Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1986/87:167

om ändring i lagen (1902:71 s. 1),

innefattande vissa bestämmelser om

1986/87-167

elektriska anläggningar

Regeringen föreslår riksdagen att anla del förslag som har lagils upp bifogade uidrag ur regeringsprolokollel den 21 maj 1987.

På regeringens vägnar

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Birgitta[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås ändringar i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen). Genom förslagel införs rätt för små, lokala elproducenter atl sälja elström till den som innehar områdeskoncession enligt ellagen. Skyldigheten för koncessionshavaren atl köpa ström föreslås omfatta endast ström från sådana kraftverk som kan leverera en effekt av högsl I 500 kilowatt.

Enligt gällande bestämmelser är koncessionshavare, på begäran av dem som utnyttjar elektrisk ström, skyldig alt underkasta sig reglering av pris och övriga villkor för leverans eller överföring av ström. I propositionen föreslås att även den som levererar eller önskar leverera elström från ett litet kraftverk till koncessionshavaren skall kunna påkalla sådan prövning.

Lagändringen föreslås träda i kraft den I januari 1988.

Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 167

Förslag till

Prop. 1986/87:167

Lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar

Härigenom föreskrivs att 2§ 4 och 7 mom. lagen (1902:71 s. 1), innefat­tande vissa bestämmelser om eletriska anläggningar skall ha följande lydel­se.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2§ 4 mom.'

Den som innehar områdeskoncession för yrkesmässig distribution är skyldig atl tillhandahålla ström åt var och en som inom området behöver den för normala förbrukningsändamål, om inle annal följer av andra styc­ket eller det finns särskilda skäl till undantag.

Inom etl område där fjärrvärme eller naturgas distribueras eller avses bli distribuerad föreligger inte skyldighet att leverera ström för värmeförsörj­ning av en byggnad, om strömmen är avsedd för värmeförsörjning på något annat sätt än med värmepump eller om strömmen är avsedd för en värme­pump men värmepumpar, enligt riktlinjer som kommunfullmäktige har beslutat, inle bör förekomma inom området. Trots deUa föreligger dock skyldighet atl leverera ström, om värmeförsörjningen av byggnaden med större fördel kan tillgodoses med elenergi än med det för området gemen­samma systemet. Har ström till en värmepump börjat tillhandahållas före fullmäktiges beslut gäller skyldighet att leverera så länge värmepumpen är i bruk.

Den som innehar områdeskon­

cession för yrkesmässig distribu­

tion är skyldig att, om del inte finns

särskilda skäl till undantag, köpa

ström från elproduktionsanlägg­

ning som är belägen inom området

och som kan leverera en effekt om

högst 1500 kilowatt.

Den som innehar linjekoncession

Den som innehar linjekoncession

är skyldig all, om del är förenligl är skyldig all, om del är förenligt

med koncessionens ändamål, leve- med koncessionens ändamål, leve­

rera eller överföra ström ål en inne- rera eller överföra ström åt en inne­

havare av omrädeskoncession, i havare av områdeskoncession, i

den mån del behövs för att denne den mån det behövs för all denne

skall kunna fullgöra sina förpliktel- skall kunna fullgöra sina förpliktel­

ser enligt första och andra stycke- ser enligt första - tredje styckena,

na. Sådan skyldighet atl leverera el- Sådan skyldighet aft leverera eller

ler överföra ström föreligger även i överföra ström föreligger även i öv-

övrigt gentemot förbrukare, vars rigt gentemot förbrukare, vars

verksamhet är av större betydelse verksamhet är av slörre betydelse

fördel allmänna.

för del allmänna.

Frågor om förpliktelser, som avses i detta moment, prövas av den myndighet som regeringen bestämmer.

Senaste lydelse 1985:48.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse 7 mom.-

Prop. 1986/87:167

Koncessionshavaren är skyldig atl, på framställning av den som nyttjar elektrisk ström från anlägg­ningen eller önskar komma i åtnju­tande därav, Jör åstadkommande av skälig prissättning underkasta sig reglering av pris och övriga vill­kor för leverans eller överföring av strömmen.

För åstadkommande av skälig prissättning är koncessionshavaren skyldig att underkasta sig reglering av pris och övriga villkor jör leve­rans, överföring eller inköp av ström på jramsiällning av

1.

den som nylljar eller önskar ny nja sirömfrån anläggningen,

2.

den som levererar eller som önskar leverera ström till anlägg­ningen från cn sådan elproduk­tionsanläggning som avses i 4 mom. Iredje stycket.

Frägor om prisreglering prövas av den myndighet som regeringen be­stämmer.

Framställning om ändring i eller upphävande av beslutad prisreglering får göras också av anläggningens innehavare.

Avtal, som strider mot beslut om prisreglering, är utan verkan.

Denna lag iräder i krafl den I januari 1988.

 Senaste lydelse 1982:487.

ti    Riksdagen 1986187. I saml. Nr 167

Miljö- och energidepartementet

Prop. 1986/87:167

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 maj 1987.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Sigurd­sen,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], S.[REDACTED_EFTERNAMN], Bod­siröm,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom, Jo­hansson,[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattade vissa bestämmelser om elektriska anläggningar

1 Inledning

Riksdagen (NU 1985/86:17, rskr. 172-173) har uttalat aU ägarna till små vattenkraftverk måste garanteras en korrekt ersättning för sina krafileve-ranser och all regeringen bör komma med förslag i frågan.

Eu förslag lill ändring av lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestäm­melserom elektriska anläggningar, ellagen, som syftar fill att stärka de små kraftverkens ställning, har i april 1987 utarbetats inom miljö- och energide­partementet. Företrädare för statens energiverk, statens vatlenfallsverk, Svenska Krafl verksföreningen. Svenska Elverksföreningen, Riksförbun­det Energileverantörerna och Sveriges Energiföreningars Riksorganisation har vid en hearing den 15 april 1987 lämnat lagförslaget ulan erinran. Lagförslaget bör fogas till protokollet som bilaga I. Mitt förslag till ändring i ellagen överensstämmer i allt väsenlligt med nämnda lagförslag.

Regeringen beslutade den 7 maj 1987 all inhämia lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i ellagen. Det till lagrådet remitterade förslagel överensstämmer med lagförslaget i propositionen. Lagrådel har i sitt ytt­rande, som bör bifogas protokollet som bilaga 2, inte haft någon erinran mot förslaget.

2 Allmän motivering

2.1 Allmänna utgångspunkter

Enligt ellagen får inte elektriska slarksirömsledningar dras fram eller be­gagnas utan tillstånd (koncession) av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. En koncession kan avse en ledning med i huvudsak bestämd sträckning (linjekoncession) eller ledningsnät inom eu visst områ­de (områdeskoncession). De lokala eldistributionsföretagen får genom om-

rådeskoncession ensamrätt att distribuera elström inom ett visst område. Prop. 1986/87:167 Enligt ellagen gäller en skyldighet - med vissa undanlag - för eldislribuiö-ren all fillhandahålla ström ål var och en som inom områdel behöver den för normala förbrukningsändamål. På begäran av en abonneni är vidare leverantören enligt ellagen skyldig att underkasta sig reglering av pris och övriga villkor för leverans eller överföring av strömmen (prisreglering) av den myndighel som regeringen beslämmer. Frågorom prisreglering prövas av prisregleringsnämnden för eleklrisk ström inom statens energiverk. Framställning om ändring i eller upphävande av beslutad prisreglering får göras också av anläggningens innehavare. Prisregleringsnämndens beslut kan inle överklagas. Vidare är avtal, som strider mot beslut om prisregle­ring, utan verkan.

Små kraftverk kan av leknika skäl normalt leverera endasl lill eldistribu­tören i området. Sådana kraftleveranser är oreglerade i nuvarande lagstift­ning. Svenska Elverksföreningen har dock utarbetat rekommendationer för dislribulionsföretagens prissättning m. m. för dessa fall EKOVISAM (ekonomiska villkor för samköming med mindre produktionsanläggningar upp lill 1 500 kW). Rekommendalionerna bygger på huvudprincipen all eldistributören skall ersätta lexeranser från små kraftverk med del belopp som motsvarar de kostnader som distribuiören annars skulle haft för inköp av motsvarande krafl.

Statens energiverk uppskattade i en utredning om små vallenkraflverk hösten 1984 (statens energiverk 1984:4) antalet små vallenkraflverk i effeklregistret 100- I 500 kW lill ca 520.

Dessutom fanns ell stort antal små vattenkraftverk med lägre effekt. Under de närmaste decennierna kommer ett antal av dessa anläggningar all behöva förnyas.

Den av riksdagen år 1984 (prop. 1983/84:160, BoU 30, rskr. 388) anlagna planen för vattenkraftens utbyggnad förutsälter att nya små vallenkrafl­verk tillkommer och ati produkfionen i befinlliga anläggningar vidmakt­hålls och i vissa fall ökas.

1 energiverkets utredning redovisades även en granskning av innehållet i och tillämpningen av EKOVISAM. Energiverkei fann att rekommendatio­nerna i EKOVISAM ger ägarna till mindre kraftverk skälig ersättning för levererad kraft. Flertalet av de befintliga avtal som verket granskat avvek dock från huvudreglerna i EKOVISAM, oftast till kraftverksägarnas nack­del. Energiverket hade även fåll uppgift om några fall där distributören, enligt kraftverksägaren, molsall sig all iräffa skriftlig överenskommelse. Efler överiäggningar med statens energiverk åtog sig Svenska Elverksför­eningen bl. a. atl kraftfullt verka för atl eldistributörerna skulle inköpa elkraftsöverskolten från små vallenkraftverk och därvid lämna ersällning enligt reglena i EKOVISAM.

1 februari 1986 konslalerade Svenska Elverksföreningen i en rapport lill

statens energiverk atl en enkätundersökning visat atl följsamheten lill

EKOVISAM var stor hos föreningens medlemsföretag. I mars 1986 pre­

senterade emellertid Sveriges Energiföreningars Riksorganisation och

Småkraftföretagens Riksförening en annan utredning som redovisade avial

där ersättningen lill kraflverksägarna var sämre än vad som rekommende-

5

ras i EKOVISAM. Våren 1986 uitalade näringsutskottet (NU 1985/86:17)     Prop. 1986/87:167

att ägarna till små vattenkraftverk måste garanteras en korrekt ersättning

för sina kraftleveranser. I annal fall kunde enligt utskottet statens ambition

att stimulera utbyggnad och modernisering av små kraftverk motverkas.

Utskottet menade att de företagna utredningarna visade att branschen

själv inte helt kunnat komma till rätta med problemen. Utskottet fann

därför att ägarna till små kraftverk borde ges en laglig rätt atl få priset

prövat. Utskottet kom fram till atl regeringen borde låta utreda hur en

sådan lagprövning skall ske och därefter återkomma till riksdagen med

förslag till de åtgärder som krävs.

2.2 Hur de små kraftverkens ställning bör stärkas

Mitt förslag: En skyldighet införs för den som innehar områdeskon­cession att köpa elström från små, lokala elproduktionsanläggning­ar. Sådana elproducenter ges vidare möjlighet att få pris och övriga villkor för leveranserna prövade av den myndighet som regeringen bestämmer.

Skälen för mitt förslag: Elprodukfionsteknikens utveckling har inneburit att småskaliga projekt blivit tekniskt och ekonomiskt allt intressantare. Mycket talar för atl den utvecklingen kommer att fortsätta. Småskalig elproduktion kommer att ge ett tillskott till vår framtida eltillförsel. Jag avser då inte enbart vattenkraft utan även exempelvis vindkrafi och små­skalig mottryckskraft. Det är därför väsentligt att tillkomsten av ny små­skalig elproduktion inte hindras av svårigheter för kraftverksägarna alt avyttra eller få en skälig ersättning för den kraft de kan leverera.

Den ensamrätt som områdeskoncessionen ger den lokale eldistributören är nödvändig för atl man skall få en rationell distributionsverksamhet. Distributören får själv fastställa priser och övriga villkor, men abonnenten har alltid möjlighet att få en skälighetsprövning gjord av en myndighet. Detta system har visat sig fungera mycket bra.

Små, lokala elproducenter är i praktiken hänvisade till endast en möjlig köpare av deras krafl, nämligen distributören i området.

Som riksdagen anfört bör tillkomsten av ny, småskalig elproduktion inte hindras av svårigheter för ägarna av mindre kraftverk alt få en skälig ersättning för den kraft som de kan leverera. Enligt min mening bör därför vissa ändringar göras i ellagen i syfte aU ge den småskaliga elproduktionen rättvisa förutsättningar för verksamheten.

Jag anser således att en innehavare av områdeskoncession bör vara skyldig att köpa elkraft från mindre elproduktionsanläggningar inom kon­cessionsområdet. Inköpsskyldigheten bör begränsas till att avse endasl anläggningar med en högsta effekt av 1500 kW. Härigenom berörs endast de anläggningar som i praktiken inte kan leverera till andra än distributören i området.

Producentens anläggning bör uppfylla de tekniska krav som distributö-

ren rimligen kan ställa för atl själv kunna upprätthålla sin normala kvalitet i Prop. 1986/87:167 distributionen, liksom givetvis alla krav som gäller elsäkerhel. Producen­ten bör betala för de eventuella merkostnader som distributören har för att kunna ta emol kraften. Frågan om förpliktelser au tillhandahålla ström enligt 2 § 4 mom. ellagen prövas av statens energiverk. Jag avser alt föreslå regeringen en bestämmelse i elförordningen (1982:548) så alt verket även bemyndigas atl pröva frågor om nu ifrågavarande inköpsskyldighet. Ver­ket bör ha möjlighet au i sådana fall som jag nyss nämnt och i andra fall när särskilda skäl föreligger medge undantag från inköpsskyldighelen.

Som nämnts kan elabonnenter påkalla prövning av skäligheten i distribu­törens villkor för leverans av ström. Bakgrunden är att abonnenterna är hänvisade lill en enda dislributör. En leverantör av elkraft från ell mindre kraftverk befinner sig i molsvarande siiuaiion genom all han i praktiken är hänvisad lill en enda köpare. Enligi min mening bör därför en leverantör av elkraft från mindre kraftverk ha samma möjlighet alt påkalla prövning av pris och övriga villkor för leveranser som elabonnenlerna.

Prisregleringsnämnden för eleklrisk ström inom statens energiverk prö­var frågor om prisreglering på begäran av abonneni. Innan nämnden prö­var ell ärende skall etl särskilt föriikningsförfarande genomföras. De flesta anmälningar till nämnden avslutas med föilikning. Den prövning som en leverantör enligt mitl förslag skall kunna påkalla har stora likheter med gällande system. Jag ämnar därför föreslå regeringen alt även den nya prisregleringsuppgiflen fullgörs av prisregleringsnämnden. Efter mönster i nuvarande syslem bör elt förlikningsförfarande ingå i behandlingen av dessa ärenden.

Prövningen bör utgå från alt mottagandet av kraft från en lokal produ­cent inte skall medföra merkostnader för distributören jämfört med inköp av motsvarande krafl enligt de råkraflpriser som lillämpas inom områdel.

Även om rekommendalionerna i EKOVISAM för närvarande inle kon­sekvent lillämpas i praktiken så bör dessa rekommendationer anses som en av eldislributionsbranschen accepterad norm för hur ersättningar till små producenter bör beräknas. Elverksföreningen har uppmanat distributörer­na alt köpa kraft från små kraftstationer och därvid lämna ersättning enligt EKOVISAM. De utgångspunkter för en eventuell skälighetsprövning som jag nyss har angett ligger heU i linje med EKOVISAM:s huvudprinciper. Jag bedömer det därför troligt att den nu föreslagna lagändringen kommer atl medföra erforderiiga anpassningar i befinlliga och kommande leverans-avtal så att något behov av tvingande myndighelsbeslui normall inte upp­slår.

3 Upprättat lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom miljö- och energidepartemen­tet upprättals förslag fill lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar.

4 Specialmotivering

Prop. 1986/87:167

2 

§

 4 mom.

En omrädeskoncessionshavares huvuduppgift är att distribuera ström till abonnenter inom sitt koncessionsområde. I etl nytt tredje stycke införs också en skyldighet att köpa ström från små elproducenter. Skyldigheten att köpa ström skall inte gälla om del föreligger särskilda skäl lill undantag. Avsikten är att undantagsbestämmelsen skall ges en restriktiv tillämpning. Om ett inköp av ström frän en lokal produktionsanläggning skulle innebära all dislrbutionen hindras eller allvarligt försvåras bör särskilda skäl anses föreligga. Genom atl skyldigheten att köpa ström endast avser anläggning­ar med en effekt upp lill 1 500 kW har skyldigheten i praktiken begränsats till atl avse sådana produktionsanläggningar som inte kan leverera lill andra än områdesdislribulören.

Fjärde stycket, som motsvarar del nuvarande tredje stycket, har ändrats redaklionelll som en konsekvens av att innehavarna av områdeskonces­sioner ålagts en ny skyldighet i del nya tredje styckel.

2 

§

 7 mom.

Första stycket. En koncessionshavare är enligt stadgandet under vissa förutsättningar skyldig all underkasta sig prisreglering. Ändringen innebär, förutom redaktionella ändringar, att prisreglering kan påkallas också av den som enligt de nya beslämmelserna i 4 mom. har rätt att sälja elström lill koncessionshavare. De utgångspunkter för prövning av skäligheten i prissättningen m. m. för leveranser från lokala producenter som jag har förespråkat i avsnitt 2.2 innebär alt distributören inte skall åsamkas mer­kostnader genom sin skyldighet att köpa ström från en lokal produktions-anläggning i stället för att köpa molsvarande kraft från sin huvudleveran­tör. Denna skyldighet påverkar därför inte förutsättningarna för distributö­rens prissättning för den ström som distribueras till abonnnenterna.

5 Hemställan

Jag hemställer atl regeringen föreslår riksdagen att anta förslaget till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektris­ka anläggningar.

6 Beslut

Regeringen ansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar atl genom proposition föreslå riksdagen att anla det förslag som föredragan­den lagt fram.

Bilaga 1    Prop. 1986/87:167 

Lagförslag utarbetat inom miljö- och energidepartementet april 1987

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar

Härigenom föreskrivs att 2 § 4 och 7 mom. lagen (1902:71 s. 1), innefat­tande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 § 4 mom.'

Den som innehar områdeskoncession för yrkesmässig distribution är skyldig atl tillhandahålla ström ål var och en som inom området behöver den för normala förbrukningsändamål, om inle annal följer av andra styc­ket eller del finns särskilda skäl lill undanlag.

Inom ett område där fjärrvärme eller naturgas distribueras eller avses bli distribuerad föreligger inte skyldighet atl leverera ström för värmeförsörj­ning av en byggnad, om strömmen är avsedd för värmeförsörjning på något annat sätt än med värmepump eller om strömmen är avsedd för en värme­pump men värmepumpar, enligt riktlinjer som kommunfullmäktige har beslutat, inle bör förekomma inom området. Trots detta föreligger dock skyldighet att leverera ström, om värmeförsörjningen av byggnaden med slörre fördel kan tillgodoses med elenergi än med del för områdel gemen­samma systemet. Har ström lill en värmepump börjat tillhandahållas före fullmäktiges beslut gäller skyldighet att leverera så länge värmepumpen är i bruk.

Den som innehar områdeskon­cession för yrkesmässig distribu­tion är skyldig atl, om del inte finns särskilda skäl lill undantag, köpa ström   från    elproduktionsanlägg­ning som är belägen inom området och som kan leverera en effekt om högst 1500 kilowatt. Den som innehar linjekoncession        Den som innehar linjekoncession är skyldig att, om det är förenligl     är skyldig att, om del är förenligt med koncessionens ändamål, leve-     med koncessionens ändamål, leve­rera eller överföra ström åt en inne-     rera eller överföra ström åt en inne­havare   av   områdeskoncession,   i     havare   av   områdeskoncession,   i den mån det behövs för atl denne     den mån det behövs för att denne skall kunna fullgöra sina förpliktel-     skall kunna fullgöra sina förpliktel­ser enligt första och andra stycke-     ser enligt första, andra och tredje na. Sådan skyldighet att leverera el-     styckena. Sådan skyldighet att le-ler överföra ström föreligger även i     verera eller överföra ström förelig-övrigt  gentemot förbrukare,  vars     ger även i övrigt gentemot förbru-

' Senaste lydelse 1985:48.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1986/87:167

verksamhet är av större betydelse     käre, vars verksamhet är av större

för del allmänna.

betydelse för det allmänna.

Frågor om förpliktelser, som avses i detta moment, prövas av den myndighet som regeringen bestämmer.

7 mom.'

Koncessionshavaren  är  skyldig

För att åstadkomma skälig pris-

alt, på framställning av den som sättning är en koncessionshavare

nyttjar elektrisk ström från anlägg- skyldig att underkasta sig reglering

ningen eller önskar komma i ålnju- av pris och övriga villkor för leve-

tande därav, för åstadkommande råns eller överföring av ström på

av skälig prissätining underkasta framställning av

sig reglering av pris och övriga vill-

I. den som nyttjar eller önskar

kor för leverans eller överföring av      nyttja ström från anläggningen,

strömmen.

2. den som levererar eller som

önskar leverera ström till anlägg­ningen från sådan elproduktionsan­läggning som avses 14 mom. tredje stycket.

Frågor som prisreglering prövas av den myndighel som regeringen be­stämmer.

Framställning om ändring i eller upphävande av beslutad prisreglering får göras också av anläggningens innehavare.

Avtal, som strider mot beslut om prisreglering, är utan verkan.

Denna lag träder i kraft den

1987.

- Senaste lydelse 1982:487.

10

Bilaga 2    Prop. 1986/87:167 

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1987-05-11

Närvarande: f.d. regeringsrådet Wieslander, juslitierådet Sterzel, rege­ringsrådet Tottie.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 7 maj 1987 har regeringen på hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 

I),

innefattande vissa bestäm­melser om elektriska anläggningar.

Förslaget har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Mats Jen-der.

Lagrådet lämnar förslagel utan erinran.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987

11