Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1977/78: 59

Regeringens proposition

1911/18: 59

om särskilt arbetsmarknadspolitiskt stöd inom stålindnstrin m. m.;

beslutad den 10 november 1977.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

PER[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att tillfälligt särskilt sysselsättningsbidrag till företag med dominerande sfällning på en ort, s. k. 75 %-bidrag, skall kunna utgå under åren 1978 och 1979 till företag inom stålindustrin. Ett alternativ införs till det bidragsvillkor enligt vilket bidrag endast ut­går om företaget inte varslar eller tar tillbaka ett varsel. Bidrag skall nu också kunna utgå om ett företag som har varslat förklarar sig berett att skjuta på uppsägningarna. Bidraget skall i sädant fall inte utgå under lagstadgad varseltid.

1    Riksdagen 1977/78. 1 .saml. Nr 59

Prop. 1977/78: 59

Utdrag ARBETSMARKNADSDEPARTEMENTET PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1977-11-10

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Anfonsson,[REDACTED_EFTERNAMN], Dahl­gren,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om särskilt arbetsmarknadspolitiskt stöd inom stålindustrin m. m.

I propositionen (1977:78: 47) angående åtgärder för att underlätta strukturomvandlingen inom vissa branscher har chefen för industride­partementet under hänvisning till en av 1977 års specialstålutredning överlämnad rapport (Ds I 1977: 3) redogjort för läget inom och fram­tidsutsikterna för den svenska specialsfålindustrin m. m. I propositionen behandlas specialstålindusfrin och stålgjuterierna. Förhållandena inom handelsstålföretagen kommer att behandlas i en särskild proposition.

Redogörelsen i propositionen mynnar ut i konstaterandet att en fort­satt strukturrationalisering är nödvändig inom nämnda branscher av vårt näringsliv och att denna inom flera produktområden och för vissa produktionsenheter kräver genomgripande åtgärder. Om inga åtgärder vidtas är situationen sådan att man måste räkna med drastiska nedskär­ningar och i en del fall nedläggning av verksamheter. De enskilda en­heternas storlek och lokalisering innebär atf en sådan utveckling skulle få mycket aUvarliga sysselsättningskonsekvenser.

De åtgärder som föreslås i propositionen syftar till att minska de finansiella hindren för angelägna strukturella förändringar inom de förut nämnda branscherna. Sålunda föreslås ett system med, dels stat­liga lån för investeringar och för likviditetsförstärkning i företagen, dels statliga garantier för lån som företagen tar upp på den ordinarie kapital­marknaden. Låneramen föreslås till 700 milj. kr. och garantiramen fill 600 milj. kr. Prövningen av låneansökningar skall ankomma på en sär­skild för ändamålet inrättad delegation i vilken skall ingå representanter för de anställda och företagen i de berörda branscherna.

I propositionen sägs vidare att den strukturella omvandling som är att

Prop. 1977/78: 59

3

vänta inom nu berörda branscher och som de nya låncmöjlighefcrna ar avsedda att underlätta med all sannolikhet inte kommer atf kunna förhindra relativt betydande syssclsättningsminskningar inom de berörda företagen de närmaste åren. Detta kommer i åtskUliga fall att drabba s. k. cnföretagsorter, där syssclsättningsnedgången kan få särskilt nega­tiva konsekvenser. Flera av företagen är finansiellt svaga till följd av de senaste årens bristande lönsamhet. För att lösa sysselsättningsproblemen måste hela den medelsarsenal som står till förfogande på de lokalise­ringspolitiska och arbetsmarknadspolitiska områdena utnyttjas. I de fall detta inte är tUlfyllest bör den berörda personalen övergångsvis och så långt möjligt beredas fortsatt sysselsättning inom vederbörande företag. Som viUkor för finansiellt stöd till strukturåtgärder bör gälla att före­taget mot ersättning åtar sig att medverka till sådan fortsatt sysselsätt­ning. Jag avser nu att ta upp frågan om formerna och villkoren för sådan ersättning.

Liksom chefen för industridepartementet utgär jag från att företagen så långt möjligt medverkar till atf nya arbetstillfällen tiUkommer på de orter som berörs. Detta bör ske i samverkan med de kommunala myn­digheterna och de fackliga organisationerna och med utnyttjande av de möjligheter som står fiU buds inom det lokaliseringspolitiska åtgärds-.systemet. I denna samverkan ingår självfallet också länsstyrelserna och arbetsmarknadsverket. Arbetsförmedlingen har ansvaret för att över­talig personal som sägs upp får hjälp med anvisning av nytt arbete och behövlig utbildning. Denna uppgift försväras väsentligt om de nuva­rande anställningarna upphör på en gång i stor omfattning. Det är där­för angeläget atf åtgärder vidtas för atf söka förlänga den tid som står till arbetsförmedlingens förfogande för att överväga lämpliga åtgärder för den berörda personalen. Som chefen för industridepartementet har framhållit kan detta lämpligen ske genom att övertalig personal som infe inom lagstadgade varsel- och uppsägningstider bedöms kunna bere­das nytt arbete eller utbUdning ges tillfälle att stanna kvar i sin nuva­rande anställning längre än som vore motiverat från rent företagsekono­miska utgångspunkter.

För att göra detta möjligt bör statliga bidrag utgå till resp. företag mof att de förklarar sig beredda att behålla personal som blir övertalig under längre tid än som motsvarar i lag och avtal föreskrivna varsel-och uppsägningstider. Gällande regler för dessa tider finns intagna dels i lagen (1974: 12) om anställningsskydd och dels i lagen (1974: 13) om vissa anstäUningsfrämjande åtgärder. I den senare lagen stadgas att varsel om sådan driftinskränkning som kan medföra uppsägning skall lämnas till länsarbetsnämnden minst sex månader före driffinskränk-ningen, om fler än 100 arbetstagare berörs av uppsägningen; kortare varseltider gäller om färre arbetstagare berörs. I den förra lagen sägs att varsel om uppsägning på grund av arbetsbrist skaU lämnas till berörd

Prop. 1977/78: 59

4

kollektivavtalsbärande arbetstagarorganisation minst en månad före upp­sägningen och att sådant varsel som skall lämnas till länsarbetsnämnd också skall lämnas till arbetstagarorganisation. Enligt lagen har arbets­tagare vidare rätt till en uppsägningstid av ensex månader beroende bl. a. på ålder.

Redan i våras beslutade riksdagen (prop. 1976/77: 95, AU 26, rskr 281) om ett statligt bidrag att användas för att bereda industriföretag en möjlighet att behålla sin personal längre än som motsvarade dessa varsel- och uppsägningstider. Detta bidrag utgär till företag som har av­görande betydelse för sysselsättningen på en lokal arbetsmarknad och som måste minska sin produktion avsevärt och därför måste varsla om drifUnskränkning och säga upp en viss del (som regel minst 100) av sin arbetsstyrka. Bidraget utgår om företaget i stället för att varsla och säga upp den berörda personalen behåller och sysselsätter den i verksamhet som är skild från företagets ordinarie produktion.

Bidrag utgår med 75 % av företagets lönekostnader och sociala av­gifter för de arbetstagare som ingår i den övertaliga arbetsstyrkan, dvs. för dem som eljest skulle ha varslats och sagts upp, och kan beviljas för tid fram till utgången av är 1977. Regeringen har dock i proposition 1977/78: 32 föreslagit att sådant bidrag skall kunna utgå också under första halvåret 1978.

Det är angeläget att här underslryka syftet med detta bidrag, näm­ligen atf ge arbetsförmedlingen ökat rådrum för vidtagande av erforder­liga åtgärder till hjälp för de arbetstagare som berörs av den förutsedda driftinskränkningen. De åtgärder som arbetsförmedlingen regelmässigt vidtar när ett företag varslat om uppsägningar i mera väsentlig mån nämligen fillsättandet av samrådsgrupper, inrättandet av särskild arbets­förmedlingsmottagning på företaget o. dyl. måste alltså, även i de fall då bidrag som här sägs har beviljats, sättas in utan dröjsmål för genom­gäng av vilka åtgärder som för de enskilda arbetstagarna kan komma att behöva vidtas. Anvisning till nytt arbete eller till arbetsmarknadsut­bildning bör alltså påbörjas och genomföras snarast möjligt och inte anstå tiU efter utgången av bidragsperioden.

Detta bidrag, det s. k. 75 9é-bidraget, bör kunna komma till använd­ning även för de stålföretag som jag nu diskuterar. Det ankommer på länsarbetsnämnden att bedöma huruvida ökat rådrum med hjälp av detta bidrag bör eftersträvas. Om bidrag utgår och således berört före­tag har åtagit sig att behäUa övertalig personal för längre Ud än planerat bör detta beaktas vid de förhandlingar som är avsedda att äga rum mellan den delegation som har föreslagits bli inrättad i den nyss nämn­da propositionen om specialstålindustrin m. m. och vederbörande före­tag. Bidrag bör även kunna komma i fråga för företag inom handels-stålindustrin.

Användbarheten av bidraget i detta sammanhang begränsas emeller-

Prop. 1977/78: 59

5

tid av att det är avsett att utgå längst t. o. m. första halvåret 1978. Den förutsatta begränsningen av antalet anställda vid stålföretag är avsedd att komma till stånd under en längre fid.spcriod. Jag förordar därför att 75 %-bidraget då fråga är om företag inom stålindustrin får utgå under ytterligare Ud, förslagsvis fram till utgången av juni månad år 1979. Inbegripet en därpå följande varseltid om upp fill sex månader innebär detta ett rådrum för arbetsförmedlingen omfattande ca två år.

De företag varom nu är fråga kan antas arbeta under skiftande be­tingelser och de villkor i fråga om varsel och uppsägning som nu gäller för 75 %-bidraget kan i vissa fall behöva ges en annan utformning. Def kan tänkas komma att föreligga situationer då det bedöms vara en för­del om varsel kan meddelas i planerad tid och bidrag beviljas på villkor att företaget skjuter på de uppsägningar som skall följa på varslet.

Varsel som utfärdas enligt reglerna i lagen om anställningsfrämjande åtgärder skall så snart det kan ske åtföljas av en förteckning över vilka arbetstagare som omfattas av varslet. Nuvarande regler för 75 %-bidra­get förutsätter som jag nämnt att företaget inte varslar eller tar tillbaka redan utfärdat varsel. Någon förteckning över vilka personer som skulle ha berörts av varsel finns därmed inte heller vid den tidpunkt då bi­dragsfrågan prövas. Arbetsförmedlingen får därmed inte heUer veta vilka personer som är uppsägningshotade. Det skuUe dock underlätta arbetsförmedlingens arbete om man snarast får veta vilka arbetstagare man har att hjälpa och därmed omedelbart kan påbörja det direkt plats-förmedlande arbetet. Med hänsyn härtill anser jag att en möjlighet bör öppnas för länsarbetsnämnden att bevilja bidrag även i de fall då veder­börande företag vill utfärda varsel omedelbart. Bidrag bör i sådant fall utgå endast om företaget förklarar sig berett att i behövlig utsträckning fördröja uppsägningarna under viss tid efter den i varslet angivna tid­punkten. Bidrag bör utgå endast för tid efter det att den i främjande­lagen föreskrivna varseltiden har gått ut, dock längst under en period motsvarande vad jag nyss har förordat i fråga om 75 %-bidrag enligt gällande regler, dvs. så länge berörda arbetstagare är kvar i företaget eller uppbär lön under uppsägningstid, dock längst fill utgången av år 1979. Detta innebär en bidragsperiod om högst 18 månader under förut­sättning att ett sex månaders varsel utfärdas senast den 1 januari 1978. I detta sammanhang bör framhållas att om varsel har lämnats enligt främjandelagens regler, något nytt varsel inte behöver lämnas för de uppsägningar som sedermera behöver verksfällas.

Den bidragsperiod som jag nu har förordat motsvarar den tidsfrist som jag i dag anser att arbetsförmedlingen behöver. Regeringen bör emellertid inhämta riksdagens bemyndigande att om så behövs förlänga bidragsperioden längst till utgången av år 1980.

Som villkor för bidrag bör i övrigt gälla vad som redan nu utgör förutsättningen för bidrag, exempelvis i fråga om den övertaliga arbets-

Prop. 1977/78: 59

6

styrkans placering i arbeten utanför den egentliga produktionen.

Kostnaderna för en bidragsgivning med den utsträckning i tiden som jag här har förordat beror naturligtvis på def antal personer för vilka bidrag beviljas. För bidrag till 3 000 personer i genomsnitt under 18 månader kan kostnadema beräknas till ca 270 milj. kr. Utgifterna för bidragsgivningen, som i huvudsak faller på budgetåret 1978/79, torde få bestridas från def under tolfte huvudtiteln uppförda reservationsan­slaget Sysselsättningsskapande åtgärder. Frågan om anslag för ända­målet torde få tas upp i anslutning fill budgetpropositionen.

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen atf

dels godkänna de grunder för särskilt sysselsättningsbidrag till stål­företag som jag nu har förordat,

dels ock bemyndiga regeringen att om så behövs förlänga bidrags-perioden längst fill utgången av år 1980.

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen atf anta det förslag som före­draganden har lagt fram.

NORSTEDTS TRYCKERI   STOCKHOLM 1977 770«