Förlängd mandattid för prorektor

Decentraliseringsgruppen föreslår förlängd mandattid för prorektor från tre år lill sex år. Företrädare för högskolan har påpekat att rekor för högskoleenhel har sex års mandattid medan prorektor endast har tre års.

Prorektor tillsätts lokall av högskolestyrelsen efter förslag av en valför­samling. Att vart tredje år kalla in en störte valförsamling för att avge förslag enbart till prorektor har decentraliseringsgruppen funnit onödigt och opraktiskt. Gruppen föreslår därför att rektor och prorektor ges lika lång mandattid, dvs. sex år.

Om en prorektor vill avgå efter tre år, kan han begära entledigande. Skulle någon högskolestyrelse vilja behålla tre års mandattid kan den besluta så.

Prop. 1979/80:104

57

Samtliga remissinstanser, som ytlral sig över förslagel, lillstyrker att högskoleförordningen ändras så alt både reklor och prorektor kan få sex års mandatlid.

3.7 Företrädare för allmänna intressen i förvaltningsnämnd och institutions­styrelse

Decentraliseringsgruppen behandlar även sammansättningen a\ förvalt­ningsnämnder och insitutionsstyrelser, men gruppen framför inte några förslag på dessa punkter. Gruppen anför;

Principen för sammansättningen av förvaltningsnämnder, nämligen alt i den skall ingå endasl personer som är verksamma inom högskoleenheten ulan inslag av samhällsrepresenlanler, dvs. samma som gäller för inslilu­lioner, har kritiserals. Förslag har förls fram om alt förelrädare för yrkesli­vel och samhällel i övrigl skulle få ingå i förvaltningsnämnderna. Elt skäl till att så inle blev fallet i reformarbetet var alt man då i princip skulle få en slyrelse med samma sammansättning som högskolestyrelsen. För de fall där behovet av förelrädare för yrkeslivel och samhällslivet i övrigl i för-valtningsnämndarbetel är särskilt stort finns flera lösningar som kan göras - utan ändringar av föreskrifterna för sammansättningen av förvaltnings­nämnden - på lokal nivå. Man kan exempelvis till förvaltningsnämndens sammanlräden kalla represenlanler för yrkeslivel eller samhällslivet i öv­rigl att närvara för atl lämna upplysningar. Detta är ell led i ell ärendes ulredning. Man kan ge dem generell yltranderäll och rätt atl avge särskilt yttrande. Man ser dem dä som experter som kan lillföra nämnden viss behövlig sakkunskap.

Högskoleorganisalionen visar också på en annan lokal lösning för all få med förelrädare för samhället i förvaltningsnämnd. I stället för förvalt­ningsnämnd med beslutanderätt har man inrällat en motsvarighet lill för­valtningsnämnd men av enbari rådgivande karaktär. 1 en sådan kan före­trädare för samhällel ingå.

Decentraliseringsgruppen anmäler att sammansättningen av institutions­styrelserna allmänl lycks ha accepterats, men att önskemål om anknylning av institutionerna till yrkes- och samhällslivet kan lösas på samma säll som med förvaltningsnämnderna.

UHÄ behandlar bl.a. frågan om sammansättningen av förvallnings-nämnderna. UHÄ menar all decenlraliseringsgruppens åsikt all allmän företrädare permanent kallas till en förvaltningsnämnds sammanträden för atl "ge upplysningar" är ell missbruk av förvallningspraxis. UHÄ anför;

UHÄ anser det synnerligen angeläget all vid de större högskoleenhe­lerna kunna uppnå en smidig beslutsorganisation ulan all därför åsidosätta de principer som kommit till utiryck i högskolestyrelsernas sammansätt­ning. UHÄ tillstyrker därför de av bl. a. universiteten i Linköping och[REDACTED_EFTERNAMN] framlagda förslagen om atl berörd föreskrifl i högskoleförordningen ändras så att även företrädare för allmänna intressen kan ingå i förvalt­ningsnämnd.

Regionstyrelsen i Lund/Malmö högskoleregion delar också UHÄ; s syn på denna fråga. Den behandlas även av flera lokala högskoleorgan vid universiteten i[REDACTED_EFTERNAMN] och Linköping,

Tekniska högskolan i Linköping anmäler all del vid högskolan finns en förvaltningsnämnd av den typ som nämns i betänkandet och anser att en egen högskolestyrelse för den tekniska högskolan skulle inrätlas.

Prop. 1979/80:104

58

Decentraliseringsgruppens syn på allmänrepresenlanter i förvaltnings­nämnd och institutionsstyrelse delas däremot av sumhällsveienskupliga institutionen i Linköping och linjenämnden för samhällsvetenskap och heteendevetenskap vid samma universitet samt av mateniuiisk-naturvetcn-skapliga fakultetsnämnden vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN].

3.8 Anslag

Decentraliseringsgruppen har fått förslag från lokal nivå om all medel till inlernationalisering av ulbildningen lill stöd- och innovationsålgärder och lill lokall utvecklingsarbete bör föras in under sektorsanslagcn. Likaså har gruppen fåll förslag om all byggnadsslyrelsens anslag för inredning bör föras ned lill lokal nivå.

Decenlraliseringsgruppen säger sig instämma i dessa principiella syn­punkier. men framlägger inle några förslag i dessa hänseenden med hänsyn lill alt den har förståelse för alt regeringen vill behålla detta siyrmedel och därför "öronmärker" vissa anslag.

Elt relativt stort anlal remissinslanser har behandlat denna fråga.

Regionstyrelsen i Stockholms högskoleregion tar inle ställning i frågan men menar att etl bälire samarbete mellan anslagsfördelande myndigheler behövs för atl hjälpa de mindre högskoleenheterna inom regionen till all få en bäitre överblick över de möjligheter som finns inom anslagssystemel.

Även regionstyrelsen i Lund/Malmö högskoleregion behandlar della problem och menar alt del bör övervägas om inle de slora högskoleenhe­lerna bör ges förutsättningar alt vid behov av expertservice bilräda de mindre enhelerna.

Styrelsen jör Grafiska Institutet och institutet för högre kommunika­tions- och reklamutbildning vitsordar atl en ny och liten högskola har speciella svårigheter med anslagsärenden.

Flera remissinslanser är positiva till decentraliseringsgruppens princi­piella syn på all anslagen till inlernationalisering av utbildningen m.fl. skall inordnas i sektorsanslagcn, nämligen Dramatiska institutet, musik­dramatiska skolan, linjenämnden jör gymnastiklärarlinjen vid lärarhög­skolan i Stockholm, konsistoriet vid universitetet i Uppsala saml kansli 5 vid samma universilei, linjenämnden inom sektor I och matematisk-natur­vetenskapliga fakultetsnämnden i Uppsala, styrelsen för högskolan i Öre­bro, institutionsstyrelsen för samhällsvetenskapliga institutionen vid uni­versitetet i Linköping, institutionen för vårdlärarutbildning vid universite­tet i Göteborg samt AES-linjenämnden vid högskolan i Luleå.

Elt särskilt förslag i fråga om avgivande av anslagsframslällning avges av styrelsen för universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN], som anför;

Anslagsframställning för den grundläggande ulbildningen avges av hög­skolestyrelsen och underlaget tas fram på del säll denna bestämmer. Motsvarande framställning för forskning och forskarutbildning avges där­emot av fakultetsnämnderna direkl till UHÄ. Högskolestyrelserna har dock all ytlra sig över framställningarna. Detla är den gamla ordningen inom de tidigare universiteten.

Med hänsyn till sambandet mellan grundläggande utbildning samt forsk­ning och forskarutbildning kan en ändring vara moliverad. Förslag om förnyelse av inriklningar av ulbildningen är ofta kopplade lill nya forsk­ningsinriktningar och förslag om inya forskartjänster. Inom vissa seklorer finns ingen skarp gräns mellan Ijänsler för grundläggande utbildning och

Prop. 1979/80:104

59

Ijänsler för forskning och forskarutbildning. Högskolestyrelsen har elt samlal ansvar för verksamhelen inom högskolan. Della moiiverar all sly­relsen avger anslagsframslällning för densamma i dess helhet. Vi vill sålunda föreslå all i framtiden skall del åvila högskoleslyrelserna att avge anslagsframslällning för den lolala verksamheten vid högskolan, grundläg­gande utbildning, åtgärder avseende forskningsanknytning och - i före­kommande fall - forskning och forskarutbildning.

Högskolan i Sundsvall/Härnösand har kritiska synpunkter på möjlighe­terna för högskolorna atl nu göra en resursplanering. Högskolan anför;

Organisationen av del interna resursflödet inom högskoleväsendet häm­mar för närvarande utvecklingen av den lokala högskolans särart. Samar­belel mellan högskolorna begränsas av nödvändighelen för varje högskola alt hanlera den vertikala organisalionen. Mångfalden av anslagsposter minskar dessulom möjligheterna atl genomföra en samlad planering av de lokala resurserna. Som exempel där hinder för en samlad resursplanering förekommer kan dels nämnas svårigheterna all planera för lokaler och utrustning anpassade för den lokala verksamheten. Vidare kan nämnas svårigheterna att kanalisera forsknings- och ulredningsfrågor lill konstruk­tiva åtgärdsprogram, beroende på den mångfald inslanser som nu formelll skall vara inblandade i sådan verksamhel.

3.9 Linjenämnderna

Decentraliseringsgruppen behandlar vissa problem som kunnal iaklagas i linjenämndernas arbele men framlägger inte någol förslag lill förändring av linjenämndernas sammansättning eller funktioner. Gruppen anför:

Kring linjenämndernas sammansättning med en Iredjedel av var och en av grupperna lärare, sluderande och förelrädare för yrkeslivel har länge rått slor enighet. Vi har dock kunnal konstatera all företrädama för yrkes­livel dels har hafl vissa initialsvårigheler alt påverka linjenämndsarbetet, dels har - på vissa håll - deltagit i ringa utsträckning. Vad gäller svårighe­terna all aklivi ta del i linjenämndsarbelet beror della ofta på brislande utbildning i fråga om vilken roll linjenämnden skall spela - en fråga som bör kunna lösas lokall. En annan orsak kan vara all de som åtagit sig uppdragen missbedömi arbetets omfallning. Sättet för nominering av leda­möter har kanske inte alltid varit det bästa försia gången, bl. a. därför all lidspressen var stor. Del ankommer på högskolestyrelsen atl beakla dessa frågor.

Del har hävdats atl de yrkeslivsrepresenlanter som själva har yrken för vilka den linjenämnd där de ingår planerar utbildning ofta varit akliva. Svårast atl följa arbelet har således de haft som saknar direkl anknylning till sådana yrken. Defta kan beaktas lokall vid utseende av dessa ledamöter i framliden. Del har i vissa fall också visal sig vara en ekonomisk fråga hur myckel lid dessa ledamöter varil villiga att ägna ål linjenämndsarbelet. I reformarbetet förutsågs också att behovet av och intresset från yrkeslivs­företrädare skulle vara olika från en utbildning lill en annan. Därför ger författningen utrymme för atl minska antalet företrädare för yrkeslivet eller helt slopa dem.

SÖ uppmärksammar linjenämnderna i den kommunala högskolan;

En viss kritik har riktals mot deras organisation och arbete. Det kan därför finnas anledning föreslå, atl en särskild ulvärdering sker av denna verksamhet inom den närmaste tiden. Sådan ulvärdering pågår för den

Prop. 1979/80: 104

60

slalliga högskolans del inom UHÄ:s reformuppföljningsprogram. Linje­nämnderna i den kommunala högskoleutbildningen har under den lid som gått sedan högskolereformens genomförande sökl arbetsformer och funk­tioner som skall kunna befordra samarbete mellan bl.a. utbildnings­nämnder och berörda skolenheter. Den sammansättning som de flesla linjenämnder fåll skulle spegla yrkeslivet. Del har dock ofta varil svårl all få med representanter från alla de olika yrken som kan ingå i utbildnings­linjerna inom en linjenämnds ansvarsområde. Linjenämnderna har därför ofta arbetat med undergrupper, t. ex. arbetsgrupper beslående av repre­senlanler för utbildning och yrkesliv. Eftersom medel för all bekosta della arbele varil begränsade, har arbelet försvårats. Om linjenämnderna skall få faktiskt inflylande över ulbildningens utformning måsle därför medel slällas lill förfogande. En annan svårighel har varil att få linjenämndens beslut förankrade i skolorganisationen. Eflersom reklor inte är självskri­ven ledamoi i linjenämnden kan det vara svårt all finna smidiga arbels­former mellan skola och linjenämnd. En fördel för verksamheten vore alt rektor alllid är adjungerad till linjenämnden.

I fråga om linjenämndernas sammansättning vill SÖ särskilt framhålla nödvändighelen av atl representanter med erfarenhet från del allmänna skolväsendet ingår i linjenämnd, vars verksamhelsområde omfallar lärar­utbildning.

Högskolan för lärarutbildning i Stockholm (HLS) framhåller all de två försia årens verksamhel lalar för en stark ställning för linjenämnderna. Till dem bör enligt HLS en ökande delegering kunna ske.

Liknande synpunkter anförs av planeringsnämnden för lärarutbildning vid universitetet i Linköping, som dock i likhei med barnpedagogiska institutionen vid universitetet i Uppsala betonar behovet av ytteriigare informalion och inläsningstid för ledamöterna saml utrednings- och sekre-terartesurser.

Nämndenför ekonomiföreståndarlinjen vid universitetet i Uppsala före­slår en utvidgning av linjenämndens kompetensområde.

Vissa remissinslanser anmärker på decenlraliseringsgruppens behand­ling av linjenämndernas situation och anser all ulredningen här kunnat vara utförligare. Till dessa instanser hör bl. a. kansli 5 vid universitetet i Uppsala, linjenämnden för samhällsvetar-, psykolog-, ekonomi- och sek-reterarlinjerna vid samma universitet, sektorsnämnden för AES-sektorn vid universitetet i Göteborg och; linjenämnden för bibliotekarielinjen vid högskolan i Borås.

Medicinska fakultetsnämnden vid universitetet i Göteborg anser att ändamålsenligare organisationsformer bör framtas. Fakullelsnämnden an­för:

Den medicinska ulbildningens struktur innebär atl den nu gällande upp­delningen mellan linjenämnder och fakulletsnämnder medfört speciella olägenheter. Särskilt i den kliniska utbildningen är forsknings- och forskar­utbildningsfrågor så nära förknippade med utbildningsfrågor, att deras behandling i separata organ inle är ändamålsenligl och föranleder betydan­de merarbeie. Också i detta avseende anser fakultetsnämnden atl den medicinska ulbildningens särställning borde ses över och ändmålsenligare organisationsformer framtas.

En liknande inställning redovisar odontologiska fakultetsnämnden och linjenämnden vid universitetet i Umeå, som önskar alt man förutsättnings­löst utreder en sammanslagning av linje- och fakullelsnämnderna.

Styrelsen för universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] redogör för en lokal översyn av instilu-

Prop. 1979/80:104

61

lions- och linjenämndsorganisalioner och framhåller att de viktigaste upp­gifterna inom den närmaste framliden inle är all del centralt fastställda regelsystemet ändras ulan all en utveckling av den inlerna organisationen sker inom ramen för gällande bestämmelser.

4   Regionstyrelserna

Decenlraliseringsgruppen anser, som tidigare nämnls, att vi även i forl­sätiningen skall ha en organisation med regionstyrelser och framhåller alt den regionala planeringen för grundläggande högskoleutbildning i framti­den blir så belydelsefull alt en organisation med belydande förankring i samhällsintressen är angelägen,

Decenlraliseringsgruppen föreslår inle några förändringar av högskole­regionerna eller av regionslyrelsernas kompelens, trols de olikheter som föreligger mellan regionernas slorlek, antal högskoleenheter och struktur.

Varken UHÄ, SÖ eller regionstyrelserna i LundlMalmö och Umeå högskoleregioner vill ändra regionindelningen.

Däremot nämner regionstyrelserna i Göteborgs och Linköpings högsko­leregioner de ändringar som diskuierats inom respektive region.

Regionstyrelsen i Linköpings högskoleregion anser all man bör undersö­ka förulsällningarna för alt föra Kalmar län till Linköpings högskoleregion för all åstadkomma kongruens mellan högskoleregion och sjukvårdsre­gion.

Regionstyrelsen i Göteborgs högskoleregion redovisar all del domine­rande anlalet formella och informella samarbelsorgan som styrelsen har konlakl med i Göteborgsområdet har Hallands län inkluderat i Göteborgs­området.

Regionstyrelsen i Stockholms högskoleregion anser inte någon ändring av kompetensen för regionstyrelsen i Stockholm jämförl med övriga re­gionslyrelser är motiverad.

4.1  Regionstyrelsernas funktioner

Regionstyrelserna har tre huvuduppgifter:

1.

atl svara för den samordnande planeringen av grundläggande utbildning inom högskoleregionen

2.

atl svara för den slutliga fördelningen av medlen till lokala och individuella linjer och enstaka kurser (D 10- anslaget)

3.

att ha det sammanhållande ansvaret för forskningsanknytningen och disponera medlen till forskningsanknytning.

Remissinstanserna har i yttrandena i slor utsträckning koncentrerat silt inlresse på regionslyrelserna. Under denna punkl redovisas allmänna synpunkter, både positiva och negativa, från remissinstanserna.

Flera remissinslanser betonar värdet av införandel av den nya regionni­vån inom högskoleadminislrationen.

Bland dessa inslanser är - förulom regionslyrelserna i Uppsala, Lund/ Malmö och Umeå högskoleregioner - länsskolnämnden i Öslergöllands län, musikhögskolan, dramatiska inslilulet, GI/IHR, slyrelserna för hög­skolorna i Växjö, Kalmar och Krislianstad samt inlerimsstyrelsen för högskoleenheten i Halmstad och styrelsen för högskolan i Eskilstuna/ Västerås. För regionslyrelsernas nuvarande funktion ullrycks också posi-

Prop. 1979/80:104

62

liva synpunkier av styrelserna för universiteten i Linköping,[REDACTED_EFTERNAMN] och Umeå saml av styrelsen jör högskolan i Luleå.

Styrelsen för universiieiei i[REDACTED_EFTERNAMN] förordar all regionslyrelsernas funk­tion prövas i en forlsall utredning.

Regionslyrelsernas hiltillsvarainde funkiion kritiseras siarkt av SFS, som menar all regionnivån är helt onödig.

Andra remissinslanser som redovisar en negaliv inslällning till region-styrelserna är bl. a. styrelsen för universitetet i Stockholm, konsistoriet vid universitetet i Uppsala, styrelsen för universitetet i Göteborg, de medicin.s-ka fakidtetsnämnderna vid universiteten i Uppsala, Göteborg och[REDACTED_EFTERNAMN] saml ett flertal linjenämnder och sektionsnämnder vid universitetet i Stockholm.

SACOISR anser all man inle bör lägga några yllerligare uppgifler på regionslyrelserna, som kan försvåra ell avskaffande av dem.

Karolinska institutet anser all behovel av regionslyrelser bör ulvärderas noga.

4.2 Fördelningen av anslaget D 10. Lokala och individuella linjer och ensta­ka kurser (i fortsättningen benämnt D 10-anslaget)

Decentraliseringsgruppen framhåller all en av regionslyrelsernas vikli­gasle uppgifler är all fördela D 1 O-anslaget, Gruppen anför här;

Vi har kunnal notera all missnöje finns i några regioner med del säll pä vilkel regionslyrelsien fördelal medel för lokala utbildningslinjer och ensla­ka kurser. Missnöjet beror på att regionslyrelsen i delalj föreskrivit vilka enslaka kurser som högskoleenhelerna i regionen får anordna och alt slyrelsen även i övrigl givit delaljerade anvisningar om medelsanvändning­en. Vi instämmer i kriliken och anser all några regionslyrelser gått för långt i detaljreglering. Det är enligt vår uppfattning principiellt vikligl alt högskoleenheterna ges möjlighel all planera och genomföra utbildning med belydande frihei.

Från många håll har frågan tagils upp om hur fördelning av medel ur anslaget för lokala och individuella linjer och enstaka kurser skall ske. Kritiken mol all regionslyrelserna fördelar samtliga medel ur nämnda anslag är slor från framför alll föieträdare för universiteten men även från förelrädare för en del andra högskolor. Flera olika förslag lill förändringar har förls fram.

Enligt elt förslag skulle regionstyrelserna - som nu - yttra sig över högskoleenhelernas petila och över de förslag om dimensionering och anordnande av utbildning som ges in av kommunala huvudmän för högsko­leutbildning. Riksdagen skulle därefler fördela medel ur ovannämnda an­slag direkt till högskoleenheterna på samma sätt som nu sker för sektors-anslagen. Fördelning av medel för molsvarande utbildning med kommunal huvudman har ansells kunna ske antingen av regeringen eller av region­styrelserna.

Etl annal förslag, som ofta förts fram, lar fasla på att en slor del av många högskoleenheters bundna resurser finansieras ur anslaget för lokala och individuella linjer saml enstaka kurser. Man har menat all man mot den bakgrunden bör dela upp anslaget i två delar, en röriig och en fast del. Även från ändamålssynpunkl, har man menat, kan en rörlig del och en fast del urskiljas. Som rörlig betecknas den del som avser utbildning på lokala utbildningslinjer och på enstaka kurser som inle antingen är identiska med

Prop. 1979/80:104

63

kurs som ingår i allmän ulbildningslinje eller är kurser som av andra skäl i realiteten ytlerst anordnas på grundval av riksdagens beslut om lokalise­ring. Enligt förslaget skulle medel för den rörliga delen fördelas av region­slyrelserna. Den fasta delen skulle däremot fördelas av riksdagen direkl lill högskoleenheterna.

Yllerligare ell förslag går ul på all riksdagen fördelar medel för här akluella ändamål lill universiteten, medan regionslyrelserna fullgör mol­svarande uppgifter för de andra högskoleenhelerna och för kommunal högskoleulbildning.

Man har hävdat all de förslag lill ny ordning som redovisals allmänl sell skulle främja verksamhelen vid högskolan genom all de skulle medverka till avbyråkratisering, rationalisering, effekiivisering och decentralisering.

Remissinstanserna har i stor utsträckning koncentrerat sig på all kom­mentera de problem som är förknippade med fördelningen av D 10-ansla­get och de olika förslag till lösningar som decentraliseringsgruppen fram­lagt.

RRV framhåller bl. a. följande:

RRV vill i detta sammanhang anföra atl oavsell hur regionslyrelsens beslutsbefogenheter vid D I O-anslagels fördelning ulformas så är region­slyrelsen, för att väl kunna fylla sina planerande och samordnande funktio­ner, starki beroende av kvalilelen i den informalion om undervisning och forskning, främst dessas kostnader och resultat, som institutionerna tar fram och förmedlar lill lokala och regionala beslutande organ. RRV avslu­tar i dagarna projektet "Resullal- och kostnadsuppföljning på inslitutions-nivå inom högskolan" (Dnr 1978; 1285). Projektet är avgränsal lill universi­tetet i Stockholm där bl. a. förhållandena på tre inslilulioner har under­sökts. I projektet konslalerar RRV alt institutionerna i regel har, eller har möjlighet att ta fram, lämligen god informalion av della slag, men atl den i alltför liten utsträckning förs vidare lill och utnyttjas av organ som linje­nämnder, högskolestyrelse och regionstyrelse. Vidare konstateras all des­sa organ inte sällan avslår från all aklivi efterfråga informationen,

I projektet har också observerats all de D I O-medel regionstyrelsen fördelar förlorar sin specifika ändamålsbestämning på vägen lill inslilulio­nerna. För inslilulionerna framslår medlen således inle som annorlunda, vad gäller ursprung och ändamål, än de medel som linjenämnderna själva fördelar, Detla förhållande synes inte stå i överensslämmelse med hur den nya högskolans anslagssyslem tänktes fungera.

Del är oklart om förhållandena är likarlade inom högskoleväsendet i övrigt. Allmänt kan dock sägas atl så länge regionslyrelserna inte kräver och utnyttjar relevant informalion av detta slag som underiag för sina ålagda beslut rörande anslagsframställning, medelsfördelning och övergri­pande planering kan de rimligen inle fullt ut fungera så som statsmakterna avsett,

UHÄ påpekar också att frågan om fördelningen av D 10-anslaget inliml hänger samman med rollfördelningen mellan regionstyrelser och högsko­leenheter, UHÄ fortsätter;

Likaså berör frågan förhållandet mellan regional nivå och central nivå (inkl. regeringen). Del går därför enligt UHÄ;s mening inte all diskutera hithörande frågor enbart i anslagstekniska termer.

Planeringsberedningen för Kl-sektorn anser att det är angeläget atl frågan om D 10-anslagets konstruktion snarast löses.

Historisk-filosofiska sektions- och linjenämnderna vid universitetet i Stockholm framhåller att begreppet "enslaka kurs" innefattar en funda­mental och konfliktskapande oklarhet. Nämnderna anför bl. a.:

Prop. 1979/80: 104

64

Den hell dominerande delen av kursutbudet inom linjenämndens an­svarsområde klassificeras som enslaka kurser, men i realiteten är denna rubricering ingalunda innehållsligt moliverad utan resultatet av alt de s. k. fria fakullelernas utbildning inte gick atl pressa in i del yrkesinriklade linjesystem som U 68 konstruerade.

Naturvetenskapliga linjenämnden vid universitetet i Stockholm anser atl samarbetet mellan universitetet och regionslyrelsen inle fungerat på ell lillfredsställande sätl, i försia hand gällande bl. a. fördelningen av medel lill enslaka kurser.

Kritiska synpunkter anföres likaså av konsistoriet vid universitetet i Uppsala:

Den nya situation i fråga om medelslilldelning som högskolereformen lell till är ur universitetets synvinkel mycket olillfredsslällande; budgelar­belel kompliceras och försenas numera i en omfallning som gjort förulsält­ningarna för planeringsarbelel på de enskilda inslilulionerna ohållbara. Även för högskolorna medför del nuvarande budgetsystemet att plane­ringsprocessen försvåras och försenas i onödan.

Styrelsen för högskolan i Eskilstuna/Västerås förordar för sin del all regionslyrelserna bibehålles men atl de avlastas beslut i fördelningsfrågor. Sådana beslul bör enligt styrelsen i stället läggas på UHÄ.

Likartade synpunkier anläggs av linjenämnden för förvaltningslinjen och sociala linjen vid universitetet i Göteborg:

Beträffande regionstyrelserna anser vi att vissa av de ärenden som den handlägger skulle kunna skötas av lokala högskolestyrelsen, medan andra skulle kunna överföras till UHÄ. Beslul om enstaka och lokala kurser kan bälire förankras om de fallas i högskolestyrelsen än om de fattas i region­styrelsen. Vi tror vidare att fördelningen inom en region kan klaras cen­tralt.

Linjenämnden för malemalisk-naturvelenskaplig utbildning vid univer­sitetet i Umeå framhåller dock följande:

För vår region fyller regionstyrelsen en viklig funktion för samordning och planering av regionens utbildning. I den nuvarande organisalionen slyr dock regionstyrelsen alltför starki utbudet av enslaka kurser och för linje­nämndens del innebär det fler svårigheter. Förslag lill kursutbud lämnas in till regionslyrelsen innan linjenämnden hunnit planera sill egel kursutbud. Eftersom en stor del av institutionernas fasla resurser ligger på enstaka kurser, innebär elt oväntat bortfall av kurser påfrestning även på institutio­nernas basresurser.

Mesl posiliva omdömen i fråga om regionstyrelsernas medelsfördelande funktion är dock företrädare för mindre högskoleenheler och huvudmän för kommunal högskoleutbildning.

Interimstyrelsen för högskolan i Halmstad anför bl. a.;

Inlerimstyrelsen vill särskilt betona värdet av nuvarande former för fördelning av medel ur anslaget för enstaka kurser och lokala linjer. Den dialog som i detta sammanhang förs internt inom högskolan men främsl mellan företrädare för högskolan och regionstyrelsen är lill nytta för utbild­ningens kvalitet och ger en god möjlighet atl med saklig argumentering påverka medelsfördelningen.

Liknande synpunkter anförs av styrelsen för högskolan i Växjö.

Även Östergötlands läns landsting och Älvsborgs läns landsting har goda erfarenheter av samarbelel med regionstyrelserna. Landstinget i Östergötland anför bl. a.:

Landstinget har goda erfarenheter i samarbetet med universitetet i Lin-

Prop. 1979/80:104

65

köping och med regionslyrelsen. Enligt landstingels mening fyller region­styrelsen en betydelsefull funktion i organisalionen. Inom den kommunala högskoleutbildningen finns f. n. smä egna möjligheter atl utveckla ell sy­slem med enstaka kurser ulan slöd från regionstyrelsen och i samarbele med universitetet, Regionslyrelsens befallning med fördelningen av medel för enslaka kurser bör därför behållas. De olika metoder som nämns i betänkandet för atl fördela dessa medel på annat säU har var för sig fördelar men inte så slora atl en förändring av nuvarande ansvarsfördel­ning kan anses motiverad.

Högskolan i Kalmar anser också atl det nuvarande systemet för fördel­ning av D 10-anslaget i stort sell fungerar väl, men framhåller alt liden mellan medelsfördelningen och läsårels början är alltför knapp,

4.2.1 Yttranden över decenlraliseringsgruppens modell I

Decenlraliseringsgruppens förslag all medlen lill enstaka kurser (D 10-anslaget) skulle fördelas direkl av riksdagen till högskoleenheterna till­styrks av flertalet lokala högskolemyndigheter.

Även styrelsen för Uppsala högskoleregion ansluter sig lill denna fördel­ningsmodell liksom Sveriges förenade studentkårer och dess represenlan­ler i olika högskoleorgan. 1 övrigl tillstyrks förslaget i huvudsak bl. a. av styrelsen jör universitetet i Stockholm, konsistoriet vid universitetet i Upp­sala, styrelsen för universitetet i Linköping, karolinska institutet, konst­högskolan, dramatiska institutet, styrelsen för högskolan i Jönköping, sektorsnämnden för AES-sektorn vid universitetet i Göteborg, linjenämn­den för kemist- och kemitekniklinjerna vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN]. styrelsen för högskolan i Örebro, linjenämnden för AES-sektorn vid högskolan i Karlstad, linjenämnden jör matematisk-nalurvelenskaplig utbildning vid universitetet i Umeå. institutionen för samhällsbyggnadsteknik vid hög­skolan i Luleå och av linjenämnderna för kultur- och information resp, för AES-sektorn vid högskolan i Luleå.

Kritiska synpunkier mol förslagel anförs dock av regionstyrelsen för Lund/Malmö högskoleregion som anser alt förslagel inle är acceptabelt ur regional synpunki. Även regionstyrelserna för Linköpings. Göteborgs och Umeå högskoleregioner är negativa lill förslaget och menar atl underlaget för planeringen skulle bli betydligt sämre än vad nuvarande ordning ger, eftersom regionslyrelsernas insats skulle begränsas till all avge yllrande över högskoleenhelernas petila,

4.2.2 Yttranden över decentraliseringsgruppens modell 2 (dvs. en uppdel­ning på en fa st del som fördelas av riksdagen och en rörlig som fördelas av regionstyrelsen)

Decenlraliseringsgruppens modell 2 har främst uppmärksammals av vis­sa högskolemyndigheter.

Regionstyrelsen för LundlMalmö högskoleregion anser all detta förslag bör närmare granskas.

Andra posiliva omdömen om modell 2 lämnas av konsistoriet vid Uppsa­la universitet, styrelsen för Lunds universitet, styrelsen för högskolan i Vä.xjö och historisk-jllosojlska sektions- och linjenämnderna vid universi­tetet I Stockholm.

Negativa omdömen om förslagel framförs däremot av en minoritet inom styrelsen för Uppsala högskoleregion, av styrelsen jör Linköpings högsko­leregion, styrelsen jör Göteborgs högskoleregion och styrelsen jör Umeå högskoleregion. 5    Riksdagen 1979180. I saml. Nr 104

Prop. 1979/80:104

66

Slyrelsen för Umeå högskoleregion anför härvid bl. a.;

1 del nya anslagssystemel fördelas anslagen både av slalsmakterna och i förekommande fall av regionslyrelsen principielll oberoende av de slag av kosinader de kommer all läcka. Övergången lill ändamälsinriklade anslag innebär att de anslagsbeviljande eller anslagsfördelande inle i princip tar ställning lill vilka medel de verkslällande myndigheterna skall utnyttja för alt förverkliga målen för verksamhelen. All del på korl sikl finns en rad fasla kosinader påverkar inle denna överordnade princip. Däremoi be­gränsar del naturiiglvis möjligheterna alt snabbi genomföra vissa typer av förändringar i kursutbudet vilkel man måsle la hänsyn lill oberoende av på vilken nivå D 10-anslaget fördelas. Del är svårt all förslå alt centralisering­en av dessa årliga beslul lill riksdagen skulle skapa slörre irygghet för dem som är verksamma vid högskolan än om dessa beslut las i ell organ där minst sju ledamöter kommer ifrån högskolan. Det är nu inte heller så atl högskolans fasla lärare som bekosias av sektors- och fakultelsanslag har större irygghel i anställningen än lärarljänslerna som bekosias av D 10-anslagel. 1 båda fallen fallasju åriiga beslul om medel. Anställningsformen bör sålunda kunna ses hell skild ifrån sältel alt fördela medel lill enhelerna.

Några har också föreslagit alt medel för enslaka kurser som även ingår i allmänna ulbildningslinjer, liksom medel för C- och D-kurser borde undan­dras från regionslyrelsens ansvarsområde. Del moliv som anförs är alt lokaliseringen av allmänna ulbildningslinjer liksom av forskaruibildning beslutas av riksdagen.

För alt främja de övergripande målen för högskolereformen är del i den regionala planeringen angelägel all kunna väga olika former av kursutbud mol varandra. Exempel på sådana avviigningar är fördelningen mellan olika lyper av kurser, kursernas lokalisering och distributionsform m, m. Även omfattningen av kurser som förbereder för forskarutbildning, s, k, fördjupningskurser, bör kunna vägas mol övriga ändamål. Regionstyrelsen har därför svårt alt se atl del förhållandel atl en kurs samtidigt med all den ingår i en allmän ulbildningslinje också bjuds ul som enstaka kurs skulle moiivera all den undanlas från en samlad regional planering av kursulbu­det. Ulbudel av enstaka kurser bör enligt regionslyrelsens mening ses som en helhet oberoende av om vissa kurser också ingår i allmänna ulbildnings­linjer.

4.2.3 Yttranden över decenlraliseringsgruppens modell 3 (dvs. riksdagen fördelar anslaget D 10 såvitt gäller universiteten, medan regionslyrelserna fördelar medlen till övriga högskoleenheter och till den kommunala hög­skoleutbildningen)

Decentraliseringsgruppens tredje förslag i fråga om fördelningen av D 10-anslagel kommenteras av några högskoleenheter.

Styrelsen för Stockholms universitet förordar - med vissa modifika­tioner - en anslagsomläggning i överensstämmelse med decenlraliserings­gruppens förslag 3,

Slyrelsen anför bl, a,;

För universitetet har D 10-anslagel således i hög grad karaklär av seklorsanslag.

Del berälligade i elt sådanl synsätt kan ytteriigare belysas.

Enligi de intentioner som var vägledande vid anslagsomläggningen den 1 juli 1977 skall rekryteringen lill forskarutbildning huvudsakligen ske från de allmänna utbildningslinjerna.

Detla är självfallel giltigt vid en leknisk högskola eller en medicinsk

Prop. 1979/80:104

67

utbildnings- och forskningsenhet eftersom dessa enheler får praktiskt taget alla resurser för grundutbildning över sektorsanslag.

Del är däremot inle giltigt vid universitetet. Där kan endast en obetydlig del av rekryteringen lill de filosofiska fakullelernas forskarutbildning ske över allmänna linjer.

Universileiels nuvarande resurser för humanistisk, samhällsvetenskap­lig och naturvetenskaplig grundutbildning är således nödviindiga om fors­karutbildningen och forskningen skall kunna bibehållas i nuvarande om­fallning.

Denna omfallning besläms genom de av riksdagen anvisade fakulleis­anslagen. Det måste därför anses naluriigt all riksdagen även tilldelar medel för den grundläggande uibildning, som ulgör forskarulbildningens rekryteringsbas.

Av vad som ovan anförts står det klart all universiieiei kan genomföra en ralionell, långsiktig planering av sin verksamhel inom såväl grundläg­gande utbildning som inom forskarutbildning och forskning först när de samlade ulbildnings- och forskningsresurserna blir anvisade av riksdagen.

Andra posiliva synpunkier på förslag 3 framförs av sainhällsveienskup-liga jäkultetsnåmnden vid universitetet i Göteborg och av sektorsnämnden för AES-sektorn vid samma universitet.

Negaliva inställningar lill förslag 3 redovisas däremoi av regionslyrel­serna för Linköpings högskoleregion. LundlMalmö högskoleregion, Göte­borgs högskoleregion och Umeå högskoleregion saml av konsistoriet vid universitetet i Uppsala.

4.2.4 Decenlraliseringsgruppens förslag att en ny utredning av frågan görs, sedan ytterligare något års erfarenhet vunnits

Förslagel om en ny utredning av frågan om fördelningen av D 10-anslaget lillslyrks av ell stort anlal remissinslanser.

Bland de remissinslanser, som ansluter sig lill förslagel eller säger sig kunna acceptera en ny ulredning, kan nämnas statskontoret, RRV. UHÄ. Landslingsförbundel, Svenska kommunförbundet, TCO, SACO/SR. re­gionslyrelserna i Stockholms, Linköpings, Lund/Malmö. Göteborgs och Umeå högskoleregioner, högskolan för lärarulhildnhig i Siockholm, mu­sikhögskolan i Stockholm, högskolan i Kalmar, läkarlinjenämnden vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN], sektorsnämnden jör undervisningsyrken vid universi­tetet i Göteborg, högskolan i Karistad. styrelsen för universiieiei i Umeå, samhällsvetenskapliga fakullelsnämnden vid universitetet i Umeå, linje­nämnden för AES-sektorn vid samma universitet, högskolan i Luleå och högskolan i Östersund m.fl.

4,3 Fördelning av anslaget till forskningsanknytning

Decenlraliseringsgruppen har även behandlat regionstyrelsernas ansvar för forskningsanknytning och fördelningen av anslaget D 12 till de högsko­leenheler som saknar fasla resurser för forskning eller forskaruibildning. Ulredningen, som bl, a. redovisar förslag från universiteten atl fördelning­en av medel till forskningsanknyining skulle flyllas över lill dem, framläg­ger dock inle några egna förslag i denna fråga.

Decentraliseringsgruppen anför bl, a. följande:

Grundlankarna  bakom  forskningsanknytningen  är bl, a,  all  höja de

Prop. 1979/80:104

68

"nya" utbildningarnas kvalilel, all höja lärarnas kompelens, atl ge möjlig­hel lill anknylning av lärare och studerande vid högskolor m,n, ulan forskning till den forskning som bedrivs vid bl, a. universileien, alt ge möjlighel för nya studerandegrupper lill forskarutbildning m, m. Atl plane­ra för vilka olika adminisiraliva och andra åtgärder som ska kunna vidlas för all främja forskningsanknytning fordrar enligi vår mening ingen velen­skaplig utbildning, Däremoi krävs sådan utbildning saml god insikt i veten­skaplig metodik och relevant fonkning av dem som ska utföra forsknings­projekt, planera och genomföra forskarutbildning, skriva läromedel, hand­leda forskarsluderandc elc. Del senare sker vid högskoleenhelerna. Det missnöje med regionstyrelsernas behandling av forskningsanknylningsfrä-gorna som vi kunnal märka har ofta sin grund i missuppfallningen atl medlen lör forskningsanknyining i första hand skulle användas lill nya forskningsprojeki, Missuppfallningen beror bl, a, på brislande informalion om vad som åsyftas med forskningsanknylningen, Regionslyrelserna arbe­lar f. n. med dessa informalionsfiågor.

Vi anser all regionstyrelserna vilkas ansvarsområde läcker den slalliga och den kommunala högskoleutbildningen är väl lämpade alt la ansvaret för planeringen av alt de högskolor som saknar fasla resurser för forskning och all de utbildningar som nu saknar forskningssamband ges forsknings­anknytning. Vi anser alt det är viktigt atl planeringen av forskningsan­knytningen sker i nära samarbele med berörda organ vid enheler med fast forskningsorganisalion.

Decenlraliseringsgruppens resonemang och slulsalser har kommente­rats av etl slort anlal remissinslanser.

Decenlraliseringsgruppens slällningstagande att inle föreslä någon för­ändring av regionstyrelsernas uppgifler i fråga om forskningsanknylningen delas i huvudsak av flera remissinslanser, l,ex, UHÄ, SÖ, regionstyrel­serna, högskolan i Vå.yö, högskolan i Kalmar, sektorsnämnden för under­visningsyrken vid universitetet i Göteborg, liiijenåmnden för förskollärar­utbildning vid sainnui universitet, institutionen för vårdläraruibildning vid universitetet i Göteborg, forskningsnämnden vid högskolan i Karistad, linjenämnden för AES-sektorn vid universitetet i Umeå. samhällsveten­skapliga jäkultetsnåmnden vid samma universitet och interimsstyrelsen jör den statliga högskoleutbildningen i Skövde. Södermanlands läns lundsting, Öslergöllands läns landsting. Jönköpings läns lundsting, Hal­lands läns landsting, Västmanlands läns landsting, Jämtlands läns lands­ting saml Vä.xjö kommun.

SÖ behandlar även de problem som är förknippade med forskningsan­knylningen i den kommunala högskolan och anför bl, a,;

För de kommunala högskoleutbildningarnas del är behoven av insalser för forskningsanknyining belydande. Myckel lalar för alt sådana resurser på sikl inordnas i de reguljära sektors- och fakulleisanslagen, Eflersom del inte finns några sektorsanslag för den kommunala högskoleulbildningen bör dock regionslyrelserna lills vidare, liksom hillills, ha särskilda medel lill förfogande för forskningsanknytning av denna utbildning,

Forskningsanknylningsfrågor bereds ofta av regionala seklorsvisa or­gan. Därigenom har en värdefull koppling lill t, ex, utbildningsväsendet i övrigl kunnal komma lill stånd. Här saknas emellerlid något förslag om hur det allmänna utbildningsväsendet skulle kunna representeras i sådana or­gan, Ell sådanl hade enligi SÖ:s mening varil värdefulll.

Även Värmlands läns landsting och Stockholms skoldirektion fram­håller behoven av yllerligare insatser för forskningsanknytning inom den kommunala högskolan.

Prop. 1979/80:104

69

Vissa remissinslanser framför kritiska synpunkier på decentraliserings­gruppens ställningstaganden och föreslår all fördelningen av medlen till forskningsanknytning skall göras av andra högskolemyndigheter. Till des­sa remissinstanser hör bl.a. SFS. som anser atl regionslyrelserna skall avskaffas och medlen lill forskningsanknyining fördelas direkt av riksda­gen. Likarlade synpunkier anförs bl.a. av styrelsen jÖr universiieiei i Stockholm, konsistoriet vid karolinska inslilutel. styrelsen jör universiieiei i Göteborg och styrelsen jör högskolan i Jönköping.

Andra kritiska omdömen om decenlraliseringsgruppens ställningstagan­den framförs av bl.a. SAF och SACOISR, som anser atl fördelningen av medlen lill forskningsanknytning bör läggas på högskoleslyrelse resp, på fakullctsnämnd. Liknande synpunkier framförs bl.a, av planeringsnämn­den för lärariithitdning vid universitetet i Linköping, hiimanisllskii sek­tionsnämnderna vid universitetet I Göteborg, biologisk-geovetenskupligu sektionsnämnden vid universitetet i Göleborg och slyrelsen för universite­tet I Umeå. Malmöhus läns landsting påpekar alt landstinget haft dåliga erfarenheler av samarbelel med regionstyrelsen i denna fråga.

4.4 Sammansättningen av regionstyrelserna

Decentraliseringsgruppen anför bl. a.;

Sammansätiningen av regionslyrelserna har mot bakgrund av atl två iredjedelar av styrelsens ledamöier hämtais från samhällel ulanför högsko­lan kritiserals. På sina håll är kritiken särskili slark och man menar, alt företrädarna för högskolan inle kan påverka slyrelsearbetel. Del har, som nämnls ovan, påtalats all del finns risk för all lokala och kommunala aspekler kan läggas på riksrekrylerande utbildning och nationell forskning genom att styrelserna är för slarki förankrade i samhällslivet i regionen,

Endasl två av de 21 ledamöierna förelräder högskolans verksamhet medan 14 hämias från samhällel i övrigt och fem förelräder arbetstagaror­ganisationerna och de sluderande, Självfallel förekommer en viss bunden­het från ledamöternas sida lill den egna orten. Den kommer sannolikl all minska i lakl med alt ledamöterna växer in i sin roll som beslutsfattare för hela regionens högre utbildning. Vi har således inte funnit att nägol oförut­sett iniräffal i förhållande lill målen för reformverksamheten.

Del har också hävdals all del finns risk för all de slörre enheterna blir bälire lillgodosedda än de mindre därför atl majorilelen av ledamöierna i vissa fall kommer från den större orten. Vi tror all den kriliken lill viss del är berättigad. Vi menar dock all dessa risker blir mindre alll eflersom ledamöierna med liden säkert identifierar sig mer med regionen än med viss kommun eller ort. Det är delvis en fråga om utbildning av ledamöterna i frågor om siyrelsens mål och policy.

Kritik har vidare kommit fram i fråga om regionstyrelsernas slorlek. Styrelsens ledamöter är, som nämnts ovan, 21 lill antalet. 1 förhållande lill andra statliga styrelser är della antal stort. Centrala ämbetsverks slyrelser brukar vanligtvis bestå av mellan fyra och 12 ledamöier. Som jämförelse kan nämnas atl högskolestyrelserna har 15 eller 18 ledamöter.

När det gäller regionslyrelsernas ledamotsantal beslutade riksdagen all relationen mellan förelrädare för allmänna intressen och företrädare för högskolan skulle vara 2; 

I. 

Mot denna bakgrund är det svårt alt - som många önskat - minska antalet ledamöter. Del skulle i så fall innebära all man också minskade anlalet företrädare för verksamhelen vilket skulle slrida hell mot de förslag vi fåll in.

Prop. 1979/80:104

70

Vi föreslår all regionslyrelsens toiala ledamotsanlal minskas från 21 till 18 genom atl antalet företrädare för allmänna intressen minskas frän 14 till elva. Minskningen av regionslyrelseledamöiernas antal bör ske i samband med att nuvarande mandattid för ledamöierna går ut vid budgelårsskiftet 1979/80.

Decenlraliseringsgruppens förslag kommenteras av flertalet remissin­slanser. Meningarna om förslaget är dock delade.

Posiliva omdömen om förslaget lämnas av bl.a. RRV. sivrelsen för universiieiei i Stockholm, språkvelenskapliga sekti(nisnäinnden vid sam­ma universitet, faramaceiitiskii fakidtetsnämnden och nämnden för apote-kurlinjen vid universitetet i Uppsala samt juridiska fakullelsnämnden och nämnden för jurisllinjen vid summa universitet, tekniska högskolan i Lin­köping, medicinska fakultetsnåinndcn och nämnden för läkarlinjen vid universitetet i Linköping, linjenämnden för kultiirkommunikutionslinjen vid universitetet i Göteborg och linjenäinnden för språkvetenskaplig iil-hildning vid summa universitet, avdelningen för enstaka kurser vid hög­skolan i Borås, linjenämnden för AES-sektorn vid universitetet i Umeå, samhällsvetenskapliga fukulletsnåmnden vid universiieiei i Umeå, inate-matisk-naturvetenskapliga fakiiltetsnåmnden vid universitetet i Umeå, medicinska fakultetsnämnden och låkiirlinjenämndcn vid universiieiei i Umeå, institutionen jör samhållsbyggnadsteknik vid högskolan i Luleå samt av SACO/SR och SAF.

Andra förslag lill förändrad sammansällning av regionslyrelserna med uiökad representation för högskolan, framförs av bl, a, konsistoriet vid karolinska institutet, institutionen för vårdlärarutbildning vid högskolan för läraruibildning i Stockholm, linjenäinnden inom teknisk sektm- vid universitetet i Göleborg och av konsthögskolan.

Vissa remissinslanser är däremoi avvisande lill decenlraliseringsgrup­pens förslag och avslyrker del rned hänvisning dels till all den föreslagna minskningen av anlalet ledamöter har begränsad betydelse rent arbeismäs­sigi, dels till atl del är för lidigl atl göra lorändringar av regionslyrelsernas sammansättning.

Negativa till förslagel är bl, a. UHÄ. länsskolnämnden i Östergötlands län. länsskolnämnden i Göteborgs och Bohus län, regionstyrelserna. KTH. konsistoriet vid universitetet i Uppsala, slyrelsen för universitetet i Linköping, styrelsen för högskolan i Falun/Borlänge, högskolan i Örebro, styrelsen för universitetet i Linköping, styrelsen för högskolan i Jönkö­ping, styrelsen jör högskolan i Vä.xjö, slyrelserna jör högskolorna i K rist i-anstud, Borås och Karlstud. styrelsen för universitetet i Umeå. styrelserna för högskolorna i Luleå och Östersund saml Landstingsförbundet, Svens­ka kommiinjörhundet, LO och TCO.

4.5 Regionindelningen

Decenlraliseringsgruppen diskuterar indelningen i högskoleregioner men lägger inte fram några förslag lill förändringar.

Denna fråga berörs av några remissinstanser.

Regionstyrelsen för Linköpings högskoleregion anför bl, a,;

Regionslyrelsen vill för sin del framhålla alt den brislande överensstäm­melsen mellan indelningen i sjukvårdsregion och högskoleregion är besvä­rande för Linköpings högskoleregion. Regionslyrelsen förulser alt dessa problem kan komma all öka i samband med den föreslagna försöksverk-

Prop. 1979/80:104

71

samhelen med ell regionall hälsouniversitet i Linköpingsregionen där nära samverkan och integration förutsätts mellan de olika vårdyrkesulbildning-arna.

Regionslyrelsen anser mot denna bakgrund all man bör undersöka förul­sältningarna för all föra Kalmar län lill Linköpings högskoleregion för atl åstadkomma kongruens mellan sjukvårdsregion och högskoleregion.

Även slyrelsen för universiieiei i Linköping tar upp denna fråga:

Linköpings högskoleregion intar en särställning genom all endast två slalliga högskoleenheler ingår. Skulle etl förslalligande av den kommunala högskolan komma till slånd skulle således regionslyrelsens uppgifler redu­ceras till alt samordna verksamheten vid två högskoleenheler. Del finns därför anledning all överväga en ändrad regionindelning. Med hänsyn lill all Kalmar län ingår i samma sjukvårdsregion som Öslergöllands och Jönköpings län har universitetet tidigare föreslagil alt regionen borde om­falta de tre nämnda länen. En annan möjlighel kan vara alt beakla universi­tetets förslag i samband med remis.sarbetet på U68 om en sammansmält­ning av den regionala och lokala nivån - en enda slyrelse, som behandlar gemensamma frågor in plenum och rent lokala frågor i ortsulskoll.

Regionstyrelsen för Göteborgs högskoleregion redovisar atl del domine­rande anlalel formella och informella samarbelsorgan som slyrelsen har konlakl med i Göteborgsområdet har Hallands län inkluderat i Göteborgs­området, Av denna anledning bör - enligt regionstyrelsens mening -denna fråga noga studeras om en undersökning kring regionindelningen aktualiseras.

Regionstyrelsen jör Umeå högskoleregion instämmer i decenlralise­ringsgruppens åsikt all del nu inle finns underlag för förändringar av indelningen i regioner.

5 Förändringar avseende UHÄ

Decenlraliseringsgruppen har inle sluderal de cenirala funklioner för högskolan som ligger pä SÖ, En sådan översyn görs delvis av andra uiredningar, Lex, den skoladminisiraliva kommiitén.

Decentraliseringsgruppen framlägger förslag i fråga om förändring av sammansättningen av UHÄ:s slyrelse, sammansätiningen av planerings­beredningarna och UHÄ; s slorlek.

5.1 Sammansättningen av UHÄ:5 styrelse

Decentraliseringsgruppen anför bl. a.;

UHÄ;s interna organisalion har utsålts för kriiik. Det är i första hand sammansättningen av slyrelsen och planeringsberedningarna saml plane­ringsberedningarnas funktion som har diskuierats. Även kansliorganisa­tionen, särskilt vad gäller de tre byråerna för utbildning och forskning (UF-byråerna), har ifrågasatts. Vad först gäller kriliken mot UHÄ;s slyrelse har den kommit från olika håll och av skilda anledningar. Del har hävdals atl styrelsens sammansättning gör all verkel i förhållande till de på i huvudsak polilisk grund lillsalla regionslyrelserna får sämre slagkraft. Även mol bakgrund av högskolestyrelsernas sammansättning har många ansett UHÄ;s styrelse vara "omodern". Man har påtalat alt regionstyrel­serna har lättare att agera gentemoi departement och riksdag eftersom riksdagsledamöter och andra politiker ingår i dessa styrelser. Det har ansetts finnas risk för all UHÄ kan komma i underläge genom all dess

Prop. 1979/80:104

77

styrelses ledamöier inle har polilisk förankring. Del har också riklals kriiik mot atl sju av elva ledamöter är självskrivna i styrelsen.

Många har hävdat alt planeringsberedningarnas ordföranden inle bör vara självskrivna i slyrelsen. Vissa bedömare har ansell det vara olämpligt all kombinera ledamolskap i slyrelsen med ordförandeskap i planeringsbe­redning. En slor del av ledamöterna har härigenom redan före styrelsens behandling lagil ställning i vissa frågor. Dessulom kan kopplingen till planeringsberedningarna göra atl sektors- och fakultelslänkandei kommer i centrum på elt sätt som är och i den framtida högskolan kommer all vara olyckligt. För alt nå högskolans mål kommer i alll högre grad sektors- och fakultetsövergripande åtgärder alt erfordras. En slörre beredskap inom det centrala verkel för ålgärder av generell arl erfordras. Siyrelsens nuvarande utformning anses vara ett hinder för en utveckling i önskad riktning. UHÄ betraktas allmänl som ell "ämbelsmannaverk" där tjänstemännens be­dömningar oflasl har avgörande betydelse även i principiellt viktiga frågor. Våra egna undersökningar - intervjuer, protokoll m.m. - ger stöd för samma uppfattning.

Vilka intressen ska då vara företrädda i del cenirala ämbetsverkets slyrelse? Vilka grupper i samhället bör få särskild möjlighel fill påverkan? Högskolans verksamhel bygger på den verksamhel som bedrivs i den obligaioriska skolan och gymnasieskolan. 

VI 

föreslår därför alt en företrä­dare för SÖ;s verksamhelsområde skall ingå i styrelsen - allra helst som SÖ i varje fall än så länge är lillsynsmyndighel för den kommunala högsko­lan. Vid sidan av förelrädare för arbelstagarinlressena bör även förelräda­re finnas för arbelsgivarsidan, .arbetsgivare finns dels på den privala seklorn, dels på den offenlliga seklorn. Vi Jöreslår alt man i instruktionen föreskriver att en ledamot i styrelsen skall ulses efler förslag av Svenska arbetsgivareföreningens förtroenderåd och en efler förslag av Landslings­förbundel och Svenska kommunförbundet.

I syfte all stärka förtroendet för del cenirala ämbetsverket inom högsko­lan bör företrädare för lärare och forskare ulses även på annal sätl än genom arbetstagarorganisationer. Här finns olika vägar atl gä. Förslag lill ledamöier som kan representera utbildning och forskning kan hämias in av regeringen på skilda sätt. Man kan låta högskolans reklorer komma in med förslag. Man kan vända sig fill de elektorsförsamlingar som ulser forsk­ningsrådens ledamöter. Man kan också läla högskoleenheterna avge för­slag. Vi föreslår att universitet och högskolor gemensamt avger förslag på förelrädare för verksamhelen inom högskolan. Vi föreslår alt anlalet så­dana förelrädare skall vara minsl två. Vi anser det vidare vara självklart all förelrädare för arbelslagarorganisalionerna skall ingå i ämbetsverkets sty­relse. Syftet med en sådan representation är atl tillgodose intressena för arbetslagarna i samhällel som helhel. Vi Jöreslår att anlalet förelrädare för arbetstagarorganisationerna skall vara tre. Förslag avseende nämnda före­trädare bör avges av de tre huvudorganisationerna LO, SACO/SR och TCO på det säll som regeringen bestämmer. Vi anser det också självklart all de sluderande skall vara företrädda i slyrelsen. Vi föreslår atl en ledamoi i slyrelsen skall företräda de sluderande. Anlalet ledamöier i UHÄ:s slyrelse blir sålunda elva rned universitetskanslern och planerings­chefen. Förslag till författningsändring i fråga om UHÄ; s slyrelse ges i kapitel 7.

Remissopinionen är spliltrad. Decentraliseringsgruppens förslag till­styrks av bl. a. RRV, styrelsen för universitetet i Stockholm, musikdrama­tiska skolan i Stockholm (MDS), konsistoriet vid universitetet i Uppsala,

Prop. 1979/80:104

73

styrelserna för högskolorna i Kalmar, Falun/Borlänge, Eskilsiuna/Väster­ås och Karlstad, länsskolnämnden i Göteborgs och Bohus lån, medicinska fakullelsnämnden vid universiieiei i Uppsala, styrelsen jör uhiversiietet i CJöteborg och institutionen jör samhållsbyggnadsteknik vid högskolan i Luleå saml av SFS, Stockholms läns landsting. Blekinge läns landsting. Falu kommun och Luleå kommun. Regionslyrelsen jör Umeå högskolere­gion anser atl en representant för sialen som arbelsgivare borde ingå i slyrelsen.

Kommunförbundei framhåller all Landslingsförbundel och kommunför­bundet bör ha var sin represenianl i UHÄ;s slyrelse.

Decenlraliseringsgruppens förslag avsiyrks bl.a. av statskontoret. UHÄ, SÖ, regionstyrelsen för Göteborgs högskoleregion, KTH, Kl, sty­relsen jör universitetet i Linköping, styrelsen för Chalmers tekniska hög­skola och styrelsen för universitetet i Umeå saml av Landstingsförbundet, Solna kommun. LO. TCO. SACOISR och SAF.

5.2 Planeringsberedningarnas sammansättning

Decenlraliseringsgruppen anför bl, a,;

Planeringsberedningarna har kritiserats för att de mesl beslår av arbets­marknadens representanter och ej är förankrade i tillräcklig ulslräckning i de lokala högskolemyndigheterna ute i landel. Vidare har man anfört all beredningarna har för många ledamöier tolall och för få förelrädare för de inom högskolan verksamma. De arbelar bl, a, av denna anledning, har man menat, inte i tillräcklig kontakt med de lokala och regionala organen, Planeringsberedningsarbetel gör all handläggningen av många ärenden blir tungrodd och långsam.

Enligt förordningen (SFS 1976: 702) med instruktion för UHÄ är antalet ledamöter i beredningarna högst 18 uiöver ordföranden, Ledamöierna ska förelräda de delar av samhälls- och yrkeslivel som har anknylning lill beredningens ansvarsområde saml förelräda lärare, andra anslällda och studerande inom ansvarsområdet (ll§). Vi anser all det lolala anlalel ledamöier inte bör ökas med hänsyn till alt beredningarna redan nu är slora. Någon minskning är vi inte heller beredda alt förorda. Vi anser dock all av de 18 ledamöierna flera än vad som nu är fallel bör hämias bland förelrädare för verksamhelen inom högskolan. Fördelningen av ledamot-platserna i beredningarna bör därför enligt vår mening göras annorlunda inför näsla mandatperiod. Vi föreslår all minsl 12 ledamöier hämtas inom högskolan.

Genom den utökning av antalet företrädare för högskolan som vi föreslår kan man få en mera allsidig represenlalion från skilda utbildningar och forskningsområden. Vi förutsätter därvid all dessa ledamöter ulses med hänsyn till sin sakkunskap och erfarenhet av utbildning och forskning inom resp. berednings ansvarsområde.

UHÄ har inom ramen för sitt utvärderingsarbete låtit granska plane­ringsberedningarna och deras arbele. Vi utgår ifrån atl den kritik som härvid kommit fram skall leda lill atl de interna arbetsformerna ses över. Vidare bör verksledningen noggrant följa arbetets inrikining inom plane-ringsberedningarna.

Vi inslämmer i del förslag vi fått att planeringsberedningarna bör arbeta i nära konlakl med lokal och regional nivå. Detta är dock enligt vår mening så självklart atl del vore genant all föreslå alt författningarna bör innehålla en föreskrift härom.

Prop. 1979/80:104

74

Även i fråga om della förslag är remissopinionen splittrad.

Förslaget lillslyrks av regionslyrelserna i Uppsala och Linköping, sty­relsen jÖr Stockholms universitet, styrelsen jör karolinska institutet, MDS, konsistoriet vid universitetet i Uppsala, styrelsen för universitetet i Göte­borg, Chalmers tekniska högskola, högskolan i FalunlBorlänge, styrelsen för universitetet i Umeå. högskolan i Kalmar och institutionen jör sam-hällsbyggnadstekiiik vid högskolan i Luleå saml av SAF. SFS, SACOISR och Luleå kommun.

Decenlraliseringsgruppens för;5lag avsiyrks av statskontoret, UHÄ, re­gionstyrelserna i Göleborg och Umeå, högskolan I EskUstunalVästerås samt av Solna kommun. Landstingsförbundet, Kommunförbundet, LO och TCO.

5.3 UHA:s storlek

Decentraliseringsgruppen framhåller alt del riklals kriiik mol UHÄ;s personalresurser i den nu decentraliserade högskolan och anför bl, a, föl­jande;

Det centrala ämbetsverket borde enligt mångas mening kunna fullgöra sina uppgifter med en - jämförl med nuläget - reducerad personalstyrka bl. a. med hänsyn lill den decentralisering som skell.

Decenlraliseringsulredningen föreslår i sill betänkande (SOU 1978: 52 s. 107) all ell anlal cenirala myndigheter får i uppdrag atl visa hur befogen­heter och resurser omfördelas mellan olika nivåer. De bör också - anting­en arbetsuppgifterna växer eller inte - ges i uppdrag all i elt allernaliv räkna med en personalreducering centralt under en femårsperiod.

Vi har inte deialjsluderal arbelsinsalserna på UHÄ och kan inle bedöma hur storl anlal ijänslemän som behövs för de funklioner som UHÄ nu har. Vi har därför inle funnit skäl atl l~öreslå en drastisk nedskärning av perso­nalresurserna. Vi vill däremoi/öre,?/å all UHÄ ges i uppdrag alt redovisa ell alternativ som innebär en reducering av de toiala personalresurserna med tre procent under vart och ett av fem år. 1 anslulning härtill bör också möjligheterna lill ytterligare decenlraliseringsålgärder belysas. En sådan belysning kan då göras mol bakgrund av etl par års erfarenhet av den nya högskolan. Skulle en sådan minskning sedan genomföras är den av den omfattningen all den bör kunna ske genom s. k. naturlig avgång.

Vi anser vidare alt varje myndighel inom högskolan skall ha lill uppgifl all la fram och redovisa decenlraliseringsförslag. En sådan redovisning kan göras i exempelvis anslagsframslällningen för myndighelen.

Förslagel tillstyrks bl.a. av RRV, regionstyrelserna i Stockholm och Umeå, styrelserna för universiteten i Linköping och Göteborg, högskolan i Falun/Borlänge och av decenlraliseringsutredningen samt av Landstings­förbundet, LO och SFS.

Decenlraliseringsgruppens förslag avstyrks bl. a. av UHÄ, regionstyrel­sen i Göteborg och högskolan i Borås saml av TCO. Regionstyrelsen i Göteborg släller sig allmänt tveksam till om några genomgripande föränd­ringar kommer all åstadkommas av den förslagna ålgärden.

SACO/SR-föreningen vid UHÄ erinrar om all UHÄ;s kansliorganisalion nyligen varit föremål för ingående överväganden och ifrågasätter del me­ningsfulla i alt forlsall spekulerande om konsekvenserna av olika organisa­toriska lösningar.

Prop. 1979/80:104

75

5.3.1 Ett samordnande organ under universitetskanslern

Decentraliseringsgruppen föreslår all en samordnande stab av tjänste­män - placerade direkt under universitetskanslern - inrälias för all mol­verka sekioriseringen och arbela för all öka konlaklerna mellan beredning­arna och deras kanslier.

Förslagel lillslyrks av bl, a. MDS. högskolan för läraruibildning I Stock­holm, GlIIHR, högskolan i FalunlBorlänge, linjenämnden för teknisk sek­tor vid högskolan i Luleå och av institutionen för mätteknik vid universite­tet i Linköping.

Förslagel avsiyrks bl, a, av styrelsen jör Göteborgs universilei, högsko­lan i Eskilstuna/Västerås, styrelsen jör universiieiei i Umeå och kansli 5 vid universitetet i Uppsala. UHÄ anser all UHÄ;s kansliorganisalion i slällei skall anpassas lill övergripande uppgifter, SACOISR påpekar att frågan bör avgöras internt inom UHÄ,

6   Samrådsskyldighet vid avvikelse från planeringsramar för grund­läggande högskoleutbildning

Decentraliseringsgruppen anför bl, a,:

Riksdagens utbildningsutskott har i sill belänkande UbU 1976/77:20 (s 78 f) behandlat frågor rörande fastställandet av antalet antagningsplatser inom slalliga allmänna ulbildningslinjer.

Regeringen har genom beslut 1977-05-05 fäsl berörda myndighelers upp­märksamhel på vad UlbildningsulskoUel anförl i frågan, UHÄ har därefter 1978-04-19 med angivande av innehållel i riksdagens beslul meddelat vissa föreskrifier (UHÄ-FS 1978:25),

Uiskoltet har ansell det angelägel alt dessa frågor ägnas särskild upp­märksamhel vid den översyn av beslutsbefogenheterna inom högskolan som skulle göras. Vi får därior anföra följande.

Vad gäller allmän ulbildningslinje eller påbyggnadslinje som anordnas vid slallig högskoleenhel och vars anlagningskapacilel faslslälls av riksda­gen gäller all högskolestyrelsen beslular om slulligl anlal anlagnings-platser. Smärre jusleringar uppåt eller nedål är möjliga att göra allt efter de lokala förulsällningarna, UHÄ;s föreskrifter innebär all högskoleenhelen skall ha samråd med UHÄ om man avser besluta om avvikelse med mer än 10% från den av riksdagen beslutade kapaciteten.

När del gäller andra allmänna utbildningslinjer och påbyggnadslinjer fastställer riksdagen en planeringsram per sektor. Riksdagen anger också vilka linjer inom seklorn som förutsätts anordnas vid de enskilda högsko­leenhelerna. Högskolestyrelsen får därefler besluta alt linje som innefattas i riksdagsbeslut om planeringsram inte skall anordnas eller alt linje som inle innefattas skall anordnas vid enhelen. Innan sådanl beslut fattas skall samråd äga rum med UHÄ, Högskolestyrelsen skall vidare med utgångs­punkt i anvisade resurser och i den fastställda planeringsramen slutligt fastställa anlagningslalen för de enskilda linjerna. Om styrelsen därvid avser all besluta om anlagningslal som gör atl avvikelsen från den av riksdagen fastställda planeringsramen för seklorn blir mer än 10%, skall styrelsen enligt UHÄ:s föreskrifier samråda med UHÄ, Föreskriften gäller inte om avvikelsen beror på all antalet sökande lill linje som lillhör del fria områdel medför all anlalel nybörjarplatser där måsle uiökas.

Man skall se de akluella frågorna från flera uigångspunkter. Del är

Prop. 1979/80:104

76

förvisso väsenlligl alt inte en högskoleenhet genom sina beslut om utbud och antagningstal skapar en siluaiion som får effekter även på utbud och sökandefrekvens vid andra högskoleenheter. Så kan under vissa förutsätt­ningar bli fallet, I andra fall skulle beslul kunna fattas lokall som skulle kunna innebära avvikelser från de intentioner som finns om lämplig lolaldi-mensionering av enskilda allmäinna utbildningslinjer och de intentioner som kommit lill ullryck genom riksdagens beslut om medelsanvisning, Alla sådana konsekvenser kan bli föremål för belysning vid etl samråd av den arl som nu föreskrivs. Del centrala ämbetsverket kan genom sin överblick sälla in den akluella frågan i etl vidare och mera långsiktigt perspektiv. Från dessa uigångspunkter framslår samråd som värdefullt, Föreskrifier om samråd mellan myndigheter är relaiivi vanliga men före­kommer i allmänhel endasl mellan myndigheler på en och samma nivå. De skäl som anförts ovan för elt samråd av den arl som här är fråga om är enligt vår mening giltiga under de första åren av den nya högskolan med hänsyn lill alt oklarhet kan råda i vissa frågor om bl.a, ulbildningens organisalion och dimensionering. Vi förulsäller all del i en decenlraliserad organisalion nödvändiga samspelet mellan olika beslutsnivåer successivi utvecklas på ell sådanl säll all samråd sker, ulan föreskrifier, i de fall där sädanl samråd bedöms lämpligt.

Högskoleslyrelserna bör därtör få falla beslul som innebär avvikelser frän av riksdagen faslställd anlagningskapacilel och planeringsram på säll som framgår av riksdagens tidigaie nämnda beslut men utan skyldighel atl före beslutet samräda med UHÄ, Vi föreslår således all föreskriften om samrädsskyldighel ulgår.

Förslaget tillstyrks bl, a, av regionslyrelsen i Uppsala, MDS, högskolor­na i Jönköping och Borås, institutionen för lärarutbildning i Linköping och AES-linjenämnden och samhällsvetenskapliga fakullelsnämnden vid uni­versitetet i Umeå.

Förslagel avsiyrks av RRV, KTH, regionstyrelsen i Göteborg, styrelsen Jör Chalmers tekniska högskola och regionstyrelsen i Umeå.

Regionstyrelsen i Lund/Malmö anser all samråd bör ske i försia hand med regionslyrelsen i stället för med UHÄ,

UHÄ framhåller för sin del alt högskolestyrelsen bör ha räll all få avvika med högsl 10% från ramen. Större avvikelser bör dock underställas rege­ringen.

Prop. 1979/80:104

77

Bilaga 3

Utredningens (U  1975:14) sammanfattning av betänkandet (SOU 1979:47) Dokumentation och statistik om högskoleutbildning

Inledning

Vårl uiredningsuppdrag avser sludiedokumenlalion och statistik när det gäller sluderande och studieresultat i grundläggande utbildning i den nya högskoleorganisation som irädde i kraft den I juli 1977, Genom tilläggsdi­rekliv har särskilt betonats behoven av statistik som underlag för planering av högskoleutbildningen med hänsyn lill arbelsmarknadens behov. Det sistnämnda kommer all behandlas i elt särskilt betänkande.

I februari 1979 avlämnade vi förslag om elt daiorbaserat sludiedokumen­tationssyslem (del s.k. STUDOK-syslemet), som från den nya högsko­leorganisationens slarl skulle lillämpas för vissa uibildningar vid främsl universiteten. I april samma år avlämnade vi ell förslag om lokal anlagning med hjälp av STUDOK-syslemet, På grundval av båda dessa förslag har regeringen lämnal uppdrag till universiteis- och högskoleämbetet (UHÄ) som svarar för utveckling m, m, av STUDOK-syslemet,

Sammanfattningen koncenlreras huvudsakligen till våra förslag och för­bigår i stort sell bakgrundsleckningar och resonemang, Detla innebär atl kapitlen I, 3 och 4 inle behandlas här. Våra överväganden när del gäller personlig integrilel (kapitel 2) har dock sådan vikl all de summeras här. Likaså lar vi här upp vår behovsanalys (kapitel 5) som ligger lill grund för förslagen i kapitlen 6 och 7, Även kostnaderna (kapitel 9) behandlas kortfattat.

Kapitel 2 Den enskildes integritet

Såväl lokall på läroanstalterna som centralt hos siaiisiiska cenlralbyrån (SCB) förs sedan lång tid regisler över de sluderande. På senare år har mänga av dessa förts med ADB, Det har förekommil kritik mot de daiorba­serade sluderanderegistren på högskoleområdet därför all registreringen ansetts innebära risk för otillbörligt intrång i personlig integritet,

Skyddel för den personliga integriteten regleras främsl av tre lagar; tryckfrihetsförordningen (grundlag), sekretesslagen och dalalagen. Dalala­gen gäller enbari personregisler som förs med ADB, medan de båda förslnämnda lagarna även gäller regisler som förs med annan leknik, t, ex, manuellt, Integrilelskraven i fråga om studeranderegisler gäller inte enbart daiorbaserade regisler, men har oftare aktualiserats när det gäller sådana.

Vi har genom konlakler med sluderandeorganisalionerna sökt skaffa oss en bild av de sluderandes inslällning, som enligt dalalagen skall lillmälas stor vikt. Den kan sammanfallas så här:

De föreleelser som främst upplevs som hot mol den personliga integrite­ten är

-

atl vissa känsliga uppgifler, Lex, om social bakgrund och studiemiss­lyckanden, förekommer i registren

-

all del enligt offenllighelsprincipen finns räll all la del av uppgifler i administrativa register bl, a, för kommersiellt bruk

-

atl registren medför en "avklädning" av individen som är otillbörlig i sig och dessulom skapar möjligheter för registerhållaren all följa och

Prop. 1979/80:104

78

kontrollera den enskilde och vidta ålgärder som kan vara negaliva för

honom att det är svårt att få uppgifl om någon person som har och lar ansvaret

för varje särskilt dalaregister.

Vi framhåller som det allra vikligasle kravet på ell personregisler atl uppgifterna i delta är rikliga. Kraven på skydd för den personliga inlegrile-ten moiiverar all man begränsar registrerandel av personuppgifter lill del absolut nödvändiga med hänsyn lill de informationsbehov som föreligger. Del är inle möjligt atl generelll ge informalionsbehoven försleg framför inlegrilelskravel eller omvänl.

Angående s,k, mjukdala förklarar vi all de enda uppgifler i förekom­mande studeranderegisler som kan räknas som mjukdala är uppgifterna om betyg. Vi finner alt beslut om betyg författningsenligt måste dokumen­teras, men påtalar vikten av atl uppgifter av delta slag inle hålls omedel­bart tillgängliga för flera än dem som i sin tjänsteutövning har behov av dem,

I anslutning till krav som slällls av sluderandeorganisalionerna finner vi del skäligl att de sluderande får insyn och inflylande i fråga om de daiorba­serade sludiedokumentalionsregislren genom all ulse vissa av ledamö­terna i någol befintligt eller nyskapat organ inom resp. högskoleenhel, där dessa frågor bevakas. Uttagen ur studiedokumentalionsregistren för kom­mersielll bruk uppfattas av många som stötande. Till den frågan återkom­mer vi i kapitel 8,

Kapitel 5 Behovet av högskolestatistik

Vi har genomfört en omfattande karlläggning av behoven av statistisk informalion om grundläggande högskoleulbildning, Efler en invenlering av intressenter inom skilda verksamhetsområden utvaldes 86 för intervju. På grundval av intervjumaterialet sammanställdes informationsbehoven med en uppdelning på tillströmnings-, närvarande- och utflödesstatislik saml övriga informationsbehov. De intervjuades moliv för all önska viss infor­mation noterades liksom deras övriga synpunkier på högskoleslatisliken, I kapitel 5 redovisas i starki sammandragen form de olika informationsbeho­ven och för varje sådanl behov - ansvarsområdena för de intressenter som angivii sig ha behovel, I en specialbilaga (DsU 1979:6) redovisas utförligt hur vi gåll lill väga vid behovsanalysen och vilka behov som uttalats av olika intressenter samt dessas övriga synpunkier. De informa­tionsbehov som kommit fram vid denna analys är både omfallande och spridda på en slor mängd intressenter.

Kapitel 6 Förslag om den framtilda högskolestatistikens innehåll

Allmänt

Mia i behovsanalysen uppfattade informationsbehov kan inle rimligen lillgodoses i den offenlliga statistikproduktionen. Vi prioriierar högst be­hoven hos de myndigheter på central, regional och lokal nivå som har ansvaret för alt planera, leda och ulvärdera högskoleutbildning, Dessulom har vi fäsl särskild vikl vid de inft)rmalionsbehov som uttryckts av arbets­marknadsstyrelsen (AMS), cenirala studiestödsnämnden (CSN) och SCB samt de poliliska partierna och de centrala arbetsgivar-, arbetslagar- och studerandeorganisationerna.

Prop. 1979/80:104

79

Det är viktigt att man kan bedöma i vad mån den faktiska utvecklingen stämmer överens med de mål som satts upp för olika ålgärder på högsko­leområdel. Den skillnad i fråga om den centrala slalislikeris uiförlighet och omfattning som lidigare rått mellan universilei och högskolor å ena sidan och övrig eftergymnasial utbildning å den andra måste upphöra, även om del - med hänsyn lill de reslriklioner i avseende på kosinaderna som direkliven ålägger oss - måste innebära en sänkt ambitionsnivå när del gäller universitet och högskolor i den äldre bemärkelsen.

Den rutinmässiga insamlingen och bearbetningen av data rörande den grundläggande högskoleutbildningen bör ha två syflen: 

(I)

alt utgöra un­derlag för en forllöpande tillhandahållen och översiktligt beskrivande slali­siik och (2) alt lillhandahålla urvalsramar för specialundersökningar av skilda slag. Många angelägna frågor kan enligi vår mening endasl få svar genom särskilda undersökningar, ofta med enkäler.

Vi lägger inte fram några förslag om vilken slalisiik om den egna verk­samheten som läroanstalterna bör framslälla som underlag för sin egen planering och uppföljning. Detta bedöms enligt vår mening bäst lokalt och kan skifta mellan olika läroanstalter.

Vissa speciella informationsbehov

Vi föreslår atl man även i forlsållningen skall belysa i vilken utsträck­ning strävandena atl socialt utjämna rekryleringen lill den högre ulbild­ningen röner framgång. Man bör därför med vissa intervall insamla upp­gifter om både föräldrarnas och den studerandes eget yrke och utbildning.

Återkommande utbildning är elt så viltomfatlande begrepp att flertalel delfrågor endasl kan (och bör) besvaras genom särskilda insatser, ofta av forskningskaraktär. I den löpande statistiken om grundläggande högskole­utbildning kan bara förekomslen av ålerkommande utbildning inom hög­skolan belysas. Andra frågor rörande ålerkommande utbildning får belysas genom specialundersökningar.

Förhållandena för dem som fått tillträde lill högskolan genom den s. k, 25:4-regeln - dvs. allmän behörighet genom ålder och arbetslivserfaren­het intresserar många. Gruppen "antagna enligt 25; 4-regeln" bör därför kunna siuderas separal såväl i tillströmnings- som i närvarande- och ui-flödesslatistiken. Inom denna grupp bör man sä längt möjligt särskilja dem som har allmän behörighel enbart genom 25: 4-regeln.

Verksamhelen med enstaka kurser är både omfattande och mångskiftan­de. För att man skall kunna få en översikllig bild av ulbudel och fördel­ningen av de sluderande på olika slag av kurser bör de enstaka kurserna kunna indelas dels efler innehåll, dels efter nivå och syfle. Vi anger elt länkbart sätt atl göra vardera indelningen.

Tillslrömningsstatistik

Vi föreslår all nelloanlalel som för försia gången börjar sludera i hög­skolan regelbundet skall redovisas. Nybörjarnas bakgrund i fråga om ut­bildning, arbetslivserfarenhet m, m, föreslås också redovisas, men bara vart Iredje eller vart femle år. Vidare föreslås lerminsvis statistik om sökande/antagna till allmänna ulbildningslinjer saml en från denna skild slalisiik om anlalel nybörjare inom olika slag av utbildningslinjer, däremot inte enslaka kurser.

Prop. 1979/80:104

80

Närvarandestatistik

Översikllig statistisk information på riksnivå om anlalel närvarande studerande inom högskolan föreslås. Vidare föreslås all statistik skall framställas med viss regelbundenhet om hur slor del av dem som påbörjar sludier på linje som också fullföljer dessa, och vilken lid sludierna tar.

Frågor om moliv för all sludera och om olika siudiesociala förhållanden hänförs lill specialundersökningar,

Utjlödcsstatistik

Vi föreslår alt den löpande statistiken skall redovisa dels antalet som slutför olika utbildningar, dels anlalel som för första gången slutför en högskoleulbildning. Problemet med att belysa utflödet från högskolan i en organisalion präglad av återkommande utbildning diskuleras. Sluderande på enslaka kurser föreslås ingå i ulflödesstalisliken endasl om de förvärvat minst 60 poäng, därav minsl 40 inom samma ämnesgrupp.

Utbudet av högskoleutbildning

Problemet all få en samlad bild av all grundläggande högskoleutbildning i landet presenleras, Ell par försök all lösa problemet, som i och för sig faller ulanför vårl uppdrag, redovisas.

Kapitel 7 Förslag om hur högskolestatistiken skall åstadkommas

Huvudkällorna för den framlida cenirala högskoleslatisliken föreslås vara dels den lokala sludiedokumenlalionen. dels ell centralt personregis­ler. Med lokal sludiedokumenlalion avser vi varje läroanstalts bokföring av uppgifler om de sluderande. Det cenirala personregistret innebär en forlsällning av det nuvarande högskoleregislrel vid SCB. Förslag ges om vad del skall omfalla, Jämförl med vad som närmasl före högskolerefor­men 1977 registrerades centralt om varje sluderande vid de filosofiska fakulteterna innebär vårt förslag en avsevärd nedskärning. Såväl sluderan­de på ulbildningslinjer som på enstaka kurser föreslås ingå i regislret, (På bl, a. denna punkl har fyra av ledamöterna reserverat sig. De anser all enbari sluderande pä ulbildningslinjer skall ingå i del cenirala registret,)

Andra källor för belysning av förhållanden rörande grundläggande hög­skoleulbildning kan vara longitudinella dalabaser rörande befolkningsurval saml särskilt genomförda enkäter, (Atl en dalabas är longiludinell innebär all den beslår av uppgifter insamlade vid olika tidpunkter över en längre period om samma personer,) Beiräffande enkäter framhålls viklen av alt de tillfrågade får tydlig information om alt dellagande är frivilligl och all de har räll all vägra besvara hela eller vissa delar av enkäten saml om hur de uppgifter som lämnas i enkätsvaren skall behandlas.

När del gäller sätlel alt lillhandahålla statistiken diskuterar vi olika nivåer av tillgänglighet och menar atl viss statistik kan tillhandahållas pä en lägre nivå av lillgänglighet än som hittills skett. Vikten av atl statistiken kommer fram snabbt framhålls. Vissa förslag ges angående stalislikpubli-kalionernas uppläggning och distribution.

Belysning av social bakgrund har lidigare skell med hjälp av uppgifler som samtliga nybörjare obligatoriskt skulle lämna vid inskrivningen. Vi föreslår nu dels all undersökningar härom på längre sikl skall genomföras med tre lill fem års intervall, dels atl de skall genomföras på etl urval nybörjare som frivilligt besvaral en enkät för ändamålet.

Prop. 1979/80:104

81

De olika slalislikområdena diskuleras i tur och ordning mol bakgrund av förslagen i kapitel 6.

Kapitel 8 Förslag i organisatoriska frågor

Här diskuterar vi först den lokala sludiedokumenlaiionens innehåll och föreslår alt alla läroanstalter som bedriver grundläggande högskoleutbild­ning skall vara skyldiga alt dokumentera denna enligt närmare föreskrifter av UHÄ. Vi redovisar också vad vi anser bör ingå i denna obligatoriska kärna av dokumentation.

1 fråga om teknik för all bedriva den lokala sludiedokumenlalionen konstateras alt det bör vara läroanstalternas slyrelser som beslular i så­dana frågor. STUDOK-syslemet, som är så konstruerat all del kan tilläm­pas på all grundläggande högskoleutbildning, bör ses som elt hjälpmedel för de läroanstalter som anser sig behöva det.

Anslulning lill STUDOK-syslemet bör ske genom ell avial mellan den för ulvecklingen av sysiemel ansvariga myndighelen, dvs. UHA, och vederbörande högskoleenhel. För den fortsatla utvecklingen av systemet föreslås en ledningsgrupp bli inrällad hos UHÄ med representanter för UHÄ, anslulna högskoleenheler, SCB och Sveriges förenade studentkårer (SFS),

Vi föreslår också all del i STUDOK-syslemet införs en s, k, direklrek­lamspärr, samt atl del av försändelser som är adresserade med hjälp av uppgifler ur etl STUDOK-regisler skall framgå att namn- och adressupp­gifter är hämtade från della.

Även läroanstalter som inle finner sig ha behov av STUDOK-syslemet för sin studiedokumentation behöver tillgång lill en cenlral konsult- och utvecklingsfunklion, UHÄ föreslås få denna uppgift.

Ansvaret för den cenirala slalislikproduklionen bör enligt vår mening även i fortsättningen ligga hos SCB. För samråd om högskoleslatisliken, inte minsl när det gäller specialundersökningar, föreslås ell permaneni samrådsorgan bli inrättat inom SCB;s ram. Detta föreslås innefalla förelrä­dare för UHÄ, lokala och regionala högskolemyndigheter, de sluderande, de centrala arbetsgivar- och arbelslagarorganisalionerna samt SCB, SÖ och AMS,

Kapitel 9 Kostnader

Genom atl viss statistik som lidigare gjorls bortfaller, samiidigi som vissa andra frågor föreslås bli belysta genom urvalsundersökningar i stället för totalundersökningar, bedömer vi det möjligt alt inom en oförändrad koslnadsram få uirymme både för den av oss föreslagna löpande slalislik­produklionen och för vissa mer tillfälliga specialundersökningar.

6    Riksdagen 1979180. I saml. Nr 104

Prop. 1979/80:104

82

Bilaga 4

Sammanställning av remissyttranden över betänkandet (SOU 1979:47) Dokumentation och statistik om högskoleutbildning jämte specialbilagan (Ds U 1979:6) Redovisning av behovsanalys

Remissyttranden har avgivils av arbetsmarknadsstyrelsen, centrala stu­dieslödsnämnden, datainspektionen, forskningsrådsnämnden, riksrevi­sionsverkei, skolöverslyrelsen, socialslyrelsen, statistiska centralbyrån, slatskonlorel. universiteis- och högskoleämbetet. Handelshögskolan i Siockholm, Sveriges lanlbruksuniversilet, värnpliktsverkel, dalalagslift-ningskommittén, gäslsluderandekommiltén. Svenska kommunförbundet, Landslingsförbundel, Centralorganisationen SACO/SR, Landsorganisa­tionen i Sverige, Tjänstemännens cenlralorganisalion. Svenska Arbetsgi­vareföreningen, Centerns ungdomsförbund. Moderata ungdomsförbundet och Sveriges förenade studentkårer.

ARBETSMARKNADSSTYRELSEN (AMS)

AMS tillstyrker utredningens förslag om ell centralt regisler för statis­tisk dokumentation av utvecklingen inom högskolan. Det föreslagna regist­ret tillgodoser AMS; s behov av översikllig information inom denna del av utbildningsväsendet. Samarbelel mellan utbildnings- och arbetsmarknads­myndigheter på olika nivåer förutsätter dock atl statistiska uppgifler i den lokala studiedokumentationen snabbt kan göras tillgängliga och all ruiiner ulformas för sådana ullag ur systemet.

AMS bilräder förslagel om elt permanent samrådsorgan inom statistiska cenlralbyrån med den föreslagna representationen av olika intressenter.

CENTRALA STUDIESTÖDSNÄMNDEN (CSN)

Ulredningen anger fyra ändamål med högskoleregistren. Bl. a. skall de lillgodose administrativa behov på lokal nivå. CSN förutsätter atl innehål­lel i de lokala registren anpassas för andra behov än enbart ulbildningsan-ordnarens. l.ex. sludiemedelsnämndernas.

1 likhet med ulredningen anser CSN att hänsynstaganden lill den person­liga iniegriteten motiverar en begränsning av registreringen av personupp­gifter. Denna begränsning får dock inle drivas så långl atl man inle regis­trerar uppgifler som behövs för alt lillgodose rimliga informationsbehov.

1 yltrande 1978-10-17 över utredningens PM 1978-01-27 "Frågan om samordning mellan högskolans sludiedokumentationssyslem och studie­stödets informalionssyslem" tillstyrkte CSN ulredningens förslag om ut­veckling av ruiiner för uttag av studiemeritförteckningar ur högskolans sludiedokumentationssyslem. Dessa studiemeritförteckningar skulle den studerande bl.a. kunna använda vid ansökan om studiemedel. För atl sådana meritförteckningar skall underlätta sludiemedelsnämndernas pröv­ning är del bl.a. nödvändigt att de innehåller alla för sludiemedelspröv-ningen väsenlliga uppgifler. t. ex. uppgift om resultat i prov, och andra full­gjorda obligatoriska moment i kurser som inte avslutats samt datum. Den studerande avgör givetvis själv om han vill använda den maskinellt ut­skrivna förteckningen eller göra en egen meritförteckning och bifoga siu-diemedelsansökan.

Prop. 1979/80:104

83

Del är önskvärt aU registerutdrag tas fram regelbundel, t, ex, två gånger per lermin. Om sluderande, som använder registerutdragen vid ansökan om studiemedel, ofta måste göra tillägg minskar fördelarna jämförl med nuvarande syslem. Genom registerutdragen bereds också den sluderande lillfälle atl konlrollera de uppgifter om hans studieresultat som högskolan registrerat. Del är vidare vikligl all registerutdragen får en enheilig ulform­ning.

För det siudiesociala områdel finns behov av främst följande slalisiik,

-

anlal närvarande studerande,

-

fördelningar mellan hellidssluderande och deltidsstuderande på linjer, enslaka kurser och olika orler,

-

genomströmningen per linje, kurs och ort,

-

effekliv studielid per linje, kurs och ort.

Uppgifler om antalet närvarande studerande och anlalet årsplatser eller dylikt behöver CSN för alt bl. a. kunna beräkna uiflöde av studiestöd. Del vore önskvärt atl uppgifter om både brutloanlalel och nelloanlalel slude­rande kunde erhållas. Med hänsyn till de svårigheler som synes föreligga med framtagande av nelloanlalel kan uppgifler om bruttoantalet sluderan­de godtas, CSN lillslyrker ulredningens förslag atl sådana uppgifter bör tillhandahållas centralt. Redovisning terminsvis är tillfyllest.

Det är angelägel alt uppgifler som belyser genomströmningen följs med slor uppmärksamhet. För studieresullatprövningen hos studiemedels­nämnderna, men även för beräknai utflöde av sludiestöd är informalion härom viklig. Del är därför värdefulll all varje högskoleenhel får ansvarei för att följa den egna ulbildningens resultat, studietider och studieavbrott, CSN inslämmer i ulredningens förslag all den statistik som behövs för detta ändamål skall framställas lokalt. Då denna slalisiik är av stort inlres­se för sludiemedelsnämnderna, bör berörd sludiemedelsnämnd informeras om utvecklingen i dessa avseenden. De praktiska rulinerna för informa­tionsöverföringen bör utformas genom kontakter mellan högskoleenheten och sludiemedelsnämnden,

Uppgifler om faktisk/effektiv studietid är av stor belydelse som underlag för diskussioner om de lolala kosinaderna för högskoleutbildning, vari studiestödet ingår, CSN anser atl del är ell gemensaml inlresse för utbild­ningsmyndigheierna och de siudiesociala myndigheterna all sludera de förhållanden som orsakar förekommande studieeflersläpning,

CSN tillslyrker förslagel all studerande som antagits enligt 25:4-regeln så långl möjligt särredovisas. För CSN:s del är uppgifler om hur denna grupp studerande lyckas i studierna och uppgifler om hur sludierna finansi­eras av särskilt inlresse.

Enligt CSN:s mening bör förulsältningar för statistik om ulländska med­borgare inom högskolan skapas redan nu.

När del gäller statistik om enstaka kurser fillslyrker CSN utredningens förslag atl indela de enslaka kurserna dels i grupper efler innehåll, dels i grupper efler syfle och nivå. För CSN;s del är del vidare av inlresse all få uppgifter om hur många som dellar dels i långa (20 poängskurser) respekli­ve korta kurser, dels läser på hellid respektive deltid.

I fråga om belysning av de sluderandes ekonomiska förhållanden liksom studiestödels effekler är CSN av samma mening som ulredningen, nämli­gen atl särskilda undersökningar fär genomföras på dessa områden.

De delar av högskoleslatisliken som har beröringspunkter med den studiesociala statistik som CSN producerar, bör vara så utformad all del blir lätt att göra jämförelser, Konlakler bör forllöpande förekomma mellan CSN och UHÄ,

Prop. 1979/80:104

84

DATAINSPEKTIONEN

Datainspektionen framhåller alt del ulredningen anger i kapitel 2,4. om atl del från iniegritelssynpunkt allra viktigaste kravel på ett studerandere­gisler är all del innehåller riktiga uppgifler, hell överensstämmer med datainspektionens uppfattning och anges även i 8 § datalagen (1973: 289),

Datainspektionen vill understryka all syslem/register skall vara väl ul-teslade innan de införs, atl införandel skall planeras väl samt all införande-liden med parallelldrifl med de gamla rulinerna skall vara lillräckligl lång så att fel av ovannämnt slag skall hinna rättas innan syslemet/regislrel tas i full drifl eller drifl sker med rättsverkan.

All, som nämns på sid, 42 i belänkandet, av "säkerhetsskäl" alllid parallelll med STUDOK-regislret bedriva manuell bokföring av studeran­de och studieresultat verkar dock vara etl alltför tungt arbele. Det är i stället vikligl all skapa en tillförlitlig back-up (spara regisireringsunderlag, registergenerationer o, dyl,).

Datainspektionen vill med anledning härav nämna atl då inspeklionen ansell att uppgifterna i ett personregisler liksom ålkomslmöjlighelerna vid t, ex, terminal är av sådan känslig arl alt stora krav bör ställas på kontroll och säkerhel, har inspeklionen meddelat särskilda föreskrifier i della avse­ende. Dessa föreskrifier finns angivna i älta olika punkler i bilagda prome­moria "Säkerhetsskydd vid automalisk dalabehandling".

Dalainspektionen delar utredningens uppfaUning beiräffande den infor­mation som de tillfrågade vid enkätundersökningar bör fa,

Ulredningens förslag omfaltar även atl de som dellar i enkätundersök­ningar skall erbjudas enkla rapporter rörande resultatet av undersökning­arna samt automatiskt få ell uidrag ur regislret som ulvisar vilka uppgifler som registrerats om dem. Datainspektionen delar helt ulredningens förslag och kommentarer om della.

Frågan om uppgifler frän enkätundersökningar skall införas i SCB;s högskoleregisler eller ingå i särskilda personregisler (sid, 131 i betänkan­det), anser datainspektionen bör göras beroende av undersökningens arl, Ulgör en enkätundersökning en speciell undersökning, varvid personupp­gifterna l, ex, kan förstöras inom en begränsad lid, anser dalainspektionen all del är praktiskt och från integritelsskyddssynpunkl lämpligl all behand­la del som etl separal personregisler,

1 kapitel 8 angående förslag i organisatoriska frågor har ulredningen lagil upp två ålgärder för att begränsa s, k, direktaviserad reklam lill de registre­rade i STUDOK-registren: nämligen direktreklamspärr och källangivelse. Förslagen är helt i överensstämmelse med datainspektionens uppfallning.

Datainspektionens principiella inslällning lill denna fråga är all fackmyn­digheterna i större utsträckning än vad som nu är fallet bör la ansvarei för statistikproduktionen inom sill område, UHÄ bör således i framtiden ta på sig mer av ansvaret för vilken statistik som skall las fram och hur denna skall ulformas.

Detta torde kräva en betydande ökning av de nuvarande personalresur­serna,

FORSKNINGSRÅDSNÄMNDEN (FRN)

FRN anser atl sociala bakgrundsuppgifter kan uppfattas som känsliga, FRN instämmer i utredningens uppfallning atl del är av vikl all kunna följa den sociala rekryteringen lill högskolan.

Atl del inom en högskola finns ell särskilt organ som svarar för dessa dataregister kan FRN tillstyrka under den förulsällningen all något nu

Prop. 1979/80:104

85

exislerande organ kan svara för den uppgiften. Visar del sig alt del behövs någol nytt organ avvisar FRN en sådan lösning. Anlalel organ inom högskolan är av en sådan omfattning att del inte kan vara moiiveral all införa ell nyll organ för en så begränsad uppgifl som i del här fallel.

FRN finner del besvärande alt del ännu ej har publicerats någon siaiis­lisk informalion efter högskolereformens genomförande den 1 juli 1977.

FRN delar ulredningens uppfaUning all del bara är ett begränsat anlal inlormalionsbehov som kan tillfredsställas. Del bör härvid påpekas all del som ej dokumenteras genom löpande statistik kan dokumenteras på annal sätt,

FRN delar den uppfatlningen, men vill särskilt framhålla all del inle är givel alt del i sin helhel skall ske med hjälp av en löpande slalisiik,

FRN anser inle all della är ett område som enkell kan belysas statistiskt varför återkommande utbildning bör följas på annal säll än med löpande slalisiik. Risken finns att en löpande statistisk belysning kommer alt slälla slora krav på högskolorna vad avser leverans av data, all bearbetningarna blir invecklade och resurskrävande saml all resultaten blir svårtolkade,

FRN lillslyrker all de som är behöriga enbari enligt 25:4-regeln bör kunna särredovisas,

FRN konslalerar alt lokal studiedokumentation i någon omfallning mås­te förekomma och att omfattningen är en angelägenhet för respektive högskola. Del är dock givel alt dokumentationens omfallning blir beroen­de av krav som kan slällas från statsmakternas sida,

Ulredningen föreslår ett minimiinnehåll för den lokala sludiedokumenla­lionen, Innehållel i den minimidokumentalionen bör definieras på ämbets­verksnivå, FRN anser innehållel vara i huvudsak rimligt, men med beak­lande av vad FRN lidigare anförl,

FRN kan för sin del lillsiyrka att utvecklingsansvaret åligger UHÄ, enär varje högskoleenhel kommer all sluta avtal med UHÄ om de vill deltaga i sysiemel,

RIKSREVISIONSVERKET (RRV)

RRV anser lill all börja med atl ulredningens förslag om en obligatorisk gemensam kärna av uppgifter för all lokal studiedokumentation är välmoti­verat, liksom all denna dokumeniation görs enligt föreskrifier som medde­las av universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) i samråd med andra berörda myndigheler,

RRV efterlyser en mer långtgående prövning än den ulredningen gjort angående behovet av ett centralt personregister,

RRV anser rent principielll att ett angeläget informationsbehov från samhällets sida som moiiverar ell centralt personregister bör ges försleg framför integrilelskraven. Vid bedömningen av hur olika informationsbe­hov skall tillgodoses måste dock enligt RRV: s mening en noggrann pröv­ning göras i varje särskilt fall. Angelägna frågor är härvid om del över huvud tagel krävs individrelalerade uppgifler, om uppgifler måste insam­las från hela högskoleområdet eller om vissa grupper, orler elc, kan väljas, om behov finns av permanenla register eller om särskilda undersökningar täcker behoven m, m. Varje möjlighet all skaffa statistisk informalion ulan all upprätta permanenta personregister bör således övervägas.

Av de motiv utredningen anger för inrättande av etl centralt personregis­ter förefaller enligt RRV:s mening endast behovet av en urvalsram för mera långsikliga ulvärderingsundersökningar vara lillräckligl vägande från angelägenhetssynpunkl.

Prop, 1979/80:104

86

Om elt centralt personregisler inle kan undvaras anser RRV, av ovan angivna skäl, all anlalet uppgifter i della bör begränsas sä långl som möjligt, 1 detta avseende instämmer verkel i vad reservanterna Bergendal,[REDACTED_EFTERNAMN], Sanner och Schneider framfört,

RRV anser vidare alt ulredningen i alltför liten utsträckning beaktat det slalislikbehov som föranleds av planerings-, uppföljnings- och utvärde­ringsverksamheten på olika nivåer inom högskolan.

Utredningens förslag härvidlag går inle all koppla ull högskolans organi­sation. Möjlighet atl koppla uppgifler i del föreslagna slatisliksystemel lill kostnader är särskilt viktig och borde ha behandlals av utredningen,

RRV anser alt kosinaderna kan komma alt överskrida vad som avses i direktivens intentioner, vilket är ell skäl lill all dels begränsa anlalet uppgifler i sysiemel, dels göra ytterligare behovsundersökningar och kost­nadsberäkningar, innan ställningstagande görs,

SKOLÖVERSTYRELSEN (SÖ)

SÖ anser alt den löpande slalisiik som utredningen föreslår, komplet­terad med specialundersökningar, i stort läcker SÖ; s viktigaste informa­tionsbehov om högskolan. Ett centralt högskoleregister är här av slor vikt som urvalsram och för specialbearbelningar,

SÖ vill understyrka viklen av alt det centrala högskoleregislrel även omfaltar sluderande på enstaka kurser. En klassificering av de enstaka kurserna i tolv grupper anser SÖ dock inle lillräckligl. För uppföljning och för all sludera avgränsningar mot gymnasieskolan eller linjer krävs en mer detaljerad information om kursernas ämnesinnehåll än vad denna klassifi­cering ger. Det är för övrigt beklagligt att ulredningen föreslår n nv ämneskod i stället för den av SÖ och statistiska centralbyrån framtagna. En hell ny kod försvårar jämföreiiser och vållar konsumenler av högskole­stalisiik med egna informalionssyslem, arbele, problem och kosinader.

Utredningen föreslår inle cenlral statistik om sökande och antagna lill enslaka kurser. Inom SÖ finns behov av sådana uppgifler, SÖ anser därför all sökande/anlagna-stalisliken skall omfalla också de enstaka kurserna,

I del särskilda yttrandet från Olof Jos och CG,[REDACTED_EFTERNAMN] skisseras elt allernativi sätt lill registrering av närvaro och studieresultat. Mot; bak­grund av de stora vinsler som förefaller vara all vinna med delta syslem, anser SÖ del angelägel all möjligheterna all bygga upp högskoleregistret på dessa grunder ytterligare övervägs.

All tidsfaktorn är väsentlig för statistikens inlresse påpekas av ulred­ningen. Uppgifterna om närvaro behövs för höstterminens kurser under hösten och för vårterminens senasl den I april, Atl även övriga delar av statistiken är tillgängliga snabbi är självfallet vikligl, SÖ inslämmer med ulredningen i alt statistik publicerad avsevärt mer än ell år efter den tid som den belyser är av intresse för endast ell fålal,

SOCIALSTYRELSEN

Socialstyrelsen stryker under alt decenlraliseringslanken har betydelse när det gäller formerna för statens styrning av skilda verksamheter. Det som kommer att decentraliseras iir troligtvis främsl beslutsfunktioner och med en beslutsfunktion följer emellertid i regel också ell planeringsansvar.

Socialslyrelsen styrker under aill det i ett system med spritt och decen­traliserat beslutsfattande ställs delvis andra krav på slalisliken än hittills.

De principiella skäl utredningen anför bör emellertid tillmätas större vikt. Socialstyrelsen delar framförallt utredningens uppfattning av an-

Prop. 1979/80:104

87

svarsfördelningen mellan siaiisiiska centralbyrån och olika fackmyndig­heter bör övervägas generelll.

De krav socialstyrelsen släller på högskolestatistiken har i huvudsak att göra med bedömningar av lillgång på dessa personalkategorier på riksnivå. För socialslyrelsens riksprognoser behövs således främsl uppgifler om anlalel examinerade uppdelat på utbildningar. Möjligheter alt beslämma genomströmningsgraden och framförallt variationer i denna är också nöd­vändiga. Detla innebär att uppgifter avseende anlalel anlagningsplatser och anlalel elever som påbörjar ulbildningen behöver samlas in. Vidare är kännedom om vissa bakgrundsvariabler, så som kön och ålder av stor vikl, Specielll behöver åldersfördelningarna analyseras under de närmaste åren, då man kan anta atl dessa förändrals pga, de nya antagningsbestämmel­serna för högskolan,

1 kapitel 6 presenleras ulredningens förslag angående högskolestalisli­kens innehåll. Beträffande slalisliken över närvarande studerande föreslår utredningen atl den skall omfatta uppgifter avseende nelloanlalel slude­rande och totalt vid olika läroanstalter samt deras fördelning på linjer och grupper av enstaka kurser.

Det skulle underlätta bedömningar av utflödet på arbeismarknaden på kort sikl. Att som ulredningen gör hell hänskjuta denna fråga lill regionala och lokala organ som skulle inhämta uppgifler ur den lokala studiedoku­mentationen anser slyrelsen olämpligt.

Angående det mer långsikliga prognosarbeiei delar socialstyrelsen ul­redningens uppfattning att examinationsfrekvenser per linje, framtagna med några års mellanrum, är tillfyllest.

Utredningens förslag angående statistiken över utflödet från linjerna anser socialstyrelsen är väl avvägt. De uppgifter slyrelsen behöver för sin personalplanering går i huvudsak atl få fram ur delta material.

Möjligheterna atl göra speciella uppföljningsundersökningar med hjälp av högskoleregistret är också av värde.

En del tjänster inom socialstyrelsens tillsynsområde har absoluta behö­righetskrav, dvs. man måste ha en viss utbildning för alt få inneha en viss befattning. För andra tjänster är utbildning önskvärd men inget krav. Utbildning för samma personalkategori kan ibland anordnas av flera skilda uibildningsanordnare. Grundläggande vårdutbildning anordnas t. ex. såväl i gymnasieskolan som av AMU och KOMVUX. Utbildningsanordnarna har oftast helt skilda mål för verksamhelen. Som exempel på styrande faktorer kan nämnas lika rätt till uibildning, elevefterfrågan, långsiktiga arbetsmarknadsbehov (gymnasieskolan), utjämning av kortsiktiga kon­junkturbelingade och strukturella effekter (AMU) och önskemål om alt bereda tidigare eflersalla grupper möjlighet till utbildning (KOMVUX). Delta leder naturiiglvis till all planeringsförutsättningarna blir olika för de olika utbildningsanordnarna och resulterar i svårigheler all avväga den totala utbildningsdimensioneringen på etl riktigt sätt.

Man kan räkna med atl de enslaka kurserna kommer all ge upphov till en liknande effekt på högskolans område. Flerlalel elever kommer all ha gått en reguljär utbildningslinje. Vidare kommer ett antal enslaka kurser att finnas som ger en viss kompelens inom ell begränsai område. Detla är i och för sig ingen nackdel men kan leda lill planeringsproblem.

Vad som socialslyrelsen däremoi ser som en nackdel är det översiktliga sätt dessa förhållanden, enligt utredningsförslaget, kommer att beskrivas i högskolestatistiken. Om det skall finnas möjligheier alt upprällhålla ulbild-ningsslandarden och att på ett lämpligt sätl avväga ulbildningsdimensio-

Prop. 1979/80:104

88

neringen, krävs enligt socialslyrelsens uppfattning all resurser satsas på all ulvärdera de enslaka kurserna.

Utredningens förslag går i stort ut på alt de sluderande som lämnal högskolan med minsl 60 poäng, därav 40 inom samma ämnesgrupp, kom­mer alt ingå i utflödesslalisliken och högskoleregislrel. Redovisningen kommer alt ske på lolv grupper av enslaka kurser. Vidare kommer endasl de sluderande som fullgjort 60 poäng vid en och samma läroanstalt med i statistiken.

Enligt socialslyrelsens uppfaUning bör däruiöver åtminstone samtliga studerande på de enslaka kurser som ingår i en allmän utbildningslinje redovisas i ulflödesstalisliken. Dessutom bör de avgångna från de enstaka kurser som direkt motsvarar en delkurs på en linje ingå i högskoleregislrel, Della skulle ge möjlighet atl bedöma omfattningen av dels utbildning molsvarande linje ulanför linjesystemet, dels relevanla kombinationer av enslaka kurser. Enligt utredningens modell skulle man behöva samla in dessa uppgifter från var och en av läroanstalterna. Läroanstalternas upp-giflslämnarbörda torde bli slörre om en mängd seklorsinlressenter var för sig skulle begära in motsvarande uppgifler än om en enheilig insamlingsru­tin och cenlral lagring av uppgifterna lillämpades.

I och med all man inför en "ny" högskola med ell belydligl slörre lokalt ansvar för kursutbud m.m. och delvis andra mål, l.ex. ålerkommande utbildning, menar socialslyrelsen all del är viktigt atl man inle låser upp den framtida statistikproduktionen genom alt initiall använda för grova klassificeringar och indelningsgrunder, framförallt i högskoleregislrel. Pga. delvis ändrade planeringsförulsältningaroch beslulsfördelningar både vad gäller högskolan och samhället i storl är det sannolikl all nya slalislik-och ulvärderingsbehov, som ej var kända eller akluella vid lidpunklen för behovsanalysen, kan uppslå,

Etl exempel på ändrade planeringsföruisätlningar är den minskade rör­ligheten på arbeismarknaden.

Ett annal exempel är hela komplexet av ålerkommande utbildning,

STATSKONTORET

Slatskonlorel finner ulredningens förslag lill omfattning och inriktning av statistik om den grundläggande högskoleulbildningen rimligl avvägt,

I likhet med ulredningen finner statskontoret skälen för ett individan-knulel högskoleregister hos SCB väga tyngre än de inlegrilelshänsyn som kan åberopas i della fall. Denna lyp av statistiska uppgifler skyddasju enligt sekretesslagen 16 § (den s, k, slalisliksekrelessen) under 20 år, medan molsvarande basuppgifter i lokala databaser för administrativt bruk - studiedokumentation i olika former - är eller skulle bli offenlliga.

Statskontoret anser atl del centrala högskoleregistret hos SCB i princip bör begränsas till enbart uppgifter om sluderande på linjer. Den dokumen­tation som kan behövas om enslaka kurser bör i försia hand vara en angelägenhet för den lokala högskoleenhelen. Med hänsyn lill del inlresse som i dag finns för analyser och sludier av "ålerkommande utbildning" liksom för beräkning av nelloanlalel studerande som påbörjat eller avslulai högskolestudier bedömer slalskonlorel del dock nödvändigt att - som utredningens majoritet föreslår - del cenirala regislrel övergångsvis också omfallar vissa individanknutna uppgifter om enslaka kurser. När en lek­niskl och adminislralivi hell ändamålsenlig lösning hunnit ulvecklas och blivit accepterad för regisirering och bearbelning av lokal studiedokumen­tation inom högskolan bör uppgifter om de enslaka kurserna ulgå ur det centrala regislrel.

Prop. 1979/80:104

89

Högskoleregistrets omfallning bör enligt slalskonlorels mening noga prövas med hänsyn till de förhållandevis höga kosinader som är förknippa­de med all hålla etl centralt regisler, Ulredningens förslag innebär en minskning av del anlal uppgifler som registreras per individ i del cenirala regislrel,

Slatskonlorel finner utredningens priorilering mellan vad som bör ingå i en löpande slalislikproduklion med ulgångspunkl i ell centralt högskolere­gister och vad som bör insamlas genom kompletterande enkätundersök­ningar rimligt avvägd bl, a, mol bakgrund av de adminisiraliva förutsätt­ningar och andra omständigheter som tillkommit genom högskolerefor­men. Vilka särskilda centrala undersökningar och enkäler som ska genom­föras bör noggrant prövas och priorileras av den föreslagna samrådsgrup­pen och slutligt avgöras i samband med den budgelmässiga behandlingen av SCB;s anslagsframslällning.

Statskontoret lillstyrker ulredningens förslag om en obligatorisk gemen­sam kärna för all lokal studiedokumentation inom högskoleområdel och om behovel av särskilda föreskrifter för läroanstalternas skyldigheter i dessa avseenden,

Slalskonlorel biträder ulredningens uppfallning alt del bör ankomma på respektive högskoleenhet atl själv avgöra hur dokumentationen bör or­ganiseras och vilken teknik som bör användas, STUDOK-syslemet bör i detla sammanhang bedömas som ell hjälpmedel bland andra för alt kunna uppfylla kraven på lokal studiedokumentation. Systemet bör vidareut­vecklas så att del bättre än hittills tillgodoser rimliga rältssäkerhetskrav och lokala administrativa krav.

Statskontoret bilräder ulredningens bedömning alt UHÄ behöver för­slärkas med de föreslagna Ijänsterna för all kunna klara fortsall verksam­hel med bl, a, en datorbaserad lokal studiedokumentation. Statskontoret vill i della sammanhang erinra om all utredningen om central rationalise­ring och ADB i silt betänkande Rationalisering och ADB i statsförvaltning­en (SOU 1979: 72) har förutsatt att större förvaltningsmyndigheter har egen ADB-kompelens för bl. a. denna typ av syslemutvecklingsarbete.

STATISTISKA CENTRALBYRÅN (SCB)

SCB avser atl fullfölja arbelet med behovsanalysen och lägga resultaten som grund för förslag till evenluella ändringar eller kompletteringar av utredningens förslag om slalislikens omfattning och innehåll.

Behovsanalysen som instrument för all kartlägga slalislikbehov be­dömer SCB användbar dels för alt klargöra behov av ytterligare bearbet­ningar av insamlat material, dels för alt löpande följa behovsutvecklingen av högskolestalisiik, dels för alt avgöra hur statistiken skall publiceras.

SCB anser atl ulredningen i den prakliska avvägningen överbetonat de risker för den personliga integriteten som skulle ligga i att information om enskilda individer överförs från lokala register, där informalionen är of­fentlig, till def centrala högskoleregislrel, där motsvarande uppgifter är sekrelesskyddade.

Dessa avvägningar har i vissa fall letl lill att ulredningen föreslagit att väsentliga informationsbehov tillgodoses genom enkätundersökningar, trots atl de nödvändiga uppgifterna skulle kunna hämtas från exislerande register. Della gäller t. ex. uppgifler om utbildningsbakgrund.

Ulredningen redovisar vilka informationsbehov som bör lillgodoses med rikstäckande statistik. SCB anser del inle möjligt att med tillgängliga resurser och med den lekniska lösning som utredningen förordar lill alla

Prop. 1979/80:104

90

delar genomföra ulredningens förslag lill statistik med bibehållen kvalilet. Främsl gäller tveksamheten den föreslagna utflödesslalisliken. I del sär­skilda yttrandet till ulredning har Jos och[REDACTED_EFTERNAMN] lagl fram elt allerna­tivi förslag till leknisk lösning, som inte bara skulle ge slörre möjligheter alt lillgodose angelägna informationsbehov ulan även underiälla såväl läroanstalternas rapportering av uppgifler lill SCB som SCB;s möjligheier all upprätthålla etl syslem lill måttliga kosinader.

För atl lill alla delar och med aicceplabel kvalitet genomföra ulredning­ens förslag lill statistik krävs enligt SCB atl del centrala högskoleregislrel baseras på uppgifler om kursregislrering och kontinuerlig resullairappor-tering, framför alll vid utbildning molsvarande den som gavs vid de lidi­gare s. k. filosofiska fakullelerna.

Enligt SCB;s förslag skulle lill högskoleregislrels individdel rapporteras i vilka kurser de studerande är registrerade och lill den s. k. slruklurdelen rapporteras dala om kursen.

Bland fördelarna med detla förslag vill SCB särskilt betona all

a)

problemet med atl skilja på vilka studerande som läser på en utbild­ningslinje och vilka som är enstaka studerande skulle bli belydligl mindre

b)

som förslaget nu är utformat går del ej alt särskilja sluderande som läser endasl en 2-poängskurs från studerande som t. ex. läser på en 20-poängskurs. Båda kommer i statistiken atl redovisas som en slu­derande

c)

med del förslag som ulredningen lägger fram är del ej möjligt all utifrån ett centralt register belysa rekryteringsunderlaget lill forskar­utbildningen. Med SCB;s förslag lill kursregistrering bör bäde ensta­ka kurs- och linjestuderande saml uppgifter om kursen i den s. k. strukturdelen är det möjligt all direkl belysa rekryteringsunderlaget lill forskarutbildningen

d) med hänsyn lill den enskildes integritet bör det vara mer tillfredsstäl­

lande atl centralt lagra uppgifler om det som den studerande faktiskt

registrerat sig på, dvs. en specifik kurs och inle så oprecisa uppgifter

som "registrerad på kurs inom ämnesgrupp Y med syfte och nivå 

X"

e) en rapportering av de sluderande på kursnivå skulle även innebära all

kvalitetskontrollen av de uppgifter som rapporteras skulle bli betyd­

ligt enklare.

Oavsett vilken tolkning av utredningens förslag som är den rätta anser SCB det vara en lösning som kommer alt bli myckel svår att genomföra i prakliken.

Med ulredningens förslag är del oklart hur en studerande som kombine­rat linjesludier med enslaka kurssludier och därvid kommii atl skaffa sig en utbildning om minsl 60 poäng skall rapporteras. Till delta kommer all den studerande som byter läroanstalt och inte uppnår 60 poäng vid någon­dera läroanstalten inte alls kommer med i statistiken, även om vederböran­de totalt avlagt mer än 60 poäng.

SCB finner det vidare otillfredsställande att man inte skall ha den poten­tiella möjligheten atl kunna beskriva den myckel slora grupp studerande som inte når upp till 60 poäng. Resultaten av sådana undersökningar av nybörjarnas sociala bakgrund och arbetslivserfarenheter som enligt utred­ningen skall göras, riskerar atl bli lämligen onyanserade om man bara kan konstatera atl ingående personer börjat studera i högskolan men inte kan komplettera med några uppgifter om hur det gått med studierna i andra fall än för dem som avlagt minst 60 poäng.

Prop. 1979/80:104

91

SCB föreslår mol bakgrund av vad som ovan anförts, all insamlingen av uppgifler om sludieresullal görs konlinueriigl på kursnivå och all liksom i del nuvarande provisoriska systemet (se avsnill 4,5 sid, 62 i ulredningen) uppgifler om hell avklarade kurser för studerande vid utbildningar molsva­rande de lidigare filosofiska fakullelerna rapporteras.

Med SCB; s förslag lill lösning är man inle låst beiräffande vilken ul-flödesslatistik som skall las fram, men skall en låsning ske på del sätt ulredningen föreslår förordar SCB en redovisning av anlalet personer med 80 poäng i stället för 60 poäng som är ulredningens förslag. Skälen lill della skulle vara de som ulredningen själv framför, nämligen slörre relevans i förhållande lill arbeismarknaden och anpassning lill Svensk ulbildningsno-menklalur(SUN),

De uppgifler om de studerandes utbildningsbakgrund, som ulredningen föreslår är emellertid inle tillfyllest för de beräkningar av elevströmmarna genom utbildningssystemet och utflödet till arbetsmarknaden som SCB:s prognosinstilul gör, Enkäluppgifler för vart iredje eller vart femle år är för sällan och behörighetsgrund ger en alltför grov indelning, ulan möjlighel atl särskilja sluderande från olika linjer i gymnasieskolan. Som del provi­soriska högskoleregislrel nu fungerar får man heller inle in uppgifler om behörighetsgrund från alla utbildningar, t, ex, inle från konslnärliga utbild­ningar av olika slag. Vad gäller antagna till kommunal högskoleutbildning får man inte uppgift om när den behörighetsgivande utbildningen avslutats, vilket är nödvändigt för prognosinstilulels ovan nämnda beräkningar.

SCB finner denna lösning olämplig av produktionstekniska skäl. Uppgif­terna om de studerandes utbildningsbakgrund är av inlresse inle enbari vid inträdet i högskolan utan också vid uppföljning av studieresultaten för olika nyböriargrupper.

Enligi utredningen skall man analysera sludieframgången bl, a, mol bak­grund av de studerandes behörighetsgrund. Delta ger enligt SCB en allde­les för grov indelning som kommer att dölja verkliga skillnader.

För alt statistik över studieresultat skall bli meningsfull krävs enligt SCB all uppgifter från gymnasieskolans elevregister används för all beskriva utbildningsbakgrunden.

Följer man ulredningens förslag och avidentifierar materialet så snart slalisliken lagils fram, skulle del medföra ökade kosinader, då man blir tvungen atl sambearbela gymnasieskolans elevregister och högskoleregis­lrel,

SCB kan inte finna alt lagring av uppgifler ur gymnasieskolans elevregis-ler i högskoleregislrel innebär elt så storl intrång i den personliga integrite­ten atl del motiverar de extra kosinader som upprepade sambearbelningar medför, F, ö, är utbildningsbakgrund en viklig slratifieringsvariabel även för andra specialundersökningar än dem som ulredningen föreslagil,

SCB vill mol bakgrund av del ovan sagda yrka på all man ulifrån lillgängliga maierial - uppgifler om tidigare utbildning från olika antag­ningssystem och gymnasieskolans elevregisler - framställer en med hän­syn till analysbehoven så noggrann bild som erfordras av de högskoleslu-derandes lidigare utbildning och all dessa uppgifter lagras i högskoleregis­lrel.

Utredningen förordar av inlegrilelsskäl alt man inte försöker förbällra kvaliteten på statistiken över 2S:4-or, genom all sambearbeta högskolere­gislrel med gymnasieskolans elevregister,

SCB kan inle instämma i den bedömningen. Det kanske vikligasle insla­get i högskolereformen är just att öppna högskolan för nya grupper av sluderande.

Prop. 1979/80:104

92

Ulredningen har ju för övrigt förordat all sambearbetning av högskolere­gislrel med gymnasieskolans elevregisler skall göras regelmässigt, varför del är svårt att förslå inslällningen atl inle göra delta i fråga om statistiken över s, k, 25: 4-or,

SCB vill undersiryka vikten av all uppgifler om de studerandes sociala bakgrund insamlas. De erfarenheter som SCB erhöll från den i ulredningen refererade insamlingen av uppgifter från högskolenybörjare hl -77 pekar på, alt en sådan undersökning bör omfalla samtliga nybörjare etl givel läsår. Detla mot bakgrund av dels den deball som förls om högskolerekry-teringen och som klart visal på otillräckligheten med en redovisning i sammanslagna utbildningsgrupper som en urvalsundersökning medför, dels all sådana uppföljningsundersökningar som utredningen skisserar bland sluderande med olika socnal bakgrund och vid olika utbildningar knappast låter sig göras om inle uppgifler finns för samtliga sluderande, SCB vill också här peka på all de uppgifter om social bakgrund som samlades in för högskolenybörjarna ht -77 omfattade såväl yrke som ut­bildning för föräldrar och den studerande. Samtliga dessa uppgifter bör så som ulredningen också förespråkar användas för redovisning av social bakgrund,

Beiräffande integritetsfrågan framhåller ulredningen atl del är "angelä­gel all de tillfrågade får tydlig informalion om vilka uppgifler som kommer att inhämtas frän andra regisler och vilka sambearbelningar som kommer atl göras," 1 della inslämmer SCB hell. Men ulredningen vill också gå längre; "Likaså måste de upplysas om atl de har rält atl förbjuda atl de lämnade uppgifterna används för sambearbelning med andra regisler över huvud taget eller för sambearbelning med vissa andra regisler samt om när och hur registret kommer atl gallras,"

Della är en fråga som datainspektionen har atl avgöra. SCB anser för sin del alt del inle är sakligt rimligt atl intervjupersoner detaljreglerar använd­ningen av de uppgifter de lämnar. Elt sådant förfarande skulle för övrigl innebära en särbehandling av denna grupp av uppgiflslämnare jämfört med andra grupper som ingår i SCB: s undersökningar.

I utredningsförslaget lill närvarandeslalislik sägs atl någon forllöpande statistik över nettoanlalet närvarande ej är befogad.

Med de slora skillnader som blir mellan en brutto- och en nettoredo­visning anser SCB det motiverat all fortsätta med en nettoredovisning.

Utredningen har förutsatt att den s. k. gäststuderandekommittén kom­mer atl lägga fram förslag om vilka behov av statistik över utländska sluderande som skall lillgodoses med cenlral statistik och har därför av­stått från all själv lägga fram något förslag om sådan statistik. SCB vill här påminna om de internationella överenskommelser verkel har om rappor­tering lill bl. a. UNESCO och OECD om antalet ufländska sluderande i Sverige. I det nuvarande provisoriska systemet liksom i ulredningens förslag finns ingen möjlighet atl särskilja utländska sluderande. SCB ulgår från all gäststuderandekommittén kommer att ta upp siatislikbehoven i sill belänkande.

Om uppgifterna om antagna levereras avidenlifierade lill SCB skulle della omöjliggöra den sambearbelning mellan olika antagningssystem. SCB föreslår därför aU uppgifter från UHÄ:s centrala antagningssystem och från antagningsmyndigheter för kommunal högskoleulbildning levere­ras med identifierade personuppgifter och atl SCB efler nödvändiga bear­betningar för sökande/antagna-statistiken och överföringar av behörighets-uppgifter för studerande som påbörjai utbildning ej sparar några person-

Prop. 1979/80:104

93

uppgifter uiöver vad utredningen föreslår skall finnas i del cenirala hög­skoleregislrel.

SCB anser atl beslämmelser om skyldighel att lillse alt vissa uppgifler om de sluderande och deras sludier dokumenteras enligt föreskrifter som meddelas av UHÄ efler samråd med SÖ, styrelsen för lantbruksuniversite­tet och SCB, är oundgängliga som grundval för den cenirala högskolesla­tisliken.

SCB vill också starkt undersiryka utredningens uppfattning all en förut­sättning för all de uppgifter ur de olika lokala STUDOK-registren skall kunna användas i sammanställningar - dvs. bilda underlag för den cen­trala slalislikproduklionen - är enhetlighet i innehåll och definitioner. Ulredningens förslag om en ledningsgrupp för STUDOK-systemen finner SCB därför väl motiverat.

Ansvaret för den cenirala högskolestatisliken föreslås även i fortsäU­ningen åvila SCB. De skäl härför som framförs i betänkandet vill SCB instämma i. Vad sedan gäller den jusiering i ansvarsfördelningen fackmyn-dighet-SCB som framförs så tillslyrker SCB ulredningens förslag om inrättandet av elt samrådsorgan inom SCB;s ram för diskussion om beho­vet av resurser och användningen av de medel som av siaismaklerna anvisas för ändamålel. Ulredningens förslag om sammansällning av repre­senlanler i samrådsorganel finner SCB välavvägt.

Vad gäller kosinaderna ulgår SCB från all del skall vara möjligt att -med de undanlag ulredningen själv anför - klara ulredningens förslag inom anvisad medelsram. SCB ser dock vissa risker för all ulredningens förslag blir dyrare än beräknai.

SCB finner del också väsentligl alt undersiryka ulredningens ullalande om del nödvändiga i att särskilda medel slälls lill förfogande för förberedel­searbetet med den nya ordningen på olika nivåer både lokalt och centralt. SCB vill emellerlid inle nu, vilket ulredningen föreslagil, försöka beräkna behovet av särskilda medel för planerings- och förberedelsearbetet, utan avser alt åierkomma härom när beslul fallats med anledning av ulredning­en.

Det förslag till kursregislrering och konlinuerlig resullatsrapporlering som SCB förordar kommer enligt SCB; s mening inte all ställa sig dyrare i en driflsilualion än utredningens förslag, på sikt snarare Ivärlom.

SCB instämmer i utredningens ullalande atl det är nödvändigl all "me­del slälls lill förfogande för all genomföra undersökningar om bl.a. de sluderandes sociala bakgrund, även om della innebär alt tolalkoslnaderna för högskoleslatisliken någol ökar de år då dessa undersökningar genom­förs." SCB:s förord för totalundersökning av nyböriare ell givel läsår innebär givelvis större kosinader än om man undersöker elt representativt urval.

Denna merkostnad är emellertid enligt SCB försvarbar med tanke på den kvalitetshöjning man når och därmed ökad användbarhet av undersök­ningsresultaten.

SVENSKA KOMMUNFÖRBUNDET

Kommunförbundei vill inledningsvis med lillfredsslällelse konstalera alt ulredningen genom tilläggsdirektiv fåll i uppdrag alt bl. a. belysa behoven av sialisliskl underlag för bedömning av frågor som rör sambandet mellan utbildning och arbetsmarknad.

Del vore önskvärt att dokumentation och statistik inom all utbildning på alla nivåer kunde tjäna såsom elt förbällral underlag för planering och uppföljning av högskolans verksamhel.

Prop. 1979/80:104

94

Dokumentation om avslutande av högskolestudier med möjlighet till statistisk bearbelning en tid efler, vore av värde. Det vore också värdefulll att varje ianspråklagande av utbildningsplats och därmed utbildningsresurs på olika nivåer - kurser eller dylikl - vore dokumenterat och kunde redovisas sammanslälll.

Det torde dock vara nödvändigt att såväl dokumentationen som statisti­ken med hänsyn lill bl.a. ekonomiska skäl begränsas till all motsvara en lägre ambilionsnivå än vad som enligt ovan i och för sig är önskvärt.

Kommunförbundei kan anslula sig lill vad ulredningen anför i frågan om den enskildes integrilel. Del är väl motiverat all inhämtande av personupp­gifter begränsas lill vad som kan anses mest nödvändigt med hänsyn lill del informationsbehov som föreligger.

Den närmare ulformningen av sekrelesslillämpningen bör anpassas lill reglerna i den nya sekretesslag, som avses träda i kraft den 1 januari 1981.

Rent allmänt vill kommunförbundei undersiryka viklen av alt ulveck­lingen inom högskoleområdel kan följas. Förbundel delar också ulredning­ens uppfallning alt högskolorna i princip lokall bör avgöra vilken statistik som kan vara angelägen med hänsyn lill planering och uppföljning.

Atl sluderande på såväl allmänna ulbildningslinjer som enslaka kurser skall omfattas av statistiken anser slyrelsen självklart.

Kommunförbundei vill ha en loial överblick avseende de sluderandes ålder, kön, lidigare utbildning m. m.. vid lilllräde lill högskolor.

Lika vikligl är del alt utflödet som helhet från högskolan redovisas. Kommunförbundei kan inle anslula sig till den begränsning som ulredning­en föreslår, alt sluderande på enstaka kurser skall ingå i ulflödesstalisliken endasl om de förvärvat minst 60 poäng, varav minst 40 inom samma ämnesgrupp. De allmänna enslaka kurserna ulgör, som ulredningen också konstaierar, en myckel slor del av högskoleulbildningen. Huvudparten av de som studerar inom enstaka kurser lorde inle uppnå vare sig nämnda 60 eller 40 poäng. Det är därför angelägel alt utflödesslalisliken omfallar sluderande som förvärvat minst 20 poäng inom samma ämnesgrupp, mot­svarande minsl en termins studier.

Kommunförbundei ansluter sig också lill atl en obligatorisk kärna av dokumentation skall ingå i den lokala studiedokumentationen.

SCB föreslås även i fortsättningen ha ansvarei för högskoleslatisliken. Kommunförbundei anser del vara en god princip alt statistiken, som utredningen föreslår, skall ulformas så atl elt relevant basmaterial finns tillgängligt för de punktvisa undersökningar som skall kunna göras för atl lillgodose akluella och relevanta mformationsbehov.

Ett permaneni samrådsorgan knutet till SCB, som ulredningen föresla­gil. kan enligi styrelsen lillgodose behovel av samverkan mellan högsko-leiniressenlerna å ena sidan, och den cenirala statistikproducenten å andra sidan.

Utredningen lägger även förslag om sammansätiningen av della sam­rådsorgan. Del kan då konstateras att varken kommunförbundei eller Landstingsförbundet föreslås ingå. Med hänsyn lill de omfattande och växande verksamhetsområden som kommunförbunden represenlerar samt förbundens skilda avnämarintressen finner kommunförbundei del vara av slor vikl alt förbunden var för sig blir representerade i samrådsorganel.

Kommunförbundei vill även anslula sig lill vad utredningen framhåller som nödvändigl. nämligen all särskilda resurser slälls till förfogande för förberedelser och genomförande av förslagel.

Begränsade koslnadsslegringar får inle uigöra skäl för alternativet all kvalitativt försämra statistiken.

Prop. 1979/80:104

95

LANDSTINGSFÖRBUNDET

Landslingsförbundel anser all ulredningens förslag lill fördelning mellan obligatorisk cenlral registrering och övrig regisirering är väl avvägda.

Utredningen gör enligt Landslingsförbundel den rikliga bedömningen all de olika högskolestyrelserna även i forlsätiningen själva skall kunna be­stämma den lokala studiedokumentationens innehåll och uppläggning lik­som i valel mellan msnuell och aulomalisk behandling. Inom denna huvud­princip föreslås sedan ett för hela högskolan gemensaml minimiinnehåll för den lokala studiedokumentationen. Landstingsförbundet anser del viktigt aU hela högskolan får en enheilig redovisning, oavseU huvudman och oavsett om studierna sker på linjer eller i enstaka kurser. Utan att gå in på en bedömning av detaljerna tillslyrker förbundel därför förslaget om eU minimiinnehåll.

UNIVERSITETS- OCH HÖGSKOLEÄMBETET (UHÄ)

Den hiltillsvarandt; osäkerheten om hur högskolestatisliken skall ulfor­mas har på etl olyckligt sätl fördröjt tillgången på statistik om den nya högskolan. Bristen på översiktlig högskolestalisiik har bl.a. varil besvä­rande för Ulvärderingen av högskolereformen och för den cenirala utbild­ningsplaneringen. Å andra sidan har dröjsmålet medfört atl föreliggande förslag kunnat utnyttja erfarenheter som vunnits först efter högskolerefor­men. STUDOK-utredningens belänkande innebär en kritisk omprövning av formerna för produktion och tillhandahållande av statistik om högsko­lan, samtidigt som utredningen eftersträvat att för den framlida högskole-slaUsliken fillvarala erfarenheler från den tidigare slalistikproduklionen.

UHÄ räknar med au kraven på högskoleplaneringen kommer atl öka under de närmaste åren, bl.a. beroende på an trycket på myndigheterna atl utnyttja fillgängliga resurser optimalt ökar. Detla medför med säkerhel krav på högskoleslatisliken som f. n. inle kan preciseras. Ulredningen har emellertid eftersträvat en flexibilitet som kan användas för atl lillgodose nya behov och önskemål.

Samiidigi är UHÄ medvetet om all elt ambitiöst program för högskole-slafisliken förutsätter insamling, lagring och sambearbelning av individ­uppgifter på ell säll som av många anses vara stötande. Främsl lagringen och sambearbelningén av individuppgifter bör därför begränsas.

Utredningen har i göriigasle mån försökl väga de ovan nämnda aspek­terna på högskoleslatisliken mol varandra. Flertalel av regionslyrelserna och de högskoleenheter som yttrat sig har i princip anslutit sig lill ulred­ningens förslag eller har uttalat aU förslagel i slort sell är väl avvägt. UHÄ inslämmer i denna bedömning.

Flera remissinstanser ifrågasäuer disciplinnämndens lämplighet för alt handha integritetsfnigor. Några högskoleenheler förordar all högskole­styrelsen själv skall ansvara för dessa frågor eller besluia om vilkel lokall organ som skall handha dem. UHÄ föreslår all högskolestyrelsen ges ansvarei för inlegriletsfrågor i anslutning till lokala studeranderegisler med möjlighet all delegera ansvarei hell eller delvis lill antagningsnämnd eller disciplinnämnd. Härutöver kan naturiiglvis särskilda beredande och rådgi­vande organ inrätlas enligt lokala beslut.

Ulredningen har inte närmare belyst hur slalisiik över ålerkommande utbildning skall utformas, men del cenirala högskoleregislrel och de sär­skilda resurser för specialundersökningar som föreslås ger uirymme för etl utvecklingsarbete i syfte all förbättra slalisliken om ålerkommande utbild­ning inom högskolan.

Prop. 1979/80: 104

96

Inom högskolestatisliken är det av slort intresse all i vissa sammanhang kunna särskilja sluderande med olika lidigare utbildning. Det är angeläget all man i högskolestatisliken har möjlighet all särskilja dessa olika grup­per.

Trots atl ulredningen avvisat della förslag anser UHÄ all sambearbel­ningar mellan gymnasieskolans elevregisler och uppgifter i högskoleregis­lrel även bör kunna användas för all lillsammans med elevenkäter belysa nybörjarnas lidigare utbildning.

Ulredningen föreslår all uppgift om kvolgruppslillhörighet skall ingå i högskoleregislrel. Denna uppgifl bör därför för linjestuderande överföras från antagningssystemen.

För att möjliggöra en löpande statistik om studerande på enslaka kurser, som belyser dessa studerandes roll inom högskolan, är del enligi UHÄ;s uppfallning nödvändigt atl beröida sluderande las med i del föreslagna centrala högskoleregislrel,

UHÄ anser för sin del all del är väsenlligl alt enslaka kurser kan beskrivas på båda de säll som utredningen föreslagil. Med tanke på de synpunkter som framförts av remissinstanserna anser UHÄ att den exakta ulformningen ytteriigare bör övervägas. Förändringar kan också behöva göras efterhand - bl.a. kan behovel av uppgifler om underlaget för fors­karrekryteringen behöva beaktas. UHÄ föreslår atl UHÄ ges i uppdrag all efler hörande av högskoleenhelerna, regionstyrelserna och SCB fastställa den exakta ulformningen av en klassificering av enslaka kurser. Därvid bör även undersökas den av ulredningen diskulerade möjligheten alt ange nivåer för kurser.

Den enskilda högskoleenhelen bör - liksom i dag - ha möjlighel atl i sitt studiedokumenlationsregister införa yllerligare uppgifler om enslaka kur­ser.

UHÄ lillstyrker utredningens förslag om all enkäler angående social rekrylering skall göras med tre lill fem års mellanrum. Kostnaderna för denna typ av undersökningar är emellerlid slora, samiidigi som denna melod endasl lämpar sig för atl studera slörre förändringar av den sociala rekryleringen än som normalt brukar inlräffa under några år.

Vad belräffar statistik rörande utländska sluderande anser UHÄ all del är olyckligt all sådan slalisiik saknats för de senaste åren. Det bör därför undersökas om inle sådana uppgifler kan insamlas för statistiska ändamål i anslutning lill de lokala sludiedokumenlalionssyslemen ulan all uppgif­terna blir offenlliga eller för lätt lillgängliga. Vidare bör undersökas om sambearbelningar mellan högskoleregislrel och centrala befolkningsregis­ter kan ge åtminstone en del av del nödvändiga underlaget för en sådan statistik, UHÄ förulsäller i likhet med utredningen all gäslsluderandekom­miltén kommer atl närmare behandla behovet av slalisiik om ulländska studerande,

UHÄ tillstyrker förslagel atl statistik om sökande och antagna skall begränsas lill atl endasl avse sökande till utbildningslinjerna och alt det skal! baseras på uppgifter från antagningssystemen,

Uppgifler om sludieresullal i form av avlagd poäng är av stort inlresse i samband med verksamhelsredogörelser vid högskoleenheterna, UHÄ räk­nar därför med atl sådana uppgifler i framliden skall redovisas i della sammanhang men däremot inle redovisas särskilt till SCB,

Ulredningen föreslår all begreppel högskoleutbildade individer liksom hitlills i arbelsmarknadssammanhang skall innefatta alla som uppnått etl visst antal poäng. Eflersom det blir allt vanligare atl sluderande på olika

Prop. 1979/80:104

97

säu kombinerar sludier och förvärvsarbete, kan det vara motiverat aU denna statistik innefattar även dem som kontinueriigt läser på en utbild­ningslinje fram lill en examen och därvid passerat det angivna poängtalet. UHÄ vill dock ifrågasätta om inte denna rapportering kan begränsas lill all endasl avse dem som uppnåll det angivna poängtalet och är frånvarande från högskoleulbildningen minsl en lermin. Vilkel poängtal som rapporter­ingen skall avse bör avgöras av konsumenterna av berörd statistik. UHÄ vill dock framhålla att man mol förslaget atl en viss del av poängsumman inom enslaka kurser skall tillhöra en viss ämnesgrupp kan resa den invänd­ningen, all slalisliken då skulle påverkas av hur delaljerad ämnesindelnin­gen är inom olika områden.

För en ökad förståelse av hur högskolan fungerar sett ur studerandeper­spektiv och selt ur den återkommand ulbildningens och arbelsmarknadens perspekliv är del angelägel all del föreslagna centrala högskoleregislrel utnyttjas för statistik om sluderandeslrömmarna inom saml ul och in ur högskolesystemet. Detta innebär en utökning av de löpande bearbetningar­na uiöver vad ulredningen synes ha räknal med.

Av det anförda framgår viklen av elt centralt regisler för skilda slag av slalislikproduklion. UHÄ vill särskilt undersiryka all den ökade omfatt­ningen av ålerkommande utbildning och del allt mer decentraliserade högskoleväsendet gör elt sådanl register t. o. m. angelägnare än del var för t. ex. lio år sedan.

Beiräffande ansvarei för del cenirala högskoleregislrel lillslyrker UHÅ all della även i fortsättningen skall åvila SCB. Härigenom kommer registel all även skyddas av det särskilda sekretesskydd som numera gäller för maierial inom SCB (SFS 1977; 1029 16 S). Samiidigi ökar möjlighelema lill samordning av högskoleslalisliken med annan slalisiik.

Ulvecklingen på del ADB-tekniska områdel medför atl del på sikl kan antas bli möjligt alt delvis ersätta uppgifterna i etl centralt högskoleregisler med en samordnad bearbetning av lokala daiorbaserade studiedokumenla­tionsregister. Etl sådanl syslem förulsäller all en slörre andel än f. n. av högskolans sluderande ingår i sådana regisler. Del släller också slörre krav på enhetlighel mellan de lokala registren och måsle föregås av ell omfat­tande tekniskt utvecklingsarbete. UHÄ finner del därför inle realistiskt atl för närvarande föreslå elt sådanl registersystem som underlag för högsko­leslalisliken men är berell all medverka i fortsall utrednings- och utveck­lingsarbete med della syfle.

UHÄ vill i detla sammanhang peka på all de lokala och del cenirala högskoleregislrel endast kan lillgodose behoven av uppgifter om ålerkom­mande utbildning ininn högskolan. UHÄ vill därt"ör i likhei med ulredning­en understryka viklen av all del vid sidan av nuvarande regisler startas s. k. longitudinella urvalsundersökningar som kan beskriva utbildningens omfattning inom alla utbildningsformer och över långa lidsperioder för slumpmässiga urval av sluderande.

Beiräffande gallringen av del cenirala högskoleregislrel inslämmer ul­redningen i dalainspeklionens föreskrifl att uppgifter äldre än 20 år skall gallras. Med lanke på nuvarande sludiemönster skulle emellerlid della i många fall innebära all även uppgifter om sluderande som fortfarande studerar eller nyligen sluderal skall gallras. UHÄ föreslär därför atl gall­ringsreglerna i stället utformas så atl uppgifler om studerande som inle studerat under de senasle 20 åren skall gallras. Troligen bör dock person­nummer för sädana sluderande få bibehållas i regislrel. så alt sådana sluderande l.ex. inle klassificeras som nybörjare i högskolan om de åler­kommer efler mer än 20 års bortovaro. 

7    Riksdagen 1979180. 1 saml. Nr 104

Prop. 1979/80:104

98

UHÄ förulsäller att det nya centrala högskoleregislrel organisatoriskt skall uigöra en fortsättning av det lidigare högskoleregislrel. så alt inga onödiga broll i statistiken uppslår. Vidare förutsälter UHÄ atl SCB:s uppgifler om forskarsluderandc även i framliden skall ingå i ell cenirall högskoleregisler. Samordningen mellan slalisliken om grundläggande hög­skoleulbildning och slalisliken om forskarulbildningen kan emellertid preciseras försi i samband med den översyn av slalisliken över forskarut­bildningen som SCB våren 1979 fiitt i uppdrag all göra i samråd med UHÄ. Få invändningar har från högskolemyndigheternas sida rests mot ulred­ningens förslag lill obligalorisk lokal studiedokumentation. UHÅ tillstyr­ker utredningens förslag. Beiräffande innehållet i de lokala daiorbaserade sludiedokumentalionsregislren föreslår universiieiei i[REDACTED_EFTERNAMN] alt även upp­gift om diarienummer eller motsvarande för ulbildningsbevis skall kunna ingå i regisiren. UHÄ anser det väsenlligl all dessa register kan anpassas lill lokala behov när detta inte medför risker för den nödvändiga enhelliga delen av studiedokumentationen. Om däri"ör dalainspektionen accepterar en sådan komplettering, bör den kunna ske.

UHÅ har under del senasle året fåll flera förfrågningar från nya högsko­leenheter om möjligheterna för dessa all ansluta sig lill STUDOK-sysle­met. 1 försia hand har önskemålen varit all få ulnyllja systemet för lokal anlagning. UHÅ räknar därför med all - enligi den procedur utredningen föreslår - STUDOK-syslemel successivi kommer all införas vid allt fler högskoleenheler, någol som i sin lur släller forlsaila krav på ulvecklingsar­beiei. Bl.a. kan det bli akluelll all bredda användningsmöjlighelerna för STUDOK-syslemet till andra datorsystem än de som finns på de nuvaran­de datorcentralerna inom högskolan.

UHÅ vill framhålla svårigheterna all på sikl bedöma kostnaderna för ell syslem som forlfarande ulvecklas men lillslyrker på nuvarande premisser ulredningens förslag. Om inte tillräckliga resurser kan disponeras för sys-lemefs fortsatta drifl och utveckling är det emellerlid enligi UHÅ;s mening inte försvarbart atl bibehålla systemet. Utredningens förslag är all se som ett minimum för all UHÄ skall kunna vidmaklhålla och vidareuiveckla sysiemel i enlighel med de av ulredningen redovisade riktlinjerna.

Del hittillsvarande utvecklingsarbetet avseende den lokala studiedoku­mentationen har i hög grad slyrls från UHÄ. Ulredningen föreslår atl del framlida ansvaret skall åvila en ledningsgrupp med en förelrädare för varje högskoleenhel som är ansluten lill systemet. Vidare bör represenlanler för UHÅ, SCB och SFS ingå i ledningsgruppen. UHÄ tillslyrker della förslag liksom den ordning för anslutning av högskoleenheter till systemet som utredningen förordar.

Ulredningen föreslår all ell permanent samrådsorgan inrälias inom SCB och ges ell avgörande inflytande på utformningen av högskoleslatisliken och disposilionen av de resurser som SCB föriogar över härtor. UHÅ lillslyrker den föreslagna ordningen eftersom den kan ge möjligheier till en fortsatt löpande diskussion om prioriteringen av slalislikbehov mellan närmast berörda intressenter liksom möjlighelen all på ell säll som hittills saknats samordna den löpande statistiken med olika specialundersöknin­gar, inklusive SCB:s enkäler lill skolelever och högskolesluderande.

HANDELSHÖGSKOLAN 1 STOCKHOLM

Del syslem för högskolestalisiik som föreslås i beiänkandei är i försia hand anpassal för det statliga och kommunala högskoleväsendel. Kommit­tén nämner emellerlid alt det även finns elt fålal läroanstalter med enskild

Prop. 1979/80:104

99

huvudman av vilka den största är Handelshögskolan i Siockholm. "Del är enligt vår mening angelägel alt även dessa läroanstalter tas med i statisti­ken om grundläggande högskoleulbildning" (sid. ISO).

Handelshögskolan inslämmer i delta uttalande och är för sin del beredd atl liksom för närvarande bidra med uppgifter till högskoleslalisliken.

SVERIGES LANTBRUKSUNIVERSITET

Behoven av informalion om högskoleulbildning är slora. Ulredningen har genomfört en behovsinvenlering. Tyvärr har inle ulredningen använl denna invenlering för en grundlig analys och priorilering av behoven av informalion. varvid lantbruksuniversitetet lillmäler ledamolen Jos" och experten Lindströms särskilda yllranden slor vikl.

1 likhei med Jos och[REDACTED_EFTERNAMN] menar lanlbruksuniversiielel all högsko­leregislrel bör omfalla två delar - en individdel och en struklurdel.

Individdelen i det cenirala högskoleregislrel bör endast omfatta slude­rande på ulbildningslinjer. De enstaka kurserna svarar främsl mol lokala och regionala behov och tillräckliga uppgifter om dessa borde kunna läm­nas via regislrels struklurdel.

Det är inte säkert all man med den av utredningen föreslagna klassifice­ringen av enslaka kurser får någon meningsfull överblick av innehållel i den samlade verksamhelen. Man bör i stället välja en mer arbelsmarknads-sekloranpassad klassificering av statistiken över enstaka kurser.

Ulredningen menar all del är vikligl all sludera de högskolesiuderandes sociala bakgrund och man vill därför genomföra fortlöpande studier av denna variabel i populaiionen anlagna lill högskoleulbildning. Del är inte självklart alt man får korrekta måll på "social snedrekrylering" inom ulbildningslinjer om man samiidigi har gjort ell urval av sluderande till linjen grundat pä etl urval av sökande, ell urval som dessulom ofia inne­håller lottningsmomenl. Man borde främst söka förklaringen lill sociala skillnader i högskolerekryleringen i lidigare led. l. ex. i gymnasieskolan.

De lokala regisiren bör bygga på en kärna av obligatoriskt regisirerade individuppgifter. Lantbruksuniversitetet accepterar att dessa uppgifter omfallar person- och adressuppgifter, uppgifter om allmän och särskild behörighel, om anlagning, terminsvis närvaro och om slutförd utbildning.

Lantbruksuniversitetet intar en särslällning i högskolan. Lantbruksuni-versilelet svarar för hela den yrkesförberedande utbildningen inom flera vikliga samhällssektorer. Det är därför viktigt all del föreskrivs samråd med lanlbruksuniversiielel både när UH.Ä och SCB skall utfärda tillämp­ningsföreskrifter rörande sludiedokumenlalion.

VÄRNPLIKTSVERKET IVPV)

1 ulredningens punkl 5.8 Ulflödesslalislik nämns vpVsom en av avnä­marna. Delta är rikligl men verkel är även avnämare vad avser 5.6 Till-slrömningsslalislik. Verkel har behov av och får idag del av lillslrömmn-ingstalisliken.

Analogi med förhållandel enligi ovan anges VPV under rubriken "Övrig facklillsyn" i avsnill 3.3 Ulflödesslalislik men icke i 3.1 Tillslrömningsta-listik. VPV; s informationsbehov bör markeras även här.

DATALAGSTIFTNINGSKOMMITTEN (DALK) (Ju 1976:05)

DALK har inle någon erinran mol de överväganden som ulredningen redovisal angående den enskildes inlegrilel. Vad särskilt gäller uppgifter

Prop. 1979/80:104

100

om betyg i de daiorbaserade sludiedokumenlalionssyslemen får med hän­syn lill ändamålet godlas alt sådana uppgifter registreras, även om uppgif­terna är all anse som mjukdala.

Vad gäller förslaget om hur högskolestatisliken skall åstadkommas delar DALK ulredningens uppfallning Is, 116) all man, särskilt med hänsyn lill de krav som kan slällas från iniegritelssynpunkt, bör begränsa registrering­en av personuppgifter till det absolut nödvändiga, DALK saknar också anledning att ifrågasätta atl etl centralt högskoleregisler även i fortsätt­ningen behövs för all lillgodose slatislikbehovel,

Ulredningen förslår (s, 131) all uppgifler insamlade via enkäl bör inflyta i högskoleregistret och all man alliså inle bör upprätta etl separal person­register för sådana uppgifter, Enligi DALK:s mening talar dock från inle-griietsskyddssynpunkt starka skäl för all specialuppgifter, avsedda för särskilda ändamål som kanske från början inte helt kan överblickas, också förs i form av särskilda personregister, DALK förordar därför all enkät-uppgifter registreras i elt eller flera särskilda personregister på samma säu som de ad hoc-undersökningar ulredningen diskulerar i sammanhanget,

DALK inslämmer i ulredningens överväganden Is, 142-144) när del gäller ulländska sluderande.

Enligt ulredningen (s, 160) används STUDOK-registren i en som del kan bedömas ökande omfallning för massullag av adressuppgifter, som sedan används för olika marknadsföringsåtgärder, Della är i och för sig, enligt DALK;s mening, inle någon önskvärd utveckling. Med hänsyn till offenl­lighelsprincipen kan dock för närvarande några förbudsregler inle ställas upp.

DALK förordar emellerlid all de ålgärder som ulredningen föreslagil tills vidare vidtas. Del är inle uteslutet atl DALK fär anledning atl åter­komma lill denna fråga i ell mera generelll perspekliv under del arbele inom DALK som gäller offentlighetsprincipen och ADB.

GÄSTSTUDERANDEKOMMITTÉN (U 1978:03)

Gäslsluderandekommiltén anser atl om uppgifter om medborgarskap och sialus las in i regisiren blii del möjligt all få uppgifler dels om de utländska sluderande som vistas här enbari för sludier (gäslsluderande) och som efter avslutade sludier lämnar landet, dels om dem som vistas här med rätl all bosätta sig och som efter studierna förutsätts blir kvar i landel (invandrare). Om sådana uppgifter inle las in torde del bli näst inlill omöjligt för högskolorna alt göra de uppföljningar av dessa sluderande som är nödvändiga för alt man fortlöpande skall kunna se till all deras förutsättningar all klara sludier och lillvaro här i Sverige blir bälire än vad som hittills varil fallet.

Anledningen lill att uppgifler om medborgarskap och status saknas i registren synes vara att man varil angelägen om alt värna om dessa studerandes personliga integrilel. Det finns i och för sig anledning att ta allvarligt på den oro som mång:a utländska studerande kan känna inför möjlighelen av att det blir relativt lättvindigt atl fä lillgång lill uppgifter om deras förhållanden, Mol delta bör emellerlid vägas myndighelernas befo­gade krav all ha tillgång till sådana uppgifter som enligt kommitténs me­ning är en ovillkorlig förutsätlning för all ålgärder för dessa grupper sluderande effekiivt skall kunna planeras och genomföras.

Kommittén är Iveksam till utredningens förslag atl uppgifler om med­borgarskap och status i stället skulle kunna införskaffas genom frivilliga enkäter bland utländska sluderande.

Prop. 1979/80:104

101

SammanfaUningsvis vill kommiitén siarkt undersiryka viklen av all uppgifler om medborgarskap och status tas upp i de register som planeras. Kommiitén har inte slutfört sitt arbele och kan således inte nu bedöma på vilka övriga områden som statistiska uppgifter om utländska sluderande kan komma att behövas. Kommillén ålerkommer lill dessa frågor i sitt kommande belänkande.

CENTRALORGANISATIONEN SACO/SR

I samband med högskolereformens ikraftlrädande 1977 upphörde insam­lingen av slalisiik som gav underlag lill beräkning av rekryleringsbasen för forskarutbildning. Del har medförl all det för närvarande är omöjligt alt bilda sig en uppfattning om antalet behöriga för tillträde lill forskarutbild­ning inom filosofisk fakultet och angränsande ämnen inom andra fakul­teter, l.ex. prekliniska ämnen inom medicinsk fakullel.

SACO/SR är förvånad över all ulredningen inte fullföljt behovsanalysen ulan i slället vall alt gå in och diskulera enskilda variabler efler svävande och oprecisa kriterier. SACO/SR inslämmer här i den kritik som framförs i det särskilda yttrandet av ledamoten Olof Jos och experten Claes-Göran[REDACTED_EFTERNAMN].

Informationsflödet utifrån och in lill de olika enhelerna och nivåerna i den decentraliserade högskoleorganisalionen är en viklig fråga som inle lillräckligl observerats i den allmänna decentraliseringsvågen. SACO/SR anser all den pågående ulredningen om studiedokumentationen delvis orsakat nuvarande svårigheler genom del förslag som lades fram 1976 och som statsmakterna också tillstyrkte.

I syfte att öka den reella beslulskompelensen eller decentraliseringen fordras ell centralt ansvar för informationen men baserad bl.a. på lokala och regionala behov.

SACO/SR kan mol denna bakgrund inle slälla sig bakom del förslag lill dalorbaserad sludiedokumenlalionssyslem (STUDOK-syslemet) som framlades i februari 1976 och som lillsammans med en behovsinvenlering under våren 1978 nu ligger till grund för UHÅ;s fortsatta utvecklingsarbete med statistik och uppföljningsrutiner. SACO/SR kan inte acceptera ulred­ningens syn atl del inte är behövligt eller lämpligl all lägga fram förslag om vilken slalisiik om den egna verksamhelen som läroanstalterna inom hög­skolan bör framställa som underiag för sin egen planering och uppföljning. Enligt SACO/SR bör den lokala slalislikinsamlingen sä långl möjligt sam­ordnas för landels samtliga högskoleenheler för alt möjliggöra jämförelser högskoleenhelerna emellan och möjliggöra redovisning av regional- eller riksslatistik.

SACO/SR kan heller inle slälla sig bakom ulredningens inslällning all direktivens kostnadskonslruklion måsle innebära alt högskoleslatisliken i framliden generelll setl inle kan ligga på en så hög ambilionsnivå som 1. ex, statistiken för de filosofiska fakulteterna gjorde de sista åren före 1977 års högskolereform,

SACO/SR delar ulredningens uppfallning om angelägenhelen av alt studera del sociala rekryteringsmönsirel, även om de främsla orsakerna till den sociala selektionsprocessen torde finnas inom de lidigare utbild­ningsnivåerna.

SACO/SR vill allvarligt invända mol ulredningens resonemang vad gäl­ler dokumentalionen kring enslaka kurser. Enligt organisalionen måsle en individ kunna lita på all etl högskoleregisler på lokal, regional eller cenlral nivå endast innehåller sanna individuppgifler. En uppgifl som dokumenle-

Prop. 1979/80:104

102

ras i ell regisler om en sluderande måsle av den sluderande kunna uppfat­tas som riklig. Ulredningens förslag utlämnar individen lill lokala myn­dighelers på oprecisa grunder baserade klassificeringsruiiner. SACO/SR ansluter sig även här lill de lankegångar som framförs i det särskilda yttrandet av ledamolen Olof Jos och experten Claes-Göran[REDACTED_EFTERNAMN] (utredningen s, 179), Organisationen anser alt dokumentalionen om enskil­da individers studieresullat skall baseras på en uppgifl om exakl den kurs den studerande har genomgålt angiven med viss beleckning enligi gällande kurskatalog, SACO/SR förulsäller all ell syslem för gemensam beleckning av kurser enligt kurskalalogen genomförs, varvid SUN-koden bör ulnyll­jas, Enligi organisalionen kan därmed ulredningens klassificeringssyslem efter innehåll och nivå slopas. Enligt organisalionen vinnes därmed all de olägenheter som ulredningen sjiilv pekar pä bortfaller. En sådan samord­ning av informationen om ulbudel av högskoleulbildning har även betonats av utredningen (ulredningen s, 111-114),

SACO/SR anser atl om statistik över huvud taget skall redovisas måste statistiken bygga på korrekt primärmalerial. Denna indalakontroll av pri-märmaterialel riskerar atl kräva ytteriigare utökade resurser om ulredning­ens förslag med regisirering och lokal kodning efter innehåll och nivå pä enstaka kurser genomföres. Del är väsenlligl alt primärmalerialel insamlas och redovisas ulan annan lokal klassificering än den som fastställts på cenlral nivå, SACO/SR förordar därför den lösning som förslås av ledamo­len Olof Jos och experten Claes-Göran[REDACTED_EFTERNAMN] i deras särskilda yltran­de lulredningen s, 179-182),

SACO/SR tillstyrker utredningens förslag atl inräita en cenlral lednings­grupp och ell samrådsorgan knutet lill SCB med angivna arbelsuppgifler och sammansättning. Dock anser SACO/SR all del bör övervägas yllerli­gare om inte de cenirala fackliga organisalionerna bör erhålla represenla­lion i ledningsgruppen,

SACO/SR vill belöna att den framlida studiedokumentationen måste bygga på uppgifter som har sin utgångspunkt i de lokala planeringsbehoven men som också går all aggregera på region- och riksnivå, SACO/SR anser all bindande föreskrifier för den lokala sludiedokumenlalionen skall utfär­das i stället för ulredningens mera lösa. oöverskådliga förslag med lokal frihet alt besluta angående uppgifler, på vilka ulredningen samiidigi kräver atl cenirala myndigheler skall basera sin slalislikproduklion,

SACO/SR anser dels all ytterligare resurser måsle slällas till högskolans och SCB;s förfogande saml alt elt sådanl sludiedokumenlalionssyslem fastslälles som minimerar kosinaderna för indalakonlroll av primärmale­rialel och minimerar behovel av specialundersökningar. Många slalistik-inlressenter har små möjligheter all beställa specialundersökningar från SCB om relevanla fakiorer. Enligt SACO/SR är det endasl elt fålal intres­senter som kan dra nytta av det insamlade malerialel genom att ha utrym­me atl bekosta dyra specialundersökningar. STUDOK-syslemet blir där­med orättvist.

SACO/SR lillstyrker utredningens förslag om s.k. reklamspärr saml förslaget att adressuppgifter förses med uppgift varifrån uppgiften hämtats. Dock bör undaniagsmöjlighel från restriktionerna kunna finnas så atl ideel­la organisaiioner utan kommersielll syfle ur regislret kan få uppgifler om födelsenummer, namn, adress, linje- eller kurslillhörighel, examen och examensinnehåll. Uppgifler ur registret skall således inle lämnas ut till annan enskild person än den regisirerade. De nämnda undanlagsmöjlighe-lerna bör prövas i den föreslagna centrala ledningsgruppen.

Prop. 1979/80:104

103

SACO/SR vill vidare betona atl det är ytterligt väsentligl alt de studeran­de blir represenlerade i olika dalaskyddsnämnder m. m. på central, regio­nal och lokal nivå. SACO/SR delar utredningens bedömning att de nuva­rande disciplinnämnderna med de ändringar ulredningen framlägger om namn, sluderanderepresenlalion m. m. vore ell lämpligare organ för dalas­kyddsfrågor framför antagningsnämnderna. Del bör dock vara en fråga för högskoleenhelerna alt falla beslut om vilken instans som är mesl lämplig.

LANDSORGANISATIONEN I SVERIGE (LO)

LO anser det vara av vikl atl den framtida högskoleslalisliken kan ge en överblick och informalion som möjliggör ell hyggligt underlag för plane­ring och dimensionering av högskolans ulbildningsulbud saml en belysning av rekryleringen både till linjer och enslaka kurser. Ulredningen har enligt LO också lagt förslag som tillgodoser dessa önskemål. LO kan därför instämma i de flesta förslag ulredningen framför.

Beträffande utflödesslalisliken från enstaka kurser föreslär dock utred­ningen att registret endasl bör innehålla sluderande som enbari förvärvat minsl 60 poäng, varav minsl 40 inom samma ämnesgrupp. Då ulredningen inte går in på någon närmare molivering för denna gruppering bör enligt LO denna fråga yllerligare diskuteras innan beslul fattas. Del är enligt LO:s mening vikligl när det gäller verksamheten med enstaka kurser all dess uiflöde, innehåll, nivå och syfle ges en överskådlig statistisk bild då dessa kurser är avsedda alt lillgodose en rad skilda ulbildningsbehov.

TJÄNSTEMÄNNENS CENTRALORGANISATION (TCO)

För TCO är del angelägel all få informalion om i vad mån den fakiiska utvecklingen av högskolan stämmer överens med de mål som salts upp. Den nära samverkan mellan högskolan, yrkeslivel och samhällel i övrigl gör också atl TCO finner det myckel angeläget med statistisk informalion av värde för planering och ledning inom högskolan. TCO:s allmänna infor­mationsbehov sammanfaller sålunda med högskolemyndigheternas.

TCO delar utredningens bedömningar vad gäller behovet av all noga kunna studera dessa förhållanden och de konsekvenser della bör få för slalislikinsamlingen.

Vad särskilt gäller verksamhelen med enslaka kurser är TCO liksom utredningen angelägen om all del blir möjligt all sludera dessa med avseen­de pä såväl innehåll som nivå och syfle.

För alt kunna anknyta till SUN-koden är det vidare önskvärt alt kurser­na jämförs med linjer och ges en nivåklassificering som anger om de moisvarar sludier på högsl 2-årig linje eller linje som är längre än 2 är.

Liksom ulredningens majoritet anser TCO all del med hänsyn lill de enstaka kursernas roll i högskolereformen är nödvändigl med central re­gistrering av även de studerande på enslaka kurser, Ulredningen föreslår att regislret bör innehålla bland annat uppgifl om atl en sluderande uppnått minst 60 poäng, varav minsl 40 inom samma ämnesgrupp. Någon närmare molivering för denna gruppering ges inte, varför det är svårl au tillstyrka förslagel. TCO vill i stället peka på del förslag lill nivåklassificering som ovan framförts och som utgår från de enslaka kursernas roll för fort- och vidareulbildning.

SVENSKA ARBETSGIVAREFÖRENINGEN (SAF)

SAF anser att den statistik som produceras centralt bör publiceras snabbt och främst ange trender.

Prop. 1979/80:104

104

SAF ansluter sig till den i ulredningen av fyra ledamöier gjorda reserva­lionen angående den centrala registreringens omfattning.

SAF anser dock all man vid sidan av all centralt registrera sluderande pä högskolelinjer även centralt bör kunna registrera antalet studerande på enslaka kurser. Det finns för näringslivet anledning all få en total bedöm­ning av anlalel som studerar en .speciell kurs 1. ex. i mikrodatorteknik. En minsta omfallning för kurser i form av en lägsla poänggräns bör krävas för all antalet sluderande skall registreras.

Uiöver uppgifler om högskolans grundulbildning är del av inlresse all centralt ha tillgång lill uppgifter om forskarutbildningen. SAF beklagar all ulredningen ej har hafl möjlighel all belysa den delen av studiedokumenta­tionen.

CENTERNS UNGDOMSFÖRBUND

Centerns ungdomsförbund delar utredningens uppfallning vad gäller behovet av högskolestalisiik. När del däremoi gäller det cenirala regislrel så delar förbundel reservanternas Bergendahl m,n, uppfaUning om all de enslaka kurserna ej bör omfallas av det centrala regislrel,

Inlegriletsskyddel för den enskilde individen bör förslärkas. På den lokala högskoleenhelen bör olika lillgänglighelsnivåer för statistiken finnas och där ell yllersl litel fålal har tillgäng lill hela regislerinnehållel.

En skärpning som i princip omöjliggör utförandet av slalisiik från slu-dieregislrel lill kommersiella företag eller intresseföreningar bör bli verk­lighet,

MODERATA UNGDOMSFÖRBUNDET

Den tolalspärrade högskolan förutsätter en omfallande studiedokumen­tation och statistik i syfte all utröna effeklen på rekrylering och utbildning inte minst med lanke på de nya kriterier som ligger till grund för intagning­arna. När statsmakterna slyr inlaigningen till all högre utbildning mol vissa meriier, måsle studiedokumentationen och slaiiEtiken kunna belysa all meriterna är relevanta och all inte vissa kvalificerade, men av inlagnings-syslemels konstruktion utestängda, grupper förekommer.

Den tolalspärrade högskolan bör omedelbart överges och antagningssys­temet reformeras, i syfle all minska betydelsen av arbelslivserfarenhel och slopa föreningslivserfarenhel såsom poänggrundande merit för anlagning. När den studerande själv utifrån uppställda förkunskaper kan välja utbild­ning, i en högskola med fritt tillträde, behöver inte lillslrömningen av elever till högskolan pä samma sätt bevakas, dokumenteras och stalistiskl beläggas.

Utredningen föreslåratl ell centralt högskoleregisler skall finnas. Mode­rata ungdomsförbundet delar inte denna uppfattning. Man bör i möjligaste mån begränsa etl eventuellt regisler. Del främsta inlegriletsholet när del gäller högskoleregislrel är inle vilka uppgifter del kommer atl innehålla, ulan del faktum alt elt sådanl regisler snabbi kommer alt innehålla föråld­rade och renl felaktiga uppgifter om de studerande. Högskoleregistret bör endast omfatta studerande på ulbildningslinje och endasl behandla påbör­jandet av sludier på linjen, behöri.ghelsgrund, högskoleenhet samt examen. Uppföljning och ulvärdering vad gäller enstaka kurser skall göras på lokal nivå.

Prop. 1979/80:104

105

SVERIGES FÖRENADE STUDENTKÅRER (SFS)

SFS kan inledningsvis konstatera alt ulredningen i långa stycken gåll de sluderande och SFS;s krav till mötes. Della gäller l.ex. synen på insam­lingsprinciper av vissa "känsliga" uppgifter, kraven på skydd för den personliga integriteten, förslag om lokala dalaskyddskommittéer m, m,

I andra delar av ulredningens förslag är däremoi SFS inle berell all instämma. Del gäller framför alll ulredningens bedömningar av behovel och nyttan av etl centralt individbaseral högskoleregisler,

Sluderandeslrömmarna in lill och ul ur högskolan är bl, a, beroende på atl det ökande anlalet av dellidssiuderande är svårare än lidigare all beskriva.

Delta ställer nya krav på beslulsunderiag. Framför alll måsle linjenämn­derna och enhetsstyrelserna få underiag för all utifrån de lokalt fattade besluten utvärdera verksamheten.

Mot önskemålen om mycket statistik måste balanseras individens krav på integritet mot insamling, lagring och samköming av känsliga uppgifter,

SFS menar atl den cenirala högskoleslatisliken måste bygga på lokalt fungerande regisler. Man bör prioritera atl få dessa alt fungera framför en ulbyggnad av centralt register. För denna syn lalar också datautvecklingen som går mot mindre syslem uppbyggda kring mini- eller meyaminidatorer framför centrala stora datorsystem,

SFS delar ulredningens uppfattning att del ur iniegritelssynpunkt allra viktigaste kravet på elt studeranderegisler är att det innehåller rikliga uppgifler,

SFS delar vidare ulredningens uppfallning atl kraven på skydd för den personliga integriteten moiiverar en begränsning av regisirerade person­uppgifter lill det absolut nödvändigaste,

SFS inslämmer i ulredningens förslag atl del är angelägel atl de lokala högskoleslyrelserna noga överväger vilka begränsningar som bör göras av de lokala registrens tillgänglighet. De av utredningen föreslagna behörigh-etssyslemen bör snarasl komma lill slånd,

SFS acceplerar också ulredningens förslag om all lägga ansvarei för bevakning av inlegriletsfrågor i anslulning till den lokala studiedokumenta­tionen på disciplinnämnden. En förutsättning är dock all nämnden får den föreslagna sammansättningen, I annat fall bör ansvaret läggas på högsko­lestyrelsen med rätt för denna atl delegera ansvarei lill särskilt inrättat organ, där de studerande förfatlningsmässigl ges rätt lill stark representa­tion,

SFS;s grundinställning till varje form av uppgiflsinsamling är alt det skall föreligga ell reelll och dokumenterat behov av de insamlade uppgif­terna. Att en uppgift eventuellt skulle kunna vara bra atl ha någon gång i framliden är inle elt dokumenterat behov,

SFS delar ulredningens uppfattning all det i och med den decentraliser­ing av ansvaret som skell genom 1977 års högskolereform saknas anled­ning all centralt i detalj följa Lex, studiegång och sludieresullal vilkel självfallel måsle slå igenom också i fråga om den rikstäckande slalistikpro­duklionen.

För den lokala planeringen är ell centralt register ej användbart då framställningstiden för statistiken blir för lång. Uppgifterna är föråldrade då de väl når fram.

Centralt är det framför allt av intresse atl kunna följa trender och utvecklingstendenser, "konlrollera" måluppfyllelse m, m.

SFS delar utredningens syn vad gäller det angelägna i alt kunna följa

Prop. 1979/80: 104

106

ulvecklingen gällande de sluderandes sociala bakgrund, förekomslen av ålerkommande utbildning och antal sluderande enligt 25; 4-regeln. SFS delar också i huvudsak de föreslagna lillvägagångssällen för alt få fram slalisliken. En viklig restriktion är alt SFS nedan avvisar elt centralt individbaseral regisler. De föreslagna urvalsramarna bör i slället tas från de lokala regisiren. Vad gäller regisirering av nationalitet för utländska sluderande bör delta ske med största försiktighet.

Etl särskilt informationsbehov som SFS vill la upp är uppgifler kring sluderandes siudiesociala siluaiion. De uppgifler som är intressanta är ekonomisk situation, bosladssituaiion och barnlillsyn. Uppgifterna kan hämtas av närvarande sluderande via enkäler. Väsentligl är all enkäterna ulförs med en periodicilel av cirka tre år.

SFS delar inle ulredningens syn på behovel av ell centralt individbaseral högskoleregisler. SFS menar all ulredningen i della sammanhang borde förl elt resonemang kring möjligheterna all bygga ell centralt högskolere­gisler på anlalsbaserade uppgifler. Ulifrån SFS:s erfarenheler från diskus­sioner som förls under en följd av år borde ell sådanl register väl lillgodose de krav pä statistik som finns.

Det av ulredningen föreslagna cenirala individbaserade regislret som även skall omfatta enstaka kurser kan SFS överhuvudtaget inle acceptera. Vidare måste man slarki ifrågasälla behovel och nyttan av all centralt kunna följa enskilda individer i högskolan. Den ev. nytta man anser sig ha av ell sådanl regisler måste noga vägas mol kosinaderna och inlegrilelsris-kerna såsom de registrerade upplever del. De individuppgifler, vilka ur forskningssynpunkt anses nödvändiga för olika enkätundersökningar, lorde också kunna erhållas ulan en kontinuerlig central registrering.

Huvuddelen av den information olika intressenter på cenlral nivå såväl inom som ulom högskoleområdel behöver bör alltså enligt SFS med fördel kunna baseras på anlalsuppgifler och/eller specialundersökningar.

SFS anser att lillgängliga resurser i slället skall satsas på alt få fungeran­de lokala register. Ifrån dessa skall det sedan vara möjligt all hämta anlalsuppgifler för cenlral statistik. Det bör inle på något avgörande sätt försvåra att få fram cenlral statistik som kan ligga till grund för utvärde­ring, prognosverksamhei elc. Det bör inte heller vara särskilt svårl atl hämta underlag för urvalsramar för punklundersökningar från de lokala sludiedokumentalionsregislren. Självfallel innebär delta atl de lokala re­gistren måsle utgå från samma dalaprogram, någol som också ulredningen föreslår (se nedan).

Vad gäller ansvarei för uppgiflsinsamlandel på cenlral nivå delar SFS uppfattningen all SCB bör ha ansvaret.

De förslag som utredningen lägger rörande de lokala regisiren lillstyrker SFS. SFS lillstyrker också den av utredningen föreslagna ledningsgruppen för utveckling av STUDOK-sysiemel liksom förslagel om att införa en direktreklamspärr.

SFS vill avslulningsvis framhålla all värdel av insamlade uppgifler och statistik blir mycket lågl om det inte finns resurser för atl utvärdera den.

De resurser som frigörs genonn atl ej föra ett centralt individbaseral regisler bör i slället lill en del användas för aU skapa möjlighel till fortsatt fördjupad ulvärdering i linje med lilllrädesprojeklet. I det här samman­hanget vill SFS avslulningsvis tillstyrka ulredningens förslag om atl ett permanent samrådsorgan inom SCB skall få etl avgörande inflytande på ulformningen av högskolestalisiik.

Prop. 1979/80:104

107

Bilaga 5

Promemoria 1978-01-27 angående frågan om samordning mellan högskolans studiedokumentationssystem och studiestödets informa­tionssystem

Inledning

Injörmatioiissystemen

Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) har i skrivelse till berörda högskoleenheler 1977-06-01 föreskrivii all ell dalorbaseral sludiedoku­menlalionssyslem skall finnas vid universileien saml högskolorna i Karl­stad, Växjö, Örebro och Östersund fr, o. m. läsårel 1977/78 och där tilläm­pas för den utbildning som moisvarar lidigare grundliiggande uibildning vid filosofisk, juridisk och leologisk fakullel saml socialhögskola. Systemet är avsell alt - alllefler önskemål från berörda lokala myndigheter - senare byggas ul lill yllerligare högskoleenheter och utbildningar. Högskoleenhe­len är regisleransvarig enligt datalagen saml driftsansvarig, medan syste­mansvaret åvilar UHÄ. Vilka uppgifter som avses ingå i de lokala sludie­dokumentalionsregislren redovisas i bilaga 

I. 

Systemet har utvecklats inom UHÅ på grundval av ulredningens förslag i delbelänkande 1976-02-11 och regeringens beslut med anledning av del.

Vidare har lekniska högskolan i Siockholm och Chalmers tekniska hög­skola sedan flera år var silt daiorbaserat sludiedokumenlalionssyslem. Dessa är lekniskl annorlunda uppbyggda men fyller i huvudsak samma funktioner som del inom UHÅ ulvecklade systemet.

Under läsårel 1977/78 införs även etl centralt, daiorbaserat informa­tionssystem för studieslödsändamål (STIS). Sludiemedelsnämnderna får fr. o. m. juli 1978 åtkomst lill della syslem via bildskärmslerminaler. Vilka uppgifler som avses ingå i STlS-regislrel redovisas i bilaga 2.

Beröringspunkter mellan .tysiemen

STIS-regislrel och högskolans lokala sludiedokumenlalionsregister om­fallar lill viss del samma individer. Av de studerande i högskolan saknas dock drygl 40 procenl i STIS-regislrel. på grund av alt de inle är sludieme­delslagare. Högskolans daiorbaserade studiedokumentationssystem läcker vidare, som redovisals inledningsvis, endasl slallig högskoleulbild­ning och därtill endasl en del av denna utbildning,

STIS behöver vissa uppgifler som också finns i högskolans sludiedoku­mentationssyslem, nämligen om

-   enskilda sluderandes närvaro i ulbildningen

-   utbudet av linjer och kurser inom högskolan.

Vid sludiemedelsnämndernas prövning av ansökningar om sludiemedel efterfrågas därutöver uppgifler om

-   enskilda sluderandes studieresultat,

Sisinämnda uppgifter registreras dock inle i STIS-regislrel, Vidare behöver studiestödsmyndigheterna för sin planering och uppfölj­ning av studiestödet uppgifter om

-   anlalel närvarande sluderande med fördelning hel- och dellidsstudier (ej

personrelaleral).

Prop. 1979/80:104

108

Grunduppgifter för sådan slalisiik finns i sludiedokumenlalionsregisl-ren.

Utredningens utgångspunkter

Ulredningen har enligt direkliven den 22 maj 1975 bl, a, alt pröva skälen för och emot en samordning med informalionssyslem på studiemedelsom­rådel.

Samordning kan tänkas ske på flera olika sätl och i flera olika syflen. De mål utredningen finner befogat att i della sammanhang eftersträva är främsl

-

atl förkorta vänleliden vid ulbelalningar av sludiemedel

-

alt minska belaslningen på läroanstalterna när det gäller studieintyg

-

all förbättra servicen lill de studerande och berörda myndigheler. Utredningen har inle funnil det moiiveral atl mer utföiiigt behandla en

samordningsmodell, där de olika informationssystemen har samma dala­bas. En sådan samordning synes inle erforderlig för de här angivna syftena och väcker dessulom många betänkligheter från iniegritelssynpunkt. Den framslår därför som inaktuell.

En utgångspunki för ulredningens bedömning av samordningsbehoven har varil att högskolemyndigheter och sludieslödsmyndigheler bör tillföras enbart sådan information om enskilda sluderande som resp. myndighel behöver för sin egen verksamhel.

Statistik om studerande och studieresultat

Cenirala sludieslödsnämnden (CSN) behöver för sin planering och upp­följning av studiemedelssystemet tillgång lill statistik om bl.a, tillström­ning och närvaro inom högskolan. Sådan statistik kommer atl framställas på grundval av bl, a, uppgifler i sludiedokumentalionsregislren vid högsko­leenheterna, CSN;s behov i dessa avseenden beaklas i ulredningens på­gående analys av behoven av statistik om högskolan hos olika intressenter i samhället. Utredningen kommer, när analysen är slutförd, all avge för­slag om vilken statistik om högskolan som i framliden skall produceras.

Information om enskilda studerande

Studieresultat

Vid prövning av ansökan om sludiemedel skall sludiemedelsnämnden i de flesta fall bl, a, pröva om de studieresultat sökanden uppnåll gör del sannolikt alt sludierna kommer all slutföras inom normal lid. För vissa utbildningar intygar läroanstalten pä ansökningsblanketten hur sludierna fortskrider. För andra utbildningar, framför allt de som före den I juli 1977 tillhörde UKÄ;s område, gäller att den studerande själv redovisar upp­nådda studieresultat på en särskild blankett, som biläggs ansökan, Uppgif­lernas riktighet bestyrks av två personer som inte behöver vara Ijänslemän vid läroanstalten.

Den som första gången inskrivs vid sludiemedelsberättigande utbildning (enl, 4 kap, 1 § studiestödslagenl beviljas sludiemedel ulan föregående prövning av sludielämpligheten.

Prövningen av ansökan om fortsatta studiemedel med hänsyn lill slu­dieresullal sker nu ulan datorhjälp vid varie sludiemedelsnämnd,

I stället för alt de sluderande upprättar egna studiemeritförteckningar

Prop. 1979/80:104

109

skulle högskolans datorbaseradc sludiedokumenlalionssyslem kunna leve­rera sammanslällningar av sludieresullal. Inom UHÄ pågår ell ulveck­lingsarbeie härvidlag, i visst samarbete med CSN, En ordning av nämnda slag skulle kunna bespara berörda sluderande arbelel med all upprälla förteckningarna och de personer som bestyrker förteckningarnas riktighet arbetet med alt konlrollera dem. Genom en likformig uppställning och terminologi skulle förteckningarna bli lättare alt tolka för studiemedels­nämnderna. Risken för felaktiga beslul om sludiemedel på grund av orik­liga uppgifler om sludieresullal skulle minska.

Utredningen anser alt utvecklingsarbelel bör inriklas på atl de dalor-ulskrivna studiemeritförteckningarna skall vara likadant ulformade i hela landel och så uppställda, all de läll kan lolkas av sludiemedelsnämnderna. En vidare samordning mellan meritförteckning och del närvaroinlyg som diskuteras nedan i avsnillel Närvaro bör också kunna övervägas. Ulred­ningen anser det inte möjligt alt använda eu fullständigt registerutdrag för delta ändamål, eftersom elt sådant skulle innehålla belydligl fler uppgifler än sludiemedelsnämnden behöver. Rätl för de registrerade atl erhålla fullständigt regislerutdrag finns enligt 10 § datalagen. Studiemeritförteck­ningen bör sändas lill den sluderande. som granskar och vid behov korri­gerar eller kompletterar den samt bestyrker atl uppgifterna är riktiga. Korrigeringar eller komplelleringar bör verifieras av läroanstalten, som därvid även aktualiserar sill regisler. Utvecklingsarbete i här angivet syfle bör bedrivas av UHÄ.

Närvaro

När en ansökan om sludiemedel har behandlals vid sludiemedelsnämn­den, får den studerande ett dalorutskrivel beslutsmeddelande. Om ansö­kan skell i sådan lid all beslul hunnit fallas, sänds cirka en vecka före början av terminen ocksä en dalorulskriven blankett för studieförsäkran/ studieintyg där namn. adress, personnummer, läroanstalt, kurslid m.m. finns angivna. Den sluderande har alt på blankellens ena Ael försäkra sin avsikl all bedriva de angivna studierna (ändring av Lex, läroanstalt eller kurslid kan göras). Den andra delen av blanketten, som kalla'i studieintyg, ifylls av läroanstalten och innebär en bekräftelse på alt den sluderande bedriver de angivna sludierna. Intyget får utfärdas först när undervisning­en har böriat.

Den sluderande sänder in sludieförsäkran/studieintyget till sludieme­delsnämnden. som kontrollerar den. Därefter utsänds en dalorulskriven sludiestödsanvisning. Denna kan lösas in på del bank- eller postkontor som den sluderande önskar,

Sludieinlyg får ulfärdas av lärare som meddelar den sluderande under­visning eller handledning samt av vissa andra befallningshavare, bl, a, siudievägledare. Vid hanlering av sludiedokumenlalionen inom högskolan medverkar ofta även annan personal, bl, a, inslilutionssekrelerare och kontorister. Dessa är inle behöriga atl utfärda studieintyg,

CSN avser all närmare uireda frågan om studiekonlrollen i STIS i nära kontakt med centrala och lokala utbildningsmyndigheter. Skilda sätt alt bekräfta de sluderandes närvaro inom högskolan, nämligen dels i högsko­lans egna sludiedokumenlationssyslem, dels genom uppgifter lill sludie-medelsmyndighelerna innebär givelvis ett merarbeie för högskoleenhe­lerna jämfört med om procedurerna kunde samordnas, Ulredningen har därför övervägt möjligheterna lill en sådan samordning.

Genom studieintyget bekräftar läroanstalten all den sluderande dellar i

Prop. 1979/80:104

110

ulbildningen. För många utbildningar innebär inlygel enbart uppgift om atl vederbörande är registrerad. Denna bekräftelse kan produceras ur de daiorbaserade studiedokumentalionsregistren, vilkel skulle bespara högs­koleenhetens personal arbele. Det skulle dock inle kunna ske lika tidigt som sludieinlyg i dag kan utfärdas, nämligen på terminens försia dag. Med de lekniska föruisäiiningar som i dag gäller för studiedokumentalionsregis­tren måsle normall minsl nägon vecka förflyta från del en sluderande registrerar sig och lills hans regisirering kan bekräftas ur regislrel. Enligt gällande regler måste läroanstaltens bekräftelse av närvaron föreligga, innan sludiemedlen betalas ul. Om man övergår lill närvarobekräflelse från sludiedokumenlalionsregislren i slället för genom sludieinlyg, skulle utbetalningen av sludiemedel därför försenas. Någon ålgärd som medför en sådan försening vill ulredningen inle förorda.

Alt la bort närvarobekräflelse från läroanstallen som villkor för ulbe­ialning av studiemedel har tidigare diskuierats. Utredningen anser lör sin del att man nu bör göra denna förändring och all närvarokontrollen i slällei bör göras i efterhand. Della skulle ha den fördelen alt sludiemedlen kunde utbetalas omedelbart vid terminens början. (Om så anses lämpligt skulle utbetalning även kunna ske korl lore terminens början.) Samtidigt skulle läroanstalterna slippa hanteringen av studieintyg vid en tid pä året då arbelssituationen brukar vara myckel pressad.

Flera sätt alt ulnyllja studiedokumentalionsregistren är möjliga när del gäller all bekräfta sludiemedelstagares närvaro i högskoleulbildningen. Utredningen ulgår från all närvaro dokumenteras genom registrering i ulbildningen. Antingen kan man ur sludiedokumenlalionsregislren fram­ställa individuella, dalorulskrivna "sludieinlyg", som sänds till varie stu­derande, Sludiemedelslagarna bland dessa skulle då i sin lur vidaresända intygen till sludiemedelsnämnden eller STIS, En annan möjlighel är alt STIS hos resp. läroanstall gör en förfrågan huruvida de studerande, som lyft sludiemedel för studier där, också är regisirerade i den i studieförsäk­ran uppgivna utbildningen, Förleckning pä ADB-medium över dessa skulle översändas lill läroanslalien och avstämmas mol sludiedokumentationsre-gistrel.

Av allemativen synes det förstnämnda innebära vinster lör läroanstal­terna, som slipper den manuella hanteringen av sludieinlyg, samiidigi som man vinner ett lillfälle alt få felaktigheter i sludiedokumentalionsregistrcns uppgifter om registreringar uppläckta och rättade. För studiestödsmyn-dighelerna skulle del innebära au sUidieförsäkran och sludieinlyg måsle insamlas var för sig, vilket ökar arbelsvolymen. Viss risk lorde finnas alt en del sludiemedelslagare glömmer alt skicka in studieintyget, eftersom incitamentet atl skicka in del är ganska svagl, när hela studiemedelsbelop­pel för terminen redan har utbetalats. Del kan medföra att åtskilliga ären­den blir föremål för ulredning om ev. ålerkrav, utan atl någol missbruk föreligger. En uppdelning av utbetalningen på l.ex. två tillfällen per ler­min, som föreslagits vid skilda lilllallen, skulle kunna kombineras med alt insändande av studieintyg blir villkor för den andra utbetalningen.

Det andra alternalivel lorde enligi utredningens bedömning innebära vinster både för läroanstalterna och för sludieslödsmyndighelerna. Mol della alternativ lalar främst den allmänna olust som många känner inför samköming av personregister för konirolländamål. Ulredningen vill här peka på all den samköming som del är fråga om inte innebär införande av någon ny kontroll av individen, utan enbari all en sedan länge lillämpad kontroll genomförs på ett rationellare sätl. Den innebär inte heller atl några

Prop. 1979/80:104

III

nya uppgifler om de studerande införs i STIS från sludiedokumentalions­regislren eller omvänl. Gränserna för sludiestödsmyndighels resp, högsko­lemyndighets kunskap om den enskilde sluderande förblir oförändrade. Självfallet är det nödvändigt all de som regislreras i STIS och i högsko­leenheternas sludiedokumenlalionsregisler får lydlig och uitömmande in­formalion om hur kontrollen går till och varför den förekommer.

En Iredje möjlighet skulle vara all ge den sluderande valfrihet mellan det senast nämnda alternalivel och den hitlills gällande ordningen. 1 båda fallen krävs en sludieförsäkran av den sluderande. Blankellen för denna skulle kunna ulformas så alt den sluderande fick aniingen ange att han medger närvarokontroll i efterhand genom förfrågan på ADB-medium från STIS till högskolans studiedokumenlationsregister eller förete studieintyg frän läroanstalten (inslilutionen) enligi hillills gällande ordning. De prak­liska fördelarna med samkörningsallernativet skulle då kunna utnyttjas för de sluderande som inle har någol emot delta, samtidigt som de som uppfattar varje samköming som ell inlegritetshol skulle ha rätl all inle bli föremål för någon sådan. En svårighel med denna lösning är dock atl informera studiemedelslagarna om de allernaliv som de har all välja mel­lan.

En fjärde möjlighet är en variant av del andra alternalivel ovan, nämli­gen alt STIS framställer förleckning på papper av de studerande som lyft sludiemedel för studier vid viss läroanstalt. Denna skickas till läroanstal­ten, som manuellt kontrollerar i del daiorbaserade sludiedokumentalions-registrel om de på listan upplagna sluderande också finns regisirerade. Denna melod är mindre arbetsbesparande än samkörningen (allernaliv tvä ovan), men den uppfattas inle på samma sätt som ett hol mol den person­liga integriteten. För atl denna melod skall fungera smidigt krävs del enligt ulredningens bedömning att läroanstalterna har tillgång till sina regisler via terminal. Enligt nuvarande planer kommer de läroanstalter som har dator-baserat sludiedokumenlalionssyslem alt få lerminalutruslning under våren och sommaren 1978, Meloden innebär tolall sell inle nägon slörre arbets-besparing för läroanstalterna, men arbelel flyllas från vissa personalgrup­per vid institutionerna lill centralförvaltningen och frän terminens första dagar till en lugnare period. Hur storl arbele konirollen av listorna från STIS skulle medföra beror på om kontrollen enbart avser närvaro vid läroanslalien, eller om del också måsle kontrolleras i vilken utbildning den sluderande är närvarande.

Vid en sammanvägning mellan fördelar och nackdelar med de olika alternativen har ulredningen, från de synpunkier den kan överblicka, kommit fram till alt del först redovisade alternativet är atl föredra framför någol av de övriga,

OavseU vilket alternativ som väljs kan det länkas, alt någon närvarobek­räftelse ej inkommer för vissa studerande som lämnat sludieförsäkran och lyft sludiemedel. Sådana fall får då ulredas närmare. Om del visar sig alt någon uppburit sludiemedel ulan alt vara registrerad i någon utbildning som berättigar därtill, får studiemedlen återkrävas.

Varken det nuvarande eller någol av de här skisserade syslemen uteslu­ter möjlighelen av all en sluderande upphör med studierna så snart han registrerat sig och lyft sludiemedel. Denna risk kan. enligi ulredningens mening, dock inte elimineras ulan all man inför drastiska och tämligen orimliga konlrollålgärder inom högskolan.

Prop. 1979/80:104

112

Bilaga 6

Sammanställning av remissyttranden över promemorian 1978-01-27 angående frågan om samordniing mellan högskolans studiedokumen­tationssystem och studiestödets informationssystem

Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ)

UHÄ ansluter sig lill ulredningens utgångspunkt atl de två informations­systemen inle kan ha samma databas. UHÄ ser det vidare som grundläg­gande all varken sludieslödsregislret eller STUDOK-registren som resul­tat av en samordning bör lillföras. några uppgifler utöver vad som lidigare hanterats i resp. regisler. Likaså bör en utgångspunkt vara, all uppgifler från en högskoleenhets regisler lill studiemedelsnämnd skall förmedlas av den studerande själv.

Vad gäller studiemeritförteckningar lillstyrker UHÅ atl utvecklingsar­bete i samråd mellan berörda högskolemyndigheter och CSN i denna del fortsäller.

UHÅ delar ulredningens synpunkt all studiemeritförteckningarna inom ramen för STUDOK-syslemet bör ulformas så atl de är likartat uppställda vid de olika högskoleenhelerna och läll kan tolkas av studiemedelsnämn­derna.

I fråga om studieintygen anser UHÄ del principielll mesl lilllalande all dessa sänds lill de enskilda studerande utan någon direklrapportering lill sludiemedelsnämnden.

UHÅ vill också i della sammanhang påpeka konsekvensema av all sludiedokumenlalionsregislrel normalt inte omfattar all utbildning vid resp. högskoleenhet. Sludiemedelsnämnden måste därför hålla reda på vilka kategorier studerande som kan vänlas sända in studieintyg av här berörda slag och för vilka kategorier en annan rutin skall användas. Lös­ningen rymmer alltså etl informationsproblem som inle skall underskattas.

Centrala studiestödsnämnden (CSN)

CSN framhåller all del givelvis skulle innebära fördelar för de sluderan­de om sammanslällning av studieresultaten gjordes maskinellt. Därmed kunde också kravet på vidimering bortfalla. För sludiemedelsnämnderna skulle, som ulredningen anför, arbetet med studieresullatprövningen un­derlättas om sammanställningarna blir enhetliga för hela landel och är lätta att tolka.

CSN lillstyrker STUDOK-utredningens förslag atl rutiner utvecklas för ullag av sludiemerilförleckningar ur högskolans sludiedokumenlalionssys­lem. För all man skall nå de vinsler som åsyftas, är del emellertid nödvän­digl alt vissa grundförulsätlningar lillgodoses i sysiemel. Bl.a. bör föl­jande fakiorer beaktas i det kommande arbelet.

-

Uppdatering av registren måste göras jämförelsevis snabbi. De förteck­ningar som skickas ut måste, åtminslone i huvuddelen fall. vara full­ständiga. Om den sluderande ofta måsle göra ändringar och tillägg, minskar fördelarna jämfört med nuvarande syslem.

-

Förteckningar måsle sändas ut flera gånger under året.

-

Förteckningarna måsle innehålla alla för sludiemedelsprövningen vä-

Prop. 1979/80:104

113

sentliga uppgifler, Lex. uppgift om godkända prov i kurser som inte

avslutals saml datum för tentamen.

Syftet med en samordning mellan högskolans informationssystem och studiemedelsrutinerna bör vara alt åstadkomma ralionaliseringar till för­mån för de studerande och för sludiemedelsnämnderna. Inriktningen av utvecklingsarbelel måsle därior vara all skapa ruiiner som är anpassade lill sludiemedelsnämndernas arbele. 1 detla sammanhang bör de erfarenhe­ler som sludiemedelsnämnderna i Göleborg och Linköping fåll genom hanleringen med dalaproducerade meritförteckningar från studerande vid Chalmers lekniska högskola och tekniska utbildningslinjerna i Linköping bli av värde.

Del är hell klart atl det vore den ur administrativ synpunkt lindrigaste vägen för alla parler (sluderande, skolor, studiemedelsnämnder) om slu­diemedlen kunde betalas ut på enbart försäkran om sludier frän den slude­rande. CSN har dock hillills inle ansett sig kunna kategoriskt förespråka en sådan lösning.

Risker för missbruk finns i den ordning som nu gäller för utbetalning av sludiemedel. Som ulredningen anför kan man t. ex. inle hindra studerande från atl kvittera ul sludiemedel omedelbarl vid terminens början och därefter avbryta sludierna. Del är vidare klarl all del nuvarande förfaran­del med studieintyg för universitetens del snarasl innebär ett styrkande av alt en person är registrerad för sludier och inle någol bevis om den fakiiska aktiviteten. Inte deslo mindre mäste del anses nödvändigt att före ett ställningslagande om ändrade regler i delta avseende ingående söka klar­göra vilka konsekvenser elt slopande av studieintygen skulle få på sikl i form av ökade risker för missbruk. Det är möjligt atl ulredningen i sill uttalande för ett slopande av sludieinlygen utgått från all studiemedlen kommer att utbetalas två gånger per lermin. Detla framgår dock inle klarl av promemorian.

Del måste också vara en målsällning för arbelel all finna en lösning av sludiekonlrollfrågorna som omfallar hela sludiemedelsområdel. Del inne­bär att man må.ste ta ställning till om det är lämpligt att införa en särskild rutin för sluderande vid ulbildningslinjer som omfattas av STUDOK och en annan eller flera rutiner för övriga högskolesluderande eller för Lex. studerande vid kommunal vuxenutbildning. Ur administrativ synpunki är det givelvis rimligast all lillämpa endasl en rutin. Del är emellerlid möjligi all olika lösningar för olika skolformer visar sig vara alt förorda.

STUDOK-utredningen redovisar i sin rapporl olika alternativ för sam­verkan mellan högskolans sludiedokumenlalionssyslem och STlS-syste-met när del gäller uppgifter om dellagande i ulbildningen. CSN anser del inte möjligt atl nu la ställning för eller emoi någol av alternativen innan principfrågan om vilka krav som skall slällas på den sluderande och på läroanstalterna i samband med utbetalning av studiemedel lösls. Utred­ningen har emellerlid klarlagt all en samverkan mellan de båda datasyste­men inle kan komma till slånd, om nuvarande krav på studieintyg för utbetalning av sludiemedel vid terminens böan kvarslår. Skall STUDOK-registren användas är del endasl möjligt med kontroll i efterhand av atl person som erhållil sludiemedel är registrerad för studier.

Datalagstiftningskommittén (DALK)

Enligt DALK:s mening, som kommillén utvecklat närmare i 7 kap, i betänkandet (SOU 1978:54) Personregisler-Datorer-Inlegrilel, bör sam-

8    Riksdagen 1979180. I saml. Nr 104

Prop. 1979/80:104

114

körning eller annal samutnytljande av uppgifler i personregisler som förs med ADB för olika ändamål ske endasl om ell slarki behov av samköming eller samutnytljande föreligger. Såvitt den nu remitterade promemorian ger vid handen synes della behov när del gäller här aktuella personregister, bl.a. med hänsyn till skillnaderna i regislerinnehållel, inle särskilt uttalat. Om della är rikligl avslyrker DALK samordningsåtgärder.

Om det emellerlid visar sig atl ett slarki behov lalar för samköming eller annal samulnyltjande av uppgifter i de båda aktuella registren bör della i vart fall inle ske ulan de registrerades kännedom. En förutsättning är då all de berörda får möjlighel all yttra sig över riktigheten i de uppgifler som utgör resultatet. Därför är också enligt DALK; s mening del alternativ, som förordas i den remitterade promemorian, alt föredra framför övriga redovisade alternaiiv.

DALK vill särskilt nämna all kommiitén, av skäl som anges på sida 3 i den remitterade promemorian, delar utredningens uppfattning all en sa­mordningsmodell, där de olika informaiionssysiemen har samma databas, inte bör övervägas närmare.

Datainspektionen

Datainspektionen har i elt flertal sammanhang yttrat sig lill olika myn­digheler när del gälll frågan om s. k. samköming av uppgifler i skilda regisler. Frågor av delta slag aklualiseras också vid prövningen av lill-slåndsansökningar. Härvid har dalainspektionen som sin ståndpunkt häv­dat alt dylika utbyten av informalion ej bör ske annal än under vissa givna och begränsade förulsältningar. Vid sambearbetningar som har lill syfle all konlrollera vissa uppgifler som lämnats av de regisirerade för hell andra ändamål har datainspektionen ansett all särskilt starka skäl för restriktivi­tet i lillslåndsgivningen föreligger.

I likhei med vad DALK anfört i siU belänkande (SOU 1978; 54, kap. 7) angående sambearbelning av daiorbaserade personregister inrättade för olika ändamål anser datainspektionen atl sådana samkörningar i princip ej skall ske annat än undantagsvis och under givna förulsältningar. I sådana fall bör slarka skäl föreligga, l.ex. ell klarl allmänt behov, såsom vid velenskaplig forskning och framslällning av viss annan statistik i de fall då uppgifterna svårligen kan inhämtas på annat sätl.

Dalainspektionen finner att del försia alternativet i den remitterade promemorian kan accepleras. Del skall emellertid betonas atl förslagel lorde kräva all registreringen i de lokala sluderanderegistren uppfyller högl ställda kvalitetskrav samt att utförlig informalion lämnas till de regist­rerade om de ruiiner som skall tillämpas, bl.a. om hur rättelse av orikliga uppgifler skall ske.

Statskontoret

Statskontoret lillstyrker atl UFIÅ får i uppdrag alt i samråd med CSN utveckla särskilda ruiiner för studiemeritförteckningar.

Slalskontoret finner vidare de anförda skälen för en administrativ för­enkling av närvarokontrollen inom högskolan värda en seriös prövning. De administrativa och syslemtekniska förutsättningarna att åsladkomma så­dana förenklingar bör emellerlid siuderas yllerligare innan man beslular om administrativ teknik och ambitionsnivå för denna kontroll. Hithörande frågor bör prövas i en särskild systemstudie.

Prop. 1979/80:104

115

Den närvarokontroll i efterhand som kan komma ifråga bör emellerlid begränsas till enbari den uppgifl berörda sludiemedelslagare redan har lämnal i sin sludieförsäkran.

En övergång till närvarokontroll i efterhand kräver dock lillgång lill administrativa rutiner som inte bara är godlagbara från inlegriletssynpunkl utan även - vid fall av uppenbart missbruk - möjliggör en ralionell samordning med de planerade ålerkravsrulinerna i STIS.

Sveriges förenade studentkårer (SFS)

SFS har under en följd av år engagerat sig i problemen kring sludiedoku­menlalionen inom högskolan. Della engagemang har varil en naturlig följd av de risker ur iniegritelssynpunkt som SFS och de studerande upplevt det innebära alt föra ADB-regisler över bl. a. uppgifler om de sluderandes studieresultat. SFS;s tveksamhet mot de ADB-baserade regisiren som högskolan byggt upp grundar sig emellertid inte enbari på riskerna för kränkningar av den enskildes integritet, ulan också på tveksamhet i vilken ulslräckning del finns behov av all lagra en mängd information om enskil­da studerande. En allvariig risk genlemol de sluderande föreligger också enligt SFS genom möjlighelen lill samköming mellan olika regisler.

Utredningen om studiedokumentation och statistik för högskolan har föreslagit att högskolans sludiedokumenlalionssyslem bl.a. skall kunna användas för alt framslälla sammanslällningar av sludieresullal som un­derlag för studiemeritförteckning vid ansökan om sludiemedel.

SFS är självklart posiliv lill alt befintliga ADB-system kan ulnylljas för alt ge de sluderande service. Del torde emellerlid vara bekant atl sludiedo-kumenlalionssystemel idag vid flera universitet och högskolor inle inne­håller några s.k. resullatruliner eller endasl registrerar resullal från hela studiekurser. Skälet till all resullal på delsludiekurser, provtillfällen etc. inle regislreras, är all en så delaljerad regisirering av de sluderande skulle slrida mol deras krav på respekl på integriteten. SFS har alltid krävl all sådana uppgifler som av den enskilde upplevs som känsliga inle får föras inom högskolans ADB-baserade sludiedokumenlalionssyslem. SFS kan därför heller inte acceptera all möjlighelema all beijäna de sluderande med merilförleckningar skulle vara ell moliv för all införa kompletta ADB-baserade sludiedokumenlalionssyslem på de universitet och högskolor som inte har detla idag.

SFS är vidare, mol bakgrund av hur del lokala studiedokumentations-systemet idag fungerar, ytterst skeptisk lill alt de sluderande verkligen skulle kunna dra någon nytta av dessa regislerutdrag. SFS genomförde våren 1978 en enkäl vid Lunds och Siockholms universitet där det klarl framgick alt registren var behäftade med allvarliga brister. Dessa brisier har dessulom varil föremål för särskilt påpekande av Datainspektionen. Skulle man från högskolans sida mer omfallande erbjuda de studerande meritförteckningar baserade på sludiedokumenlalionsregislren skulle del enligt SFS;s uppfallning leda lill all de sluderande skulle riskera all få felaktiga meritförteckningar vilka innan de skulle kunna användas som underlag för en siudiemedelsansökan skulle tvingas återgå lill högskolan för korrigering. Denna process skulle därför komma all ytterligare försena studiemedelsansökan och därigenom även utbetalningen av sludiemedlen.

Utredningen presenterar fyra alternativ lill hur man med hjälp av hög­skolans och CSN;s regisler skulle kunna underlätta den kontroll som idag

Prop. 1979/80:104

116

görs av all de sluderandes uppgifler om all de dellar i undervisningen är korrekt. Enligt utredningens förslag kommer del av den enskilde studeran­den atl krävas atl vederböiande i samband med ulkviiieringen av sludie­stöd intygar alt han/hon bedriver studier. En sådan försäkring görs "på heder och samvete". Skulle denna försäkran visa sig vara falsk har den som ulkvilleral beloppet gjort sig skyldig till bedrägeri. SFS finner det, mot denna bakgrund, anmärkningsvärt atl man inom utredningen förulsäl­ler att en myndighelskonlroll irols detta måsle göras av alt samtliga slude­rande verkligen deltager i undervisningen. SFS menar all det är en själv-klarhet atl förulsälla alt de som vid uikviltering av studiemedel intygar all de bedriver sludier verkligen också gör delta. SFS är nalurliglvis medve­len om all enslaka sluderande kan komma alt utkvittera sludiemedel ulan all vara berättigade därtill. Det kan därför vara motiverat med en viss kontroll i prevenlivi syfle. Denna kontroll menar SFS bör kunna ske i form av stickprov.

SFS;s huvudkrav är därför all de fyra alternativ som utredningen före­slår lill hur en närvarokontroll skulle kunna utformas avslås, då de baserar sig på den för SFS oacceptabla inslällningen alt samtliga sluderandes lämnade sludieförsäkringar måsle kontrolleras.

Prop. 1979/80:104

117

Biluga 7

Sammanfattning av betänkandet Utredning och förslag rörande sta­tens psykologisk-pedagogiska bibliotek

1 ulredningen lämnas inledningsvis en redogörelse för uppdrag och di­rekliv (kap. L). Regeringen har i augusli 1976 uppdragil ål dåvarande organisalionskommitlén för Stockholms högskoleregion (H 75-S) alt verk­ställa en översyn av slatens psykologisk-pedagogiska biblioteks (SPPB;s) uppgifter, ställning och institutionella organisalion inom högskolan i Stockholm. Ulredningsarbelet, som av kommiitén uppdrogs ål nuvarande överbibliotekarien vid universitetet i Uppsala Thomas Tottie, borde bedri­vas med utgångspunkt i de förslag, som framlagts i rapporten "Cenlral dokumentalionsservice inom utbildningsområdet. Rapporl och förslag från PD-projeklet" (1974) och däröver lämnade remissyttranden.

Frågan om SPPB; s organisatoriska ställning har tidigare tagits upp i en rad utredningar, varöver en översiki lämnas i kapitel 2. Vad beträffar huvudmannafrågan och en länge diskuterad samordning med i första hand universitetet i Siockholm har dock beslulen successivi skjulils på framli­den. 1959 beslöt regeringen alt biblioteket lills vidare under avvakian på en långsiktig lösning pä den lokalfråga skulle ledas av en bibliotekschef under en styrelse utredd av statens råd för samhällsforskning. Frågan aktualise­rades ånyo i mitten på 1960-lalet. Enligt ell av överbibliotekarie Wilhelm Odelberg framlagt utredningsförslag 1966 borde SPPB kvarstå som en organisatorisk fristående enhet. Det var dock enligt utredningsmannen motiverat atl ompröva bibliotekets organisalion, om della i framliden skulle omlokaiiseras lill del planerade universitetsområdet i Frescati. En utflyllning till detla område och en integrering som en beleendevetenskap­lig avdelning inom universitetsbiblioteket förordades av UKÄ i ämbetets remissvar 1968. Enligt departementschefens ullalande i 1969 års slals­verksproposilion borde planeringen i Frescati även ulgå från atl SPPB, som UKÄ föreslagit, förlades till de nya, planerade bibliotekslokalerna och nära samordnades med biblioleksorganisalionen i övrigl. Slor vikl borde dock läggas vid all fördelarna med SPPB:s karaklär som specialbib­liotek bevarades. I avvaktan pä ytterligare synpunkier från UKÄ, som enligt egen uppgifl avsåg alt återkomma i frågan, log slalsrådel dock ej ställning lill SPPB;s framlida organisatoriska status. I Pedagogikulredning-ens belänkande (1970) framhölls alt man förutsatte atl SPPB skulle finnas kvar som specialbibliotek även om del organisatoriskt samordnades med andra bibliolek. 1 remissvar över del s. k. PD-projekiels slutrapport (1974) aktualiserade Biblioleks- och dokumenlalionssamverkanskommillén (BI-DOK) frågan om SPPB;s ställning och institutionella organisation, bl.a. som en följd av högskolereformen, reformeringen av forskningsråden och pågående arbele inom SINFDOK-utredningen och BIDOK.

I kapitel 3 redovisas hur SPPB under hela 1970-talel myckel aklivi deltagit i nordiskt och inlernalionellt samarbete inle minsl inom dokumen-talionsområdel. Del framhålls alt del är angelägel alt biblioteket bereds möjlighel alt fortsätta denna verksamhel inom ramen för ett nationellt program. I en redogörelse för de övriga pedagogiska specialbiblioteken i Norden konstateras, atl dessa organisaloriskl sell intar en självständig ställning i Danmark och Sverige, medan de i Norge och Finland är inord-

9    Riksdagen 1979180. I saml. Nr 104

Prop. 1979/80:104

118

nade i universiletsbiblioleken i respeklive Oslo och Jyväskylä. 1 del finska universitetsbibliotekets inslruktion finns även stadgat om former för ut­skott och nämnder för all bl. a. befrämja ulvecklingen av bibliotekets för hela landel cenirala uppgifler. exempelvis psykologisk och pedagogisk dokumeniation.

I en nulägesbeskrivning (kap. 4) lämnas dels en historik över SPPB;s utveckling från dess tillkomst i slutet på 1800-lalet, dels en redogörelse för bibliotekets nuvarande konstruktion och verksamhet saml förändringar inom den senare under framför allt den sisla 15-årsperioden. Beskrivning­en ger bilden av elt under den nuvarande bibliotekschefen Elin Ekmans ledning myckel skickligt och initiativrikt skött bibliolek. Inom ramen för högsl begränsade resurser (biblioteket föriogar f. n. över 11 heltidskrafter) har SPPB deliagii i en omfallande försöksverksamhel med bl.a. dalorba­serad dokumentation, utvecklat en publikationsverksamhet omfattande bl, a, två engelskspråkiga periodiska publikationer ("Swedish Behavioural Science Reports" och "Educational Research in Sweden"), aklivi deltagit i nordiskt och inlernalionellt samarbete samt utvecklat sin lokala och interurbana låneverksamhel, I kapitlet påvisas bl, a, hur den snabba upp­gången av låneverksamheien åren efter inflyttningen 1964 i de nya loka­lerna på Hagagalan stabiliseras i början på 1970-lalel, Budgetåret 1978/79 svarade Ijärrlånen för ca 39 %, läsesalslånen för ca 16 % och hemlånen för ca 45 % av det toiala ullånet. Som framgår av en av ulredningen gjord undersökning av låneverksamheten hösten 1976 svarar universitetet i Stockholm inom den sisinämnda kategorien för ca 46 %, Della innebär atl universitetet trots utflytlningen bl, a, av den pedagogiska institutionen i börian av 1970-talet lill Frescati fortfarande utgör den slörsia enskilda avnämargruppen vid bibliolekel,

1 kapitel 5 redovisas omfånget hos den svenska ulbildningsforskningen huvudsakligen finansierad av skolöverstyrelsen (SÖ), universitets- och högskoleämbetet (UHÅ), humanistisk-samhällsvelenskapliga forsknings­rådel (HSFR) och Riksbankens jubileumsfond. Del påpekas att tendensen är en ökad decentralisering såväl inom del statliga som kommunala områ­del och all delta kan beräknas slälla yllerligare krav på SPPB;s riksomfal­lande verksamhet,

1 kapitel 6 lämnas en orienlering om biblioleksplaneringen i Frescati, Historiskt sell beslår universitetsbiblioteket av en rad tidigare inslitulions-bibliolek och etl antal slora fakultets- och specialbibliotek som humanis­tiska biblioteket, slaviska bibliolekel, juridiska biblioteket och socialve­tenskapliga bibliolekel. Till biblioleksorganisalionen har även förls Lalin-amerika-inslilulets (LAI;s) bibliotek och (1978) Vetenskapsakademiens bibliolek. En myckel slor huvudbiblioleksbyggnad med uirymme för ca 58 000 hyllmeter litteratur och ca I 500 läsplatser beräknas slå färdig under budgeiårei 1982/83, Del framhålls i ulredningen, alt del är angelägel all man vid det nu pågående arbelel med bibliotekets framlida inre organisa­lion lar hänsyn lill såväl de möjligheter, som de myckel flexibla lokalerna medger, som bibliotekets av hisloriska skäl betingade speciella nalur. Under 1978/79 har förslag lagts fram om att placera SPPB i f. d. skogsbib­liolekels byggnad i direkt anslutning lill ell föreslaget beteendevelenskap­ligt centrum på lidigare skogshögskolans område i Frescati. Såväl anknyt­ningen till elt dylikt centrum sorn själva lokalerna bedöms som lämpliga med tanke på SPPB: s verksamhet.

I kapitel 7 redovisas ulredningens överväganden och förslag. Kapitlet återges här i oavkortad form.

Prop. 1979/80:104

119

Överväganden och förslag

Överväganden

1 utredningen har en förhållandevis ulföriig presenlation skett av SPPB, dess nuvarande lednings- och verksamhetsformer och de överväganden av olika slag om bibliotekets uppgifter, ställning och instilulionella organisa­lion som lagls fram i olika uiredningar och betånkanden under de senasle 20 åren. En genomgående tendens i dessa resonemang har varil all man bör slå vakt om atl fördelarna med SPPB: s karaklär som specialbibliotek bevaras. Samtidigt har man varit enig om all en ulflytining av biblioteket lill Frescati motiverar atl man ånyo prövar frågan om bibliotekets organi­salion.

Enligt min mening är del motiverat alt man först diskulerar frågan om del ur funktionell synpunki är angelägel all SPPB flyttar lill universitets­området i Frescati eller om bibliolekel av motsvarande skäl hellre borde förläggas till någon annan institution alternativt bibehålla en frislående lokalisering i centrala Stockholm. Därefter bör man taga ställning till bibliotekets organisalion och huvudmannaskapsfrågan.

Lokaliseiingsfrågan

När departementschefen 1968 i statsverkspropositionen diskuterade frå­gan rörande SPPB;s framlida organisalion var han i avvakian på ytteriigare uppgifler från UKÄ ej beredd atl ännu laga ställning till frågan om SPPB skulle bibehålla sin organisaloriskl frislående ställning eller ej. Enligt hans mening talade dock övervägande skäl redan då för all den fortsatla plane­ringen av bibliotekslokaler i Frescati borde ulgå från all SPPB flyttade dil och som UKÄ föreslagil, nära samordnades med universileiels biblioteks-organisation, (Jfr avsnill 2,2,3,1,) Så har även skell i den lokalplanering som därefler ägt rum. Ursprungligen var det därvid tänkt alt SPPB skulle inrymmas i den nya huvudbiblioleksbyggnad som beräknas slå färdig 1982/ 83, Enligi de planer som lagts fram 1978/79 skall biblioteket dock i slället få lokaler i skogsbibliolekels lidigare byggnad inom ett föreslaget beleende-veienskapligl centrum på skogshögskolans lidigare område i Frescali,

Bland de skäl som ur funktionell synpunki lalar för atl SPPB, som planeral flyllas lill universitetsområdet i Frescati kan bl, a, anföras all såväl psykologi som pedagogik i slor utsträckning är ämnen av tvärveten­skaplig karaklär. som ej alltför snävt kan avgränsas mol närliggande disci­pliner som exempelvis sociologi, övrig socialvelenskap och psykiatri. (Jfr även avsnill 3.1,) Den koncentration av litleralur och forskningsresurser som har sketl i Frescali bör vara av inlresse för verksamheten vid SPPB liksom hela Frescatiområdels karaktär av utbildnings- och forskarcenl-rum. En placering inom elt beleendevelenskapligi centrum vid universite­tet i Siockholm understryker yUeriigare della, samiidigi som en nära lillgång lill SPPB:s samlingar och service naturiiglvis är av stort värde för universitetet som i viss ulslräckning skulle kunna koncentrera silt förvärv på komplelterande inköp, (En viss dubblering av vikligare lidskrifier m, m, lorde dock - liksom nu - vara nödvändig även i framliden med lanke på behovel av närhet inom inslilulionerna och SPPB;s behov all hålla denna liueralur ständigl tillgänglig för kopiering och lokall studium i biblioteket,) Därtill kommer alt lärare och studerande vid universitetet i Siockholm fortfarande är SPPB;s slörsia enskilda avnämargrupp. Denna tendens fanns, som Wilhelm Odelberg påvisade, redan 1965 och den har sedan dess ytteriigare ökal, (Jfr avsniu 4,6,3,) Samiidigi har den totala låneverksam-

Prop. 1979/80:104

120

heten inom SPPB expanderat. Vid en lokalisering lill Frescali ökar även möjligheten lill en administrativ samordning med en närbesläktad institu­tion som universitelsbibliotekel. Denna samordning bör på längre sikl vara ekonomisk och fördelaktig ur personalorganisalorisk synpunkt när del gäller utnyttjande av gemensamma resurser, befordringsmöjlighelerna inom en slörre organisalion elc.

Nyligen har ell förslag väckts om atl förlägga SPPB lill Fredhällsområ-det i direkl anslulning lill den nya högskolan för lärarutbildning (HLS), (Jfr avsnitt 2,2,8,) Somjag lidigare påvisat (s, 28) är dock SPPB; s anknylning lill HLS förhållandevis ringa. Den lokala verksamheten vid SPPB lorde även i framliden komma all vara avsevärl siarkare inrikiad mol universiie­iei än mol HLS. Enligt min uppfaUning bör HLS;s bibliotek eftersträva etl nära samarbele med SPPB men f, ö, koncentrera sina resurser på all bygga upp en effekiivt arbetande biblioteksorganisation i försia hand avpassad för den aktuella undervisningens; behov.

De skäl som kan tala för all SPPB även i fortsäUningen skulle ha en fristående lokalisering i Stockholms innerstad är dels alt bibliolekel på sä säll skulle vara mera lättillgängligt för de nyttjare som ej är knulna lill universitetet dels all lokaliseringen skulle ytterligare markera SPPB;s ställ­ning som en fristående nationell resurs utan lokala prioriteringar, Somjag senare kommer atl utveckla anser jag dock atl den senare synpunkten i slor utsträckning bör kunna lillgodoses även vid en förläggning till Fresca­tiområdel, Vad innersladsalternativel belräffar kan man bara konstatera atl biblioteket vid en sådan lokalisering blir mera lätlålkomligl för de nyttjare som befinner sig i innerstaden men att tunnelbanans utbyggnad lill Frescati i hög grad har minskal tyngden i denna invändning, (Jag förutsäl­ter därvid även atl den gångbro som är planerad över Roslagsvägen mellan del nuvarande universitetsområdet och skogshögskolans f. d, område kommer lill stånd,)

Sammanfattningsvis anser jag atl forlfarande starka funktionella skäl talar för atl SPPB - som planerat - flyttas till Frescatiområdel, Enligi min uppfattning vore därvid SPPB:s föriäggning till f d, skogsbibliolekels byggnad - som får bedömas som mycket lämpad - inom ell beteendeve­lenskapligt centrum innehållande bl, a, de psykologiska och pedagogiska inslilulionerna vid universitetet i Siockholm del avgjort bäsla aliernativet. En förläggning till den nya huvudbiblioteksbyggnaden är enligt min upp­fattning inle otänkbar, men förutsätter en viss organisalion av arbelel inom huvudbiblioteket, som slår vakt kring SPPB; s nationella särart, (Jfr avsnitt 6, s 93-94,) En sådan lösning beräknas f. n, ske vad belräffar LAI:s bibliolek för vilkel lokaler är beräknande inom huvudbiblioleksbyggnaden, LAl;s bibliotek är dock såväl lill omfång som verksamhel avsevärl mindre än SPPB,

Mol ovanstående bakgrund bör de organisaloriska frågorna diskuteras inkluderande frågan om huvudmannaskap.

Organisation och huvudmannaskap

Frågan om SPPB:s organisation och huvudmannaskapet för biblioteket kan vid en utflyttning till Frescatiområdel sägas vara en avvägning mellan de fördelar som en lokal samordning innebär mol de berättigade krav som bör slällas på all SPPB;s karaktär av nationell resurs inle får äventyras. Ytterst blir det därför vid en organisatorisk samordning frågan om vilka garantier som kan skapas inom ramen för nuvarande högskoleordning och anslagsteknik för all prioriteringarna även i framliden tar hänsyn lill

Prop. 1979/80:104

121

SPPB;s roll som nationellt specialbibliotek. Denna problemalik samman­hänger med den fråga om s. k "ansvarsbibliotek" med nationella uppgifler som f. n. uireds i delegalionen för vetenskaplig och teknisk informations­försörjning. Med "ansvarsbibliotek" avses all vissa bibliolek och informa­tionscentraler får ell nationellt ansvar för referensservice och beståndsser­vice inom ell visst ämnesområde eller problemområde. (Jfr avsnill 2.2.7.) Ett lokalt högskolebibliotek skall inom elt sådant system kunna fungera som etl ansvarsbibliotek. Ett av de problem som därvid uppstår är att den nya anslagstekniken f. n. försvårar eller förhindrar riktade anslag inom högskolan.

Nationella uppgifter skulle därför kunna bli föremål lör lokala priorile-ringar. Della är dock ingel problem som enbart skulle gälla frågan om SPPB. Det är ivärlom vanligl och måste lösas på elt generellt sätl. Elt annat närliggande exempel som här skulle kunna nämnas är finansieringen av verksamhelen vid den medicinska informationscentralen (MIC) vid karolinska institutet som nyligen organisatoriskt samordnals med inslilu­lels bibliolek (KIBMIC). Informalionscenlralen vänder sig lill sin allt övervägande del mot en kundkrels ulanför inslilutel.

Vid en utflyttning lill Frescali kan givelvis en rad olika nivåer av sam­ordning länkas. 1 slort sett lorde dock följande huvudalternativ erbjuda sig:

/) SPPB integreras helt både vad personal och samlingar beträffar med universitetshiblioteket på i princip samma sätt som redan skett med exem­pelvis socialvetenskapliga biblioteket, juridiska biblioteket, slaviska bib­lioteket etc.

Fördelarna med förslagel synes vara, all det erbjuder myckel goda möjligheter till funktionell samordning av såväl personella, bokliga som lokalmässiga resurser. Detla underslryks yllerligare av all universiieiei har avsevärda samlingar av gemensaml intresse för de båda bibliotekens kunder. En sådan samordning bör därför inte bara på sikl vara ekonomisk utan även ändamålsenlig med lanke på den lokala service, som kan lämnas inom biblioteket. För en lånlagare är det givelvis enklare all genom en enda organisation erhålla den litleralur och informalion som sökes än alt behöva uppsöka olika enheler. För alt få full effekt vid en sådan samord­ning bör SPPB - liksom tidigare socialvetenskapliga bibliolekel, juridiska biblioteket och slaviska biblioteket - lokalt inordnas i del nya huvudbib­lioteket.

Åven om en integrering av ovan nämnl slag skulle innebära fördelar för lånlagarna vid universitetet och då i försia hand forskare och sluderande vid de psykologiska och pedagogiska inslilulionerna måsle man dock även beakta försämringar för motsvarande kaiegorier vid landels övriga läroan­stalter och SPPB; s avnämare i övrigl. Som ovan utförligt redovisals är SPPB; s lånlagarkrels mycket facelierad. Ca 39 % av lånen ulgöres sålunda av fjärrlån, och dessa är spridda över etl stort antal adressater. Biblioteket har också en rad andra nationella uppgifler och inlernalionella ålaganden (riksomfattande dokumentation, publikalionsverksamhet, europeiska och nordiska samarbetsuppgifter elc.) som ej primärt är relaterade till universi­ieiei. SPPB har även under 1970-talel fåll ökade nationella och inlemalio­nella uppgifter. Som framgår av avsnitt 5 kan även SPPB;s belydelse för en vidgad och alllmer decenlraliserad ulbildningsforskning beräknas öka. För all denna lyp av service skulle en integrering där SPPB;s karaklär av nationellt specialbibliotek skulle försvinna innebära en fara.

Prop. 1979/80:104

122

Enligt min uppfallning väger ovanstående invändningar så lungl alt en integrering av beskriven art ej bör komma i fråga.

2) SPPB bibehålles som ett fristående specialbibliotek direkt underställt utbildningsdepartementet och med en styrelsekonstruktion liknande de nuvarande, eventuellt knuten lili HSFR.

Fördelarna med denna konsirukiion synes vara, alt man slår vakt kring bibliotekels ställning som etl svenskl specialbibliotek av rikskarakiär inom ämnesområdena psykologi och pedagogik. Bibliolekel blir på della säll oberoende av de evenluella lokala prioriteringar inom högskolan. Medels­tilldelningen kan regleras och slyras direkl till biblioteket genom beslul av departement och riksdag.

Som nackdel kan anföras, alt SPPB är en myckel liten frislående admini­strativ enhet, som knappasl bör bära personal med särskild kompelens för medelsförvaltning och andra adminisiraliva göromål ulanför den egenlliga biblioteksljänslen. Konslruklionen är också lämligen främmande för svenskl vetenskapligt biblioteksväsen. F. n. är det endast kungl. bibliole­kel och SPPB som har en dylik konstruktion'. De stora specialbiblioteken inom leknik, medicin, jordbruksvetenskap elc, är alla adminislralivi knutna lill vetenskapliga institutioner men förutsätts ändå kunna lämna cenlral service även för hela landel inom sina områden. De frågor som kan uppslå genom en ändrad anslagskonstruklion inom högskolan måste -som ovan nämnts - lösas i etl slörre sammanhang. Olika huvudmanna­skap för SPPB och universitetsbiblioteket torde också komma atl försvåra en effekliv funktionell samordning och på sikt slälla sig dyrare än en gemensam organisalion, Trols den personliga skicklighet, med vilken den nuvarande styrelsekonslruktionen skötts alltsedan 1959 måsle även upp­draget all handlägga löpande frågor i samband med ett centralt specialbib­liotek anses ligga utanför de naturliga uppgifterna för ett forskningsråd,

Enligi min uppfallning bör en konstruktion med ell frislående special­bibliotek direkt underställt departementet och med en egen slyrelse även fortsättningsvis kunna övervägas. Hur slyrelsen skall vara sammansatt kan diskuleras. Den nuvarande anknytningen lill forskningsrådel och Riks­bankens jubileumsfond där ledamöierna har en god överblick över natio­nell och inlernalionell forskning inom bibliotekets ämnesområden och samtidigt representerar såväl lokala som interurbana avnämare har i många avseenden varil fördelaktigt. Del kan dock ifrågasättas om inte slyrelserepresentalionen även borde breddas mol i varje fall SÖ och UHÄ som stora finansiärer av svensk utbildningsforskning. Vid en lösning av delta slag bör man inrikta sig på all genom en form av lokal samarbels­nämnd med universitetet i Siockholm laga vara pä lokala möjligheier till samordning.

' Det bör dock i detta sammanhang noleras att en sådan konstruktion nyligen föreslagits av Talbokskommittén (U 1979:02) i etl delbetänkande rörande överför­andel av Synskadades riksförbunds bibliolek till slalligl huvudmannaskap. Kommil­lén föreslär i sill belänkande (Verksamhetsform och organisation för lalboks- och punktskriftsbiblioteket 1979-04-30) att biblioteket skall organiseras som en friståen­de myndighel med egen slyrelse inom slalens kulturråds ansvarsområde.

Prop. 1979/80:104

123

3) SPPB kiivts till universitetet i Stockholm såsom en sådan inrättning som avses i 16 kapitlet 14 S i högskoleförordningen'. Biblioteket bibehåller en egen styrelse. Det fur en ställning som fristående jUlalhibliotek till iinlver-sitetshiblioieket.

Förslagel innebär atl SPPB - med bibehållande av en markerad organi­satorisk självständighet - inordnas i universitetet i Siockholm där del knyts lill universilelsbibliolekel. SPPB bibehåller sålunda en egen slyrel­se. Anslagsframslällning sker av SPPB:s styrelse via Biblioiekskommis-sionen (universilelsbibliotekets slyrelse) och universiielsslyrelsen.

Avsiklen med förslagel är atl SPPB inom högskolans ram även forisäll­ningsvis skall kunna bedriva sin verksamhel underen slyrelse med särskild uppgift all beakla biblioleksverksamhetens riksomfallande karaklär. Kon­struktionen är analog med den som fr. o. m. 1977-07-01 gäller för LAL vars bibliotekspersonal dock redan lidigare varil uppförd på universitetsbiblio­tekets stat, LAI har en av regeringen fastställd inslruklion (UHÄ-FS 1977: 145) och leds av en slyrelse vars ordförande ulses av regeringen för perioder om högst ire år, Slyrelsen består av ordförande, föreståndaren saml del antal övriga ledamöier som högskolestyrelsen bestämmer. Bland de icke självskrivna ledamöierna i slyrelsen skall finnas förelrädare för sådan verksamhet inom och utom högskolan som har anknytning till insti­tutets uppgifter samt för de anslällda vid inslilutel. De icke självskrivna ledamöierna förordnas av högskolestyrelsen, sedan förslag har inhämtats från berörda myndigheter och organisationer. Tjänsten som föreståndare tillsätts av regeringen efler förslag av institutets styrelse. Hög­skolestyrelsen skall yttra sig i ärendet.

LALs slyrelse beslår f.n. av ordförande plus 12 ledamöier varav fyra självskrivna (förvaltningschef, överbibliotekarie, professorn i romanska språk vid universitetet i Stockholm samt institutets föreståndare). Av de övriga 8 ledamöierna är en representant för inslilutels personal, en för Sveriges förenade studentkårer och de övriga för organisaiioner med an­knylning till LAl:s verksamhel,

1 SPPB:s styrelses uppgifter bör ingå all lämna förslag lill anslagsfram­ställningar, disposiiion av medel och inriktning av verksamheten. Sam­mansättningen bör spegla såväl lokala som riksomfattande intressen med slor vikl lagd på de senare, Slyrelsen bör innehålla personer med god överblick över nationell och inlernationell forskning inom områdel men den bör även ha god förankring inom universitetets beslulande organ, 1 slyrelsen bör enligi min mening ingå represenlanler för HSFR, SÖ, UHÄ, Riksbanksfonden, universitetet i Stockholm och bibliotekspersonalen, SPPB:s chef bör vara självskriven ledamoi liksom överbibliotekarien vid universitetsbiblioteket.

Vid en bedömning av de här ovan skisserade tre alternativen är enligt min uppfattning såväl alternativ 2 som 3 fullt länkbara. Vid en avvägning mellan dessa förslag anser jag all alternativ 3 är all föredraga, då del

' Paragraf 14 lyder "För särskilda uppgifter kan vid högskoleenhel finnas andra inrättningar enligt föreskrifter som regeringen meddelar". Som beskrivs nedan har bestämmelsen nyligen ulnylijais i samband med ell organisatoriskt infogande av LAI i universitetet i Stockholm. Som en något tidigare i sak likartad konstruktion kan här nämnas tandemacceleraloriaboraloriel vid universitetet i Uppsala. (Prop. 1975/76: 100 bil. 10 s. 357.) Laboratoriet leds under konsistoriet av en styrelse med nationell karaktär. Laboratoriets anslagsframställning lämnas direkl till konsistoriet som fogar den lill universitetels petila. Medel till laboratoriet lämnas över universi­tetets siat.

Prop. 1979/80:104

124

innebär dels all de samlade lilteralurresurserna inom områdel slälls under en huvudman med de möjligheter lill administrativ och funktionell samord­ning som della innebär, dels elt lillvaralagande av SPPB; s karaktär som riksomfattande specialbibliotek inom psykologi och pedagogik. En anknyt­ning av detla slag underlättar även för SPPB all få del av de gemensamma resurser som högskolan förfogar över. Tillsammans med universilelsbib­liolekel skall SPPB i framtiden kunna ha en funkiion som "ansvarsbiblio­tek" inom dessa ämnesområden. Liksom en rad andra högskolebibliotek, som kan beräknas erhålla uppgifler som "ansvarsbibliotek", behöver dock detaljerna bl, a, för anslagstilldelningen närmare siuderas. En sådan ulred­ning beräknas även komma lill slånd genom delegationens för vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning försorg. Det kan slutligen påpekas all konstruktionen med etl högskolebibliotek med dylika uppgifter inle är främmande för nordiska förhållanden, där exempelvis universitetsbibliote­ket i Jyväskylä även de faclo fungerar som ell psykologisk-pedagogiskl specialbibliotek inom Finland vid sidan av sina övriga uppgifter.

Förslag

Med hänvisning lill vad som ovan anförts föreslår jag

au SPPB fr,o, m, 1980-07-01 knyts till universiieiei i Siockholm såsom en sådan inrättning som avses i 16 kapitlet 14 § i högskoleförordningen. SPPB bör därvid få en ställning som fristående filialbibliotek till universi­telsbibliotekel

all bibliolekel vid tillkomsten av etl föreslaget beteendevelenskapligt centrum inom f d. skogshögskolans område förläggs till det tidigare skogs­bibliolekels lokaler

all regeringen utfärdar SPPB;s instruktion och tillsätter styrelsens ordfö­rande

att i styrelsen ingår ordförande, SPPB; s föreståndare och universitetets överbibliotekarie som självskrivna ledamöier samt det anlal övriga leda­möter som universitetets slyrelse bestämmer sedan förslag inhämtats från berörda myndigheler och inslilulioner. Bland de icke självskrivna ledamö­terna skall ingå ledamöier med anknylning lill SPPB:s riksomfattande verksamheier

all tjänsten som föreståndare för bibliolekel lillsalts av regeringen efler förslag av SPPB;s slyrelse och sedan universitetets styrelse yttrat sig i ärendel.

Prop. 1979/80:104

125

Bilaga 8

Sammanställning av remissyttranden över betänkandet Utredning och förslag rörande statens psykologisk-pedagogiska bibliotek

Beiänkandei Ulredning och förslag rörande slalens psykologisk-pedago­giska bibliotek har remissbehandlais.

Följande myndigheler har på anmodan inkommit med yllrande, Slalskonlorel. byggnadsslyrelsen, kungl. bibliolekel (KB), universitets-och högskoleämbetet (UHÄ) efler hörande av ett urval högskolemyndig­heter, skolöverslyrelsen (SÖ), humanistisk-samhällsvelenskapliga forsk­ningsrådel (HSFR), delegalionen för velenskaplig och leknisk informa-lionsförsörining (DFI), slalens psykologisk-pedagogiska bibliolek (SPPB), skolforskningskommittén. Vidare har Sveriges psykologförbund och Folk-bildningsförbundet berells lillfälle alt avge yllrande,

SPPB:s institutionella organisation

Utredningen diskulerar tre olika modeller beträffande SPPB;s uppgifter, ställning och institutionella organisalion,

1.

SPPB inlegreras hell med universitetsbiblioteket i Stockholm.

2.

SPPB bibehålls som ell fristående specialbibliotek.

3.

SPPB knyts till universitetet i Siockholm såsom en inrättning som avses i 16 kap. 14 § högskoleförordningen. SPPB bör därvid få en ställning som frislående filialbibliolek lill universitetsbiblioteket.

Utredningen föreslår del iredje alternativet. UHÅ, HSFR samt några av de hörda universiteten och högskolemyndigheterna tillstyrker utredning­ens förslag.

UHÄ redovisar atl flertalel hörda universitet och högskolemyndigheter anser det angelägel all SPPB även i framtiden får ett riksomfallande ansvar och atl dess karaklär av specialbibliotek för psykologi och pedagogik bevaras. De förordar därför atl SPPB skall bibehålla sin ställning som frislående specialbibliotek med i storl sett samma organisalion som tidi­gare och tillstyrker sålunda utredningens alternativ 2 då en risk med alternativ 3 anses vara atl SPPB kommer all råka i en olycklig konkurrens­situation mellan lokala och nationella intressen i samband med priorite­ringar inom universitetet i Stockholm.

Enligt UHÄ; s mening bör dock det av utredningen förordade alternati­vet 3 kunna utformas på ett sätt som tillvaratar de administrativa förde­larna i etl inordnande av SPPB i högskolans biblioleksorganisalion och samtidigt - bl. a. när del gäller former för medelsanvisning och ledning -lillgodose de särskilda krav som bibliotekets karaklär av nationellt special­bibliotek ställer. Det utgör därmed enligt UHÄ:s mening en ändamålsenlig mellanform mellan å ena sidan ell bevarande av SPPB som en självständig myndighet, å andra sidan en fullsländig integration av del i universitetsbib­lioteket.

UHÅ uttrycker förslåelse för de farhågor som flerlalel av de hörda högskolemyndigheterna hyser för alt svårigheter skall uppstå lokall vid avvägningen mellan lokala och nationella intressen. På några års sikt bör emellertid enligt UHÅ sådana svårigheler i alll väsentligl kunna övervin­nas, dels genom alt lillämpningen av del nuvarande anslagssystemel renl allmänl bör ytterligare förbättras, dels lill följd av den ulredning om ans-

Prop. 1979/80: 104

126

varsbiblioiek som DFI avser all genomföra. I denna ulredning lorde kom­ma all närmare analyseras hur nationella uppgifler för olika vetenskapliga bibliolek bäsl kan lösas inom ramen för högskolans nuvarande organisa­lion och anslagssyslem, framhåller UHÅ.

UHÅ tillstyrker mol denna bakgrund ulredningens alternativ 3 och förordar all del läggs till grund för ett mera konkret planeringsarbete med sikle på ett slutligt inordnande i universitetets organisation i samband med bibliotekets flytining lill Frescatiområdel. Redan på korl sikt bör emeller­lid redovisningscenlralen vid universitetet i Siockholm ges ansvarei för bokföring, redovisning och kassagöromål för SPPB, anser UHÅ.

Överbibliotekarien vid universitetsbiblioteket i Uppsala och högskoles­tyrelsen vid högskolan i Örebro lillslyrker allernaliv 3 men undersiryker i sitt yllrande samtidigt vikten av att SPPB fär en ställning som ell självstän­digt filialbibliolek och fär tillräckliga medel för all fullgöra sina nationella och inlernalionella uppgifler. Bihiiotekskollegiet vid universitetet i Göte­borg förutsätter alt medelstilldelningen till SPPB konstrueras så alt inrikt­ningen och omfattningen av SPPB: s verksamhet i realileien inle blir helt beroende av den lokala högskoleslyrelsens prioriteringar och lillslyrker därför allernaliv 3 under förutsättning att ansvaret för medelstilldelningen lill SPPB inte blir beroende av universitetsstyrelsens prioriteringar.

KB hänvisar till det uppdrag som DFI erhållil av regeringen alt uireda frågan om införande av ell system med ansvarsbibliotek för olika fackom­råden och anser del rikligast all avvakla resultatet av denna utredning innan någon förändring vidlas beträffande SPPB;s organisation och huvud­mannaskap. När evenluelll beslut fallals om SPPB: s åligganden som ans­varsbibliotek kan - enligt KB - ulredningens förslag vara en lämplig avvägning vad gäller huvudmannaskapel.

En majorilel remissinstanser förespråkar ulredningens alternativ 2 dvs. alt SPPB bibehålls som elt frislående specialbibliotek. SPPB själv, såväl slyrelse som personal, hävdar alt denna organisationsform bäsl slår vakt om bibliotekets ställning som svenskl specialbibliotek av rikskarakiär inom ämnesområdena psykologi och pedagogik. Även SÖ och skolforsk­ningskommittén förordar denna organisationsform. Kommittén vill dock inle hell avvisa ulredningens huvudförslag men vill betona nödvändighelen av att bibliotekets resurser dimensioneras så att dess riksansvar verkligen garanteras allt framgent.

Sveriges psykologförbund och Folkbildningsförbundet förordar båda all biblioteket bibehålls som en fristående enhel direkt underställt ulbildnings­departemenlel,

DFI konslalerar att SPPB har existerat som självständig biblioleksor­ganisalion sedan 1885 och atl den nuvarande organisationsformen, som med smärre förändringar fungerat sedan 1950-talet har medverkat lill bib­liotekets framgångsrika utveckling och verksamhel under senare år, DFI påpekar att samtidigt som delegationen inrättades betonade slalsmakterna alt forskning och utveckling är nödvändiga för en effekliv framlida infor­mationsförsörjning. Det är enligt DFI;s mening angelägel alt stärka och utveckla vitala biblioleksorganisalioner som inle blott fyller nationella försörjningsuppgifter utan även visal vilja och förmåga all aklivi medverka i avancerade utvecklingsprojekt på informationsförsörjningens område. SPPB tillhör enligt DFI: s mening denna kalegori av bibliotek.

DFI finner konslruklioner av utredningens organisalionsförslag diskuta­bel i två hänseenden. För del försia förutsätter rollen som filialbibliolek bl. a. personalgemenskap med universitetsbibliotek. För det andra har

Prop. 1979/80:104

127

sedan ordningen infördes atl medel för de vetenskapliga biblioteken inom högskolan beräknas inom ramen för anslagen för utbildning och forskning, i en del fall svårigheler funnils alt inom resp. högskoleenhel få tillräckliga resurser för bibliotekens nationella uppgifter. Enligt DFI faller del på nämnda ulredning om ansvarsbibliotek all överväga konslruklioner som lillgodoser sådana behov.

Med den betydelse SPPB har för informationsförsörjningen för landet i dess helhet är del enligt DFl:s mening betydelsefullt all biblioiekels ställ­ning bedöms i det slörre sammanhang som ansvarsbiblioteksulredningen utgör. DFI föreslår därför med huvudsaklig anslutning till utredningens alternativ 2 alt SPPB;s organisalion och uppgifler skall förbli i princip oförändrade tills vidare.

De remissinstanser som förordar utredningens alternativ I dvs. en full­sländig integrering av SPPB med universitetsbiblioteket i Stockholm är statskontoret saml rektorsämbetet och universitetsbiblioteket vid universi­tetet i[REDACTED_EFTERNAMN]. De båda senare menar atl utredningen om ansvarsbibliotek som skall genomföras av DFI i viss utsträckning föregripils i ulredningens ställningstaganden. Vilka resultat som än framläggs om ansvarsbibliotek anser rektorsämbetet och universitetsbiblioteket atl SPPB:s ställning som vetenskapligt specialbibliotek inom psykologi och pedagogik obelingal bör fortleva men att dess nuvarande och framlida verksamhet kommer all väsenlligl underlättas av en lolalintegrering med bibliolekel vid universite­tet i Stockholm.

Styrelsen för högskolan för lärarutbildning i Stockholm förordar inle någol av de organisalionsallernaliv som utredningen diskulerar ulan hem­ställer atl innan elt definitivt beslut fattas om SPPB;s framlida lokalisering och organisation möjligheterna prövas all anknyta SPPB lill högskolan för lärarutbildning i Stockholm. Slyrelsen anser all de låga siffror för lokala lån till f.d. lärarhögskolan som redovisas i ulredningen inle kan vara lillräckligl skäl för all avvisa tanken på all SPPB knyts lill högskolan för lärarutbildning då denna är en betydligt slörre organisalion än f.d. lärar­högskolan.

Lokaliseringen

Utredningen anser all bibliolekel vid tillkomsten av ell föreslaget bete­endevelenskapligt centrum inom f. d, skogshögskolans område förläggs lill det tidigare skogsbibliolekels lokaler,

Flertalel remissinslanser tillslyrker i likhet med byggnadsstyrelsen all SPPB förläggs lill del lidigare skogsbibliotekel om etl beteendevelenskap­ligt centrum anordnas inom f. d, skogshögskolans område.

Byggnadsslyrelsen har utarbetat förslag lill disposiiion av nämnda områ­de för elt sådant centrum. Förslaget har underställts regeringen för god­kännande. Om elt sådant godkännande erhålls kan SPPB flytta till f.d. skogsbibliotekel omkring årsskiftel 1982/83 ulan atl några mer omfallande ombyggnadsålgärder dessförinnan behöver ulföras i byggnaden framhåller byggnadsslyrelsen. Styrelsen för högskolan för lärarutbildning i Stock­holm anser som lidigare nämnls atl möjligheterna bör prövas atl anknyta SPPB till lärarhögskolan. Samhällsvetenskapliga jäkultetsnåmnden vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] anför atl om elt beteendevelenskapligt centrum inte kommer lill stånd bör en fortsall diskussion om alternativa lokaliseringar föras, Fakullelsnämnden anser ell därvid länkbart alternativ vara att för­lägga SPPB i anslutning till SÖ;s lokaler och aU göra SÖ; s dokumentsam­lingar lättare tillgängliga för forskning genom all sammanföra SÖ:s och

Prop. 1979/80:104

128

SPPB;s samlingar lill en gemensam datapool med bibiioleksmässiga ruti­ner för arkivering och katalogisering, DFI anser sig inle ha anledning all ta ställning lill lokaliseringsfrågan.

Instruktion, slyrelse m.m.

Ulredningen föreslår alt regeringen utfärdar SPPB;s inslruklion och tillsätter styrelsens ordförande.

Utredningen föreslår även all i slyrelsen ingår ordförande, SPPB;s före­ståndare och universitetets överbibliotekarie saml del antal övriga leda­möter som universitetels slyrelse bestämmer sedan förslag inhämtats från berörda myndigheler och inslilulioner. Bland de icke självskrivna ledamö­terna skall ingå ledamöier med anknylning lill SPPB;s riksomfallande verksamheter. Slutligen föreslår utredningen alt tjänsten som föreståndare för biblioteket tillsätts av regeringen efler förslag av SPPB:s styrelse och sedan universitetels slyrelse yttrat sig i ärendel.

Enligt utredningen bör i SPPB;s styrelses uppgifter ingå all lämna för­slag lill anslagsframslällningar, disposition av medel och inrikining av verksamhelen. Sammansättningen bör spegla såväl lokala som riksomfat­tande intressen med stor vikt lagd på de senare, Slyrelsen bör innehålla personer med god överblick över nationell och inlernalionell forskning inom området men den bör äveri ha god förankring inom universitetets beslutande organ, 1 styrelsen bör enligt utredningen ingå representanter för HSFR, SÖ, UHÄ, Riksbanksfonden, universitetet i Stockholm och biblio­tekspersonalen,

UHÄ framför i sill yltrande inga synpunkter i dessa frågor,

SÖ finner det naturligt atl de nämnda fyra slora anslagsgivarna lill beleendevetenskaplig forskning finns represenlerade i SPPB: s styrelse med hänsyn lill att dessa organ har god överblick över nationell och internalionell forskning inom del område SPPB representerar,

SPPB:s styrelse anser atl regeringen skall utfärda SPPB:s inslruklion och tillsätta styrelsens ordförande och föreståndare för biblioteket, I sty­relsen bör finnas represenlanler för cenirala anslagsbeviljande myndighe­ler som SÖ och UHÄ, för forskare inom psykologi och pedagogik, både från Stockholmsområdet och från högskolor eller universitet från andra regioner, utsedda av HSFR, Del bör också finnas representanter för Folk-bildningsförbundet, högskolan för lärarutbildning i Siockholm, kanske också Svenska barnboksinslitulel, 1 slyrelsen bör vidare ingå överbibliote­karien vid universilelsbibliolekel i Siockholm saml representant för perso­nalen vid SPPB,

Även Folkbildningsförbundet självt avser atl det vore naluriigt att ge förbundet representation i styrelsen om biblioteket skall ges funktionen som dokumentationscentral för folkbildningsområdet.

Styrelsen för universitetet i Stockholm anser del synnerligen viktigt att en samordning mellan universitetsbiblioteket i Siockholm och SPPB sker och atl överbibliotekarien vid universitetsbiblioteket därför blir självskri­ven ledamot i SPPB:s styrelse.

Institutionen för pedagogik vid högskolan för lärarutbildning iStock-holm och regionstyrelsen i Stockholms högskoleregion anser i likhet med DFI att styrelsebreddningen bör innebära att styrelsen utökas med en förelrädare för SUB och en för högskolan för lärarutbildning i Stockholm, i syfle att främja samverkan mellan SPPB och dessa institutioner.

Institutionen för pedagogik föreslår i detta sammanhang en försiärkning

Prop. 1979/80:104

129

av samarbetet mellan SPPB, SUB och högskolans för lärarutbildning bib­liolek genom all en samarbelsgrupp dem emellan lillsaiis.

Styrelsen för högskolan i Örebro finner all det är angelägel med hänsyn lill omfaliningen av fjärrlån all forskare men även lärare och/eller övriga representanter från högskoleenheler ulanför Siockholm blir represenlera­de i styrelsen, vilkel - enligt slyrelsen - synes än mer angeläget för atl kunna hävda regionala intressen om SPPB flyttas lill Frescali,

Prop. 1979/80:104

130

Innehållsförteckning

Proposition........................................................................ 

...... 

I

Propositionens huvudsakliga innehåll   ............................ 

...... 

1

Uidrag ur protokoll vid regeringssammanlräde den 6 mars 1980   ....

3

1

Inledning

3

2

Föredragandens överväganden    ................................. 

..... 

3

2.1 Befogenhetsfördelning m. m. inom högskolan   ....... 

3

2.1.1

Bakgrund   ....................................................... 

..... 

3

2.1.2

Allmänna utgångspunkter   .............................. 

..... 

4

2.1.3

Beslulsnivåerna inom högskolan    ................... 

..... 

5

2.1.4

Den lokala nivån   ............................................ 

..... 

7

2.1.5

Den regionala nivån   ....................................... 

... 

10

2.1.6

Den cenirala nivån     ....................................... 

... 

14

2.1.7

Samråd vid avvikelse från planeringsramar för grundläg­gande högskoleulbildning           

16

2.1.8

Hemställan   ..................................................... 

17

2.2 Dokumentation och slalisiik om högskoleulbildning .. 

17

2.2.1

Bakgrund   ....................................................... 

17

2.2.2

Allmänl   ........................................................... 

18

2.2.3

Den lokala sludiedokumenlalionen nt. m........... 

22

2.2.4

Organisationen för högskoleslalisliken   .......... 

23

2.2.5

Statistikens innehåll   ....................................... 

24

2.2.6

Samordning med studiestödets informationssystem    ,..

29

2.2.7

Ansvarsfrågor och kosinader m.m..................... 

... 

29

2.2.8

Hemställan   ..................................................... 

31

2.3 Organisalion m, m. för slalens psykologisk-pedagogiska

bibliotek .................................................................... 

31

2.3.1

Inledning    ....................................................... 

31

2.3.2

Ställning och organisalion   .............................. 

32

2.3.3

Lokaliseringen     .............................................. 

.. 

34

2.3.4

Inslruktion, styrelse m.m................................... 

.. 

34

2.3.5

Medelsberäkning och anslag   .......................... 

34

2.3.6

Hemställan   ..................................................... 

.. 

35

3 Beslut    ......................................................................... 

.. 

35

Bilaga I,    Decenlraliseringsgruppens sammanfallning av siu förslag      36

Bilaga 2,    Sammanställning av remissyttranden över rapporten (Ds

U 1979: 

I) 

En decentraliserad högskola ............      41

Bilaga 3, Ulredningens (U 1975; 14) sammanfattning av belänkandet

(SOU 1979:47) Dokumentation och statistik om högskole­

ulbildning

77

Bilaga 4, Sammanställning av remissyttranden över betänkandet

iSOU 1979; 47) Dokumentation och statistik om högskole­

utbildningjämte specialbilagan (Ds U 1979:6) Redovisning

av behovsanalys   .............................................      82

Bilaga 5, Promemoria 1978-01-27 angående frågan om samordning

mellan högskolans sludiedokumentationssyslem och stu­

diestödels informationssystem   ........................    107

Bilaga 6, Sammanslällning av remissyttranden över promemorian

1978-01-27 angående frågan om samordning mellan hög­

skolans sludiedokumenlalionssyslem och siudiestödels

informalionssyslem ............................................    112

Prop. 1979/80:104

131

Bilaga 7, Sammanfattning av beiänkandei Ulredning och förslag rö­

rande slalens psykologisk-pedagogiska bibliotek        117

Bilaga 8, Sammanslällning av remissyttranden över belänkandet

Ulredning och förslag rörande statens psykologisk-peda­

gogiska bibliolek   ..............................................    125

Norstedts Trycken, Stockholm 1980