Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1981/82:47

Regeringens proposition

1981/82:47

om förhållandet mellan församlingsindelningen och fastighetsindel­ningen;

beslutad den 22 oktober 1981.

Regeringen föreslår riksdagen att ania de förslag som har tagils upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll ovannämnda dag.

På regeringens vägnar BIRGIT[REDACTED_EFTERNAMN]

CARL AXEL PETRI

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås bestämmelser för att få en bättre överensstäm­melse mellan församlingsindelningen och fastighetsindelningen vid fastig­hetsbildning över en församlingsgräns. Bestämmelserna innebär att för­samlingsgränsen skall ändras, om det inte föreligger särskilda skäl.

De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 juli 1982.

1    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 47

Prop. 1981/82:47

1   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1970:991) om ändring i kommunal och ecklesiastik indelning i samband med fastighetsbildning

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1970:991) om ändring i kommu­nal och ecklesiasfik indelning i samband med fasfighetsbildning

dels att i 4 § ordet "Konungens" skall bytas ut mot "regeringens",

dels att 3,5 och 6 §§ skall ha nedan angivna lydelse,

dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 7 §, av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3

§

Sammanfaller gräns för försam­ling med kommungräns och ändras denna enligt 1 eller 2 §, undergår församhngsgränsen motsvarande ändring. I annat fall påverkas för­samlingsgräns icke av fastighets­bildning.

Om en församlingsgräns sam­manfaller med en kommungräns som ändras enligt 1 eller 2 §, änd­ras församlingsgränsen på samma sätt.

Vid fastighetsbildning över för-samlingsgråns i andra fall gäller följande:

1.    Mark som genom fastighets­

reglering överförs till en fastighet

eller samfällighet som i sin helhet

är belägen inom en annan försam­

ling skall i fortsättningen höra till

den församlingen.

2.

Tillförs en fastighet eller sam­fällighet som är belägen inom flera församlingar genom fastighetsreg­lering mark från en annan försam­ling, skall marken höra tdl en av de först angivna församlingarna.

3.

öm en fastighet eller samfäl­lighet bildas av mark från flera för­samlingar, skall den nya enheten höra till en av dessa församlingar.

Åndring av församlingsgräns i de fall som avses i andra stycket sker genom beslut av fastighetsregister­myndigheten. Myndigheten får i dessa fall i stället besluta att för­samlingsgränsen skall lämnas orubbad, otn det föreligger särskil­da skäl.

Prop. 1981/82:47

3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5§ Vid prövning av fråga om medgivande fill fastighetsbildning skall iaktta­gas att olämplig indelning i förvaltningsområden eller avsevärd olägenhet för kommun eller församling ej uppkommer. För sådant ändamål kan föreskrivas avsteg från 1 eller 2 §, dock ej så att fastighet kommer att omfatta enskild mark inom mer än en kommun. Vidare kan fastställas reglering rörande kommunernas eller församlingarnas inbördes ekonomis­ka förhållanden och meddelas andra föreskrifter med anledning av indel­ningsändringen. För undvikande av olämplig indelning i förvaltningsområ­den kan även bestämmas att fastighet, samfälhghet eller del av samfäl­lighet, som ej beröres av fasfighetsbildningen, skall överflyttas till annan kommun eller församling.

Talan mot länsstyrelsens beslut i fråga som avses i denna paragraf får föras av kommun, församling och fastighetsägare som beslutet rör.

6§

Indelningsändring  enligt   denna

Indelningsändring enligt 1-2 §§

lag träder i kraft den dag uppgift om och 3 § första stycket träder i kraft

fastighetsbildningen införts i fas- den dag uppgift om fastighetsbild-

tighetsregistret, om ej annat be- ningen införts i fastighetsregistret,

stämts i beslut om medgivande till om ej annat bestämts i beslut om

fasfighetsbildningen.

medgivande till fastighetsbildning-

en.

7§

/ ärenden om indelningsändring enligt 3 § andra och tredje styckena skall fastighetsregistermyndighe­ten ge berörda kommuner, försam­lingar och fastighetsägare tillfälle att yttra sig. om det inte är uppen­bart obehövligt. Vid behov skall samråd ske med domkapitlet.

Berörda kommuner, församling­ar och fastighetsägare samt andra som har yttrat sig och som beslutet angår skall utan dröjsmål underrät­tas om fastighetsregistermyndighe­tens beslut i sådana ärenden. Be­slutet överklagas hos kammarkolle­giet genom besvär inom tre veckor från den dag beslutet meddelades.

En indelningsändring enligt 3 § andra stycket träder i kraft den dag beslutet därom vinner laga kraft, om inte annat har bestämts i beslu­tet.

Prop. 1981/82:47

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982. Vid fastighetsbildning över församlingsgräns tillämpas de nya bestämmelserna om uppgift om fastig­hetsbildningen inte har förts in i fastighetsregistret före ikraftträdandet av denna lag. I övrigt gäller äldre bestämmelser.

2   Förslag till

Lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988)

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 41 § fastighetsbildningslagen (1970:988) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap 41 §

Föranleder fastighetsbildning som avses i 3 kap. 11 § ändring av gräns för kommun eller församling, skall fasfighetsbildningsmyndighe-ten undertåtla kommunen eller för­samlingen om fasfighetsbildningen och dess inverkan på indelningen i förvaltningsområden. Kommunen eller församlingen skall beredas till­fälle att begära inhämtande av med­givande som avses i 3 kap. 11 §, om ej sådant medgivande ändå skall in­hämtas.

Föranleder fastighetsbildningen ändring av gräns för kommun eller församling, skall fastighetsbild­ningsmyndigheten underrätta kom­munen eller församlingen om fas­tighetsbildningen och dess inverkan på indelningen i förvaltningsområ­den. Kommunen eller församlingen skall beredas tillfälle att begära in­hämtande av medgivande som avses i 3 kap. 11 §, om ej sådant medgivande ändå skall inhämtas.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982.

Prop. 1981/82:47

5

Utdrag

JUSTITIEDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1981-10-01

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], An­dersson, Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Lagrådsremiss om förhållandet mellan församlingsindelningen och fastig­hetsindelningen

1   Inledning

Vid tillkomsten av lagen (1979:411) om ändring i rikets indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar (indelningslagen) förut­sattes att frågan om att öka överensstämmelsen mellan församlingsindel­ningen och fastighetsindelningen skulle utredas ytterligare (se prop. 1978/ 79:157 s. 97). För att inom regeringskansliet göra denna utredning bildades en arbetsgrupp.

Arbetsgruppen har utarbetat promemorian (Ds Kn 1980:8) Förhållandet mellan församlingsindelningen och fastighetsindelningen. Promemorian, som bl. a. innehåller ett förslag fill ändring i lagen (1970:991) om ändring i kommunal och ecklesiastik indelning i samband med fastighetsbildning, har remissbehandlats.

Till protokollet i detta ärende bör fogas dels promemorian som bilaga 1, dels en förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena som bilaga 2. Beträffande nuvarande förhållanden och arbetsgmppens närmare överväganden hänvisas till promemorian.

2   Allmän motivering

2.1 Allmänna synpunkter

Fastighetsbildningslagen (1970:988, FBL) bygger på principen att kom­mungräns skall sammanfalla med fastighetsgräns. Om en fastighetsbildning sker över en kommungräns, skall därför även kommungränsen ändras. Bestämmelser om hur denna ändring skall gå till finns i lagen (1970:991) om ändring i kommunal och ecklesiastik indelning i samband med fastig-

Prop. 1981/82:47

6

hetsbildning (LÄIF). En fastighetsbildning som enligt det nu sagda leder till en ändrad kommunindelning får emellertid enligt 3 kap. 11 § FBL endast ske, om åtgärden är av väsentlig betydelse för en ändamålsenlig fastighetsindelning eller om den kommunala indelningen blir lämpligare.

Om kommunindelningen ändras i administrativ ordning enligt 1979 års indelningslag, möjliggör bestämmelserna i 13 kap. FBL att fastighetsindel­ningen anpassas till den ändrade kommunindelningen.

En fastighetsbildning över en församlingsgräns leder i princip inte fill någon ändrad församlingsindelning. Enligt 3 § LÄIF påverkas nämligen församlingsgränsen av en fastighetsbildning endast om församlingsgränsen sammanfaller med en kommungräns som ändras vid fastighetsbildningen. För en fastighetsbildning över en församlingsgräns gäller inte heller några särskilda restrikfioner motsvarande dem som enligt 3 kap. 11 § FBL gäller för en fastighetsbildning över en kommungräns. Inte heller är bestämmel­serna i 13 kap. FBL om anpassning av fastighetsindelningen till kommun­indelningen fillämpliga på församlingsindelningen.

För att öka överensstämmelsen mellan församlings- och fastighetsindel­ningen har arbetsgruppen föreslagit att församlingsgränsen skall ändras, när en fastighetsbildning annars skulle leda till att en fastighetsgräns och en församlingsgräns kom att avvika från varandra. Del bör dock enligt arbets­gruppen finnas en undantagsregel som gör det möjligt att medge att en sådan församlingsgräns som inte sammanfaller med kommungräns skall lämnas orubbad, om det finns särskilda skäl till det. Som exempel på sådana särskilda skäl nämner arbetsgmppen att en ändrad indelning skulle få betydande ekonomiska konsekvenser för en församling.

Enligt arbetsgruppens mening bör några restriktioner för fastighetsbild­ning över församlingsgräns inte uppställas. 3 kap. 11 § FBL bör således inte vara tillämplig. Inte heller bör bestämmelserna i 13 kap. FBL om fastighetsbildning för samordning med kommunal indelning göras tillämp­liga på församlingsgränser.

Samtliga remissinstanser har fillstyrkt arbetsgruppens förslag att för­samlingsindelningen skall följa ändringar i fastighetsindelningen, om det inte finns särskilda skäl att lämna församlingsgränsen orubbad. Samfiiga remissinstanser har vidare delat arbetsgruppens uppfattning att några re­striktioner för fastighetsbildning över församlingsgräns inte bör uppställas. Slutligen har en stor majoritet bland remissinstanserna lämnat utan erinran arbetsgmppens mening att bestämmelserna i 13 kap. FBL om fastighets­bildning för samordning med kommunal indelning inte bör göras tillämpliga på församlingsgränser.

För egen del vill jag anföra följande i fråga om huvudlinjerna i arbets­gruppens förslag. Arbetsgmppens utredning och remissutfallet ger klart vid handen alt bristande överensstämmelse mellan församhngs- och fas­tighetsindelningen vållar olägenheter både för fastighetsägare och för myn­digheterna. För myndigheterna uppstår olägenheter främst vid fastighets-

Prop. 1981/82:47

7

redovisning, taxering, folkbokföring samt indelning i valkretsar och valdi­strikt. Arbetsgruppens förslag till hur frågan om förhållandel mellan för­samlingsindelningen och fastighetsindelningen bör lösas är enligt min me­ning i princip väl avvägt. I likhet med remissinstanserna ansluter jag mig alltså till arbetsgruppens uppfattning att församlingsgränsen i princip bör ändras, när en fastighetsbildning annars skulle leda till att en fastighets­gräns och en församlingsgräns kom att avvika från varandra. Som arbets­gruppen har anfört bör det finnas en undantagsregel som gör det möjligt att medge att en församlingsgräns som inte sammanfaller med kommungräns lämnas orubbad, om det finns särskilda skäl till det.

Vidare är jag ense med arbetsgruppen om att några restriktioner för fastighetsbildning över församlingsgräns inte bör uppställas och alt inte heller bestämmelserna i 13 kap. FBL om fastighetsbildning för samordning med kommunal indelning bör göras tillämpliga på församlingsgränser. En motsatt ordning skulle enligt min mening verka tyngande på fastighetsbild­ningen och även kunna motverka en lämplig fastighetsindelning (jfr prop. 1970:144 s. 96).

2.2 Beslut i indelningsfrågor i samband med fastighetsbildning

Som jag tidigare har nämnt får enligt 3 kap. 11 § FBL fastighetsbildning som medför ändring av gräns för en kommun ske endast om åtgärden är av väsentlig betydelse för en ändamålsenlig fastighetsindelning eller om den kommunala indelningen blir lämpligare. Till sådan fastighetsbildning skall vidare enligt samma lagrum inhämtas regeringens eller länsstyrelsen med­givande, om fastighetsbildningsmyndigheten finner att gränsändringen kan medföra olämplig indelning i förvaltningsområden. Medgivande skall alltid inhämtas, om kommun eller församling begär det eller åtgärden innebär att en hel fastighet överförs till en annan domkrets för allmän underrätt. Är fastighetsbildningen beroende av medgivande enligt det nu sagda, skall fastighetsbildningsmyndigheten anmäla förhållandet till länsstyrelsen.

Enligt 2 § LÄIF är det fasfighetsbildningsmyndigheten som beslutar om ändring av kommungräns i samband med fastighetsbildning.

Arbetsgmppen har föreslagit att 2 § LÄIF ändras så att det i stället blir fastighetsregistermyndigheten som efter förslag av fastighetsbildnings­myndigheten beslutar i frågor om ändring av kommungräns i samband med fastighetsbildning. Samma ordning bör enligt arbetsguppen gälla när det är fråga om att ändra församlingsindelningen i samband med fastighetsbild­ning.

De remissinstanser, däribland statens lantmäteriverk och fastighets­bildningsutredningen, som särskilt har uppehållit sig vid denna fråga, har stälU sig avvisande till arbetsgmppens förslag när det gäller beslutanderät­ten vid ändring av kommungräns. Däremot har en stor majoritet bland remissinstanserna godtagit arbetsgmppens förslag om att beslutanderätten

Prop. 1981/82:47

8

vid ändring av församlingsgräns skall läggas på fastighetsregistermyndig­heten. Svenska kommunförbundet och länsstyrelsen i Västernortlands län anser dock att fastighetsbildningsmyndigheten bör besluta i dessa frågor.

När det först gäller beslutanderätten vid ändring av kommungräns in­stämmer jag i den kritik som har förts fram under remissbehandlingen. Som statens lantmäteriverk och fastighetsbildningsutredningen har beto­nat i sina remissyttranden måste ju fastighetsbildningsmyndigheten ändå alltid - främst till följd av de nyss redovisade bestämmelserna i 3 kap. 11 § FBL sätta sig in i frågan om fastighetsbildningens konsekvenser för kommunindelningen. Mot denna bakgrund framstår det som oprakfiskt att dessutom låta fastighetsregistermyndigheten sätta sig in i indelningsfrågan och fatta beslul i denna. Jag förordar därför att fastighetsbildningsmyndig­heten även i fortsättningen skall besluta om markens kommunlillhörighet vid fastighetsbildning över kommungräns.

När det däremot gäller frågor om ändring i församlingsindelningen talar starka praktiska skäl för den av arbetsgruppen förordade lösningen. Det råder en principiell skillnad mellan fastighetsbildning över kommungräns och fastighetsbildning över enbart församlingsgräns. I det senare fallet skall, enligt vad jag tidigare har förordat, 3 kap. 11 § FBL inte fillämpas. En fastighetsbildning över enbart församlingsgräns får således i princip äga mm oavsett vad följderna blir för församlingsgränsen. Fastighetsbildnings­myndigheten har därför från fastighetsbildningssynpunkt inte någon anled­ning att närmare pröva frågan om vad en fastighetsbildningsåtgärd innebär i församlingshänseende. Mot denna bakgrund kan det antas att en ordning med fastighetsbildningsmyndigheten som beslutande organ i fråga om änd­ring i församlingsindelningen på ett onödigt sätt skulle komma att tynga fastighetsbildningsverksamheten. En följd av delta skulle kunna bli ökade förtättningskostnader för den enskilde sakägaren.

Fasfighetsregistermyndigheterna har redan nu att handlägga registrering av beslutade ändringar i församlingsindelningen och fär inte sällan i upp­drag att framställa underlagsmaterial till sådana ändringar. Fastighetsregis­termyndigheterna har därför i förhållande lill fastighetsbildningsmyndighe­terna en bättre överblick över och en störte erfarenhet av frågor som rör ändringar i församlingsindelningen. Härtill kommer att många av fastig­hetsregistermyndigheterna har ett helt län som verksamhetsområde. Var och en av dessa myndigheter kan därför antas komma att få en avsevärt störte erfarenhet än en fastighetsbildningsmyndighet av ärenden som avser ändring av församlingsgräns i samband med fasfighetsbildning.

Med hänsyn till vad jag nu har anfört förordar jag att fastighetsregister­myndigheten skall besluta i frågor om ändring i församlingsindelningen i samband med fastighetsbildning.

Att, som arbetsgmppen har föreslagit, fastighetsbildningsmyndigheten skall lägga fram förslag till fastighetsregistermyndighetens beslut i frågor om församlingsindelningen är emellertid enligt min mening mindre lämp-

Prop. 1981/82:47

9

ligt. Som jag nyss har anfört saknar fastighetsbildningsmyndigheten från fastighetsbildningssynpunkt anledning att närmare pröva frågan om vad en fastighetsbildningsåtgärd innebär i församlingshänseende. Det är därför enligt min mening omofiverat att belasta denna myndighet med uppgiften att lämna förslag till fasfighetsregistermyndigheten om församlingstillhö­righet. Arbetsgruppens förslag bör alltså inte genomföras i denna del.

2,3 Förfarandet hos fastighetsregistermyndigheten m. m.

Arbetsgruppen föreslår en automatiskt verkande lagregel som innebär att församlingsgränsen i flertalet fall kommer att ändras på samma sätt som fastighetsgränsen. I vissa fall måste dock fastighetsregistermyndigheten särskilt bestämma till vilken församling en ny enhet skall höra. Som jag tidigare har berört föresläs vidare att fastighetsregistermyndigheten får besluta att församlingsgränsen skall lämnas ombbad, om det föreligger särskilda skäl.

Till den närmare utformningen av dessa bestämmelser återkommer jag i specialmotiveringen. Vid remissbehandlingen har emellertid flera remiss­instanser framhållit att fastighetsregistermyndighetens ställningstagande bör kunna överklagas även om detta innebär att församlingsgränsen enligt den automatiskt verkande regeln ändras pä samma sätt som fastighetsgrän­sen. Arbetsgruppen har inte särskilt behandlat denna fråga.

Jag delar remissinstansenas uppfattning i denna fråga. Fastighetsregis­termyndigheten måste alltid ta ställning till om det föreligger särskilda skäl för att lämna församlingsgränsen orubbad. Ett beslut att ändra försam­lingsgränsen på samma sätt som fastighetsgränsen bör alltså kunna över­klagas av den som vill att församlingsgränsen inte skall ändras. En sådan ordning förutsätter att fastighetsregistermyndigheten meddelar ett uttryck­ligt beslut om församlingsgränsen även när denna skall ändras på samma sätt som fastighetsgränsen. Enligt min mening kommer handläggningen vid fastighetsregistermyndigheten knappast att betungas av kravet på ett ut­tryckligt beslut i samtliga fall.

Jag förordar på gmnd av det anförda att fastighetsregistermyndigheten skall meddela ett uttryckligt beslut om församlingsgränsen i samtliga fall och att besluten skall kunna överklagas. Jag återkommer strax till frågan om vem som bör ha rätt att överklaga.

En indelningsändring enligt LÄIF i dess nuvarande lydelse sker i vissa fall (se 1 och 3 §§) automatiskt utan att något beslut därom fattas. I andra fall (se 2 §) sker indelningsändringen genom beslut av fastighetsbildnings­myndigheten under fastighetsbildningsförrättningen men utan att beslutet kan överklagas särskilt. En följd av det sistnämnda är att indelningsänd­ringen kommer att vinna laga kraft samtidigt med fastighetsbildningen. Det är därför naturligt )tt indelningsändringen också får träda i kraft samtidigt med fastighetsbildningen, dvs. den dag då uppgift om fastighetsbildningen

Prop. 1981/82:47

10

förs in i fastighetsregistret. Att så skall ske är också innebörden i huvudre­geln i 6 § LÄIF i dess nuvarande lydelse.

Den angivna huvudregeln är enligt min uppfattning mindre lämplig då det gäller sådana beslut om ändrad församlingsindelning som avses i före­varande förslag. Dessa beslut skall fattas av fastighetsregistermyndigheten och inte av fasfighetsbildningsmyndigheten och de skall dessutom, enligt vad jag nyss har förordat, kunna överklagas särskilt.

Följden blir att besluten regelmässigt kommer att vinna laga kraft senare än de fastighetsbildningsbeslut av vilka de är beroende. Den av arbetsgrup­pen föreslagna huvudregeln, som motsvarar 6 § LÄIF i dess nuvarande lydelse, medför i dessa fall att registreringen av fastighetsbildningen får anstå tills frågan om församlingsgränsen är avgjord. Ikraftträdandet av fastighetsbildningen kommer alltså att fördröjas. Som flera remissinstanser har framhållit innebär en sådan fördröjning påtagliga olägenheter för sak­ägarna.

Med hänsyn till det nu anförda har jag funnit att ikraftträdandet av en fastighetsbildning, som föranleder en församlingsgränsändring enligt före­varande förslag, bör ske oberoende av när församlingsgränsändringen träder i kraft.

Församlingsgränsändringen bör i sin tur träda i kraft när beslutet om ändringen har vunnit laga kraft. I vissa fall kan det dock vara skäl att skjuta på ikraftträdandet fill en senare tidpunkt, t. ex. ett årsskifte. Jag tänker då framför allt på sådana fall där det genom indelningsändringen överförda området är bebott eller är av störte omfattning (jfr prop. 1978/79:157 s. 70). Jag föreslår därför att det ges en möjlighet alt i beslutet om indelningsänd­ringen bestämma en senare tidpunkt för ikraftträdandet än den dag då beslutet vinner laga kraft.

Kammarkollegiet är central förvaltningsmyndighet i indelningsfrågor. Jag delar därför arbetsgruppens uppfattning att det är lämpligt att fastig­hetsregistermyndighetens beslut i indelningsärenden får överklagas hos kammarkollegiet.

Arbetsgruppen har föreslagit en bestämmelse om att talan mot fastig­hetsregistermyndighetens beslut får föras av kommun, församhng och fastighetsägare som beslutet rör. I 5 § andra stycket LÄIF i dess nuvaran­de lydelse finns en motsvarande bestämmelse om talerätt mot länsstyrel­sens beslut i ärenden som avses i den paragrafen.

Kammarkollegiet har i sitt remissyttrande föreslagit att enskildas rätt att överklaga i de berörda fallen inte skall begränsas till enbart fastighetsäga­re.

För egen del ansluter jag mig fill kammarkollegiets uppfattning. Inte bara en fastighetsägare utan även l.ex. en hyresgäst kan ju i olika avseenden beröras av ett beslut om ändrad indelning. Då det gäller talan mot fastig­hetsregistermyndighetens beslut enligt förevarande förslag och talan mot beslut av länsstyrelse enligt 5 § i dess nuvarande lydelse bör därför enligt

Prop. 1981/82:47

11

min mening talerätt tillkomma inte bara kommun, församling och fastig-helsägare utan även annan som beslutet angår, om det har gått honom emot. Denna krets taleberättigade sammanfaller emellertid med den krets son är taleberätfigad enligt 11 § förvaltningslagen (1971:290). Särskilda bestämmelser i LÄIF om vilka som har talerätt blir därför i fortsättningen överflödiga.

2.4      Beslut i indelningsfrågor enligt indelningslagen

Jag delar arbetsgmppens uppfattning att nuvarande oöverensstämmelser mellan församlings- och fastighetsindelning får, när det bedöms lämpligt, undanröjas genom indelningsändring enligt indelningslagen.

Enligt 3 kap. 2 § indelningslagen beslutar regeringen om alla störte ändringar i församlingsindelningen. Enligt 3 kap. 4 § första stycket får kammarkollegiet besluta om en sådan ändring i församlingsindelningen som behövs på grund av oregelbundenhet i indelningen eller med hänsyn till fastighetsförhållandena och som inte föranleder ekonomisk reglering mellan församlingar. Om de församlingar som närmast berörs av en sådan indelningsändring som avses i 4 § första stycket är ense om denna och ändringen avser församlingar i samma län, får dock enligt samma paragraf andra stycket länsstyrelsen besluta om ändringen. Ansökan resp. anmälan skall dock alltid göras hos kammarkollegiet som i förekommande fall överlämnar ärendet till länsstyrelsen (se KU 1978/79:40 s. 7 f).

Motsvarande regler gäller enligt 1 kap. indelningslagen för handläggning av frågor om ändring i den kommunala indelningen.

I sitt remissyttrande har statens lantmäteriverk föreslagit att ett friståen­de indelningsärende enligt indelningslagen normalt bör kunna tas upp av länsstyrelsen utan föregående anmälan till kammarkollegiet. Länsstyrelsen i Öslergöfiands län har framfört liknande synpunkter.

Inom kommundepartementet handläggs en framställning från länsstyrel­sen i Skaraborgs län med samma syfte som nyssnämnda förslag av lantmä­teriverket. Framställningen remissbehandlas f. n. Jag anser för egen del att den fortsatta behandlingen av detta ärende bör avvaktas innan ställning tas till om indelningslagens bestämmelser bör ändras eller ej. Jag föreslår alltså inte någon ändring i indelningslagens bestämmelser.

2.5      Kostnaderna för reformen

Förslaget om ändring i församlingsindelningen i samband med fastig­hetsbildning bör enligt min mening medföra besparingar genom att antalet nya ärenden hos kammarkollegiet och länsstyrelserna om indelningsänd­ring enligt 3 kap. 4 § indelningslagen i fortsättningen kommer att minska. Å andra sidan torde de ökade arbetsuppgifter som läggs på fastighetsregister­myndigheten inte vara av den omfattningen att de påkallar personalför­stärkning.

Prop. 1981/82:47

12

Enligt min uppfattning ryms därför förslaget väl inom ramen för oföränd­rade resurser.

2.6 Ikraftträdande m. m.

Det är viktigt att fasfighetsregistermyndigheterna får en förberedelsetid inför de nya arbetsuppgifter som förevarande förslag medför för dem. Jag föreslår därför att den nya lagstiftningen får träda i kraft först den 1 juli 1982.

Enligt allmänna grundsatser bör nya materiella rättsregler tillämpas en­dast beträffande sådana förhållanden som har uppkommit efter reglernas ikraftträdande. Om en oöverensstämmelse mellan församlings- och fas­tighetsindelning har inträtt till följd av en fastighetsbildning som har avslu­tats först efter den nya lagstiftningens ikraftträdande, blir alltså den nya lagstiftningen utan vidare tillämplig. Enligt min mening är det emellertid från praktisk synpunkt lämpligt att låta den nya lagstiftningen i viss ut­sträckning bli tillämplig, även om fastighetsbildningen är avslutad när lagstiftningen träder i kraft. Jag tänker härvid på fall då fastighetsbildning­en inte har hunnit registreras i fastighetsregistret. Om däremot uppgift om fastighetsbildningen har förts in i fastighetsregistrel före lagstiftningens ikraftträdande blir situationen en annan. Enligt min mening bör det inte komma ifråga att nu ålägga fastighetsregistermyndigheten att bringa lill stånd överensstämmelse mellan församlingsgräns och fastighetsgräns i alla de fall då under årens lopp oregelbundenheter har uppkommit genom fastighetsbildning över församlingsgräns. En sådan uppgift skulle vara betungande för fastighetsregistermyndigheten utan att med någon högre grad av säkerhet medföra en däremot svarande nytta för det allmänna eller för enskilda.

Med hänsyn till vad jag nu har anfört föreslår jag en övergångsbestäm­melse av innebörd att den nya lagstiftningen skall gälla, även om fastig­hetsbildningen har avslutats men uppgift om den inte har förts in i fastig­hetsregistret före lagstiftningens ikraftträdande.

3    Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom justitiedepartementet upprättats förslag lill

1.   lag om ändring i lagen (1970:991) om ändring i kommunal och eckle­

siastik indelning i samband med fastighetsbildning,

2.    lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988).

Förslagen bör fogas fill protokollet i detta ärende som bilaga 3'.

' Bilagan har uteslutits här. Förslagen är likalydande med dem som är fogade till propositionen.

Prop. 1981/82:47

13

4   Specialmotivering

4.1 Förslaget till lag om ändring i lagen om ändring i kommunal och eckle­siastik indelning i samband med fastighetsbildning

Arbetsgmppen har föreslagit all lagen i fortsättningen får heta "Lag om ändring i kommun- och församlingsindelning i samband med fastighets­bildning". Enligt min mening föreligger inte tillräckliga skäl för ett sådant namnbyte. Jag anser i stället att lagens rubrik bör behållas oförändrad.

1 och 2§§ i gällande lydelse utgår från att en samfällighet kan vara belägen inom flera kommuners områden.

Under hänvisning till 4 kap. förordningen (1908:74) angående jordregis­ter och 6§ fastighetsregisterkungörelsen (1974: 1059) har arbetsgruppen gjort gällande att det i samband med registrering av fastighetsbildning i princip inte kan förekomma samfälligheter belägna i skilda socknar eller i skilda kommuner samt att paragrafernas lydelse därför kan förenklas nå­got.

För egen del kan jag inte biträda arbetsgruppens förslag på denna punkt. Enligt min mening utesluter nämligen inte de av arbetsgruppen åberopade bestämmelserna i jordregisterförordningen och fastighetsregisterkungörel­sen att en samfällighet kan vara belägen inom flera kommuners områden. Även FBL räknar med att en samfällighet kan omfatta mark inom flera kommuner (se 13 kap. 1 § FBL och prop. 1969:128 s. B 770).

Jag anser alltså att 1 § och 2 § första stycket bör behålla sin nuvarande lydelse.

Av skäl som har anförts i den allmänna motiveringen (se avsnitt 2.2) bör enligt min mening någon ändring inte heller göras i 2 § andra stycket. Detta innebär att fastighetsbildningsmyndigheten även i fortsättningen skall be­sluta om markens kommuntillhörighet vid fastighetsbildning över kom­mungräns.

3 §

Om en försanilingsgräns sammanfaller med en kommungräns som änd­ras enligt I eller 2 §, ändras församlingsgränsen på samma sätt.

Vid fastighetsbildning över församlingsgräns i andra fall gäller följande:

1.

Mark som genom fastighetsreglering överförs till en fastighet eller samfällighet som i sin helhet är belägen inom en annan församling skall i fortsättningen höra till den församlingen.

2.

Tillförs en fastighet eller samfällighet som är belägen inom flera församlingar genom fastighetsreglering mark från en annan församling, skall marken höra till en av de först angivna församlingarna.

3.

Om en fastighet eller samfällighet bildas av mark från flera försam­lingar, skall den nya enheten höra till en av dessa församlingar.

Åndring av församlingsgräns i de fall som avses i andra stycket sker genom beslut av fastighetsregistermyndigheten. Myndigheten får i dessa fall i stället besluta att församhngsgränsen skall lämnas orubbad, om det föreligger särskilda skäl.

Prop. 1981/82:47

14

Paragrafen innehåller bestämmelser om hur församlingsgräns påverkas av fastighetsbildning.

Ändringen i första stycket innebär dels att första meningen har fått en modernare språklig utformning, de/s att den nuvarande andra meningen har utgått ("I annat fall påverkas församlingsgräns icke av fastighetsbild­ning").

Andra stycket innehåller de nya bestämmelserna om ändring av försam­lingsgräns i andra fall än som avses i första stycket.

Reglerna i stycket ansluter nära till bestämmelserna i I och 2§§ om när ändring av kommungräns skall ske. Vid bestämmelsernas utformning har beaktats att en fastighet kan vara belägen inom flera församlingar.

Andra stycket första punkten har i arbetsgmppens lagförslag sin när­maste motsvarighet i 3 § andra stycket a. Som flera remissinstanser, bl. a. fastighetsbildningsutredningen, har påpekat täcker emellertid inte arbets­gmppens förslag det fallet att en fastighetsbildning sker över en försam­lingsgräns som inte sammanfaller med fastighetsgräns. Antag t. ex. att fastigheterna A och B gränsar till varandra. Parallellt med den gemensam­ma gränsen löper en församlingsgräns över B, vilket innebär att B blir belägen i två församlingar. A och en del av B ligger i samma församling. Anlag att fastighetsbildning genomförs så att A tillförs mark från B utmed den gemensamma fasfighetsgränsen. Om marken som tillförs A är belägen på ömse sidor om den församlingsgräns som sträcker sig över B, kommer A efter fastighetsbildningsåtgärden enligt nuvarande bestämmelser att bli belägen i två församlingar.

Enligt min mening är den sistnämnda situationen helt jämförbar med de situationer som regleras i punkten a i arbetsgruppens förslag.

På grund av det anförda har första punkten utformats så att den, i motsats till arbetsgruppens förslag, täcker även det fallet att fastighets­bildning sker över en församlingsgräns som inte sammanfaller med faslig-hetsgräns.

Antag emellertid vidare - för att anknyta till det nämnda exemplet att i stället B tillförs mark från A. B har redan före fastighetsbildningsåtgärden mark i skilda församlingar. De ölägenheter som kan vara förknippade med detta finns därför redan när den ändrade fastighetsindelningen sker. Enligt fastigheisbildningsutredningens uppfattning finns det även för sistnämnda fall anledning att överväga en ordning som innebär att överensstämmelse åstadkommes mellan församlingsgränsen och fastighetsgränsen.

Jag håller med om att det vid den sistnämnda typen av fall ofta kan vara lämpligt alt få fill stånd en överensstämmelse mellan församlingsgränsen och fastighetsgränsen. Denna överensstämmelse får emellertid åstadkom­mas, inte enligt bestämmelserna i förevarande lag utan med fillämpning av indelningslagen. Som jag har framhållit i den allmänna motiveringen (se avsnitt 2.4) ansluter jag mig nämligen till arbetsgmppens uppfattning att nuvarande oöverensstämmelser mellan församlings- och fastighetsindel-

Prop. 1981/82:47

15

ning får, när det bedöms lämpligt, undanröjas genom indelningsändring enligt indelningslagen.

Andra siycket andra punkten saknar motsvarighet i arbetsgruppens lagförslag. Antag emellertid att en fastighet som är belägen i exempelvis tre församlingar tillförs mark genom fastighetsreglering från en fastighet belä­gen i en fjärde församling. Resultatet av denna fastighetsbildningsåtgärd blir med arbetsgmppens lagförslag att fastigheten blir belägen i fyra för-samhngar mot tidigare endast tre.

Situafionen i det sist beskrivna exemplet är enligt min mening fullt jämförbar med de fall som arbetsgruppen har reglerat under 3 § andra stycket b i sitt lagförslag.

På grund av det nu anförda föreslår jag den i andra punkten intagna bestämmelsen.

I andra stycket tredje punkten regleras samma situationer som avses under 3 § andra stycket b i arbetsgmppens lagförslag.

Enligt tredje stycket första meningen sker ändring av församlingsgräns i de fall som avses i andra stycket genom beslut av fasfighetsregistermyn­digheten.

I fråga om skälen för att besluten bör fattas av fastighetsregistermyn­digheten hänvisar jag till vad jag har anfört i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2).

Jag har i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3) behandlat frågan om varför även en sådan församlingsgränsändring som avses under andra stycket första punkten påkallar ett formellt beslut.

En sådan ändring av församlingsgräns som avses i första stycket sker enligt gällande rätt automatiskt, utan att något formellt beslut därom fattas. Förevarande förslag innebär inte här någon ändring av gällande rätt.

Enligt tredje stycket andra meningen får fastighetsregistermyndigheten i de fall som avses i andra stycket besluta att församlingsgränsen skall lämnas ombbad, om det finns särskilda skäl till det. Ett skäl till att tillämpa denna undantagsregel kan vara ett en ändrad församlingsindelning skulle få betydande ekonomiska konsekvenser för en församling. I detta fall kan det vara lämpligare att frågan om indelningsändring tas upp till prövning enligt indelningslagen. Det blir då möjligt att behandla frågan om ekonomisk reglering mellan de berörda församlingarna.

Det kan vidare komma ifråga att tillämpa undantagsbestämmelsen, om de som bor inom den berörda fastigheten ger till känna att de upplever en särskild anknytning till en viss församhng och dess verksamhet.

5 §

Vid prövning av fråga om medgivande till fastighetsbildning skall iaktta­gas att olämplig indelning i förvaltningsområden eller avsevärd olägenhet för kommun eller församling ej uppkommer. För sådant ändamål kan föreskrivas avsteg från 1 eller 2§, dock ej så att fastighet kommer att omfatta enskild mark inom mer än en kommun. Vidare kan fastställas

Prop. 1981/82:47

16

reglering rörande kommunernas eller församlingarnas inbördes ekonomis­ka förhållanden och meddelas andra föreskrifter med anledning av indel­ningsändringen. För undvikande av olämplig indelning i förvaltningsområ­den kan även bestämmas att fastighet, samfällighet eller del av samfäl­lighet, som ej beröres av fastighetsbildningen, skall överflyttas fill annan kommun eller församling.

Andringen i paragrafen består i att det nuvarande andra stycket har utgått ("Talan mot länsstyrelsens beslut i fråga som avses i denna paragraf får föras av kommun, församling och fastighetsägare som beslutet rör").

Ändringen innebär att 11 § förvaltningslagen i fortsättningen reglerar vilka som är taleberättigade mot länsstyrelsens beslut.

Skälen för lagändringen har jag redovisat i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3).

6 §

Indelningsändring enligt l-2§§ och 3 § första stycket träder i kraft den dag uppgift om fastighetsbildningen införts i fastighetsregistret, om ej annat bestämts i beslut om medgivande till fastighetsbildningen.

Ändringen innebär att paragrafen i sakligt hänseende behålls oföränd­rad. Paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3).

7 

§

/ ärenden om indelningsåndring enligt 3§ andra och tredje styckena skall fastighetsregistermyndigheten ge berörda kommuner, församlingar och fastighetsägare tillfälle att yttra sig, om det inte är uppenbart obehöv­ligt. Vid behov skall samråd ske med domkapitlet.

Berörda kommuner, församlingar och fastighetsägare samt andra som har yttrat sig och som beslutet angår skall utan dröjsmål underrättas otn fastighetsregistermyndighetens beslut i sådana ärenden. Beslutet överkla­gas hos kammarkollegiet genom besvär inom tre veckor från den dag beslutet meddelades.

En indelningsändring enligt 3§ andra stycket tråder i kraft den dag beslutet därom vinner laga kraft, om inte annat har bestämts i beslutet.

Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om kommunicering, samråd, underrättelser, överklagande och ikraftträdande då det gäller så­dana ärenden som avses i de nya bestämmelserna i 3 § andra och tredje styckena.

Första stycket motsvarar 6 § i arbetsgruppens förslag.

Enligt min mening kan kommunicering underiåtas i de flesta fall då fastighetsbildning över församlingsgräns avser smärte, obebyggda områ­den.

Andra stycket första meningen innehåller en särskild regel om underrät­telse om beslut till dem som normalt kommer i fråga som klagoberättigade.

Prop. 1981/82:47

17

Undertättelsen kan ske genom ett enkelt skriftligt meddelande eller genom en kopia av beslutet. Delgivning enligt delgivningslagen (1970:428) behö­ver alltså inte äga rum.

Bestämmelsen i andra stycket andra meningenom att fastighetsregister­myndighetens beslut får överklagas hos kammarkollegiet (jfr 7 § i arbets­gmppens förslag) har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3). Av sistnämnda mening framgår vidare att beslutet vinner laga kraft, om det inte har överklagats inom tre veckor från den dag då det meddelades.

Tredje stycket, som motsvarar 9 § i arbetsgmppens förslag, har behand­lats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3).

Övergångsbestämmelser

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982. Vid fastighetsbildning över församlingsgräns tillämpas de nya bestämmelserna om uppgift om fastig­hetsbildningen inte har förts in i fastighetsregistret före ikraftträdandet av denna lag. I övrigt gäller äldre bestämmelser.

Övergångsbestämmelsema har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6).

4.2 Förslaget till lag om ändring i fastighetsbildningslagen

4 kap. 41 §

Föranleder fastighetsbildning som avses i 3 kap. 11 § ändring av gräns för kommun eller församling, skall fastighetsbildningsmyndigheten under­rätta kommunen eller församlingen om fastighetsbildningen och dess in­verkan på indelningen i förvaltningsområden. Kommunen eller församling­en skall beredas tillfälle att begära inhämtande av medgivande som avses i 3 kap. 11 §, om ej sådant medgivande ändå skall inhämtas.

Den föreliggande skyldigheten för fastighetsbildningsmyndigheten enligt förevarande paragraf att undertåtla kommun och församling om pågående fastighetsbildning i vissa fall syftar till att ge dessa menigheter tillfälle att bevaka sina intressen i anslutning till sådan fastighetsbildning som avses i 3 kap. 11 § fastighetsbildningslagen, dvs. fasfighetsbildning över kommun­gräns.

Arbetsgmppens förslag innebär att tillämpningsområdet för förevarande paragraf utvidgas. Enligt det förslaget blir fastighetsbildningsmyndigheten nämligen skyldig att undertåtla berörda församlingar även vid fastighets­bildning över församlingsgräns inom en kommun.

Enligt min mening blir emellertid församlingarnas intresse av att få vetskap om gränsdragningar i det sistnämnda fallet fillräckligt tillgodosett genom den av mig föreslagna bestämmelsen i 7 § första stycket LÄIF om kommunicering.

Tillämpningsområdet för förevarande paragraf bör enligt min uppfatt­ning alltså behållas oförändrat. Detta har föranlett mig att föreslå en mindre ändring i lagtexten. 2   Riksdagen 1981/82. I saml. Nr 47

Prop. 1981/82:47

18

5   Hemställan

Jag hemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till

1.

lag om ändring i lagen (1970:991) om ändring i kommunal och ecklesiastik indelning i samband med fastighetsbildning,

2.

lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988).

6   Beslut

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

Prop. 1981/82:47

19

Bilaga 1

KOMMUN­DEPARTEMENTET

FORHALLANDET MELLAN FÖRSAMLINGSINDELNINGEN OCH FASTIGHETS­INDELNINGEN

Promemoria upprättad i kommundepartementet i oktober 1980

DsKn 1980:8

Prop. 1981/82:47

20

Innehållsförteckning

1.

Inledning

2.

G

ä

llande r

ä

tt m.m.

3.

Fr

å

gans tidigare behandling

4.

Ö

verv

ä

ganden

5.

Specialmotiveving

5.1    F

ö

rslaget till lag om 

ä

ndring i lagen

(1970:991) om 

ä

ndring i kommunal och

ecklesiastik indelning i samband med

fastighetsbildning

5.2    F

ö

rslaget till lag om 

ä

ndring i fastig­

hetsbildningslagen (1970:988)

Bilaga 1.  F

ö

rslag till lag om 

ä

ndring i lagen (1970:991) om 

ä

ndring i kommunal och ecklesiastik indel­ning i samband med fastighetsbildning

Bilaga 2.  F

ö

rslag till lag om 

ä

ndring i fastighetsbild­ningslagen (1970:988)

Prop. 1981/82:47

21

1.     Inledning

I denna PM behandlas fr

å

gan om hur en b

ä

ttre

ö

ver­

ensst

ä

mmelse mellan f

ö

rsamlingsindelning och

fas­

tighetsindelning skall kunna 

å

stadkommas vid

fas­

tighetsbildning 

ö

ver en f

ö

rsamlingsgr

ä

ns.

Riksdagen antog v

å

ren 1979 en ny lagstiftning om 

ä

ndring i den kommunala indelningen (prop. 1978/79: 157, KU 1978/79:40, rskr 1978/79:363). Den nya la­gen (1979:411) om 

ä

ndring i rikets indelning i kom­muner, landstingskommuner och f

ö

rsamlingar bygger p

ä 

f

ö

rslag av indelningslagskommitt

é

n i bet

ä

nkandet (SOU 1978:32) Ny indelningslag f

ö

r kommuner, landstings­kommuner och f

ö

rsamlingar. Vid lagens tillkomst f

ö

rut­sattes att fr

å

gan om att 

ö

ka beroendet mellan f

ö

rsam­lingsindelningen och fastighetsindelningen skulle ut­redas ytterligare. F

ö

r att inom regeringskansliet g

ö­

ra denna utredning har bildats en arbetsgrupp vars arbete h

ä

rmed redovisas. I arbetsgruppen har ing

å

tt departementsr

å

det G

ö

ran G

ö

ransson, kommundepartemen­tet, kammarr

å

det Marianne Cedermark, kammarkollegiet, avdelningsdirekt

ö

ren Bj

ö

rn Bur

é

nius, statens lantm

ä­

teriverk, hovr

ä

ttsassessorn Jan Forsstr

ö

m, justitie­departementet och departementssekreteraren Gunnar Hermanson, kommundepartementet. G

ö

ransson har funge­rat som ordf

ö

rande i arbetsgruppen.

G

ä

llande r

ä

tt m.m.

I fastighetsbildningslagen (1970:988, FBL) och lagen (1970:991) om 

ä

ndring i kommunal och ecklesiastik in­delning i samband med fastighetsbildning (LXIF) finns best

ä

mmelser om f

ö

rh

å

llandet mellan fastighetsindel­ningen och indelningen i kommuner och f

ö

rsamlingar.

Prop. 1981/82:47

22

Best

ä

mmelserna reglerar dels f

ö

ruts

ä

ttningarna f

ö

r att fastighetsbildning 

ö

ver gr

ä

ns f

ö

r kommun och f

ö

rsamling skall f

å

ä

ga rum, dels i vilken m

å

n kom­mun- och f

ö

rsamlingsgr

ä

nser 

ä

ndras i samband med s

å­

dan fastighetsbildning. Vidare regleras f

ö

rfarandet i samband med fastighetsbildning 

ö

ver kommun- och f

ö

rsamlingsgr

ä

ns.

Genom 1970 

å

rs fastighetsbildningslagstiftning har fastighetsbildning 

ö

ver kommun- och f

ö

rsamlingsgr

ä

n­ser m

ö

jliggjorts i en utstr

ä

ckning som tidigare sak­nade motsvarighet. Det har vidare s

ö

rjts f

ö

r att sam­st

ä

mmighet skall r

å

da mellan fastighetsindelning och kommunindelning. Lagstiftningen inneb

ä

r att fastighets­bildning 

ö

ver kommungr

ä

nser och f

ö

rsamlingsgr

ä

nser i princip skall f

å

ä

ga rum. Samst

ä

mmighet skall r

å

da mellan fastighetsindelning och kommunindelning. D

ä

r­f

ö

r skall kommungr

ä

nserna automatiskt 

ä

ndras n

ä

r fas­tighetsgr

ä

nserna 

ä

ndras. En f

ö

rsamlingsgr

ä

ns 

ä

ndras dock endast om den sammanfaller med kommungr

ä

ns. Vis­sa villkor uppst

ä

lls f

ö

r att fastighetsbildning 

ö

ver en kommungr

ä

ns skall f

å

 ske. Vidare skall i vissa fall en administrativ pr

ö

vning av fastighetsbildningens l

ä

mplighet fr

å

n indelningssynpunkt 

ä

ga rum.

F

ö

re tillkomsten av denna lagstiftning kunde gr

ä

nser­na mellan f

ö

rvaltningsomr

å

den (kommuner och f

ö

rsam­lingar m.m.) vara av tv

å

 slag. Det vanligaste var att gr

ä

nserna var beroende av fastighetsgr

ä

nserna, s

å

att en 

ä

ndring i fastighetsindelningen automatiskt med­f

ö

rde en motsvarande 

ä

ndring av f

ö

rvaltningsomr

å

denas gr

ä

nser. Emellertid f

ö

rekom det ocks

å

 gr

ä

nser f

ö

r f

ö

r­valtningsomr

å

den som inte p

å

detta s

ä

tt var beroende av fastighetsgr

ä

nser utan som i st

ä

llet var fastl

å

sta i visst l

ä

ge p

å

 marken. I fastighetsbildningslagstift­ningen fanns ett flertal best

ä

mmelser som om

ö

jliggjor­de eller inskr

ä

nkte m

ö

jligheterna till fastighetsbild-

Prop, 1981/82:47

23

ning 

ö

ver gr

ä

ns f

ö

r f

ö

rvaltningsomr

å

de. S

å

lunda var med n

å

got undantag sammanl

ä

ggning av fastigheter som h

ö

rde till skilda socknar eller andra f

ö

rvaltnings­omr

å

den inte till

å

ten.

Ä

goutbyte eller laga skifte fick endast i vissa fall ske 

ö

ver gr

ä

ns f

ö

r f

ö

rvalt­ningsomr

å

de. Om s

å

dant 

ä

goutbyte eller laga skifte 

ä

gde rum 

ö

ver en gr

ä

ns som inte var beroende av fas­tighetsindelningen, kunde f

ö

ljden bli att en fastig­het kom att f

å

ä

gor inom olika f

ö

rvaltningsomr

å

den. Om l

ä

nsstyrelsen i s

ä

dana fall fann att hindrande oregelbundenhet i administrativ indelning hade upp­kommit genom fastighetsbildningen, skulle den vidta 

å

tg

ä

rder f

ö

r att undanr

ö

ja oregelbundenheten.

Till grund f

ö

r den nu g

ä

llande regleringen i FBL och L

Ä

IF l

å

g fastighetsbildningskommitt

é

ns bet

ä

nkande (SOU 1963:68) Fastighetsbildning och propositionen med f

ö

rslag till fastighetsbildningslag (prop. 1969: 128) resp. en inom justitiedepartementet uppr

ä

ttad promemoria (Ju 1969; 8) och propositionen med f

ö

rslag till lag om inf

ö

rande av fastighetsbildninpslagen m.m. (prop. 1970:144). Betr

ä

ffande reglernas n

ä

rmare inneh

å

ll kan f

ö

ljande s

ä

gas.

I 3 kap. 11 

§

FBL anges i f

ö

rsta stycket de mate­riella f

ö

ruts

ä

ttningarna f

ö

r att fastighetsbildning som medf

ö

r 

ä

ndring av gr

ä

ns f

ö

r kommun skall f

å

ä

ga rum. S

å

dan 

å

tg

ä

rd 

ä

r till

å

ten endast om den 

ä

r av v

ä

sentlig betydelse f

ö

r en 

ä

ndam

å

lsenlig fastighets­indelning eller om den kommunala indelningen blir l

ä

mpligare. Med den kommunala indelningen avses in­delningen i borgerliga prim

ä

rkommuner. I andra styck­et finns best

ä

mmelser om i vilka fall administrativ pr

ö

vning skall 

ä

ga rum. Regeringens eller l

ä

nsstyrel­sens medgivande skall inh

ä

mtas, om fastighetsbild­ningsmyndigheten finner att gr

ä

ns

ä

ndringen kan med­f

ö

ra ol

ä

mplig indelning i f

ö

rvaltningsomr

å

den. Vidare

Prop. 1981/82:47

24

skall detta alltid ske, om kommun eller f

ö

rsamling beg

ä

r det eller om 

å

tg

ä

rden inneb

ä

r att hel fastig­het 

ö

verf

ö

rs till annan domkrets f

ö

r allm

ä

n under­r

ä

tt. N

ä

r fastighetsbildning 

ä

r beroende av medgi­vande enligt andra stycket, skall fastighetsbild­ningsmyndigheten enligt tredje stycket anm

ä

la f

ö

r­h

å

llandet till l

ä

nsstyrelsen.

Enligt f

ö

reskrift i 4 kap. 41 

§

 FBL 

ä

r fastighets­bildningsmyndigheten skyldig att i samtliga fall d

å

 fastighetsbildningen f

ö

ranleder 

ä

ndring av gr

ä

ns f

ö

r kommun eller f

ö

rsamling underr

ä

tta kommunen el­ler f

ö

rsamlingen om 

å

tg

ä

rden och dess inverkan p

å 

indelningen i f

ö

rvaltningsomr

å

den. Kommunen eller f

ö

rsamlingen skall beredas tillf

ä

lle att beg

ä

ra in­h

ä

mtande av medgivande enligt 3 kap. 11 

§

, om inte s

å

dant medgivande 

ä

nd

å

 skall inh

ä

mtas.

I 13 kap. FBL behandlas fr

å

gan om fastighetsbildning i syfte att 

å

stadkomma samst

ä

mmighet ired kommunal in­delning i fall d

å

 bristande 

ö

verensst

ä

mmelse kan ha uppkommit t.ex. som en f

ö

ljd av en indelnings

ä

ndring enligt indelningslagen. Best

ä

mmelserna inneb

ä

r i kort­het f

ö

ljande. Om en fastighet har enskild mark p

å

ö

m­se sidor om en kommungr

ä

ns, skall fastighetsindelning­en 

ä

ndras s

å

 att den st

ä

mmer

ö

verens med den kommunala indelningen. Om en samf

ä

llighet best

å

r av mark inom olika kommuner, skall s

å

dan 

ä

ndring ske, om inte de allm

ä

nna fastighetsbildningsvillkoren enligt FBL d

ä

ri­genom 

å

sidos

ä

tts. 

Ä

ndringarna skall ske genom fastig­hetsreglering eller avstyckning. Det ankommer p

å

 l

ä

ns­styrelsen att ta initiativ till s

å

dan fastighetsbild­ning.

Det finns inte n

å

gra motsvarande regler om att fastig­hetsindelningen ocks

å

 skall anpassas efter f

ö

rsamlings­indelningen. I prop. 1969:128 med f

ö

rslag till fastig­hetsbildningslag uttalade f

ö

redragande departementsche-

Prop. 1981/82:47

25

fen (s. B 767-768) att en s

å

dan ordning skulle kun­na leda till en splittring av fastighetsbest

å

ndet och motverka det p

å

g

å

ende rationaliseringsarbetet inom jordbruket och skogsbruket. Dessa ol

ä

genheter ans

å

g departementschefen v

ä

ga betydligt tyngre 

ä

n de nackdelar som den bristande 

ö

verensst

ä

mmelsen mellan ifr

å

gavarande indelningsformer f

ö

r med sig.

I 1 och 2 

§§

 L

Ä

IF fastsl

å

s principen att kommun­gr

ä

ns 

ä

r beroende av fastighetsgr

ä

ns. Enligt 1 

§ 

skall mark som genom fastighetsreglering 

ö

verf

ö

rs till fastighet inom annan kommun i forts

ä

ttningen h

ö

ra till den kommunen. Detsamma g

ä

ller n

ä

r mark 

ö

verf

ö

rs till samf

ä

llighet som i sin helhet 

ä

r be­l

ä

gen inom annan kommun. Tillf

ö

rs samf

ä

llighet som 

ä

r bel

ä

gen inom flera kommuner genom fastighetsreg­lering mark fr

å

n annan kommun, skall enligt 2 

§

 fas­tighetsbildningsmyndigheten best

ä

mma att marken skall h

ö

ra till en av de f

ö

rst angivna kommunerna. Om fas­tighet eller samf

ä

llighet bildas av mark fr

å

n flera kommuner, skall fastighetsbildningsmyndigheten be­st

ä

mma till vilken av kommunerna den nya enheten skall h

ö

ra.

I departementspromemorian som l

å

g till grund f

ö

r L

Ä

IF framh

ö

lls att samordning borde ske med reglerna i 13 kap. FBL, som syftar till att anpassa fastighetsindel­ningen efter den kommunala indelningen. Enligt dessa skall s

å

som tidigare n

ä

mnts fastighetsindelningen all­tid 

ä

ndras om en fastighet har enskild mark p

å

 b

å

da sidor om en kommungr

ä

ns, medan en samf

ä

llighet kan f

ä 

f

ö

rbli bel

ä

gen inom flera kommuners omr

å

den. N

ä

r det g

ä

llde att till lagtext 

ö

verf

ö

ra principen om att kom­mungr

ä

nsen skulle vara direkt beroende av fastighets­indelningen hade man s

å

lunda att utg

å

fr

å

n att en fas­tighets enskilda mark f

ö

re den aktuella fastighetsbild­nings

å

tg

ä

rden i sin helhet var bel

ä

gen inom samma kom-

Prop. 1981/82:47

26

mun. I fr

å

ga om en samf

ä

llighet hade man att r

ä

kna med att den kunde delas av en kommungr

ä

ns. Med des­sa utg

å

ngspunkter har de olika situationer d

å

 fas­tighetsbildning skall leda till 

ä

ndrad kommunindel­ning i promemorian beskrivits p

å

 f

ö

ljande s

ä

tt.

1.

Fastighet eller s

å

dan samf

ä

llighet som i sin helhet 

ä

r bel

ä

gen inom en kommun tillf

ö

rs ge­nom fastighetsreglering mark fr

å

n annan kommun.

2.

Genom fastighetsreglering f

å

r samf

ä

llighet som ligger inom flera kommuners omr

å

den mark fr

å

n annan kommun.

3.

Fr

å

n samf

ä

llighet som nyss n

ä

mnts avstyckas mark som delas av kommungr

ä

ns f

ö

r att bilda s

ä

rskild fastighet.

4.

Fastighet bildas genom sammanl

ä

ggning av mark fr

å

n flera kommuner.

5.

Av mark fr

ä

n flera kommuner bildas samf

ä

llighet genom fastighetsreglering.

I fall 1 uppn

å

dde man enligt promemorian 

ö

verensst

ä

m­melse mellan fastighetsindelningen och den kommunala indelningen genom en regel som inneb

ä

r att den 

ö

ver­flyttade marken i forts

ä

ttningen skall h

ö

ra till sam­ma kommun som den fastighet eller samf

ä

llighet som tillf

ö

rts marken (1 

§

).

I fallen 2-5 var det inte m

ö

jligt att 

å

stadkomma en liknande automatiskt verkande reglering. I fall 2 bor­de principen om kommungr

ä

nsens beroende av fastighets­gr

ä

ns enligt promemorian leda till att den 

ö

verf

ö

rda marken h

ä

nf

ö

rdes till n

å

gon av de kommuner inom vilkas omr

å

den samf

ä

lligheten var bel

ä

gen. I fallen 3-5 bor-

Prop. 1981/82:47

27

de samma grundsats f

ö

ranleda att den nybildade fas­tigheten eller samf

ä

lligheten skulle h

ö

ra till en av de kommuner varifr

å

n mark h

ä

mtats. I inget av de nu ber

ö

rda fallen var det m

ö

jligt att i en lag­best

ä

mmelse direkt reglera fr

å

gan om kommuntill­h

ö

righeten. Det har d

ä

rf

ö

r enligt promemorian 

ö

ver­l

ä

mnats 

ä

t fastighetsbildningsmyndigheten att efter bed

ö

mande av omst

ä

ndigheterna i varje s

ä

rskilt fall besluta i fr

å

gan (2 

§

).

Att n

ä

rmare ange de omst

ä

ndigheter som borde beaktas vid pr

ö

vningen av fr

å

gan om kommuntillh

ö

righeten var enligt promemorian vanskligt. I fall 2 skulle den 

ö

verf

ö

rda markens bel

ä

genhet oftast f

å

 tillm

ä­

tas avg

ö

rande betydelse. 1 fallen 3-5 skulle h

ä

nsyn b

ö

ra tas till storleken och v

ä

rdet av de olika om­r

å

den som skulle ing

å

 i den nybildade fastigheten eller samf

ä

lligheten. Ocks

å

 andra faktorer borde emellertid beaktas, exempelvis om n

å

got av omr

å

dena skulle vara bebott. Riktm

ä

rket borde i samtliga si­tuationer vara att 

å

stadkomma en s

å

l

ä

mplig kommun­indelning som m

ö

jligt. Det framh

ö

lls dock att fastig­hetsbildningsmyndighetens handlingsm

ö

jligheter var beskurna och att man inte alltid kunde r

ä

kna med att p

å

 detta s

ä

tt f

ä

 till st

å

nd en godtagbar kommunindel­ning. Huvudsyftet med reglerna i 1 och 2 

§§

 skulle ju vara att fastsl

å

 principen om kommungr

ä

nsens beroende av fastighetsgr

ä

ns. Intresset av en 

ä

ndam

å

lsenlig kommunindelning skulle tillgodoses fr

ä

mst genom be­st

ä

mmelserna om administrativ pr

ö

vning av fastighets­bildningsfr

å

gan i 3 kap. 11 

§

FBL och 4-6 

§§

 L

Ä

IF.

I 3 

§

 L

Ä

IF regleras i vad m

ä

n ocks

å

 f

ö

rsamlings-gr

ä

ns skall vara beroende av fastighetsgr

ä

ns. D

ä

r f

ö

reskrivs att en f

ö

rsamlingsgr

ä

ns p

å

verkas av fas­tighetsbildning endast om den sammanfaller med en

Prop. 1981/82:47

28

kommungr

ä

ns som 

ä

ndras vid fastighetsbildningen. N

ä

r fastighetsbildning sker 

ö

ver en annan f

ö

rsam­lingsgr

ä

ns, kan allts

å

en fastighet komma att bli bel

ä

gen inom flera f

ö

rsamlingars omr

å

de.

I promemorian h

ä

nvisades till att man vid utform­ningen av best

ä

mmelserna i 13 kap. FBL s

å

som ti­digare n

ä

mnts inte ansett det vara m

ö

jligt att kr

ä

va att fastighetsindelningen skall anpassas ef­ter s

å

dana 

ä

ndringar i f

ö

rsamlingsindelningen som grundar sig p

å

 administrativa beslut. N

å

gon full­st

ä

ndig

ö

verensst

ä

mmelse mellan dessa olika slag av indelningar skulle f

ö

ljaktligen inte komma att f

ö

religga. Redan p

å

grund h

ä

rav framstod det en­ligt promemorian som mindre angel

ä

get att fordra att f

ö

rsamlingsindelningen alltid skulle 

ä

ndras, om fastighetsbildningen ber

ö

rde flera f

ö

rsamling­ars omr

å

den. Inte heller eljest ans

å

gs n

å

gra tving­ande sk

ä

l kunna anf

ö

ras till st

ö

d f

ö

r en s

å

dan ord­ning. M

ö

jligen kunde det anf

ö

ras att folkbokf

ö

ring­en f

ö

rsv

å

rades genom den bristande 

ö

verensst

ä

m­melsen mellan fastighetsindelningen och f

ö

rsamlings­indelningen. Ol

ä

genheterna h

ä

rav ans

å

gs dock vara av begr

ä

nsad r

ä

ckvidd och v

ä

ga l

ä

tt i f

ö

rh

å

llande till de sv

å

righeter som skulle uppst

å

 f

ö

r fastig­hetsbildningen, om f

ö

rsamlingsgr

ä

nserna gjordes beroende av fastighetsgr

ä

nserna. P

ä

grund h

ä

rav borde enligt promemorian f

ö

rsamlingsgr

ä

ns i prin­cip inte p

å

verkas av fastighetsbildning. Emeller­tid borde ett undantag g

ö

ras fr

å

n denna regel. I de fall d

å

 f

ö

rsamlingsgr

ä

ns sammanf

ö

ll med  kommun­gr

ä

ns kr

ä

vde n

ä

mligen intresset av ordning och reda i indelningsh

ä

nseende att f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen

ä

nd­rades, om kommungr

ä

nsen 

ä

ndrades genom fastighets­bildning.

Prop. 1981/82:47

29

Kammarkollegiet kritiserade i sitt remissyttrande f

ö

rslaget i denna del och f

ö

rordade att f

ö

rsamlings­gr

ä

ns helt skulle j

ä

mst

ä

llas med kommungr

ä

ns. En­ligt kollegiets mening skulle ol

ä

genheterna av att fastighetsgr

ä

nser och f

ö

rsamlingsgr

ä

nser inte st

ä

m­de 

ö

verens komma att bli v

ä

sentliga inte bara i fr

å­

ga om  indelningen i valkretsar och valdistrikt utan ocks

å

 f

ö

r taxerings- och folkbokf

ö

ringsrayndig-heterna liksom f

ö

r vederb

ö

rande fastighets

ä

gare. Kollegiet framh

ö

ll att m

å

nga av de indelnings

ä

renden som dittills handlagts hade haft till syfte just att undanr

ö

ja bristande 

ö

verensst

ä

mmelse mellan fastighetsgr

ä

ns och f

ö

rsamlingsgr

ä

ns.

Departementschefen (prop. 1970:144 s.96) ans

å

g emel­lertid att kammarkollegiet 

ö

verbetonat de ol

ä

gen­heter som en bristande 

ö

verensst

ä

mmelse mellan fas­tighetsindelningen och f

ö

rsamlingsindelningen kunde medf

ö

ra. En s

å

dan reglering som "kammarkollegiet f

ö

rordat skulle vidare f

ö

ruts

ä

tta en komplettering av best

ä

mmelsen i 3 kap. 11 

§

 FBL s

å

 att samma h

ä

n­syn skulle tas till f

ö

rsamlingsgr

ä

ns som till kom­mungr

ä

ns. Vidare skulle enligt departementschefen en 

ä

ndring beh

ö

va g

ö

ras av reglerna i 13 kap. FBL s

å

 att fastighetsindelningen skulle anpassas 

ä

ven till 

ä

ndringar i f

ö

rsamlingsindelningen. Att en s

å

dan ordning skulle verka tyngande p

å

 fastighets­bildningsverksamheten och 

ä

ven kunna motverka en l

ä

mplig fastighetsindelning ans

å

g departementschefen ligga i 

ö

ppen dag.

Hos kammarkollegiet har under de senaste 

å

ren an-h

ä

ngiggjorts ett flertal 

ä

renden om 

ä

ndring i f

ö

r­samlingsindelningen, vilka haft sin grund i oregel­bundenheter som uppkommit genom fastighetsbildning

Prop. 1981/82:47

30

ö

ver f

ö

rsamlingsgr

ä

ns. 

Ä

rendena har i de flesta fall uppkommit genom anm

ä

lan av l

ä

nsstyrelsen. N

å

gra 

ä

renden har v

ä

ckts av en kommun eller f

ö

rsamling.

4  

§

 L

Ä

IF inneh

å

ller best

ä

mmelser om handl

ä

ggningen

av 

ä

renden om medgivande till fastighetsbildning

enligt 3 kap. 11 

§

 FBL samt om beslutander

ä

tten

i s

å

dana 

ä

renden. I paragrafens f

ö

rsta stycke f

ö

re­skrivs att l

ä

nsstyrelsen skall verkst

ä

lla beh

ö

vlig utredning i dessa 

ä

renden. Betr

ä

ffande beslutande­r

ä

tten g

ä

ller enligt andra stycket som huvudregel att 

ä

rendet skall avg

ö

ras av l

ä

nsstyrelsen. Inne­b

ä

r fastighetsbildningen 

ä

ndring av l

ä

nsgr

ä

ns eller f

ö

religger eljest s

ä

rskilda sk

ä

l skall l

ä

nsstyrel­sen dock underst

ä

lla 

ä

rendet regeringens pr

ö

vning.

5  

§

 L

Ä

IF inneh

å

ller dels vissa riktlinjer f

ö

r den

administrativa pr

ö

vningen av fastighetsbildningsfr

å­

gan, dels regler om besv

ä

r 

ö

ver l

ä

nsstyrelsens be­

slut i s

å

dana 

ä

renden. Vid pr

ö

vning av fr

å

ga om med­

givande till fastighetsbildning skall iakttas att

ol

ä

mplig indelning i f

ö

rvaltningsomr

å

den eller avse­

v

ä

rd ol

ä

genhet f

ö

r kommun eller f

ö

rsamling inte upp­

kommer. F

ö

r s

å

dant 

ä

ndam

å

l kan f

ö

reskrivas avsteg

fr

å

n 1 eller 2 

§

, dock ej s

å

att fastighet kommer

att omfatta enskild mark inom mer 

ä

n en kommun.

Vidare kan fastst

ä

llas reglering r

ö

rande kommunernas

eller f

ö

rsamlingarnas inb

ö

rdes ekonomiska f

ö

rh

å

llan­

den och meddelas andra f

ö

reskrifter med anledning av

indelnings

ä

ndringen. F

ö

r att undvika ol

ä

mplig indel­

ning i f

ö

rvaltningsomr

å

den kan 

ä

ven best

ä

mmas att

fastighet, samf

ä

llighet eller del av samf

ä

llighet

som inte ber

ö

rs av fastighetsbildningen skall 

ö

ver­

flyttas till annan kommun eller f

ö

rsamling. Talan

mot beslut i fr

å

ga som avses  i paragrafen f

å

r f

ö

ras

av kommun, f

ö

rsamling och fastighets

ä

gare som be­

slutet r

ö

r.

Prop. 1981/82:47

31

I 6 

§

 L

Ä

IF regleras tidpunkten f

ö

r ikrafttr

ä

dandet av indelnings

ä

ndring som sker enligt best

ä

mmelserna i lagen. S

å

dan indelnings

ä

ndring tr

ä

der i kraft den dag uppgift om fastighetsbildningen inf

ö

rts i fastig­hetsregistret, om inte annat best

ä

ms i beslut om medgivande till fastighetsbildningen.

3.  Fr

å

gans tidigare behandling

Indelningslagskommitt

é

n behandlade i sitt bet

ä

nkande 

ä

ven vissa fr

å

gor om 

ä

ndring i kommunal och kyrklig indelning i samband med fastighetsbildning. Bl.a. tog kommitt

é

n upp ett f

ö

rslag om att 

ö

ka beroendet mellan f

ö

rsamlingsgr

ä

nser och fastighetsindelning. Under utredningsarbetets g

å

ng inh

ä

mtade kommitt

é

n upplysningar och synpunkter i bl.a. denna fr

å

ga fr

å

n lantm

ä

teriverket (LMV). I skrivelse den 19 okto­ber 1977 anf

ö

rde verket f

ö

ljande.

I f

ö

rarbetena till g

ä

llande lagstiftning om fastighetsbildning och f

ö

rsamlingsindelning som tr

ä

dde i kraft 

å

r 1972, uttalades bl.a. att man inte ans

å

g det m

ö

jligt att kr

ä

va att fastighetsindelningen skulle anpassas efter 

ä

ndringar i f

ö

rsamlingsindelningen och att en ordning som innebar att f

ö

rsamlingsgr

ä

ns skulle g

ö

ras beroende av fastighetsgr

ä

ns p

å

 samma s

ä

tt som kommungr

ä

ns skulle verka tyngande p

å

 fastighetsbildningsverksamheten och 

ä

ven kunna motverka en l

ä

mplig fastig­hetsindelning (prop. 1969:128 s. B 184-188, 763-776,1106-1107, 1158-1159, prop. 1970: 144 s. 86-102).

Ocks

å

 fastighetsregisterutredningen hade i sitt bet

ä

nkande behandlat denna fr

å

ga och d

ä

rvid framh

å

llit att ett uppr

ä

tth

å

llande av samband mellan fastighetsindelning och f

ö

rsamlingsindelning p

ä

 samma s

ä

tt som i fr

å

ga om kommunal indelning skulle medf

ö

ra p

å

tagliga ol

ä

genheter (SOU 1966:63 s.147-148).

Enligt de uppgifter som inh

ä

mtats fr

ä

n fastig­hetsregistermyndigheterna har fastighetsbild­ning 

ö

ver f

ö

rsamlingsgr

ä

ns skett i n

ä

rmare 900 fall sedan 1972-01-01.

Prop. 1981/82:47

32

Fastighetsbildning som innefattar avvikelse fr

å

n g

ä

llande f

ö

rsamlingsindelning 

ä

r allts

å 

en betydligt vanligare situation 

ä

n fastig­hetsbildning som avviker fr

å

n den f

ö

re

å

t­g

ä

rden g

ä

llande kommunindelningen. En del av bakgrunden till detta 

ä

r att samh

ä

llen och bebyggelsegrupper inte s

ä

llan har utvecklat sig helt oberoende av hur f

ö

rsamlingsgr

ä

n­serna g

å

r. Vidare kan jord- och skogsbru­kets storleksrationalisering ge anledning till sammanl

ä

ggning eller fastighetsregle­ring 

ö

ver f

ö

rsamlingsgr

ä

ns.

Inom LMV ajourh

ä

lls fortl

ö

pande indelningen i f

ö

rsamlingar och kyrkobokf

ö

ringsdistrikt. Denna ajourh

ä

llning g

ö

rs grafiskt med anknyt­ning till topografisk och ekonomisk karta, Ajourh

ä

llningen beh

ö

vs f

ö

r framst

ä

llningen av topografiska kartan och 

ö

versiktskartans indelningsversion samt f

ö

r fortl

ö

pande areal­redovisning till SCB, vilken grundar sig p

ä 

f

ö

rsamlingsredovisning i ekonomiska kartans skala.

Fas tighets regis termyndigheterna redovisar och ajourh

ä

ller sedan l

ä

nge f

ö

rsamlingsin­delningen p

ä

 stadsregisterkartan till stads­registret. D

ä

remot har till helt nyligen n

å

gon s

ä

rskild redovisning av f

ö

rsamlings­indelningen inte funnits p

ä

 registerkartan till jordregistret (dvs. fastighetskartan, best

å

ende av ett med avseende p

å

 fastighets­indelningen ajourh

å

llet exemplar av ekono­miska kartan). Till f

ö

ljd av anvisningar som LMV meddelat 1977-07-12 skall emeller­tid numera ocks

å

 f

ö

rsamlingsindelningen re­dovisas p

å

fastighetskartan. I det nya fastighetsregistret, som hittills endast inf

ö

rts i Uppsala l

ä

n, skall f

ö

rsamlingsin­delningen 

ä

ven i forts

ä

ttningen redovisas p

å

 registerkartan till f

ö

ljd av f

ö

reskrift i fastighetsregisterkung

ö

relsen (1974:1059).

De avvikelser mellan fastighetsindelning och f

ö

rsamlingsindelning som uppkommer till f

ö

ljd av nuvarande regler inneb

ä

r i flera avseenden ol

ä

genheter. Avvikelserna 

ä

r, framf

ö

rallt n

ä

r det g

ä

ller sm

å

 avvikelser, klart tyngande i redovisningsh

ä

nseende och ger inte s

ä

llan upphov till os

ä

kerhet och f

ö

rfr

å

gningar till LMV eller fastighetsre­gistermyndigheterna fr

å

n olika myndigheter och institutioner. Ol

ä

genheter f

ö

r folkbok­f

ö

ringen kan uppkomma, exempelvis d

ä

 bostads­fastigheter bildats av mark fr

ä

n skilda f

ö

r-

Prop. 1981/82:47

33

samlingar utan att f

ö

rsamlingsindelningen samtidigt anpassats till fastighetsindel­ningen. Fastigheter med enskild mark i skil­da f

ö

rsamlingar skall vidare redovisas p

ä 

dubbla uppl

ä

gg i fastighetsl

ä

ngden med 

å

tf

ö

ljande ol

ä

genheter f

ö

r skattemyndig­heten och fastighets

ä

garna.

En 

ö

verg

ä

ng till ett system d

ä

r f

ö

rsam­lingsindelningen f

ö

ljer fastighetsindel­ningen skulle inneb

ä

ra stora f

ö

rdelar i de nu ber

ö

rda avseendena.

Om ett beroende mellan f

ö

rsamlingsindel­ningen och fastighetsindelningen inf

ö

rs kan emellertid 

ä

ven icke 

ö

nskv

ä

rda effekter uppst

å

. Dessa kan bli mer eller mindre be­sv

ä

rande beroende p

ä

 hur en eventuell 

ä

nd­ring utformas.

Fastighetsbildning som ber

ö

r kommungr

ä

ns 

ä

r med h

ä

nsyn till intresset av stabili­tet och 

ä

ndam

å

lsenlighet i indelningen i f

ö

rvaltningsomr

å

den f

ö

rknippad med vissa vilkor (3 kap. 11 

§

 FBL). Av de sk

ä

l som anf

ö

rdes vid tillkomsten av den nuvarande lagstiftningen b

ö

r inf

ö

rande av liknande restriktioner inte komma i fr

å

ga n

ä

r det g

ä

ller fastighetsbildning som ber

ö

r f

ö

rsam­lingsgr

ä

ns.

En ordning som inneb

ä

r att f

ö

rsamlingsgr

ä

ns automatiskt skall f

ö

lja 

ä

ndringar i d

ä

rmed sammanfallande fastighetsgr

ä

ns utan att m

ö

jligheterna till fastighetsbildning be­gr

ä

nsas kan emellertid vissa fall medf

ö

ra ol

ä

genheter f

ö

r f

ö

rsamlingsindelningen. P

å 

sikt kan oacceptabla oregelbundenheter eller storleksf

ö

r

ä

ndringar uppst

å

. Om bebyggda om­r

å

den 

ö

verf

ö

rs kan enskilda personer tvingas byta f

ö

rsamlingstillh

ö

righet vilket kan med­f

ö

ra ol

ä

genhet. S

å

dana negativa effekter kan 

å

tg

ä

rdas genom administrativa indelnings

ä

nd­ringar men en mer tillfredsst

ä

llande l

ö

sning vore att om oacceptabla ol

ä

genheter skulle uppst

å

 l

å

ta en eljest regelm

ä

ssig f

ö

ljsamhet fr

å

ng

å

s varvid f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen f

ä

r ligga kvar i befintlig str

ä

ckning. Beslut om s

å

dant undantag skulle f

ö

rslagsvis kunna fattas i samband med f

ö

rr

ä

ttningens registrering sedan ber

ö

rda f

ö

rsamlingar h

ö

rts.

Den ordning som nu skisserats skulle inneb

ä

ra 

ö

verv

ä

gande f

ö

rdelar j

ä

mf

ö

rt med nuvarande regler. Man skulle f

å

 automatisk 

ö

verensst

ä

m-

3    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 47

Prop. 1981/82:47

34

melse mellan fastighetsindelning och f

ö

r­samlingsindelning i flertalet fall. Detta inneb

ä

r en smidig anpassning framf

ö

r allt i de m

å

nga fall n

ä

r 

ä

ndringarna 

ä

r sm

å

 och av ringa betydelse f

ö

r f

ö

rsamlingarna. Samtidigt skulle man f

ä

 m

ö

jlighet att beh

å

lla f

ö

rsam­lingsindelningen orubbad i fall d

ä

 sk

ä

l f

ö

r detta finns.

N

ä

r det g

ä

ller fr

å

gan i vilken utstr

ä

ckning fastighetsindelningen i efterhand b

ö

r anpas­sas till f

ö

rsamlingsindelningen vid 

ä

ndringar i denna f

å

r LMV redovisa f

ö

ljande synpunkter.

Det enklaste och fr

å

n LMVs utg

å

ngspunkter mest 

ä

ndam

å

lsenliga 

ä

r sj

ä

lvfallet att man vid 

ä

ndring av f

ö

rsamlingsgr

ä

ns i m

ö

jligaste m

å

n f

ö

ljer fastighetsindelningen. I s

å

dana fall inneb

ä

r 

ä

ndringen att hela fastigheter byter f

ö

rsamlingstillh

ö

righet, och n

å

gra fastighetsbildnings

å

tg

ä

rder beh

ö

vs inte.

S

å

vitt LMV kan bed

ö

ma kan det inte beh

ö

va bli s

ä

rskilt vanligt att f

ö

rsamlingsindel­ningen m

å

ste 

ä

ndras p

ä

 s

ä

tt som inte ansluter sig till fastighetsindelningen. Om man f

ö

r dessa fall skulle f

ö

reskriva att fastighets­bildning f

ö

r anpassning till f

ö

rsamlingsin­delningen skall ske enligt i huvudsak samma regler som g

ä

ller i fr

å

ga om anpassning till kommungr

ä

ns (13 kap. 1 

§

FBL) skulle i vissa fall helt oacceptabla ol

ä

genheter uppkomma.

---  LMV vill i st

ä

llet n

ä

rmast f

ö

rorda den

l

ö

sningen att man helt avst

å

r fr

å

n s

ä

rskilda lagregler om anpassning av fastighetsindel­ningen till 

ä

ndrad f

ö

rsamlingsindelning. En s

å

dan l

ö

sning skulle vara enklast och ge mins­ta kostnaderna samtidigt som ol

ä

genheterna synes bli begr

ä

nsade.

N

ä

r det g

ä

ller avvikelser som har uppkommit till f

ö

ljd av fastighetsbildnings

å

tg

ä

rder under tiden sedan 

å

r 1972 eller 

ö

ver huvud taget i det f

ö

rg

å

ngna b

ö

r det uppenbarligen inte komma i fr

å

ga att f

ö

reskriva att fastig­hetsindelningen 

å

ter skall anpassas till f

ö

rsamlingsindelningen. Det 

ä

r betr

ä

ffande dessa avvikelser mest 

ä

ndam

å

lsenligt att om m

ö

jligt anpassa f

ö

rsamlingsindelningen till fastighetsindelningen eller, om detta inte 

ä

r m

ö

jligt, att l

å

ta avvikelsen st

å

 kvar.

Sammanfattningsvis skulle ett system som inne­b

ä

r att f

ö

rsamlingsindelningen i flertalet

Prop. 1981/82:47

35

fall automatiskt f

ö

ljer fastighetsindelning­en inneb

ä

ra stora f

ö

rdelar fr

ä

n de synpunk­ter som LMV 

ö

verblickar. Det f

ö

ruts

ä

tts d

ä

r­vid att systemet inte innefattar restriktio­ner f

ö

r fastighetsbildningsverksamheten. N

ä

r det g

ä

ller fr

å

gan vilka best

ä

mmelser som b

ö

r g

ä

lla 

i   

de fall d

ä

 f

ö

rsamlingsindelningen 

ä

nd­ras genom s

ä

rskilt beslut 

ä

r det i f

ö

rsta hand 

ö

nskv

ä

rt att 

ä

ndringen i f

ö

rsamlingsin­delningen i m

ö

jligaste m

ä

n anpassas till fastighetsindelningen. I andra hand uppkom­mer fr

å

gan i vilken utstr

ä

ckning man skall kr

ä

va att fastighetsindelningen i efterhand anpassas till redan gjorda eller framdeles skeende

ä

ndringar i f

ö

rsamlingsindelningen. Det b

ö

r i detta avseende inte komma i fr

å

ga att st

ä

lla upp samma str

ä

nga krav p

ä

 anpass­ning som g

ä

ller i f

ö

rh

ä

llande till kommun­gr

ä

ns enligt 13 kap. FBL. LMV vill i st

ä

llet n

ä

rmast f

ö

rorda att best

ä

mmelserna i detta kapitel 

ö

ver huvud taget inte g

ö

rs till

ä

mp­liga.

Indelningslagskommitt

é

n f

ö

reslog inga 

ä

ndringar i lag­stiftningen om sambandet mellan fastighetsindelningen och den kommunala indelningen. I fr

å

ga om f

ö

rh

å

llandet mellan fastighetsgr

ä

nser och f

ö

rsamlingsgr

ä

nser anf

ö

rde kommitt

é

n f

ö

ljande.

Enligt 3 

§

 L

Ä

IF p

å

verkas f

ö

rsamlingsgr

ä

ns av fastighetsbildning endast om den sammanfaller med kommungr

ä

ns som 

ä

ndras vid fastighetsbild­ningen. N

ä

r fastighetsbildning sker 

ö

ver annan f

ö

rsamlingsgr

ä

ns s

å

 att denna kommer att sk

ä

ra fastighetsgr

ä

ns, uppst

å

r bristande 

ö

verensst

ä

m­melse mellan fastighetsindelningen och f

ö

rsam­lingsindelningen. Fastighet kan allts

å

 till f

ö

ljd av s

å

dan fastighetsbildning bli bel

ä

gen inom flera f

ö

rsamlingars omr

å

den. Fastighets­bildning 

ö

ver f

ö

rsamlingsgr

ä

ns, som inte sam­tidigt utgjorde kommungr

ä

ns, har skett i om­kring 900 fall sedan tillkomsten av L

Ä

IF. I alla dessa fall uppkom allts

å

 en o

ö

verensst

ä

m­melse mellan fastighetsindelningen och f

ö

rsam­lingsindelningen.

En fastighets bel

ä

genhet

ö

ver f

ö

rsamlingsgr

ä

ns kan medf

ö

ra ol

ä

genheter av olika slag. s

ä

rskilt om fastigheten 

ä

r bebodd. Bl.a. n

ä

r det g

ä

ller folkbokf

ö

ring, taxering och uppr

ä

ttande av

Prop. 1981/82:47

36

r

ö

stl

ä

ngd 

ä

r det viktigt att os

ä

kerhet inte r

å

der om i vilken f

ö

rsamling en person 

ä

r bosatt. 

Ä

ven f

ö

r fastighetsredovisningen synes den nuvarande ordningen medf

ö

ra vissa problem. Fas tighets registermyndighet erna tyngs bl.a. av f

ö

rfr.igningar om i vilken f

ö

rsamling olika delar av fastigheter

ä

r be­l

ä

gna. S

ä

dana f

ö

rfr

å

gningar leder ibland till att myndigheten tvingas g

ö

ra omfattande unders

ö

kningar.

De fall av bristande 

ö

verensst

ä

mmelse mellan fastighetsindelning och f

ö

rsamlingsindelning, som uppkommit till f

ö

ljd av den nuvarande ord­ningen, har lett till en inte obetydlig 

ö

k­ning av antalet 

ä

renden om 

ä

ndring, i f

ö

rsam­lingsindelningen enligt KIL.Det har allts

å 

i dessa fall blivit en fr

å

ga f

ö

r regeringen att 

å

terst

ä

lla 

ö

verensst

ä

mmelsen i indelning­en. Ett betydande antal oregelbundenheter finns dock kvar.

Lantm

ä

teriverket har i sitt yttrande till kom­mitt

é

n uttalat sig f

ö

r en ordning d

ä

r f

ö

rsam­lingsindelningen normalt f

ö

ljer 

ä

ndringar i fastighetsindelningen. Det f

ö

ruts

ä

tts d

ä

rvid att systemet inte innefattar s

å

dana restrik­tioner f

ö

r fastighetsbildningsverksamheten som enligt 3 kap. 11 

§

 FBL g

ä

ller betr

ä

ffande fastighetsbildning 

ö

ver kommungr

ä

ns. Vidare anser verket att det inte b

ö

r komma i fr

å

ga att st

ä

lla upp samma str

ä

nga krav p

å

anpass­ning av fastighetsindelningen till f

ö

rsam­lingsindelningen som g

ä

ller i f

ö

rh

å

llande till kommunindelningen enligt 13 kap. FBL. Lantm

ä

teriverket f

ö

rordar i st

ä

llet att be­st

ä

mmelserna i detta kapitel 

ö

ver huvud taget inte g

ö

rs till

ä

mpliga p

ä

 f

ö

rsamlingsgr

ä

ns.

Ä

ven kommitt

é

n anser att det finns starka sk

ä

l f

ö

r att 

ö

ka beroendet mellan f

ö

rsamlings­indelning och fastighetsindelning. N

ä

r f

ö

re­dragande departementschefen i samband med tillkomsten av FBL och L

Ä

IF avvisade tanken p

å

 ett s

å

dant beroende, utgick han dels fr

ä

n att samma restriktioner skulle beh

ö

va g

ä

lla f

ö

r fastighetsbildning 

ö

ver f

ö

rsamlings-gr

ä

ns som 

ö

ver kommungr

ä

ns, dels fr

å

n att be­st

ä

mmelserna i 13 kap. FBL om anpassning av fastighetsindelningen till 'kommunindelningen skulle beh

ö

va g

ö

ras till

ä

mpliga p

å

 f

ö

rsam­lingsindelningen. Att en s

å

dan ordning skulle verka tyngande p

å

 fastighetsbildningsverksam­heten och 

ä

ven kunna hindra 

ö

nskv

ä

rda ratio-

Lagen (1919:293) om 

ä

ndring i kommunal och ecklesiastik indelning.

Prop. 1981/82:47

37

naliserings

ä

tg

ä

rder 

ä

r uppenbart. Om d

ä

remot s

å

som lantm

ä

teriverket har f

ö

reslagit n

å

gra restriktioner f

ö

r fastighetsbildningen 

ö

vei' f

ö

rsamlingsgr

ä

ns inte uppst

ä

lls och best

ä

m­melserna i 13 kap. FBL inte g

ö

rs till

ä

mpliga p

ä

 f

ö

rsamlingsgr

ä

nser, skulle n

å

gra ol

ä

genhe­ter fr

ä

n fastighetsbildningssynpunkt av att f

ö

rsamlingsgr

ä

nser g

ö

rs beroende av fastig­hetsindelningen knappast kunna uppkomma. En ordning som inneb

ä

r att f

ö

rsamlingsgr

ä

ns au­tomatiskt skall f

ö

lja 

ä

ndringar i d

ä

rmed sam­manfallande fastighetsgr

ä

ns utan att m

ö

jlig­heterna till fastighetsbildning begr

ä

nsas kan emellertid s

å

som lantm

ä

teriverket p

å

pekat med­f

ö

ra oacceptabla f

ö

r

ä

ndringar i f

ö

rsamlings­indelningen. Det m

å

ste d

ä

rf

ö

r finnas m

ö

jlig­het att best

ä

mma att f

ö

rsanilingsgr

ä

nsen inte skall 

ä

ndras. En t

ä

nkbar l

ö

sning

ä

r enligt kommitt

é

ns mening att genom 

ä

ndring i 3 

§ 

L

Ä

IF l

å

ta fastighetsbildningsmyndigheten f

å 

besluta om s

å

dan anpassning av f

ö

rsamlings­ gr

ä

nsen till de nya fastighetsgr

ä

nserna som beh

ö

vs f

ö

r att undvika ol

ä

mplig indelning. Det skulle s

å

ledes bli fr

å

ga om en pr

ö

vning i varje s

ä

rskilt fall om f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen skall anpassas till den 

ä

ndrade fastighetsin­delningen. Om den 

ä

ndring i f

ö

rsamlingsindel­ningen som skulle f

ö

ranledas av fastighets­ bildningen avser obebott omr

å

de, b

ö

r s

å

dan anpassning regelm

ä

ssigt ske. Genom 

ä

ndring i 3 kap. 11 

§

 andra stycket FBL kan m

ö

jlig­ het till administrativ pr

ö

vning av indelnings­fr

å

gan inf

ö

ras p

å

 motsvarande s

ä

tt som n

ä

r kommungr

ä

ns

ä

ndras. H

ä

rigenom skulle f

ö

rsam­lingarna ges tillf

ä

lle att p

å

kalla s

ä

rskild pr

ö

vning av indelnings

ä

ndringens l

ä

mplighet.

Kommitt

é

n har dock stannat f

ö

r att inte l

ä

gga fram f

ö

rslag om s

å

dana 

ä

ndringar i FBL och L

Ä

IF. Anledningen h

ä

rtill 

ä

r fr

ä

mst det f

ö

r­slag till 

ä

ndrade relationer mellan staten och svenska kyrkan som deltagarna i stat­kyrka-

ö

verl

ä

ggningarna framlagt i bet

ä

nkandet (SOU 1978:1-3) Stat-kyrka. S

å

som framg

å

r av kommitt

é

ns redog

ö

relse i kapitel 11 utg

å

r f

ö

rslaget fr

ä

n att f

ö

rsamlingsindelningen i riket blir en inomkyrklig angel

ä

genhet. Nuvar rande lagreglering av 

ä

ndringar i f

ö

rsamlings­indelningen kommer att upph

ä

vas om relations­

ä

ndringen genomf

ö

rs. Reformen avses bli genom­f

ö

rd vid 

å

rsskiftet 1983-1984. Mot den bak­grunden har kommitt

é

n inte funnit l

ä

mpligt att nu f

ö

resl

å

 att f

ö

rsamlingsindelningens beroende av fastighetsindelningen 

ö

kas. Om

Prop. 1981/82:47

38

relations

ä

ndringen inte genomf

ö

rs eller skulle dra ut p

å

 tiden, vill kommitt

é

n dock f

ö

rorda ett s

å

dant 

ö

kat beroende i huvudsak p

ä

 det s

ä

tt som nyss skisserats. Det b

ö

r dock understrykas att kommitt

é

n inte har haft m

ö

jlighet att fullst

ä

ndigt utreda konsekvenserna av en s

å

dan ordning.

Kommitt

é

n f

å

r i detta sammanhang ocks

å 

h

ä

nvisa till sitt f

ö

rslag i kapitel 7 om decentralisering av beslutander

ä

tten i vissa sm

ä

rre indelnings

ä

renden fr

ä

n re­geringen till kammarkollegiet. F

ö

rslaget inneb

ä

r bl.a. att beslut om indelnings­

ä

ndring f

ö

r att undanr

ö

ja fall av bristan­de 

ö

verensst

ä

mmelse mellan fastighetsindel­ning och f

ö

rsamlingsindelning, som nu m

å

ste meddelas av regeringen, f

ä

r fattas av kam­markollegiet. Regeringen avlastas allts

å 

dessa 

ä

renden. Handl

ä

ggningen f

ö

renklas, vilket b

ö

r leda till att handl

ä

ggningstiden f

ö

rkortas.

Vid remissbehandlingen av kommitt

é

ns bet

ä

nkande v

ä

ckte fr

å

gan om f

ö

rh

å

llandet mellan f

ö

rsamlingsin­delningen och fastighetsindelningen stort intresse. Till de remissinstanser som uppeh

ö

ll sig n

ä

rmare vid denna fr

å

ga h

ö

r bl.a. statiska centralbyr

å

n, kammarkol­legiet , riksskatteverket, statens lantm

ä

teriverk, 16 l

ä

nsstyrelser, domkapitlen i V

ä

xj

ö

 och Lule

å

 samt Eksj

ö

, Helsingborgs, Sundsvalls och Ume

å

 kommuner. Bergsj

ö

, B

ä

ve, Aln

ö

, Fr

ö

sa och J

ö

rns f

ö

rsamlingar, Upp­sala kyrkliga samf

ä

llighet och Svenska kyrkans f

ö

r­samlings- och pastoratsf

ö

rbund. De inst

ä

mde allm

ä

nt i att det fanns starka sk

ä

l f

ö

r att 

ö

ka beroendet mellan f

ö

rsamlingsindelning och fastighetsindelning och be­klagade d

ä

rf

ö

r att kommitt

é

n inte lagt fram n

å

got f

ö

r­slag om 

ä

ndringar i fastighetsbildningslagstiftningen.

Att de nuvarande f

ö

rh

å

llandena medf

ö

r betydande ol

ä

ge-heter vitsordades av flera remissinstanser. Enligt statistiska centralbyr

å

n uppstod det problem n

ä

r det g

ä

ller arealredovisning p

ä

 f

ö

rsamlingsniv

å

. Riksskatte­verket uppgav att avsaknaden av best

ä

mmelser om 

ä

ndring

Prop. 1981/82:47

39

av f

ö

rsamlingsgr

ä

ns vid fastighetsbildning 

ö

ver f

ö

r­samlingsgr

ä

ns som inte samtidigt utg

ö

r kommungr

ä

ns orsakat mycket extra arbete hos flera myndigheter. Bl.a. m

å

ste lokal skattemyndighetet i s

ä

rskild ord­ning utreda f

ö

rsamlingst ilIh

ö

righeten f

ö

r personer bo­satta p

å

 s

å

dan fastighet.

L

ä

nsstyrelsen i[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus l

ä

n uppgav att fastighets­bildning 

ö

ver f

ö

rsamlingsgr

ä

ns som inte samtidigt ut­gjort kommungr

ä

ns hade skett i 154 fall i[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus l

ä

n sedan 1972, d

ä

 nu g

ä

llande best

ä

mmelser inf

ö

rdes. L

ä

ns­styrelsen vitsordade att betydande ol

ä

genheter uppst

å

tt vid folkbokf

ö

ring, taxering, uppr

ä

ttande av r

ö

stl

ä

ngd, vid f

ö

rfr

å

gningar hos fastighetsregistermyndighet och vid registreringen av fastighetsbildningen.

L

ä

nsstyrelsen i G

ö

teborgs och Bohus l

ä

n ans

å

g att r

å

dan­de regelsystem var ol

ä

mpligt. Reglerna hade inneburit ett trettiotal avvikelser mellan f

ö

rsamlings- och fastig­hetsgr

ä

ns sedan den 1 januari 1972 inom l

ä

net. Avvikel­serna hade gett upphov till oklarheter i olika samman­hang, t.ex. p

ä

registerkarta, vid folkbokf

ö

ring, vid fastighetstaxering och vid beskattning. Liknande syn­punkter framf

ö

rdes ocks

å

 av bl.a. l

ä

nsstyrelserna i 

Ö

sterg

ö

tlands, Kronobergs, Kalmar och Skaraborgs l

ä

n samt Helsingborgs och Ume

å

 kommuner.

Flera remissinstanser ans

å

g att f

ö

rslaget om 

ä

ndrade relationer mellan staten och svenska kyrkan inte borde hindra att fastighetsbildningslagstiftningen snarast m

ö

jligt 

ä

ndras s

å

 att f

ö

rsamlingsindelningens beroende av fastighetsindelningen 

ö

kas. I den riktningen uttala­de sig bl.a. kammarkollegiet, l

ä

nsstyrelserna i Krono­bergs , Gotlands och Skaraborgs l

ä

n, B

ä

ve f

ö

rsamling, Uppsala kyrkliga samf

ä

llighet och Svenska kyrkans f

ö

r­samlings- och pastoratsf

ö

rbund. Statens lantm

ä

teriverk framh

ö

ll att de nuvarande ol

ä

genheterna 

ä

r s

å

 besv

ä

ran-

Prop. 1981/82:47

40

de att en 

ä

ndring snarast m

ö

jligt 

ä

r starkt moti­verad. Om frekvensen av fastighetsbildning 

ö

ver f

ö

r­samlingsgr

ä

ns blir ungef

ä

r densamma under perioden 1978 - 1983 som under 1972 - 1977 kommer, enligt lant­m

ä

teriverket, ytterligare ca 1 000 avvikelser mellan fastighetsgr

ä

ns och f

ö

rsamlingsgr

ä

ns att ha uppkommit redan f

ö

re den tidigaste tidpunkt d

ä

 en eventuell ny f

ö

rsamlingslagstiftning kan komma till st

å

nd.

L

ä

nsstyrelsen i[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus l

ä

n ans

å

g att den av kom­mitt

é

n skisserade l

ö

sningen var en l

ä

mplig utv

ä

g. Den inneb

ä

r att fastighetsbildningsrayndigheten f

ä

r besluta om s

å

dan anpassning av f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen till de nya fastighetsgr

ä

nserna som beh

ö

vs f

ö

r att undvika ol

ä

mp­lig indelning. Det skulle s

å

ledes bli fr

å

ga om en pr

ö

v­ning i varje s

ä

rskilt fall. Om 

ä

ndringen avser obebott omr

å

de b

ö

r s

å

dan anpassning regelm

ä

ssigt ske. Till den­na l

ö

sning ansl

ö

t sig ocks

å

 bl.a. riksskatteverket och l

ä

nsstyrelserna i 

Ö

sterg

ö

tlands, J

ö

nk

ö

pings, Kristianstads och V

ä

stmanlands l

ä

n.

Statens lantm

ä

teriverk f

ö

reslog d

ä

remot att som huvud­regel skall g

ä

lla att f

ö

rsamlingsindelningen automa­tiskt f

ö

ljer 

ä

ndringar i fastighetsindelningen. I de fall detta skulle medf

ö

ra ol

ä

genhet borde man kunna be­sluta om undantag. Denna uppgift skulle t.ex. kunna l

ä

ggas p

å

fastighetsregistermyndigheten. Den myndig­heten kan n

ä

mligen  med hj

ä

lp av registerkartan ru­tinm

ä

ssigt f

ö

lja i vilka fall f

ö

rsamlingsgr

ä

ns 

ö

ver huvud taget ber

ö

rs av fastighetsbildnings

ä

tg

ä

rd. Lant­m

ä

teriverket p

å

pekade att av de ca 900 fall av fastig­hetsbildning 

ö

ver f

ö

rsamlingsgr

ä

ns som skett under perioden 1972 - 1977 avs

ä

g ca 800 obebyggda omr

å

den.   > Det 

ö

verv

ä

gande antalet fall utgjordes allts

å

av s

å­

dana d

ä

r enligt kommitt

é

ns mening en anpassning av f

ö

rsamlingsindelningen till fastighetsindelningen re­gelm

ä

ssigt borde ske.

Prop. 1981/82:47

41

I huvudsak samma l

ö

sning f

ö

rordades ocks

å

 av bl.a. l

ä

nsstyrelserna i Kronobergs, Kalmar, 

Ö

rebro, G

ä

vleborgs och V

ä

sternorrlands l

ä

n.

Enligt l

ä

nsstyrelsen i G

ö

teborgs och Bohus l

ä

n borde en klar och entydig regel inf

ö

ras f

ö

r s

å

v

ä

l kommun- som f

ö

rsamlingsgr

ä

nser. Denna regel borde inneh

å

lla att gr

ä

nserna skall justeras vid f

ö

r

ä

ndrad fastighetsbildning. L

ä

mpliga undantagsregler borde kunna formuleras.

Ocks

å

 kammarkollegiet ans

å

g att f

ö

rsamlingsgr

ä

ns automatiskt borde f

ö

lja 

ä

ndring i fastighetsindel­ningen. Hur man skall l

ö

sa problemet med att ol

ä

mplig f

ö

rsamlingsindelning d

ä

 eventuellt kan uppst

å

 borde man emellertid enligt kammarkollegiets mening utreda n

ä

rmare. Eventuellt kunde kollegiet t

ä

nka sig den l

ö

s­ningen att m

ö

jlighet till administrativ pr

ö

vning av indelningsfr

å

gan inf

ö

rdes. Om allts

å

 fastighetsbild­ningsmyndighet eller ber

ö

rd f

ö

rsamling finner att en av fastighetsbildning f

ö

ranledd

ä

ndring av f

ö

rsamlings­gr

ä

ns skulle medf

ö

ra ol

ä

mplig f

ö

rsamlingsindelning, skall s

ä

rskilt pr

ö

vas om f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen skall 

ä

nd­ras eller ej. S

å

dan pr

ö

vning skulle l

ä

mpligen kunna verkst

ä

llas av kammarkollegiet.

I propositionen med f

ö

rslag till ny indelningslag (prop. 1978/79:157) uttalade f

ö

redragande departe­mentschefen f

ö

ljande.

Ä

ven jag anser att den nuvarande regleringen av f

ö

rh

å

llandet mellan f

ö

rsamlingsindelning­en och fastighetsindelningen 

ä

r otillfreds­st

ä

llande. Vad som framkommit vid remissbe­handlingen visar att det finns ett klart behov av att i 

ö

kad utstr

ä

ckning l

å

ta f

ö

r-saralingsgr

ä

nserna f

ö

lja fastighetsgr

ä

nserna. Enligt min mening saknas det emellertid en tillr

ä

ckligt allsidig och utf

ö

rlig belysning av hur fr

å

gan om f

ö

rh

å

llandet mellan f

ö

rsam­lingsindelningen och fastighetsindelningen b

ö

r l

ö

sas. Jag 

ä

r d

ä

rf

ö

r inte beredd att

Prop. 1981/82:47

42

f.n. l

ä

gga fram n

å

got f

ö

rslag i fr

å

gan En n

ä

rmare utredning b

ö

r g

ö

ras med utg

å

ngs­punkt fr

å

n de tv

ä

alternativa l

ö

sningar som f

ö

rslagits. Jag har i denna fr

å

ga sam­r

å

tt med chefen f

ö

r justitiedepartementet.

Riksdagen hade intet att erinra mot detta uttalande (KU 1978/79:40, rskr 1978/79:363).

4.  

ö

verv

ä

ganden

I det nyss citerade uttalandet i prop. 1978/79:157 konstaterar f

ö

redraganden att den nuvarande regle­ringen av f

ö

rh

å

llandet mellan f

ö

rsamlingsindelningen och fastighetsindelningen var otillfredsst

ä

llande och att det fanns ett klart behov av att i 

ö

kad utstr

ä

ck­ning l

å

ta f

ö

rsamlingsgr

ä

nserna f

ö

lja fastighetsgr

ä

n­serna. Under arbetsgruppens arbete har inte framkom­mit n

å

got som talar emot den uppfattning som departe­mentschefen s

å

lunda gett uttryck f

ö

r. Det f

ä

r d

ä

rf

ö

r enligt arbetsgruppens mening anses klarlagt att bris­tande 

ö

verensst

ä

mmelse mellan f

ö

rsamlings- och fastig­hetsindelningen v

å

llar ol

ä

genheter s

å

v

ä

l f

ö

r fastig­hets

ä

gare som f

ö

r myndigheterna. F

ö

r myndigheterna uppst

å

r ol

ä

genheter bl.a. vid fastighetsredovisning, taxering, folkbokf

ö

ring samt indelning i valkretsar och valdistrikt.

Arbetsgruppen har haft att 

ö

verv

ä

ga olika alternativ f

ö

r att 

å

stadkomma ett 

ö

kat beroende mellan f

ö

rsam­lings- och fastighetsindelningen. S

å

som framg

å

r av den tidigare redog

ö

relsen har f

ö

reslagits dels att be­slut om anpassning av f

ö

rsamlingsgr

ä

nser till 

ä

ndrad fastighetsindelning skall fattas i varje s

ä

rskilt fall i samband med fastighetsbildningen, dels att som hu­vudregel skall g

ä

lla att f

ö

rsamlingsindelningen auto­matiskt f

ö

ljer 

ä

ndringar i fastighetsindelningen.

Prop. 1981/82:47

43

Enligt arbetsgruppens mening b

ö

r s

ä

dana 

ä

ndringar g

ö­

ras i L

Ä

IF att man i flertalet fall av fastighetsbild­ning 

ö

ver f

ö

rsamlingsgr

ä

ns kan justera gr

ä

nsen i 

ö

verensst

ä

mmelse med fastighetsgr

ä

nsen och s

å

lunda

ä

ven registeromr

å

desgr

ä

nsen, s

ä

 att 

ö

versst

ä

mmelse mellan olika indelningsenheter kommer att r

å

da. Det­ta syfte uppn

ä

s enligt gruppens mening b

ä

st genom att inf

ö

ra regler som s

ä

 l

å

ngt m

ö

jligt inneb

ä

r att f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen automatiskt 

ä

ndras, n

ä

r fastig­hetsbildning annars skulle leda till att fastighets­gr

ä

ns (och som regel registeromr

ä

desgr

ä

ns) ocli f

ö

rsam­lingsgr

ä

ns kom att avvika fr

ä

n varandra. F

ö

r att inte tynga fastighetsbildningsverksamheten b

ö

r n

å

gra restriktioner f

ö

r fastighetsbildning 

ö

ver f

ö

rsam­lingsgr

ä

ns inte uppst

ä

llas. Av samma sk

ä

l b

ö

r inte heller best

ä

mmelserna i 13 kap. FBL om fastighets­bildning f

ö

r samordning med kommunal indelning g

ö

ras till

ä

mpliga p

å

 f

ö

rsamlingsgr

ä

nser.

Nuvarande best

ä

mmelse i 3 

§

 L

Ä

IF om automatisk 

ä

nd­ring, n

ä

r f

Ö

Tsamlingsgr

ä

ns sammanfaller med kommun­gr

ä

ns som 

ä

ndras till f

ö

ljd av fastighetsbildning, b

ö

r beh

å

llas. Ocks

å

 i andra fall d

å

fastighetsbild­ning sker 

ö

ver f

ö

rsamlingsgr

ä

ns b

ö

r s

ä

 l

å

ngt m

ö

jligt automatiskt verkande regler finnas. I det 

ö

verv

ä

gande antalet fall r

ö

r det sig om obebyggda fastigheter och mark

ö

verf

ö

ringen sker som regel genom fastighetsreg­lering. I dessa fall b

ö

r som huvudregel kunna g

ä

lla att f

ö

rsaralingsgr

ä

nsen 

ä

ndras p

ä

 samma s

ä

tt som fas­tighetsgr

ä

nsen.

Gm en ny fastighet eller samf

ä

llighet bildas av mark fr

å

n flera f

ö

rsamlingar,

ä

r det d

ä

remot inte m

ö

jligt att genom en automatiskt verkande lagregel best

ä

mma till vilken f

ö

rsamling den nya enheten skall h

ö

ra.

Prop. 1981/82:47

44

En pr

ö

vning b

ö

r i st

ä

llet ske i varje s

ä

rskilt fall. H

ä

nsyn b

ö

r d

ä

rvid tas bl.a. till storleken och v

ä

rdet av de olika omr

å

dena. Bel

ä

genheten av eventuella bostads­hus b

ö

r ocks

å

 beaktas. Riktm

ä

rket b

ö

r vara att 

å

stad­komma en s

å

l

ä

mplig f

ö

rsamlingsindelning som m

ö

jligt.

I vissa s

ä

llsynta situationer kan en 

ä

ndring av f

ö

r­samlingsgr

ä

nsen i enlighet med de regler som nu skis­serats medf

ö

ra s

ä

dana ol

ä

genheter att den inte b

ö

r genomf

ö

ras. En fr

ä

n kyrklig synpunkt klart ol

ä

mplig f

ö

rsamlingsindelning kan t.ex.i n

å

got fall bli f

ö

lj­den. Det b

ö

r d

ä

rf

ö

r enligt arbetsgruppens mening fin­nas en undantagsregel som g

ö

r det m

ö

jligt att medge att s

å

dan f

ö

rsamlingsgr

ä

ns som inte sammanfaller med kommungr

ä

ns skall l

ä

mnas orubbad, om det finns s

ä

r­skilda sk

ä

l till det.

Arbetsgruppen har 

ö

verv

ä

gt fr

å

gan om vilken myndighet som skall besluta i fr

å

gor om 

ä

ndring i f

ö

rsamlings­indelningen i samband med fastighetsbildning. Indel­ningslagskommitt

é

n f

ö

reslog i sitt bet

ä

nkande att s

å­

dana beslut skulle fattas av fastighetsbildningsmyn­digheten medan lantm

ä

teriverket i sitt remissyttrande 

ö

ver bet

ä

nkandet f

ö

rordade att uppgiften skulle l

ä

ggas p

å

fas tighets registermyndigheten.

Argument kan anf

ö

ras till f

ö

rm

ä

n f

ö

r s

å

v

ä

l fastighets­bildningsmyndigheten som fastighetsregistermyndig­heten. S

å

lunda har fastighetsbildningsmyndigheten de n

ä

rmaste kontakterna med ber

ö

rda fastighets

ä

gare och f

ö

rsamlingar. Detta talar f

ö

r att l

ä

gga uppgiften p

ä 

fastighetsbildningsmyndigheten. F

ö

r en s

å

dan ordning talar ocks

å

 den omst

ä

ndigheten att det 

ä

r fastighets-bildningsnyndigheten som i dag beslutar om 

ä

ndring av kommungr

ä

ns och d

ä

rmed sammanfallande f

ö

rsamlings­gr

ä

ns i samband med fastighetsbildning. Mot att l

ä

gga uppgiften p

ä

fastighetsbildningsmyndigheten talar

/rop. 1981/82:47

45

emellertid att myndigheten i sitt pressande kost­nadsl

ä

ge skulle p

å

l

ä

ggas ytterligare arbetsmoment. Fastighetsbildningsmyndigheten skulle beh

ö

va ha tillg

å

ng till en st

ä

ndigt aktuell fastighetskarta och n

å

gon sorts register 

ö

ver intr

ä

ffade 

ä

ndringar i f

ö

rsamlingsindelningen. S

ä

ä

r f.n. inte fallet. Fas­tighetsregistermyndigheten 

ä

r den myndighet som pri­m

ä

rt f

ö

r in f

ö

r

ä

ndringarna i f

ö

rsamlingsindelningen p

ä

 fastighetskartan. Fastighetsregistermyndigheten har s

å

ledes den b

ä

sta 

ö

verblicken i dessa avseenden. Till f

ö

rm

å

n f

ö

r fastighetsregistermyndigheten talar ocks

å

 att de statliga fastighetsregistermyndigheterna genom att utg

ö

ra en del av l

ä

nsstyrelsen har b

ä

ttre m

ö

jligheter

ä

n fastighetsbildningsmyndigheterna till samr

å

d med 

ö

vriga delar av l

ä

nsstyrelsen, fr

ä

mst re­gionalekonomiska enheten som bl.a. handl

ä

gger indel­nings

ä

renden. De kommunala fastighetsregistermyndighe­terna, som finns i 34 kommuner, har inom sina verksam­hetsomr

å

den (stadsregisteromr

ä

den') att f

ö

ra stadsregis-terkartan bl.a. med avseende p

å

 f

ö

rsamlingsindelningen. 

Ä

ven de kommunala fastighetsregistermyndigheterna torde d

ä

rf

ö

r ha goda f

ö

ruts

ä

ttningar att

ö

verblicka fr

å

gor av detta slag. S

å

v

ä

l de statliga som de kommunala fastig­hetsregistermyndigheterna har skyldighet att till in­skrivningsmyndigheten och lokala skattemyndigheten avi­sera f

ö

rsamlingstillh

ö

righeten f

ö

r

ä

ndrad eller nybil­dad fastighet. Fastighetsregistermyndigheten 

ä

r s

å

le­des ytterst ansvarig f

ö

r att f

ö

rsamlingstillh

ö

righeten blir riktigt redovisad.

Arbetsgruppen har vid en samlad bed

ö

mning av argu­ment som talar f

ö

r fastighetsbildningsmyndigheten resp. fastighetsregistermyndigheten funnit att avg

ö

rande sk

ä

l talar f

ö

r att l

ä

gga beslutander

ä

tten p

å

 fastig­hetsregistermyndigheten. Fastighetsbildningsmyndig­heten b

ö

r i samband med beslutet om fastighetsbildning framl

ä

gga f

ö

rslag till 

ä

ndring i f

ö

rsamlingsindelningen.

Prop. 1981/82:47

46

Samma sk

ä

l som enligt arbetsgruppens bed

ö

mning ta­lar f

ö

r att fastighetsregistermyndigheten b

ö

r vara det beslutande organet i indelningsfr

å

gan motiverar att detta b

ö

r vara fallet 

ä

ven i fr

å

ga om s

å

dan 

ä

nd­ring i kommunindelningen i samband med fastighets­bildning som inte sker automatiskt. Arbetsgruppen f

ö

resl

ä

r d

ä

rf

ö

r en 

ä

ndring av denna inneb

ö

rd i 2 

§

L

Ä

IF.

Betr

ä

ffande motiveringen i 

ö

vrigt till arbetsgruppens f

ö

rslag h

ä

nvisas till vad som s

ä

gs i det f

ö

ljande under rubriken specialmotivering i avsnitt 5.

Kostnadseffekten av arbetsgruppens f

ö

rslag 

ä

r sv

å

r att ange i siffror. Det 

ä

r emellertid klart att den f

ö

re­slagna 

ä

ndringen i 5 

§

 L

Ä

IF och de anvisningar som myn­digheterna kan komma att utf

ä

rda i anslutning d

ä

rtill kommer att n

ä

stan omg

å

ende medf

ö

ra besparingar genom att kammarkollegiet och l

ä

nsstyrelserna i forts

ä

ttning­en slipper behandla en m

ä

ngd nya 

ä

renden om indelnings­

ä

ndring enligt 3 kap. 4 

§

 indelningslagen. 

Ä

ven i 

ö

vrigt medf

ö

r 

ä

ndringen f

ö

renklingar f

ö

r myndigheter och enskilda.

De 

ö

kade arbetsuppgifter som enligt f

ö

rslaget l

ä

ggs p

å

 fastighetsregistermyndigheterna torde inte vara av den omfattningen att de medf

ö

r behov av personalf

ö

r­st

ä

rkning. Inte heller f

ö

r fastighetsbildningsmyndig­heterna kan f

ö

rslaget v

ä

ntas f

ö

ranleda merarbete av n

å

gon betydelse fr

ä

n kostnadssynpunkt.

Med utg

å

ngspunkt i de 

ö

verv

ä

ganden som har redovisats i detta avsnitt har uppr

ä

ttats f

ö

rslag till

Lag om 

ä

ndring i lagen (1970:991) om 

ä

ndring i kommunal och ecklesiastik indelning i samband med fastighetsbildning, samt

Lag om 

ä

ndring i fastighetsbildningslagen (1970:988).

Prop. 1981/82:47

47

Arbetsgruppens lagf

ö

rslag fogas som bilagor till denna PM.

5.   Specialmotivering

5.1  F

ö

rslaget till lag om 

ä

ndring i lagen (1979:991)

om 

ä

ndring i kommunal och ecklesiastik indelning i samband med fastighetsbildning

I den nya indelningslagen - lagen (1979:411) om 

ä

ndring i rikets indelning i kommuner, landstingskommu­ner och f

ö

rsamlingar - anv

ä

nds inte begreppet eckle­siastik indelning. Detta har f

ö

ranlett 

ä

ndring av la­gens rubrik s

å

 att den 

ö

verensst

ä

mmer med den nya in­delningslagstiftningens terminologi. Vidare har f

ö

r att ge b

ä

ttre 

ö

versk

å

dlighet vissa mellanrubriker ta­gits in i lagen.

1 

§

Denna paragraf inneh

å

ller best

ä

mmelser om 

ä

ndring av

kommungr

ä

ns vid fastighetsreglering 

ö

ver s

å

dan gr

ä

ns.

Paragrafens g

ä

llande lydelse utg

å

r fr

å

n att en samf

ä

l­lighet kan vara bel

ä

gen inom flera kommuners omr

å

den. Av best

ä

mmelser i det 

å

r 1971 (SFS 1971:1009) tillag­da 4 kap. f

ö

rordningen (1908:74 s. 1) ang

å

ende jordre­gister f

ö

ljer emellertid att samf

ä

llighet, om inte s

ä

r­skilda sk

ä

l f

ö

ranleder annat, skall redovisas socken­vis i en f

ö

rteckning (S-f

ö

rteckning) till jordregistret, n

ä

r den ber

ö

rts av 

å

tg

ä

rd om vilken uppgift skall in­f

ö

ras i jordregistret. N

ä

r en samf

ä

llighet upptas i S-f

ö

rteckningen, 

å

satts den registerbeteckning. En­ligt 6 

§

 fastighetsregisterkung

ö

relsen (1974:1059) skall vid till

ä

mpning av kung

ö

relsen betr

ä

ffande sam­f

ä

llighet som h

ö

r till skilda registeromr

ä

den varje del redovisas som en samf

ä

llighet. Det sagda inneb

ä

r att det i samband med registrering av fastighetsbild-

Prop. 1981/82:47

48

ning i princip inte kan f

ö

rekomma samf

ä

lligheter bel

ä

gna i skilda socknar eller i skilda kommuner. Paragrafens lydelse har d

ä

rf

ö

r kunnat f

ö

renklas n

å

got.

2  

§

I denna paragraf finns best

ä

mmelser om kommungr

ä

n­sens 

ä

ndring vid annan fastighetsbildning 

ö

ver s

å

dan gr

ä

ns 

ä

n som avses i 1 

§

.

Av sk

ä

l som anf

ö

rts i specialmotiveringen till 1 

§ 

kan f

ö

rsta stycket i 2 

§

 utg

å

.

S

å

som anf

ö

rts i arbetsgruppens allm

ä

nna 

ö

verv

ä

ganden b

ö

r beslut om en nybildad fastighets kommuntillh

ö

rig­het i forts

ä

ttningen fattas av fastighetsregistermyn­digheten i st

ä

llet f

ö

r som f.n. av fastighetsbildnings­myndigheten. Fastighetsbildningsmyndigheten b

ö

r l

ä

mna f

ö

rslag till 

ä

ndrad kommunindelning. Cm medgivande till fastiglietsbildningen har l

ä

mnats enligt 3 kap. 11 

§ 

FBL, fattar givetvis fastighetsregistermyndigheten be­slut i enlighet med medgivandet.

Paragrafen har 

ä

ndrats i enlighet med vad som nu sagts.

3  

§

Paragrafen inneh

å

ller best

ä

mmelser om hur f

ö

rsamlings­gr

ä

ns p

å

verkas av fastighetsbildning.

Paragrafens f

ö

rsta stycke 

ö

verensst

ä

mmer i sak med f

ö

r­sta meningen i den nuvarande lydelsen.

Enligt andra meningen i den nuvarande lydelsen p

å

ver­kar fastighetsbildning inte s

å

dan f

ö

rsamlingsgr

ä

ns som inte sammanfaller med kommungr

ä

ns. I enlighet med ar­betsgruppens 

ö

verv

ä

ganden har i st

ä

llet f

ö

r denna regel best

ä

mmelser av f

ö

ljande inneb

ö

rd tagits in i paragra­fens andra stycke. Om f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen sammanfaller

Prop. 1981/82:47

49

med en fastighetsgr

ä

ns som 

ä

ndras genom fastighets­reglering, 

ä

ndras f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen p

å

samma s

ä

tt. Genom denna regel kommer f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen att 

ä

ndras vid fastighetsreglering p

å

 motsvarande s

ä

tt som nu sker betr

ä

ffande kommungr

ä

nser enligt 1 

§

. Vidare f

ö

reskrivs att, om en fastighet eller sam­f

ä

llighet nybildas av mark fr

å

n flera f

ö

rsamlingar, fastighetsregistermyndigheten skall efter f

ö

rslag av fastighetsbildningsmyndigheten best

ä

mma till vil­ken av f

ö

rsamlingarna den nya enheten skall h

ö

ra. Regeln 

ö

verensst

ä

mmer med den i 2 

§

 om kommungr

ä

nser.

H

ä

r b

ö

r understrykas att n

å

gra restriktioner f

ö

r fas­tighetsbildning 

ö

ver en f

ö

rsamlingsgr

ä

ns inom en kom-nuns omr

å

de - motsvarande dem som g

ä

ller enligt 3 kap. 11 

§

 FBL betr

ä

ffande sammanfallande kommun- och f

ö

r­samlingsgr

ä

ns - inte uppst

ä

lls. S

å

som arbetsgruppen anf

ö

rt i sina allm

ä

nna 

ö

verv

ä

ganden skulle s

å

dana restriktioner kunna verka tyngande p

å

 fastighetsbild­ningsverksamheten. Av samma sk

ä

l f

ö

resl

ä

s inga regler om fastighetsbildning f

ö

r att f

å

bort o

ö

verensst

ä

mmel-ser mellan f

ö

rsamlings- och fastighetsindelning mot­svarande de best

ä

mmelser som finns i 13 kap. FBL om fastighetsbildning f

ö

r samordning med kommunal indel­ning. Nuvarande oregelbundenheter b

ö

r i st

ä

llet, n

ä

r det bed

ö

ms l

ä

mpligt, undanr

ö

jas genom indelnings

ä

nd­ring enligt indelningslagen.

I paragrafens tredje stycke ges i enlighet med arbets­gruppens

ö

verv

ä

ganden fastighetsregistermyndigheten m

ö

jlighet att besluta att f

ö

rsamlingsgr

ä

ns inom en kommun inte skall p

å

verkas av fastighetsbildning, om det finns s

ä

rskilda sk

ä

l till det. Best

ä

mmelsen ger s

å

ledes viss m

ö

jlighet till undantag fr

å

n reglerna i andra stycket. Beslut enligt tredje stycket b

ö

r dock f

ö

rekomma endast i undantagsfall. Som exempel kan an­ges det fallet att de som bor inom den ber

ö

rda fastig­heten ger till k

ä

nna att de upplever en s

ä

rskild an-

4   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 47

Prop. 1981/82:47

50

knytning till en viss f

ö

rsamling och dess verksamhet. Ett annat sk

ä

l till undantag kan vara om en 

ä

ndrad indelning skulle f

å

 betydande ekonomiska konsekvenser f

ö

r en f

ö

rsamling. I det senare fallet kan fr

å

gan om indelnings

ä

ndring 

ä

ven tas upp till pr

ö

vning enligt

3

kap. lagen (1979:411) om 

ä

ndring i rikets indelning i kommuner, landstingskommuner och f

ö

rsamlingar. Det blir i s

ä

 fall m

ö

jligt att behandla fr

å

gan om ekono­misk reglering mellan de ber

ö

rda f

ö

rsamlingarna.

4

§

Paragrafen inneh

å

ller best

ä

mmelser om handl

ä

ggningen av 

ä

renden om medgivande till fastighetsbildning 

ö

ver kommungr

ä

ns och om beslutander

ä

tten i s

å

dana

ä

renden. Endast formella 

ä

ndringar har gjorts.

5  

§

I paragrafen anges vissa riktlinjer f

ö

r pr

ö

vningen av fr

å

ga om medgivande till fastighetsbildning 

ö

ver kom­mungr

ä

ns .

I f

ö

rsta stycket har inga sakliga 

ä

ndringar gjorts. I andra stycket finns f.n. best

ä

mmelser om r

ä

tt att an­f

ö

ra besv

ä

r 

ö

ver l

ä

nsstyrelsens beslut i fr

å

ga om med­givande till fastighetsbildning. Dessa best

ä

mmelser har tagits in i en ny 8 

§

 i anslutning till 

ö

vriga best

ä

m­melser om f

ö

rfarandet m.m. som arbetsgruppen f

ö

resl

å

r.

6  

§

I denna paragraf har tagits in best

ä

mmelser om kommuni­kation och samr

å

d i 

ä

renden enligt 2 och 3 

§§

. F.n. in-h

å

ller 6 

§

en best

ä

mmelse om ikrafttr

ä

dandet av s

å­

dan indelnings

ä

ndring som sker enligt best

ä

mmelserna i lagen. Denna best

ä

mmelse har flyttats till en ny 9 

§

.

Enligt 4 kap. 41 

§

FBL skall fastighetsbildningsmyn­digheten underr

ä

tta ber

ö

rda kommuner och f

ö

rsamlingar

Prop. 1981/82:47

51

om fastighetsbildning som f

ö

ranleder 

ä

ndring av kom­mun- eller f

ö

rsamlingsgr

ä

ns. Denna best

ä

mmelse har h

ä

r kompletterats med en f

ö

reskrift som inneb

ä

r skyl­dighet f

ö

r fastighetsregistermyndigheten att i 

ä

renden enligt 2 och 3 

§§

 ge ber

ö

rda kommuner, f

ö

rsamlingar och fastighets

ä

gare tillf

ä

lle att yttra sig, om det inte 

ä

r uppenbart obeh

ö

vligt. S

å

dan kommunikation b

ö

r kunna underl

å

tas i fall d

ä

 fastighetsbildningsmyndig­hetens f

ö

rslag f

ö

ljs och tillf

ä

lle tidigare beretts till yttrande 

ö

ver detta.

I paragrafen har vidare tagits in en f

ö

reskrift om att fastighetsregistermyndigheten vid behov skall samr

å

da med domkapitlet. Samr

å

d med domkapitlet b

ö

r regelm

ä

ssigt ske i fall d

å

 kyrkliga synpunkter kan f

ä

lla avg

ö

randet om f

ö

rsamlingstillh

ö

righeten.

De kommunala fastighetsregistermyndigheterna kan 

ä

ven beh

ö

va samr

ä

da med l

ä

nsstyrelsen (lantm

ä

terien-heten) i egenskap av fastighetsregistermyndighet f

ö

r l

ä

net. S

ä

rskild f

ö

reskrift h

ä

rom har inte ansetts er­forderlig.

7 

§

Denna paragraf, som 

ä

r ny, inneh

å

ller best

ä

mmelser om besv

ä

r

ö

ver fastighetsregistermyndighetens beslut enligt 2 och 3 

§§

.

Fastighetsregistermyndighetens beslut enligt 2 och 3 

§§

 om 

ä

ndrad kommun- eller f

ö

rsamlingsindelning b

ö

r kunna 

ö

verklagas av kommun, f

ö

rsamling och fastighets­

ä

gare som ber

ö

rs av beslutet. L

ä

mplig besv

ä

rsmyndighet 

ä

r kammarkollegiet, som 

ä

r central f

ö

rvaltningsmyndig­het i indelningsfr

å

gor. Om medgivande till fastighets­bildningen har l

ä

mnats enligt 3 kap. 11 

§

 FBL, b

ö

r dock s

ä

rskilda besv

ä

r 

ö

ver fastighetsregistermyndighe­tens beslut i indelningsfr

å

gan inte kunna f

ö

ras. L

ä

ns­styrelsens beslut om medgivande kan 

ö

verklagas hos re-

Prop. 1981/82:47

52

geringen enligt 8 

§

. Paragrafen har utformats i en­lighet med vad som nu sagts.

1 denna nya paragraf finns best

ä

mmelser om besv

ä

r

ö

ver l

ä

nsstyrelsens beslut om medgivande till fastig­hetsbildning. Best

ä

mmelserna 

ö

verensst

ä

mmer med dem i nuvarande 5 

§

 andra stycket, varifr

å

n de flyttats f

ö

r att redovisas i anslutning till 

ö

vriga best

ä

mmel­ser om f

ö

rfarandet m.m.

9 

§

I denna nya paragraf regleras tidpunkten f

ö

r ikraft­tr

ä

dande av indelnings

ä

ndring som sker enligt best

ä

m­melserna i lagen. Nuvarande best

ä

mmelser h

ä

rom finns i 6 

§

. F.n. g

ä

ller att ikrafttr

ä

dandet sker den dag upp­gift om fastighetsbildningen inf

ö

rts i fastighetsre­gistret, om inte annat best

ä

mts i beslut om medgivande till fastighetsbildningen. Det 

ä

r s

å

ledes endast i sam­band med l

ä

nsstyrelsens eller regeringens beslut om s

å

dant medgivande som annan dag 

ä

n registreringsdagen kan best

ä

mmas f

ö

r ikrafttr

ä

dandet. N

ä

r det g

ä

ller

ä

nd­ring i f

ö

rsamlingsindelningen enligt 3 

§

 andra stycket blir emellertid fr

ä

ga om medgivande till fastighetsbild­ningen inte aktuellt. Det kan dock 

ä

ven i vissa s

ä

dana fall finnas behov av att best

ä

mma annan dag f

ö

r ikraft­tr

ä

dandet 

ä

n registreringsdagen. Om 

ö

verf

ö

ringsomr

ä

det 

ä

r bebott eller om det 

ä

r av st

ö

rre omfattning, kan det t.ex. i vissa fall vara l

ä

mpligt att skjuta ikraft­tr

ä

dandet till 

å

rsskiftet. Paragrafen har d

ä

rf

ö

r utfor­mats s

å

 att 

ä

ven fastighetsregistermyndighe';en ges m

ö

jlighet att best

ä

mma annan dag f

ö

r ikrafttr

ä

dandet

ä

n registreringsdagen. S

ä

 som paragrafen utformats kom­mer detta att g

ä

lla ocks

å

betr

ä

ffande 

ä

ndringar i kom­munindelningen .

Prop. 1981/82:47

53

5.2  F

ö

rslaget till lag om 

ä

ndring i fastighetsbild­ningslagen (1970:988)

Ä

ndringen i 4 kap. 41 

§

 har gjorts i f

ö

rtydligande syfte. Genom 

ä

ndringen klarg

ö

rs att underr

ä

ttelse skall ske till de kommuner och f

ö

rsamlingar vilkas gr

ä

nser kan komma att 

ä

ndras enligt 1, 2 eller 3 

§ 

lagen om 

ä

ndring i kommun- och f

ö

rsamlingsindelning i samband med fastighetsbildning. Vidare understryks att f

ö

reskriften om att bereda ber

ö

rda kommuner och f

ö

rsamlingar tillf

ä

lle att beg

ä

ra inh

ä

mtande av med­givande som avses i 3 kap. 11 

§

endast g

ä

ller vid fastighetsbildning som medf

ö

r 

ä

ndring av en kommun­gr

ä

ns .

Prop. 1981/82:47

54 

Bilaga 1:1

1   F

ö

rslag till

Lag om 

ä

ndring i lagen (1970:991) om 

ä

ndring i kommunal och ecklesiaatik

indelning 1 samband med fastighetsbildning

H

ä

rigenom f

ö

reskrivs i fr

å

ga om lagen (1970:991) om 

ä

ndring i kommunal och ecklesiastik indelning 1 samband med fastighetsbildning

dels att rubriken till lagen samt 1 - 6 

§§

 skall ha nedan angivna lydelse,

dels att i lagen skall inf

ö

ras tre nya paragrafer, 7 - 9 

§§

, samt n

ä

rmast f

ö

re 1, 3,4 och 6 

§§

 nya rubriker av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

Lag om 

ä

ndring i kommunal och eck­lesiastik indelning i samband med fastighetsbildning

Lag om 

ä

ndring i kommun- och f

ö

r­samlingsindelning i samband med fas­tighetsbildning

Ä

ndring i kommunindelningen

1 

§

Mark som. genom fastighetsregle­ring 

ö

verf

ö

res till fastighet inom annan kommun skall i fort­s

ä

ttningen h

ö

ra till den kommunen. Detsamma g

ä

ller n

ä

r mark 

ö

verf

ö

res till samf

ä

llighet som i sin helhet 

ä

r bel

ä

gen inom annan kommun.

Mark som genom fastighetsreglering 

ö

verf

ö

rs till fastighet eller sam­f

ä

llighet inom annan kommun skall i forts

ä

ttningen h

ö

ra till den kom­munen.

Tillf

ö

res samf

ä

llighet, som 

ä

r bel

ä

gen inom flera kommuner, ge­nom fastighetsreglering mark fr

å

n annan kommun, skall fastig­hetsbildningsmyndigheten best

ä

m-ma att marken skall h

ö

ra till en

2

§

Prop. 1981/82:47

Huvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

55

av de f

ö

rst angivna kommunema.

Om fastighet eller samf

ä

llighet bildas av mark fr

ä

n flera kom­muner, skall myndigheten best

ä

m­ma till vilken av kommunema den nya enheten skall h

ö

ra.

Om en fastighet eller samf

ä

llighet n,ybildas av mark fr

å

n flera kommuner, skall fastighetsregistermyndigheten efter f

ö

rslag av fastighetsbildnings­myndigheten best

ä

mma till vilken av kommunema den nya enheten skall h

ö

ra.

Ä

ndring i f

ö

rsamlingsindelningen

3 

§

Sammanfaller gr

ä

ns f

ö

r f

ö

rsam­ling med kommungr

ä

ns och 

ä

ndras denna enligt 1 eller 2 

§

. under­g

å

r f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen motsvaran­de 

ä

ndring. I annat fall p

å

verkas f

ö

rsamlingsgr

ä

na icke av fastig­hetsbildning.

Om en f

ö

rsamlingsgr

ä

ns snjnmanfaller med en kommungr

ä

ns som 

ä

ndras enligt 1 eller 2 

§

, 

ä

ndras f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen p

å

 samma s

ä

tt.

Vid fastighetsbildning 

ö

ver f

ö

rsam­lingsgr

ä

ns i andra fall g

ä

ller f

ö

l.jande;

a)

Om f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen saTnmanfaller med en fastighetsgr

ä

ns som 

ä

ndras ge­nom fastighetsreglering, 

ä

ndras f

ö

r­samlingsgr

ä

nsen p

å

samma s

ä

tt.

b)

Om en fastighet eller samf

ä

llighet nybildas av mark fr

å

n flera f

ö

rsam­lingar, skall fastighetsregistejTpyndig-heten efter f

ö

rslag av fastighetsbild­ningsmyndigheten best

ä

mma till vilken av f

ö

rsamlingarna den nya enheten skall h

ö

ra.

I fall som avses i andra stycket f

å

r fastighetsregisterm.vndigheten besluta att f

ö

rsamlingsgr

ä

nsen skall l

ä

mnas orubbad, om det f

ö

religger s

ä

rskilda sk

ä

l.

Prop. 1981/82:47

Huvarande lydelse

56

F

ö

reslagen lydelse

Medgivande till fastighetsbildning

4

§

I 

ä

rende r

ö

rande medgivande till fastighetsbildning enligt 3 kap. 11 

§

 fastig­hetsbildningslagen (1970:988) skall l

ä

nsstyrelsen verkst

ä

lla beh

ö

vlig utredning.

Ä

rendexSom avses i f

ö

rsta styoket_j_ avg

ö

res av l

ä

nsstyrelsen. Inneb

ä

r fastighetsbildningen 

ä

ndring av l

ä

nsgr

ä

ns, skall l

ä

nsstyrelsen dock underst

ä

lla 

ä

rendet Konung­ens pr

ö

vning. Underst

ä

llning skall 

ä

ven eljest ske, om s

ä

rskilda sk

ä

l f

ö

religger.

Ä

rende som avses i f

ö

rsta stycket av­g

ö

rs av l

ä

nsstyrelsen. Inneb

ä

r fastig­hetsbildningen 

ä

ndring av l

ä

nsgr

ä

ns, skall l

ä

nsstyrelsen dock underst

ä

lla 

ä

rendet regeringens pr

ö

vning. Under­st

ä

llning skall 

ä

ven eljest ske, om s

ä

rskilda sk

ä

l f

ö

religger.

5 

§

Vid pr

ö

vning av fr

å

ga om medgi­vande till fastighetsbildning skall iakttagas att ol

ä

mplig in­delning i f

ö

rvaltningsomr

å

den el­ler avsev

ä

rd ol

ä

genhet f

ö

r kommun eller f

ö

rsamling ej uppkommer. F

ö

r s

å

dant 

ä

ndam

å

l kan f

ö

reskri­vas avsteg fr

ä

n 1 eller 2 

§

, dook ej s

ä

 att fastighet kommer att omfatta enskild mark inom mer 

ä

n en kommun. Vidare kan fastst

ä

llas reglering r

ö

rande kommunemas eller f

ö

rsamlingar­nas inb

ö

rdes ekonomiska f

ö

rh

å

l­landen ooh meddelas andra f

ö

re­skrifter med anledning av indel­nings

ä

ndringen. F

ö

r undvikande av ol

ä

mplig indelning i f

ö

rvalt­ningsomr

å

den kan 

ä

ven best

ä

mmas att fastighet, samf

ä

llighet eller del av samf

ä

llighet, som ej be-

Vid pr

ö

vning av fr

å

ga om medgivande till fastighetsbildning skall iaktta­gas att ol

ä

mplig indelning i f

ö

rvalt­ningsomr

å

den eller avsev

ä

rd ol

ä

genhet f

ö

r kommun eller f

ö

rsamling ej uppkom­mer. F

ö

r s

å

dant 

ä

ndam

å

l kan f

ö

reskri­vas avsteg fr

ä

n 1 eller 2 

§

, dock ej s

å

 att fastighet kommer att omfatta en­skild mark inom mer 

ä

n en kommun. Vi­dare kan fastst

ä

llas reglering r

ö

rande kommunemas eller f

ö

rsamlingamas in­b

ö

rdes ekonomiska f

ö

rh

å

llanden och med­delas andra f

ö

reskrifter med anledning av indelnings

ä

ndringen. F

ö

r undvikande av ol

ä

mplig Indelning i f

ö

rvaltnings­omr

å

den kan 

ä

ven best

ä

mmas att fastig­het, samf

ä

llighet eller del av sam­f

ä

llighet, som ej ber

ö

rs av fastighets­bildningen, skall 

ö

verflyttas till an­nan kommun eller f

ö

rsamling.

Prop. 1981/82:47

Huvarande lydelse

rSres av fastighetsbildningen, skall 

ö

verflyttas till annan koramun eller f

ö

rsamling.

1!alan mot l

ä

nsstyrelsena beslut i fr

å

ga aom avses i denna para­graf f

å

r f

ö

ras av kommun, f

ö

r­samling och fastighets

ä

gare som beslutet r

ö

r.

F

ö

reslagen lydelse

57

F

ö

rfarandet m.m.

6 

§

Indelnings

ä

ndring enligt denna lag tr

ä

der i kraft den dag upp­gift om fastighetsbildningen in­f

ö

rts i fastighetsregistret, om ej annat best

ä

mts i beslut om medgivande till fastighetsbild­ningen.

I 

ä

renden enligt 2 och 5 $

§

 skall fas­tighetsregistermyndigheten ge ber

ö

rda kommuner, f

ö

rsamlingar och fastighets­

ä

gare tillf

ä

lle att yttra sig, om det inte 

ä

r uppenbart obeh

ö

vligt. Vid be­hov skall samr

å

d ske med domkapitlet.

7 

§

8

§

Fastighetsregistermyndighetens beslut i 

ä

renden enligt 2 och 3 

§§

ö

ver­klagas hos kammarkollegiet genom be­sv

ä

r, om inte medgivande till fastig-hetsbildningen har l

ä

mnats enligt 3 kap. 11 $ fastighetsbildningslagen (1970:988). Talan f

å

r f

ö

ras av kommun, f

ö

rsamling och fastighets

ä

gare som be­slutet r

ö

r.

L

ä

nsstyrelsens beslut i fr

å

ga som av­ses i 5 

§

ö

verklagas hos regeringen genom besv

ä

r. Talan f

å

i f

ö

ras av kom-

Prop. 1981/82:47

Huvarande lydelse

Föreslagen Lydelse

58

9

§

Denna lag tr

ä

der i kraft den 1 juli I98I.

mun, f

ö

rsamling och fastighetsayrrare som beslutet r

ö

r.

Indelnings

ä

ndring enligt denna lag tr

ä

der i kraft den dag uppgif'. om fas­tighetsbildningen inf

ö

rs i fastighets-registret, om inte annat bestSns.

Prop. 1981/82:47

59 

Bilaga 1:2

F

ö

rel

ä

,? till

Lar,  

om 

ä

ndrinp: i faatighetsbildningslagen (1970:

H

ä

rigenom f

ö

reskxivs att 

4  

kap. 41 

§

 faotighetsbildningslagen (1970:988) Bkall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelq.e

Foreslagen lydelse

4 kap. 41 

§

F

ö

ranleder fastighetsbildningen 

ä

ndring av gr

ä

ns f

ö

r kommun eller f

ö

rsamling, skall fastighets-bildningsmyndlgheten underr

ä

tta kommunen eller f

ö

rsaml ingen om fastighetsbildningen och dess inverkan p

å

 indelningen i f

ö

rvaltningsomr

å

den. Kommunen eller f

ö

rsamlingen skall beredas tillf

ä

lle att beg

ä

ra inh

ä

mtande av medgivande som avses i J kap. 11 

§

, om ej s

å

dant medgivande 

ä

nd

å

 skall inh

ä

mtas.

F

ö

ranleder fastighetsbildningen 

ä

ndring av gr

ä

ns f

ö

r koramun eller f

ö

rsamling, skall fastighets-bildningsnyndigheten underr

ä

tta ber

ö

rda kommuner och f 

ö

rsaml i r;ar om fastietsbildningen och dess inverkan p

å

 indelningen i f

ö

rvaltningsomr

å

den. Om fastighets­bildningen medf

ö

r 

ä

ndring av en kommungr

ä

ns, skall de kommuner och f

ö

rsamling

å

r som ber

ö

rs av 

ä

ndringen beredas tillf

ä

lle att beg

ä

ra inh

ä

mtande av medgivande sora avses i 3 kap. 11 

§

, om ej s

å

dant medgivande 

ä

nd

å

 skall Inh

ä

mtas.

Denna 

lag 

tr

ä

der i kraft den 1 juli 1981,

Prop. 1981/82:47

60

Bdaga2

Sammanställning av remissyttrandena

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av hovrätten för Nedre Norrland, domstolsverket, centralnämnden för fastighetsdata, kam­markollegiet, statens lantmäteriverk, länsstyrelserna i Östergötlands, Skaraborgs, Värmlands, Örebro och Västernorrlands län, domkapitlen i Strängnäs och Linköping, fastighetsdata- och inskrivningsregisterkommit­tén (Ju 1979:07), fastighetsbildningsutredningen (Ju 1979:11), 1980 års lantmäteriutredning (Bo 1980:02), Lantbrukarnas riksförbund (LRF), Svenska kommunförbundet, Göteborgs kyrkliga samfällighet, Malmö kyrkliga samfällighet, Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund samt Sveriges lantmätareförening.

Länsstyrelsen i Östergötlands län har bifogat yttranden av fastighets­bildningsmyndigheten i Linköpings lantmäteridistrikt och Linköpings kommun.

1    Allmänt om promemorian

Hovrätten för Nedre Norrland: Hovrätten finner från de synpunkter hovrätten har att beakta i promemorian föreslagna ändringar väl avvägda och lämpade för fortsatt lagstiftningsarbete.

Domstolsverket: Med beaktande av de synpunkter domstolsverket har att lägga på förslaget tillstyrker domstolsverket förslaget.

Centralnämnden för fastighetsdata: Informationsinnehållet i fastighets­registret regleras av fastighetsregisterkungörelsen (1974: 1059, omtryckt 1979:11). Bland de uppgifter som skall redovisas finns uppgift om till vilken eller vilka församlingar en fastighet hör.

Fastighetsregistrets tekniska uppbyggnad utgår från att en fastighet nor­malt är belägen inom en församling. Hinder mot att redovisa att en fastig­het är belägen inom fiera församlingar finns inte. De olägenheter som uppkommer då en fastighet hör till fiera församlingar kan i allt väsentligt hänföras till sådana administrativa svårigheter som beskrivs i promemo­rian.

CFD finner de föreslagna ändringarna vara ändamålsenliga och ägnade att förenkla administration och redovisning av församlingsindelningen.

Kammarkollegiet tillstyrker de i promemorian framlagda förslagen, med undantag för vad som framgår av punkterna 6 och 7 nedan.

Statens lantmäteriverk: Reglerna ligger i linje med de synpunkter som LMV framfört tidigare i samband med indelningskommitténs arbete. LMV tillstyrker därför huvudprinciperna i förslaget.

Den nu gällande principen att församlingsindelningen i allmänhet är oberoende av fastighetsindelningen har vållat praktiska olägenheter, som belysts i 1978 års betänkande och i remissyttrandena över detta, bl.a. i LMVs yttrande. Den föreslagna övergången till en motsatt princip syftar till förenkling i olika avseenden.

Länsstyrelsen i Östergötlands län: I Östergötlands län, där församlingar­na är små och därmed många till antalet, uppstår ofta olägenheter till följd av fastighetsbildning över församlingsgränser. Länsstyrelsen ser därför en lagändring i enlighet med vad som föreslagits i promemorian som mycket angelägen.

Prop. 1981/82:47

61

Fastighetsbildningsmyndigheten i Linköpings lantmäteridistrikt: FBM E2 instämmer i att det finns starka skäl att öka beroendet mellan församlingsindelning och fastighetsindelning. Inom verksamhetsområdet för FBM E2 finns ett flertal församlingar som arealmässigt är små. Detta ökar de problem som är förenade med nuvarande ordning. Dessa problem är framför allt aktuella i sädana samhällen och bebyggelsegrupper som utvecklas helt oberoende av församlingsindelningen.

Departementspromemorians förslag är bra och hör snarast genomföras.

Linköpings kommun: Kommunen tillstyrker förslaget till ändring i berör­da lagar men uttalar att frågan om beslutsmyndighet ytterligare bör övervä­gas.

Länsstyrelsen i Skaraborgs län: Nu gällande regler innebär ofta olägen­heter vid fastighetsbildning över församlingsgräns, som inte samtidigt är kommungräns. De i promemorian föreslagna ändringarna synes enligt läns­styrelsens bedömning innebära att olägenheterna i huvudsak undanröjs och tillstyrks därför.

Lånsstyrelsen i Värmlands län: Länsstyrelsen är ense med arbetsgrup­

pen såvitt a.vser olägenheterna med nuvarande ordning och tillstyrker

därför förslaget om anpassning av församlingsgräns till fastighetsgräns vid

ändrad fastighetsindelning.- Eftersom flertalet fall är okontrover­

siella, anser inte heller länsstyrelsen att några särskilda restriktioner för

fastighetsbildning över församlingsgräns bör införas.

Länsstyrelsen i Örebro län: I likhet med vad som anges i departements­

promemorian anser länsstyrelsen det otillfredsställande med bristande

överensstämmelse mellan församlings- och fastighetsgränser. De hittills

tillämpade reglerna i indelningslagen för att få överensstämmelse mellan

församlings- och fastighetsindelningen har emellertid visat sig vara tungar-

betade med bl. a. ett omständligt remissförfarande för många rutinärenden

som endast berört mindre och obebyggda områden. Länsstyrelsen har

därför en positiv inställning till förenkling av arbetsrutiner och handlägg­

ningsordning i dessa ärenden. Länsstyrelsen tillstyrker föreslagna

lagändringar i kommun- och församlingsindelning i samband med fastig­hetsbildning.

Lånsstyrelsen i Västernorrlands län: Länsstyrelsen tillstyrker för egen

del i huvudsak de föreslagna lagändringarna. Sedan  1972 har i

Västernorrlands län uppkommit ett 20-tal avvikelser mellan fastighets- och församlingsindelningen. Efter tillkomsten av den nya indelningslagen har länsstyrelsen sökt rätta till dessa avvikelser. Utom i ett par fall har detta kunnat ske utan svårigheter även om förfarandet måste anses omständligt. I ett fall hade fastighetsägaren invändningar. Om dessa invändningar hade kunnat framföras och beaktas redan vid fastighetsbildningen hade kompli­kationerna möjligen kunnat undvikas. I ett annat fall berodde svårigheter­na på missförstånd om församlingstillhörigheten i samband med fastighets­registreringen. Sådana missförstånd uppkommer lätt med de regler som hittills gällt.

Domkapitlet i Strängnäs: Domkapitlet vitsordar att vid indelningsänd­ring genom fastighetsbildningsåtgärd det i övervägande antal fall är fråga om obebodda områden av mindre storlek. Då en bristande överensstäm­melse mellan fastighetsindelningen och församlingsindelningen är otill­fredsställande och behov av ett förenklat förfarande torde föreligga tillstyr­ker domkapitlet föreliggande förslag till ändrad lagstiftning.

Domkapitlet i Linköping: I likhet med vad som anförts i promemorie­förslaget anser domkapitlet, att några onödiga hinder för fastighetsbildning

Prop. 1981/82:47

62

över församlingsgräns inte bör uppställas och att bestämmelserna i 13 kap. FBL inte bör göras tillämpliga på fastighetsbildning över församlingsgräns.

----- Domkapitlet har visserligen ej någon negativ erfarenhet av gällande

bestämmelser men då ett genomförande av förslaget kommer att medföra lättnader på många administrativa områden, vill domkapitlet tillstyrka de föreslagna lagändringarna.

Fastighetsdata- och inskrivningsregisterkommittén: Bristande överens­stämmelse mellan fastighetsindelning och församlingsindelning medför utan tvekan olägenheter bl.a. ur registreringssynpunkt. Även om det så­lunda vore önskvärt med full överensstämmelse mellan kommun-, försam­lings- och fastighetsindelningen finner kommittén emellertid att de skäl som anförs i promemorian mot en sådan ordning är bärande. På grund härav och då de i promemorian föreslagna lagändringarna synes väl av­vägda tillstyrker kommittén förslaget.

Fastighetsbildningsutredningen: Fastighetsbildningsutredningen delar promemorieförfattarnas uppfattning om behovet av att i ökad utsträckning låta församlingsgränserna följa fastighetsgränserna. Fastighetsbildnings­utredningen kan även i huvudsak instämma i de allmänna överväganden som ligger bakom förslagets utformning. De föreslagna ändringarna i LÄIF och FBL kan därför i princip tillstyrkas.

1980 års lantmäteriutredning: LU kan vitsorda behovet av de i prome­morian föreslagna lagändringarna för att öka överensstämmelsen mellan

församlingsindelningen och fastighetsindelningen.     LU tillstyrker de

föreslagna lagändringarna.

LRF: LRF delar utredarnas uppfattning om att i ökad utsträckning låta

församlingsgränserna följa fastighetsgränserna. Förbundet instämmer i hu­

vudsak även i de allmänna överväganden, som ligger till grund för lagför­

slaget och tillstyrker därför de föreslagna lagändringarna.     Antalet

fastighetsbildningar över församlingsgräns den senaste 1 O-årsperioden uppgår till ca. 1000 fall, varav ca. 85% avsåg obebyggda områden. Bak­grunden till detta är bl. a. att samhällen och bebyggelsegrupper inte sällan har utvecklat sig helt oberoende av hur församlingsgränserna går. Jord-och  skogsbrukets  storleksrationalisering  kan  vidare  ge  anledning till

sammanläggning eller fastighetsreglering över fastighetsgräns.        LRF

anser liksom utredarna att några nya restriktioner om fastighetsbildning över församlingsgräns ej skall uppställas.

Svenska koininutiförbundet: Förbundet tillstyrker i princip att lagänd­ring sker i syfte att åstadkomma överensstämmelse mellan församlingsin­delningen och fastighetsindelningen i alla de fall då det ej föreligger särskil­da skäl till avvikelse.

För bedömningen av det framlagda förslaget hade det varit värdefullt med en redovisning av dels det antal avvikelser som uppkommit på grund av fastighetsbildning även under den sist förflutna treårsperioden, dels det antal fall där man funnit anledning att undanröja uppkomna avvikelser genom tillämpning av 1919 och 1979 års indelningsändringslagar.

Göteborgs kyrkliga samfällighet: Den kyrkliga myndigheten berörs hu­vudsakligen avseende folkbokföringen. Föreslagna ändringar innebär up­penbarligen förenklingar och klarare regler. Förslaget bör alltså biträdas.

Malmö kyrkliga samfållighet: Samfälligheten har inte något att erinra mot departementspromemorians förslag.

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund: Redan under indel­ningslagens remissbehandling uttalade förbundet beklagande över att i lagförslaget inte fanns förslag till ändringar som ökade beroendet mellan

Prop. 1981/82:47

63

församlingsindelning och fastighetsindelning. Det vitsordades från flera myndigheter att det rådande förhållandet medförde betydande olägenhet för såväl myndigheter som fastighetsägare. Förbundet hälsar därför det föreliggande departementsförslaget med tillfredsställelse.

Sveriges lantmätareförening: SLF delar arbetsgruppens uppfattning att den bristande överensstämmelse mellan församlings- och fastighetsindel­ningen som blir följden av nuvarande regler i LÄIF vållar olägenheter för såväl enskilda som myndigheter. SLF tillstyrker därför förslaget att för­samlingsgräns skall anpassas till fastighetsgräns vid ändring i fastighetsin­delningen.

2    Beslutanderätten i indelningsfrågor

Centralnämnden för fastighetsdata: Det finns en risk att en liten grupp fastighetsbildningsärenden kan komma att försenas. Nuvarande rutiner hos fastighetsregistermyndigheter som för nytt fastighetsregister leder till att praktiskt taget alla ärenden kan registreras omgående efter det att förrättningen vunnit laga kraft. Skall FRM besluta om församlingstillhö­righeten, kommer den lilla grupp ärenden där beslutet inte är självklart, och där FRM i enlighet med förslaget i promemorian därför skall höra berörda intressenter, att bli fördröjd i slutfasen. Fördelarna med den föreslagna reformen synes dock uppväga de olägenheter som kan uppkom­ma p. g. a. dessa förseningar.

Statens lantmäteriverk: När det gäller frågan om FBM eller FRM skall vara den myndighet som meddelar de behövliga besluten tillstyrker LMV den i promemorian föreslagna lösningen att beslutsfunktionen skall ligga hos FRM. För denna lösning talar klart de praktiska aspekter som berörts i promemorian. Av samma skäl bör FBM inte heller belastas med skyldighet att lägga fram förslag till FRMs beslut. Den i promemorian föreslagna föreskriften om detta (3 § LÄIF) bör därför utgå.

LMV vill också föreslå avvikelse frän promemorians förslag på en annan punkt, nämligen när det gäller beslutsfunktionen rörande kommungräns (2 § LÄIF) I dessa betydligt mera sällan förekommande fall bör FBM besluta, i överensstämmelse med vad som gäller för närvarande. Detta hänger samman med att FBM ändå måste bevaka frågan om fastighetsbild­ningens inverkan på kommunindelningen med anledning av de särskilda restriktioner mot fastighetsbildning som gäller för dessa fall (3:11 FBL). I det sammanhanget måste FBM göra vissa bedömningar och ta fram behöv­ligt bedömningsunderlag. De praktiska skälen talar då för att FBM också meddelar det beslut som behövs angående markens kommuntillhörighet.

Länsstyrelsen i Östergötlands län: Länsstyrelsen instämmer i arbets­gruppens bedömning att den smidigaste handläggningen och redovisningen uppnås om fastighetsregistermyndigheten blir beslutande organ i frågor om ändring av församlingsindelning i samband med fastighetsbildning.

Fastighetsbildningsmyndigheten i Linköpings lantmäteridistrikt: FBM E2 anser det angeläget att de nya reglerna om beroendet mellan försam­lings- och fastighetsindelning utformas så att fastighetsbildningsmyndighe­ten inte belastas med ytterligare arbetsmoment.

Linköpings kommun: Ur kommunens synpunkt torde frågan om vilken myndighet som skall besluta vara av liten betydelse. Möjligen förefaller det enklare att fastighetsbildningsmyndigheten som ändå måste utreda förhål-

Prop. 1981/82:47

64

landena vid fastighetsbildningen jämväl beslutar om kommun- eller för­samlingstillhörigheten.

Länsstyrelsen i Värmlands län: Även när det gäller beslutskompetensen i här aktuella fall av ändringar i församlingsindelningen vill länsstyrelsen tillstyrka alt denna i enlighet med arbetsgruppens förslag förläggs på FRM. I sammanhanget bör nämnas att det inom länsstyrelsen i Värmlands län är FRM (lantmäterienheten) som initierar och bereder indelningsärenden.

Länsstyrelsen i Västernorrlands län: Ändringar i församlingsindelningen bör kunna registreras samtidigt utan dröjsmål. Med FRM som beslutande i indelningsfrågan uppkommer två alternativ i de fall beslut behöver fattas. I det ena alternativet registreras fastighetsbildningen så snart den vunnit laga kraft. Samtidigt meddelas beslut i indelningsfrågan. Innan detta beslut vunnit laga kraft kan det dock inte föras in i fastighetsregistret och på registerkartan. Fastighetsregistreringen blir således i detta alternativ pre­cis lika komplicerad och svårtolkad som med nuvarande regler. Fördelarna méd reformen har med andra ord inte uppnåtts i vad gäller fastighetsre­gistreringen. I det andra alternativet meddelas indelningsbeslutet också så snart fastighetsbildningen vunnit laga kraft men - för att undvika nackde­larna i det första alternativet - sker inte registreringen förrän indelnings­beslutet vunnit laga kraft. Då kan fastighetsbildningen och indelningen registreras samtidigt och utan komplikationer. Men då har registreringen av fastighetsbildningen också fördröjts på ett sätt som kan ha medfört nackdelar för fastighetsägarna. Om FBM istället får meddela beslut också i indelningsfrågan så har detta beslut i regel vunnit laga kraft när fastighets­bildningen är färdig för registrering och båda kan registreras samtidigt och utan dröjsmål. Från denna synpunkt är det således mest ändamålsenligt att FBM avgör indelningsfrågan. En annan klar fördel är att sakägarna kan avpassa sina yrkanden i fastighetsbildningsfrågan så att de undviker icke önskade konsekvenser i indelningsfrågan. I de relativt fåtaliga fall där fastighetsbildning sker över församlings- eller kommungräns kommer det mesta arbetet med indelningsärendet ofrånkomligen att ligga hos FBM även om FBM endast skall lägga förslag i detta hänseende. Förslaget kan rimligen inte ha sämre underlag än vad själva beslutet fordrar. I motsats till vad arbetsgruppen anfört hävdar länsstyrelsen att FBM också har erfor­derlig information om gällande indelning. Några väsentliga nackdelar med att förlägga beslutet hos FBM torde sålunda inte finnas. Frågan om be­slutsordningen kan synas bagatellartad och formell men länsstyrelsen vill ändå framhålla de ovan angivna praktiska konsekvenserna som såvitt länsstyrelsen funnit inte har behandlats i tillräcklig omfattning i det remit­terade förslaget. Beslutet bör alltså i indelningsfrågan fattas av FBM i anslutning till förrättningen och inte i ett senare skede - av FRM. Den ordning som gäller i fråga om fastighetsbildning över kommungräns bör således tillämpas även i förevarande sammanhang. Det är f. ö. givetvis en fördel med en sådan likformighet. I nybildningsfallen torde formligt beslut av FBM alltid erfordras. 1 fastighetsregleringsfallen torde däremot sådant beslut behövas endast där någon som berörs av frågan yrkar att försam­lingsindelningen skall lämnas orubbad.

Domkapitlet i Strängnäs: Domkapitlet tillstyrker att beslutanderätten enl. 3 § på de skäl arbetsgruppen anför skall tillkomma fastighetsregister­myndigheten.

Domkapitlet i Linköping: Domkapitlet har inget att invända mot försla­get, att fastighetsregistermyndigheten bör vara det beslutande organet i indelningsfrågor.

Prop. 1981/82:47

65

Fastighetsbildningsutredningen (majoriteten): Fastighetsbildningsut­redningen ifrågasätter den gjorda ändringen i 2 § 2 st. LÄIF. Enligt 3 kap. 11 S 2 st. FBL är det i första hand fastighetsbildningsmyndigheten som har att pröva huruvida medgivande från regeringen eller länsstyrelsen skall inhämtas. Prövningen avser huruvida kommungränsens ändring kan med­föra olämplig indelning i förvaltningsområden. Befinnes så vara fallet skall administrativ prövning ske. Sådan prövning skall också ske om det exem­pelvis begärs av kommun eller församling. Enligt 11 § 3 st. skall fastighets­bildningsmyndigheten anmäla till länsstyrelsen när fastighetsbildning är beroende av medgivande. Eftersom det för den administrativa prövnings­myndigheten är av betydelse att känna till vilken verkan fastighetsbildning­en kommer att få för indelningen i förvaltningsområden måste fastighets­bildningsmyndigheten i sin anmälan till länsstyrelsen lämna besked om sitt ställningstagande i fråga om kommuntillhörigheten. Även i den underrät­telse som fastighetsbildningsmyndigheten har att lämna enligt 4 kap. 41 § FBL skall ges en information om fastighetsbildningens inverkan på indel­ningen i förvaltningsområden. Fastighetsbildningsmyndigheten har således vid fastighetsbildning över kommungräns alltid att sätta sig in i frågan om fastighetsbildningens konsekvenser för kommunindelningen. Mot den bak­grunden kan fastighetsbildningsutredningen inte se någon vinst med att dessutom låta fastighetsregistermyndigheten sätta sig in i indelningsfrågan och fatta beslut i denna. En sådan ordning framstår tvärtom som omständ­lig. Fastighetsbildningsutredningen vill förorda att 2 § 2 st. LÄIF bibehålls oförändrad.

Det vore önskvärt om den ordningen kunde råda att samma myndighet var beslutande organ i fråga om alla slags indelningsändringar i samband med fastighetsbildning. Man skulle då få erfarenhet och kunnande beträf­fande indelningsfrågor samlade på en hand. Det är fastighetsbildningsmyn­digheten som idag beslutar om ändring av kommungräns i samband med fastighetsbildning, en ordning som fastighetsbildningsutredningen ovan förordat bör bibehållas.

Nämnda förhållanden talar därför för att låta fastighetsbildningsmyn­digheten även bli det beslutande organet i fråga om ändring i församlingsin­delningen i samband med fastighetsbildning. Enligt förslaget i promemo­rian kommer det emellertid att råda en principiell skillnad mellan fastig­hetsbildning över kommungräns och fastighetsbildning över enbart för­samlingsgräns. I det senare fallet uppställs inga restriktioner för fastighets­bildningen till förhindrande av olämpliga förändringar i församlingsindel­ningen. Fastighetsbildning över församlingsgräns som ej sammanfaller med kommungräns får således äga rum oavsett vad följderna blir för församlingsgränserna. Fastighetsbildningsmyndigheten har därför från fas-tighetsbildningssynpunkl inte någon anledning att sätta sig in i frågan om vad en fastighetsbildningsåtgärd innebär i församlingshänseende. Mot den­na bakgrund anser fastighetsbildningsutredningen att en ordning med fas­tighetsbildningsmyndigheten som beslutande organ i fråga om ändring i församlingsindelningen på ett onödigt sätt skulle tynga fastighetsbildnings­verksamheten. En följd härav kan bli ökade förrättningskostnader till nackdel för den enskilde sakägaren. På grund av det nu sagda och med beaktande av att det är fastighetsregistermyndigheten som för in föränd­ringarna i församlingsindelningen på fastighetskartan och således har den bästa överblicken i dessa avseenden, tillstyrker fastighetsbildningsutred­ningen att den beslutanderätt varom nu är i fråga tilläggs sistnämnda myndighet. 5   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 47

Prop. 1981/82:47

66

Eftersom det enligt fastighetsbildningsutredningens mening saknas an­ledning för fastighetsbildningsmyndigheten att befatta sig med frågan om fastighetsbildningens konsekvenser för församlingsindelningen, framstår det som omotiverat att - som föreslås i promemorian - belasta denna myndighet med uppgiften att lämna förslag till fastighetsregistermyndighe­ten om församlingstillhörighet. Förslaget härom avstyrks därför.

Fastighetsbildningsutredningen (en minoritet av en ledamot och en sak­kunnig): Det hör till fastighetsbildningsmyndighetens uppgifter att besluta i fråga om ändring i församlingsindelningen i samband med fastighetsbild­ning, när församlingsgränsen sammanfaller med kommungräns. Vi finner övervägande skäl tala för att samma myndighet tillägges uppgiften att besluta även i fråga om sådan församlingsgräns som ej sammanfaller med kommungräns. Det främsta skälet är att man med en sådan ordning undvi­ker att tillskapa en tredje administrativ besluts- och besvärsväg för pröv­ning av frågor om ändring av församlingsgräns. Det bör också framhållas att fastighetsregistermyndigheterna har tillkommit för att enbart ha en registrerande funktion. För fastighetsbildningsmyndigheten som det beslu­tande organet talar jämväl vad Svenska kommunförbundet anfört härom i sitt remissyttrande över promemorieförslaget.

19S0 års lantmäteriutredning: Mot bakgrund aV att LU enligt direktiven för sitt utredningsuppdrag främst har att kartlägga erfarenheterna av 1972 års lokala lantmäteriorganisation är det närmast frågan om vilken myndig­het som skall besluta i frågor om ändring i församlingsindelningen som här är av intresse. I promemorian har valet stått mellan å ena sidan fastighets­bildningsmyndigheten och å andra sidan fastighetsregistermyndigheten. Utöver de skäl som i promemorian anförts för att lägga beslutanderätten på fastighetsregistermyndigheten vill LU peka på att många av fastighetsre­gistermyndigheterna har helt län som verksamhetsområde. Dessa får avse­värt större erfarenhet än fastighetsbildningsmyndigheten av ärenden som avser ändring av församlingsgräns i samband med fastighetbildning. Här­igenom förbättras förutsättningarna för en enhetlig tillämpning av ifrågava­rande lagregler.

Svenska kommunförbundet: Kommunförbundet avstyrker att de nya uppgifterna läggs på fastighetsregistermyndigheten. Dessa bör i stället läggas på fastighetsbildningsmyndigheten. De skäl som anförts i prome­morian för att lägga ärendena på fastighetsregistermyndigheten är enligt styrelsens mening inte bärande. Vilken myndighet som än kommer att få uppgiften kommer denna givetvis att få bära kostnaderna för verksamhe­ten. Det är inte nödvändigt att fastighetsbildningsmyndigheten för eget register över ändringar i församlingsindelningen. Besked om detta kan inhämtas från fastighetsregistermyndigheten genom att utdrag av register­kartan begärs i förekommande fall. Den omständigheten att de statliga fastighetsregistermyndigheterna utgör del av länsstyrelsen innebär inte automatiskt att samrådsfrågorna inte kan klaras. Förslaget förutsätter dessutom att fastighetsbildningsmyndigheten framlägger förslag till änd­ring i församlingsindelningen. Detta måste innebära krav på att utredning i någon form föreligger hos fastighetsbildningsmyndigheten. Det är då rim­ligt att också besluten kommer att ligga hos denna myndighet. Dessutom införs enligt förslaget en tredje väg att pröva gränsändringar vid sidan av fasfighetsbildningsmyndighet och kammarkollegiet. 1 vissa gränsfall kan också tveksamhet uppkomma om vilken fasdghetsregistermyndighet som är behörig att besluta.

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund: Förbundet finner

Prop. 1981/82:47

67

det välmotiverat att fastighetsbildningsmyndigheten i samband med beslu­tet om fastighetsbildning framlägger förslag till ändring i församlingsindel­ningen, varefter beslutet fattas av fastighetsregistermyndigheten.

Sveriges lantmätareförening: Beträffande handläggningen av ärenden angående ändring av församlingsgräns vid fastighetsbildning har arbets­gruppen studerat vilken myndighet som skall anförtros beslutskompeten­sen. Valet har därvid stått mellan FBM och FRM. SLF anser, att de skäl som åberopats för resp. mot de båda myndigheterna är korrekta. Dock kan ifrågasättas om FBM i förhållande till FRM har de närmaste kontakterna med berörda församlingar. 1 varje fall har FRM oftare än FBM kontakt med församlingarnas pastorsexpeditioner i det dagliga arbetet. Utöver de skäl som arbetsgruppen åberopat vill SLF nämna att FRM redan nu har att handlägga registrering av beslutade ändringar i församlingsindelningen och att FRM inte sällan får i uppdrag att framställa underiagsmaterial till sådana ändringar. Härigenom har FRM i förhållande till FBM större erfa­renhet av frågor som rör ändringar i församlingsindelningen. SLF delar arbetsgruppens uppfattning att avgörande skäl talar för att lägga beslutan­derätten på FRM.

3   En samfällighet i flera kommuner

Statens lantmäteriverk: Avslutningsvis skall göras ett påpekande i fråga om marköverföring genom fastighetsreglering till samfällighet i annan kommun (1 § LÄIF). Om samfälligheten är belägen i flera kommuner -vilket undantagsvis kan vara fallet och inte är upptagen i fastighetsre­gistret när fastighetsregleringen äger rum bör FBM ta initiativ till att samfälligheten registreras. Regler för FBM om detta kan utfärdas av LMV. Samfälligheten blir då i överensstämmelse med bestämmelser som berörs i promemorian fördelad på kommunerna. Därefter kan fastighetsregleringen genomföras och registreras med tillämpning av 1 § LÄIF i föreslagen lydelse.

Svenska kommunförbundet: Enligt kommunförbundets uppfattning bör 1 § andra meningen i LÄIF behållas. Orsaken härtill är att fall kan före­komma där samfälligheter är belägna i skilda socknar eller kommuner. I undantagsfall tas samfälligheter ej heller med i s-förteckning. Så länge jord­register föres kan samfälligheter förekomma över kommungräns. Inte hel­ler finns skyldighet att uppgöra s-förteckningar före förrättningen. Detta leder också till att 2 § första stycket i LÄIF bör behållas oförändrad.

4   Församlingsgränsens påverkan av fastighetsbildning

Statens lantmäteriverk: Den aktuella lagstiftningsfrågan har när det gäl­ler ändring av fastighetsgräns genom fastighetsreglering lösts på det sättet att församlingsgräns som sammanfaller med fastighetsgränsen normalt skall följa med automatiskt vid fastighetsgränsändringen. Bara om det finns särskilda skäl skall undantag göras från denna princip.

I sak är denna lösning väl avvägd. Fastighetsbildning över församlings­gräns avser i de allra flesta fall - som de i promemorian redovisade statistiska uppgifterna visar - obebyggda områden av begränsad storlek.

Prop. 1981/82:47

68

och i dessa fall ger huvudregeln ett lämpligt resultat. I de fall då undantags­regeln tillämpas blir resultatet att församlingsgränsen lämnas orubbad, vilket är lämpligt för dessa fall.

Procedurmässigt tillkommer genom den berörda lösningen ett nytt pröv­ningsmoment i det att det skall bedömas om anledning finns att tillämpa undantagsbestämmelsen eller inte. Det är angeläget att prövningen kan ske på ett snabbt och enkelt sätt så att fastighetsbildningsprocessen inte tyngs och fördröjs. Förutsättningarna för en sådan snabb och enkel tillämpning synes vara goda om man ställer upp som praktisk handlingsnorm för de tveksamma fallen att gränsen lämnas orubbad. Skulle en sådan upplägg­ning i något fall leda till att onödig oöverensstämmelse uppkommer mellan fastighetsindelningen och församlingsindelningen kan fråga om anpassning av församlingsindelningen utan olägenhet tas upp som ett fristående indel­ningsärende enligt indelningslagen. Det kan tilläggas i sammanhanget att en sådan fristående indelningsfråga enligt LMVs uppfattning normalt bör kunna tas upp av länsstyrelsen utan föregående anmälan lill kammarkolle­giet. En ändring av 3 kap. 16 S indelningslagen i denna riktning bör genom­föras.

När fastighet eller samfällighet nybildas av mark från flera församlingar, dvs. främst när fastighet nybildas genom sammanläggning över försam­lingsgräns, skall enligt förslaget bestämmas till vilken av församlingarna den nya enheten skall höra. Förslaget ger alltså möjlighet att välja den i vaije särskilt fall lämpligaste lösningen. Procedurmässigt tillkommer tydli­gen också i de här avsedda fallen ett nytt prövningsmoment, och av samma skäl som i de förut berörda fallen är det angeläget att prövningen kan ske snabbt. Förutsättningarna för detta är goda eftersom det oftast torde vara uppenbart vilken lösning som är lämpligast. Så l.ex. torde det om den nybildade fastigheten är bebyggd normalt vara uppenbart att fastigheten skall hänföras till den församling i vilken byggnaden är belägen före sam­manläggningen.

Länsstyrelsen i Östergötlands län: Länsstyrelsen vill föreslå en förenk­lad handläggning även av de ärenden som gäller undanröjande av befintliga oregelbundenheter som uppstått genom fastighetsbildning över försam­lingsgräns. Enligt indelningslagen har vissa typer av ärenden delegerats till kammarkollegiet och länsstyrelserna. Enligt 3 kap. 4 s får beslut fattas av länsstyrelse om ändring i församlingsindelningen i "'mindre indelnings­ärenden" under förutsättning att de församlingar som närmast berörs av den aktuella ändringen är ense om denna och ändringen avser församlingar i samma län. Anmälan om indelningsändring skall inges till kammarkolle­giet som bedömer om ärendet faller inom länsstyrelsens kompetensområde och i så fall överlämnar det till länsstyrelsen. Bedömningen grundas på utredning av länsstyrelsen.

Enligt länsstyrelsens hittillsvarande erfarenhet saknar flertalet av de indelningsärenden som väcks i syfte att undanröja befintliga oregelbunden­heter på grund av fastighetsbildning över församlingsgräns ekonomiskt intresse. Om berörda församlingar ej har något att erinra förefaller det medföra en onödig arbetsbelastning för såväl kommarkollegiet som för länsstyrelsen om anmälan hos kammarkollegiet ändå skall göras beträffan­de dessa ärenden. Länsstyrelsen föreslår därför en ändring i indelningsla­gen som innebär att när ett "mindre indelningsärende" som gäller undan­röjande av oregelbundenheter på grund av fastighetsbildning över försam­lingsgräns ligger klart inom länsstyrelsens kompetensområde skall beslut kunna fattas utan anmälan hos kammarkollegiet. På så vis skulle en snab-

Prop. 1981/82:47

69

bare handläggning av de talrika kvarstående indelningsärendena kunna uppnås.

Länsstyrelsen har även erfarenheten att många av de övriga indelnings­ärenden som handläggs av länsstyrelsen är av sådan okomplicerad natur att ett förenklat förfarande bör införas. En ändring avseende även dessa enklare indelningsärenden bör övervägas samtidigt med ovan föreslagna förenkling.

Länsstyrelsen i Skaraborgs län: Enligt kommentarerna till 3 § LÄIF

skall några restriktioner för fastighetsbildning över församlingsgräns inte

läggas för att inte tynga fastighetsbildningsverksamheten. FBM skall såle­

des inte på motsvarande sätt som vid ändringar som berör den kommunala

indelningen, pröva om församlingsindelningen är olämplig. Församlings­

gränsen skall enligt förslaget antingen anpassa sig efter fastighetsindelning­

en eller, vid särskilda skäl, lämnas orubbad. Det bör i det fortsatta lag-

sUftningsarbetet klarläggas om det, förutom de i promemorian angivna,

kan finnas ytterligare skäl för att låta församlingsgränsen ligga kvar. Läns­

styrelsen vill här peka pä det förhållandet att en ändring av fastighetsindel­

ningen kan innebära alt församlingsindelningen blir klart olämplig eller

medför enklavbildning. I sådana fall borde församlingsgränsen få ligga

kvar vilket emellertid kan få till följd att man så småningom får ett otill­

fredsställande stort antal fastigheter med mark i flera församlingar. Från

den synpunkten synes det vara nödvändigt att FBM åläggs att iaktta viss

försiktighet vid fastighetsbildning som berör mark i fiera församlingar. Det

är angeläget att detta beaktas i tillämpningsföreskrifterna.   

Det framgår inte av promemorian om registreringen av den fastighets-bildningsförrätlning som föranleder ställningstagande i fråga om försam­lingsgräns skall ske före eller efter FRM:s beslut. Om registreringen av förrättningen måste anstå tills frågan om församlingsgränsen är avgjord kommer det alt innebära en påtaglig försening av registreringen med åtföl­jande olägenheter för sakägarna. Det måste därför framgå av lagtext eller i motivuttalande att förrättningen kan registreras innan frågan om försam­lingsgränsen avgjorts.

Länsstyrelsen i Värmlands lån: Eftersom övervägande antalet fall av fastighetsbildning över församlingsgräns avser obebyggda områden, ofta av mindre omfattning, anser länsstyrelsen i likhet med arbetsgruppen att en automatiskt verkande bestämmelse som huvudregel är att föredra.

Länsstyrelsen i Örebro län: Länsstyrelsen anser det rikligt att huvudre­geln i LÄIF anger att församlingsindelningen automatiskt följer fastighets­indelningen. Eftersom några restriktioner inte uppställts för fastighetsbild­ningen över församlingsgräns kan emellertid tillämpningen av huvudregeln undantagsvis medföra en från kyrklig synpunkt olämplig församlings­indelning. För sådana undanlagsfall ges möjlighet att genom särskilt beslul lämna församlingsgränsen orubbad. Beslutanderätten när det gäller avsteg från huvudregeln läggs på fastighetsregislermyndighelen. Länsstyrelsen anser att de akluella indelningsproblemen härigenom fått en ändamålsenlig lösning.

Länsstyrelsen i Västernorrlands lån: Utifrån sina erfarenheter bedömer

länsstyrelsen det som synnerligen angeläget att församlingsindelningen i

största möjliga utsträckning följer ändringar i fastighetsindelningen utan att

särskilda beslul om detta behöver fattas.       

För att församlingsindelningen automatiskt skall följa fastighetsindel­ningen vid fastighetsreglering oberoende av del överförda områdets läge i förhållande till församlingsgränsen måste 3 § andra stycket a ges en annan

6   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr47

Prop. 1981/82:47

70

lydelse än den föreslagna, exempelvis liknande den i 1 §. "Mark som genom fastighetsreglering överförs till fastighet eller samfällighel i annan församling skall i fortsättningen höra till den församlingen." Beslut om undantag enligt 3 § tredje stycket bör även omfatta sådan överförd mark. I specialmotiveringen till tredje stycket omnämns icke enklavfallen. Undan­tagsvis kan det finnas skäl att en enklav inte byter församlingslillhörighet trols att avvikelse i indelningen då uppkommer. Undantagsregeln bör därför omfatta även dessa situationer.

Fastighetsbildningsutredningen: Ändring av församlingsgräns som ej sammanfaller med kommungräns (3 § 2 si LÄIF). Vid fastighetsbildnings-åtgärd beträffande fastigheter där oöverensstämmelse råder mellan för­samlingsgräns och fastighetsgräns blir förevarande paragraf ej tillämplig. Antag att fastigheten A och B gränsar till varandra. Parallellt med den gemensamma gränsen löper en församlingsgräns över B, vilket innebär att B blir belägen i två församlingar. A och en del av B ligger i samma församling. Antag att fastighetsbildning genomförs så att A tillförs mark från B utmed den gemensamma fastighetsgränsen. Om marken som tillförs A är belägen på ömse sidor om den församlingsgräns som sträcker sig över B, kommer A efter fastighetsbildningsåtgärden att bli belägen i två försam­lingar. Denna situation är enligt fastighetsbildningsutredningens mening helt jämförbar med de situationer som regleras i förevarande paragraf under punkten a). Starka skäl talar därför för att i detta fall automatiskt låta församlingsgränsen få samma sträckning som den nya fastighetsgränsen. Antag istället att B tillförs mark från A. B har redan före fastighelsbild-ningsåtgärden mark i skilda församlingar. De olägenheter som kan vara förknippade med detta finns därför redan när den ändrade fastighetsindel­ningen sker. Enligt fastighelsbildningsutredningens uppfattning finns det emellertid även för sistnämnda fall anledning överväga en ordning som innebär att överensstämmelse åstadkommes mellan församlingsgränsen och fastighetsgränsen.

Mot paragrafens utformning under punkten a) kan också riktas den anmärkningen att paragrafen är oklar beträffande automatiken i de fall då en fastighetsgräns sammanfaller med en församlingsgräns delvis. Vid en fastighetsbildning där en dylik fastighetsgräns ändras fiyttas församlings­gränsen endast i den sträckning där den sammanföll med fastighetsgrän­sen. Oklarhet uppkommer härvid om hur den ändrade sträckningen av församlingsgränsen och den sträckning som förblir orubbad åter skall förenas. En tänkbar lösning är att ge bestämmelsen under punkten a) den lydelsen att om en fastighetsgräns som ändras i sin helhet sammanfaller med en församlingsgräns ändras församlingsgränsen på samma sätt som fastighetsgränsen.

Slutligen kan beträffande paragrafen påpekas att inte heller den situa­tionen har reglerats då en fastighet som är belägen i exempelvis tre försam­lingar tillförs mark genom fastighetsreglering frän en fastighet belägen i en Qärde församling. Resultatet av denna fastighetsbildningsåtgärd blir att fastigheten blir belägen i fyra församlingar mot tidigare enbart tre. Enligt fastighetsbildningsutredningens uppfattning är nu nämnda fall fullt jämför­bart med de fall som regleras under punkten b). Fastighetsbildningsutred­ningen vill därför ifrågasätta om inte också detta fall bör inrymmas under bestämmelsen.

Sammanfattningsvis ger det nu sagda vid handen att justeringar av förevarande paragraf bör övervägas under det fortsatta lagstiftningsarbe­tet.

Prop. 1981/82:47

71

LRF: Förbundet accepterar förslaget om att införa sådana regler som innebär att församlingsgränser automatiskt ändras, när fastighetsbildning annars skulle leda till att fastighetsgräns och församlingsgräns kommer att avvika från varandra.

Förbundet tillstyrker även förslaget om att fastighetsregistreringsmyn-digheten skall ges möjlighet att besluta om att församlingsgränsen inom kommun inte skall påverkas av fastighetsbildning om särskilda skäl skulle föreligga. Dylika skäl skulle kunna vara att de som bor på fastighet ger till känna att de upplever en särskild anknytning till viss församling och dess verksamhet eller att församling anger att ändrad indelning skulle medföra betydande konsekvenser. Övriga indelningsändringar får enligt förbundets uppfattning prövas enligt 1979 års lag om ändring i rikets indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar.

Svenska kommunförbundet: Det hade varit önskvärt med redogörelser för några i praktiken inträffade fall, där det får anses föreligga särskilda skäl för att ej låta församlingsgränsen följa den nya fastighetsgränsen.

Utifrån grundsynen att avvikelser mellan fastighetsgräns och försam­lingsgräns bör undvikas så långt det är möjligt är det, såvitt kan bedömas på föreliggande material, angeläget att också redan uppkomna oregelbun­denheter blir föremål för åtgärder. De föreslagna lagändringarna avses ju bli tillämpliga endast vid fastighetsbildningsförrättningar som blir aktuella efter ikraftträdandet av ändringarna. Mot denna bakgrund bör det införas skyldighet för fastighetsregistermyndigheterna att anmäla sådana avvi­kelser till kammarkollegiet, som då på eget initiativ kan ta upp frågan om indelningsändring.

I promemorian framhålles bl.a. att några restriktioner för fastighets­

bildning över församlingsgräns inte bör uppställas. Förbundet delar denna

uppfattning. Samtidigt sägs emellertid att bestämmelserna i 13 kap. fastig­

hetsbildningslagen om fastighetsbildning för samordning med kommunal

indelning inte bör göras tillämpliga på församlingsgränser. Utifrån den

allmänna utgångspunkten att avvikelser mellan de båda gränserna bör

undvikas så långt det är möjligt anser förbundet att det bör ytterligare

övervägas om inte samordningsreglerna i fastighetsbildningslagen bör gö­

ras i viss utsträckning tillämpliga också på församlingsgränser. I och för sig

bör man i indelningsärendena givetvis söka förebygga att oregelbunden­

heter uppkommer. Kan i något fall detta inte ske, eller anses en tidigare

uppkommen avvikelse ej böra undanröjas genom indelningsändring, bör

möjlighet finnas att, när särskilda skäl till avvikelse ej föreligger, åstad­

komma överensstämmelse genom fastighetsbildningsförrättning.      

I fråga om 3 § bör uppmärksammas också det fall att fastighetsbildning kan ske över församlingsgräns som ej sammanfaller med fastighetsgräns.

Svenska kyrkans församlings- och pastorat.sförbund: Mot förslagets hu­vudregel, att församlingsindelningen automatiskt skall följa ändringar i fastighetsindelningen, har förbundet intet att erinra liksom inte heller mot förslaget att beslut om anpassning av församlingsgränser till ändrad fas­tighetsindelning skall fattas i varje särskilt fall i samband med fastighets­bildningen. Förbundet instämmer i arbetsgruppens övervägande om en undantagsregel som möjliggör att församlingsgräns som inte sammanfaller med kommungräns skall lämnas orubbad, om det finns särskilda skäl till det.

Sveriges lantmätareförening: SLF finner att den föreslagna automatiska regeln, kombinerad med möjlighet till undantag i vissa fall, är en god lösning. Den befrämjar en rationell hantering av ändringar av församlings-

Prop. 1981/82:47

72

gränser samtidigt som eventuella olägenheter av en sådan regel kan elimi­neras genom tillämpning av den föreslagna undantagsregeln.

5    Kommunicering och samråd

Statens lantmäteriverk: Den i 4:41 FBL föreskrivna skyldigheten för FBM att underrätta kommun och församling om pågående fastighetsbild­ning i vissa fall syftar till att ge dessa menigheter tillfälle att bevaka sina intressen i anslutning till sådan fastighetsbildning som avses 13:11 FBL, dvs fastighetsbildning över kommungräns. För dessa fall bör underrättel­seskyldigheten stå kvar. Däremot finns det inte skäl att, som föreslås i promemorian, utvidga underrättelseskyldigheten sä att den också inbe­griper underrättelse till församling i fall dä fastighetsbildning föranleder ändring endast av församlingsgräns. 1 dessa fall finns nämligen inga restrik­tioner 13:11 FBL som ger anledning till intressebevakning i fastighetsbild­ningsfrågan frän församlingens sida. När det gäller församlingsgränsfrågan bör FBM av skäl som berörts förut inte belastas med några åligganden. Av det sagda följer att LMV avstyrker de föreslagna ändringarna i 4:41 FBL. Endast viss omredigering i förtydligande syfte bör vidtas i paragrafen.

Bestämmelser för FRM angående kommunicering och samråd i frågor om kommun- eller församlingsgräns har i promemorian tagits upp i 6§ LÄIF. När det gäller frågor som rör kommungräns har LMV i det föregå­ende föreslagit att FBM skall besluta i sådana frågor. Som förut berörts finns för FBMs del redan en kommuniceringsregel i 4:41 FBL. Någon kommuniceringsregel därutöver behövs inte. FBMs beslut i vissa fall i fråga om fastighets eller samfätlighets kommuntillhörighet (2§ LÄIF) är närmast en formalitet efter den prövning och kommunicering som skett i fastighetsbildningsfrågan (3: 11 FBL).

Behov av kommunicering och samråd i församlingsgränsfrågor uppkom­mer principiellt i de förut berörda fastighetsregleringsfall där FRM har anledning att pröva om den automatiska huvudregeln skall gälla eller om beslut skall meddelas att församlingsgränsen skall ligga orubbad. Om man tillämpar den praktiska handlingsnorm som förordats i det föregående bör det emellertid oftast vara uppenbart obehövligt att kommunicera. Beslut om status quo när det gäller församlingsgräns bör rimligen kunna meddelas utan kommunicering och samråd. Fastighetsbildningsförrättningen kan därigenom vanligen registreras snabbt utan att behöva uppehållas av kom­municering. Också i sammanläggningsfallen torde kommunicering av förut berörda skäl oftast vara uppenbart obehövlig.

Att förfarandet normalt löper snabbt är viktigt med hänsyn till att infö­randet i fastighetsregistret av uppgift om verkställd förrättning bör ske utan dröjsmål (jfr 19: 3 FBL). Ofta kan dröjsmål innebära olägenheter för sakägare. Enligt LMVs tillämpningsanvisningar bör registrering ske en vecka efter det att förrättningen vunnit laga kraft. Om alla besvärsberätti­gade godkänt förrättningen kan den registreras så snart den kommit in till FRM.

Lånsstyrelsen i Östergötlands lån: Som fastighetsbildningsmyndigheten har påpekat bör reglerna i 4 kap. 41 § fastighetsbildningslagen göras tillämpliga också vid förrättning enligt anläggningslagen och ledningsrätts-lagen.

Fastighetsbildningsmyndigheten i Linköpings lantmäteridistrikt: I 2 §

Prop. 1981/82:47

73

indelningslagen föreslås att fastighetsbildningsmyndigheten i vissa fall skall ge förslag till vilken kommun en nybildad enhet skall tillhöra. Enligt föreslagen lydelse av 4 kap. 41 § fastighetsbildningslagen skall myndighe­ten dessförinnan dels underrätta kommunen och dels bereda den tillfälle att begära medgivande enligt 3 kap. 11 § fastighetsbildningslagen. Om enbart församlingsgräns ändras skall såväl berörd kommun som berörda församlingar underrättas av FBM. FBM E2 anser att denna kommunice­ring i förenklingssyfte bör regleras och tillämpas på följande sätt.

a) Ändring av kommungräns

Berörda församlingar och kommuner bereds tillfälle att inhämta medgi­vande enligt 3 kap. 11 § fastighetsbildningslagen. I de fall medgivande ej behövs skall fastighetsbildningsmyndigheten ange förslag enligt 2§ indel­ningslagen grundat på myndighetens allmänna överväganden. Har medgi­vande inhämtats skall förslaget givetvis grundas på detta. Fastighetsbild­ningsmyndigheten skall således inte behöva kräva särskilt yttrande eller särskilt samråd med kommun eller församling. Inte heller skall FBM behöva underrätta församling och kommun om sitt förslag enligt 2 § indel­ningslagen. Erforderlig kommunicering erhålls genom 6§ indelningslagen.

b) Ändring av församlingsgräns

Underrättelse enligt 4 kap. 41 § fastighetsbildningslagen bör lämpligen

ske i samband med att underrättelse sker, om förrättningens avslutande.

Enligt FBM E2:s mening är detta tillfyllest då några restriktioner för

fastighetsbildning över enbart församlingsgräns inte uppställs i förslaget. I

underrättelsen bör då FBM ange att de underrättade (inklusive sakägarna)

beredas tillfälle att inom en viss tidpunkt yttra sig till FRM. Ett kommuni-

ceringsförfarande på sätt som nu skisserats skulle spara arbete för såväl

FBM som FRM, utan att kommuniceringens syfte eftersatts.    

Reglerna i 4 kap. 41 § FBL bör göras tillämpliga också vid förrättning enligt anläggningslagen (jfr 19§) och ledningsrättslagen (jfr 16S) eftersom samfällighet kan bildas vid förrättningar enligt dessa lagar.

Länsstyrelsen i Skaraborgs län: FBM skall enligt 4:41 FBL underrätta berörda församlingar om fastighetsbildningen och dess inverkan på för­samlingsindelningen. Det är viktigt att församlingarna samtidigt underrät­tas om FRM:s beslutsfunktioner enligt 3 § LÄIF och att de bereds tillfälle att inkomma med synpunkter på ändringar i församlingsindelningen. Detta bör beaktas i tillämpningsföreskrifterna.

Länsstyrelsen i Värmlands län: Enligt arbetsgruppens förslag skall FRM ge berörda församlingar och fastighetsägare tillfälle att yttra sig över för-samlingsgränsärende om det inte är uppenbart obehövligt. Vid behov skall även samråd ske med domkapitlet. I normalfallet med automatisk ändring av församlingsgräns kommer denna bestämmelse att medföra en tidsut­dräkt, eftersom registrering av en förrättning inte kan ske förrän yttrande kommit in från berörda församlingar och fastighetsägare. Enligt lagförsla­get träder ju en indelningsändring i kraft samtidigt som registrering av fastighetsbildningen sker, om inte annat bestäms.

Länsstyrelsens uppfattning är att denna tidsutdräkt i ärendehanteringen skulle kunna undvikas genom en ändring i 4 kap. 41 § fastighetsbildningsla­gen innebärande att FBM blev skyldig att bereda berörda församlingar tillfälle att yttra sig. Detta skulle kunna ske parallellt med ärendets hante­ring i övrigt och således inte medföra att fastighetsbildningsförrättningen blev fördröjd. Även berörda fastighetsägares synpunkter skulle länsstyrel­sen erhålla via FBM.

Domkapitlet i Strängnäs: Domkapitlet finner det beklagligt att arbets-

Prop. 1981/82:47

74

gruppen ej i sin specialmotivering till 3 § påpekat att fastighetsregistermyn­digheten bör höra domkapitlet i de fall där nybildning av fastighet kan medföra att hänsynen till den kyrkliga organisationen bör bli utslagsgivan­de.

Fastighetsbildningsutredningen (majoriteten): Ovan har fastighetsbild-ningsutredningen förordat att fastighetsbildningsmyndigheten skall förbli det beslutande organet i indelningsfrågor enligt 2 § LÄIF. För denna myn­dighet är ej erforderligt att göra bestämmelserna i 6§ tillämpliga.

När det gäller ärenden enligt 3§ LÄIF bör enligt fastighetsbildnings­utredningen samråd och kommunikation kunna underlåtas i de flesta fall då fastighetsbildning över församlingsgräns avser smärre obebyggda områ­den.

Genom förslaget till ändring av 3 § LÄIF har tillämpningsområdet för 4 kap. 41 § FBL utvidgats. Om förslaget i 3§ genomförs får det till konse­kvens att fastighetsbildningsmyndigheten blir skyldig att underrätta berör­da församlingar även vid fastighetsbildning över en församlingsgräns inotn en kommun. Underrättelseskyldigheten i 41 § skall ses i samband med 3 kap. 11 § 2 st. FBL. Enligt sistnämnda lagrum har kommun och sådan församling vars gräns sammanfaller med kommuns en ovillkorlig rätt att om dess område skulle ändras genom fastighetsbildningsåtgärd fä frågan om åtgärdens tillåtlighet underkastad särskild prövning i administrativ ordning. För att dessa menigheter skall få tillfälle att bevaka sina intressen i sådana sammanhang åläggs fastighetsbildningsmyndigheten i 41 § en un­derrättelseskyldighet. Vid fastighetsbildning över en församlingsgräns inom en kommuns område kan det emellertid aldrig förekomma någon administrativ prövning. Mot den bakgrunden vill fastighetsbildningsutred­ningen ifrågasätta om det är motiverat att ålägga fastighetsbildningsmyn­digheten underrättelseskyldighet såvitt avser nu ifrågavarande församling­ar. Dessa församlingars intresse av att fä vetskap om gränsdragningar torde bli tillräckligt tillgodosedd genom den kommunikations- och sam­rådsskyldighet promemorieförfattarna föreslår skall gälla för fastighetsre­gistermyndigheten enligt 6S LÄIF.

Fastighetsbildningsutredningen (en minoritet av en ledamot och en sak­kunnig): Vär ovan framförda uppfattning innebär att vi också anser att bestämmelsen i 4 kap. 41 § FBL om fastighetsbildningsmyndighetens skyl­dighet att underrätta berörda församlingar skall kvarstå, formulerad i enlig­het med promemorieförslaget.

Svenska kommunförbundet: I anslutning till promemorians uttalanden i

specialmotiveringen till 6§ om behov av samråd mellan kommunala fas­

tighetsregistermyndigheter med länsstyrelsen vill förbundet framhålla att

samrädsbehov också kan föreligga i andra riktningen. Förbundet vill fästa

uppmärksamheten på att kommunal fastighetsregistermyndighet är sido­

ställd med de statliga fastighetsregistermyndigheterna, vars verksamhels-

område icke alltid täcker ett helt län. Länsstyrelsen har i sin egenskap av

fastighetsregistermyndighet inte tillagts några tillsynsfunktioner över de

kommunala fastighetsregistermyndigheterna.        

Användningen av obestämd artikel i förslaget till ändring i 4 kap. 41 § FBL kan missförstås, eftersom fiera kommungränser kan avses. Om obe­stämda artikeln "en" strykes uppstår ingen risk för misstolkning.

Sveriges lantmätareförening: I fallen med automatiska ändringar av församlingsgräns kommer de föreslagna handläggningsreglerna att medfö­ra vissa olägenheter. FRM kommer inte att kunna registrera sädana för­rättningar förrän yttrande inkommit frän berörda församlingar och fastig-

Prop. 1981/82:47

75

hetsägare. Lagförslaget är nämligen så uppbyggt att FRM måste fatta ett särskilt beslut om den automatiskt verkande regeln skall sättas ur kraft. Genom ett sådant beslut kan endast förordnas att församlingsgränsen skall ligga kvar orubbad. Med andra ord. meddelar FRM inget särskilt beslut blir ändringen av församlingsgränsen ett faktum i och med att registrering­en av fastighetsbildningen sker. Någon möjlighet att registrera fastighets­bildningen men avvakta med ställningstagandet till församlingsgränsens sträckning finns ej. FRM måste således ha tillgång till församlingarnas yttrande innan registrering kan ske. Då FBM inte har någon skyldighet att inhämta yttrande frän församlingarna (endast underrättelseskyldighet) och ej heller har anledning att föreslå viss sträckning för församlingsgräns (jfr specialmotiveringen till 6 § LÄIF) kommer FRM så gott som undantagslöst att behöva inhämta yttrande frän församlingarna. Fastighetsägarnas syn­punkter förutsattes vara dokumenterade av FBM i förrättningsakten. Den tidsutdräkt som kommuniceringen med församlingarna kommer att föror­saka är inte acceptabel.

Enligt SLF:s mening borde nyssnämnda problem kunna elimineras om det i 4:41 FBL föreskrevs att FBM skall bereda berörda församlingar tillfälle att yttra sig inom viss tid (exv. 1 månad). Om FBM begär sådant yttrande i god tid före förrättningens avslutande och låter yttrandet med­följa förrättningsakten till FRM kommer FRM att ha tillgäng till yttrandet när registrering skall ske. Den nu föreslagna lösningen medför att man sparar in en skriftväxling med berörda församlingar. Dessutom torde det bli mindre förvirrande för församlingarna om de fär endast en istället för två skrivelser i samma ärende.

6   Överklaganden

Kammarkollegiet: I det i promemorian framlagda förslaget till ny lydelse av lagen (1970:991) om ändring i kommunal och ecklesiastik indelning i samband med fastighetsbildning finns i de nya 7 och 8 §§ bestämmelser om vilka som äger anföra besvär över fastighetsregistermyndighetens respek­tive länsstyrelsens beslut. Sålunda sägs att talan fär föras av kommun, församling och fastighetsägare som beslutet rör. Enligt kammarkollegiets mening bör talerätten såvitt rör enskilda inte begränsas till enbart berörda fastighetsägare. Personer som - utan att äga fastighet inom ett överfiytt-ningsomräde - är bosatta inom detta (t. ex. som hyresgäster) kan påverkas i olika hänseenden av ett beslut om ändrad indelning. Även sådana perso­ner bör ha klagorätt. Kollegiet får hänvisa till att vid beslut enligt indel­ningslagen (1979:411) besvärsrätt anses enligt förvaltningsrättsliga regler tillkomma den som beslutet angår om det gått honom emot. Kollegiet föreslår därför att ifrågavarande bestämmelse i 7 och 8 S§ får följande lydelse.

"Talan får föras av kommun, församling, fastighetsägare och annan som beslutet rör."

Länsstyrelsen i Skaraborgs län: Enligt 7 § kan fastighetsregistermyn­dighetens (FRM) beslut i ärenden enligt 3 § överklagas av berörda försam­lingar och fastighetsägare. Det är uppenbart att detta i vart fall gäller då FRM meddelar beslut enligt 3 § 2 st b) och 3 § 3 st. Om däremot huvudre­geln fär gälla vid fastighetsreglering över församlingsgräns, nämligen att församlingsgränsen automatiskt följer fastighetsgränsen, är det oklart, om

Prop. 1981/82:47

76

FRM:s ställningstagande att låta denna automatik gälla, är överklagbart. Det bör därför klarläggas antingen i lagtexten eller i tillämpningsföreskrif­terna vilka beslut och åtgärder från FRM:s sida som kan överklagas.

Länsstyrelsen i Värmlands län: Enligt arbetsgruppens förslag skall FRM:s beslut i indelningsärende kunna överklagas. Mot de förändringar i församlingsindelningen som enligt huvudregeln sker automatiskt kan, så­som lagförslaget utformats, besvär inte anföras. Länsstyrelsens uppfatt­ning är att även de sistnämnda fallen bör inrymma en besvärsmöjlighet.

Länsstyrelsen i Västernorrlands län: Enligt 7 § kan endast beslut över­klagas. Om berörd part vid fastighetsreglering yrkar att församlingstill­hörigheten skall lämnas orubbad bör beslut meddelas i indelningsfrågan. I annat fall saknas möjlighet till överprövning.

Svenska kommunförbundet: Besvärsreglerna i 7 § synes sakna motsva­righet i äldre lag. Man bör tillse att besvärsbestämmelserna samordnas med reglerna om besvär i fastighetsbildningslagen i syfte att undvika dubbelprövning hos olika instanser. Förhällandet mellan dessa olika be­svärssystem framgår ej helt klart, varför frågan bör klargöras i det fortsatta lagstiftningsarbetet.

Sveriges lantmätareförening: Arbetsgruppen föreslår i en ny 7 § LÄIF att besvär får anföras mot FRM:s beslut i indelningsärenden. Dä automa­tisk ändring av församlingsgräns inte föranleder något beslut frän FRM:s sida kommer det således inte att finnas någon möjlighet att överklaga en sådan ändring av församlingsgräns. Däremot kan besvär anföras i de fall FRM beslutar att församlingsgräns skall förbli orubbad. SLF anser, att det av 7 § LÄIF bör framgå att besvär även kan anföras mot att FRM under­låter att besluta att församlingsgräns skall ligga kvar orubbad.

7    Tidpunkten för ikraftträdande av en indelningsändring

Kammarkollegiet: I den föreslagna nya 9 § (som i huvudsak motsvarar nuvarande 6 §) regleras tidpunkten för ikraftträdande av indelningsändring som sker enligt lagen. Huvudregeln är att ändringen träder i kraft den dag uppgift om fastighetsbildningen införs i fastighetsregistret. Men fastighets­registermyndigheten ges möjlighet att skjuta ikraftträdandet till annan tid­punkt, t. ex. årsskiftet, vilket kan vara lämpligt om området är bebott. - I anslutning härtill vill kollegiet framhålla följande. Om indelningsändring enligt denna lag som berör bebott område skall beslutas under ordinarie valår är det angeläget att beslutet fattas i sådan tid att röstlängden kan anpassas till den nya indelningen. Kvalifikationsdag för att upptagas i röstlängd är 1 juni. Sålunda bör beslut om indelningsändring i dessa fall fattas i god tid före I juni och så att det även hinner vinna laga kraft dessförinnan. Någon särskild lagbestämmelse härom synes inte nödvän­dig. I stället bör dessa synpunkter kunna beaktas i samband med de anvisningar till ifrågavarande lag vilka torde komma att utarbetas av lant­mäteriverket.

Vallagskommittén har behandlat motsvarande fråga såvitt gäller änd­ringar enligt indelningslagen i sitt betänkande (SOU 1980:45) Översyn av vallagen 2, sid 87, till vilket kollegiet får hänvisa. Vallagskommittén har inte ansett lämpligt att särskilda bestämmelser om tidpunkt för beslut om indelningsändring för att kunna anpassa röstlängd därtill skulle infiyta i lag utan har utgått frän att berörda myndigheter beaktar dessa förhållanden.

Prop. 1981/82:47

77

Kollegiet har i yttrande 1981-02-02 över betänkandet uttalat att kollegiet delar kommitténs uppfattning att det inte är nödvändigt med särskilda lagbestämmelser i aktuellt avseende.

Svenska kommunförbundet: Tempusändringen i 9 § LÄIF kan vålla tolkningssvärigheter, varför äldre ordalydelse är att föredra.

8    Övergångsbestämmelser

Länsstyrelsen i Östergötlands län: De enstaka förrättningar berörande församlingsgräns som före en lagändrings ikraftträdande blivit avslutade men ej registrerade bör behandlas som indelningsärenden enligt lagen (1979:411) om ändring i rikets indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar ("indelningslagen"). Behov av övergångsbestämmelser torde därmed inte föreligga.

Fastighetsbildningsmyndigheten i Linköpings lantmäteridistrikt: Depar-temenlsförsJaget saknar övergångsbestämmelser. FBM E2 anser att det är nödvändigt med övergångsbestämmelser i vart fall då förrättningen är avslutad men ej registrerad vid tidpunkten för de nya reglernas ikraftträ­dande.

Sveriges lantmätareföreidng: Arbetsgruppen har inte föreslagit några övergångsbestämmelser till ändringarna i LÄIF. Detta medför att den oöverensstämmelse mellan fastighetsindelningen och församlingsindel­ningen som uppkommit sedan 1972, 900 fall enligt promemorian, kommer att finnas kvar. SLF anser, att redan uppkomna oöverensstämmelser bör elimineras. Detta skulle kunna ske om ändringarna i LÄIF kompletteras med en övergångsbestämmelse som föreskriver, att FRM efter att ha inhämtat yttrande frän berörda församlingar och fastighetsägare genom särskilt beslut får förordna att församlingsgräns skall ändras sä att den sammanfaller med fastighetsgräns. En övergångsbestämmelse som medför automatisk anpassning av församlingsgräns till fastighetsgräns för tidigare uppkomna oöverensstämmelser torde medföra olägenheter varför ordning­en med särskilt beslut är att föredra i dessa fall.

9    Kostnader för reformen

Statens lantmäteriverk: Kostnadsmässigt innebär omläggningen rimligt­vis besparingar. Det finns därför fog för den i promemorian gjorda bedöm­ningen.

Linköpings kommun: Förslaget torde ej medföra så ökade arbetsuppgif­ter för kommunens fastighetsbildningsmyndighet eller fastighetsregister­myndighet att behov av personalförstärkning med anledning härav förelig­ger. Det merarbete som kan komma att uppstå har knappast någon bety­delse ur kostnadssynpunkt jämfört med de allmänna fördelar som vinnes i ordningshänseende vid fastighetsredovisning i skilda sammanhang.

Länsstyrelsen i Örebro län: De uppgifter som enligt lagändringsförslaget läggs på fastighetsregistermyndigheterna har enligt arbetsgruppen inte be­dömts vara av sådan omfattning att de medför behov av personalförstärk­ning. Länsstyrelsen delar denna uppfattning mot bakgrund av den omfatt­ning som de aktuella arbetsuppgifterna har. Samtidigt måste dock framhål-

Prop. 1981/82:47

78

las att länsstyrelsen vid upprepade tillfällen har ålagts arbetsuppgifter som var och en kan vara av relativt blygsam omfattning men som sammantagna påverkar arbetskraftsbehovet. I detta sammanhang kan nämnas de ökade arbetsuppgifterna för inte minst fastighetsregistermyndigheterna till följd av att den nya indelningslagen trätt i kraft.

Prop. 1981/82:47

79

Utdrag

LAGRÅDET

PROTOKOLL

vid sammanträde 1981-10-19

Närvarande: f.d. justitierådet Petrén, regeringsrådet Delin, justitierådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt lagrådet den 8 oktober 1981 fillhandakommet utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 1 oktober 1981 har regeringen pä hemstäl­lan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag fill

1.

lag om ändring i lagen (1970:991) om ändring i kommunal och eckle­siastik indelning i samband med fastighetsbildning,

2.

lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988).

Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Per Pet­tersson. Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Prop. 1981/82:47

80

Utdrag

JUSTITIEDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1981-10-22

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet Petri.

Proposition om förhållandet mellan församlingsindelningen och fastighetsin­delningen

Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslag till

1.   lag om ändring i lagen (1970:991) om ändring i kommunal och eckle­

siastik indelning i samband med fastighetsbildning,

2.   lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988).

Föredraganden upplyser att lagrådet har lämnat lagförslagen utan erin­

ran och hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen.

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredragan­den har lagt fram.

' Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde den 1 oktober 1981.

Prop. 1981/82:47

81

Innehåll

Propositionens huvudsakliga innehåll   ..................... 

1

Propositionens lagförslag ...................................... 

2

Utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 1 oktober 1981

5

1

Inledning ........................................................ 

5

2

Allmän motivering   ........................................... 

5

2.1

Allmänna synpunkter   ................................... 

5

2.2

Beslut i indelningsfrågor i samband med fastighetsbildning ...

7

2.3

Förfarandet hos fastighetsregistermyndigheten m. m  

9

2.4

Beslut i indelningsfrågor enligt indelningslagen   .. 

11

2.5

Kostnaderna för reformen   ............................ 

11

2.6

Ikraftträdande m. m...................................... 

12

3

Upprättade lagförslag ........................................ 

12

4

Specialmotivering   ........................................... 

13

4.1

Förslaget till lag om ändring i lagen om ändring i kommunal och ecklesiastik indelning i samband med fasfighetsbildning   ....................................... 

13

4.2

Förslaget till lag om ändring i fastighetsbildningslagen         

17

5

Hemställan   .................................................... 

. 

18

6

Beslut   .......................................................... 

. 

18

Bilaga I Förhållandet mellan församlingsindelningen och fastighetsin­delningen. Promemoria upprättad i kommundepartementet i oktober

1980   .............................................................. 

. 

19

Bilaga 2 Sammanställning av remissyttrandena   ........ 

60

1

Allmänt om promemorian   .................................. 

. 

60

2

Beslutanderätten i indelningsfrågor  ..................... 

. 

63

3

En samfällighet i flera kommuner   ........................ 

67

4

Församlingsgränsens påverkan av fastighetsbildning 

67

5

Kommunicering och samråd  ................................ 

72

6

Överklaganden ................................................. 

75

7

Tidpunkten för ikraftträdande av en indelningsändring     

76

8

Övergångsbestämmelser   .................................. 

77

9

Kostnader för reformen   .................................... 

77

Bilaga 3 De remitterade förslagen (bilagan har uteslutits här)

Utdrag av lagrådets protokoll den 19 oktober 1981  ... 

79

Utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 22 oktober 1981

80

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1981