Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1975/76:110 Regeringens proposition 1975/76:110 

om radio och television i utbildningsväsendet

beslutad den 11 riiars 1976.

Regeringen föreslår riksdagen alt antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoU.

På regeringens vägnar

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

BERTIL[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen lämnas på gmndval av belänkande från utredningen an­gående den fortsalla verksamheten med radio och television inom utbild­ningsväsendet (TRU-kommitlén) förslag om organisation, inriktning och lokalisering av den framlida produktionen av utbildningsprogram. För all tillgodose behoven av ljud- och bUdprogram för olika delar av utbildnings­väsendet föreslås atl ett särskilt utbUdningsprogramorgan bildas som bör ha till uppgift alt framställa läromedel i form av ljud- och bildprogram för i första hand elersändning. Detta förelås ske genom all - fr. o. m. den 1 juli 1977 - den nuvarande TRU-kommUténs verksamhel läggs samman med Sveriges Radios utbildningsprogramverksamhet. Förslagel innebär bl. a. alt Sveriges Radios verksamhel inom vuxenutbildningen, som nu finansie­ras med mottagaravgifler, överförs till del nya ulbildningsprogramorganet.

Verksamheten föreslås bedrivas i form av en statlig stiftelse som är fri­slående i förhållande till myndigheler och Sveriges Radio.

Framställningen av ljud- och bildprogram bör i första hand inriklas mot sådana utbildningsvägar och gmpper för vilka brist på läromedel råder. Förskolan och vuxenutbildningen bör därvid prioriteras.

Riksdagen föreslås fatta beslut om alt det nya utbUdningsprogramorga-net skall ha egen sändningsrätt. Intill det beslut fattats med anledning av förslag från radioutredningen bör särskilda avtal om sändningsutrymme och andra samarbetsfrågor träffas mellan utbildningsprogramorganet och Sveriges Radio. Detta innebär att några ändringar i radiolagen, radioansva-

l-Riksdajjcn l'/7V7'.. I .a/iil. Nr IlU

Prop. 1975/76:110

2

righetslagen eller avtalet mellan staten och Sveriges Radio inle föreslås i propositionen.

Den föreslagna stiftelsens styrelse bör ulses av regeringen som också fastställer stiftelsens stadgar.

I likhel med andra program sorn etersänds bör även stiftelsens utbild­ningsprogram kunna granskas av radionämnden. En särskild utredning kommer att tiUkallas för atl utreda frågor kring videogram m. m.

Del nya ulbildningsprogramorganet föreslås bli lokaliserat till södra de­len av Stockholmsområdet.

För planeringsuppgifler m. m. i samband med bildandel av stiftelsen och sammanläggningen av produktionsenheterna kommer en särskild organisa­tionskommitté atl tillkallas. Regeringen avser all återkomma tUl riksdagen med anslagsframställning för slUlelsen för budgetåret 1977/78. Ulbild­ningsprogramorganet bör kallas Sveriges Utbildningsradio.

På gmndval av kommitténs betänkande om distansundervisning inom högskoleområdet föreslås atl regionala och lokala organ inom högskolan får ansvaret för planering och genomförande av distansundervisning.

Prop. 1975/76:110

Utdrag

UTBILDNINGSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanlräde 1976-03-11

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], An­dersson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Lid­bom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-WaUén,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om radio och television i utbildningsväsendet

1    INLEDNING

Med slöd av Kungl. Majits bemyndigande den 24 febmari 1967 tillkalla­de dåvarande chefen för ecklesiastikdepartementet, statsrådet Edenman, samma år sakkunniga för att utreda frågan om användningen av radio och television i utbildningsväsendet saml för alt leda försöksverksamhel inom detla område (U 1968:44).

De sakkunniga antog benämningen kommitién för television och radio i utbildningen (TRU 1).

Kommittén avlämnade två betänkanden; (SOU 1971: 36) Produktionsre­surser för TV och radio i utbildningen saml (SOU 1973:19) TRU:s försöks­verksamhel 1967-1972.

Med slöd av Kungl. Maj;ls bemyndigande den 30 december 1971 tUlkal­lade dåvarande statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] samma år sakkunniga' för atl utreda frå­gan om den fortsatta verksamheten med radio och television inom utbUd­ningsväsendet (U 1971:13).

De sakkunniga antog benämningen utredningen angående den fortsalla verksamheten med radio och television inom utbildningsväsendet (TRU H).

' När betänkandet avlämnades: statssekreteraren Leif[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, ge­neraldirektören Lars Ag, direktören Lars Marcus och fortbildningsledaren Ulf Per-stedt.

Prop. 1975/76:110

4

TRU II fick i uppdrag atl dels planera och leda produklionsverksamhe-ten, som främsl skulle inriktas på vuxenutbildning och förskola, dels lägga fram förslag om hur radio- och TV-inslag m.m. skall utnyttjas på dessa om­råden, dels lägga fram förslag om hur en framtida organisalion av verksam­heten skulle utformas.

Den 28 december 1972 erhöU TRU 

II

tilläggsdirektiv alt utreda frågan om ell svenskl utbildningssystem efter mönster av del brittiska The Open Universily. Dessuiom fick kommitién den 23 november 1973 i uppdrag atl pröva frågan om den framlida lokaUseringen av de verksamheter, som be­rörs av organisationsförslaget.

De riktlinjer, som TRU I erhöll för försöksverksamheten med förskole­program, har gällt även efter det att ansvaret för denna övergått lill TRU 

II. 

Molsvarande gäller uppdraget att särskilt beakta de handikappades pro­blem samt atl ägna särskild uppmärksamhet ål handikappade barn. Ulöver direktiven har TRU 11 fåll vissa riktlinjer för sin verksamhel i slalsverks-och budgetpropositioner och regleringsbrev.

TRU 

II 

har avlämnat betänkandet (Ds U 1975:8) Kabelvision Kiruna och huvudbelänkandel (SOU 1975:28) Program för ljud och bild i utbild­ningen.

Över huvudbelänkandel har efler remiss yttranden avgelts av socialsly­relsen, statens handikappråd, leleverkel, statskontoret, riksrevisionsverkel (RRV), siatens kulturråd, bamfdmrådel, radionämnden, skolöverstyrelsen (SÖ) - som överlämnat yttranden från ell anlal länsskolnämnder, skolsty­relser, läramtbildningsanslaller och folkhögskolor - statens institut för lä-romedelsinformalion, universitelskanslersämbetet (UKÄ) - som över­lämnat yttranden från universiteten, de tekniska högskolorna, högskolan i Luleå, karolinska institutet och bibliotekshögskolan - nämnden för socio-nomulbUdning - som överlämnat yttranden från socialhögskolorna i Slockholm, Östersund och Umeå - lantbmksstyrelsen, arbetsmarknads­styrelsen (AMS), länsstyrelsen i Slockholms län, länsstyrelsen i Östergöt­lands län som överlämnat yttranden från Norrköpings kommun och Ös­tergötlands läns landsting - och länsstyrelsen i Västerbollens län - som överlämnat yttranden från Umeå kommun, Västerbottens läns landsting och Sveriges Radio, Västerbollens distrikt. Vidare har yttranden avgelts av massmedieutredningen (JU 1970: 59), ulredningen (JU 1974:14) om rek­lam i videogram, handikapputredningen (S 1966:38), utredningen (U 1972:06) om skolan, staten och kommunema (SSK), folkhögskoleulred­ningen (U 1972:08), 1974 års läramtbildningsulredning, LUT 74 (U 1974:04) och radioulredningen (U 1974:08). Dessuiom har yttranden in­kommit från Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, Sveriges allmänna biblioleksförening (SAB), Lantbmkarnas riksförbund (LRF), Stiftelsen Inslilulet för rikskonserter (Institutet för rikskonserter), Sveri­ges Radio AB (Sveriges Radio), Arbetarnas bildningsförbund (ABF), Folk­universitetet, Studieförbundet Vuxenskolan (Vuxenskolan), Tjänstemän-

Prop. 1975/76:110

5

nens bildningsverksamhel (TBV), Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Svenska industritjänsteman­naförbundet (SIF), Centralorganisationen SACO/SR (SACO/SR), Svens­ka arbetsgivareföreningen (SAF) och Kooperativa förbundet (KF). Vidare har yttranden inkommit från Handikappförbundens centralkommitté (HCK) - som överiämnal yttranden från Riksförbundet för rörelsehindra­de bam och ungdomar, Riksförbundet för utvecklingsstörda bam. De blin­das förening, Sveriges dövas riksförbund och Hörselfrämjandels riksför­bund - Slalsförelag AB (Statsförelag), Sveriges förenade studentkårer (SFS), Brevskolan, Föreningen svenska läromedelsproducenter (FSL), Riksförbundet Hem och Skola (RHS), Sveriges civUingenjörsförbund CF-STF, Norrtälje kommun och Svenska Tealerförbundet.

Över TRU II:s belänkande (SOU 1975:72) Distansundervisning har ef­ler remiss yttranden avgetts av statskontoret, RRV, UKÄ som överläm­nat yttranden från universiteten, de tekniska högskoloma, högskolan i Lu­leå, karolinska institutet och bibliotekshögskolan - nämnden för sociono­mutbildning, samarbelsnämnden för joumalislhögskoloma, styrelsen för jordbmkets högskolor och statens veterinärmedicinska anstalt, AMS, sta­tens invandrarverk, radioutredningen, den cenirala organisationskom­mittén för högskolereformen (H 75), SÖ och handelsflottans välfärdsråd. Vidare har yttranden avgelts av Svenska kommunförbundet, Landstings­förbundet, LRF, Sveriges Radio, ABF, Folkuniversitetet, Vuxenskolan, LO, TCO, SACO/SR, SÄF, Statsföretag, SFS, Brevskolan och Fredrika Bremerförbundel.

Prop. 1975/76:110

2    TRU-KOMMITTÉNS BET/EKANDE

PROGRAM FÖR LJUD OCH BILD I UTBILDNINGEN

2.1 Kommitténs allmänna överi'äganden

2.1.1 UtbUdningssamhället och de nya medierna

Utbildningsväsendet i Sverige har under de senaste årtiondena under­gått genomgripande förändringar. Riksdagen har nyUgen beslutat om infö­rande av en allmän förskola. Det gamla paraUeUskolesystemet med folk­skolan och realskolan har ersatts av en nioårig obligatorisk sammanhåUen gmndskola. De olika gymnasiala skolformema aUmänl gymnasium, han­delsgymnasium, tekniskt gymnasium och fackskola har tillsammans med yrkesskolan integrerats i gymnasieskolan. Också den eftergymnasiala utbildningen har förändrats och byggts ut.

Inom vuxenutbUdningen har kommunal vuxenutbildning och statens skolor för vuxna tillkommit. Arbetsmarknadsutbildningen har expanderat kraftigt.

Till följd av den sociala och ekonomiska utvecklingen och skolreformer­na har antalet elever i de frivilliga undervisningsformerna mångdubblats på kort tid, en utveckling som har sin motsvarighet också inom det fria och frivilliga folkbildningsarbetet.

Allteftersom medier såsom film, radio och TV har utvecklats har de allt­mer kommit att användas i undervisning av skilda slag. Teknikens utveck­ling under de senaste årtiondena har förbättrat möjligheterna alt använda ljud- och bildprogram i undervisningen.

Under 1950-talel började ljudbandspelare tas i allmänt bruk i undervis­ningen. Mot slutet av 1950-lalet inleddes också uppbyggnaden av ett riks­omfattande nät av särskilda enheter för audiovisuelll material (AV-centra-ler), som bandar och lagrar unden/isningsprogrammen och svarar för den fortsatta distributionen ul till skolor och studieförbund. Ungdomsskolan, högskolan och, fastän i mindre grad, även förskolan är i dag välförsedda med teknisk utmstning; stUIbildsprojektorer, ljudbandspelare, filmprojek­torer, radio- och TV-apparater tillhör den normala utmstningen. Video­bandspelare för uppspelning och sedan något år videokassettspelare för bandning och uppspelning av TV-program finns i betydande omfattning i skolorna.

Studieförbunden är i dag relativt välförsedda med filmprojektorer och ljudbandspelare. På några få skolor men framför alll inom universiteten och lärarhögskolorna finns dessuiom utrustning för egen intem TV-pro-duktion.

Radioprogram för ulbildning används i dag huvudsakligen i bandad form.

Prop. 1975/76:110

7

Inom vuxenutbildningen är dock direktmottagning fortfarande vanlig. 1 takt med att skolor och studieförbund får tillgång till videokasseltspelare kommer i ökad utsträckning även TV-programmen att användas bandade.

Att olika medier bör användas i undervisning är knappast längre ett kon­troversiellt påstående. Frägan gäller.hur de skall användas och till vad. Inom pedagogiken har olika synsätt brutits och bryts alltjämt mot varand­ra. Förmedlingspedagogik, aktiviietspedagogik, problemorienterad under­visning och dialogpedagogik utgör några huvudlinjer. Frågan om radions och TVins uppgifter i undervisningen kan inle diskuteras isolerat från den pedagogiska ulvecklingen i övrigt.

Användningen av radio och TV måste liksom andra läromedel sältas i relation till de mål, meloder och arbetsformer som är aktuella inom skolvä­sendet och folkbildningsarbetet. Därmed måsle mediernas användning i första hand ses utifrån pedagogiska och utbildningspolitiska utgångspunk­ter, inle som en teknologisk fråga.

Huvudfrågan är vilka kvaliteter som ljud- och bildmedierna kan tillföra verksamheten i skolan och studiecirkeln och vilka bidrag de kan lämna för atl motivera och rekrytera nya gmpper av studerande. Därvid måste beak­tas vilka erfarenheter som i dag finns samlade i Sverige och i andra länder när det gäller användningen av ljud- och bildprogram, vUka behov som föreligger, vilka fömtsättningar som bör gälla i tekniskt och pedagogiskt avseende och slutligen hur den framtida produktionen av undervisnings­program skall organiseras och vilken inriktning den skall ha.

2.1.2 Produktion och distribution av ljud- och bildprogram

1 undervisning används ljudband och ljudkassetter i stor ulslräckning. Banden och kassetterna är standardiserade. Sedan 1930-talel är 16 mm film del vanligast förekommande formatet för distribution av undervisnings­film. Videogram är en samlingsbeteckning för videoproduklioner som lag­ras på band eller skiva avsedda all spelas upp via en TV-apparat. Sedan år 1973 används i utbildningen videokassetter och videokasseltspelare, som visal sig vara mera lätthanterliga än videoband och videobandspelare. De båda videokassellsystem som är aktuella är VCR och U-matic. Systemen är inte kompatibla, dvs. en U-malickassell kan inle användas i en VCR-spelare och vice versa. Videoskivan finns ännu inle i bmk i Sverige.

Produktion av ljud- och bildprogram för olika utbildningsområden före­kommer i viss ulslräckning utanför Sveriges Radio och TRU. Läromedels­producenterna har ökat sin produktion av ljudband och ljudbildband under senare år. Viss filmproduktion sker med skallemedel inom försvaret, Li­ber Läromedel, styrelsen för intemationell utveckUng (SIDA), de affärs­drivande verken m.fl.

Den kommersiella svenska originalproduklionen av undervisningsfilm är av blygsam omfattning främsl beroende på de begränsade möjUghetema att försälja kopior. Flertalet undervisningsfilmer är importerade.

Prop. 1975/76:110

8

TV-produktion av undervisningsprogram förekommer, förutom vid TRU och Sveriges Radio, vid vissa högskolor, inom försvaret och vissa landstingskommuner. Framför allt vid de större lärarhögskolorna före­kommer en relativt omfattande produktion. Också inom näringslivel pro­duceras TV-program för bl. a. intemutbildning och marknadsföring.

Distribution av radio- och TV-program sker genom elersändning och s. k. markdistribution. Elerdistribution av utbildningsprogram för direkl-mottagning är fortfarande relativt vanlig för förskolan och lågstadiet. För övriga skolformer etersänds programmen för bandning vid ÄV-cenlraler eller direki i skolorna. AV-centralemas service lill skolorna med bandade radio- och TV-program är av slor omfattning. ÄV-cenlralerna förser också skolorna med filmkopior. En rad större bibliotek svarar också för viss AV-service.

2.1.3 Pedagogiska teorier kring ljud- och bildprogram

Kommittén anför alt användning av ljud- och bUdmedier i undervisning­en är naturlig i den s. k. bildåldem. Stora delar av människans uppfattning om den verklighet som ligger utom räckhåU gmndar sig på erfarenheter ge­nom bl. a. radio och TV.

Del finns enligl kommitién två huvudmotiv för användning av ljud- och bildprogram i undervisningen.

För del första: Ljud- och bildprogram kan underlätta inlärningen genom alt förse människan med "levande jppfallningar" om företeelser i verklig­heten. Medierna kan likaså tillvarata människans förmåga atl skaffa sig och bibehålla vetande genom bilder och föreställningar. Genom reportage, intervjuer, dramatiseringar och dokumentära program, men också genom stiliseringar, animation och trickfilm, kan människans föresläUningsvärld förankras i upplevelser, som underlättar förståelsen av förhållanden och processer i verkligheten.

För del andra: Genom de slora möjligheter lill skiftande presentations-sätt som medierna erbjuder ökar förutsättningarna för all variera bearbel-ningssätl och arbetsformer och utveckla undervisningsmetoderna. Räll ut­formade kan ljud- och bildprogrammen stimulera till verksamhel, som ger möjlighet till både samverkan (dialog) och individualisering.

Kommiltén framhåller vidare att erfarenheter från programverksamhe­ten vid TRU och Sveriges Radios Utbildningsprogramenhet (SR/UTB) vi­sar atl de största kvalilelsvinstema kan utvinnas ur ljud- och bildmediema om dessa på lämpligt sätt anknyts till och samordnas med övriga inslag i undervisningen. Produktionen av flermedieserier men även mer fristående program bör således föregås av en noggrann undervisningsplanering så att användningen av medierna sätts i relation tiU de mål, metoder och arbets­former som man inom skolan och del fria och frivUliga folkbildningsarbetet vill arbeta för. Hur långt man på planerings- och produktionsplanet skall

Prop, 1975/76:110

9

driva denna samordning skiftar alll efter syfte, ämne, målgmppens fömt­sättningar och de allmänna omständigheter som råder för en viss utbUd­ning.

2.1.4 Nuvarande verksamhet vid TRU och SR/UTB

Kommitién ger i betänkandet en ulföriig redogörelse för de fyra sektorer inom utbildningsområdet för vilka läromedel och studiematerial har produ­cerats inom TRU, SR/UTB inkl. Sveriges Radios vuxenundervisning (SR/VUX). nämligen för bam i förskoleåldem, för ungdomsskolan, hög­skolan och vuxenutbildningen. I det följande lämnas en kortfattad sam­manfattning av kommitténs redogörelser. För en mer utförlig beskrivning hänvisas lill kommitténs betänkande.

TRU:s produktion inom förskoleområdel inleddes år 1971 och har omfattat främsl elersända TV-program (OM-program) men även tryckt kompletterande material. Produktionen har riktats lill förskolebarn, för­äldrar och andra vuxna samt personal inom förskoleverksamheten. För­skoleprogrammen har syftat till att aktivera barnen och ge allsidig oriente­ring om grundläggande matematiska begrepp, om samhälle och natur samt all ge stimulans för språk- och känslomässig utveckUng. Från budgetåret 1973/74 har flertalet TV-program producerats i färg. Antalet program har ökal från tio budgetåret 1970/71 lill 32 budgetåret 1973/74. Undersökningar har visal atl anlalel förskolebarn som tittar på OM-programmen i hemmen ökar samt alt barn på mer än hälften av samtliga daghem regelbundet bru­kar titta på dessa program. De etersända OM-programmen har även an­vänts inom grundskolans lågstadium och inom specialundervisningen. Del gäller särskilt särskolans högstadium eftersom programinnehåll, tempo och svårighetsgrad har visat sig vara väl anpassade lill dessa elevers behov och fömtsättningar. Bambibliotek använder också regelbundet OM-pro­grammen antingen när de etersänds eller i samband med filmvisningar för både enskilda bam och förskolegrupper.

Erfarenheterna från såväl Sveriges Radios som TRU:s verksamhet vi­sar, att utnyttjandet av programmen lill slor del är beroende av den för­handsinformation som ges om sändningslider, programinnehåll etc. TRU har gjort särskild information om förskoleproduktionen för att upplysa om kommande TV-program och trycksaker för att stimulera till ett aktivt tit­tande.

SR/UTB:s programutbud för ungdomsskolan har riktats lill elever och lärare i grundskolan och gymnasieskolan. Program har producerats i första hand för de obligatoriska ämnena eller sådana tillvalsämnen som valts av ett stort antal elever. Under de senaste åren har SR/UTB påbörjat elt utvecklingsarbete och en begränsad produktion för elevgrupper med särskilda behov. Del gäller svagpresterande elever i gmndskolan, invand­rarelever och elever i special- och särskola. Sedan år 1966 har årliga be­hovsanalyser genomförts, varigenom olika intressenter på skolans område

Prop. 1975/76:110

10

har beretts tillfälle atl framföra sina synpunkler på utbudets omfattning och inriktning.

Riksulbudel från SR/UTB omfattade under budgetåret 1974/75 omkring 700 nyproduktioner i radio och 90 nyproduktioner i TV. Hämtöver sänds omkring 500 radioprogram och 350 TV-program i repris. Utöver riksulbu­del produceras årligen omkring 270 regionala skolradioprogram. Regional skol-TV förekommer inle. Erfarenheterna från den regionala program­verksamheten är positiva.

Vid sidan av elevprogrammen har flera slora lärarforlbildande projekl genomförts i samarbele med SÖ. Elevserier produceras ofla med ambitio­nen alt vara utlöpare av nya läroplaner. Del gäller t. ex. Trialog för högsta­diet saml lågstadieserien Klotet.

Vid sidan av skolprogrammen har sedan år 1967 TRU l:s arbetsgmpp för skolan, TRUAS, bedrivit försöksverksamhet med ljud- och bUdpro­gram i undervisningen i gymnasieskolan. År 1972 överflyttades ansvarel för TRUAS-projekl lill SÖ. 1 en rapport från SÖ, Parallell användning av flermedieläromedel i gymnasieskolan, redovisas erfarenhetema av del samlade TRUAS-försökel.

Genom direktiven lill TRU 

II 

begränsades TRU:s produktion för hög­skoleområdet.

På förslag av TRU 

II 

har den obligatoriska användningen av förproduce-ral material vid universitetet i Linköping upphört. Universitetet beställer och finansierar numera självt produktion som dock till största delen utförs av TRU. Denna produktion är främst inriktad på tillämpade tekniska äm­nen. Inom del samhällsvetenskapliga området har framtagits etl läromedel i undervisningsteknologi.

Brislen på lämpliga läromedel är betydande inom många områden i hög­skoleutbildningen. Skälen härtill iir bl. a. små målgmpper, en mångfald av ämnesområden och ämnesvarialionema vid olika högskolor. Detla har lett fram lill atl en betydande läromedelsproduktion sker inom de olika högskoleenheterna. Produktionen finansieras både över särskilda anslag för pedagogiskt utvecklingsarbete och med medel från driflkostnadsan­slag.

Sedan år 1967 har vid högskoloma ordnats lokala produktionsresurser såväl för tryckta läromedel som för AVM.' Inom UKÄ-områdel äger den största TV-produklionen mm vid universiteten i Linlöping och Slock­holm. Inom SÖ-området svarar de sex slörre lärarhögskolorna för en bety­dande TV-produktion. Från läsåret 1968/69 kan inlem TV betraktas som elt etablerat inslag i läramtbUdningen. Erfarenhetema från lärarhögskolor­nas TV-verksamhel, vilka är väl dokumenterade, är övervägande positiva och tillämpbara även för annan högskoleutbildning.

' AVM =audiovisuellt material - samlingsbeteckning för stillbild och/eller röriig bild i form av diabild, fdm, direktmoUagna eller bandade TV-program, radioprog­ram eller ljudband, i samtliga fall med eller utan tryckt material.

Prop. 1975/76:110

11

Eterburen vuxenundervisning har funnits under lång lid i vårt land. Radio och TV är unika medier för distribution av undervisning lill stora, geografiskt spridda målgrupper som också på detta sätt kan nås i hemmiljö. Vissa radio- och TV-kurser har kunnat nå och aktivera en för­hållandevis stor publik. Även om pedagogiskt och metodiskt betydelseful­la insalser har förekommit tidigare - i synnerhet i fråga om språkundervis­ningen i radio - så är del försl under de senaste åren som man gått i när­kamp med de problem som gäller den eterburna undervisningens integre­ring i andra former av vuxenutbildning, framför allt i studiecirkelverksam­heten. Delta har medfört en strävan mot ökad differentiering och flexibili­let hos de kursprojekt som tagils fram.

Kommittén redovisar därför erfarenheterna frän SR/UTB och TRU med exempel på olika grader av komplexitet:

-

Etersäiida program utan något stödmaterial.

-

Etcrsiinda piogiam med enkelt kompletterande stödmaterial.

-

Elersända program som inslag i flermedieprojekt.

-

Ljud- och bildpiogiani i niaterialpaket utan etersändning.

Under budgetåret 1973/74 utnyttjades TRU- och SR/VUX-kurser i 32 285 studiecirklar med 281 084 deltagare. Detta innebär en ökning under en treårsperiod med ca 52%. Mest använda är kurser i främmande språk, framför alll i engelska. Även antalet deltagare kring AVM i folkhögskolor visar en ökning under perioden, medan användningen inom kommunal vuxenutbildning minskat lill följd av all kurser lämpade för denna studie­form inle har producerats under senare år. AVM har även använts inom arbetsmarknadsutbildningen med tillfredsställande resultal.

I bcliiiikaiulLM redovisas den verksamhet som TRU bedrivit bland syn-skadiidc (IViimst talböcker), bland hörselskadade och döva (lextsättning, spcxiclla produktioner där teckenspråk ingår) och bland psykiskt uiveck-lintisslörda (anpassningar av redan producerade program saml speciella piiHluklii>Mcr I, ox. dokumentationer av samtal med utvecklingsstörda). I l

Iii.saiscma i form av AVM för invandrare har hillills varit begränsade. Några radio- och TV-kurser i svenska och i samhäUsorientering för in-vaiuhaiv har varit ganska flitigt utnyttjade men ännu återstår mycket all ¥.öv:\ för all cibjuda de språkliga minoriteterna i Sverige liknande möjlighe­ter till vuxenutbildning som står den svensklalande befolkningen till buds.

2.1.5 Behov av och önskemål om ud- och bildinsatser

Någon systematisk pch genomgripande inventering rörande behovet av ljud och bild inom de behandlade utbildningsseklorema har kommiltén in­le kunnat göra. De metodiska svårighetema i samband med en sådan in­ventering är betydande. Däremot redovisar kommitién ett relativt omfat­tande material som beskriver intresse för, synpunkter på och inställning till

Prop. 1975/76:110

12

ljud- och bildprogram hos olika avnämare och utbildningsintressenter.

Ell uttryck för opinionsläge och bedömning rörande utbildningspro­gramverksamheten utgör de remissyttranden som kommit in över TRU I:s betänkanden. Detta remissbehandlades inte i vanlig mening. I stället om­bads ett stort anlal instanser att lämna synpunkter på en rad preciserade frågeställningar. Sammanlagt inkom ett hundratal yttranden. Detta förfa­rande kan enligt kommitténs uppfattning ses som ett led i själva utred­ningsarbetet och en kartläggning av erfarenheter, önskemål och attityder på avnämarsidan.

Så gott som samtliga instanser som yttrade sig över TRU l:s andra be­tänkande TRU:s försöksverksamhet I%7-I972 uttryckte en positiv in­ställning lill TRU:s förskoleverksamhet och ansåg att behovet var stort av en fortsatt produktion for både hemmavarande bam och bam i för­skola. Dessuiom underströk ett flertal instanser värdet av en ljud- och bild­produktion för föräldrar och andra vuxna saml för fortbUdning av försko­lans personal.

Flertalet yttranden framhåUer ati behovet a\ ljud- och bUdprogram för bam med särskilda behov av stöd och stimulans är stort, liksom all pro­duktionen för hemmavarande bam successivt bör inriklas mol bam under sex år i takt med att den allmänna förskolan införs för sexåringar. 1 flera yttranden pekas på nödvändigheten av att TRU bedriver forsknings- och utvecklingsarbete rörande användningen av ljud- och bUdprogram bland förskolebarn.

Sveriges Radios publik- och programforskningsavdelning (SR/PUB) har vid skilda tillfäUen undersökt hur inånga bam som tittar på TRU:s OM-program och hur sändningslidema passar målgmppemas behov. Under­sökningarna har visal alt anlalel förskolebam som tittar på OM-program­men i hemmen successivi ökar. Del är särskilt möjligheten atl utnyttja en senare eflermiddagsiid, i närheten av TV-kanalemas mera etablerade barnprogramlider, som inneburit en markant förändring.

1 november 1972 genomfördes i samarbele med SR/PUB, ljudradion och de båda TV-kanalerna en undersökning av daghemmens apparalinnehav, TV-vanor m. m. Undersökningen visade all omkring 77% av daghemmen hade tillgång till TV. 72 % av dessa, dvs. ungefär 55 % av samtiiga daghem, uppgav atl de bmkade titta på TRU:s OM-program varje tisdag. Ca 80% av daghemmen har tillgång till ravlio. Inga daghem har videoutmslning medan 5% har tillgång lill filmprojektorer och 97% till grammofon. Det kan beräknas all omkring 10% av deltidsgmppema har tillgång till TV. TV-innehavet hos barnfamiljer är myckel högt och del lorde vara sällsynt all förskolebam saknar tillgång till TV.

De elersända OM-programmen har även använts inom gmndskolans lågstadium och inom specialundervisningen. Del gäller särskilt särskolans högstadium eftersom programinnehåU, tempo och svårighetsgrad har visal sig vara väl anpassade tiU dessa elevers behov och fömtsättningar. Bam-

Prop. 1975/76:110

13

bibliotek använder också regelbundet OM-programmen antingen när de etersänds eller i samband med filmvisningar för bäde enskilda bam och förskolegmpper.

Flertalet remissinstanser som avgetl synpunkler på TRU l:s andra be­tänkande rörande ljud och bild i ungdomsskolan, menar att förplane­rade och förproducerade studiematerial med radio/TV och ljudband/bild­band är verkningsfulla instmment för att nå angelägna mål i utbUdningen. Ett stort antal remissinstanser välkomnar också ett studiematerial, som kan underlätta för lärama att utveckla sina nya roUer i undervisningen. Flertalet remissinstanser avvisar däremot tanken på direki ekonomiska vinster genom all ersätta läraren med studiematerial med radio/TV och Ijudband/bUdband. Remissinstanserna anser således att det föreligger ett behov av ljud- och bildprogram för att höja undervisningens kvalitet och för alt frigöra lärama för andra angelägna uppgifter - främst av individua­liserande slag - i undervisningen.

Ulfallel av behovsanalyserna åren 1973 och 1974, som genomfördes av SÖ och SR/UTB, blev i huvudsak följande. Det övervägande anlalel in­slanser anser att huvudparten av programutbudet bör inriklas mol de slora målgmppema och de breda ämnena i ungdomsskolan. Många understryker dock behovet av insatser också för elever med särskilda behov. När del gäUer programformer önskar flertalet remissinstanser flermediemalerial i form av kombinationer av ljud, bild och tryckt material. Många framhåller också behovet av frislående program. 1 vissa fall anses s. k. heltäckande material motiverade, framför allt i den gmndläggande språkinlärningen och språklräningen.

Gemensaml för de flesta remissinstansema är också alt de framhåller mediemas förtjänster när det gäller all förmedla aktuell information lill skolan. Insatserna bör i första hand inriklas på sådana momenl eller under­visningsområden där radio/TV har speciella fömtsättningar all skapa sti­mulans, individualisering och elevaktivitet. Insatser bör emellertid också göras för målgmpper som f. n. av olika anledningar ägnas mindre intresse av läromedelsproducentema. Del kan gälla ämnesområden där lärarbrist föreligger, t. ex. i den tvååriga gymnasieskolan och för elevgmpper med särskilda behov i specialskolan, särskolan och i invandramndervisningen.

Med få undantag anser de flesla remissinstanserna alt radio och TV är särskilt lämpliga medel alt på olika sätt behandla de s. k. övergripande mål­frågorna i läroplanema. Det gäller då både program om de övergripande målens plats i undervisningen och särskilt material där personlighelsut-vecklande mål integreras med kunskaps- och fårdighetsmål.

Flera yttranden tar upp behovet av lärarprogram och större satsningar efterlyses. Delta anses angelägel bl.a. mol bakgmnd av alt fortbildnings-projekt via radio och TV för mottagarna ställer sig myckel tilltalande ur kostnadssynpunkt.

Prop, 1975/76:110

14

Det finns ett stort behov av regionala insatser. Del regionala skolpro-gramutbudel kan t. ex. svara för information om arbetsmarknad, näringsliv och ulbildningsvägar och dagsaktuella förhållanden i lokal/regionalsamhäl-lel saml ge studie- och yrkesorientering.

Praktiskt laget över hela världen används ljud och bild som ell komple­ment till konventionell högskoleundervisning. TV används inom de flesta ämnesområden men i särskilt hög grad inom de medicinska och tek­niska ämnesområdena. I USA finns vid de statsunderstödda universiteten centraler som medverkar på olika sätt vid produktion av undervisnings­program. Erfarenheterna från lokal och ceniral läromedelsproduktion i HoUand överensstämmer till slora delar med dem som vunnits i Sverige. Det mönster som utbildats i Holland i samspelet mellan nationell produk­tionsenhet och lokala AV-cenlraler är tiU stor del överförbart på svenska förhåUanden.

De inslanser som yttrat sig över TRU I:s andra betänkande vitsordar värdet och behovet av inslag av rörlig bild och ljud i högskolans undervis­ning.

I mars 1974 anordnade UKÄ elt TV-symposium med deltagare från samtliga fakultelsområden. Härvid framfördes önskemål om ljud- och bUd-insalser i utbildningen vid samtiiga fakulteter. Ljud- och bildihslag för hög­skolan bedömdes av symposiedeltagama som särskilt lämpade för motive­rande inslag, för konkretiseringar saml för demonstrationer och reportage.

Vid en undersökning 1974 gav flertalet av de tillfrågade 300 institutioner­na uttryck för att den låga utnyltjandegraden av ljud- och bUdprogram var en brisl i undervisningen och atl behov förelåg av atl i högre grad utnyttja rörUg bild och ljud. Liknande erfarenheter har TRU vunnit vid genomgång av studieplaner med representanter för etl 40-tal institutioner. I övervä­gande antalet fall konstaterades atl del fanns moment där ljud- och bildin­slag skulle ge en kvalilelshöjande effekt.

En första kartläggning av behovet av intemtelevisionsprogram (ITV) vid samtiiga läramtbildningsanstaller ii Stockholmsområdet har genomförts. Denna visar alt en myckel slor del av lärama är positiva liU all använda ITV-program i den egna undervisningen.

I den s. k. distansundervisningen spelar läromedlen en ceniral roU och måsle i väsentiiga avseenden ha annan utformning än i konventionell un­dervisning. Inslag av ljud och bild lorde här kunna bidra till all förbättra och sprida utbildningen. Inom försöksverksamheten med yrkesteknisk högskoleutbildning föreligger behov av ljud- och bildprogram. Inslag av ljud och bild torde också kunna bidra tiU atl genomföra de utbildningsinsat­ser som UKÄ:s intemationaliseringsutredning föreslagit.

Inom vårdyrkesulbildningen finns speciella problem som sammanhäng­er med möjUghetema atl utnyttja .gemensamt material över flera vårdut­bildningar som står under olika huvudmannaskap. Det gäUer gmndutbUd­ning av medicine kandidater, sjuksköterskor och annan vårdyrkesperso-

Prop. 1975/76:110

15

nal. Inom landstingen bedrivs vidare en omfattande fortbildning av sjuk­vårdspersonal med hjälp av bl. a. AVM. Fortbildning av läkare och vidare­utbildning av sjuksköterskor är andra inslag. Medicinska fakulteten vid högskolan i Linköping har framfört förslag om en n'ksinstitution för vård-pedagogisk forskning. Institutionens verksamhetsområden föreslås bl.a. omfatta produktion av AVM. Omfattande produktioner av AVM för un-dérvisningsändamål med krav på hög kvalitet föreslås däremot bli utförda centrall.

En intresseundersökning som gjorts av SR/PUB visar all det hos enskil­da vuxna finns ell betydande intresse för all delta i kurser i radio och TV. Denna undersökning liksom flera andra visade även alt intresset för studier var betydligt större bland yngre än bland äldre personer liksom bland personer med god skolunderbyggnad. De korttidsutbildade var fram­för allt intresserade av ämnena engelska, svenska och samhällskunskap.

En undersökning rörande vuxnas val mellan olika studieformer visar atl kurser i radio och TV av många uppfattas som ett altemativ. Detla gäUer särskilt de äldre åldersgmppema, som föredrar radio/TV-kurser närmast efler cirkelsludier.

Nästan samtiiga yttranden över TRU I:s andra belänkande stödde re-kommendalionema rörande verksamhetens inriktning på de korttidsulbU-dade. Flertalet förordade även den föreslagna inriktningen på samtiiga tre huvudtyper av vuxenutbildning, den yrkesinriktade, den som bygger på skolans läroplaner och folkbildningen. I fråga om avvägningen mellan ma­terial för gmppsludier och enskilda studier förekom olika bedömningar men flertalet framhöU behovet av material för såväl gmppsludier som en­skilda studier. Vad gäller distribution av programmen delade flertalet re­missinstanser TRU I:s bedömning att såväl eterdistribution som andra dis­tributionsformer bör utnyttjas beroende på arten av utbUdning och vUka gmpper som avses. TRU I:s förslag till ämnesval - samhällsfrågor i vid mening, gmndläggande skolkunskaper i främst färdighetsämnen som svenska, matematik och främmande språk, i orienteringsämnen och i bete­endevetenskaper samt komplettering och aktualisering av yrkeskunskaper - bemöttes med instämmande. Flera instanser yttrade sig även positivt om försöken att skapa friare och rörligare kurstyper, bl.a. innebärande öppna modulsystem, som medger stor flexibUitet i utnyttjandet.

Äv synpunktema på TRU I:s andra belänkande framgår också klart öns­kemålen om ökade insatser för de handikappade.

2.1.6 Nya distributionsformer - videogram och kabel-TV

Videokassettens användning är svår att överblicka. Många initiativ har tagits och punktinsatser har gjorts. Endasl etl fåtal större utbildningsinsat­ser har genomförts och utvärderats. De utiändska erfarenheter som redo­visas berör utbildningsområdet medan några exempel från Sverige även

Prop. 1975/76:110

16

avser information/marknadsföring, inlem utbildning och kultur/underhåll­ning. Ällmänt kan sägas atl videokassetten i ökande utsträckning används inom utbildnings- och kultursektorn såväl i utlandet som i Sverige. 1 Sveri­ge fanns vid årsskiftet 1974/75 enligt uppgift över 3000 videokasseltspelare i bruk, främsl i industrin, skolor och landsling (sjukvården). Kommittén, som enligt sina direktiv skall beakta även andra distributionsformer än elerdistribution, har gjort försök med program på videokassett för både bam och vuxna. Erfarenheterna av videokassetter inom utbildningsområ­det är fortfarande alltför begränsade för att tillåta långtgående slutsatser; det gäller särskilt program, som producerats direki för kassettanvändning. Så långt materialet medger är dock erfarenhetema positiva och visar på stora möjligheter för videokassetiekniken.

Den snabba ulvecklingen inom den nya kommunikationsteknologin kommer all få konsekvenser också för utbildningsområdet. De flesta be­dömare i både Europa och USA anser atl det är först med videoskivan som del stora genombrottet för videoindustrin kommer all ske. Med stöd av vissa intemationella erfarenheter konstaterar kommittén att det finns risk för alt videoinduslrin blir dominerad av kortsiktiga kommersiella intres­sen. De erfarenheter som redan gjorts liksom de tendenser som kan utläsas för framliden visar på behovet av samhällsansvar för produktion, distribu­tion och användning av program |3å videokassett och videoskiva.

Kabel-TV startade för ca 25 åi sedan i USA som ell cenlralanlennsys-tem för alt förbättra mottagningen av TV-signaler i områden där det var svårl alt få signalerna all gå fram lill TV-apparalerna. I dag används ka­bel-TV som ell lokall medium på många håll i väriden dels för sändning av egna eller bandade program, dels för distribution av grannländers pro­gram. Experiment pågår även med flerkanaliga system där man kan delta i omröstningar hemifrån eller få trycksaker distribuerade genom kabelsysle-met.

TRU har tillsammans med Sveriges Radio och Kimna kommun i två om­gångar, våren 1974 och våren 1975, gjort försök med kabel-TV-sändningar i en del av Kimna. Tonvikten har legat på lokalt producerade program. Ut­mstningen har varil förhållandevis enkel, och personalen fåtalig. I den andra försöksomgången producerades flera program av ortsbor och lokala organisationer.

Kabel-TV-programmen lockade tittare framför alll bland sådana som annars skulle ha sell förslröelseprogram i riksprogrammen från Sveriges Radio eller inte ha sett på TV alls. Programmen intresserade i stor ut­sträckning korttidsutbUdade som annars är svåra att nå med samhäUsinfor-mation. Den största förtjänsten med programmen ansågs vara alt kabel-TV tagit upp lokala frågor och atl man låtit Kimnabor medverka i pro­grammen.

Kommitién drar den generella slutsatsen av de båda försöksperioderna atl kabel-TV som den har använts i Kimna bör betraktas som elt självslän-

Prop, 1975/76:110

17

digt medium jämfört med den vanliga televisionen. Kabel-TV är varken en ren ulbyggnad eller en minialyrversion av riks-TV. Den bör i första hand utnyttjas för sådana uppgifler som riks-TV inle kan utföra: all nå speciella gmpper snarare än en allmän publik, all betona den lokala anknytningen och utifrån ett lokalt perspektiv söka skapa förståelse för generella pro­blem. Kabel-TV bör framför alll göras tillgängUg för dem som inle har till­gång lill några andra uttrycksmedel. Den bör användas för utbUdning i vid betydelse och för att ge möjlighet till vidgad debatt om samhälle, konsum­tion etc.

Slutligen anför kommiltén alt det skulle vara av värde om ell lill liden, området och innehållet mer omfattande försök genomfördes med bl. a. er­farenheterna från Kimnaförsöket som utgångspunkt.

2.2   Kommitténs förslag i organisationsfrågan

2.2.1  Utbildningsprogramverksamhetens finansiering

För atl främja produktion av läromedel för små målgmpper ulgår statligt stöd, s. k. produklionsslöd. Kommittén anser all läromedelsförsörjning vad avser bildprogram och kostnadskrävande ljudprogram, i likhet med tryckta läromedel för små målgmpper. bör karakteriseras som ell bristom­råde och atl statligt stöd således bör utgå för dylik bild- och Ijudproduklion inom utbildningsområdet.

Del statliga stödel bör enligl kommitténs uppfattning ulgå direki till pro­ducenten i form av statsanslag. Kommitién avvisar sålunda tanken atl ul-bildningsmyndigheterna - eller elt särskilt planeringsråd - skulle finan­siera produktionen genom alt lägga ul beställningar. De främsta motiven härför är dels alt det inte är möjligt atl skilja mellan planering och produk­tion som ell sådant system skulle förutsätta, dels atl en sådan lösning är svär all förena med de regler som gäller för mndradioverksamhel.

2.2.2  Utbildningsprogramorganets ställning

Enligt kommitténs mening finns inte skäl för atl den stalligl finansierade produktionen av utbildningsprogram skall ske vid två från varandra fristå­ende enheter. Kommittén föreslår därför all TRU och SR/UTB läggs sam­man lill en enhet.

SR/VUX ingår organisatoriskt i SR/UTB men lill skillnad från skolpro­grammen finansieras SR/VUX med mottagaravgifler. Enligl kommitténs bedömning skulle del innebära en olycklig uppsplittring av resurserna om vuxenutbildningsprogram i slörre utsträckning i framliden produceras bå­de inom Sveriges Radio och inom ell frislående utbUdningsprogramorgan. Kommittén föreslår därför atl ulbildningsprogramorganet ges sådana re-

2-Riksdagen 1975/76. 1 saml. Nr 110

Prop. 1975/76:110

18

surser alt del kan svara också för den vuxenulbildningsverksamhel som f. n. bedrivs av SR/VUX. Kommittén framhåller dock alt detta förslag en­dasl avser den verksamhel som f. n. bedrivs inom SR/VUX och som är mycket likartad den som bedrivs inom TRU.

Kommitién diskuterar om utbildningsprogramorganet bör ingå som en enhet i Sveriges Radio, knytas till Sveriges Radio i form av etl dotterbolag, ingå i Liberkoncernen eller vara fiislående.

De skäl som talar för atl ulbildningsprogramorganet skulle placeras inom Sveriges Radio är enligl kommitién lill slor del av praktisk och eko­nomisk natur. Del gäller sambmk av tekniska och personella resurser, ar­kiv av olika slag saml tillgång till det kunnande som finns samlat inom Sve­riges Radio. En placering inom Sveriges Radio medför också alt frågan om ändring av Sveriges Radios ensamrätt till elersändning inle blir aktuell.

Kommittén anser all de skäl som lalav mot en placering inom Sveriges Radio och för en självständig produktionsenhet med egen sändningsrätl i första hand är ulbildningspoliliskt betingade. Det nya utbildningsprogram-organets verksamhel kommer enligl kommitténs uppfattning all i väsentli­ga avseenden avvika från den som Sveriges Radio bedriver. Kommittén betonar alt Sveriges Radios uppgift inom utbildningsseklorn, liksom inom andra samhällssektorer, är i huvudsak all producera program om olika ul­bildningsvägar och utbildningsformer, medan ulbUdningsprogramor-ganels uppgift i huvudsak bör vara atl producera program för olika ul­bildningsvägar och utbildningsformer. Inriktningen av verksamheten kan enligl kommitténs mening inte gmndas på joumalistiska bedömningar utan framför allt på ulbildningspolitiska-pedagogiska bedömningar. Verksam­heten fömtsätter en bred kontakt med hela utbildnings-Sverige för all få fram de mest angelägna behoven och synpunktema på gjorda insatser. Eterdislribulionen är ell säll atl nå vissa målgmpper. Valet av distribu­tionsform måste enligt kommitténs uppfattning i första hand bero på hur man bäst når de avsedda målen.

Enligl kommitténs mening finns del sammanfattningsvis starkare skäl som talar WO/ atl ulbildningsprogramorganet placeras inom Sveriges Radio än skäl som talar/ö/-.

Kommittén har också prövat altemativet att förlägga ulbildningspro­gramorganet som etl dotterbolag under Sveriges Radio. Kommitién konstaterar alt en sådan lösning skulle kunna innebära allt ifrån en så långtgående samordning all den i praktiken påminnerom en organisatorisk inordning i Sveriges Radio lill en så självständig ställning atl dotterbolaget får karaktären av elt frislående företag. Vidare anser kommittén atl gent­emot dolterbolagsallemalivel kan i princip anföras ungefär samma syn­punkter som för alternativet att Förlägga ulbildningsprogramorganet som en enhet inom Sveriges Radio.

Kommittén avvisar också en placering av utbildningsprogramorganet i Liber-koncemen. Enligl kommitténs mening är del i och för sig önskvärt

Prop. 1975/76:110

19

att de statliga resursema samordnas så långt möjligl. En samordning med Liber Läromedel skulle dock fömlsatta antingen all verksamheten finge koncentreras lill produktion av AVM för distribution i form av bandko­pior, filmkopior och trycksaker men inte omfatta program producerade för elerdistribution eller atl det nya företagel skulle ges möjlighet lill elersänd­ning. KommUtén menar all en länkbar möjlighet vore alt Liber kunde pro­ducera program som antingen kunde säljas till Sveriges Radio eller som ge­nom avtal kunde överlåtas till Sveriges Radio för elersändning. Med hän­syn till Libers ställning som kommersiellt läromedelsföretag skulle en så­dan lösning på etl påtagligt sätt mbba förhåUandet mellan läromedelsförla­gen och är därför enUgt kommUténs mening inte realistisk. Enligl kom­mitténs mening är det inte ändamålsenUgt all låta ell företag svara för pro­duktion avsedd enbart för s. k. markdistribution. Det viktigaste skälet här­för är enligl kommUtén atl förfarandet vid produktion av program avsedda för elerdistribution och andra distributionsformer är identiskt. Vidare framhåller kommittén atl man i produktionen bör ulgå från alt de framtag­na bild- och ljudprogrammen bör kunna användas i olika distributionsfor­mer, eventuellt efter bearbetning och att vissa avsnitt t. ex. kan användas i rekryterings- och stimuleringsprogram i TV medan de undervisningsbä­rande delarna Ugger på band. Dessutom menar kommittén att del är nöd­vändigt alt man i många projekt använder sig både av banddistribueral ma­terial och elersändningar för all nå den avsedda målgmppen, t. ex. studie-cirkeldellagare. Kommittén anser atl det i sådana fall skulle bli besvärliga samordningsproblem saml betydligt dyrare om produktionema skedde på var sill håll.

Kommittén betonar vidare de speciella regler som gäUer för elersänd­ningar bl.a. radiolagen, radioansvarighetslagen och avtalet mellan staten och Sveriges Radio angående mndradions programverksamhet. Enligt ra­diolagen äger radioföretaget att med ensamrätt avgöra vUka radioprogram som skall förekomma i mndradiosändning. Vidare föreskriver radiolagen all avtalet mellan staten och Sveriges Radio skall innehålla vissa regler för programmens utformning. Kommittén framhåller därför att beslutanderät­ten över programmens utformning måste ytterst ligga hos radioförelaget, även om projektarbetet sker i en expertgmpp med företrädare för t. ex. oli­ka myndigheter och organisationer. Enligl kommitténs mening innebär detla att man inte utan vidare kan använda program producerade för band­distribution för etersändning. För ett utbildningsprogramorgan med möj­lighet att utnyttja såväl eter- som markdistribution blir det enligt kom­mitténs uppfattning naturligt atl vid produktionen, slutande av avtal m. m. redan från början beakta att materialet kan komma att användas för olika distributionsformer. Kommittén anser att det - med hänsyn till aUa oUka aktiviteter som ryms inom Liberkoncernen - är olämpligt att ge elt sådant förelag rätt till etersändning.

Prop. 1975/76:110

20

Enligl kommitténs uppfattning bör ulbildningsprogramorganet således som en frislående enhet sorlera under utbildningsdepartementet.

2.3   Vissa frågor av betydelse för den närmare organisationen av ut­bildningsprogramorganet

2.3.1 Sändningsrätt i etern

För alt lösa sändningsfrågorna finns, enligl kommittén, följande alterna­tiva lösningar:

-

Sveriges Radio behåller ensamrätten för all mndradiosändning och för­hållandel mellan Sveriges Radio och utbildningsprogramorganet regle­ras i ell särskilt avtal.

-

Regeringen överlåter ensamrätten lill ulbildningsprogramorganet för sändning av utbildningsprogram efter förslag från Sveriges Radio enligt 5 § radiolagen.

-

Utbildningsprogramorganet tilldelas ensamrätt all sända program i ra-

dio och TV inom ramen för de uppgifter som åvilar organet.

I likhel med de synpunkler som 1969 års radioutredning (RUT 69) förde fram i sitt belänkande (SOU 1973:8) Radio i utveckling anser kommittén all programorganet bör ges ensamrätt när det gäller utbildningsprogram i radio och TV. Programorganets ensamrätt att sända i radio och TV bör, ge­nom slalsmakiemas beslul, gmndas direkt på radiolagen och i den stadga som utfärdas för verksamheten. Som motiv för detla anger kommittén all del inte är rimligt all etl företag (Sveriges Radio) skall ha ell formellt an­svar för en omfattande och reguljär produktion som framstäUs av elt annat organ. Detta gäller såväl ansvaret enligt radioansvarighelslagen som an­svarel enligt radiolagen och avtalet mellan slalen och Sveriges Radio. En­ligt del nuvarande systemet kan Sveriges Radio när del gäller del egna ut­budet i radio och TV inle bortse från TRU-programmen när det gäller alt beakta avtalels krav på all programverksamheten i sin helhel skall präglas av skälig balans mellan olika åsikter och intressen. Enligt kommitténs upp­fattning bör det organ som svarar för programproduktionen också bära ansvarel enligl de olika lagar och regler som gäller.

1974 års radioulredning skall enligt sina direktiv la stäUning lUl humvida Sveriges Radio skall behålla ensamrätten lUl alla slags radio- och TV-pro­gram. Slutlig StäUning till frågan om sändningsrätt för det av kommitién fö­reslagna ulbildningsprogramorganet bör därför lösas i samband med ställ­ningstagandena av radioutredningens förslag. Intill dess bör ulbildnings­programorganet, i likhel med vad TRU hittills gjort, under en övergångstid iräffa avtal med Sveriges Radio angående sändningslider m. m.

Beträffande fördelningen av sändningsulrymme anför kommittén att del­ta i första hand bör ske genom överenskommelser mellan Sveriges Radio

Prop. 1975/76:110

21

och ulbildningsprogramorganet. För den händelse en överenskommelse inte kan uppnås bör frågan hänskjutas till en av regeringen utsedd person för avgörande.

2.3.2 Behov av ytterligare kanaler i radio och TV

Frågan om del är önskvärt att etablera särskilda utbildningskanaler i ra­dio och TV har övervägts av kommittén, som därvid har funnit att delta f. n. inle är motiverat. Kommiltén anför dels alt man sannolikl når och in­tresserar en slörre publik för utbildningsprogrammen om dessa varvas med del övriga utbudet, dels atl bedömningarna av behovet av etersänd-ningsutrymme i nuläget inle motiverar att särskilda utbildningskanaler in­rättas.

Kommitién understryker däremot alt del framdeles torde bli aktuellt med en fjärde ljudradiokanal, bl. a. beroende på att lokalradion kommer all medföra återverkningar för programsättningen i alla tre ljudradiokanaler­na.

På TV-sidan kommer utbildningsprogramorganels elersändningsbehov att vara störst under daglid då program för ungdomsskolan och förskolan komnier atl sändas. Kommittén påpekar alt det finns anledning atl räkna med ökad trängsel under dagtid bl. a. till följd av etl ökal utbud av försko­leprogram, och att det därför är angeläget atl pröva om även TV 2 kan an­vändas för programsändningar under daglid.

2.3.3 Förhållande till Sveriges Radio

Kommitién diskuterar utbildningsprogramorganels förhållande lill Sve­riges Radio utifrån två aspekter: dels gränsdragning för programutbudet mellan de två företagen, dels samarbetet för olika områden mellan förela­gen.

När del gäller gränsdragningen mellan Sveriges Radios och del föreslag­na utbildningsprogramorganets verksamhet torde del, enligl kommitténs mening, inle vara möjligl alt precisera uppgiftema närmare än all utbild­ningsprogramorganet skall göra utbildningsprogram och Sveriges Radio svara för övriga program. Man får dock i praktiken räkna med att Sveriges Radio, inom ramen för sin aUmänna programverksamhet, kan komma all göra program som även kunde ha gjorts av utbUdningsprogramorganet och vice versa.

F. n. får TRU utnyttja Sveriges Radios arkiv samt vid behov vissa tek­niska resurser inom Sveriges Radio. Kommiltén menar att del är viktigt alt även del föreslagna ulbildningsprogramorganet ges dessa möjligheter lika-

Prop. 1975/76:110

22

väl som Sveriges Radio kan behöva hyra resurser hos ulbildningsprogram­organet.

2.3.4 Förhållande till myndigheter

Beträffande utbildningsprogramorganels avgränsning mol och samord­ning med ulbildningsmyndigheter m.fl. verksamheter konstaterar kom­mittén atl radiolagen är en viktig utgångspunkt. Radiolagen stadgar all myndighet eller annat allmänt organ inte i förväg får granska eller föreskri­va förhandsgranskning av radioprogram och inle heller förbjuda radio­sändning eller irådsändning på gmnd av dess innehåll. Kommiltén menar atl samma stadganden måste gälla för produktion av utbildningsprogram som sänds i radio och TV.

Kommittén anser atl det är viktigt all relationen lill myndigheterna är väl definierad. Den utbildningsprogramverksamhel som skall bedrivas, va­re sig del är fråga om elersända program eller program som distribueras på annat säll, måste självfallet ha sin utgångspunkt i de mål som samhällel i andra sammanhang lagt fast för olika utbildningsområden. Enligl kom­mitténs bedömning bör utbUdningsprogramorganet ha en självständig ställ­ning i förhållande till myndigheterna. Ett sådanl synsätt synes också bäst överensstämma med radiolagen.

Del gäller alt finna sådana samarbelsformer all berörda utbildningsmyn­digheter kan framföra sina synpunkler samtidigt som utbildningsprogram­organels självständiga ställning inte rubbas. Detla kan ske genom all rådgi­vande kommittéer knyts lill ulbildningsprogramorganet.

2.4 Utbildningsprogramorganels verksamhet m.m.

2.4.1 Verksamhetens inriktning

Inriktning för de olika sektorerna

Kommitién föreslår all ulbildningsprogramorganet inom ramen för de medel som anvisas över riksstalen skall ha lill uppgift all framställa bild-och ljudprogram med eller utan trycksaker för utbildningsseklorema för­skola, ungdomsskola, högskola och vuxenutbildning. Syftet med AVM-utbudet skall vara alt bidra till atl uppnå de mål som samhället formulerat för de oUka utbildningsseklorema. AVM-utbudet bör vidare bidra tiU att stödja den fortgående utvecklingen av nya meloder, presenlalionssätt och arbetsformer i undervisningen i an;5lutning tiU det pedagogiska reformarbe­tet. Genom atl utnyttja mediemas kommunikations- och utlrycksmöjlighe-

Prop. 1975/76:110

23

ter bör AVM-utbudet bidra lUl atl underlätta införandet av aktuella utbild­ningsreformer.

Följande allmänna inriktning bör enligt kommitténs mening prägla verk­samheten inom de olika sektorerna.

Som ett bidrag lill strävan all lillgodose barns behov av en stimulerande uppväxtmiljö syftar förskoleproduklionen till all förmedla informa­tion, stimulera fantasi och känsla saml lill etl aktivt utforskande av om­världen. Insatserna skall vidare hos bamen bidra till slörre självkännedom samt förståelse för och kommunikation med andra bam och vuxna.

Kommiltén föreslår all förskoleproduklionen skall riklas lill följande målgmpper:

D Barn i förskoleåldern D Personal inom förskoleverksamheten D Föräldrar och andra vuxna

Produktionen bör successivt omfatta alla förskolebam i åldrarna 2-6 år. Produktioner bör göras dels för användning i förskoleinslilulioner, dels för hemmavarande bam. Som en utgångspunkt för den särskilda produktionen för förskolan bör ligga den arbetsplan för förskolan som socialstyrelsen har utarbetat. Behovet av ljud- och bUdprogram för och om bam med särskilda behov är enligt kommitténs bedömning stort och dessa bam bör därför ägnas speciell uppmärksamhet i produktionen. Programutbudet för bam med särskilda behov bör utformas så all blinda och synskadade, döva och hörselskadade samt utvecklingsstörda bam ges möjlighet att la emot och bearbeta materialet. Enligt kommitténs mening bör målsätlningen och innehållet i ljud- och bUdproduktionen i huvudsak inte avvika från produk­tionen för övriga bam. Kommiltén menar dock all handikappade bams självkänsla i allmänhet är sämre som följd av motgångar och fördomar som drabbat dem under uppväxten. Program som stimulerar självkänslan samt olika känslo- och vUjeyttringar framstår därför som särskilt angelägna för barn med särskilda behov. Dessutom är språkutveckling och gmndläggan­de begreppsbUdning ofta sämre utvecklade hos dessa bam vUket innebär att programmen även bör stimulera dessa områden. Produktionen skall även omfatta material för stöd till invandrarbams utveckling. Kommittén understryker också vikten av att ett kontinuerligt forsknings- och utvärde­ringsarbete sker i nära anslutning till produktionen för förskolan.

Kommiltén föreslår vidare all behovet av AVM inom ungdomssko­lan bör mötas med ell fortlöpande årligl gmndulbud och, när skäl förelig­ger, med särskilda insalser.

Målgrupp är samtliga skolformer inom ungdomsskolan. Speciellt bör uppmärksammas behoven inom lärarfortbUdningen samt inom vissa brist­områden, t.ex. gymnasieskolan, specialundervisningen, invandramnder­visningen och B-skolan.

Gmndulbudel avser att öka inslaget av konkretion och upplevelse i stu-

Prop. 1975/76:110

24

dierna saml atl underlätta utvecklandet av nya metoder och arbetsformer i skolarbetet. I gmndulbudel bör särskilt betonas aktualitelsaspekler för all i undervisningen underlätta anknytningen både till samhäUsulvecklingen i stort och lill utvecklingen inom olika ämnesområden. Gmndulbudel kan beslå av såväl fristående program som flermedieserier.

De särskilda insatserna kan aktualiseras av olika skäl. Produktionen av­ser att täcka akuta brister i läromedelslillgången inom olika ämnen och skotformer.

Grundutbudet är del fortiöpande årliga utbudet av AVM medan de sär­skilda insatserna mer är av engångskaraktär. Gränsema är ingalunda skarpa. Det som ena årel betraktas som en särskild insats kan påföljande år ingå i gmndulbudel. Gmndulbudel och de särskilda insatserna avser programverksamheten både på riksnivå och på regional nivå.

Enligl kommitténs uppfattning bör den nuvarande ireårsregeln, som in­nebär att AV'Centralema och skotoma måste avmagnetisera programmen efler tre år, ändras. Denna regel försvårar ett rationellt utnyttjande av till­gängliga resurser, efiersom bmksvärdel av åtskiUiga program sträcker sig över en betydligt längre tidsperiod än tre år.

Kommiltén konstaterar all för all ljud- och bildprogram skall nå full ef­fekt i undervisningen fömtsätts en viss beredskap hos lärama. Behandling av metodiska frågor kring användningen av AVM är således enligt kom­mitténs mening en angelägen uppgift i gmndutbildningen och fortbildning­en av lärare. Kommitién konstaterar vidare all informations- och kontakt­verksamheten mellan producent, ÄV-centraler och skolor bör förbättras och byggas ut. Enligl kommitténs mening bör därför en konsulenlverksam­hel liknande den som TRU försöksvis har prövat på regional nivå på vux-enutbUdningsområdel prövas även för ungdomsskolans del.

Utbildningsprogramorganels verksamhet för högskolan skall enligl kommitténs mening syfta tUl alt utgöra elt komplement till de befintiiga produktionsresursema vid universitet och högskolor.

Kommittén konstaterar att institutionema inom högskoleområdet ofla har behov av rent lokalt organiserad läromedelsproduktion. Del är dock inle möjligt att dimensionera de lokala resursema så all all önskvärd pro­duktion kan ske lokalt. Behov för£:ligger av medverkan från regionalt eller centralt organiserade enheter. Med utgångspunkt i den lokala produktions­nivåns resurser har kommittén sökt precisera de funktionsområden där elt UtbUdningsprogramorgan skuUe kunna vara av påtaglig betydelse för ut­veckling av AVM inom högskolesektorn, nämligen n pedagogisk och produktionsteknisk rådgivning D tillhandahållande av avancerad teknik D produktion av mer omfattande AVM-projekt D produktion av läromedel för nya ulbildningar med läromedelsbrist D produktion av utbildningsprogram för etersändning

Kommitién konstaterar också all hell genomarbetade och producerade

Prop. 1975/76:110

25

läromedelspaket som ofta kan nyttjas inom de gmndläggande skolformer­na är mindre användbara inom högskoleseklom. Läromedel som skall kunna utnyttjas utanför den läroanstalt, där de framtagits, bör därför ut­märkas av modulutformning, som tillåter val av önskvärda avsnitt eller re­videring av dem som är inaktuella.

Vad gäller de tekniska möjlighelerna till produktion finner kommitién nuvarande tekniska resurser vid de lokala läromedelscentralema vara tillräckliga för all genomföra största delen av den nu efterfrågade produk­tionen.

Vissa produktioner ställer dock krav på tillgång till avancerad teknik, t. ex. TV-sludio, dock utan alt omfattningen av de samlade behoven vid en enstaka högskola kan motivera en lokal anskaffning av erforderlig utmst­ning m. m. Mol bakgmnd av 1975 års högskoleproposition har kom­mittén diskuterat möjUghetema till etl vidgat regionalt samarbete. Enligt kommitténs mening bör denna fråga utredas vidare.

Kommiltén anser del vidare nödvändigt att någon form av informations­system rörande läromedelsproduktion inom högskoleområdet tillskapas. Dokumentationen bör i första hand avse registrering av filmer och video­band.

Kommitién föreslår vidare atl, i analogi med nuvarande relationer mel­lan SR/UTB och SÖ, avtal bör tecknas mellan ulbildningsprogramorganet och UKÄ om verksamheten för högskolan. Avtalet bör gmndas på gemen­samma undersökningar och bedömningar av högskolans aktuella behov.

En viss del av anslaget tiU utbUdningsprogramorganet bör kunna använ­das för produktion för högskoleområdet. Men ett centrall utbildningspro­gramorgan bör också kunna utföra bestäUningsproduklion från UKÄ eller lokala högskoleenheter. Produktioner avsedda atl etersändas kan enligt kommitténs mening inte la formen av bestäUningsprojekt.

Verksamheten för vuxenutbildningen skall bidra till en vidgad till­gång till vuxensludier genom all tillvarata etermediernas möjligheler atl nå ul lill slora grupper av människor, dels med informaiion om och stimulans till vuxensludier, dels med för medierna lämpade och för målgmppen an­gelägna utbildningsinsatser.

Vidare föreslår kommiltén all ulbildningsprogramorganet skall utveckla läromedel och metoder som är speciellt anpassade för såväl olika former av gmppsludier - särskilt cirkelsludier - som enskilda studier.

I linje med samhällets övergripande mål för vuxenutbildningen, all över­brygga utbildningsklyftorna inom och mellan generationema, bör utbUd­ningsprogramorganet enligt kommittén prioritera insatser för dem som är eftersatta i utbildningshänseende, framför alll korttidsutbildade, fysiskt och psykiskt handikappade och invandrare. Insatserna bör bidra lill alt ge de eftersatta gmpperna ökade möjligheter lill aktivt deltagande i samhälls­arbetet, till förstärkt slällning i arbetslivet och till ökad delaktighet i kullur­livet.

Prop. 1975/76:110

26

Kommittén anser atl utbildningsprogramorganet bör eftersträva en in­riktning av utbud och verksamhel som främjar övergången lill och utveck­landet av etl syslem för återkommande utbildning.

Enligt kommitténs bedömning rnåste ålgärder vidtas för att lösa frågan om framför allt studieförbundens möjUgheter atl anskaffa utmstning för uppspelning av videogram. Detla bör enligt kommitténs mening främsl ske genom att medel anslås inom ramen för anslaget till studieförbundens pe­dagogiska verksamhet. Kommitién menar att man under ett övergångsske­de och för att möjliggöra en försöksverksamhet kan skapa en central re­surs för utlåning eller förhyming av uppspelningsapparalur till olika utbild-ningsanordnare, framför alll lill studieförbund.

Regional och lokal verksamhet

Kommittén har funnit att kontakt- och informationsinsatser på rikspla­net inle är tillräckliga för all stimulera till användning av AVM i det lokala studiearbetet. Behovet av regionalla och lokala kontakter är därför angelä­gel. TRU har sedan år 1972 bedrivit försöksverksamhet med regionala konsulenter i Norrbollens, Östergötiands och Skaraborgs län. Erfarenhe­tema av TRU:s försöksverksamhel med regionala konsulenter är så enty­digt positiva när del gäller möjUghetema alt ge information till de lokala studiecirkelanordnarna och underlätta användningen av rörlig bild och ljud, all kommittén finner del angelägel all ulbildningsprogramorganet kan repliera pä ett betydligt finmaskigare nät av konsulenter än som varil möj­ligt under TRU:s försöksverksamhel. Kommitién påpekar atl motivet med regionala konsulenter inte enbart är att få lill stånd en ökad användning av produkterna utan i lika hög grad en fråga om alt ge produktionsenheten er­farenheter direki från fältet. För den närmaste framliden anser kommitién del vara mest angeläget all utveckla konsulentorganisationen belräffande vuxenutbildningen. Kommittén framhåller dock all den är medveten om all molsvarande behov finns också inom övriga ulbildningsseklorer och föreslår därför all ulbildningsprogramorganet försöksvis bör pröva värdei av regionalt placerade konsulenter även inom andra sektorer.

Såväl TRU som SR/UTB har erfarenheter av regional programproduk­tion. Dessa erfarenheter har enligt kommitténs mening visat att det finns stort intresse för regionall anknutet och producerat studiematerial. I syfte att bygga ul denna verksamhet föreslår kommittén att ett organiserat sam­arbete bör prövas mellan det föreslagna utbUdningsprogramorganet, lokal­radion och lokala utbildningsanordnare.

Avvägning mellan oUka sektorer

Kommiltén har föreslagit atl den vuxenulbildningsverksamhel som be­drivs inom SR/VUX överförs till ulbildningsprogramorganet och således i fortsättningen finansieras med statliga medel. Inom högskoleområdet har kommiltén lagl fram förslag som innebär en utökning jämfört med den relä-

Prop. 1975/76:110

27

tivt blygsamma omfattning verksamheten har f. n.

Hämtöver framslår för kommiltén vissa insalser som speciellt angelägna för ell framlida utbUdningsprogramorgan. Det gäller i första hand all få lill stånd elt ökat programutbud för förskolebam, för handikappade, för in­vandrare samt material för föräldrautbildning. Sammantaget leder detta lill vissa förskjutningar i relalionema mellan olika sektorer i jämförelse med nuläget.

Den nivå som kommittén anger vara lämplig för budgetåret 1977/78 med­ger inte alt all den programverksamhet kan genomföras som kommittén anser som önskvärd. Kommitién anser det dock inle realistiskt atl redan budgelårel 1977/78 kunna uppnå en sådan omfattning. Del bör enligt kom­mittén ankomma på utbUdningsprogramorganet atl i sina anslagsframställ­ningar äska medel för alt under senare budgetår kunna ge verksamheten en sådan omfattning.

Kommiltén understryker alt de i tabeU 2.1 angivna siffroma för budget­året 1977/78 enbart gäller programverksamheten. Till detla skall också läg­gas kostnader för erforderiiga investeringar i teknisk utmstning saml di­stribution. De lolala kostnadema för det föreslagna utbUdningsprogramor­ganet framgår av avsnitt 2.4.8.

Tabell 2.1 Förslag till omfattning av olika delar av utbildningsprogramorganets verk­samhet under 1977/78.1 milj. kr.'

1974/75

1977/78

Ökning milj. kr.

Ökning

i%

Förskola, inkl.

föräldrautbildning

4,7

ca 8

3,3

ca   70

Grundskola, gymnasie-

skola

19,9

ca 23

3,1

ca    15

Vuxenutbildning

13,8

ca 20

6,2

ca   45

Högskola

0,5

ca   1,5

1,0

ca 200

Övrig verksamhet

2,1

ca   2,5

0,4

ca   20

Summa

41,0

ca 55

14,0

' Exkl. investeringar och sändningskostnader men inkl. SR/VUX.

Övrig verksamhet

Kommitién konstaterar att utvecklingen inom del område där ulbild­ningsprogramorganet föreslås arbeta går myckel snabbi. Delta innebär all del kommer all finnas ett betydande behov av information saml av teknisk och melodisk rådgivning. Kommittén föreslår därför atl ulbildningspro­gramorganet skall få möjlighet atl bedriva viss övrig verksamhel som har nära anknytning lill produktionen av utbildningsprogram. De övriga upp­gifter som kommittén därvid anser bli aktuella för ulbildningsprogram­organet är i första hand:

- bevakning och värdering av medie- och metodutveckling inom utbild­ningsområdet

Prop. 1975/76:110

28

-

försöksverksamhet och utvecklingsarbete, t.ex. försök med ny teknik

-

spridning av information om utvecklingen till skilda målgrupper

-

rådgivningsverksamhet av teknisk/pedagogisk karaktär inom utbild­ningsområdet.

Kommittén anser vidare alt det bör vara möjligt för ulbildningsprogram­organet alt i begränsad utsträckning göra produktioner tillsammans med annan part. Kommitién avser här projekl där samarbelsparlnern t. ex. sva­rar för en del av finansieringen, s. k. samprojekl. Kommittén understryker dock alt samprojekl endasl skall göras i undanlagsfall och när särskilda skäl föreligger. Det får inte komma i fråga att samprojekt av olika slag får en sådan omfattning all ulbildningsprogramorganet för sin verksamhel blir beroende av inkomsler vid sidan av statsanslaget.

Med samprojekt avser kommittén inle det samarbete med studieförbun­den som måsle förekomma när det gäller vuxenulbildningsprogram eller SÖ när det gäller program för ungdomsskolan.

Som riktmärken för samprojekl bör enligl kommitténs mening följande gälla: D Målen för projektet måste överensstämma med de mål som gäller för

verksamheten i övrigi. n Speciella skäl måste finnas för en partiell finansiering vid sidan av stats­anslaget. Sådana skäl kan vara t. ex. all en snabb insats är önskvärd och atl ulbildningsprogramorganet inle har medel i sin ordinarie budget all hell finansiera projektet eller atl nya erfarenheter och kunskaper kan erhållas som kan utnyttjas i den fortsalla verksamheten. n Samprojeklen bör avse enstaka insalser och vara tidsbegränsade. D Så långt möjligl bör den externa finansieringen avse vissa komponenler

i etl projekt, t. ex. trycksaker, informaiion, kopieringar och liknande. n Utbildningsprogramorganet avgör humvida ell samprojekl skall kom­ma lill stånd eller inle. D Utformningen av bild- och ljudmaterialen bestäms ytterst av ulbild­ningsprogramorganet. Detla måsle med hänsyn lill de regler som gäller för mndradioprogram gälla för elersända program. Med tanke på all program, som primärt inte avses för elersändning, ändå helt eller delvis bör kunna användas för elersändning i annal sammanhang, skall ulbild­ningsprogramorganet ha yttersta beslutanderätt även för bild- och ljudprogram som distribueras på annal säll än genom etem. När del däremot gäller eventuellt tryckt material kan beslutanderätten vara de­lad mellan parterna. n Del bör också vara möjligl för ulbildningsprogramorganet atl i särskilda fall samarbeta med en part, t. e:i. ell studieförbund. Samarbetsproduk-tioncrav delta slag kan dock inle elersändas. Bild- och ljudmaterialet biir kunna anpassas till studieförbundets speciella målgmpper. I del tryckta materialet bör del också vara möjligt för studieförbundet atl

Prop. 1975/76:110

29

markera de frågeställningar man finner speciellt angelägna all behandla. Kommittén påpekar all den är medveten om all detla slag av samarbele med enbart en part rymmer många problem. Bl. a. blir följden av ell samarbete med t.ex. ell studieförbund all också samarbete med andra studieförbund måsle ske.

Kommittén föreslår också atl utbUdningsprogramorganet under vissa omständigheter skall få framställa utbildningsprogram m. m. på beställning från t. ex. myndigheler eller organisationer. Skillnaden mellari bestäU­ningsproduklion och samprojekl är enligt kommiltén alt beställaren hell svarar för kostnaden för en beställd produktion medan kostnaderna förde­las mellan parterna när det gäller samproduktion. Kommitién föreslår alt följande riktlinjer bör gälla för bestäUningsproduklion: D Målen för projektet måsle överensstämma med de mål som gäller för ut­bildningsprogramorganels verksamhel i övrigi. D Ulbildningsprogramorganet avgör om en önskad bestäUningsproduk­lion skall utföras. Beställaren har den yttersta beslutanderätten när del gäller utformning av både bild- och ljudprogram saml tryckt material. D Beställning kan inte gälla program som direkt är avsedda för etersänd­ning. Del bör markeras i programmet all del är beställaren som är ansvarig och atl ulbildningsprogramorganet endasl utfört produktionen på upp­drag av beställaren.

Hämtöver bör, enligl kommitténs mening, utbildningsprogramorganet ha möjlighet all i likhel med vad som hittills gällt för TRU hyra ut resurser, t. ex. studiolokaler och kamerautmstning. Sådan verksamhet bör dock en­dast ske ulan men för den ordinarie verksamheten.

2.4.2 Utbildningsprogramorganets verksamhetsform

Kommittén diskuterar möjliga verksamhetsformer för det föreslagna ul­bildningsprogramorganet. nämligen myndighet, aktiebolag och stiftelse. Vid en vägning av olika synpunkter finner kommittén all del inte kan anses ändamålsenligt atl inrätta ytterligare en ulbildningsmyndighet. Myndig­hetsformen är dessuiom inle förenlig med de radiorällsliga reglema och framför allt då radiolagen. Kommittén anför vidare alt myndighetsformen ler sig olämplig med hänsyn till verksamhetens art.

Vid valet mellan aktiebolag och stiftelse synes del kommittén all aktie­bolagsformen främst är avsedd för verksamhet med en inriktning på klart definierade lönsamhetskrav, som siktar till en rimlig avkastning på del eg­na kapitalet på lång sikl. Visseriigen drivs Sveriges Radio som aktiebolag, men ulbildningsprogramorganet kommer atl skilja sig från Sveriges Radio bl. a. beträffande finansieringen, som föreslås ske med statliga medel. Med hänsyn lill den icke kommersiella karaktären och finansieringen över stals-

Prop. 1975/76:110

30

budgeten kan kommittén inte förorda all den föreslagna verksamheten be­drivs i aktiebolagsform.

Kommittén föreslår atl ulbildningsprogramorganet drivs som en slallig stiftelse. Organet blir därigenom i likhel med Sveriges Radio en självstän­dig juridisk person och kan ha egna fordringar och skulder, sluta avtal samt uppträda som part inför domstol ei:c. Efiersom detaljerad civilrätislig lag­stiftning saknas för stiftelseformen föreslår kommiltén att de regler som bör gälla för stiftelsen bör las in i dess stadga.

2.4.3 Utbildningsprogramorganets styrelse m. m.

Kommiltén föreslår all styrelsen för ulbildningsprogramorganet skall bestå av sju ledamöter, varav fem ulses av regeringen. Styrelseledamöter­na bör ha sakkunskap inom utbildningsområdet i stort, medielekniken samt belräffande juridiska och ekonomiska frågor. Även om ingen slyrel­serepresentalion är föreskriven för anslällda i verksamheter som bedrivs i stiftelseform anser kommitién alt två representanter för de anslällda med vardera en suppleant bör ingå i styrelsen. I huvudsak samma regler som gäller för personalrepresentanter i statliga lekmannastyrelser bör gäUa för dem i utbildningsprogramorganels styrelse.

Kommittén avvisar således tanken atl styrelsen skulle beslå av repre­sentanter för olika myndigheter och organisationer. Kommittén motiverar denna ståndpunkt med all en styrelse med företrädare för olika intressen­ter blir för omfattande för att kunna fungera effektivt samt atl del inle är praktiskt möjligl för en styrelse för en verksamhet som här avses alt utöva något reellt inflytande över de enskilda projekten. Kommittén påpekar dock atl den är väl medveten om behovet av nära kontakt med utbildnings­myndigheter och organisationer. Dessa kontakter bör enligt kommitténs mening ske dels genom del löpande arbetet från dag lill dag, dels genom in­rättandet av särskUda expertgmpper, s. k. rådgivande kommittéer, inom de olika utbUdningssektorema och dels genom ett samråd motsvarande det som nu i avtalet meUan staten och Sveriges Radio är föreskrivet mellan Sveriges Radio och utbildningsmyndighetema.

Kommitién föreslår atl fyra rådgivande kommittéer knyts lill ulbild­ningsprogramorganet. De rådgivande kommittéerna för förskole- och vuxenutbildningssektorerna bör i stort sell ha den sammansättning som de båda experlgmppema nu har inom TRU, medan den för ungdomsskolan bör ha ungefär den sammansättning Sveriges Radios skolkommitté har. För högskolan bör motsvarande kommitté inrättas med representanter för UHÄ, högskolor, lärar- och elevorganisationer. Dessa kommittéer skall enligt kommitténs förslag vara rådgivande till styrelsen och ledningen för verksamheten. De bör höras innan förslag tiU anslagsframställning före­läggs styrelsen och projekt- och målgmppsinriklning inom resp. sektor bör diskuteras inom resp. kommitté. Kommiltén understryker dock alt

Prop. 1975/76:110

31

kommiltéema i huvudsak skall befalla sig med den övergripande plane­ringen och inriktningen inom resp. sektor. Ledamötema i de rådgivande kommiltéema bör ulses av styrelsen för viss tid. förslagsvis tre år.

Utöver de rådgivande kommiltéema och det särskilda samrådsförfaran­det föreslår kommiltén att ett särskilt representantskap eller förvaltnings­råd knytes lill styrelsen. 1 delta förvaltningsråd bör ingå 15-25 personer, vilka utses av myndigheter, folkrörelser, lärar- och elevorganisationer m. fl. Uppgiften för förvaltningsrådet, som bör sammanträda ca två gånger per år, är att såsom rådgivande organ för styrelsen vara ett forum för dis­kussion av övergripande frågor som rör inriktningen av verksamheten och fördelningen i stort mellan olika sektorer.

2.4.4 Vissa juridiska frågor

Lag- och avialsfrågor

Kommiltén diskuterar vilka konsekvenser förslaget om atl inrätta ell ut­bUdningsprogramorgan med egen sändningsrätt får för den gällande radio-lagstiftningen. Enligt kommitténs mening bör inte ett särskilt avtal tecknas mellan staten och ulbildningsprogramorganet. De regler som erfordras bör i stället tas in i stiftelsens stadgar.

Stadgar för stiftelsen

Med hänsyn lill anslagsfinansieringen och ändamålet med verksamheten föreslår kommittén alt stiftelsens stadgar fastställs av regeringen.

Enligl kommitténs förslag bör stiftelsen få räll atl inom ramen för sitt än­damål avgöra vilka radioprogram som skall förekomma i sändning från sändare här i rikel. Med hänsyn lill stiftelsens statliga karaktär bör besläm­melse härom intas i stiftelsens stadgar och inle i ell avtal mellan staten och stiftelsen. Vidare anser kommittén atl sändningsrätlen bör skyddas på lik­nande säll som Sveriges Radios ensamrätt enligl avtalet mellan slalen och bolaget. Delta avtal gäller för en tioårsperiod och kan under avtalstiden sä­gas upp endasl om bolaget bmtit mot avtalet. Ledning för hur frågan skall lösas i förevarande fall kan hämtas från del förslag lill stadgar för stiftelsen Sveriges Radio som lades fram av 1960 års radioulredning. Enligl detta för­slag skulle stadgarna för Sveriges Radio gälla för fem år i laget med auto­matisk förlängning om Kungl. Maj:t inle beslöt om ändring. Under giltig­hetstiden skulle, föreslog ulredningen, Kungl. Maj:t få ändra stadgarna i fall del skedde med godkännande av minst sex ledamöter i stiftelsens sty­relse och efter bemyndigande av riksdagen. Kommittén anser atl en lik­nande konstmktion bör väljas för del nya ulbildningsprogramorganet. Stadgarna föreslås gälla för sex år i taget och föriängas om regeringen inte beslutar om ändring. Regeringen får även under giltighetstiden meddela

Prop. 1975/76:110

32

beslut om ändring i fall det godkänns av en kvalificerad majoritet inom stif­telsens styrelse.

Sändningsrätlen kräver prograrnregler av molsvarande slag som åler­finns i avtalet mellan staten och Sveriges Radio. Dessa regler bör i tillämp­liga delar också gälla sådana program som inte mndradiosänds. I övrigt bör stiftelsens verksamhel ges så fria former som möjligt och inte regleras annat än genom ett begränsat antal allmänna föreskrifter. Det ankommer på stiftelsens styrelse alt genom arbetsordning eller på annal säll utfärda närmare bestämmelserom verksamhetens bedrivande.

Den bestämmelse i 6 § i avtalet mellan staten och Sveriges Radio som fö­reskriver att programverksamheten skall bedrivas med beaktande av ljud­radions och televisionens cenirala slällning i samhällel har inle införts i stadgarna eftersom bestämmelsen i 26 § i förslaget lill stadgar för stiftelsen får anses tillgodose de ändamål som avses med avtalets beslämmelse.

Samrådet med berörda myndigheler och organisationer har enligt kom­mittén grundläggande betydelse för verksamheten. Det samråd som före­slås ske genom förvaltningsrådet och de rådgivande kommiltéema bör reg­leras i stadgarna men inle bindas genom detaljerade föreskrifter.

Det nu gällande avtalet mellan staten och Sveriges Radio innebär bl. a. atl Sveriges Radio har ensamrätt all bedriva utbildningsverksamhet i mnd­radion. Avtalet gäller t. o. m. den 30 juni 1977. Om avtalet alltjämt gäller när stiftelsen skall börja sin verksamhet, måste radioprogramverksam-helen inom stiftelsen under en övergångsperiod bedrivas i samverkan med Sveriges Radio på sätt som nu gäller för TRU. Programansvaret kommer därmed all åvila Sveriges Radio och ej stiftelsen. Beslämmelser om stiftel­sens sändningsrätl i fråga om utbildningsprogram i mndradion och riktlin­jer för denna verksamhel kan under sådana förhållanden ingå i stadgarna försl sedan nu gällande radioavtal upphört att gälla.

Kommiltén framhåller atl vid utformningen av stadgama ledning främsl har hämtats från stadgarna för Stiftelsen Institutet för rikskonserter, avta­let mellan slalen och Sveriges Biografägareförbund m. fl. i dess lydelse från 23 febmari 1972 saml del förslag till stadgar för Stiftelsen Sveriges Radio som lades fram av 1960 års radioutredning. Riktlinjerna för radioprogram-verksamheten har, utom 26 §, i tillämpliga delar överförts från avtalet mel­lan staten och Sveriges Radio.

Kommitténs förslag till stadgar för stiftelsen avslutar denna redogörelse för kommitténs betänkande (s. 45).

Granskning av utbUdningsprograin

Utbildningsprogram kan beröras av både radionämndens och lärome­delsnämndens granskning.

Radionämnden. I radiolagens 7 § stadgas atl granskning av radiopro­gram som förekommit i mndradiosändning görs i radionämnden. För ut­bildningsprogram gäller samma regler som för övriga mndradioprogram.

Prop. 1975/76:110

33

Samtliga program som anmäls lill radionämnden granskas. Nämnden kan också själv besluta om granskning av program.

Läromedelsnämnden. Den inom SÖ inrättade läromedelsnämnden har lill uppgift all granska alt läromedlen är objektiva och atl deras innehåU även i övrigt inle strider mot mål och riktiinjer i läroplanema. Nämnden skall granska alla centrala läromedel i samhällsorienterande ämnen saml i reUgionskunskap i gmndskolan och i övriga obUgatoriska skolformer samt i gymnasieskolan, privatskola som avses i privalskolesladgan saml kom­munal och slallig VuxenutbUdning. Nämnden kan efler eget initiativ eller efter anmälan från t. ex. enskild person eller organisalion granska även cenirala läromedel i andra ämnen än de samhäUsorienterande.

Enligl kommitténs mening bör följande gälla i fråga om granskning av lä­romedel som innehåUer bild- och ljudprogram:

D Den granskning som utförs av radionämnden och läromedelsnämnden avser i båda fallen objektiviteten men utifrån olika utgångspunkter. Ra­dionämnden övervakar all Sveriges Radio utövar sin ensamrätt opar­tiskt och sakligt samt i övrigi efter de riktUnjer för programverksamhe­ten som faststäUts i avtalet mellan staten och Sveriges Radio. Lärome­delsnämndens granskning avser humvida läromedlens innehåll slår i överensslämmelse med läroplanernas mål och riktiinjer. D Alla utbUdningsprogram som har sänts i etern bör kunna granskas av ra­dionämnden. De eterdislribuerade programmen bör normall uppfyUa kraven enUgt avtalet mellan staten och Sveriges Radio (enUgt kom­mitténs förslag bestämmelsema i stadgama för det föreslagna utbUd­ningsprogramorganet) .

Kommitién anser att del bör ges utrymme för radionämnden all i sin granskning av etersända program också ta hänsyn lill eller beakta atl elt utbildningsprogram i vissa fall kan behöva bedömas även i relation till andra komponenter inom samma flermediepaket. I första hand bör det vara möjligt för utbUdningsprogrammen att kunna balansera genom andra etersända program inom samma programserie/projekt. I andra hand bör nämnden kunna beakta den balansering som i vissa fall kan ske genom andra komponenter än program. I båda fallen bör i eller i an­slutning lill programmen redovisas på vad säll det enskilda programmet står i relation till andra program och annat material. Dessa upplysningar bör bedömas som väsentliga för dem som utnyttjar programmen.

Kommitién föreslår atl 2 § i instmklionen för radionämnden komplet­teras med elt förtydligande tillägg med innebörden att nämnden när sär­skilda skäl föreligger får beakta material som ej ingår i sändningen men som lUlhör utbildningsprogrammet. D Kommittén anser att läromedelsnämndens granskning av centrala läro­medel i samhäUsorienterande ämnen, vari ljud- och bildprogram ingår, bör omfatta samtiiga komponenter i läromedlet, således även program­men. Läromedelsproducenten ansöker hos statens institut för lärome-

3-Riksdagen 1975/76. i saml. Nr 110

Prop. 1975/76:110

34

delsinformation om att läromedlet ifråga skall godkännas som centralt läromedel. Därefier översänder institutet ärendet till läromedelsnämn­den för objektivitetsgranskning, UtbUdningsprogramorganet bör därför svara för att statens institut för läromedelsinformation och läromedels­nämnden förses med samtliga de komponenter som bör bli föremål för obligatorisk granskning. Ljud- och bildprogrammen bör därvid tillhan-dahåUas i bandad form. Ulbildningsprogramorganet avgör självt om programmen skall sändas in för granskning före eller efter etersändning.

Om programmen sänds in till statens institut för läromedelsinformation för registrering som centralt läromedel före etersändning är detta därige­nom också all betrakta som frivUlig förhandsgranskning som utbUdnings­programorganet på eget initiativ och i eget intresse hemställer om för att få bedömt om programmen är i överensstämmelse med läroplanens mål och riktlinjer och om de således kan godkännas för användning som centrala läromedel i samhäUsorienterande ämnen i skoloma. Sådan frivUlig för-handsgranskning innebär inte broll mot radiolagens censurparagraf (§ 8), då ulbildningsprogramorganet självt avgör vUka hänsyn man skall ta till lä­romedelsnämndens synpunkter på programmen innan de sänds i etem.

Tabell 2.2. Förslag till granskningsförfarande av utbildningsprogram i radionämnden och läromedelsnämnden.

Radionämnden

Läromedelsnämnden

1.      Etersända program utan kopp-

. ling till andra komponenter.

a)

Centrala läromedel

b)

Icke centrala läromedel

2.     Etersända program med kopp­

ling lill andra komponenter.

a) Centrala läromedel

b) Icke centrala läromedel

Granskning avser programmens överensslämmelse med utbild­ningsprogramorganels stadgar (f. n. avtalet mellan staten och Sveriges Radio).

Kan granskas Kan granskas

Kan granskas

(jäller program men med beaktande

av andra komponenter när särskilda

skäl föreligger.

Kan granskas

(jäller program men med beaktande

av andra komponenler när särskilda

skäl föreligger.

Granskningen avser centrala läromedels (enl. SFS 1974: 438) överensslämmelse med läroplanemas mål och riktlinjer

Granskas' Ej aktuellt

Alla komponenler granskas'

Ej aktuellt

Icke elersända program med eller utan koppling lill andra komponenter.

a)

Centrala läromedel

b)

Icke centrala läromedel

Ej aktuellt Ej aktuellt

Alla komponenler granskas' Ej aktuellt

' Gäller obligatoriskt för cenirala läromedel i SO-ämnen.

Prop. 1975/76:110

35

Granskning efler elersändning kan t.ex. ske när utbildningsprogram­organet önskar få etl tidigare etersänl program eller en programserie re­gistrerat som centralt läromedel i ell samhällsorienterande ämne. Gransk­ning av cenirala läromedel i andra ämnen än samhäUsorienterande ämnen, som kan ske till följd av anmälan eller på nämndens eget initiativ, får fömt­sättas alltid ske efler elersändning.

Enligl vad som här föreslagils avgör ulbildningsprogramorganet självt om och när utbildningsprogram skall sändas in lill läromedelsnämnden för granskning och den frivilliga förhandsgranskning som ibland kan förekom­ma inskränker inle utbildningsprogramorganets ensamrätt alt avgöra vad som skall sändas i etem.

Sammanfattningsvis föreslår kommitién atl granskningen i radionämn­den och läromedelsnämnden bör ske i enlighet med tabell 2.2.

Upphovsrättsfrågor

I betänkandet redogörs dels för tillämpningen av upphovsrättsreglema för den allmänna programverksamheten inom Sveriges Radio och dels för skilda upphovsrältsliga frågor som TRU kommit i kontakt med i sin verk­samhet.

Kommitténs principiella utgångspunkt är att det material som produce­ras skaU komma tiU största möjliga användning och i de former som använ-dama önskar.

TRU och i viss ulslräckning även SR/UTB har slutit avtal med upphovs­män i syfte att friköpa del producerade materialet. Friköpen har inneburit att fri bandning och försäljning eller utiåning av bandkopior från t.ex. ÄV-centraler och bibliotek möjliggjorts.

Nordiska upphovsrättskommittén (Ju 1970:62) föreslår i elt delbetän­kande avgivet i febmari 1974, att den nuvarande rätten vad gäller radio­program bibehålls Vidare föreslås att inspelningsrätten utsträcks till att även omfatta bildupptagning av elersända TV-program. De sakkunniga förordar dock att den fria inspelningsrätten begränsas till att avse program som utsänds i undervisningssyfte. Reellt innebär detta beträflfande rätten att spela in radioprogram en inskränkning i jämförelse med gällande regler. Undantag görs vidare för filmer och videogram. Vad gäller den tid under vUken inspelningen får bevaras föreslås att den nuvarande Ireårsregeln upphävs och atl beslut om en ny tidsgräns fattas på administrativ väg. För­slagen innebär även att en gjord inspelning får mångfaldigas. 1 fråga om verk som inte omfattas av förslagen tiU fri inspelningsrätt anser upphovs­rättskommittén att avtal bör slutas mellan det allmänna och upphovsmän­nens organisationer.

I avvaktan på atl de upphovsrättsliga frågorna får en tiltfredsstäUande lösning genom avtal eller lagstiftning är del enligt kommitténs mening nöd­vändigt att UtbUdningsprogramorganet friköper sina produkter i likhel med vad som hittills skett av TRU.

Mol bakgmnd av bl.a. nordiska upphovsrättskommitténs förslag tog

Prop. 1975/76:110

36

nordiska ministerrådet upp frågan om upphovsrättens funktion i etl vidare kulturpoUtiskl sammanhang. Ministerrådet fattade i maj 1975 beslut om en översyn av den nordiska upphovsrättslagstiftningen. Rådet antog därvid vissa riktUnjer som skall ligga till gmnd för revisionsarbetet. Delta skall bedrivas i nationella kommittéer. Direktiven för den svenska kommittén har utfärdats i mars i år. 1 direktiven anges bl.a. att utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt bl. a. när det gäller vissa frågor om rätt atl spela in TV-program för undervisning.

2.4.5 Distributionsfrågor

Eterdistribution

Kommittén anser atl eterdistribution av utbUdningsprogram kommer all vara nödvändig under lång lid framåt. Möjligheterna alt distribuera och spela upp program i form av t. ex. kassetter ökar visserligen stadigt, men del finns en rad situationer där distribution via etem är bästa lösningen.

Behov av elerdistribution föreligger för samtiiga ulbildningsseklorer. Ul­över behoven av lid för rikssändningar finns ell ökal behov av regional sändningstid för ljudradio.

Kommittén beräknar all sändningstid i TV under daglid behövs för för­skole- och skolsändningar, vissa vuxenulbildningsprogram saml eventuellt för högskoleprogram. Då TV-kanalema kan behöva dagtid för reprissänd­ningar etc. anser kommittén atl även TV 2 bör öppnas på dagtid. För ut­bildningsprogramorganet erforderlig lid kan sedan disponeras i lämplig ka­nal. Kommittén bedömer alt ca fyra timmar per vecka under mellantid (lördagar och söndagar före kl. 19 saml vardagar kl. 17-19) erfordras för sändning av förskoleprogram saml för repriser av skol- och vuxenpro­gram. Omkring hälften av sändningstiden under mellantid bör förläggas liU lördagar och söndagar. Även ulan slörre ökningar av utbudet erfordras 3 -4 timmar per vecka under kvällstid.

För ljudradiosändningar erfordras dagtid under vardagar i en kanal un­der ca tolv timmar per vecka samt under lördagar och söndagar ca tio tim­mar per vecka. För program i t. ex. samhällsämnen och elementär svens­ka önskar kommUtén sändningstid inte bara i P2 utan även i Pl och P3. Kommitién anser vidare att de regionala sändningarna i ljudradion bör kunna rymmas inom ramen för ovan angiven tid.

Utöver de sändningstidsbehov som huvudsakligen avser terminslid, dvs. slutet av augusti-millen av december och slutet av januari-millen av maj, berörs också vissa tider under sommaren. Detta gäller för t. ex. vissa vuxenkurser i Pl och för reprissändningar av förskoleprogram i TV.

Kommittén beräknar del sammanlagda sändningsutrymmel i TV för del föreslagna utbildningsprogramorganels verksamhel till ca 500 timmar, var-

Prop. 1975/76:110

37

av drygt hälften på dagtid. För sändning av utbUdningsprogram i ljudra­dion beräknas en sammanlagd sändningstid om ca 1000 timmar per år.

Annan distribution

Kommiltén ulgår från atl det för etl utbUdningsprogramorgan bör vara en strävan all finna den för användarna lämpligaste distributions- och an­vändningsformen för såväl eter- som annan distribution. En samlad och lättillgänglig information om vad som finns atl tillgå i fråga om bild- och ljudprogram bör också åstadkommas.

Enligl kommitténs mening behöver registrering och informaiion av ak­tuellt bild- och ljudmaterial inom utbildnings- och kulturområdena inle kopplas samman med frågan om distribution av materialet. Del kan i släUel vara en fördel alt ha flera distributörer av framför alll rörlig bild.

Kommitién finner del angelägel alt insatser görs för alt underlätta för användarna både atl få informaiion om vad som finns alt tillgå beträffande rörlig bUd och på etl enkelt sätt erhåUa önskat material. Kommitién fram­för några principförslag tiU lösning av registrerings-' resp. dislributionsfrå-goma.

Med hänsyn till registrerings- och informationsaspektema delar kom­miltén upp utbudet av bUdprogram inom utbUdningsområdet i tre kategori­er: för det första material av intresse främst för skolan, dvs. fUmer, band och kassetter som anknyter tUl läroplanema för de olUca skolstadiema, för det andra material för högskolan som ofta är mer specialinriklat och mer faktabetonat än material för skolan (t. ex. medicinsektom) och för det tred­je material som efterfrågas inom vuxenutbUdningen och av alla de organi­sationer och institutioner som arbetar inom kulturområdet. För alla kate­gorierna avser kommittén såväl material producerat inom landet som im­porterat material.

Kommittén påpekar alt en registrering antingen kan ske på etl ställe eller också delas upp kalegorivis. Kommunsamköps filmseklion svarar nu för skolområdet. Kommittén menar all ett utbUdningsprogramorgan bör, som specialist på bild och ljud, kunna ha en funktion inom högskoleområdet. Med den roU, som utbUdningsprogramorganet enligl kommitténs förslag bör få som centrall serviceorgan för bild och ljud inom högskoleområdet, kan del enligt kommUténs uppfattning vara naturligt all all registrering för högskolan sker hos utbUdningsprogramorganet. Detta kan också un­derlättas av det internationella kontaktnät som enheten måste ha.

För den tredje kategorin, vuxenulbUdningsområdet saml kultursektorn, har möjligheten all utnyttja Kommunsamköps organisation diskuterats. Från olika håU har dock hävdals all ell samlat ansvar för såväl registrering som distribution bör åvila slalen eller en av mollagama gemensaml ägd or-

' Med registrering avser kommittén inspelning och arkivering. 1 detta begrepp in­kluderas även information om det registrerade materialet saml upplysning om var materialet kan erhållas.

Prop. 1975/76:110

38

ganisalion och inle kommunema. En ceniral registrering skuUe, som un­derslmkits i propositionen om den statliga kulturpolitiken 2 (prop. 1975: 20), medföra slora fördelar. Den överblick som ell framtida utbUd­ningsprogramorgan får över en stor del av bild- och ljudområdet kan tala för alt en sådan funktion knyts lUI detla organ. Å andra sidan faller kultur­området lill stora delar utanför utbUdningsprogramorganels ansvarsområ­de.

Om en lösning väljs som innebiir registrering av de tre kategorierna på skilda håll bör genom användning av data behövlig samordning kunna ske. Kommiltén anser del angeläget alt frågan om registrering av rörlig bild får en snabb lösning. Del har legal utanför kommitténs uppdrag alt närma­re analysera denna fråga. Kommittén föreslår därför all en särskild utred­ning tillsätts. Kommitién anser all; följande tre organisatoriska altemativ i första hand bör övervägas.

D Registrering organiseras efler mollagargmpper. Kommunsamköps verksamhel fortsätter direki inriktad på förskola, gmndskola och gym­nasieskola. Ulbildningsprogramorganet svarar för registrering av mate­rial för vuxenutbildnings- och kulturområdet. En särskild enhet för registrering av rörlig bild inrättas inom ulbild­ningsprogramorganet. D En särskild frislående enhet inrättas. Här kan eventuellt en samman­koppling göras med del av dataarkiveringskommittén (U 1968:48) i be­tänkandet (SOU 1974:94) Bevara ljud och bild föreslagna arkiverings-systemel eller med den registrering av läromedel som sker inom siatens institut för läromedelsinformalion.

Kopiering och distribution

I och med den ökade tillgången på videokasseltspelare kommer utnytt­jandet av befintligt material, svenskl och utländskt, all öka kraftigt. Hur snabbi denna utveckling kommer all gå beror bl.a. på hur de upphovs-rättsliga frågorna löses. Kommitiién anser dock atl möjligheterna alt ut­nyttja befintligt material bör kunna bli slora för icke-kommersielll bmk inom t. ex. utbildningsområdet. Delta kommer all ställa anspråk på kopie­ringsresurser för rörlig bild. Den kopiering som behövs för ulbildnings-och kulturområdet bör ske utan vinstintresse.

Liksom belräffande registrering kan kopieringen antingen ske hell frislå­ende eller kopplas lill produktionen av röriig bild. Kommitién anser att flera skäl talar för att kopieringen t. v. bör ske i anslutning tUl utbild­ningsprogramorganels verksamhel. Ulbildningsprogramorganet måste dis­ponera kopieringsresurser för att kunna mångfaldiga det egna materialet. Överföring lill videokassett innebär oftast behov av professionell utmst­ning för uppspelning av moderband. För all kunna utnyttja ell befintligt material behövs ofla bearbetning, vUkel i sin lur innebär behov av både teknik och sakkunnig personal. Om kopieringsresurser (elektronik) samlas på etl ställe kan beställningar samordnas t. ex. via distributören. Kopiering

Prop. 1975/76:110

39

kan också ske på den lediga maskinlid som uppslår i produktionen.

Kommittén framhåller atl TRU har byggt upp en kopieringsresurs som utnyttjas i stigande omfattning. Om behovet av kopiering inom kulturom­rådet (t. ex. av videoskivor) blir så stort all det kräver en separat resurs, kan en sådan inrättas vid senare tidpunkt. Dessa frågor skulle en utredning om regislreringsfrågorna också kunna överväga. Kommittén anser del dock angeläget alt en eventuell utredning inte innebär något hinder för atl utbildningsprogramorganet disponerar egna resurser för kopiering av vi­deokassetter.

Distributionen av rörlig bild bör enligl kommitténs mening liksom i dag ske via olika distributörer. Där så är lämpligt sker distributionen direkt från producenten (t.ex. ulbildningsprogramorganet). I andra fall utnyttjas annan distributör, t. ex. Föreningsfilmo eller Liber Läromedel. Här bör också nämnas biblioteken, som enligt kommitténs mening kommer att ut­göra ett viktigt led i distributionen av rörlig bUd. Biblioteken kan vara pri-märdistribulörer, dvs. erhålla material direkt från producenten, eller se­kundärdistributörer där mterialet kommer från t. ex. en fUmdistribulör el­ler en AV-cenlral.

Såväl TRU som SR/UTB erhåller i dag medel för elerdistribution på sär­skilda anslagsposter inom resp. anslag. Dessa medel ulgår för att täcka te­leverkels sändningskostnader. Kostnaderna för de program SR/VUX sän­der betalas inom ramen för Sveriges Radios sändningsanslag. Kommittén anser all det är viktigt all elt framtida utbildningsprogramorgan har möjlig­het alt välja distributionsform i varje särskilt fall. Distribution av program i form av filmkopior eller videokassetter kan i många fall klaras ulan särskil­da kostnader för producenten. I andra fall, t. ex. när det gäller program för små målgmpper såsom olika gmpper av studerande med särskilda behov, måsle även distributionen subventioneras. Kommittén påpekar atl kostna­dema för delta visserligen inle uppgår till samma storleksordning som för elersändning men all de likväl bör beaktas. Det är också angelägel, fram­håUer kommiltén, atl vid beslul om projekt hänsyn kan las lill samtiiga kostnader, dvs. också lill distributionskostnader. Kostnaderna för eter­sändning är så slora all i vissa fall andra distributionsvägar bör övervägas enbart av kostnadsskäl.

Kommitién anser det därför angelägel all frägan om en särskild anslags­post för sändningskostnader tas under övervägande. Ett skäl till att det i dag finns en särskild anslagspost för sändningskostnader är televerkets behov av atl veta omfattningen av de medel verkel kommer all disponera. I ell läge med varierande distributionsformer måsle detta lösas på ell annat säll. Det kan ske genom atl leleverkel för varje budgetår erhåller en garan­ti om ell visst minimiantal sändningslimmar och därmed anslagsmedel.

Kommiltén föreslår atl sändningskoslnadema antingen inkluderas i pro-duklionsanslaget eller, om en särskild anslagspost för distribution behövs, denna avser olika former av distribution. Ulbildningsprogramorganet bör

Prop. 1975/76:110

40

också enligl kommittén ha vissa möjligheler att kunna flytta medel mellan anslagsposterna.

2.4.6   Förlagsverksamhet

Trycksakproduktionen utgör en integrerad del av de projekl och flerme­diemalerial som SR/UTB och TRU producerar. SR/UTB svarar genom sin skolmalerielsektion för produktion och distribution av trycksaker som hör till skolprogrammen och SR/VUX har producerat kurslitteratur i samarbe­te med Sveriges Radios förlag. TRU har producerat trycksaker såväl i egen regi som i samarbele med olika förlag.

Enligl kommitténs mening bör utbUdningsprogramorganet i väsentlig ut­sträckning kunna förlägga trycksaker. Genom en sammanläggning av SR/UTB och TRU uppkommer en sådan resurs bestående av skolmateriel-sektionen och de personer inom TRU som i dag handlägger förlagsfrågor. Härigenom skulle utbildningsprojj-amorganet få en förlagsresurs som i stort sell har samtiiga resurser som erfordras för atl svara för produktion, distribution och marknadsföring av trycksaker. Kommittén anser atl ut­bUdningsprogramorganet i huvudsak bör svara för produktion av de tryck­saker som ingår i flermedieprojekt. 1 vissa fall är det dock fördelaktigt att söka samarbete med ell annal förlag. Skäl för sådanl samarbele kan vara atl förlaget i fråga har tillgång till speciell sakkunskap och speciella resur­ser eller att förlaget har bättre möjligheter atl nå ul lill den avsedda mål­gmppen genom en väl inarbetad marknad.

Kommitién anser det viktigt alt utgivning av läromedel inle dubbleras i den mån detta kan undvikas. Ulbildningsprogramorganet bör därför infor­mera andra läromedelsförlag om vilka insalser som planeras för all på så sätt undvika dubbleringar.

Kommittén anser alt utbUdningsprogramorganet måsle ha möjlighet atl kunna subventionera också trycksaker. Del gäller framför allt komplette­rande trycksaker som ges ul liU etersända program och som försäljs lill all­mänheten via Pressbyrån, bokhandeln etc. Riktpunkten bör dock vara all trycksaksproduktionen skall vara självbärande. Produkterna bör säljas tUl självkostnadspris, dvs. med full kostnadstäckning, men någon vinst bör in­le ullagas. Rimlig säkerhetsmarginal bör dock enligt kommittén finnas.

2.4.7   Resursbehov

Personal

Vid beräkningar av personalresurser utgår kommittén från atl den perso­nal som f. n. finns anställd på TRU, SR/UTB inkl. SR/VUX kommer att er­bjudas anstäUning hos utbildningsprogramorganet. Vid årsskiftet 1974/75 uppgick antalet tjänster vid TRU och SR/UTB till sammanlagt 277,5. Dess­utom ingick ett antal tjänster som SR/UTB betalar för inom Sveriges Ra-

Prop. 1975/76:110

41

dios centrala organisation saml Ijänster inom tekniken för vUka SR/UTB genom sitt garantiåtagande svarat för. Sammanlagt uppgick detta anlal tjänster lill 66. Kommittén påpekar alt den föreslagna utökade verksamhe­ten kommer atl kräva personal utöver den som idag finns vid TRU och SR/UTB. Ökningen i antalet Ijänster bör dock begränsas dels med hänsyn till tillgången på frilansresurser, dels för all få en rimlig balans i förhåUan­det mellan fasta och rörliga kostnader. I likhet med vad som hittUls gällt för TRU, bör utbildningsprogramorganets styrelse enligl kommitténs uppfatt­ning ha möjlighet atl påverka utnyttjandet av statsanslaget. Detta gäUer t. ex. humvida en person bör anstäUas eller frilanspersonal utnyttjas.

Tekniska resurser

Utifrån en analys av resursutnyttjandet vid TRU och SR/UTB under 1974 har kommittén beräknat resursbehov för en enhet som kan svara mot de föreslagna utökade uppgifterna. Kostnadema för teknisk utmstning be­räknas uppgå tUl totalt 21,1 milj. kr. Äv detta belopp är ca 15 milj. kr. kost­naderna för de ytterligare investeringar i utmstning som erfordras ulöver den som TRU redan disponerar. De av kommittén föreslagna resursema ger även visst utrymme för s. k. bestäUningsproduklion.

Lokaler

Kommittén har med utgångspunkt i Sveriges Radios och TRU:s erfaren­heter gjort en överslagsberäkning av lokalbehovet för den föreslagna enhe­ten. Beräkningama bygger på befintliga normer för resp. kategori av ut­rymme.

Lokalbehoven för produklionsverksamhelens olika delar uppgår lill föl­jande

Elektronik

3 200m2

FUm

350 m"

Radio/ljud

750 m

Ateljé

I 650 m

Trycksaker

2 200 m

Gemensamma resurser

2 150 m''

Av det lolala ylbehovet erfordras ca 4 300 m med minsl dubbel takhöjd.

I övrigi erfordras konlorsulrymmen med tillhörande gemensamma ut­rymmen för ca 400 medarbetare.

Kommitién har på gmnd av en rad osäkra faktorer inle kunnai göra nå­gon detaljerad analys av lokalbehovet och kostnadema för atl täcka detta. Sådana osäkra faktorer är t. ex. verksamhetens lokaUsering, användning av nya eller gamla lokaler etc.

Prop. 1975/76:110

42

2.4.8 Kostnader

Investeringskostnader

Kommittén beräknar all kostnaderna för teknisk utmstning kommer alt uppgå till totalt ca 21,1 milj. kr. TRU måste lämna nuvarande lokaler i och med utgången av år 1978. Därför har i investeringsramama även inräknats den fasta utmstning (t.ex. belysningssystem) som behövs i nya studioan­läggningar. Äv dessa 21,1 milj. kr utgör ca 6 milj. kr. kostnader för denna fasta utmstning medan ca 15 milj. kr. är kostnader för den övriga tekniska utmstning som erfordras för all erhålla resurser enligt kommitténs förslag. Projekterings- och inslallalionskoätnader, vars sloriek är beroende på typ av lokaler, är inte inräknade. Kommittén fömtsätter all gängse normer för avskrivning och nyanskaffning tillämpas.

Driftkostnader

Kommitténs förslag innebär atl anslaget ökas från 40,4 milj. kr. budget­året 1974/75 (TRU:s och SR/UTB:s anslag saml kostnadema för SR/VUX) till 54,4 milj. kr. budgetåret 1977/78. På samma sätt som nu gäller för TRU bör medel för återanskaffning av teknisk utmstning m. m. rymmas inom ramen för anslaget.

Slutiigen bör frågan om bestäUningsproduklion och försäljning av tek­niska tjänster inkl. kopiering till videokassetter beaktas. Genom sådan verksamhet har täckning erhållits för vissa fasta kostnader (teknik, perso­nal). För budgetåret 1974/75 beräknas intäktema uppgå tiU ca 0,7 milj. kr. I kommitténs förslag har ulöver nuvarande produktion inräknats resurser för ytterligare ell 30-tal produklionsdagar (elektronik). De föreslagna re­sursema lämnar dock utrymme för en större produktion än den som kom­mittén föreslår. Denna överkapacitet bör kunna utnyttjas av andra intres­senter. Med en bestäUningsproduklion och försäljning av tekniska tjänster på ca 100 dagar per år tillförs verksamheten som täckning för fasta kostna­der 1,5-2 milj. kr. Dämtöver kommer kopieringsverksamhel som med fö­reslagen kapacitet kan tillföra ca 0,5 milj. kr. I jämförelse med den verk­samhel som TRU f. n. bedriver innebär detta en ökning av täckningen av fasta kostnader med ca 1,5 milj. kr. Delta innebär i sin lur all del reella an­slagsbehovet i 1974 års penningvärde blir ca 53 milj. kr.

För distribution av den produktion som kan ulföras inom det föreslagna ulbildningsprogramorganet erfordras ca 12,5 mUj. kr. budgetåret 1977/78, dvs. en ökning med ca 4,4 milj. kr. i jämförelse med budgetåret 1974/75. Härvid har dock inte inräknats den andel SR/VUX i dag har av Sveriges Radios totala sändningskostnader, dvs. ca 3 milj. kr. Nettoökningen stan­nar således vid ca 1,4 milj. kr. Av totalkostnaden 12,5 milj. kr. beräknas ca 1 milj. kr. utgöra kostnader för annan distribution än elerdistribution.

Prop. 1975/76:110

43

2.4.9 Förslagets genomförande

Kommiltén föreslår alt frägan om alt inrätta elt utbildningsprogram­organ bereds på ell sådanl säll alt riksdagen kan falla beslul under våren 1976. Omedelbart efter del all riksdagen lagit slällning lill de av kommittén framförda förslagen bör en organisationskommitté tillkallas. Dess uppgift bör enligt kommittén vara alt förbereda sammanslagningen av TRU och SR/UTB lill elt nytt utbUdningsprogramorgan. Del blir i del sammanhanget aktuellt all inrätta Ijänster och anställa medarbetare, atl lösa lokalfrågorna saml alt införskaffa erforderlig utmstning. Enligl kommitténs förslag bör ulbildningsprogramorganet börja sin verksamhel den 1 juli 1977. Kom­mittén framhåller alt det vid den tidpunkten lorde vara svårl all ha löst lo­kalfrågan så all verksamheten kan bedrivas i permanenta lokaler. Ändock bör ulbildningsprogramorganet starta sin verksamhel vid halvårsskiftet 1977 och, om nödvändigt, därefter under en övergångsperiod bedrivas i nuvarande lokaler.

Frågan om radions och televisionens fortsatta utveckling utreds f. n. av radioulredningen. Enligl kommitténs mening bör dess arbele inle hindra all kommitténs förslag förverkligas. Del nu gällande avtalet mellan staten och Sveriges Radio löper ul den 30 juni 1977. Därest del skulle bli aklueUt all förlänga nuvarande avtal med något år, bör utbildningsprogramorganet ändå kunna börja sin verksamhel den 1 juli 1977. Enligl 4 § i avtalet skaU vid Sveriges Radio bl. a. finnas en särskild programenhet för utbildnings­program. Uibildningsprogramverksamhelen skall enligt 10 § i avtalet be­drivas i samråd med SÖ och UKÄ. Därest avtalet skuUe föriängas all gäUa längre än liU den 30 juni 1977 erfordras enligl kommitténs mening inget sär­skilt beslul om att ändra avtalets formuleringar belräffande utbildnings-programverksamheten. Genom riksdagsbeslutet om all inrätta ulbildnings­programorganet bör klart framgå all Sveriges Radio, fr. o. m. den lidpunkt från vilken ulbildningsprogramorganet skaU börja sin verksamhel, inte längre är ålagd all ha en särskild ulbildningsprogramenhet.

Kommitién föreslår all ulbildningsprogramorganet får egen sändnings­rätl. Frågan humvida Sveriges Radio även i fortsättningen skall ha ensam­rätt till sändning av alla slag av radio- och TV-program prövas av radio­utredningen. Det är inte rimligt att besluta om sändningsrätt för utbUd­ningsprogramorganet, innan utredningens förslag föreligger. Enligt kom­mitténs mening bör dock inte frågan om sändningsrätl motivera ell upp­skov med inrättandet av utbildningsprogramorganet. Under en övergångs­lid kan verksamheten repliera på Sveriges Radios ensamrätt genom etl av­tal mellan Sveriges Radio och ulbildningsprogramorganet enligt samma mönster som hittills har gällt för TRU.

Prop. 1975/76:110

44

2.5 Utbildningsprogramorganet; lokalisering

Delegationen för lokalisering av slatUg verksamhel föreslog år 1970 alt TRU och SR/UTB skulle lokaliseras till Umeå. Kungl. Maj:t föreslog emellertid i prop. 1971:29 angående omlokalisering av viss statlig verk­samhet en lokalisering till Norrköping, främsl med hänsyn till programor-ganels behov av täta kontakter med olika verksamheter i Slorstockholm­sområdet. Riksdagen beslöt att frågan om möjligheterna att förlägga verk­samheten tiU Umeå skuUe utredas skyndsamt varvid även andra lokalise-ringsaltemativ borde kunna överväigas. På höslen 1973 fick TRU 

II 

i till-läggsuppdrag att utreda lokaliseringsfrågan.

Valet av lokaliseringsorl för ulbildningsprogramorganet kan enligt kom­mittén ske från två olika utgångspunkter, nämligen dels ur ell regionalpoli­tiskt perspektiv, dels från synpunkten hur verksamheten skall fungera. De­legationen för lokalisering av slallig verksamhel hade i sitt arbete som ut­gångspunkt riksdagens uttalande år 1969 om all en omlokalisering av slal­lig verksamhel från Slorstockholmsområdet borde ske som ell led i strä­vandena alt dämpa tillväxten i storsladsregionema, särskilt Storstock­holm. Delegationen konstaterade i sitt första belänkande (SOU 1970:29) Decentralisering av statlig verksamhel all tillväxten av storstadsområdena inle hade visal några tecken all minska. All åstadkomma en omlokalise­ring från Slorstockholmsområdet var enligl delegationen ett av två huvud­motiv. Del andra var alt åsladkomma vissa effekter genom en omlokalise­ring till vissa regioner. Omlokaliseringen borde sålunda ses som etl led i de regionalpoliliska strävandena ocb ske till ett fåtal orter som fyller kriterier­na för att kunna utvecklas till storstadsallernativ. En annan ulgångspunkl var alt de verksamheter som skulle omlokaliseras skulle kunna bedrivas effektivt efler utflyttningen.

Kommittén understryker atl den regionala ulvecklingen under 1970-lalel i vissa avseenden varil en annan än under 1960-talel. Utgångspunkten är enligl kommitténs uppfattning i delta avseende förändrad jämfört med den som gällde för lokaliseringsdelegationen. Kommittén konstaterar därvid all tillväxten inom Slorstockholmsområdet nu har upphört samtidigt som den snabba befolkningsminskningen i vissa andra delar av landel har mins­kal eller upphört. Kommitién framhåller atl del ur regionalpolitiska syn­punkler i dag finns myckel som talar för en lokalisering av utbUdningspro­gramorganet till Stockholmsregionen. Därest en ullokalisering ändå skuUe bli aktuell anser kommittén atl de regionalpoliliska bedömningama mera talar för Norrköping än för Umeå.

När del gäller möjlighelerna för ulbildningsprogramorganet all bedriva sin verksamhel effektivl och rationellt anser kommittén alt väsentiiga nackdelar skulle uppstå genom en utiokalisering. Del gäller främsl möjUg­hetema alt anlita tilU'älliga medarbetare och utnyttja Sveriges Radios arkiv och tekniska resurser. Vid ell val mellan Norrköping och Umeå förordar kommittén en lokalisering lill Norrköping med hänsyn lill de bättre möjUg­hetema lill kontakter med Stockholmsreeionen.

Prop. 1975/76:110

45

Enligl kommitténs uppfattning talar såväl regionalpoliliska som före-tagsmässiga skäl för atl ulbildningsprogramorganet förläggs inom Stock­holmsregionen. Kommittén ,tar dock inle slällning lill var inom regionen verksamheten bör lokaliseras.

2.6 Kommitténs förslag till stadgar för stiftelsen

Grundläggande bestämmelser

1 §

Stiftelsen består av medel som regeringen anvisar för det ändamål som anges i 2 §.

2  

§

Stiftelsen har till ändamål all, i enlighet med de gmnder för statsbidrag som riksdagen godkänt med anledning av proposition 1975/76:00 angående utbildningsprogramorganet m. m., främja utbildningsverksamhet inom för­skola, ungdomsskola, högskola och VuxenutbUdning genom att för mndra­diosändning eller annan distribution producera eller på annat sätt anskaffa bUd- och ljudprogram med eUer utan trycksaker eUer annat stödmaterial. Stiftelsen skall inom ramen för sitt verksamhetsområde bedriva erforder­ligt UtveckUngsarbele.

3  

§

Stiftelsen har inom ramen för det ändamål som anges i 2 § räll att avgöra vilka radioprogram (ljudradio- och televisionsprogram) som skall förekom­ma i sändning från sändare här i riket.

4  

§

Televerkel svarar för distribution av radioprogrammen. Distribution av trycksaker och andra bild- och ljudprogram än radioprogram ombesörjes av stiftelsen.

5 §

Stiftelsens verksamhel skall inom sektorerna ungdomsskola och hög­skola bedrivas efter samråd med skolöverstyrelsen resp. universitets- och högskoleämbetet.

Fön'altning m.m.

6 §

Stiftelsens verksamhel ledes av en styrelse. Vid styrelsens sida finnes ett förvaltningsråd.

Prop. 1975/76:110

46

7  

§

Styrelsen skall beslå av en ordförande och sex andra ledamöter.

Ordföranden och övriga ledamöter utses av regeringen.

Två av ledamötema skall företräda dem som är anslällda hos stiftelsen. För dessa ledamöter skall utses tvä suppleanter. I fråga om personalföre-irädarna liilämpas vad som föreskrives i 11-12 och 15 §§ i Kungl. Maj:ls kungörelse (1974: 224) om personalföreträdare i statlig myndighels styrelse m. m.

Styrelsens ledamöter skall i övri.gl besitta sakkunskap inom utbildnings-och bildningsområdet i stort samt teknisk, juridisk och ekonomisk sakkun­skap. Styrelsen ulser inom sig vice ordförande.

8 §

Styrelsen har sitt säte i ...

9 §

Äv styrelsen avgöres viktigare frågor rörande stiftelsens verksamhet, organisation och ekonomiska förviUtning.

10      §

Ärenden, som inte skall avgöras av styrelsen, avgöres under styrelsens tillsyn av en verkställande direktör för stiftelsen. Del skall åligga denne bland annal atl övervaka, alt radioprogrammen ej innefattar broll mot be­stämmelser i lag och stiftelsens stadgar och mot andra för stiftelsen gällan­de föreskrifter eller avtal.

Verkställande direktören skall närvara vid styrelsens sammanträden med rätl atl deltaga i överläggningama och all till protokollet anteckna sär­skild mening i de ärenden som avgöres.

Vid hinder för verkställande direktören fullgöres dennes åligganden av den tjänsteman som verkställande direktören bestämmer, om styrelsen in­te beslutar annat.

Genom arbetsordning eller särskilt beslul får överlämnas ål annan tjäns­teman än verkställande direktören alt avgöra ärenden eller gmpp av ären­den som ej är av beskaffenhet att prövningen bör ankomma på verkställan­de direktören.

11 

§

Hos stiftelsen är, fömtom verkställande direktören, personal anställd i mån av behov och tillgång på medel.

12      §

Styrelsen sammanträder på kallelse av ordförande, när denne finner det lämpligt eller när minsl tre ledamöter begär det.

Prop. 1975/76:110

47

Vid behandling av fråga som avses i 34 § skall kallelse utsändas senast fyra veckor före sammanträdet. I annal fall utsändes kallelse, om ej hinder möter, senast två veckor före sammanträdel.

Styrelsen är beslutsför, när ordföranden eller vice ordföranden och minst tre andra ledamöter är närvarande.

Som styrelsens beslut gäller den mening varom de flesla förenar sig el­ler, vid lika röstetal, den mening som ordföranden biträder.

13       

§

Vid styrelsens sammanträden föres protokoll. Äv detta skall framgå vil­ka som varit närvarande, styrelsens beslul och de skiljaktiga meningar som ullalals. Protokollet justeras av ordföranden och ytterligare en ledamot av styrelsen.

14       §

Förvaltningsrådet är elt rådgivande organ lill stiftelsens styrelse. För­valtningsrådet består av minsl 15 personer utsedda av styrelsen på förslag av organisationer och myndigheler som berörs av stiftelsens verksamhet.

15       §

Styrelsen bestämmer senast i mars varje år vilka organisationer och myndigheter som skall inbjudas all låta sig representeras i förvaltningsrå­det.

16       §

Ledamot i stiftelsens styrelse eller verkstäUande direktören får inle vara ledamot i stiftelsens förvaltningsråd.

17       §

Styrelsen bör inhämta förvaltningsrådets synpunkler i frågor av slörre betydelse.

18       §

Förvaltningsrådet sammanträder minsl två gånger om året. För gransk­ning av stiftelsens verksamhetsberättelse sammanträder förvaltningsrådet senast två veckor efler berättelsens färdigställande. Förvaltningsrådet av­ger snarast därefier utiåtande över granskningen lill styrelsen. Förvalt­ningsrådet sammanträder vidare så snart förslag lill budget för stiftelsens verksamhel föreligger.

19       §

Förvaltningsrådet sammanträder på kallelse av styrelsen. Vid förvaltningsrådets sammanträden skall styrelsen närvara. Vid sammanträden skall föras protokoll. Förvaltningsrådet utser inom sig ordförande.

Prop. 1975/76:110

48

20 

§

Till stiftelsen skall vara knutna rådgivande kommittéer för förskola, ungdomsskola, högskola och vuxenutbildning med uppgift atl lämna råd och synpunkter på verksamheten inom resp. sektor.

Ledamölerna ulses av styrelsen.

21 

§

Ordföranden och övriga ledamöter i stiftelsens styrelse utses för högsl tre år.

Förvaltningsrådets ledamöter ulses för ell år.

Ledamöterna i de rådgivande kommittéerna ulses för högsl tre år.

Verkställande direktören förordnas av regeringen för högsl sex år. An­ställningsvillkoren för Ijänslen som verkställande direktör fastställes under medverkan av regeringen eller siatens avialsverk.

Annan personal anställes av stiftelsen.

Ekonomi m.m.

22 §

Stiftelsens räkenskaper löper från den 1 juli lill den 30 juni.

23 

§

Styrelsens och direktörens förvaltning saml stiftelsens räkenskaper skall årligen granskas av två revisorer. Revisorema, varav en skall vara auktori­serad, utses av regeringen för sex räkenskapsår. Senast den 15 oktober skall berättelse över nästföregående räkenskapsår överlämnas lill reviso­rerna, vilka har atl senast den 15 november lill styrelsen och för kännedom till förvaltningsrådet avgiva revisionsberättelse.

24 

§

Stiftelsens verksamhetsberättelse jämte yttrande från förvaltningsrådet skall senast den 15 december överlämnas till regeringen.

25 §

Stiftelsen är undantagen från tillsyn enligl lagen (1929:116) om tillsyn över stiftelser.

RiktUnjer för radioprogramverksamhelen

26 §

Radioprogrammen skall i lämplig form främja utbildningen inom stiftel­sens verksamheisområde.

Prop. 1975/76:110

49

27 

§

Stiftelsen skall i radioprogramverksamhelen hävda de gmndläggande demokratiska värdena.

28 

§

Bestämmelserna i 6 § radiolagen om opartiskhet och saklighet skall till-lämpas, med beaktande av att en vidsträckt yttrande- och informationsfri­het skall råda i mndradion.

Stiftelsen skall före sändning av radioprogram så noggrant som omstän­digheterna medger kontrollera sakuppgifter i programmet.

Den enskildes privatiiv skall respekteras, om inte etl oavvisligt allmänt intresse kräver annal.

Felaktig sakuppgift skall berikligas, när det är påkallat. Den som har be­fogat anspråk alt bemöta ett påslående skall beredas lillfälle till genmäle. Beriktigande och plats för genmäle skall ges ulan skäligt dröjsmål.

29 §

Stiftelsen får ej mot vederlag medge kommersiell reklam i radioprogram eller programinslag.

30 

§

Stiftelsen skall ulan onödigt dröjsmål tillställa radionämnden det mate­rial som behövs för nämndens granskningsverksamhel.

Riktlinjer för övrig programverksamhet

31  §

Vad som föreskrives i 2630 §§ om radioprogramverksamhelen skall i tillämpliga delar även gälla stiftelsens programverksamhet i övrigi.

Stadgarnas giltighetstid

32 §

Dessa stadgar gäller för en lid av sex år.

33 

§

Regeringen får meddela beslul om ändring av stadgama från och med ut­gången av giltighetstiden.

Har tiden utgått ulan atl regeringen meddelal beslul om ändring, gäller stadgarna för en ytterligare tid av sex år och på samma säll för följande perioder av sex år.

4-Riksdagen 1975/76. I saml. Nr 110

Prop. 1975/76:110

50

34 

§

Regeringen får även under giltighetstiden meddela beslul om ändring, ifall del godkännes av minsl fem ledamöter i stiftelsens styrelse.

Beslämmelse som ändrats enligl första stycket skall ändå gälla för sam­ma lid som övriga beslämmelser.

Prop. 1975/76:110

51

3   REMISSYTTRANDEN

3.1. Beliov av ljud- och bildprogram i undervisningen

Flertalet remissinstanser delar kommitténs syn på användning av ljud och bild i undervisningen. Socialstyrelsen anser alt ljud- och bildprogram kan vara en viktig del i den fortiöpande information som förs ul i olika for­mer och till olika målgmpper. Styrelsen betonar samlidigl all AVM aldrig får ersätta den direkta kontakten mellan t. ex. lärare och elev ulan endasl får ses som etl komplement till andra undervisningsformer. Televerket konstaterar att betänkandet i huvudsak tar upp positiva effekter av atl an­vända ljud och bild i undervisningen. Del vore enligl televerkets mening värdefullt all få en allsidig och objektiv belysning och bedömning även av vad som händer om olika produktionsvillkor för all nå de positiva effekter­na inle uppfylls. RRV anser atl en ulgångspunkl för bedömningen av verk­samheten med radio och TV i utbildningen bör vara all denna verksamhet är en del av utbildningspolitikens medel och atl den därför inom varje ul-bildningssektor måste jämföras med och vägas mol utbildningsmetoder som fömtsätter personlig lärarmcdverkan. Enligt RRV hade det varit vär­defullt om kommittén kunnat göra en mera systematisk utvärdering av ul­bildning genom radio och TV jämfört med andra utbildningsmetoder. RRV är medvetet om att detta är svårt på gmnd av att undervisningen i radio och TV till stor del kan vända sig till nya slora målgmpper vid sidan av dem som deltar i leklionsbunden eller liknande undervisning, nämligen främsl hemmavarande barn och vuxna. Även i dessa fall måsle emellertid en avvägning göras mellan resursinsatser med radio/TV och andra utbUd-ningsmedel. SÖ, som också delar kommitténs uppfattning, understryker atl medieinslagen bör föregås av en noggrann undervisningsplanering där användningen av medierna sätts i relation lill de mål, meloder och arbets­former, som finns inom olika utbildningar. SÖ delar också kommitténs uppfattning om all den ökade användningen av bilden som kommunika­tionsmedel i samhället i sig motiverar att den ges utrymme i undervisning­en bl. a. för atl utveckla individens förmåga all förslå och använda bildens uttrycksmöjligheter. SÖ framhåUer vidare atl det är viktigt all klargöra bil­dens förhåUande till den verklighet den speglar. Eleverna bör ges möjlighe­ler atl utveckla sig lill aktiva, kunniga och kritiska lyssnare och tittare. AMS framhåUer all informaiion om och stimulans lill studierår ytterst vik­tig för människor som t. ex. av geografiska och sociala skäl är svåra atl nå med utbildningsinsatser. Etersändning kan härvid ses som en form av upp­sökande verksamhel. Styrelsen betonar all de människor som är sämst ul-

Prop. 1975/76:110

52

bildade och har största behovet av ulbildning varil svårast all nå med de utbildningsmöjligheter som erbjuds. AMS framhåller vidare del slora be­hovet av AVM i olika former av vuxenutbildning för handikappade och in­vandrare för all förbättra deras möjligheter på arbetsmarknaden och un­deriätta deras dellagande i samhällslivet. Statens handikappråd framhåller all föräldrar lill handikappade barn och personer som i sitt yrkesutövande kommer i kontakt med handikappade behöver informaiion och kunskaper om olika handikappgmppers behov. Statens kulturråd anser atl en ökad användning av ljud och bild i skilda utbildningssammanhang är en fömt­sättning för alt de estetiska ämnena skall kunna få en större plats. Rådel anser vidare att ljud och bild har en naturlig plats i den moderna undervis­ningen och rådel delar kommitténs uppfattning atl riktigt utformade pro­gram som integreras i undei"visningen kan stimulera lill aktivitet. En ökad användning av TV i undervisningen får dock inle understryka del omfat­tande passiva TV-liiiandet på frilid. Användningen av ljud och bild bör i stället stimulera till ett kritiskt utnyttjande av bilden, både stillbUden och den rörliga bilden.

Statens institut för läromedelsinformation betonar starkl nödvändighe­ten av all del nya organels inriktning i första hand koncentreras till sådana elevgmpper och sådana moment i undervisningen där TV och radio har särskilda och unika fömtsättningar att göra en god insats. Folkhögskole-, utredningen konstaterar att det med stöd av vunna erfarenheter är lätt att instämma i kommitténs motiveringar kring de fördelar som användning av ljud- och bildprogram i undervisningen ger. Etl stigande anlal folkhögsko­lor torde efler hand alltmer utnyttja ljud- och bUdinslag i undervisningen, något som ulredningen betraktar som mycket viktigt i studiearbetet bland kortulbUdade vuxna, då de under tidigare skolgång inte fått träning i atl lä­sa och förstå bilder. Folkhögskoleutredningen anser del viktigt alt till AVM fogas detaljerade innehåUsbeskrivningar och all man ulformar enkla modeller, som gör del möjligt all snabbi gå in i etl program och fånga in just del som är viktigt vid det lilUäUe man söker del. LUT 74 konstaterar alt ljud och bUd i undervisningen inte bara är en fråga om den lämpliga pro­duktionen och bearbetningen av stoff som förmedlas i direkt syfte alt stöd­ja skolans undervisning. Det är även en fråga om den lämpliga produktio­nen och bearbetningen av stoff som förmedlas i direkt syfte att stödja sko­lans undervisning. Det är vidare en fråga om hur detla stoff skall avvägas mot annan information som distribueras av massmedia, och hur en sam­ordning skall kunna ske så alt bearbetningen även träffar det stoff som inte är direki skol- eller undervisningsdestinerat. Utredningen efterlyser i detta sammanhang en närmare diskussion om det rimliga i en kraftig satsning på förproducerade program. Landstingsförbundet uppskattar kommitténs ambition all ägna speciell uppmärksamhet ål bam med särskilda behov av stimulans och åt vuxna med fysiska och psykiska handikapp. Förbundet anser delta vara områden där ell utvecklat samarbete med utbildnings-

Prop. 1975/76:110

53

programorganel ler sig angelägel. Ändra sådana områden är vårdutbild­ning på gymnasie- och högskolenivåerna. LRF delar och understryker kommitténs uppfattning att positiva effekter kan uppnås genom en lämplig samordning och samplanering av olika medier i utbildningen. LRF anser atl ljud- och bildprogram underlättar inlärning och ger större möjligheter att välja presenlationssätt, arbetsformer och bearbetning med hänsyn till syfte, ämne och målgmppens förulsätlningar. Institutet för rikskonserter vUl i likhet med kommittén understryka de tekniska möjlighelerna till och del pedagogiska behovet av audiovisuella hjälpmedel i utbildningen. Detta gäUer i hög grad musikområdel lill vilkel kommittén enligt institutets me­ning dock inle lagil tillräcklig hänsyn.

Sveriges Radio instämmer i kommitténs allmänna värdering av uibild­ningsprogramverksamhelen. Bild- och ljudprogram i olika distributionsfor­mer utgör enligl Sveriges Radio etl verksamt medel att uppnå väsentliga utbildningsmål. ABF anser alt de gångna årens verksamhet inom TRU och Sveriges Radio på elt övertygande sätt har dokumenterat bild- och ljudra­dioprogrammens möjligheter i utbildningen och framför alll på vuxenul­bUdningsområdet. Del finns därför enligt ABF:s mening realistiska fömt­sättningar för atl ge programproduklionen den organisatoriska stabilitet och slällning, som krävs för elt mera systematiskt utnyttjande av bild- och ljudprogram i utbildningen. Vuxenskolans erfarenheter av programserier och studiematerial som producerats av TRU och SR/VUX är positiva. En­ligl vuxenskolans bedömning skulle ett ökal utbud baserat på nära kontak­ter mellan den nya programenheten och studieförbunden med sina med­lemsorganisationer skapa förutsättningar för atl nå ul till nya gmpper med vuxenutbildning. TBV konsialerar alt utnyttjandet av ljud- och bildpro­gram i TBV:s cirkelverksamhet årligen ökar. TBV framför alt användandet av audiovisuella hjälpmedel i cirkelverksamhelen bl. a. bidrar lill atl belysa och få in verkligheten i cirkelarbelel på elt stimulerande säll. Enligt TCO:s uppfattning ger de av kommiltén redovisade utvärderingsresultaten otve­tydiga uttryck för förstärkta behov hos olika mottagare av en fortlöpande och samlad produktion av AVM såväl för elersändning som för annan di­stribution. SIF ser positivt på den presentation och diskussion som sker i betänkandet angående värdei av ljud och bild i utbildningen, och instäm­mer i de huvudmotiv som där anges för användning av AVM i undervis­ningen. SACO/SR konsialerar all radio och TV:s möjligheler atl snabbt nå ell stort anlal individer med information har elt stort värde. Enligl SACO/SR:s mening borde man i högre grad kunna ge sig i kast med egen framställning av ljud- och bildmaterial på del lokala planet. En sådan pro­duktion kan komplettera elt centralt producerat material och verka stimu­lerande på den allmänna inställningen lill frågan om ljud och bild i under­visningen. Statsföretag understryker del positiva i atl audiovisuella hjälp­medel används i olika undervisningssammanhang. AVM är, räll använda, särskilt lämpade för atl ge stimulans och skapa motivation, konkretisera

Prop. 1975/76:110

54

undervisningsinnehållet och bidra till alternativa former för samverkan, dialog och individualisering. Enligt Statsföretag är elermediema särskilt värdefulla då de kan utnyttjas för AV-dislribution av undervisning även lill personer, som av geografiska eller personliga orsaker inte har möjlighet alt delta i annan undervisning med AVM-inslag.

Brevskolan delar helt kommitténs uppfattning att insatser i form av AVM bidrar till att förverkliga sanihällets mål atl överbrygga utbildnings­klyftorna mellan och inom generationerna och all en prioritering bör göras av de utbildningsmässigt mest eftersatia gmpperna. Dessuiom anser Brev­skolan atl vuxenutbildningen skall stimulera lill engagemang i samhällsfrå­gor. Brevskolan menar all alla insalser som kan underlätta och påskynda utvecklingen inom dessa områden måsle anses önskvärda. Länsstyrelsen i Västerbottens län anser atl del varit värdefullt om kommiltén hade kunnai presentera en mer ingående undersökning kring relationen ulbud/eflerfrå-gan/användning/pedagogisk effekt. Enligt länsstyrelsens mening kan det förhälla sig så att utbudet vida överstiger utnyttjandet, och då del rör sig om stora ekonomiska belopp vore det viktigt att kartlägga orsakema lill en eventuell obalans. Länsskolnämnden i Östergötlands län finner kom­mitténs konstaterande att det finns behov av ökade insalser med ljud och bild inom samtliga utbildningssektorer ganska ointressant. Ökade behov kommer alltid att upplevas inom alla verksamhetsområden menar läns­skolnämnden. 1 stället borde man diskutera vilka av de upplevde behoven av utbildningsprogram, som mottagarna verkligen är betjänta av atl få till­godosedda.

3.2 Inriktning och uppgifter

Mänga icinissinslansci' berör kommitténs förslag lill inriktning och upp­gifter för iiågon/någia eller samtliga fyra ulbildningsseklorer - förskola, ungdomsskola, högskola och vuxenutbildning - inom del föreslagna ut-bildningspix)giamoig;mct. Flertalet remissorgan delar i huvudsak kom­mitténs uppfattning om de fyra seklorernas allmänna inriktning och uppgif­ter. I många remissyttranden, bl. a. från socialstyrelsen, SÖ, AMS, Lands­tingsförbundet och HCK, betonas vikten av kommitténs förslag om att be­hovet av program för och om handikappade barn och vuxna skall ägnas särskild uppmärk.samhct i det föreslagna programorganels verksamhet. Statens handikappråd understryker att all programproduklion måsle pla­neras med beaktande av handikappades problem och speciella behov. Det gäller program riktade till samtliga ulbildningsseklorer.

3.2.1 Förskolan

De remissinstanser som yttrat sig över kommitténs förslag till inriktning för förskolesektorn tillslyrker i alll väsentligt detta. Socialslyrelsen under-

Prop. 1975/76:110

55

stryker bl. a. all ljud- och bildprogram bör ses som ett viktigt inslag i för­skolan. Ljud- och bildprogram för denna åldersgmpp bör vara utformade så alt de leder lill egna direkta upplevelser. Vidare bör programmen följas upp av samtal mellan personal, föräldrar och bam för alt klarlägga och för­tydliga värderingar, attityder och innehåll. Socialslyrelsen anser vidare all handledningar till programmen bör ges ul på olika språk samt all den tryckta annonseringen om förskoleprogram bör göras på de vanligaste in­vandrarspråken. SÖ framhåller atl del behövs ytterligare kartläggning och forskning för all ge språkligt handikappade bam ökad möjlighet atl la emot bildinformation. Behovet av lexlsalla TV-program för hörselskadade och döva bam har hillills enligl SÖ i ringa ulslräckning tillgodosetts, varför ul­bildningsprogramorganet bör avsätta resurser för sådan lextsättning. Sta­tens handikappråd understryker alt det är angelägel med program om han­dikappade barn i olika samhällssituationer riktade lill bam i förskolan och ungdomsskolan för att på ell lidigl stadium motverka fördomar och negati­va attityder till handikappade. Program riktade lill förskolebam där handi­kappade barn på etl naturligt säll leker med andra bam kan enligl rådel ha stor betydelse för förskolebarns inställning och förståelse för olika handi­kapp. Statens kulturråd anser att produktionsbehovet för invandrarbam särskilt bör beaktas av programorganet. Import och bearbetning av pro­gram bör enligl kulturrådet kunna tillhöra programorganets uppgifler. Vidare borde det enligl rådets mening vara möjligl att organisera imporl av program som kan distribueras genom invandrarföreningarnas försorg. Bamfdmrådel understryker atl man inle endasl bör se till bUdens och ljudels fördelar ulan all man också bör vara uppmärksam på atl en ökad användning av ljud och bild kan leda till ökad passivisering. Det är därför enligt rådels uppfattning nödvändigt alt stimulera till kritiskt användande av ljud och bild. Rådet anser det också angelägel att stödja import av bam-program på invandrarspråk, att producera program för invandrarbam saml alt större resurser bör ges lill ulbildningsprogramorganet för produktion av handikapprogram. 1 detla sammanhang understryker rådel all del är ange­läget att samhället vidtar åtgärder för atl förse handikappade med appara­ter för uppspelning av ljud- och bildprogram. Speciella program bör göras för särskolans högstadium. Barnfilmrådet slöder förslaget om en fortsatt forskning om hur barn tillgodogör sig AVM saml betonar behovet av forsk­ning kring underhållningsvåldets och dokumentärvåldels effekter på barn. Folkhögskoleutredningen anser alt i de ämnen som inordnas under begrep­pet föräldrautbildning bör studierna ulökas genom inlensivkurser och kampanjer. Vidare understryker ulredningen alt verksamheten inom detta område bör planeras så alt folkhögskolans insatser kan vidgas och all upp­läggningen bör vara sådan alt den främjar samspelet mellan folkhögskola och studieförbund. SAB betonar bibliotekens roU som förmedlare av infor­mation och barnkultur och framhåller atl biblioteken därvid inte enbart får betraktas som en lokal för visning av rörliga bilder. Enligl SÄB:s mening

Prop. 1975/76:110

56

bör utbildningsprogramorganet satsa på viss speciell produktion av inskol­nings- och utbildningsprogram såväl på förskolans område som pä övriga åldersstadier inom utbildningsseklorn. LO anser det angeläget alt produk­tionen av förskoleprogram riktas till såväl fem- och sexåringar som lill yng­re förskolebam. Vidare understryker LO atl radio- och TV-programmen skall utformas i enlighet med de pedagogiska mål som fastställts för försko­lan. TCO anser bl.a. alt alltför specialiserade program, som riktar sig till en bestämd målgmpp, bör undvikas. TCO delar inle kommitténs uppfatt­ning om atl produktionen i hög grad bör inriklas på samverkansproblem. Även om programproduktionen delvis kan behöva inriktas på sådana pro­blem, finns det enligl TCO:s mening ett betydligt mer differentierat behov av fortbildning för förskollärare t.ex. inom vuxenpedagogik, kommunal­kunskap m. m. Fortbildningen måste därför inriktas på många områden och inte begränsas till enbart den inriktning som kommiltén fömtsätter. Sveriges Civilingenjörsförbund CF-STF menar att det är viktigt att de gmndläggande naturvetenskapliga begreppen och teknikorientering las upp redan i förskoleprogrammen.

3.2.2 Ungdomsskolan

SÖ, som delar kommitténs uppfinning om utbildningsprogramorganets inriktning och uppgifter för ungdomsskolan, betonar bl. a. vikten av att ut­budet för vissa delar av ungdomsskolan och då speciellt gymnasieskolan ökar. SÖ framhåller också all programorganel även bör producera pro­gram för de yrkestekniska linjerna inom gymnasieskolan. Enligl SÖ:s me­ning är del vidare angelägel med produktion för elever med särskilda be­hov saml viktigt all särskilt material för hemspråksträning produceras för invandrarelever i gmndskolan. Beträffande kommitténs mening om alt det föreligger behov av särskilda fortbildningsinsatser för skolpersonal anför SÖ att dessa insalser främst bör avse melodiska frågor vid användning av ljud och bild, t. ex. medieval. Man bör därvid beakta hur programorga­nels erfarenheter och resurser bäst kan utnyttjas i sådana sammanhang och finna former för samverkan mellan enheten och centrala och regionala organ. Statens handikappråd framhåller all elever i såväl ungdomsskolan som högskolan bör informeras om de handikappades situation genom pro­gram om handikappade som en del av samhällel. Statens kulturråd vill mol bakgmnd av den diskussion som förts med anledning av förslagen från utredningen om skolans inre arbete peka på betydelsen av en för­skjutning av tyngdpunkten i skokms arbete från den rent verbala kun­skapsförmedlingen mot en varierad metod där elever med skilda fömtsätt­ningar tillgodoses bättre. Ljud- och bildprogram bör i slor ulslräckning in­riktas på atl förmedla och stimulera till upplevelser där den estetiska eller konstnäriiga uttrycksformen bör få en ökad plats. SAB anser all radions förplanerade och förproducerade studiematerial med ljudband, som distri-

Prop. 1975/76:110

57

bueras till skoloma via AV-cenlralema, utgör del bästa utbudet för ung­domsskolan. En satsning på atl hålla delta material aktuellt bör enligt SAB:s mening prioriteras. SAB anser vidare atl produktionen av gymnasie­program bör kompletteras med ålgärder för alt stimulera lill ökad använd­ning av AVM i gymnasieskolan. Bristen på lämpliga AVM för denna skol­form har enligt SAB:s mening medfört ett minskal intresse för AVM hos både lärare och elever i gymnasieskolan. Statens institut för läromedelsin­formation betonar nödvändigheten av alt programorganets inriktning i första hand koncentreras till sådana elevgmpper och sådana moment i un­dervisningen, där radio och TV har särskilda och unika fömtsättningar att göra en god insats. Enligl institutet talar inte enbart pedagogiska och eko­nomiska skäl för en sådan ståndpunkt utan också hänsynen liU Liber Läro­medel. Vidare understryker institutet behovet av elt intimt samarbele mel­lan institutet och det nya organet när det gäller insalser på bristområdena. LO framhåller all del är angelägel alt radio- och TV-programmen såväl i förskolan som i ungdomsskolan används för atl förmedla information om och skapa kontakt med föreningslivet. TCO konstaterar atl programutbu­det för ungdomsskolan under senare år inriktats mot de slörre målgmpper-na och atl det nu finns skäl all överväga om produktionen även kan inrik­tas mol andra målgmpper, t. ex. små elevgmpper och då specieUt i de fall där man genom radio/TV bättre kan förse dessa med elt omväxlande och intresseväckande material. Vidare anser TCO att man vid val av program­inslag bör pröva vilka som kan tjäna som komplement till andra föriagspro-ducerade läromedel och alt hänsyn därvid bör tas till sådana moment eller undervisningsområden där radio/TV har speciella fömtsättningar att skapa stimulans, individualisering och elevaktivitet. TCO pekar även på alt det finns behov av AVM inom de yrkesinriktade linjema i gymnasieskolan och i arbetsmarknadsutbildningen. SACOjSR anser det angeläget att såväl lä­rare som elever deltar i planeringsarbetet för programproduktionen inom ungdomsskolan. Vidare anser SACO/SR del rimligt att AVM i ungdoms­skolan i första hand tillgodoses genom produktion av etl gmndutbud. RHS, som betonar atl AVM inom ungdomsskolan främsl bör gälla områ­den där bild- och ljudprogram har unika fömtsättningar, släller sig tveksam till att detta kräver en mer omfattande specialproduktion. Enligt RHS tor­de del ordinarie utbudet i radio och TV vara tillräckligt under fömtsättning atl det görs lält tillgängligt. Specialproducerade program för ungdomssko­lan bör enligl RHS främsl avse sådana ämnesområden som av olika skäl ägnas mindre intesse av läromedelsproducenterna, t. ex. specialundervis­ningen, invandramndervisningen och B-skolan. Sveriges Civilingenjörsför­bund CF-STF finner det angeläget att skolprogramutbudet används för yr-' kesvägledning och information om yrken och utbildningsvägar.

Prop. 1975/76:110

58

3.2.3 Högskolan

UKÄ anför all de yttranden sorn inkommit från läroanstalterna i huvud­sak varit positiva lill kommitténs förslag angående utbildningsprogram­organets planerade verksamhel inom högskoleområdet. Läroanslallema betonar samtidigt atl deras egna tV-centraler är och bör vara de viktigas-le producentema av AVM inom högskolan. UKÄ framhåUer i detta sam­manhang vikten av alt möjligheterna ökas för all producera läromedel lo­kall. Remissinstanserna inom UKÄ-områdel har genomgående betonat be­hovet av AVM i den högre utbildningen och UKÄ instämmer i kommitténs bedömning atl övervägande skäl talar för en fortsall och utökad använd­ning av AVM inom högskolan. UKÄ anser vidare all frågan om ulbildning om audiovisuella läromedel bör beaktas inom ramen för den fortsalla ul­vecklingen av pedagogisk ulbildning av högskolelärare. Därvid bör tyngd­punkten snarasl ligga på metodiska och planeringsmässiga frågor och såle­des inle bara på det tekniska handhavandet av apparaturen. Statens kultur­råd konstaterar alt ulbildning för kultur- och informationsyrken inle har berörts i betänkandet och understryker att man även inom dessa områden bör ta hänsyn till de pedagogiska problem som uppstår vid de mindre ut­bildningsvägar som med begränsade lärarresurser ändå har krav på en bred och varierad ulbildning. Folkuniversitetet anser all en ambition till ökad användning av AVM måste utgå från en noggrann analys av de institutio­nella och sludieorganisaloriska förhållanden som präglar högskolan. Man måste bl. a. observera mångfalden av ämnesområden, lokala forskningsin­tressen och de i förhållande lill ungdomsskolan jämförelsevis små elev-gmpperna. Folkuniversitetet understryker vidare kommitténs betoning av lokal produktion inom högskoleområdet. SFS instämmer i atl en ökad pro­duktion och användning av AVM bör utgå från den lokala produktionsni­vån och all den bör ges stark anknytning lill de lokala kursledarna och de studerandes kursvärderingar. De lokala produktionsenheterna måste en­ligl SFS:s mening tilldelas ökade materiella och personella resurser för atl kunna möta och i vissa fall lillgodose en ökad efterfrågan. För en produk­tion av material som kräver mer avancerad teknik är tillgång lill cenirala produktionsresurser en nödvändighet. Nämnden för socionomutbildning framhåller önskvärdheten av elt större utnyttjande inom socionomulbild-ningen av i synnerhet TV för återgivande av befintliga inspelningar i form av videoband och för produktion av egna undervisningsinslag. För sociala linjen vid socialhögskoloma är en utveckling i denna riktning av särskilt in­tresse.

3.2.4 Vuxenutbildningen

SÖ, som i allt väsentligt instämmer i kommitténs förslag angående in­riktning för vuxenutbildningsseklorn, konstaterar att TRU huvudsakligen

Prop. 1975/76:110

59

har inriktat sin verksamhel mol folkbildningen och att program för och i samråd med den kompetensinriklade vuxenutbildningen inte förekommit i någon slörre uisträckning. Utbildningsprogramorganet bör enligl SÖ:s me­ning även inrikta sin verksamhet mol den kompetensgivande vuxenutbild­ningen. Detta gäller även information lill och inskolning av lärare. Vidare anför SÖ att programorganet i sin verksamhet bör ta hänsyn lill del behov av programproduklion som föreligger inom arbetsmarknadsutbildningen samt för invandrare. AMS ser myckel positivt på kommitténs förslag om AVM inom vuxenutbildningen och anser det bl.a. vara angeläget att via AVM ge de vuxenstuderande information om arbetsmarknaden. AMS an­för vidare atl etersänd undervisning för hemarbelande kvinnor kan under­lätta övergången till arbetslivet när de önskar börja förvärvsarbeta. Folk­högskoleulredningen understryker alt vuxenutbildningen skall bedrivas så att den ökar den enskilda människans medvetande om sina egna och om­världens villkor. Utredningen anser vidare atl AVM rält använt gör läro­stoffet mer tillgängligt, stimulerar till engagemang och underiättar förståel­se och inlärning. Vidare anser utredningen att samhällel bör vidta åtgär­der, som leder till att enskilda studerande erbjuds kompletterande studie­inslag. De enskilda studierna bör berikas av inlensivkurser, som anordnas som korta kurser vid folkhögskola. Folkhögskoleutredningen framhåller dessutom vikten av kontakter och samverkan med folkhögskolor och stu­dieförbund vid produktion av vuxenulbildningsprogram. SAB framhåller alt elt ökal samarbele mellan ungdomsskolan, bibliotek och studieorgani­sationer inom kommunen kan bidra lill ökad effektivitet och reducerade kostnader för vuxenundervisningen i kommunen. Exempel på aktuella samarbelsområden är gemensamma inköp, samulnylljande av lärare, loka­ler, apparatur och AVM m. m. SAB pekar också på möjligheten alt i samar­bete med lokala handikapporganisationer nå ut med information och ut­bildning, där AVM ingår som naluriiga element. Exempel på detla är loka­la taltidningar, som kan upplysa om utbildningsmöjligheter eller innehålla vissa direki undervisande moment.

ABF delar hell kommitténs uppfattning om all insatserna på AVM-området bör utgå från de övergripande målen för samhällets vuxenulbild-ningspolitik samt att de största och mest angelägna uppgiftema är att till­godose utbildningsbehoven för de eftersatia gmppema i samhället. ABF anför vidare alt en AVM-produktion som utgår från mål och gmndvärde-ringar inom organisationer och folkrörelser kommer atl få ökad aktualitet under de närmaste åren. ABF fömtsätter alt ulbildning, som är direki rela­terad till de fackliga organisationemas mål och uppgifter och utformad i samförstånd med dessa organisationer, skaU anses ligga inom ramen för samhällets vuxenulbildningspolitik. Folkuniversitetet framhåUer beträffan­de kommitténs förslag om alt de utbildningsmässigt mest eftersatta gmp­perna skall prioriteras i produktionen inom vuxenutbildningsseklorn, alt detta inle får innebära att alla kurser m. m. läggs på en elementär nivå. En

Prop. 1975/76:110

60

mängd områden och andra nivåer bör enligt Folkuniversitetets mening till­godoses vid produktion av AVM. Vuxenskolans erfarenheter av program­serier och studiematerial som producerats av TRU och SR/VUX är positi­va. Vuxenskolan anser all den nya programenheten i första hand bör inrik­ta sig på produktion av program och studiematerial för bearbetning i gmp­per och då företrädesvis studiecirklar. Möjligheterna till samverkan med folkhögskolan i form av ämneskurser bör också tas lill vara. TBV betonar all de olika studieförbunden har skilda möjligheler att nå olika gmpper av samhällsmedborgare och alt del därför är viktigt all vid behovsinvente­ringar och planering beakta delta. LO framhåUer att för all programmen inom vuxenutbildningsseklorn skall få en ändamålsenlig utformning krävs elt nära samarbete mellan å ena sidan utbildningsprogramorganet och å andra sidan folkbildningsorganisationema, fackföreningsrörelsen och and­ra folkrörelser. TCO framhåller särskilt värdei av eterdislribuerade inslag i flermediesyslem avsedda för olika former av gmppsludier. Dessa utbild­ningsprogram måsle dock, när de samtidigt vänder sig till allmänheten eller när dellagama i gmppsludiema förtilsätts följa programmen vid sändnings-lilUällena, placeras på för flertalet tillgängliga sändningstider. TCO pekar också på del stora behov av utbildning som organisationema på arbets­marknaden inom kort slår inför med anledning av starkt förändrad arbets­miljö och arbelsrättslagssliftning. MöjUghetema till AVM-insatser för all konkretisera och levandegöra dessa förändringar bör enligt TCO:s mening undersökas. SACOjSR instämmer i atl behovet av utbyggd AVM-service av många skäl kommer atl öka. Den kommunala vuxenutbildningen bör enligl SACO/SR:s mening inle vara sämre lottad än ungdomsskolan på AVM-området, även om en starkt individualiserad och tidsmässigt pressad undervisning ger något färre möjligheter till all utnyttja sådant material.

KF anser att den av kommittén formulerade målbeskrivningen för vux­enutbUdningen skall vidgas så att den även innefattar aktivt stärkande av konsumentemas ställning i samhäUet. Vidare anser KF atl utbildnings­programorganet i samarbete med folkrörelsema bör framstäUa ett utbud för folkrörelsemas verksamhel och all även denna verksamhel skall beta­las via medel som anvisas ur riksslat. Statsföretag påpekar att många vux­na StäUer sig mycket positiva till studiecirkelstudier och till korrespon­densstudier och att det därför vore befogat alt i stor utsträckning integrera radio- och TV-undervisning med studiecirkelverksamhet och korrespon­densundervisning. Statsförelag anser del angeläget atl framhåUa det värde­fulla i den tvåvägskommunikation med pedagogisk och ämnesmässig ex­pertis, som genom korrespondensundervisning kan erbjudas inte bara en­skilda studerande ulan också studiecirklar och då främst icke lärarledda cirklar. Brevskolan framhåller värdet av atl de folkrörelseanknulna studi­erna blir tUlgodosedda med etersändning. Då det pedagogiska värdet hos ett studiematerial inle ovUlkorligen är beroende av om det sänds i etem el­ler ej anser Brevskolan atl etermedias speciella fördelar skall vägleda ut-

Prop. 1975/76:110

61

nyttjandet. Brevskolan anser alt etersändning bör förbehåUas program för stimulans och information om vuxenstudier samt program för enskilda stu­derande som av olika skäl inte kan delta i annan vuxenutbildning. Vidare anser Brevskolan att utbUdningsprogramorganet kan göra specieUa insalser inom kulturområdet.

3.3 Nya distributionsformer - videogram och kabel-TV

Kommitién konstaterar alt del finns risk för all videoindustrin blir domi­nerad av kortsiktiga kommersiella intressen. Vidare redogör kommiltén för de försök med kabel-TV, som TRU utfört tillsammans med Sveriges Radio och Kimna kommun, och anför i detla sammanhang all det skulle vara värdefullt med en vidgad försöksverksamhel med kabel-TV. Statens kulturråd, TCO och ABF delar kommitténs uppfattning all det är viktigt alt samhällel lar elt aktivt ansvar för produktion av videogram inom utbild­nings-, kulturella- och informativa ändamål för all förhindra atl kommer­siella intressen helt kommer att dominera marknaden. Statens kulturråd anför vidare att det inom kulturområdet finns klart dokumenterade behov av videogramproduktion. Belräffande förslagel om ytterligare försöksverk­samhel med kabel-TV anser rådel alt satsningar inom detla område måste noga vägas mot en alternativ användning av de slora ekonomiska medel som därvid erfordras. Kulturrådet vill dessutom utifrån erfarenheterna med distributionsförsöken med videokassetter vid bibliotek understryka att dessa enbart fungerar negativt, såvida inle upplevelsema bearbetas i dia­log och via andra aktiviteter med vuxna och barn. Behovet av personal ökar därför med antalet apparater. Rådet påpekar vidare all del är olyck­ligt all landsting och kommuner använder olika videosyslem. Delta inne­bär att all samverkan mellan kommun och landsling i arbetet med video omöjliggörs. Televerket ställer sig positivt lill en vidgad provverksamhet med kabel-TV och är intresserat av att delta i en sådan verksamhel. Tele­verket anför att det därvid framstår som naturligt atl verkel anförtros upp­draget att sköta anläggning och teknisk drift av eventuella kabel-TV-nät i Sverige.

3.4 Regional och lokal verksamhet

Kommiltén föreslår att den regionala konsulenlverksamhelen bör byggas ul inom vuxenulbUdningsområdet saml all programorganel för­söksvis bör pröva värdet av regionall placerade konsulenter även inom andra ulbildningsseklorer.

Förslagel om atl den regionala konsulenlverksamhelen bör byggas ut inom vuxenutbildningen tillstyrks bl.a. av folkhögskoleutredningen, LO

Prop. 1975/76:110

62

och TBV. Folkhögskoleutredningen föreslår i detta sammanhang alt man vid en utbyggnad av denna verksamhet inom vuxenutbildningen söker samverkan med folkhögskolor. Enligt LO:s mening är systemet med regio­nala konsulenter för vuxenutbildning så värdefullt atl det bör byggas ut lill hela landet. LRF. som tillstyrker förslaget, framhåller vikten av en nära kontakt med lokala förhållanden och lokala anordnare. LRF anser vidare att i den uisträckning resurser kan åstadkommas bör produktionen kunna ske även regionall som ell komplement till den centrala produktionen. SÖ konstaterar atl erfarenheterna från TRUis försöksverksamhet med regio­nala konsulenter varit positiva men att erfarenhetema dock är alltför be­gränsade för alt man med dem som gmnd skall kunna fatta beslul om vil­ken omfattning en eventuell konsulenlverksamhel skall ha. SÖ föreslår alt försöksverksamheten med regionala konsulenter inom vuxenutbildningen därför skall fortsätta. Remissinsianserna inom SÖ-området är splittrade vad gäller förslagel om en regional konsulenlverksamhel för vuxenutbild­ningen. Skolstyrelserna i Kiruna, Lidingö och Halmstad och länsskol­nämnden i Kronobergs län är positiva till förslaget. Länsskolnämnderna i Kristianstads, Kalmars, Jämtlands och Kopparbergs län anser att sådana konsulenter bör knytas till länsskolnämnderna. Skolstyrelsen i Malmö stäl­ler sig tveksam till förslaget och ser hellre en forlsall försöksverksamhel. Länsskolnämnden i Gotlands län är tveksam till förslaget men understry­ker starkl behovet av läromedelskonsulenler vid länsskolnämnderna efter indragningen av LPH-föreståndartjänstema. Skolstyrelsen i Linköping av­styrker förslagel om särskilda konsulenter och anser all informationen bör kanaliseras genom lokala och/eller regionala läromedelscentraler. Statens handikappråd och HCK anför att del är nödvändigt all de regionala konsu­lenterna får kunskaper om de olika handikappgruppemas speciella pro­blem och behov av stödåtgärder samt att de regionala konsulentema sam­arbetar med lokala handikapporganisationer. SAB anser alt den föreslagna konsulenlverksamhelen även borde innefatta biblioteksservice lill barn samt till vuxna som arbetar rned bam i förskolan. Remissinstansema inom SÖ-området är likaså splittrade när del gäller förslaget om alt inrätta en särskild regional konsulenlverksamhel för ungdomsskolan.

Kommittén föreslår all etl organiserat samarbele bör prövas mellan pro­gramorganel, lokalradion och lokala utbildningsanordnare i syfte atl bygga ul verksamheten med regional produktion.

SÖ anser att de lokala tekniska produktionsresurser, som finns på olika håll, och det betydande pedagogiska och metodiska kunnandet hos lärarna bor kunna utnyttjas vid den typ av läromedelsproduktion som programor­ganel skall bedriva. Radioutredningen, som bl.a. har i uppdrag att ta slällning till hur slor andel av produktionen som distrikten bör svara för, framhåller att frågor rörande decentralisering, regional produktion och distriklsverksamhel är av myckel slor betydelse för den framtida rundradioverksamhelen. Radioulredningen anser att kommiltén borde ha

Prop. 1975/76:110

63

ägnat frågan om decentraliseringen av utbildningsprogram större upp­märksamhet. Enligt radioutredningen är det av slor betydelse att ulbild­ningsprogramorganet får i uppdrag alt pröva olika former för decentralise­rad produktion av både radio och TV-program samt atl programorganel ul­över det föreslagna samarbetet med lokalradion etablerar kontakter och utvecklar lämpliga samarbetsformer med Sveriges Radios dislriktsorgani­salioner.

Sveriges Radio understryker värdet av en lokal förankring av utbild­ningsprogrammen och anser att det torde finnas goda fömtsättningar för elt samarbele mellan ulbildningsprogramorganet och Sveriges Radio/Sve­riges Lokalradio. Sveriges Radio vill i detta sammanhang peka på möjlighe­ten att förena den regionala konsulenten och den lokala utbUdningspro-gramproducenlen i en ijänsl. UKA anser i likhet med rektorsämbetet vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] alt institutionernas primära behov ligger inom de loka­la möjlighelerna till läromedelsproduktion och alt del är viktigt alt möjlig­heterna ökas atl producera läromedel lokall. Rektorsämbetet vid universi­tetet i Uppsala anser att lokala program möjliggör en lokal anknytning och snabb förnyelse, stimulerar lill lärarengagemang, kan produceras på en re­lativt enkel teknisk nivå till låg kostnad och är direki inplanerade i under­visningen så all de kommer till intensivt utnyttjande.

3,5 Övriga uppgifter

Kommittén föreslår att utbUdningsprogramorganet skall få möjlighet alt bedriva viss annan verksamhel, som har nära anknytning lill pro­duktion av utbildningsprogram, t.ex. informaiion, melodisk och teknisk rådgivning saml bevakning av utvecklingen inom medieområdet. Vidare föreslås ulbildningsprogramorganet få möjlighet all i viss ulslräckning göra produktioner tillsammans med eller på beställning av an­nan part. Kommittén anger vissa riktUnjer som föreslås gäUa vid sådan verksamhet.

SÖ konstaterar atl kommiltén inte klart preciserar vilka uppgifler ulbild­ningsprogramorganet avses få vad gäller utvecklingsarbete inom undervis­ningsområdet. Enligl SÖ:s mening skall del utvecklingsarbete som pro-grarnorganel skall bedriva begränsas lill del egna verksamhetsområdet.

LRF tillstyrker kommitténs förslag vad gäller samprojekl. SÖ fmner att de riktmärken, som kommittén uppställer för samprojekt, innehåller en rad oklarheter. Dessa skulle enligt SÖ:s mening kunna leda till konflikter med radiolagens beslämmelser om förbud mot förhandsgranskning. Enligt SÖ bör program i samprojekt inte få etersändas. Lantbruksstyrelsen, som har goda erfarenheter av samprojekt med TRU, delar inle kommitténs uppfatt­ning om atl samprojekl endast skall ske i undanlagsfall. Enligt styrelsen bör sådana projekl mycket väl få förekomma. Styrelsen delar kommitténs

Prop. 1975/76:110

64

uppfattning om alt det bör varti utbUdningsprogramorganet som avgör huruvida ett samprojekt skall komma lill stånd eller inte. Radioutredning­en understryker alt samprojekt måste utformas så att utbUdningspro­gramorganels integritet skyddas. Sveriges Radio anser att efiersom utbild­ningsprogramorganels verksamhel skall bedrivas med samma integritet gentemot myndigheler och organisationer, som gäller för Sveriges Radio, bör den extema finansieringen ej få avse program utom i de fall då samar-betspartnem är Sveriges Radio, Sveriges Lokalradio eller utländskt mnd-radioförelag. Vuxenskolan anser i likhel med kommittén all egna projekt bör dominera programorganets verksamhet, men understryker starkt alt studieförbund och andra folkrörelser bör ges möjlighet att medverka i be­hovsinventeringen och vid prioriteringen mellan de önskemål som fram­förs. Vuxenskolan finner del vidare angelägel att resurser avdelas för pro­jekt i samarbele med en eller fiera organisationer saml att sådana möjlighe­ler bör skapas såväl centralt som lokall. TCO ansluter sig till kommitténs förslag alt samprojekt skall vara tidsbegränsade och skall avse enstaka och begränsade insalser som inle skall kunna förlängas. Bestämmelsema för samprojekl bör enligl TCO utformas så alt företagets integritet skyddas. TCO påpekar vidare atl om samprojekl skall kunna förekomma måsle ul­bildningsprogramorganet ensamt svara för alla kostnader i samband med produktion av ljud- och bildprogram och den totala beslutanderätten över dessa programs utformning måste ligga hos utbildningsprogramorganet. SIF uttalar betänkligheter mol de riktlinjer kommitién föreslår skall gälla för samprojekt och menar atl om dessa riktlinjer följs kan förelagels inte­gritet allvarligt ifrågasättas hos mollagama av programorganets produkter. SÖ och LRF delar kommitténs mening vad gäller bestäUningspro­jekt. Radioutredningen stäUer sig tveksam liU bestäUningsprojekt och un­derstryker starkt all sådan produktion endast får ges margineU omfattning. Sveriges Radio ställer sig tveksam lill den av kommittén fömtsedda om­fattningen av bestäUningsproduklion och de intäkter som kan vänias upp­slå. TCO understryker all beställningsprojekt inle får tillåtas utgöra annal än en mindre del av produktions verksamheten. SIF anser alt del från in­tegritetssynpunkl är viktigt att beställningsproduktionen inte liUåts expan­dera både vad gäller antalet produktioner och omfattningen av desamma.

3.6 Utbildningsprogramverksamhetens finansiering

Kommitténs uppfattning, om att statligt slöd bör ulgå för bild- och i viss mån ljudproduktion samt att detta slöd bör utgå direki till producenten av utbildningsprogrammen, delas eller lämnas utan erinran av SO, lant­bruksstyrelsen, AMS, statens kulturråd, statens Institut för läromedelsin­formation, SSK, radioutredningen, utredningen om reklam i videogram. Svenska kommunförbundet, LO, TCO, SIF, KF och Brevskolan.

Prop. 1975/76:110

65

Radioulredningen, som tillstyrker förslaget, anser atl fömtsättningen för all UtbUdningsprogramorganet skall kunna bedriva sin verksamhet obundet av skilda myndigheter är att det statiiga stödet utgår direkt i producentledet. LRF biträder kommitténs mening att ett statligt stöd är nödvändigt för produktion av AVM, men understryker starkt alt en ensidig inriktning av del statliga stödel kan medföra risker för en statlig monopoli-sering av hela AVM-området. LRF anser vidare all det statliga stödet via statens institut för läromedelsinformation lill privat läromedelsproduktion bör öka kraftigt i samband med atl utbUdningsprogramorganet bUdas samt att sådanl slöd även bör utgå tUl produktion av AVM. LRF förordar i detta sammanhang alt frågan om ett frislående planeringsorgan för en mer över­gripande planering av hur behovet av läromedel skall tillgodoses bör prö­vas ytterligare. Sveriges Radio vUl i avvaktan på förslagen från radio­utredningen inte la stäUning tiU hur ulbildningsprogramorganet skall fi­nansieras. Sveriges Radio anför dock alt oberoende av hur finansieringen skall ske bör medlen utgå direkt lill producenten av utbildningsprogram­men. FSL framhåller att statiigt slöd för läromedelsproduktion även fort­sättningsvis bör fördelEis via statens institut för läromedelsinformation, som i samverkan med SÖ och UKÄ har all verkställa slalsmakiemas be­slut inom det utbildningspolitiska området. FSL anför vidare atl för den del av utbildningsområdet, som avser läcka minoritetsgmppers och speci­ella institutioners behov, bör samtiiga förlag konstituera ett konsortium som med av statens institut för läromedelsinformation tilldelat produk­tionsstöd genomför sådana produktioner utan krav på kommersiell vinst.

3.7 Organisatorisk ställning

Samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan tillslyrker kommitténs förslag om att lägga samman TRU och SR/UTB inkl. SR/VUX lill ett särskUt utbildningsprogramorgan. Bland dem som tillstyrker försla­get återfmns bl.a. RRV, statskontoret, UKÄ, SÖ, statens kulturråd, folk­högskoleutredningen, SSK, radioutredningen, statens institut för läro­medelsinformation, Sveriges Radio, ABF, Folkuniversitetet, LO och TCO, AMS, som ansluter sig liU kommitténs förslag, menar att en sam­manläggning av enhelema kommer all innebära atl de personella och tek­niska resursema som satsas på utbildning kan utnyttjas optimalt, samtidigt som samordningsfrågor rörande bl. a. prioritering av insalser i den statliga utbildningspolitiken underlättas.

Flertalet av de remissinstanser som ansluter sig lill förslagel om all in­rätta etl utbildningsprogramorgan tillstyrker likaså förslagel om atl detta skaU utgöra en fristående enhet under utbildningsdeparte­mentet.  Radioutredningen   finner  inga  avgörande  principiella  skäl

5-Riksdagen 1975/76. 1 saml. Nr 110

Prop. 1975/76:110

66

mot kommitténs forslag. Svenska kommunförbundet har inget att erinra mot förslaget om alt utbUdningsprogramorganet skall utgöra en själv­ständig organisalion fömtsatt alt samarbete kan etableras med Sveriges Radio. Sveriges Radio anser alt utbildningspoliliska skäl talar för ett fristå­ende utbildningsprogramorgan men anser att frågan om organets slutgiltiga organisatoriska placering bör a>'göras först när förslagen från radio-utredningen föreligger. Beslutet om sammanläggning bör enligt Sveriges Radios mening fattas av riksdagen redan under våren 1976. Detta beslut bör också innefatta beslut om stantid för ulbildningsprogramorganet i dess slutgiltiga organisationsform samt riktlinjer för hur verksamheten skall be­drivas under den mellanliggande tiden. Ledamoten Gunnar HalUngberg i Sveriges Radios styrelse har i ett särskilt yttrande förordat att programpro­duklionen skall decentraliseras. FSL föreslår atl TRU:s och SR/UTB:s nu­varande tekniska produktionsresurser sammanförs till ett inom Statsföre­tag fristående aktiebolag med uppgift att parallellt och i fri konkurrens med andra förelag och organisationer på marknaden svara för den tekniska pro­duktionen av ljud och bild gmndat på av enskild bestäUare utarbetat manu­skript eller synopsis. FSL anför att TRU:s och SR/UTB:s särkunskaper inom det tekniska området på detla sätt bäst skulle komma alt utnyttjas. SIF anser atl de skäl som kommittén anför mol en inordning av programor­ganet inom Sveriges Radio är svaga och ej motsvarar de nackdelar som uppstår genom atl den nya enheten särskiljs från Sveriges Radio. SIF för­ordar i stället all utbildningsprogramorganet placeras inom Sveriges Ra­dio. Enligt förbundets mening tiUgodoses därigenom två väsentliga krav nämligen skyddet för den företagsmässiga och programmässiga integrite­ten och tillgången på en varierad och mångsidig teknik till rimliga kostna­der. Sveriges Civilingenjörsförbund CF-STF ställer sig tveksam till kom­mitténs uppfattning om att progrtimorganet, som föreslås finansieras med allmänna medel, skall ha till uppgift att både planera och producera utbild­ningsprogram. Förbundet menar atl andra organisatoriska former, som kunnat uppfyUa de krav som följer av att monopoliserad elerdistribution kommer att hänga samman med programorganets verksamhel, borde ha diskuterats. SAF anser alt starka skäl talar för att organet ingår som en en­het i Sveriges Radio. SAF motiverar detta med all programorganet på så sätt får en självständig ställning gentemot utbildningsmyndighetema.

3.8 Sändningsrätt och sändningsutrymme i etem

Kommitténs förslag om alt utbUdningsprogramorganet bör få egen sändnings rätt i etem tUlstyrks av eti flertal remissinstanser däribland statskontoret, UKÄ, SÖ, massmedieutredningen, utredningen om reklam i videogram, folkhögskoleutredningen, FolkuniversUetet, Vuxenskolan, ABF, TBV, KF och Brevskolan. Televerket har från distributionssynpunkt inget all erinra mol alt programorganel får egen sändningsrätl i televerkets

Prop, 1975/76:110

67

nuvarande sändningskanaler. AMS, som tillslyrker förslaget, anser all målen för verksamheten bäst kan uppfyllas om ulbildningsprogramorganet erhåller egen sändningsrätl. Radioutredningen framför att eftersom distri-butionskanalema i etem ytterst disponeras av samhället är del från samhäUssynpunkt rimligt att programorganet självt förfogar över en del av det tillgängliga sändningsutrymmel. Ulredningen påpekar dock atl sänd­ningsrätlen för det nya programorganet visserligen skulle omfatta utbild­ningsområdet men att del inle kan innebära ensamrätt för organet all sända utbildningsprogram. Sveriges Radio anser i likhel med kommittén alt ul­bildningsprogramorganet självt bör få räll att avgöra vilka program som skall elersändas. Sveriges Radio påpekar dock all begreppet ensamrätt in­le kan användas efiersom kompetensområdena för olika sändningsrällsin-nehavare inte klart definieras. Enligt LO bör ulbildningsprogramorganet för atl del självständigt skall kunna planera och genomföra verksamheten och för alt del skall komma ifrån konkurrensen mellan vissa utbildnings­program och Sveriges Radios allmänna programverksamhet om attraktiva sändningslider tillförsäkras egen sändningsrätl, särskilt avdelat sändnings­utrymme, eget programansvar och möjlighet lill eget programval. SIF an­ser alt lösningen med elt självständigt utbUdningsprogramorgan med egen sändningsrätl inom samma kanalulrymme som de existerande TV- och ra­dioproduktionsenheterna förefaller otymplig. Enligl SlF:s mening blir egen sändningsrätl rimlig om man samtidigt tilldelar programorganet en egen kanal. SIF anser alt all lablåplanering för såväl programorganet som för TV 1 och TV 2 kommer all omöjliggöras såvida man inle etablerar ge­mensam sändningsplanering. Detta talar enligt SIF för en närmare samord­ning mellan enheterna i slällel för en uppdelning på helt skilda förelag.

Vad gäller fördelningen av sändningsulrymme anför kom­mittén alt delta I första hand bör ske genom överenskommelser mellan programorganel och Sveriges Radio samt all i de fall överenskommelse in­te kan iräffas bör frågan hänskjutas lill en av regeringen utsedd person för avgörande. Radioutredningen, Sveriges Radio, TCO och SIF avstyrker förslaget om atl tvister rörande sändningstiden skall lösas av en av rege­ringen utsedd person. Radioutredningen föreslår att de stora ramama för Sveriges Radios resp. utbildningsprogramorganets sändningsutrymme får anges i koncessionsavtal eller på annat lämpligt sätt. Programföretagen fär sedan förhandla sig fram tUl praktiskt tillämpbara lösningar. Om program­företagen misslyckas vid dessa förhandlingar får regeringen fälla avgöran­det i fråga om den mer långsiktiga planeringen.

Med den utökade verksamhet som kommittén föreslår för ulbildnings­programorganet beräknas sändningsutrymmel i TV uppgå lill ca 500 lim­mar/år och i radio till ca I 000 limmar/år. Detta aktualiserar enligl kom­mittén frågan om ell fjärde Ijudradionäl. Vidare anser kommittén atl del bör prövas om även TV 2 kan användas för sändning av utbildningspro­gram på daglid.

Prop. 1975/76:110

68

Radioutredningen, som bl. a. har att överväga frågor rörande sändnings­utrymme i etem, påpekar atl man f. n. inte kan ta slällning till programor­ganels behov och önskemål om sändningslider. Radioutredningen an­ser därför att utbildningsprogramorganet och Sveriges Radio under en övergångstid bör förhandla om sändningsulrymme på liknande sätt som nu sker mellan TRU och Sveriges Radio. Även Sveriges Radio anser att ställ­ningstaganden rörande programorganets sändningsulrymme bör uppskju­tas i avvaktan på radioutredningens kommande förslag. Sveriges Radio finner i likhet med kommitién atl det f. n. inle är motiverat atl bygga ut en tredje TV-kanal, medan behovet av en fjärde ljudradiokanal bedöms vara mer närliggande. Sveriges Radio påpekar dock att med den ökade sänd­ningstid i en ljudradiokanal som föreslås av kommittén blir del nödvändigt att införa en fjärde ljudradiokanal. Sveriges Radio anser att en sådan reser­vation av sändningstid inte bör få göras ulan alt man i stället bör pröva oli­ka vägar för att minska utbildningsprogrammens elerutrymme under dag­tid.

3.9 Förhållande till myndigheter och till Sveriges Radio

UKÄ, TCO, Vuxenskolan och SIF delar kommitténs uppfattning om att de regler som gäller för myndighetemas förhåUande lill radioverksamheten även bör gälla beträffande deras förhållande till den nya programenheten. SÖ, som likaså tillslyrker kommitténs förslag, anser all man så långt möj­ligt bör söka precisera de relationer som skall råda mellan det fristående ulbildningsprogramorganet och myndigheler, andra samhällsorgan och or­ganisationer. Man måsle söka nå och upprätthålla en rimlig balans som dels värnar om programorganets integritet dels garanterar all samhällets mål för olika utbildningsområden tillgodoses.

SÖ och radioutredningen delar kommitténs syn på gränsdragning mel­lan UtbUdningsprogramorganels och Sveriges Radios programverksam­het. Sveriges Radio anser i likhel med kommiltén alt det inle är möjligt all ange företagels och det nya programorganets programuppgifler så exakt alt alla gränsdragningsproblem bortfaller. Sveriges Radio anser dock alt riktlinjerna för gränsdragning borde ha preciserats mer ingående och konstaterar atl kommittén löst denna fråga otillfredsställande. Sveriges Radio, som i sitt yttrande refererar lill en av European Brodcasling Union formulerad definition av utbildningsprogram, anser bl. a. alt del nya orga­nels program inom vuxenulbUdningsområdet och den eterdislribuerade delen av högskoleulbudel som regel bör vara i serieform och integrerade i ett sammanhang vid sidan om programmen, såsom i förväg organiserade studiecirklar eller kurser och/eller mer omfattande trycksaker. Vad gäller förskolesektom påpekar Sveriges Radio att dess bamredaktioner har ett omfattande utbud av program för förskolebam samt att många av dessa

Prop. 1975/76:110

69

program är av samma karaktär som TRU:s förskoleprogram, något som .motiverar ett samråd mellan ulbildningsprogramorganet och Sveriges Ra­dio. SIF anser alt svårigheterna att göra gränsdragningar mellan program avsedda för utbildning och allmänna program leder till slutsaisen att när­mare samarbele mellan ulbildningsprogramproduklion och produktion av allmänna program är nödvändigt. Ell sådanl närmande främjas enligt SIF:s mening av alt ulbildningsprogramorganet ligger inom Sveriges Radio och all företaget får ett uttalat ansvar för atl beakta ulbildningsaspektema i sin verksamhet.

Beträffande kommitténs förslag att utbildningsorganet skall ha möjlighet atl få tillgång till vissa resurser inom Sveriges Radio såsom t.ex. teknik samt tillgång till Sveriges Radios programarkiv delar SÖ och Sveri­ges Radio kommUténs uppfattning. Svenska kommunförbundet understry­ker i sitt yttrande vikten av att samarbete mellan programorganet och Sve­riges Radio kan etableras så att tillgång till arkivmaterial och utlandspro­gram för undervisningsproduklion kan erhållas.

3.10 Utbildningsprogramorganets verksamhetsform och styrelse

Kommitténs förslag om atl ulbildningsprogramorganet organiseras som en slallig stiftelse tillstyrks eller lämnas utan erinran av lantbrukssty­relsen, statens kulturråd, statens instUutför läromedelsinformation, SSK, massmediautredningen, Svenska kommunförbundet, LRF, ABF och TCO.

Statskontoret, som ansluter sig till förslaget med viss tvekan, anser all den föreslagna stadgan för stiftelsen måsle kompletleras med vissa be­slämmelser som ger minsl samma säkerhet i fråga om ekonomisk redovis­ning och därtill de möjligheter lill insyn som ell val av myndighetsformen eller av ett statligt aktiebolag skulle göra. Statskontoret anför vidare atl de förslag som radioulredningen och stiflelseutredningen kan komma alt läm­na borde kunna aktualisera en annan och för en helstatlig, budgetfinansie-rad verksamhet mer ändamålsenUg associationsform för det nya program­organel. Med hänsyn härtill bör enligt statskontorels mening koncessions-liden fördel nya ulbildningsprogramorganet göras tämligen kort. RRV an­ser atl i första hand kostnads- och slyraspekler skall uppmärksammas vid bedömningar av organisationsfrågan och framför i sill yttrande för- och nackdelar med olika organisationsformer för programorganel. RRV av­slyrker därvid kommitténs förslag om all programorganel skall drivas som en slallig stiftelse och föreslår i stället all enheten drivs som ell fristående bolag. Om det föreslagna bolaget dessutom träffar etl långsiktigt avtal med Sveriges Radio om tekniskt samarbele bör enligl RRV:s mening vissa kost­nadsfördelar kunna uppnås. RRV fömtsätter att verket får möjlighet att be­driva revision av den nya enheten, även om denna inte görs tUl myndighet, med hänsyn lill all verksamheten till övervägande del kommer all vara fi-

Prop. 1975/76:110

70

nansierad genom statsanslag. Radioutredningen finner inte att de skäl som kommitién anför till stiftelseformens förmån är övertygande. Ut­redningen påpekar atl det finns etl flertal exempel på all i huvudsak icke­kommersiell verksamhet med framj»ång kunnat bedrivas i aktiebolagsform och att ett starkl skäl för denna verksamhetsform är atl en mycket detalje­rad civilrätislig lagstiftning finns, vilken i stort sett saknas beträffande stif­telser. Ulredningen anför vidare all den bl.a. har i uppdrag att pröva om rundradioverksamhelen i framliden i skall bedrivas i stiftelseform. Utred­ningen har ännu inte tagit ställning i denna fråga och anser alt verksam­hetsformen för programorganel på nytt bör kunna behandlas när förslag från stiflelseutredningen och radiojtredningen föreligger. Sveriges Radio framför liknande synpunkler. SAF anser all programenheten bör ingå som en enhet i Sveriges Radio och konstaterar atl det därmed inte skulle bli ak­tuellt med stiftelseformen.

Enligl kommitténs mening bör det övergripande ansvarel för uibild­ningsprogramverksamhelen hell och odelat ligga på en styrelse, som bör beslå av sju personer, varav fem utses av regeringen och två av de ansläll­da inom programorganet.

Statens institut för läromedelsinformalion, folkhögskoleutredningen, KF, lantbruksstyrelsen och ABF tillstyrker eller lämnar förslaget ulan erin­ran. Statskontoret, som tillstyrker kommitténs förslag, betonar vikten av all styrelsens sammansättning får en stark representation för sakkunskar pen inom utbildningsområdet. LO påpekar att de fackliga organisationema genom riksdagens beslul 1975 tilldelals elt stort ansvar för utvecklandet av vuxenutbildningen. LO ser det som nödvändigt all representanter från så­väl de stora fackliga organisationema som från folkbildningsarbetet place­ras både i utbildningsprogramorganels styrelse och i dess förvaltningsråd. SACOjSR anser all det oavsett slyrelsemodell är viktigt all företrädare för personalorganisationerna LO, TCO och SACO/SR blir representerade i programorganels styrelse. Statens kulturråd anför viss tveksamhet beträf­fande styrelsesammansättningen och förslagel om ell förvaltningsråd. Rå­det anser att den sakkunskap som erfordras inom organisationen bör fin­nas genom dess personal. Organets styrelse bör besitta viss sakkunskap om produktionsfömtsätlningar men del är enligt rådets mening viktigare alt styrelsen har en kunskap om behov och fömtsättningar hos dem som skall utnyttja programmen. Vidare anför rådet all ell förvaltningsråd av det slag som kommiltén föreslår har svårt att göra sill inflytande gäUande. SSK finner inte styrelsens sammansättning och kompetensinriktning till­fredsställande eftersom representanter för konsumenlledel saknas. Repre­sentation i enbart förvaltningsråd och/eller rådgivande kommittéer kan en­ligl SSK:s mening inle garantera reellt inflytande. SSK anser därför att styrelsen bör utökas med två ledaniöler från förslagsvis Svenska kommun­förbundet och Landstingsförbundet. Svenska kommunförbundet har för­ståelse för atl alla gmpper som har direki eller indirekt intresse av en pro-

Prop. 1975/76:110

71

gramverksamhel av detla slag inle kan beredas plats i det nya organels sty­relse. Förbundet påpekar dock all en vidgning av programverksamheten lill nya målgmpper komnier alt kräva organisatoriska ålgärder och med­föra ytterligare kostnader på del lokala planet varför del vore väl motiverat alt företrädare för skolans huvudmän, tillsynsmyndigheten och den fria bildningsverksamhelen bereds plats i den föreslagna organisationens led­ning. Svenska kommunförbundet vill därför föreslå alt en representant för vardera Svenska kommunförbundet, SÖ och Folkbildningsförbundel skall ingå i den nya förelagsstyrelsen. Vuxenskolan finner förslagel oklart vad gäller fördelningen av uppgifler mellan styrelsen, förvaltningsrådet och de rådgivande kommiltéema. Vuxenskolan finner del angelägel alt alla tre ledningsorganen får en sådan sammansättning att det skapas goda fömt­sättningar för en allsidig och opartisk programverksamhet saml all studie­förbund och andra avnämare genom direki representation i förvaltningsråd och rådgivande kommittéer bereds möjlighet alt medverka i planeringen av verksamheten. TCO framhåUer all del är viktigt att lednings- och plane­ringsorganen blir representativt sammansatta och atl berörda intressenter får insyn i och möjlighet att påverka verksamheten. TCO finner inte kom­mitténs förslag tillfredsstäUande i delta avseende. TCO anser alt den star­ka betoningen av efTeklivitetskravet har lett lill all de representativa aspeklema har kommit i skymundan och alt det borde gå alt väsentiigt utö­ka antalet ledamöter i styrelsen ulan att effektiviteten behöver påverkas negativt. TCO anser vidare atl det finns skäl som talar för all de föreslagna rådgivande kommittéerna ges större befogenhet än" vad som föreslås av kommitién. Socialstyrelsen anför alt det är av största vikt atl programor­ganel får en representant från handikapprörelsen i sin styrelse.

SÖ, statskontoret, SSK, lantbruksstyrelsen och TBV ansluter sig i alll väsentligt tiU förslaget att ett förvaltningsråd och fyra rådgivande kom­mittéer knyts lill styrelsen. Statens institut för läromedelsinformation, som tillstyrker förslagel, anser med hänsyn tiU programorganels insatser på de s. k. bristområdena att institutet bör vara representerat i förvalt­ningsrådet. SAF som likaså delar kommitténs uppfattning framhåUer vik­len av att programorganet har goda kontakter med näringslivet som ar­rangerar och initierar vuxenutbildning för dem som är ute i arbetslivet. Föreningen finner det därför naturligt att SÄF liksom övriga arbetsmark­nadsparter blir representerade i den rådgivande kommittén för vuxenut­bildning. Statens handikappråd framhåUer att program inom handikapp­området bör utformas i nära samarbete med handikapporganisationema, som också bör få utse företrädare i förvaUningsråd, rådgivande kom­mittéer och eventuella arbetsgmpper. SAB, som sedan länge medverkat i Sveriges Radios folkbildningskommitté, betonar betydelsen därav och fin­ner del angeläget att representanter från biblioteken knyts tiU de rådgivan­de organen inom ulbildningsprogramorganet. LRF delar kommitténs upp­fattning att programorganet bör ledas av en styrelse som kompletteras av

Prop. 1975/76:110

72

olika rådgivande organ. LRF utgår från alt lantbmksgmppen och dess or­ganisationer bereds plats i förvaltningsrådet. De rådgivande kommiltéema bör enligl LRF:s mening ha en mer flexibel sammansättning och inriktning och bör tjäna som konlaklkanaler med alla de parter ute i samhäUet, som i egenskap av avnämare och utbildningsanordnare är intresserade av pro­gramföretagets verksamhel och produkter. RHS utgår från att förbundet erbjuds representation i förvaltningsrådet och i de fyra rådgivande kom­mittéerna, vilka arbetar med program inom förbundets intresseområde. Sveriges Civilingenjörsförbund CF-STF finner förslaget om att komplette­ra styrelsen med etl förvaltningsriid ändamålsenligt. Förbundet önskar få möjlighet alt utse en person att ingå i rådet.

3.11 Vissa juridiska frågor

3.11.1 Stadgar för stiftelsen

Kommittén föreslår atl de regler som bör gälla för utbildningsprogram­organet bör tas in i en stadga för stiftelsen. Stadgama föreslås gälla för sex år i laget och förlängas om inte regeringen beslutar om ändring. Radionämnden hänvisar till all radioutredningen överväger vUka all­männa villkor och närmare föreskrifter som bör gälla för framtida pro­gramförelags programverksamhet. Nämnden anser del sannolikl all de regler, enligl vilka den förslagna stiftelsen skall bedriva sin programverk­samhet, blir sä långt möjligl likalydande med övriga programförelags reg­ler för denna verksamhel. Med hänsyn härtill anser sig nämnden sakna an­ledning alt nu närmare granska utformningen av och innehållet i de före­slagna riktlinjerna för radioprogramverksamheten så som de återges i stad­garna. Statskontoret anser att den föreslagna stadgan för stiftelsen måsle kompletteras med vissa bestämmelser som ger minst samma säkerhet i frå­ga om ekonomisk redovisning och därtill de möjligheler lill insyn som elt val av myndighetsformen eller av etl statligt aktiebolag skulle göra. TCO avslyrker kommitténs förslag angående stadgarnas giltighet. Kommittén föreslår att stadgama skall kunna ändras under löpande avtalsperiod om minst fem ledamöter är eniga om en sådan ändring. TCO påpekar att fem av styrelsens sju ledamöter avses bli utsedda av regeringen och övriga två utses av personalen. Kommitténs förslag innebär all representanterna för personalen kan stå ulan möjlighet atl påverka ell så viktigt beslul om sty­relsens övriga ledamöter är eniga. TCO anser därför att ändring av stad­garna under löpande giltighetstid endast bör kunna ske om minsl sex av styrelsens sju ledamöter blir eniga om atl en sådan ändring bör genomfö­ras. TCO och SIF konstaterar all kravel på balans mellan olika åsikter och intressen vad gäller produktion av utbildningsprogram inle ålerfinns i kom­mitténs förslag till stadgar för stiftelsen. Enligl TCO:s och SlF:s mening bör kravel på balans i utbudet även gälla för produktion av utbildnings-

Prop. 1975/76:110

73

program. Sveriges Radio anser atl 2 § i stadgeförslaget bör modUieras så atl den överensstämmer med vad företaget anför i fråga om gränsdragning­en mellan ulbildningsprogramorganet och Sveriges Radio. Vad gäller för­slaget om stadgarnas giltighet vore det fördelaktigt om programorganel och Sveriges Radio kunde arbeta med samma avtalsperioder. Massmedie-utredningen anför alt eftersom stiftelsen som självständig juridisk person föreslås få sändningsrätlen bör verkställande direktören utses av stiftel­sens styrelse och inte av regeringen som kommittén föreslår. Ulredningen anser inte att stadgan behöver innehålla en uttrycklig beslämmelse om all verkställande direktören skall ha till uppgift all övervaka atl programmen inte innefattar brott mot beslämmelser i lag och stiftelsens stadgar. Enligt ulredningens mening ligger i del i sakens natur alt inle bara verkställande direktören utan även stiftelsens styrelse och över huvud alla anslällda inom stiftelsen har alt iakttaga vad som föreskrivs i lag eller i stiftelsens stadgar.

3.11.2 Granskning av utbildningsprogram

Kommitién ger i betänkandet förslag till regler för granskning av läromedel som innehåller bild- och ljudprogram.

SÖ och Sveriges Radio instämmer i kommitténs förslag lill regler för granskning av utbildningsprogram. Socialstyrelsen konstaterar alt kom­mitténs förslag om att förbudet mot förhandsgranskning i tillämpliga delar bör gälla för ulbildningsprogramorganet kan bli komplicerat efiersom kom­mittén anser alt det skall vara möjligt för programorganel atl i viss ut­sträckning göra produktion för beställning av eller lillsammans med annan part. Radionämnden har ingen erinran mot utredningens förslag alt nämn­den skall kunna granska alla de elersända utbildningsprogram som del fö­reslagna ulbildningsprogramorganet skall sända. Den ulvidgning av nämn­dens arbeisuppgifler som följer därav har nämnden tidigare förutsett och godtagit. Nämnden vill också erinra om atl radionämndsulredningen i sill betänkande (Ds U 1974:7) Breddad granskning och ny organisation, fram­håUit som önskvärt, att utbUdningsprogrammen hör tiU de programka­tegorier, som en framtida radionämnd eller annat allmänt organ skall granska i relalivi slörre omfattning än andra programkalegorier. Nämnden instämmer i kommitténs förslag all granskningen bör kunna ske med beak­tande av också antingen andra etersända program inom samma programse-rie/projekl eller andra komponenter än programr SSA" avslyrker förslagel alt programorganel själv skall avgöra om programmen skall sändas in för granskning före eller efler elersändning. SSK finner granskningsfunklio-nen hos läromedelsnämnden som en väsentlig trygghetsfaktor för kommu­nema för att kvalitativt högtstående läromedel kommer lill användning. FSL understryker alt utbildningsprogramorganels hela produktion ovill­korligen skall vara föremål för samma granskningsförfarande som gäller all

Prop. 1975/76:110

74

annan läromedelsproduktion. Skolstyrelserna i Kiruna. Lidingö och Sundsvall och länsskolnämnden i Skaraborgs län instämmer i kommitténs förslag angående granskning av utbildningsprogramorganels program.

3.11.3 Upphovsrättsfrågor

I avvaktan på att frågor rörande upphovsrätt får en tillfredsställande lös­ning genom avtal eller lagstiftning föreslår kommittén alt ulbildningspro­gramorganet friköper sina produkter.

SÖ delar kommitténs principiella uppfattning om atl del material som produceras skall komma till största möjliga användning i de former som användarna önskar. Den nuvarande ireårsregeln för elersända ljudradio­program bör enligt SÖ:s mening ändras så all programmen finns tillgängli­ga under längre lid. SÖ anser det också angelägel atl i likhel med vad som hittills skett inom SR/UTB och TFIU friköp av TV-program fortsätter i av­vaktan på en lösning av upphosvrättsproblemel. SÖ betonar vikten av att de upphovsrältsliga reglerna utformas så alt det blir möjligl, all i utbild­nings- och kultursyfte, få tillgång till vissa program och material ur Sveri­ges Radios arkiv. SAB anför atl frågor rörande upphovsmannarätten inte har fåll en från bibliotekens sida tillfredsställande lösning och atl det där­för är nödvändigt alt komma till rätta med dessa problem innan utbild­ningsprogramorganet inrättas. SIF anser del angeläget alt frågan om rätten all använda TV-program i bandad form för utbildningsändamål löses. En­ligt SlF:s mening borde många av de program ur allmänulbudel, som efter­frågas från skolhåll, kunna användas utan alt man behöver gå omvägen via förnyad utsändning på dagtid och under mbriken skol-TV. SIF anser alt ulbildningsprogramorganet i stället skulle kunna informera skolan om de radio- och TV-program ur allmänutbudel som bedöms lämpliga för skilda ämnen i skolan. Programorganel skulle också i vissa fall kunna åta sig atl komplettera programmen med tryckt material, uppföljande program m. m.

UKÄ finner det angeläget atl man snabbi finner framkomliga vägar alt förfoga över del audiovisuella material som produceras inom högskoleom­rådet. I möjligaste mån bör lösningar eftersträvas som står i samklang med molsvarande regler för andra former av läromedelsproduktion. Vidare an­ser UKÄ atl man därvid måsle beakta intemationella konventioner inom det upphovsrältsliga området. Remissinsianserna inom UKÄ-områdel be­tonar alt frågan om upphovsrätten måste få en snar lösning. Rektorsämbe­tet vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] instämmer också i förslaget om all all lärome­delsproduktion, som finansieras över statsanslag och för vUken högsko­lans produktionsutmstning utnyttjas, skall varafriköpt. Medicinska fakul­tetens utbildningsnämnd vid universUetet i Umeå anser atl friköpsproble-met måsle bli en förhandlingsfråga vid vaije enskilt tillfälle och inle bli föremål fÖr en generell lösning.

Prop. 1975/76:110

75

3.12 Registrering och distribution

Enligl kommitténs mening bör en central registrering av och infor­mation om tillgängliga utbud ordnas. För förskolan och ungdomsskolan skulle en registrering kunna ske genom Kommunförbundet/Kom-munsamköp, för högskolan hos ulbildningsprogramorganet och för vuxen­utbildningen hos etl särskilt inrättat organ. Kommitién föreslår all en sär­skild utredning tillkallas för att närmare belysa frågan om hur registrering bör ske. Kommittén föreslår också att distribution av rörlig bild frikopplas från frågan om information och registrering saml alt distributionen bör ske direkt från producenten eller genom särskilda distributörer. Statskontoret, UKÄ och statens kulturråd tillstyrker förslagel om atl en särskild utred­ning om registrering bör tillsättas. Statskontoret fömtsätter all detta utred­ningsarbete sker i nära samverkan med det fortsatta utredningsarbetet i an­ledning av dalaarkiveringskommilténs förslag. Statens kulturråd anser atl den föreslagna utredningen även bör behandla distributionsfrågor i stort med sikte på atl folkbiblioteken bör fungera som programbas på del lokala planet. Socialstyrelsen anser det vara av största vikt all en katalogisering av läromedelsprodukler sker saml atl denna görs lättåtkomlig för avnämar­na. Styrelsen ser vidare posilivi på den samordning och distribution som påbörjats av Kommunförbundet/Kommunsamköp och fömtsätter alt den­na verksamhet kan vidareutvecklas och förbättras till förmån för dem som ytterst skall nås av programmens budskap. Svenska kommunförbundet de­lar kommitténs uppfattning om all elt centralt register för röriig bild borde upprättas. Förbundet påpekar all del har elt centralt databaseral filmregis­ter under uppbyggnad inom filmseklionen av Kommunsamköp. Förbundet finner del inle meningsfullt atl del finns flera registreringscentraler för film och videogram och således bör inte ytterligare en registreringscenlral för­läggas lill ulbildningsprogramorganet. Förbundet anser alt registrerings-och informationsfrågor bör handhas av etl kommunall organ t. ex. filmsek­lionen inom Kommunsamköp. Landstingsförbundet anser atl myckel talar för all en ceniral regislreringsenhel skapas inom eller fristående från ul­bildningsprogramorganet. Sveriges Radio finner all inrättandet av en sär­skild frislående enhet för registrering är mest lämpligl. Med en särskild fristående enhet avser Sveriges Radio det mediearkiv som dataarkiverings­kommittén föreslagit i betänkandet Bevara ljud och bild och som enligt dess bedömning inle bara skulle ansvara för en central arkivering av pro-grammalerial ulan även utge årliga kalaloger över inkommet material. Uppdraget för den särskilda regislreringsulredning som kommitién före­slår, bör enligl Sveriges Radios mening kunna begränsas lill hur mediaarki­vets, Sveriges Radios och utbildningsprogramorganets uppgifter skall sam­ordnas. Enligt statens institut för läromedelsinformations mening bör frå­gan om den framtida distributionen av utbildningsprogrammen ägnas elt stort intresse från del nya programorganets sida. Alla möjligheter alt

Prop. 1975/76:110

76

åsladkomma en samlad distribution bör undersökas, varvid hänsyn bör tas lill de olika krav på distributionen som kan finnas inom skilda ulbildningar. Enligl institutets mening bör frågan om inspelning och arkivering av bild-och ljudmaterial med fördel föras siamman med frågan om distribution av material. Statens institut för läromedelsinformalion avser med registrering endasl registrering av vissa uppgifler om materialet såsom t.ex. beställ­ningsnummer och uppspelningstid. Institutet kan mot bakgmnd av att det skall samla och sprida informaiion om läromedel inle dela kommitténs uppfattning om alt frågan om ansvaret för registrering av bild- och ljudma­terial ytterligare behöver utredas. Svenska kommunförbundet finner det otillfredsställande att många av TRU:s program distribueras via olika dis­tributörer. Detta har enligl förbundet medfört alt program för små mål­gmpper inte finns tUlgängliga vare sig för hyra eller för köp. Förbundet an­ser all alla program bör vara tillgängliga i en icke-kommersiell distribution och alt del är principiellt felaktigt alt direkt eller indirekt läcka produk­tionskostnader genom kopieförsäljning tUl utbildningsväsendet. Förbundet konstaterar vidare alt de enda köparna av filmkopior är de kommunala AV-centralerna saml alt förhyrningar av film bekostas till 75 % direki eller indirekt av kommunala medel. Förbundet föreslår alt den altemativa dis­tributionen bör byggas på de kommunala AV-cenlralema, som nu har riks­omfattande täckning. Folkhögskoleutredningen bedömer det vara viss risk all folkhögskolor och studieförbund kan komma i kläm om Kommunsam­köp, som drivs kommersielll, och Kommunförbundet skall la ansvar för distributionen. Bamfdmrådel anser all en utredning bör tillsättas med upp­gift atl se över vilket organ, på läns- och lokal nivå, som är lämpUgast för förvaring och distribution av film- och olika videograminspelningar från programorganet. Rådel tillslyrker förslagel om atl distribution av rörUg bUd liksom hittills bör ske av olika distributörer.

3.13 Förlagsverksamhet

Kommittén föreslår alt utbildningsprogramorganet i väsentlig ulslräck­ning bör kunna förlägga trycksaker. Riktpunkten för trycksakspro­duktionen bör vara atl den är självbärande, men kommiltén anser alt pro­gramorganet måste ha möjlighet att också subventionera trycksaker. Pro­dukterna bör vidare enligl kommitténs mening säljas lill självkostnadspris.

Kommitténs förslag om all ulbildningsprogramorganet bör kunna förläg­ga trycksaker delas av SÖ och SSK. Vuxenskolan och LRF understryker atl programorganel i betydande utsträckning bör samarbeta med andra för­lag, t. ex. då elt föriag besitter speciell sakkunskap, speciella resurser eller kanaler till en väl inarbetad marknad. Brevskolan konstaterar atl det nya ulbildningsprogramorganet kommer all förfoga över slora förlagsresurser, vilkel innebär goda möjligheler lill planering och integrering av de olika

Prop. 1975/76:110

77

medieenheterna. Brevskolan anser detla vara en viktig pedagogisk förbätt­ring och delar kommitténs mening i förlagsfrågan med tillägget alt ulbild­ningsprogramorganet i vissa fall också bör kunna samarbeta med andra producenter även om detta inte enbart är betingat av pedagogiska och marknadsmässiga hänsyn. Statsföretag konstaterar inledningsvis alt kom­mittén föreslår bildandel av ytteriigare elt statligt läromedelsförelag med verksamhetsinriktning inom samtiiga de områden där Liber Läromedel re­dan verkar. Statsföretag anser atl del inte är tilltalande atl integrera en an-slagsfinansierad verksamhet med en affärsmässigt driven sådan. Vidare anför Statsföretag att det är angeläget att finna sådana former för samver­kan och samordning av de statliga resursema på läromedelsområdet, att den förlagsresurs och det kunnande som Liber representerar utnyttjas i en samlad resursinsats. Statsföretag ifrågasätter därför förslaget, all ulbild­ningsprogramorganet skall bedriva egen förlagsverksamhet och föreslår i stället all ett samarbetsavlal upprättas mellan programorganet, Liber Lä­romedel och Hermods skola med innebörden att Liber Läromedel och Hermods skola svarar för all föriagsproduklion. marknadsföring och distri­bution. Enligl Statsföretags mening kan Liber svara för förlagsproduktion för både produkter, som utges och finansieras genom försäljning och för besläUningsuppdrag som betalas av utbildningsprogramorganet, varav föl­jer atl programorganet endast behöver begränsade förlagsresurser för sam­verkan med förlagsproducenlen. Hermods skola kan på motsvarande sätt svara för såväl produktion av speciella materialkomponenter för tvåvägs­kommunikation som för undervisning med sådan tvåvägskommunikalion. Vidare anser Statsföretag atl behov och tilldelning av produktionsstöd bör avgöras i vanlig ordning av statens institut för läromedelsinformation altemativt i samråd mellan,utbildningsprogramorganet och institutet om stödel ulgår ur programorganets anslagsdel. Ell särskilt samråds- och sam­planeringsorgan för programorganet, Liber Läromedel och Hermods skola bör enligl Statsföretags mening upprättas. Sveriges Civilingenjörsförbund CF-STF avslyrker förslagel om all utbUdningsprogramorganet i väsentlig utsträckning själv skall förlägga sina trycksaker. Enligt förbundels mening innebär detta en onödig centralisering. Skolstyrelserna i Lidingö och SundsvaU och länsskolnämnderna i Skaraborgs och Örebro län anser att programorganet bör ha egna förlagsresurser och alt dess produkter skall erbjudas till självkostnadspris. Skolstyrelsen i Linköping menar dock att utbildningsprogramorganet i slörsla möjliga utsträckning skall koncentrera verksamheten kring ljud- och bildproduktionen och alt den hittillsvarande förlagsverksamheten bör ses över för atl undvika onödig konkurrens med redan etablerade läromedelsförlag men också för atl undgå risken att Ijud-och bUdproduktionen binds till en viss form av tryckta läromedel.

Prop. 1975/76:110

78

3.14 Resurser för utbildningsprogramorganet

Kommiltén fömtsätter atl den personal som f.n. finns anställd på TRU, SR/UTB inkl. SR/VUX kommer all få anställning hos ulbildnings­programorganet. Vidare föreslår kommittén all programorganel får egna tekniska resurser. Flertalet remissinstanser har inte yttrat sig i frågan om programorganels resurser.

Statskontoret ulgår från all frågor rörande resurser för det nya program­organel överlämnas till den särskilda organisationskommitté som enligt kommitténs förslag skall tillsättas för att bl. a. utarbeta detaljorganisation för utbildningsprogramorganet. SÖ konstaterar att ulvecklingen på den all­männa marknaden inom medieområdet är snabb och att etl tjugotal förelag i dag är etablerade vid sidan av Sveriges Radio. SÖ finner därför att man bör överväga i vilken utsträckning man inom del föreslagna ulbildnings­programorganet behöver bygga upp egna resurser för kopiering, konverte­ring och registrering av ljud- och bildmaterial. Lantbruksstyrelsen fömtsät­ter att del föreslagna programorganet får tillräckliga resurser för alt kunna upprätthålla viss kontinuitet med den verksamhet som före omorganisatio­nen var för sig bedrivs av SR/UTB och TRU. Statens instUutför lärome­delsinformation ifrågasätter om d(;t från samhällsekonomisk synpunkt är riktigt att del nya organet skaffar sig en parallell teknisk utmstning till den som redan existerar på Sveriges Radio. Institutet anser att utbUdnings­programorganet i möjligaste mån bör tiUförsäkra sig nödvändiga tekniska resurser genom samarbetsavtal med Sveriges Radio. Vuxenskolan instäm­mer i kommitténs förslag om att programorganet i huvudsak skall vara självförsörjande ifråga om tekniska resurser.

Sveriges Radio utgår liksom kommittén från att samtliga personer som är anslällda vid SR/UTB inkl. SP./VUX erbjuds anställning inom utbild­ningsprogramorganet. Vad gäller kommitténs bedömning av behovet av tekniska resurser för ulbildningsprogramorganet anser Sveriges Radio atl beslut i denna fråga inte bör fattas innan radioutredningen lagt fram sina förslag, eftersom dessa förslag kan komma atl påverka Sveriges Ra­dios tekniska enhets ställning. Vidare anser Sveriges Radio att kommitténs beräkningar av resursbehoven ytteriigare bör ses över. TCO understryker särskilt vikten av att personalen inom SR/VUX bereds anställning inom ul-bildni ngsprogramorganet.

3.15 Utbildningsprogramorganets lokalisering

Kommitténs förslag om att utbUdningsprogramorganet bör lokaliseras tUl Stockholmsregionen tiUstyrkts av statskontoret, SÖ, statens institut för läromedelsinformation, SSK, ABF och TBV. Statskontoret finner i Ukhet med kommittén att såväl regionalpolitiska som företagsmässiga skäl talar

Prop. 1975/76:110

79

för en lokaUsering av programorganel till Stockholmsregionen. SÖ, som tillstyrker förslaget motiverar detta med överstyrelsens nära och frekventa samarbele med TRU och SR/UTB. Statens inslUut för läromedelsinforma­tion anser alt programorganel genom samarbetsavlal med Sveriges Radio bör tUlförsäkra sig nödvändiga tekniska resurser och med hänsyn lill delta blir en lokalisering till Slorstockholmsområdet nödvändig.

Institutet för rikskonserter, Sveriges Radio, TCO och SIF framhåller atl ulbildningsprogramorganet bör lokaliseras till Stockholms kommun så nä­ra Sveriges Radios lokaler som möjligl. Sveriges Radio förordar att pro­gramorganet får lokaler i närheten av Sveriges Radios i Slockholm. Som skäl härför anges dels Sveriges Radios förslag all program orga ne t bör ut­nyttja förelagels resurser, dels det omfattande samarbetet i övrigt mellan de två företagen. Ledamoten NUs-Eric[REDACTED_EFTERNAMN] i Sveriges Radios sty­relse reserverar sig mot styrelsens förslag i lokaliseringsfrågan. Reservan­ten anser att styrelsen borde ha förordal Umeå som lokaliseringsort. Som skäl härtill anförs regionalpoliliska överväganden och närheten till Umeå universitet.

Länsstyrelsen i Stockholms län och Norrtälje kommun förordar en loka­lisering till Norrtälje kommun. Länsstyrelsen i Stockholms län grundar sitt ställningstagande dels på regionalpoliliska bedömningar, dels på att läns­styrelsen anser atl del finns goda fömtsättningar för programorganet all bedriva sin verksamhet i Norrtälje. Norrtälje kommun anser alt en lokali­sering av ulbildningsprogramorganet lill Norrtälje är såväl frän statsfinan­siell som från samhällsekonomisk synpunkt det bästa alternativet.

Länsstyrelsen i Västerbottens län påpekar atl TRU-kommitlén enligt riksdagens beslul haft alt utreda möjligheten att förlägga utbildningsenhe­ten till Umeå. Styrelsen konstaterar att så inte har skett varför det är nöd­vändigt med en ny fördjupad utredning av lokaliseringsmöjligheterna för berörda verksamheter. Länsstyrelsen framhåller samtidigt att många fakta talar till Umeås fördel och att det borde vara möjligt att förlägga någon del av verksamheten till Umeå. Svenska kommunförbundet berör inte frågan om lokaliseringsort for utbUdningsprogramorganet. Sju av styrelseledamö­tema representerande centerpartiet och folkpartiet har till yttrandet avgi­vit en reservation i vUken de förordar att ytterligare överväganden bör gö­ras om lokalisering av delar av verksamheten liU bl. a. Umeå.

Länsstyrelsen i Östergötlands län förordar en lokalisering till Norrkö­pings kommun. Länsstyrelsen i Östergötlands län framhåller alt regional­politiska bedömningar talar för en lokalisering av programorganel till Norrköpings kommun.

A.V/.S underslyrker betydelsen av ingående regionalpoliliska övervägan­den vid val av lokaliseringsort. LRF medger alt del finns starka skäl som talar för alt ulbildningsprogramorganet lokaliseras i närheten av de resur­ser som redan finns i Stockholmsområdet men att hänsyn även bör las till regionalpoliliska aspekter.

Prop. 1975/76:110

80

4    TRU-KOMMITTÉNS BET.iNKANDE DISTANS­UNDERVISNING

4.1      Inledning

Kommitténs överväganden har med hänsyn till atl dess uppdrag gmnda­de sig på utbildningsutskottets betänkande UbU 1972: 33 avgränsats tUl atl avse högskolan. Denna begränsning är enligl kommittén ett uttryck för bl. a. en prioritering inför högskolereformen men inte ett stäUningstagande mol ell framtida utnyttjande av distansundervisning inom andra delar av undervisningsområdet.

Kommittén gmndar sina överviiganden om distansundervisningens or­ganisation och vissa hjälpfunktioner på uppfattningen av distansundervis­ningen som ell i vissa fall nödvändigt instmment för alt överbrygga av­stånd i lid och mm. Ändra utgångspunkter har varil den av riksdagen år 1975 uttalade meningen atl distansundervisning är ell komplement tiU och inle etl altemativ liU reguljär utbildning. Som ytterligare underlag för över­vägandena tjänar en utförlig redogörelse för ulländska och inhemska erfa­renheter av distansundervisning och liknande former av utbildningsdistri­bution.

När det gäUer erfarenhetema från andra Uknande system understryker kommiltén alt främst skilda fömls;ällningar i oUka länder gör det omöjligt all hell anamma ell befintligt system såsom det brittiska Open Universily. Inom Sverige pågår försöksverksamhel med distansundervisning vars lo­lala resuUat ännu inle kan överblickas. Del har emeUertid varil möjligt att på en rad punkler utnyttja erfarenheter från de redan befintUga distansun-dervisningssyslemen och andra Uknande distributionsformer.

4.2 Distansundervisning i andra länder

Kommittén redogör för organisationen av distansundervisningen i Australien, Kanada, Frankrike, USA, Japan, Sovjetunionen och Östeuro­pa, Storbritannien och Västtyskland. Nedan återges i sammanfattning vad som i betänkandet sägs om de två sistnämnda ländema.

I Västtyskland genomförs sedan mitten av 1960-talel två slora distans-undervisningsprojekl där man utnyttjar integrering av flera olika medier. Dessuiom har nyligen inrättats elt "distansuniversUet" i delstaten Nordrhein-Westfalen.

Telekolleg är elt undervisningssystem som utnyttjar TV, tryckt material och gruppsammankomster i en systematisk kombination. De första pro­grammen började sändas i januari 1967 genom Bayerischer Rundfunk. Syf­tel var all förbereda dellagama för den tyska examen "Fachschulereife", vUken i stort motsvarar fackskolelinjema i den svenska gymnasieskolan. Denna examen ger behörighet alt bedriva studier vid högre läroanstalter för utbildning i tekniska, ekonomiska, sociala och konstnärliga yrken.

Prop. 1975/76:110

81

UtbUdningen planlades för personer som redan hade en yrkesutbUdning. Fömtsättningen för deltagande var fullbordad elemenlamlbiidning.

Projektet Quadriga-Funkkollegs är etl samarbetsprojekt mellan etl antal radiobolag, ulbildningsministerier i en rad delstater, Deutsches Institut fur Femsiudien (DIFF), "Volkshochschulen" och universitet. Syftet med projektet är alt meddela universitetsutbildning till en bredare allmänhet och all därigenom ge alla - oberoende av tidigare ulbildning, geografisk bosättning, socio-ekonomiska förhållanden - möjlighet lill högskolestu­dier.

Vidare kan man med metoden ge fortbildning och vidareutbildning tiU redan utbildade, vilkel anses nödvändigt med tanke på den snabbi ökande kunskapsmassan.

HittiUs har sex olika kuiser utformats och genomförts. Dessa har haft något olika utformning. Gemensaml för alla vad avser medier/metod har varit distribution av radioprogram och gmppsammandragningar. De sex kursema har omfattat samhällskunskap, pedagogik, matematik, ekonomi, modem lingvistik och pedagogisk psykologi.

Ulöver dessa projekl, som nar etablerats, pågår f. n. ell relalivi långt framskridet arbete med etl "dislansuniversilet" i delstaten Nordrhein-Westfalen. Enligl planerna skall detta påbörja sin verksamhel läsåret 1975/76. De studerande kommer atl från sina hem kunna följa undervis­ningen med hjälp av sludiebrev och ljudkassetter. Dessuiom planerar man 18 olika studiecentra i delstaten, där man skall genomföra veckoslutskur­ser för de studerande.

Under första läsåret kommer man alt erbjuda 7000-9000 studerande högskoleundervisning i matematik och ekonomi. Kursutbudet skall sedan utökas efter hand.

Förebilden för detta universitet är del brittiska Open Universily men så länge de juridiska frågoma rörande radions och TV:s utnyttjande för undervisning och ulbildning inle generellt lösls i förbundsrepubliken, avser man inte all utnyttja dessa medier.

1 sin redogörelse för de intemationella erfarenhetema av distansunder­visning ägnar kommiltén jämförelsevis stort utrymme åt Open Universily och de fömtsättningar utifrån vilka detta verkar, dess organisation och hur dess verksamhel ter sig i relation lill svenska förhållanden. Kommiltén konstaterar att elt tungt vägande skäl för tillkomsten av Open Universily var de brittiska universitetens relativa slutenhet. Universiteten gmndar sin StäUning i samhället på ett Royal Charter som tillerkänner dem autonomi och rätten atl besluta om antagning av studerande samt om utbildningens och forskningens mål. Detta har bl. a. föranlett statsmakterna alt dela upp den högre utbUdningen i en universiletsdel och en annan del, kallad the Al­temative Further Education Secxor, med huvudansvaret för den yrkesin­riktade eftergymnasiala utbildningen. Open Universily fungerar som elt komplement till universitetsdelen. Del skapades i syfte atl ge de stora

6-Riksdagen 1975/76. 1 saml. Nr 110

Prop. 1975/76:110

82

gmpper i samhället en möjlighet all få en högre utbildning som de p. g. a. skolsystemets konstmktion samt av sociala och ekonomiska skäl tidigare inte fått. Benämningen "Open Universily" har täckning i flera avseen­den: inga formeUa studiemeriler krävs för all skriva in sig som studerande vid Open Universily. Bland antagningskriteriema märks framstått sökan­de måsle ha fyllt 21 år, att den sökande bedöms kunna tillgodogöra sig un­dervisningen och att del föreligger etl behov av fördjupd utbildning inom den sökandes förvärvsområde. Open Universily är, liksom övriga univer­sitet i Storbritannien självständigt. Dess högsta adminislraliva och beslu­tande organ har i stort sell samma funktioner som vid de traditionella uni­versiteten, men skiljer sig lill sin sammansättning. Bland annat förekom­mer viss studeranderepresentation. De speciella undervisningsformema och den egna läromedelsproduktionen gör att Open Universily även i öv­rigt i många avseenden skiljer sig från övriga universitet. Storbritannien har delats upp i tretton regioner som slår under ledning av var sin rektor. Open Universily har ell betydande samarbele med BBC, gmndat på etl av­tal dem emeUan. Den del av Open Universily's studiematerial som eter­sänds produceras och distribueras av BBC. Programinnehållet slår dock under elt avgörande inflytande från Open Universily's ämnessakkunniga.

Open University's ämnesutbud är huvudsakligen detsamma som för öv­riga universitet. Försl på senare lid har man gjort försök alt anknyta utbild­ningen liU olika yrkesområden.

Undervisningen vid Open Universily avses pågå 36 veckor och stäl­ler Slora krav på tidsinsats från de studerandes sida, minsl tio timmar i vec­kan genomsnittligt. De studerande har lill sill slöd ca 260 studiecentra spridda över hela landel. Vid dessa centra finns tillgång till viss lärarperso­nal och sludierådgivare.

De studerandes fördelning på yrken visar all kategorin lärare, som utgör en proceni av befolkningen, dominerar stort med över 30% av lolala anla­lel under de första åren och 23 % år 1975. Slora yrkesgmpper som t. ex. jordbmkare, gmv-, industri- och transportarbetare utgör endasl tre pro­cent av de studerande trots atl de utgör 22 % av befolkningen.

Kommittén finner vid en jämförelse av fömtsättningama i Storbritan­nien och Sverige för atl förverkliga en ulbyggnad av vuxenutbildningen på högskolenivå atl en avgörande olikhet utgörs av universilelens ställning i samhället. Som berörts i det föregående föreligger stor skiUnad i synen på universitetens rättigheter och skyldigheter samt relationer lill samhällel i övrigt. I Sverige har stalsmaklema hell andra möjligheter än i Storbritan­nien all låta universitet och högskolor medverka i genomförandet av de ut­bildningspolitiska besluten. Färskci exempel på detla är de nya reglerna för vidgat tiUträde till högre studier och den pågående försöksverksamheten med nya distributionsformer.

Kommitién anser därför alt del inte föreligger samma formella skäl i Sverige alt skapa etl nytt - i förhållande till befintliga organisationer fri-

Prop. 1975/76:110

83

slående - organ för all fullgöra de uppgifler som i Storbritannien lagts på Open Universily.

Kommitién konstaterar vidare i sin jämförelse mellan ländema att det rikt utvecklade lokala vuxenulbildningsnätet i Sverige innebär att vissa av de resurser som i Storbritannien motsvaras av Open Universily's nyskapa­de lokala organisalion redan existerar. Vidare finns i Sverige erfarenheter och resurser i fråga om produktion, distribution, undervisningsprocess och fältorganisation inom eftergymnasial ulbildning. En annan viktig faktor som enligt kommittén jämte den förfaltningsmässiga aspekten måste tUl­mätas avgörande betydelse vid ett ställningstagande lill frågan om elt svenskt Open Universily är Sveriges jämförelsevis ringa folkmängd och andel därav som är i yrkesverksam ålder. Detta kan enligt kommiltén dels medföra all dellagamnderiaget blir svagt i något eller några ämnen och/el­ler all ämnessortimenlel blir begränsat, dels göra kostnaderna per stude­rande avsevärt slörre i Sverige än i Storbritannien.

4.3 Olika organisatoriska lösningar

Kommittén har utarbetat olika alternativ för organisation av distansun­dervisningen i Sverige.

Ett centralt aUernativ med tre varianter: en ny, särskild distanshögskola (A 

I), 

distansundervisning anknuten lill elt universitet (A 2) resp. lill etl samhällsägt förelag inom läromedelsområdet (A 3).

Variant A I en ny, särskUd högskoleenhet för distansundervisning

Den för distansundervisning avsedda organisationen har utformats som en högskoleenhet med i princip samma ställning som en sådan och med ansvar för distansundervisning inom hela landel. Distanshögskolan har ell eget landsomfattande rekryterings-, planerings- och samverkansansvar. Övriga högskoleenheter och regionala styrelser har alt samverka med dis-lanshögskolan i frågor som rör distansundervisningen. Den cenirala hög­skolemyndigheten (UHÄ) har tillsynsansvar för distanshögskolan.

Variant A2 - distansundervisning organiserad av ett befintUgt universitet Det utmärkande för denna variant av en ceniral organisalion för dislans-undervisning är all undervisningen ombesörjes av en redan befintlig hög­skoleenhet. Dislansundervisningsorganel är alltså en del av etl universitet och infogat i dess organisation på del sätt som de särskilda uppgifterna be­tingar.

Variant A 3 - distansundervisning organiserad av ett institut knutet tiU en befintlig samhällsägd enhet inom läromedelsområdet

En annan möjlighet är all knyta ledningen av distansundervisningen till

Prop. 1975/76:110

84

en samhällsägd enhet inom läromedelsområdet. Flera sådana lösningar fö­rekommer utomlands. Kommittén har dock bedömt atl en sådan variant endast behöver beskrivas schematiskt.

Kommittén erinrar om all den i sitt huvudbetänkande Program för ljud och bUd i utbildningen uttalat som sin åsikt atl den föreslagna produktions­enheten primärt skall ägna sig ål produktion av audiovisuelll material. Där­emot skall undervisningen ombesörjas av skolmyndigheter och utbild­ningsorganisationer.

Ett regionalt alternativ med två varianter: en rent regional organisation baserad på de sex universiteten (B 1) och en mer decentraliserad organisa­tion baserad på ell slörre antal högskolor (B 2).

Gemensamt för de båda organisatoriska varianterna under altemativ B är alt distansundervisningens administration är regionall organiserad. I dessa organisatoriska altemativ har de olika regionslyrelsema huvudansvaret för planering och fördelning av resurser lill distansundervisningen inom resp. region. Etl annal utmärkande drag för den regionala modeUen är all de medverkande högskoleenhetema i huvudsak har en regional rekrytering lill distansundervisningen.

Enligl kommiltén ärdet dock möjligt all med varianten B 1 - med de sex universiteten som administratörer - även bedriva distansundervisning med riksrekrylering. En viss samordning regionerna emellan krävs i så­danl fall.

De ovan redovisade alternativen omfattar den yttre organisationen. Till samtliga alternativ hör en komplettering av denna med en fållorganisation för den nödvändiga verksamheten på eller i närheten av de studerandes hemorter (flertalet hemorter). Den yttre organisationen såväl i fråga om ansvarig anordnare av distansundervisning som i fråga om fältorganisation har gruppen baserat på en relativt enhetlig skiss för distansundervisning­ens inre organisation och vissa andra med undervisningen sammanhängan­de förhållanden. Studiesystemel avses således byggas upp av följande komponenler:

-

rena distansstudier med utnyttjande av därför lämpliga medier. Härtill hör viss individuell handledning

-

organiserad studievägledning, främst i gmpp, på ell stort antal orter och med utnyttjande av lokala resurser

-

intensivkurser, föriagda till befintliga lämpliga läroanstalter (motsva­rande).

Enligt kommittén möjliggör en central organisalion en koncentrerad in­sats av enhetlig distansundervisning genomförd med en samlad administra­tion. En sådan organisalion garanterar atl verksamheten uteslutande inrik­las på atl tillgodose behoven av distansundervisning. Den centrala organi­sationen kan medföra fördelar i form av effektiv information läromedels­produktion av hög kvalitet. För distributionen kan alla medier utnyttjas. De nackdelar som kan förutses är bl. a. att de studerandes situation kan bli

Prop. 1975/76:110

85

negativ genom att den enskilde får alltför opersonliga relationer lill en stor organisation. Den fältorganisation som måste administreras kommer atl bli mycket stor. För att begränsade studerandes resor måste intensivkurserna förläggas till olika platser i landet. Ett centralt alternativ skulle enligt kom­mittén också medföra stora initialkostnader alt upprätta och stora fasta kostnader för kursproduktion. Ekonomin blir därför starkt beroende av etl stort elevunderlag, vilket i sin lur kan leda till en inriktning som inte hell tillgodoser målen.

Kommittén konstaterar atl om en regional modell väljs för organisatio­nen av distansundervisning kommer redan existerande lokala resurser för läromedelsframslällning all kunna utnyttjas. Kommittén anser det också troligt att dessa resurser i stort setl kommer atl visa sig tillräckliga. I den ulslräckning man väljer att i en eller annan organisationsform göra dislans-undervisning riksrekryterande anser kommiltén all radio- och TV-malerial saml korrespondensmaterial kommer alt spela en störte roll. Den typen av material förutsätter cenirala produktionsresurser. Enligl kommitténs be­dömning är det dock mest ändamålsenligt alt sådan produktion sker i samarbete med den för ifrågavarande kurs ansvariga högskolan. In­formationen kommer atl bli mindre enhetlig ur rikssynpunkt men fullt en­hetlig inom regionen. Bland fördelarna med en regional organisation näm­ner ulredningen dels all fältorganisationen blir mer hanterlig, dels atl slu-derandesilualionen blir bättre än i en ceniral organisalion.

Kommittén konstaterar alt man vid redovisningen av de alternativa or­ganisationsformerna av överskådlighelsskäl har renodlat de olika model­lerna. Vissa kombinationer av central och regional organisation lorde kun­na göras.

Kommittén lägger inle fram något förslag om vilkel altemativ som bör väljas. Skälen härtill är enligt kommitién dels all ulbildningsmyndigheter m. fl. bör fä lillfälle alt närmare bedöma de adminislraliva och organisato­riska fömtsättningarna och konsekvensema av olika altemativ i samband med en utbyggnad av högskolan, dels all dessa organ bör få lilUalle atl bl.a. bedöma frågan om läromedelsproduktion och mediakombinalioner inom högskolesektorn i samband med all kommitténs huvudbetänkande remissbehandlas, dels att framtagandet av ell antal alternativ i slällel för elt enda förslag får ses som naturligt från kommitténs utgångspunkter, ef­tersom det här gäller frågor som till stor del ligger inom myndigheternas m.fl. ansvarsområden och således inle slutgiltigt bör beredas av kom­mittén.

Med hänsyn lill alt del kvantitativa behovet av distansundervisning inte omgående eller erilydigl kan bestämmas anser kommittén dock all man inte nu bör inrätta någon större organisalion som i huvudsak skulle vara helt beroende av distansundervisningen. Kommittén finner det dessuiom oförenligt med nu gällande utbildningspolitiska gmndsalser all välja ell or­ganisatoriskt altemativ som innebär atl ansvarel för och genomförandet av distansundervisningen läggs utanför den nya högskoleorganisationen.

Prop. 1975/76:110

86

5    REMISSYTTRANDEN

5.1 Distansundervisningens syften

Etl flertal remissorgan som behandlat målen för verksamheten med dis-lansundervisning delar kommitténs uppfattning atl dessa främsl är att vid­ga högskoleutbildningen genom alt överbrygga geografiska avstånd, att vara elt instmment för återkommande utbildning, att ge möjlighet lill stu­dier på högskolenivå för utbildningsmässigt eftersatta gmpper. De ansluter sig också i likhel med kommittén till den i prop. 1975:9 uttalade uppfatt­ningen att distansundervisning skall ses som ell komplement lill och inle som elt altemativ till den reguljära utbildningen.

5.2 Distansundervisningens organisation

Det stora flertalet remissinstanser är positiva till endera av kommitténs båda regionala varianter för distansundervisningens organisalion.

Således anser statskontoret all den fortsatta försöksverksamheten med distansundervisning bör inriklas på alt vidareutveckla formerna för en de­centraliserad organisation med de nya regionslyrelsema som huvudmän. Nämnden för socionomuihildning anser alt en regional organisation för den framlida distansundervisningen är den som bäst svarar mol intentio­nerna bakom högskolereformen. Enligl nämnden bör denna verksamhet startas med utgångspunkt från B I - alternativet. RRV ulgår från att orga­nisationen av distansundervisningen anpassas till den organisation som be­slutats för den nya högskolan. Delta innebär enligl verket att alternativet en regional modell bör övervägas. Till en början förordar RRV en anknyt­ning till de sex universiteten. En utvidgning av antalet enheter bör enligt RRV övervägas först när erfarenheter av distansundervisningen vunnits. UKÄ konstaterar att remissinstanserna inom dess förvaltningsområde har skiftande uppfattningar om vilket av de båda regionala alternativen som är lämpligast. UKÄ ansluter sig dock till uppfattningen att distansundervis­ning skall kunna anordnas även av andra högskolor än universiteten, men alt en regional samordning bör utvecklas av de regionala organen som bör bygga på medplanering och medbestämmande från ämnesinslitulionernas sida. UKÄ anser även alt riksrekrytering av studerande bör kunna ske till samtliga kurser. SÖ anser att man inte bör överväga inrättandet av en ny organisalion för alt lillgodose behovet av distansundervisning. SÖ före­språkar att distansundervisning i första hand skall bedrivas av de sex uni­versiteten, men alt den successivi skall kunna byggas ut lill atl omfatta även andra högskolor. H 75 anser att det mol bakgmnd av principerna i högskolereformen är naturiigt att lägga ett ansvar för distansundervisning på regional nivå. H 75 påpekar att distansundervisningen bör ses som en

Prop. 1975/76:110

87

integrerad del av utbudet av enstaka kurser. Därigenom faller ansvarel för samordning av utbudet inom och eventuellt mellan regionerna på resp. re-gionslyrelse. H 75 konstaterar vidare atl enligl dess mening inle UHÄ bör ha någon särskild tillsyn över detla slag av undervisning, sedan den nu av UKÄ bedrivna försöksverksamheten avslutas. LO framhåller alt del är angeläget att den distansundervisning som berör högskolan också integre­ras med verksamheten inom denna. Av detta följer enligl LO all den orga­nisatoriska modell som väljs bör stämma överens med den av riksdagen beslutade organisationen av högskolan. I likhel med H 75 anser därför LO all distansundervisningen bör organiseras på regional basis och under re-gionslyrelsens ansvar. Några mer detaljerade regler för hur regionslyrel­sema skall sköta denna del av sitt ansvarsområde finner LO inte behov av. TCO delar kommitténs mening att distansundervisning sannolikt ganska länge kommer atl ha sin tyngdpunkt i en begränsad ämneskrets. Den mest ändamålsenliga organisationen för distansundervisning bör därför vara all basera den på de sex universiteten, även om man inte utesluter en ulvidg­ning till andra högskolor i framliden. ABF ser distansundervisning som en kompletterande distributionsform för yrkesinriktad högre ulbildning med begränsade förutsättningar all bidra lill en vidgad social rekrytering lill högre ulbildning. I konsekvens med detla betraktelsesätt avvisar ABF del organisationsaltemaliv som innebär ulbyggnad av en separat dislanshög-skola. För ABF framslår en gradvis utbyggnad av distansundervisningen på regional bas och inom den nya högskoleorganisationen som lämpligast. ABF avslår från alt bestämt förorda något av de regionala alternativen B I och B 2, men påpekar att det ligger i studieförbundens intresse atl en orga­nisationsform väljs som möjliggör elt adminislralivi lällhanleriigt samarbe­te mellan studieförbund och folkhögskolor. SAF tillstyrker i huvudsak kommitténs förslag och förordar alt de nya distributionsformerna i första hand inlegreras i högskolans verksamhet, dvs. alternativ B I. De nya distri­butionsformerna och då främst distansundervisningen kan enligt SAF inte hell anpassa till den nya högskolans decentraliserade konstruktion med sex regioner och inle heller fullständigt integreras i den ordinarie plane­ringen av undervisningsverksamheten inom respektive regioner. En viss riksrekrylering torde enligt SAF erfordras för alt lillgodose behov av dis-lansundervisning i visst ämne eller viss kurs från studerande som är bosat­ta i andra regioner än den varifrån distansundervisningen bedrivs. SFS fö­respråkar med bestämdhet en regional organisationsmodell. Enligl SFS:s mening har B l-allemalivel klara fördelar framför B 2-allernalivet beroende främst på att B I tillgodoser kravet på forskningsanknytning. SACOjSR de­lar kommitténs uppfattning atl UKÄ:s försöksverksamhel bör fortsätta i nuvarande former i avvaktan på alt mer permanenta lösningar skapas för distansundervisning. LRF framhåller betydelsen av atl en permanent verk­samhet med distansundervisning kommer till stånd, helst i anslutning lill högskolereformen 1977, samt alt den vad beträffar organisationsformerna får en regional karaktär.

Prop. 1975/76:110

88

Vuxenskolan anser alt många sk.il, bl. a. bristande erfarenheter och osä­kerhet om det verkliga behovets omfattning, talar för en successiv utbygg­nad av distansundervisning. En sådan utbyggnad bör ske utifrån den regio­nala modellen, i första hand variant B 1. Alternativ B skulle å andra sidan ge eleverna bättre kontakt med lärama och dessutom bättre lillgodose uttala­de önskemål om en decentralisering av verksamheten. Alternativ A eller B 1-altemativet med riksrekrylering skulle kräva en alltför stor och dyrbar fältorganisation och särskilt i variant A I ge lärama en sämre forsknings­anknytning.

Folkuniversitetet anser del orimligt alt direkt söka överföra elt Open Universily av engelsk modell på svenska förhållanden eftersom förutsätt­ningarna för detta inle är jämförbara på etl anlal avgörande punkter. Folk­universitetet beklagar atl kommiltén inte närmare sökt utveckla en modell för distansundervisning som baseras på studieförbundens och folkhögsko­lornas verksamhet. Folkuniversitet förordar därför alt man i det fortsatta beredningsarbetet uppmärksammar möjligheterna atl utgå från studieför­bund och folkhögskolor vid konstmktion av ett distansundervisnings-syslem. Statsföretag hävdar all såväl pedagogiska kvalitetsskäl som eko­nomiska bedömningar klart visar atl en central organisationsmodell eller B 1-alternativet med riksrekrylering är den för distansundervisningens fram­lida utveckling bäst lämpade. Statsföretag framhåller vidare att de basre­surser som fordras för A 3-altemativel finns inom den statliga sektorn ge­nom Hermods skola och Liberkoncernen i övrigt. Brevskolan tar inte defi­nitiv ställning för någon av de organisatoriska modeller som kommitién re­dovisar. Enligt Brevskolan bör studieförbunden ges en betydande roll i verksamheten och studiecirklar bör användas som pedagogiskt instru­ment. Brevskolan anser atl en central instans är nödvändig för planering, produktion och informaiion. Denna bördock utvecklas i anslutning till nå­gon nu existerande institution. 1 övrigt anser Brevskolan alt resp. region-styrelse i samarbete med studieförbundens lokalavdelningar bör svara för bl. a. uppsökande verksamhet och organisation av studiecirklar.

Remissinstansema är något splittrade i fråga om fältorganisationen.

Statskontoret förordar atl den fortsatta försöksverksamheten inriktas på alt pröva olika modeller för en fältorganisation. UKÄ konstaterar att re­missinstanserna inom dess förvallningsområde har olika uppfattningar om behovet av en fältorganisation.

UKÄ vill för sin del inte nu tillstyrka alt en formell organisation av den föreslagna typen skapas. Skälet härför är att om distansundervisningen skall regionaliseras bör formema för den totala organisationen utarbetas lokalt och dessutom samordnas regionalt. UKÄ föreställer sig att folkbild­ningsutredningen uppmärksammar behovet av samverkan mellan högsko­lorna och studieförbunden m.fl. om de uppgifter som fältorganisationen föreslås fullgöra. AMS framhåller behovet av studievägledning för de stu­derande inom distansundervisning och ansluter sig därför till kommitténs

Prop. 1975/76:110

89

förslag om en fältorganisation. Styrelsen betonar även vikten av all ut­rymme ges ål frågor som rör utbildnings- och yrkesval och möjlighelerna på arbetsmarknaden vid sidan av en mer renodlad studievägledning. SÖ till­slyrker kommitténs rekommendationer om all försöksverksamheten med en fältorganisation skall fortsätta. Denna försöksverksamhet bör enligl SÖ:s mening utvecklas ytterligare och utvidgas till andra ämnesområden än dem som hittills förekommit. För atl nå andra gmpper än sådana som redan är välmotiverade och sludievana krävs del, enligt SÖ, en myckel ak­tiv studievägledning. Landstingsförbundet anser all fältorganisationen i stor ulslräckning bör vila på studieförbundens, den kommunala vuxenut­bildningens och folkhögskolomas redan befmtliga lokala resurser. Härige­nom kan onödiga organisationsdubbleringar undvikas, ökade möjligheler till lokal anpassning säkras och en under en lång tid samlad vuxenulbild-ningserfarenhel tillgodogöras. TCO erinrar om all distansundervisning släller höga krav på eleverna. Har dessa bristande studievana och är av­ståndet mellan kursinnehållet och elevemas kunskapsbakgmnd stort blir självfallet behovet av en fältorganisation stort. TCO instämmer vidare i kommitténs åsikt all de resurser som finns inom studieförbund, folkhög­skolor och kommunal vuxenutbildning bör kunna utnyttjas genom lämpli­ga samarbelsformer. Även Vuxenskolan understryker behovet av en effek­tiv fältorganisation och konstaterar all studieförbunden har utomordentli­ga förulsätlningar för en sådan verksamhel. ABF vill med hänsyn lill atl distansundervisningen bör byggas ul relalivi långsamt, bestämt avråda från all en formell fältorganisation byggs upp. Enligl ABF bör olika organi­sationsformer prövas för samverkan mellan högskola och lokala vuxenut-bildningsanordnare, t. ex. studieförbunden. Detla kan ske i form av en för­söksverksamhet, som får utvecklas efler skilda lokala förutsättningar och leda lill olika former för en smidig samverkan för att ge de studerande slöd i form av gmppsludier. Hur denna samverkan bör ske kan komma att över­vägas i utredningen om vissa folkbildningsfrågor m. m.

5.3 Läromedel

UKÄ ansluter sig med hänvisning till sina underinslanser helt till kom­mitténs uppfattning om läromedelsframställning. Man understryker vidare viklen av all samarbete på läromedelsområdet även kommer till stånd inom och mellan regioner. Såväl Statsföretag som SÖ framhåller läromed­lens relativt setl mycket stora betydelse inom distansundervisning och är benägen all förespråka en mer centraliserad produktion av läromedel. En­ligt SÖ bordel kompletterande material som utöver det reguljära materia­let i ämnet kan krävas för distansundervisning produceras av ett organ med erfarenhet av distansundervisning i samarbete med resp. högskola. Vuxenskolan framhåller i delta sammanhang att det måste vara helt uteslu-

Prop. 1975/76:110

90

tet all begränsa universitetens möjligheter till fritt val av läromedelsprodu­cent och all införa regler om begränsning av urvalet atl endasl omfatta Hermods/Liber och Brevskolan. LRF delar inte kommitténs uppfattning att läromedelsproduktionen bör centraliseras till Brevskolan och Her­mods/Liber. Förbundet menar att produktionen av läromedel bör förläg­gas hos det förlag som i varje enskilt fall bedöms som mest lämpat.

Prop. 1975/76:110

91

6    FÖREDRAGANDEN 6.1 Inledning

Det svenska utbildningsväsendet har under de senaste årtiondena för­ändrats i gmnden. En genomgående strävan i reformarbetet har varit och är alltjämt alt överbrygga utbildningsklyftor inom och mellan generationer­na. Parallellt med de fortlöpande förändringarna av utbildningsväsendets organisalion har också undervisningsmetoderna utvecklats. Läromedel och studiematerial för undervisning och folkbildning har därigenom fåll en annan utformning. Teknikens landvinningar inom film, ljudradio och tele­vision och nya distributionsformer såsom filmkopior, elerdistribution av ljud- och bildprogram samt ljud- och bildkasselier har gett nya möjligheler också inom utbildningsväsendet och folkbildningsarbetet.

Synen på hur ljud- och bildmediema bör användas i undervisning av oli­ka slag har förändrats i takt med den tekniska utvecklingen och nya erfa­renheter från pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbete. Numera rå­der inga delade meningar om atl ljud- och bildprogram kan fylla väsentliga uppgifler i förskoleverksamheten, i grundskolan, gymnasieskolan och hög­skolan saml i vuxenutbildningen. Frågan gäller vilka kvaliteter som medi­erna kan tillföra verksamheten för all bidra till att förverkliga de uppsatta målen.

I Sverige började film och radioprogram alt användas i undervisningen redan under 1920-lalel. TV-program infördes i undervisningen år 1961. År 1964 sammanfördes inom Sveriges Radio produktionen av skolradio- och skol-TV-program samt skolprogramhäflen till en särskild skolprogramav­delning, numera ulbildningsprogramenhelen (SR/UTB). Samlidigl blev verksamheten finansierad genom statsanslag. År 1967 tillsattes den första TRU-kortimillén (TRU I), och TRU:s produktionsenhet startades som en försöksverksamhet. Från början blev uppgiften att i första hand göra för­sök inom geografiskt begränsade områden för gymnasiet och fackskolan samt inom vuxenutbildningen. Vidare skulle TV-program göras för an­vändning i bandad form för den nya tekniska högskolan i Linköping, och bandade radio- och TV-program skulle framställas för användning inom de samhällsvetenskapliga fakulteterna. Direktiven till utredningen präglades av uppfattningen alt radio- och TV-program skulle kunna ersätta lärariedd undervisning och därigenom ge betydande rationaliseringsvinster samti­digt som en högre kvalitet skulle kunna uppnås. Främst av kostnadsskäl men också för att på bästa sätt tillvarata erfarenheterna av radio- och TV-program i undervisningen borde verksamheten bedrivas av en central pro: duktionsenhet.

Prop. 1975/76:110

92

TRU l:s betänkande (SOU 1971: 36) Produktionsresurser för TV och ra­dio i utbildningen, som huvudsakligen behandlade organisationsfrågan, la­des fram år 1971. Remissopinionen var myckel splittrad när det gällde ul­redningens förslag till organisatoriska lösningar men anslöt sig allmänt till tanken på ett fortsatt utnyttjande av radio och television i undervisningen.

Försöksverksamheten borde enligt Kungl. Majit fortsätta, och en ny kommitté, utredningen angående den fortsatta verksamheten med radio och television inom utbildningsväsendet (TRU 11), fick i uppgift att leda och planera den fortsatta försöksverksamheten, vilken främst skulle inrik­tas på vuxenutbildning på alla nivåer och på förskola.

TRU 11 har i betänkandet (SOU 1975: 28) Program för ljud och bild i ut­bildningen lagl fram förslag om produktion av ljud- och bildprogram inom olika utbildningssektorer. I betänkandet redovisas erfarenheter dels från TRUis samlade försöksverksamhet samt från Sveriges Radios utbildnings­programverksamhet inom ungdomsskolan och vuxenutbildningen, dels från TRU II:s försöksverksamhet med videokassetter och kabel-TV. Kommiltén föreslår alt SR/UTB irkl. Sveriges Radios vuxenundervisning (SR/VUX) och TRU läggs samman till en produktionsenhet för framställ­ning av ljud- och bildprogram för färskoleverksamheten, gmndskolan och gymnasieskolan, högskolan och vuxenutbildningen. Förslagen i betänkan­det och remissinstansernas synpunkter har jag redovisat i det föregående.

Synen på ljud- och bildmediemas roll i undervisningen har förändrats åt­skilligt under de senaste årtiondena. I Sverige liksom i en rad andra länder har strävan under 1950- och 1960-talen varit atl genom förplanerad och för­producerad undervisning förbättra undervisningens kvalitet och uppnå kostnadsbesparingar. 1 många länder såg man framför allt i framställningen av TV-program en möjlighet att komma tillrätta med lärarbristen. Erfaren­heterna av ljud- och bildprogram samt av forsknings- och utvecklingsarbe­te har resulterat i en mer nyanserad uppfattning om möjligheterna att med mediernas hjälp uppnå väsentliga kostnadsbesparingar och ersätta lärare i undervisningen. Istället har mediernas möjligheter atl tillföra undervis­ningen nya dimensioner kommil i förgmnden. TRU 11 konstaterar att en väsentlig erfarenhet från programverksamheten vid TRU och SR/UTB är all de största kvalilelsvinstema kan utvinnas av ljud- och bildmedierna om de på lämpligl sätt anknyts till och samordnas med övriga inslag i undervis­ningen. Liksom flertalet remissinstanser delar jag denna uppfattning.

Ljud- och bildprogram kan enligl min mening fylla en väsentlig uppgift inom olika delar av utbildningsväsendet och bildningsverksamheten. Inom förskolan bör inslag av ljud- och bildprogram kunna stimulera barnen till aktivitet och kritiskt tänkande och förmedla kunskap och upplevelser av människor och samhälle. Inom grundskolan och gymnasieskolan kan Ijud-och bildprogram användas för att fördjupa och levandegöra undervisning­en för atl konkretisera de övergripande målen i läroplanerna inom många ämnesområden. Sålunda kan sådana program medverka i strävandena att

Prop. 1975/76:110

93

åsladkomma en ökad internationalisering av undervisningen. De kan ock­så förmedla närkonlakl med olika samhällsområden. Förhållandena i ar­betslivet kan t.ex. konkretiseras genom alt skilda arbetsmiljöer skildras, varigenom elevernas kunskaper om arbetslivet breddas. Men det är också angeläget all understryka att medierna när det gäller all skildra olika miljö­er inte får ses som en ersättning för verklighetsupplevelser. Ljud- och bild­medierna kan aldrig bli ell alternativ till ulan endasl etl komplement till så­dana verklighetsupplevelser som t.ex. studiebesök och praktisk yrkesori­entering. För invandrarbarn i förskolan och ungdomsskolan kan program på hemspråk verksamt bidra lill atl utveckla bamens tvåspråkighet och därigenom underiätta deras kontakt med hemlandets kulturmiljö.

Jag vill betona betydelsen av atl elever och studiecirkéldeltagare samt lärare och handledare får möjligheler alt påverka användningen av Ijud-och bildmedier. Arbetssätt och arbetsformer bör således i alll väsentligt beslutas i den enskilda undervisningsgmppen och inte vara fastställda alt gälla likformigt för alla som utnyttjar programmen. Mediernas karaktär av envägskommunikalion bör också motverkas. Del är därför angeläget att ytterligare utveckla möjligheterna till dialog mellan lärare och elev och all ge de medier företräde som stimulerar till samspel och egen aktivitet. Det är viktigt atl träna förmågan att kritiskt bedöma det material som används. Detta gäller särskilt för studerande som inle deltar i handledd undervis­ning.

Vad jag nu har sagt innebär bl. a. att jag, i likhet med skolöverstyrelsen (SÖ) och universitetskanslersämbetet (UKÄ). anser atl ljud- och bildmedi-1 erna bör ses som komplement till andra läromedel. Programmen bör med-l verka till att höja undervisningens kvalitet genom sina särskilda egenska­per i fråga om verklighelsförmedling, möjligheler till melodvariationer och ämnesfördjupning. Det är en fördel om varje programinslag kan utnyttjas fristående. Produktion av t.ex. företl stadium eller en årskurs heltäckande läromedel i ett ämne bör därför undvikas.

Jag vill i detta sammanhang också beröra frågan om hur radio- och TV-program allmänt bör behandlas i undervisningen. TV-tittandel har en stor omfattning i alla åldersgrupper. Bams och ungdomars verklighetsuppfatt­ning påverkas sannolikt i betydande utsträckning av framför allt TV. Del ärenligt min mening motiverat atl, i likhet med kommiltén och SÖ m.fl., förorda att metoden atl kritiskt granska och ifrågasätta skall gälla både programinnehållet och medierna själva. Särskilt bildprogrammen bör där­vid ägnas uppmärksamhet.

Jag vill i likhet med kommittén betona att användningen av ljud- och bildprogram i utbildningen i första hand bör ses från utbildningspolitiska och pedagogiska synpunkter. Val av läromedel skall gmndas på en överty­gelse om att dessa kan bidra till att nå de mål som satts upp för utbildning­en. Med ett sådant synsätt blir det naturiigt att bedöma elt läromedel med hänsyn lill dess roll i undervisningssituationen som helhet.

Prop. 1975/76:110

94

Kommittén konstaterar atl behov av ljud- och bildprogram föreligger för de utbildningsområden inom vilka kommittén har bedrivit försöksverk­samhel. Kommiltén gmndar sitt s;lällningslagande på dels de synpunkler och del intresse som kommil fram under försöksverksamheten, dels de ytt­randen som avgivits över TRU l:s betänkanden.

Yttranden över kommitténs huvudbetänkande bekräftar dess uppfatt­ning om oUka användares önskemål om och intresse för ljud- och bildpro­gram i undervisningen. Detta gäller både förskolan, ungdomsskolan, hög­skolan och vuxenutbildningen. Således framhåller socialslyrelsen atl Ijud-och bildinslag är vikliga i förskolans verksamhet. SÖ betonar bl. a. viklen av all utbudet av sådana program för ungdomsskolan, särskiU gymnasie­skolan, ökar. UKÄ redovisar all universitet och högskolor betonar beho­vet av ljud- och bildprogram i den högre utbildningen. Folkhögskoleutred­ningen. Arbelamas bildningsförbund (ABF), Studieförbundet Vuxensko­lan (Vuxenskolan) och Tjänstemännens centralorganisation (TCO) fram­håller betydelsen av ljud- och bildprogram inom olika delar av vuxenut­bildningen. Motiven skiftar beroende på vilket utbildningsområde remiss­instanserna behandlar, men gemensamt för samtliga är önskemål om ökad produktion av ljud- och bildprogram. I flera fall förordas insalser för ut­bildningsmässigt eftersatia gmpper och handikappade.

Jag delar kommitténs och remissinstanseras uppfattning om behovet av fortsalt produktion av ljud- och bildprogram för undervisningsändamål. Resultaten av kommitténs försöksverksamhet och erfarenhetema av Sve­riges Radios utbildningsprogramverksamhel för ungdom och vuxna moti­verar en fortsatt produktion av ljud- och bildprogram för samtliga de ut­bildningsområden som kommitién behandlar. För detta talar de utbild­ningspolitiska och pedagogiska skäl som jag tidigare har anfört.

Remissinstansema har i allmänhet inte erinrat mot den prioritering av produktion av ljud- och bildprogram för förskolan och vuxenutbildningen som kommiltén har föreslagil. Enligl min mening är bristen på goda läro­medel och engagerande studiematerial störst inom förskoleverksamheten och vuxenutbildningen. Med hänsyn lill de särskilda möjligheler som Ijud-och bildprogram erbjuder att stimulera och variera verksamheten inom dessa områden förordar även jag atl produktion för förskola och vuxenut­bildning prioriteras.

Jag vill i delta sammanhang anföra några principiella synpunkter på dis­tribution av ljud-och bildprogram. Genom uppbyggnaden av AV-cenlraler, som bandar elersända ljud- och bildprogram, och genom de ökade möjlig­heter hos mollagama atl själva banda och spela upp program har program­men i ökad utsträckning kommit atl användas i form av videoband, bild-och ljudband och kassetter samt filmkopior. Inom förskolan och grundsko­lans lågstadium är dock direktmottagning av etersända program domine­rande. Eterdislribulionen fyller däiför både funktionen atl möjliggöra di-rekimotlagning och bandning. Den är, framför allt när målgmppen är slor och geografiskt spridd, en förhållandevis billig distributionsform. Det nor-

Prop. 1975/76:110

95

mala bör därför vara atl ljud- och bildprogram etersänds även om direkl-mottagning inte är aktuell. Producenten av programmen bör också tillhan­dahålla tidigare etersända program i bandad form. Strävan bör därvid vara all finna den för användaren lämpligaste distributionsformen.

I vissa fall kan del också bli aktuellt atl framställa program där det inle är motiverat med elersändning. Delta kan gälla program för små målgmp­per eller för sådana målgmpper där direktmollagning inle är lämplig, t.ex. för sludiecirkelverksamhel, och där distribution direkt från producenten är mera praktisk än distribution via etern till olika bandningscenlraler.

Jag vill emellertid i detla sammanhang framhålla alt del avgörande för mina försl i det följande om utbildningsprogramorganets verksamhets­form och finansiering har varit alt dess produktion, med de begränsade un­dantagjag nyss har antytt och senare kommer atl närmare ange, skall av­ses för elerdistribution och all det därför bör ha egen sändningsrätt. Min principiella ulgångspunkl är således alt ljud- och bildinslag avsedda för etersändning skall utgöra cenirala delar i de program som ulbildningspro­gramorganet producerar.

Utbildningsprogramorganet bör även kunna i form av bestäUningspro­jekt producera ljud- och bildprogram som inte i första hand är avsedda för etersändning. En fömtsättning härför är naluriigtvis atl principen om full kostnadsläckning tillämpas. Jag återkommer i det följande lill dessa frågor.

Jag har i del föregående använt begreppet ljud- och bildprogram. Till dessa hör emellertid ofta också tryckt material. När jag i fortsättningen an­vänder uttrycket ljud- och bildprogram inbegriper jag i förekommande fall också del tryckta materialet.

Fömtsättningama för att la emot ljud- och bildprogram för skilda delar av utbildningsväsendet har ökat under senare år. Kommitién redovisar atl tillgången på utrustning för att banda och spela upp samt ta emot direkt­sändning av program har ökat inom skolväsendel och folkbildningen.

I direktiven till TRU 

II 

anförde föredraganden att - med hänsyn till att arbetet inom 1969 års radioutredning (RUT 69), 1968 års utbildningsutred­ning (U 68) och läromedelsulredningen kunde komma atl påverka valet av en mer definitiv organisationsform - någon ändring i dåvarande organisa­tion inte borde göras. Dessa utredningar har nu slutfört sina uppgifter. Riksdagen har fatlat beslut om att införa lokalradio, reformering av hög­skolan saml former för informaiion om och stöd för produktion av lärome­del m. m. Vidare har riksdagen på vuxenutbildningens område beslutat om uppsökande verksamhet pä arbetsplatser och försök med uppsökande verksamhet i bostadsområden samt om studiestöd till vuxna för kortare och längre studier. Regeringen har tidigare i år lämnat förslag till riksdagen om ulbyggnad av förskolan och om reformering av skolans inre arbete. Till detta kommer atl ytteriigare erfarenheter vunnits i TRUis försöksverk­samhel och all den tekniska produktionsutvecklingen gått vidare. Kom­mittén har lämnal etl detaljerat förslag i organisationsfrågan, vilket i allt väsentligt tillstyrkts av det övervägande antalet remissinstanser. Tiden är

Prop. 1975/76:110

96

enligt min mening mogen atl avsluta försöksverksamheten och beslula om formerna för en mer sladigvarande verksamhel inriktad på olika delar av utbildningsväsendet. Del är därvid angelägel alt sammanföra befintliga centrala resurser för framställning av ljud- och bildprogram inom en orga­nisation, som ges i uppgift alt svara för den framlida produktionen. Jag övergår nu lill alt behandla den fortsatta verksamhetens inriktning, omfatt­ning, organisation och lokalisering saml formerna för all förbereda en sam­manläggning av TRU och Sveriges Radios utbildningsprogramverk­samhel.

Jag har i frågor som rör förskoleverksamheten samrått med chefen för socialdepartementet och i frågor som rör gmndskolan och gymnasieskolan saml lärarfortbildningen med statsrådet Hjelm-Wallén. I frågan om verk­samhetens lokalisering har jag samrått med chefen för arbetsmarknadsde­partementet.

6.2 Utbildningsprogramorganets inriktning och uppgifter

6.2.1 Förskolan

TRU:s förskoleproduktion har i enlighet med direktiven till utredningen främst riklats lill bam som inte deltar i förskoleverksamhet. Programmen för denna målgrupp har, enligl kommitténs redovisning, mottagits mycket positivt. Av redovisningen framgår alt barn, som har setl programmen i gmpp, på t.ex. förskolor, i fritidshem och i gmndskolans lågstadieklasser följt dem med påfallande intresse. Personalen vid förskolorna har också ut­tryckt önskemål om en speciell programproduklion för förskolan. Det finns likaså uttalade behov av utbildningsinsatser i form av ljud- och bild­program riktade till förskolepersonal, föräldrar och andra vuxna.

1 likhet med kommitién och flertalet remissinstanser anser jag det ange­läget med en fortsatt produktion av ljud- och bildprogram för förskolan. Under förskoleåren läggs gmnden för individernas personlighetsutveck­ling. Det är därför viktigt att på alla sätt söka stimulera barnens förutsätt­ningar för en mångsidig utveckling. Ljud- och bildprogram utformade med detta syfte och rätt infogade i verksamheten kan bidra till en sådan stimu­lans. De kan t. ex. väcka barnens intresse för att delta i kulturaktiviteter av skilda slag och underlätta kontakterna med sådana organisationer som be­driver bam- och ungdomsverksamhet. Ljud- och bildprogrammen bör ock­så kunna spela en viktig roll redan under förskoleåren när det gäller att ori­entera om vårt samhälle och förhållandena i andra samhällen samt alt röja undan fördomar om t. ex. könsroller och framtida yrkesval. På förskolesi­dan är det svårt att avgränsa utbildningsprogram från allmänna barnpro­gram. Produktionen av förskoleprogram kan därför ses som en väsentlig del av samhällets insatser för bamkulturen. Ljud- och bildproduktionen för förskolan bör riktas både till hemmavarande barn och till dem som del­tar i förskoleverksamhet. Likaså anser jag att det är angelägel att program­organet producerar program för såväl föräldrautbildning som för kommu­nernas fortbildning av förskolepeisonal.

Prop. 1975/76:110

97

Kommittén konstaterar att drygt två tredjedelar av daghemmen har till­gång lill TV. Däremot saknar de flesta förskolorna filmprojektorer och vi­deobandspelare. Kommittén anser det angelägel att förskolorna får till­gång till viss teknisk apparatur - främsl TV-apparater - för mottagning av förskoleprogrammen. En gradvis uppbyggnad av audiovisuell utrustning pågår också för förskoleverksamhetens del.

För bam som är fysiskt, psykiskt eller socialt handikappade samt för in­vandrarbam är utbildningsinsatser i form av ljud- och bildprogram särskilt angelägna. Dessa bam har ofta ett sämre utgångsläge än andra barn och behöver därför särskilt behov av stöd och stimulans för sin utveckling. Del är därför viktigt alt dessa bams speciella behov ställs i förgmnden när det gäller insalser från samhällets sida. Utbildningsprogramorganet bör såle­des, enligl min mening, i sin produktion för barn i förskoleåldern ägna spe­ciell uppmärksamhet ål barn med särskilda behov. Därvid bör självfallet en bedömning göras om ljud- och bildprogram är de lämpligaste insatserna. I likhet med handikapporganisationerna vill jag understryka vikten av pro­gram som informerar om handikapp av skilda slag. Jag vill i delta samman­hang också framhålla behovet av fortsatt utvecklingsarbete för att så långt möjligt anpassa produktionen efter barnens skilda fömtsättningar att till­godogöra sig programmen. Det samspel som redan sker och kan utvecklas mellan bam- och ungdomsorganisationerna och förskolan bör också åter­speglas i programorganets verksamhel. Likaså bör i samarbeiet med folk­rörelserna exempelvis behovet av föräldrautbildning uppmärksammas. Del är därvid av stor betydelse atl utvecklingen av föräldrautbildningen fortsätter och intensifieras.

6.2.2 Ungdomsskolan

Kommitién konstaterar att dokumenterade behov av ljud- och bildpro­gram föreligger inorn ungdomsskolan och anser att dessa behov bör till­godoses genom produktion av ett gmndutbud samt vid behov genom sär­skilda insatser. Ell särskilt anpassat gmndutbud bör också göras för elever med särskilda behov. Kommiltén föreslår vidare att programutbudet i hu­vudsak täcks genoni egen produktion på såväl riksplanet som regionalt och lokalt och alt programmen etersänds till största del för att möjliggöra di­rektmottagning främst på låg- och mellanstadierna.

De flesta remissinstanser, som berör den allmänna inriktningen av pro­gramorganets produktion för ungdomsskolan, tillstyrker kommitténs för­slag. Många framhåller betydelsen av att speciella insatser görs för elever med särskilda behov. SÖ betonar att också ljud- och bildutbudet för vissa delar av gymnasieskolan bör öka och att programorganel även bör produ­cera program förde yrkestekniska linjerna inom gymnasieskolan. TCO an­ser atl ljud- och bildprogram för ungdomsskolan främst bör produceras för sådana undervisningsområden där dessa medier har speciella förutsätt­ningar alt skapa stimulans, individualisering och elevaktivitet.

7-Riksdagen I97.V76. I saml. Nr 1 10

Prop. 1975/76:110

98

I likhet med kommiltén och flertalet remissinstanser anser jag del ange­lägel med en produktion av ljud- och bildprogram för ungdomsskolan. Den bör bl. a. kunna användas för all i undervisning och informaiion lill föräld­rar och skolans personal konkretisera och klargöra de övergripande målen för skolan och de allmänna riktlinjema för arbetet inom denna. Enligt min mening har ljud- och/eller bildinslag, som föregås av en noggrann under­visningsplanering med syfte alt åstadkomma en smidig samverkan mellan programmen och andra inslag i undervisningen, också goda möjligheler atl bidra till ett mera omväxlande och stimulerande skolarbete. Det är i detta sammanhang viktigt alt elevema tränas lill såväl förståelse för som kritisk granskning av den informaiion som förmedlas genom ljud och bild.

Tidigare har jag betonat alt ljud- och bildprogram för förskolebarn bl. a. kan bidra till att väcka barnens intresse för kulturaktiviteter. Detta gäller även för ungdomsskolans del. Skolan skall förbereda eleverna för olika ar­betsuppgifter i samhällel och/eller fortsatta studier samt göra det möjligl för dem att ge fritiden etl meningsfullt innehåll. Program som förmedlar er­farenheter från saml kunskap och information om skilda delar av kullurli­vet kan också stimulera elevema till etl ökat deltagande i kulturell verk­samhel. I detla sammanhang spelar folkrörelserna en viktig roll, och det är därför angeläget alt skolprogrammen förmedlar information om deras skil­da verksamhetsområden.

Betydelsen av att ungdomsskolans elever så tidigt som möjligt får kon­takt med och erfarenhet av arbetslivet har under senare tid särskilt upp­märksammals. Jag vill i detta sammanhang erinra om vad statsrådet Hjelm-Wallén har anfört i dessa frågor i prop. 1975/76: 39 om skolans inre arbete m. m. Inom detta område har ljud- och bildprogram fömtsättningar att utgöra värdefulla inslag i undervisningen. Med ljud- och bildprogram kan elevema tidigt få en viss uppfattning om skilda arbetsmiljöer och kän­nedom om olika arbetsuppgifter. Vidare kan insalser i form av ljud- och bildprogram medverka lill atl föriindra de attityder som innebär begräns­ningar i individens fortsatta studie- och yrkesval. Jag vill dock betona att ljud- och bildprogram inte kan ersätla elevernas direkta kontakt med skilda arbetsmiljöer och personer verksamma i arbetslivet. De får mera ses som ett komplement till sådana kontakter och ett medel att informera om ar­betsmiljöer som, t. ex. på grund av avstånd, inte är tillgängliga för elever­na.

Jag delar också kommitténs uppfattning att programorganets produktion för i huvudsak ungdomsskolan skall bestå av elt grundutbud samt vid be­hov av särskilda insatser. För vissa grupper inom ungdomsskolan anser jag att produktion av ljud- och bildprogram är speciellt angelägen. Jag avser då elever med särskilda behov av stöd och stimulans i skolarbetet, t.ex. in­vandrarelever och handikappade elever. Som jag tidigare har nämnt delas denna uppfattning av flertalet remissinstanser. För att ljud- och bildmateri­al skall få den avsedda effekten för dessa grupper är det av vikt att det ut­formas på ett sådant sätt atl lärarna ges möjligheter att anpassa utnyttjan-

Prop. 1975/76:110

99

det till de individuella behoven. Användning av ljud- och bildprogram får alltså inte leda lill minskade kontakter mellan lärare och elever utan skall ge lärama vidare fömtsättningar atl stimulera elevema lill aktivitet och ut­veckling. Vid programplaneringen måste en prövning ske om elt ljud- och bildprogram för elever med svårigheter har fördelar jämfört med andra in­salser. Jag vill också stryka under möjligheterna all med ljud- och bild­program sprida information om och förståelse för olika handikapp. I likhet med SÖ anser jag att yrkesutbildningen inom gymnasieskolan bör ägnas ökad uppmärksamhet. Ljud- och bildinslag bör med fördel kunna utnyttjas i många momenl inom denna undervisning.

Ljud- och bildprogram kan också enligl min mening användas i fortbild­ning av lärare och övrig skolpersonal bl. a. för all visa på olika förekom­mande arbetssätt i skolan i enlighet med de riktlinjer för skolans förnyelse som statsrådet Hjelm-Wallén förordat i den nyssnämnda propositionen om skolans inre arbele. Sådana insalser bör genomföras efler samråd med SÖ och berörda forlbildningsavdelningar vid länsskolnämnder och lärarhög­skolor.

Kommittén konstaterar all del finns goda tekniska fömtsättningar för att använda ljud- och bildprogram i ungdomsskolan. Radioprogram bandas på AV-centralema för vidare distribution och användning. Skoloma har ock­så god tillgång lill ljudbandspelare. På gmnd av bristande tillgång på appa­ratur för inspelning används TV-programmen på gmndskolans låg- och mellanstadier huvudsakligen genom direktmollagning. TV-program kan bandas vid mer än hälften av AV-cenlralema för användning huvudsakli­gen på högstadiet och i gymnasieskolan. Många skolor har nu också möj­lighet att själva banda TV-program.

I likhet med kommittén anser jag atl det finns skäl som talar för alt skolprogram bör etersändas. Det främsta motivet för etersändning är att det blir möjligt för AV-centraler och enskilda skolor att banda program­men. Vissa nackdelar är dock förknippade med direktmollagning av eter­sända program. Läraren och eleverna är t.ex. vid sin lektionsplanering bunden av all passa en bestämd tidpunkt och att följa programmet i sin hel­hel vid ett enda tillfälle. Delta begränsar möjUghetema både att anpassa programmet till den aktuella undervisningssituationen och att under pro­grammets gång diskutera skilda avsnitt i detta. Sä länge gmndskolans låg-och mellanstadier saknar tekniska fömtsättningar att använda bandade TV-program är det likväl angeläget att TV-utbudet till dessa distribueras via etern för direktmollagning.

Kommiltén konstaterar att det finns behov av fortbildning för lärare i metodiska frågor kring användningen av ljud- och bildprodukter och före­slår att ökade insatser bör göras på delta område.

En grundläggande förutsättning för att ljud- och bildprogram skall utgöra värdefulla inslag i undervisningen är atl lärama liksom beträffande övriga läromedel har nödvändiga kunskaper om såväl programmens innehåll som om hur de kan fogas in i undervisningen för alt göra denna livfullare och

Prop. 1975/76:110

100

mera stimulerande. Både i grundutbildning och fortbildning av lärare måste därför tas upp metodiska frågor orn användning av ljud- och bildprogram i undervisningen. Så sker också i dag. Kommittén har redovisat positiva er­farenheter av regionala skolprogram. Jag anser alt viss regional/lokal skol-radioverksamhel bör bedrivas även fortsättningsvis och jag fömtsätter att Ulbildningsprogramorganet träffar avtal härom med Sveriges Radio och Sveriges Lokalradio.

6.2.3 Högskolan

Ljud- och bildprogram förden gmndläggande högskoleutbildningen bör­jade framställas i störte omfattning först under 1960-talel. Dessa läromedel är således elt förhållandevis nyll inslag i högskoleutbildningen. Särskilda anslag har införts för pedagogiskt utvecklingsarbete ur vilka medel kan ut­gå för olika typer av läromedelsproduktion. Utöver medel från dessa an­slag har läroanstalterna rätl alt disponera medel ur resp. driflkostnadsan­slag för framställning av läromedel. Produktionen av ljud-och bildprogram har i allmänhet skett lokalt vid läioanstaltema. I vissa fall har man därvid anlitat särskild personal. För att en lokal produktion av ljud- och bildpro­gram skall vara möjlig har universiteten och de slörre högskoloma under senare år fått teknisk utrustning och vissa personella resurser. Dessa insat­ser har, tillsammans med en aktiv medverkan från den pedagogiska perso­nalen i framslällningsarbetel, medfört att en avsevärd produktion av Ijud-och bildprogram har kommit till stånd.

TRU I skulle bedriva försöksverksamhet med främsl TV-program för grundläggande teknisk utbildning vid dåvarande högskoleenheten i Linkö­ping samt vid samhällsvetenskaplig fakultet. Senare innefattades även medicinsk fakultet i uppdraget. Resultatet av denna försöksverksamhet finns redovisat i TRU I:s slutbetänkande (SOU 1973: 19) TRU:s försöks­verksamhet 1967-72.

TRU II gavs en annan inriktning i och med atl förskolan och vuxenut­bildningen skulle prioriteras i dess arbete. Detta innebär att kommitténs in­salser på högskoleområdet har varit begränsade.

Kommittén föreslår nu en fortsatt och utökad användning av ljud- och bildprogram i högskolan. Merparten av produktionen bör även i fortsätt­ningen ske lokalt vid de olika högskoleenheterna. Kommittén grundar dessa förslag på erfarenheter och önskemål från universitet och högskolor. Samtidigt föreslår kommittén att utbildningsprogramorganel bör kunna bi-

I

träda högskoleenheterna med bl.a. produktionsteknisk rådgivning och .( produktion av mer omfattande projekt.

Remissinstanserna inom högskoleområdet tillstyrker i allmänhet kom­mitténs förslag om ökad produktion, som lill slörre delen bör utföras lo­kall. För det nya utbildningsprogramorganet bör enligt remissinstansernas uppfattning uppgiftema inom högskoleområdet - som kommiltén har före­slagil - främst avse produktionsteknisk rådgivning, tillhandahållande av

Prop. 1975/76:110

101

avancerad teknik samt produktion av omfattande projekt och insatser för utbildningarmed läromedelsbrisl.

Jag vill erinra om att förutsättningarna för läromedelsproduktionen för den gmndläggande högskoleutbildningen är väsentligt annoriunda än för ungdomsskolan. För ungdomsskolan gäller centralt fastställda läroplaner. 1 högskolan kommer ansvarel för utbildningens innehåll lill mycket stor del att ligga på lokala högskoleorgan. Alla kursplaner, som innehåller bl. a. uppgifler om läromedel, kommer alt fastställas lokalt och detta innebär atl för en slor del av högskoleutbildningen kommer underiag att saknas för en central produktion av läromedel som passar för samtliga berörda högskole­enheter. Detta förhållande talar för kommitténs uppfattning att den över­vägande delen av läromedelsproduktionen i fråga om ljud- och bildpro­gram för den grundläggande högskoleutbildningen bör vara lokal.

En annan skillnad mellan ungdomsskolan och högskolan är att den lärar­ledda undervisningen har en avsevärt mindre omfattning i högskolan och att denna undervisning har en annan karaktär än den som vanligen före­kommer i ungdomsskolan.

Jag instämmer i kommitténs och remissinstansernas bedömning av be­hovet av ljud- och bildprogram för den gmndläggande högskoleutbildning­en. Jag delar också uppfattningen att merparten av en sådan verksamhet bör äga rum vid högskoleenhetema och där så befinns lämpligt i samver­kan mellan olika enheter. Kommitténs förslag ligger i linje med den inrikt­ning för sektorn som regering och riksdag har angett genom särskilda an­slag för pedagogiskt utvecklingsarbete och genom att universitet och hög­skolor har försetts med produktionsutmstning, viss personal och medel för utbildning av lärare i produktionsteknik. Som jag tidigare har förordat bör ulbildningsprogramorganet prioritera insatser för förskolan och vuxenut­bildningen och endast i mindre omfattning producera program för högsko­leutbildningen. Utbildningsprogramorganels uppgifter för högskoleområ­det blir därför i produktionshänseende begränsade till dyrbara och tekniskt avancerade läromedel. Utbildningsprogramorganet kan även fylla en vik­tig uppgift som rådgivare i produktionstekniska och likartade frågor. Den närmare inriktningen av utbildningsprogramorganets produktion inom högskoleområdet bör bestämmas efter samråd mellan utbildningsprogram­organet och avnämarna inom högskolan. Som allmän riktlinje bör dock gälla att produktionen i första hand skall avse bristområden inom såväl äld­re som nyare utbildningsvägar.

Jag vill i delta sammanhang också ta upp frågan om de organisatoriska formerna för distansundervisning inom högskolan. UKÄ har på uppdrag av Kungl. Majit sedan hösten 1973 bedrivit försöksverksamhet med dis-tansundervisning, som f n. utvärderas. TRU 11 har behandlat distansun­dervisningens organisalion i belänkandet (SOU 1975: 72) Distansundervis­ning. Kommittén för inle fram något förslag i denna fråga utan begränsar sig lill atl skissera alternativa organisationer för distansundervisningen pä högskolenivå. Ett alternativ är en distansundervisning uppbyggd vid en

Prop. 1975/76:110

102

central institution. Denna skulle kunna ha formen av en särskild distans­högskola, en särskild avdelning knuten till ell av universiteten eller elt samhällsägt förelag inom läromedelsområdet. Enligl elt annal alternativ baseras distansundervisningen endera på de sex universiteten eller - mera decentraliserat - på elt störte anlal högskolor. Oavsett vilket alternativ som väljs fordras enligt kommittén en fältorganisation i form av lokala stu­diecentra för den nödvändiga verksamheten på eller i närheten av de stu­derandes hemorter. Till fältorganisationens uppgifter hör bl. a. all informe­ra om och stimulera olika gmpper till utbildning, all svara för en organise­rad studievägledning, främst i grupp på ett stort antal orter, samt atl ar­rangera intensivkurser under studiernas gång förlagda till lämpliga befintli­ga läroanstalter.

I sin analys av alternativen pekar kommitién på de skillnader som finns mellan länder där man prövat ett centralt system, t. ex. det brittiska Open University-systemel, och Sverige. Till följd av den starka ställning som folkbildningen har i vårt land genom studieförbundens och folkhögskolor­nas verksamhet finns sedan länge etl rikt förgrenat nät av vuxenulbild-ningsanordnare både geografiskt och idé- och inlressemässigl. Delta för­hållande saknar motsvarighet utanför Norden. Den fältorganisation som är nödvändig för alt distansundervisning skall kunna bli effektiv finns således i huvudsak redan uppbyggd i Sverige, medan del i Storbritannien blev en av det centrala organets viktigaste uppgifler atl bygga upp en sådan organi­sation. Kommiltén framhåller också den skillnad som finns meUan Storbri­tannien och Sverige i synen på universitetens rättigheter och skyldigheter samt deras relationer lill samhällel i övrigi. Del ekonomiska ulfallel av en centralt organiserad distansundeivisning i meningen en rimlig kostnad per studerande jämfört med vad som gäller för andra former av undervisning, är starkt beroende av befolkningsunderlaget. Trots alt Storbritannien har mångfall större befolkningsunderlag än Sverige har kursutbudet via Open Universily blivit begränsat jämfört med vad universiteten i allmänhet er­bjuder. Del är därför myckel tveksamt om del är möjligl atl lill godtagbara kostnader anordna distansundervisning i en ceniral organisalion i vårt land.

Fördelama med en ceniral organisalion jämfört med en decentraliserad är enligl kommitién bl. a. all en bättre samordning av utbudet av distans­undervisning kan uppnås och all de centralt producerade studiematerialen med stor sannolikhet kommer att ha en bättre kvalitet och mångsidighet än de lokall producerade. Samtidigt försvårar emellertid en sådan organisa­tion den kontakt med de studerande som är en viktig fömtsättning för en god distansundervisning. Kommitién betonar också alt en centralt organi­serad distansundervisning inte står i överensslämmelse med den av riksda­gen nyligen beslutade högskolereformen.

Remissinstansema har med endast elt par undanlag förordal en regionalt organiserad distansundervisning. Till dem som förordal etl regionall alter­nativ hör statskontoret, UKÄ, SÖ, den centrala organisationskommittén

Prop. 1975/76:110

103

för högskolereformen (H 75), Landsorganisationen i Sverige (LO), TCO, Vuxenskolan, Lantbmkarnas Riksförbund (LRF) och ABF. Statskontoret anser atl en forlsall försöksverksamhet med distansundervisning bör inrik­las på att vidareutveckla formema för en decentraliserad organisation med regionstyrelserna som huvudmän. Enligt H 75 bör distansundervisningen ses som en integrerad del av utbildningsutbudet i högskolan, i första hand utbudet av enstaka kurser. De bör därför enligl kommittén så långt möjligt planeras och ledas i samma former som enstaka kurser i allmänhet. Del in­nebär all regionslyrelsema skall ha del samordnade planeringsansvaret i resp. region och fördela medel på högskoleenheter. Hur många och vilka högskoleenheter i varje region som skall anordna distansundervisning bör enligt H 75:s mening avgöras med hänsyn till fömtsättningarna i del enskil­da fallet. Samma uppfattning har LO, som dessutom stryker under all de cenirala organisationsallernativen inle lorde slå i överensstämmelse med högskolereformen. SÖ och TCO anser atl distansundervisningen skall be­drivas av de sex universiteten men på sikt kunna utvidgas även lill andra högskolor. UKÄ förordar alt undervisningen skall kunna anordnas även av andra högskolor än universiteten men atl del bör finnas en regional samordning. Det bör vara de regionala organens uppgift att svara för denna samordning.

För egen del får jag anföra följande. I prop. 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen framhöll jag all jag inle ser distansundervisning som ell altemativ lill ulbildning i reguljära former vid permanenta enheter ulan som elt viktigt och delvis nödvändigt komplement lill sådan ulbildning. Riksdagen godtog delta synsätt (UbU 1975: 17 s. 69, rskr 1975: 179). Samli­digl godtog riksdagen också all regionstyrelserna inom högskolan skulle ha ansvaret för all samordna och planera utbildningsutbudet inom regionema samt för fördelningen av medel för enstaka kurser på högskoleenheter och orter. Del är främsl för enstaka kurser som distansundervisningen kan ut­nyttjas. Av vad jag har anfört följer atl regionslyrelsema skall ha en ceniral roll när del gäller alt bedöma behovet av enstaka kurser bl. a. i form av dis-lansundervisning. Betydande resurser finns redan vid åtskilliga högskole­enheter för produktion av material som lämpligen kan utnyttjas i distans­undervisning. Även detta förhållande talar för all initiativ lill planering och genomförande av distansundervisning bör ligga på lokal och regional nivå. Regionslyrelsema har då möjlighet all samordna insatsema inom regio­nen. Jag ansluter mig således i delta avseende lill de synpunkler som H 75 har framfört.

Utbudet av distansundervisning inom en region kommer givelvis all gmnda sig på den efierfrågan och del behov som högskole- och regionsty­relserna anser finns. Del hindrar inle atl en viss del av distansundervis­ningen kan fömtses vara av intresse även utanför den region inom vilken den anordnas. Det är också länkbart atl någon eller några kurser inom var­je regions distansundervisning är unika för rikel. Regionslyrelsema bör la initiativ lill samråd mellan sig och mellan berörda institutioner för all där-

Prop. 1975/76: HO

104

igenom undvika dubbleringar av kurser med vidare intresse än enbart för en region.

Distansundervisningen inom högskolan kommer med säkerhet alt ha skiftande utformning. Till en del kan den tänkas ske genom enskilda studi­er förenade med siudiehandledning per telefon från vederbörande institu­tion saml med inslag av korta perioder av muntlig undervisning. Till en del kan den länkas ske genom utnyttjande av korrespondensmaterial och ma­terial för lokala gmppsludier. 1 flertalet fall kommer de högskoleenheter liU vilka regionstyrelsen anvisar resurser för distansundervisning atl själva kunna producera del studiematerial som fordras. I vissa fall ärdet emeller­tid troligt alt högskoleenheterna behöver anlita den service och den rådgiv­ning som cenirala produklionsorgan kan ge. När del gäller distansunder­visning baserad i huvudsak på kortespondens utgör Hermods skola - nu­mera genom statens medverkan införlivad i Liber Grafiska AB - och Brev­skolan sådana produklionsorgan. Jag vill i delta sammanhang erinra om atl ell av motiven för statens medverkan vid sammanförandet av Hermods korrespondensinstitut och Liber Grafiska AB var atl en sådan åtgärd skulle garantera en fortsatt tillgång lill Hermods erfarenheter saml tekniska och metodiska kunskaper på distansundervisningens område. Erfarenheterna av den samverkan som hittills har ägt rum mellan Hermods och högskole-myndighelema samt Hermods och TRU har varit goda. Jag fömtsätter därför att det även i fortsättningen kommerait visa sig ändamålsenligt med en samverkan. 1 fråga om distansundervisning, för vilken del fordras eter­sända inslag, blir den naturliga samarbetspartnem på ceniral nivå del ut­bildningsprogramorgan som jag i det följande kommer att förorda skall in­rättas. Samverkan med detla kan t. ex. ha formen av bestäUningsprojekt eller - om ulbildningsprogramorganet bedömer atl det tilltänkta program­met är av tillräckligt allmänt intresse - ske på sätt som gäller för utbild­ningsprogramorganels reguljära produktion. Regionala etersändningar kan därvid bli aktuella.

Erfarenheter av TRU:s försöksverksamhet på högskolenivå visar att framställning av program och material för högskoleutbildning måste - om det skall utnyttjas i önskvärd omfattning - ske i nära kontakt med och un­der medverkan av de lärare som skall använda materialet, därav följer en­ligl min mening alt initiativ till cenlal produktion måste komma från de lo­kala myndigheterna och vara samordnade av de regionala. En sådan ord­ning stämmer väl överens med riktlinjema för högskolereformen.

Jag förordar således all ansvarel för planeringen av distansundervisning­ens omfattning bör vila på regionslyrelsema. På dem bör också ankomma att ta de initiativ som fordras för att finna lämpliga former för samverkan mellan regionerna. Till en viss del kommer de berörda högskolorna alt be­höva anlita centrala resurser för produktion av material för distansunder­visning - såväl etersänl som korrespondensmalerial. Frånsett program för etersändning får detta ske genom beställning. Del bör ankomma på UHÄ att vid behov i samverkan med regionslyrelsema, uibildningsprogiamorga-

Prop. 1975/76:110

105

net, LiberGrafiska AB och Brevskolan finna lämpliga former för samarbele mellan samtliga eller några av dessa parter.

Jag delar kommitténs uppfattning alt en framgångsrik distansundervis­ning förutsätter en väl fungerande fältorganisation. Denna skall kunna in­formera om utbildning, arrangera gmppsludier, bislå med studie- och yr­kesorientering m. m. Jag förordar emellertid inte alt en särskild fältorgani­sation byggs upp. Det är enligl min mening - i likhet med vad kommittén har förordat - i stället naturiigt all för den erforderiiga fältorganisationen samverka med studieförbund och folkhögskolor. Både studieförbunden och folkhögskolorna har en geografiskt väl förgrenad verksamhet och om­fattande erfarenhet av hur en verksamhel av denna karaktär bör organise­ras. Genom sina nära kontakter med folkrörelserna kan de dessuiom fömt­sättas i betydande ulslräckning underiätta rekryteringen av nya gmpper lill högskoleutbildning, bl.a. i form av distansundervisning. Samverkan mel­lan folkbildningen och högskolan mpåsle dock ske på elt sådanl sätt atl den förras möjligheler all anordna fritt och frivilligt studiearbete inte be­gränsas. De problem som hänger samman med denna samverkan kommer atl tas upp till särskild granskning av den nyligen tillsatta ulredningen om vissa folkbildningsfrågor m. m.

Av vad jag har anfört framgår atl fömtsättningarna i Sverige är goda för alt utveckla en distansundeivisning för högskolan som är integrerad med dennas övriga verksamhet. Fömtsättningar finns därmed också all undgå de problem som uppstår när distansundervisningen organiseras vid sidan av den reguljära högskoleorganisationen.

Med undanlag för frågor rörande samverkan mellan högskolan och folk­bildningsorganisationema synes den fortsatta utvecklingen av distansun­dervisningen i alll väsentligt vara av den karaktären alt del bör ankomma på högskolemyndigheterna alt, med utgångspunkt i de riktlinjer jag här angivit, vidta erforderliga åtgärder. Den försöksverksamhet med distans­undervisning som UKÄ f. n. bedriver och som jag tidigare har berört bör mol bakgmnd av vad jag har anfört fortsätta i nuvarande former lill utgång­en av budgetåret 1976/77.

6.2.4 Vuxenutbildningen

TRUis och SR/UTB:s erfarenheter av den hitlillsvarande produktionen inom vuxenutbildningsområdet är övervägande positiva. Ljud- och bild­program för detta område har visal sig ha fömtsättningar atl bidra till all nå de mål som ställs upp för vuxenutbildningen.

Produktionen av ljud- och bildprogram för vuxenutbildningen har i stor utsträckning riklats lill utbildningsmässigt eftersatta gmpper, och kom­miltén föreslår att dessa grupper även i fortsältningen skall ägnas speciell uppmärksamhet. Kommittén föreslår också all produktionen för vuxenut­bildningen till sin huvuddel bör avse insatser som kan komma lill använd­ning i studieförbundens verksamhet. Även andra former av vuxenutbild­ning bör emellertid komma i fråga.

Prop. 1975/76:110

106

Remissinsianserna är genomgående positiva lill insalser i huvudsak i form av ljud- och bildprogram för vuxenutbildningen. Många betonar vär­det av atl produktionen främst riklas in på de korttidsutbildade. Ell par re­missinstanser, däribland SÖ och Centralorganisationen SACO/SR (SACO/SR), framhåller dessutom all behov av ljud- och bildprodukier fö­religger även för den kompetensinriklade vuxenutbildningen. Kommitién och elt flertal remissinstanser anser alt omfattningen och inriktningen av ljud- och bildprogram för vuxenutbildningen bör bestämmas utifrån de övergripande målen för samhällets vuxenutbildningspolitik.

Programorganet bör enligl min mening främst göra sådana insalser på vuxenutbildningens område som kan bidra lill atl överbrygga ulbildnings-klyfioma mellan och inom generationema samt till att öka den enskilda människans medvetenhet och stimulera henne till all aktivt delta i sam­hällsarbete och kulturiiv. Jag delar kommitténs uppfattning all produktio­nen för vuxenutbildningen lill sin huvuddel bör avse program sonT kan an-väri3äs"i studiecirklar. Kommitténs försöksverksamhel visar på etl överty­gande sätt att fömtsättningama för framgångsrika insatser med ljud- och bildprogram för vuxna med kort gmndutbUdning framför alll ligger i sam­verkan och samspel med folkbildningsorganisationema. Vid sidan härav bör också behovet av ljud- och bildprogram för t.ex. arbetsmarknadsut­bildning och kommunal vuxenutbildning uppmärksammas.

Enligl kommittén bör vuxenutbildningsprogram etersändas på goda sändningstider. Motiven härför är dels atl informera om och stimulera till vuxensludier, dels atl distribuera inslag i flermediesyslem avsedda för oli­ka former av gmppsludier, aels ocKsa atl göra del möjligl all enskilt följa undervisningen.

Jag delar kommitténs bedömningar i detla avseende. När del gäller all informera, motivera och rekrytera lill olika former av vuxenutbildning är radio och TV viktiga instmment samtidigt som elersända undervisnings­program i många fall har fömtsättningar all nå enskilda studerande. I de fall då utbildningsprogrammen vänder sig till allmänheten eller när deltaga­re i gmppsludier har stöd och stimulans av alt följa programmen är det likaså angeläget all programmen placeras på sändningslider som är till­gängliga för flertalet människor. Jag återkommer i det följande lill frågan om sändningsutrymme (6.3.4).

Kommitién anser alt del är en angelägen uppgift för programorganel all fortsätta arbetet med alt utveckla läromedel och meloder som är anpassa­de för de utbildningsmässigt eftersatta gmpperna. Vidare föreslår kom­mittén alt korta ämneskurser vid folkhögskolor bör kunna anordnas för dem som följer undervisning i radio och/eller TV på samma sätt och enligl samma villkor som kommittén för försöksverksamhel med vuxenutbild­ning (FÖVUX) har föreslagil vad gäller kombinationen cirkelsludier och folkhögskolekurser.

Enligl min mening bör utbildningsprogramorganel fortsätta utvecklings­arbetet rörande t.ex. medieval, presentations- och bearbelningsformer.

Prop. 1975/76:110

107

Elt sådant arbele är särskilt meningsfullt när det gäller att utveckla lärome­del som passar väl för gmpper med bristande sludievana och otillräcklig motivation. Många vuxna är på gmnd av arbetstidens förläggning eller bo­stadsort förhindrade att bedriva studier i gmpp. Andra föredrar att studera enskilt. Oavsett studiernas ambitionsnivå släller enskilda studier inte säl­lan höga krav på den enskilde studeranden. Många studerande skulle inle kunna fullfölja sina studier utan den stimulans och det stöd som de får ge­nom att delta i någon form av gmppsludier. Vid den försöksverksamhet som FÖVUX bedrev utgjorde ämneskursema vid folkhögskolor etl inslag som uppskattades mycket av studiecirkeldeltagama. Ämneskursema gav bl. a. dellagama lillfälle alt mera koncentrerat ägna sig ål sludiema, pröva på undervisning och diskussion i störte gmpper saml möjligheler all utbyta erfarenheter med andra vuxenstuderande. Mycket talar enligl min mening för alt korta kurser vid folkhögskolor på samma säll som i FÖVUX' verk­samhel även här skulle kunna utgöra etl värdefullt inslag i studierna både för enskilda studerande och studerande som följer undervisningen i gmpp. Del bör därför vara en angelägenhet för programorganet alt efler samråd med SÖ och i samverkan med studieförbund och folkhögskolor söka finna lämpliga former för att åstadkomma såväl cirkelstudier som korta kurser vid folkhögskolor i anslutning till elersända utbildningsprogram.

Jag framhöll i prop. 1975: 23 om vidgad vuxenutbildning och siudiestöd till vuxna den betydelsefulla roll vuxenutbildningen bör spela när det gäller atl erbjuda arbelslagama de kunskaper som fordras för deras medverkan i reformarbetet på arbetslivets område. Den nu föreslående reformeringen av arbetsrätten kommer som arbetsrättskommittén (Ds A 1975: 11) Infor­mation och ulbildning kring arbelsrällsreformen framhåller all fordra om­fattande utbildningsinsatser. Jag vill i delta sammanhang i likhet med bl. a. ABF och TCO framhålla de möjligheter som finns all med hjälp av Ijud-och bildmaterial konkretisera ocfi levandegöra de förändringar som genom den nya lagstiftningen inträffar på arbetsplatserna. Del bör således bli en viktig uppgift för programorganet att efter samråd med bl. a. de fackliga or­ganisationema pröva vilka insalser som lämpligen bör göras inom detta område.

I delta sammanhang vill jag också framhålla nödvändigheten av alt del ljud- och bildmaterial som framställs för användning i studiecirkel utfor­mas på ell sådanl säll alt del stimulerar lill debatt och aktivt engagemang i studierna. Jag delar kommitténs uppfattning atl ljud- och bildmaterialet på många områden t. ex. i synnerhet när del gäller alt orientera om förhållan­den i olika samhällen, beskriva naturvetenskapliga och tekniska processer m. m. - lämpar sig väl för all vitalisera cirkelsludier och atl göra dem mer problemorienterade. Använt på detta säll bör ljud- och bildmaterial kunna bidra till en fortsatt utveckling av folkbildningen i enlighet med de grund­läggande idéerna för denna.

Lokal och regional produktion och sändning av utbildningsprogram ger goda möjligheter lill konkretisering och närhet särskilt i samhällsämnen.

Prop. 1975/76:110

108

Programorganet bör pröva formerna och omfattningen av detta i samråd med Sveriges Lokalradio.

Kommiltén föreslår vidare att ljud- och bildproduktionen inom vuxenut­bildningen för handikappade främst bör inriklas på atl anpassa del ordina­rie utbudet efter olika handikappgruppers behov, all utföra särskild pro­duktion för grupper med speciella perceplionssvårigheter saml all infor­mera allmänheten om de handikappades situation.

Jag delar kommitténs uppfattning att framställning av ljud- och bildpro­gram för olika grupper av handikappade är en viktig uppgift för ulbild­ningsprogramorganet. Vidare anser jag att del är angeläget all programor­ganet även producerar ljud- och bildprogramkurser med syfte all ge all­mänheten kunskap om och förståelse för de handikappades situation.

Programorganet bör inhämta de handikappades egna synpunkter på och önskemål om produktions- och anpassningsinsatser samt del utvecklings­arbete som bör bedrivas i anslutning till produktionsverksamheten. En form för all inhämta synpunkter är de rådgivande kommittéer som jag se­nare kommer alt förorda skall knytas lill programorganets styrelse.

Kommitién föreslår alt programorganel skall ha till uppgift atl framställa speciella ljud- och bildprogram för olika ändamål inom invandramndervis­ningen samt all i slörsla möjliga utsträckning också anpassa del ordinarie vuxenulbildningsulbudet till förhållandena inom denna.

1 likhet med etl flertal remissinsttmser anser jag all del är angelägel all programorganel vidtar speciella ålgärder för alt öka invandrarnas möjlig­heler till utbildning. Jag delar således kommitténs mening alt programorga­nels insatser för invandrarna dels bör bestå av särskilt producerade Ijud-och bildprogram, dels atl vissa redan producerade vuxenulbildningspro­gram bör bearbetas för alt komma lill användning inom invandramndervis­ningen. I likhet med vad jag har förordat för handikappområdet bör pro­gramorganet eftersträva alt i görligaste mån inhämta invandramas egna synpunkter och önskemål.

6.2.5 Övriga uppgifter

Kommitién föreslår atl utbildningsprogramorganel även skall ha möjlig­het alt bedriva viss verksamhel som har anknytning till produktion av ut­bildningsprogram. Som exempel på sådan verksamhel nämns information om t. ex. medieulveckling, melodisk och teknisk rådgivning saml bevak­ning av ulvecklingen inom medieområdet. Dessuiom föreslår kommiltén alt bestäUningsproduklion och samprojekl i begränsad utsträckning skall kunna genomföras.

SÖ framhåller att kommittén inte klart preciserar programorganels roll när del gäller utvecklingsarbete inom undervisningsområdet och anser all det är nödvändigt all ange vilka ansvarsområden som olika inslilulioner och myndigheler skall ha. Enligt SÖ är en möjlighet att skapa en rimlig samordning av och överblick över dessa frågor alt bilda en kontaktgrupp

Prop. 1975/76:110

109

som kan vara rådgivande till programorganel i forsknings- och utvecklings­frågor.

Jag delar de synpunkter som SÖ har framfört när det gäller utvecklings­arbete och förordar därför atl programorganels uppgift på delta område endast bör vara alt följa utvecklingen inom medieområdet i den utsträck­ning som fordras för produktionen. Jag förutsätter emellertid att lämpliga former för samråd utvecklas mellan utbildningsmyndighetema och utbild­ningsprogramorganel i dessa frågor.

Kommittén föreslår också all programorganel i överensslämmelse med målen för verksamheten skall ha möjlighet alt göra program tillsammans med annan part, samprojekl. eller på beställning av annan part, bestäU­ningsprojekt. Vid samprojekl bör enligt kommitténs mening kostnaderna fördelas mellan parterna medan beställaren hell svarar för kostnaderna vid beställningsproduklionen. Med samprojekl avser kommittén således inte del samarbete med studieförbunden som bör förekomma när del gäller vuxenutbildningsprogram eller SÖ när del gäller program för ungdomssko­lan. Kommitién anser vidare att samprojeklen och beställningsverksamhe­ten inle bör ges någon större omfattning utan endast bör avse enstaka och tidsbegränsade insatser. Vidare bör vissa riktlinjer anges för sådan pro­gramproduktion. Bl. a. föreslår kommiltén alt för samprojekt utformningen av ljud- och bildinslagen ytterst skall bestämmas av utbildningsprogramor­ganel. Detta är en fömtsättning för atl programmen eller delar av dem skall kunna elersändas. När del däremot gäller eventuellt tryckt material kan i samprojekl beslutanderätten vara delad mellan samarbelsparterna. I be­stäUningsprojekt har beställaren den yttersta beslutanderätten om materia­lels innehåll och utformning. Kommiltén framhåller atl beställningsprojekt inle kan avse program som är direkt avsedda för elersändning. Ulöver sam- och bestäUningsprojekt föreslår kommitién atl programorganet skall ha möjlighet alt försälja tekniska ijänster i den mån tillgängliga resureser medger detla.

Remissinstansema har delade meningar om förslagel rörande sam- och bestäUningsprojekt. LRF och lantbruksstyrelsen tillstyrker förslagel om samprojekl. Andra remissinstanser, t.ex. radioutredningen och TCO, ul­lalar tveksamhet mot sådana projekt främst beroende på att det finns risk för atl programorganets integritet kan komma all ifrågasättas. Sveriges Ra­dio anser alt extern finansiering endasl bör avse sådana projekl där Sveri­ges Radio, Sveriges Lokalradio eller utländskt rundradioförelag är samar­betspartnem. Belräffande bestäUningsprojekt tillstyrker SÖ och LRF för­slaget mellan bl. a. radioutredningen och Sveriges Radio uttalar tveksam­het.

Som jag tidigare har nämnt bör utbildningsprogramorganel kunna ulföra bestäUningsprojekt. Som exempel har jag angett ljud- och bildprogram för högskolan. Program för studieförbund, folkrörelser och myndigheler är andra exempel. Som jag har framhäliit i prop. 1975//6:135 angående den statliga kulturpolitiken 3 bör också Stiftelsen Riksutställningar när del gäl-

Prop. 1975/76:110

110

ler framställning av mer omfattande ljud- och bildmaterial för sin ulstäU-ningsverksamhet kunna göra beställningar hos ulbildningsprogramorga­net. Även om bestäUningsprojekt inle skall avse program direkt avsedda för etersändning bör del enligl min mening vara möjligt för utbildnings­programorganel all förvärva programmet för elersändning om programor­ganel bedömer alt del producerade materialet uppfyller kraven för eler­sändning.

Enligl min mening bör programorganel få möjlighet all ulföra sampro­jekl. Sådana produktioner bör dock endasl utgöra en begränsad del av pro­gramorganets totala produktion och det bör vara en fömtsättning atl de ansluter till målet för verksamheten. Som jag tidigare har anfört bör dock produktionen syfta till all programmen skall elersändas. Även om sampro­jeklen ur denna synvinkel kan medföra vissa problem är del enligl min me­ning önskvärt atl programorganel får möjlighet all i särskilda fall samarbe­ta med endasl en part t. ex. ell studieförbund eller en myndighet som ön­skar genomföra elt program för inlernutbildning. Ljud- och bildmaterialet kan anpassas till ell studieförbunds speciella målgmpper och i del tryckta materialet kan studieförbundet markera de frågeställningar som anses sär­skilt intressanta. För alt ljud- och bildinslagen i sådana program skall kom­ma i fråga för etersändning fordras givelvis alt utbildningsprogramorganel bedömer all materialet fyller kriterierna för etersändning. I de fall sampro­jeklen mynnar ut i program där andra distributionsformer än elersändning bedöms lämpliga får utbildningsprogramorganels andel av produktions-koslnadema bestridas ur den del av anslaget som jag i det följande kommer atl förorda skall avsällas för produktion som inle i första hand avses för elersändning. Myndigheter, organisationer m.fl. kan också ha behov av all köpa tekniska tjänster. Äv praktiska skäl kommer aUtid utnyttjandet av den egna tekniken atl variera, varför programorganel bör ha möjlighet att i mån av resurser sälja teknik.

Jag ansluter mig i övrigi till de riktlinjer som kommittén föreslår skall gälla vid samprojekt och bestäUningsprojekt och anser all de bör skapa elt tillfredsställande skydd för programorganels integritet.

Den försöksverksamhel med regionala konsulenter inom vuxenutbUd­ningen som TRU har bedrivit under ell par år har givit kommitién positiva erfarenheter varför kommitién föreslår att denna verksamhel skall byggas ul över hela landel. SÖ har i sill yttrande lagil upp denna fråga och anser alt erfarenheterna från verksamheten har varil alll för begränsade för alt man med dem som gmnd skall kunna fatta beslut om vilken omfattning en eventuell konsulentverksamhet skaill ha. SÖ föreslår därför all försöks­verksamheten med regionala konsulenter inom vuxenutbildningen skall fortsätta. Jag instämmer med vad SÖ anför i sitt yttrande och förordar atl den befintliga försöksverksamheten med regionala konsulenter inom vuxenutbildningen skall fortsätta. För atl berika erfarenhetema av den för­ordar jag också att försöksverksamheten breddas, vilkel bör vara möjligl genom en viss omfördelning av medel mellan centrala och regionala ända-

Prop. 1975/76:110

III

mål. Det bör då också bli möjligt atl pröva nya former för konsulenlverk­samhelen och olika meloder för alt i programmen spegla förhållandena i skilda delar av landet. Kommitténs förslag om försöksverksamhet med re­gionala konsulenter för ungdomsskolan är jag däremot inte beredd alt föra fram.

6.3 Utbildningprogramverksamhetens organisation 6.3.1 Nuvarande organisation

Innan jag går in på kommitténs förslag lill ulbildningsprogramverk-samhetens framtida organisation, vill jag kortfattat redogöra för nuvarande organisalion vid SR/UTB och TRU.

SR/UTB utgör en av Sveriges Radios programenheter vid sidan av ljud­radion, TV I, TV 2, centralredaktionen, utiandsprogrammel och distrik­ten. Verksamheten omfattar skolradio och skol-TV, och enheten har en skolmalerielsektion, som framställer trycksaker och annat kompletterande material, saml en vuxenundervisningssektion som producerar program på uppdrag av TV 1, TV 2 och ljudradion. Kursböcker m.m. i anslut­ning lill vuxenkursema utges av Sveriges Radios föriag. Enheten hade 163 anstäUda den 1 januari 1975. Dessa fördelade sig på 107 för skol­program, 38 för skolmateriel och 18 för vuxenundervisning. Denna perso­nal omfattar programpersonal, förlagsredaktörer och administrativ perso­nal i olika funktioner. Övriga tjänster som hör till programverksamheten erhålls från Sveriges Radios gemensamma administration.

Skolprogramverksamheten finansieras med skattemedel. För budgetåret 1975/76 disponerar SR/UTB 19,9 milj. kr. för programverksamhet och drygt 5,5 milj. kr. för läckande av televerkets sändningskostnader. Skol-malerielseklionen är självbärande och dess produkter säljs lill skolväsen­det lill självkostnadspris. Omsättningen var budgetåret 1973/74 ca 10,2 milj. kr. Vuxenundervisningsprogrammen finansieras med mottagaravgif­ler. Medel för programproduktion erhålls genom ljudradion och de båda TV-kanalema. Budgetåret 1974/75 var vuxenundervisningens budget 2,9 milj. kr. Till detta kommer vissa leknikljänsler inom ramen för ljudradions och de båda TV-kanalemas anslag. Den del av Sveriges Radios föriags om­sättning som hänför sig lill kursböcker m. m. för vuxenkursema i radio och TV var budgetåret 1973/74 ca 6,6 milj. kr., vilkel motsvarade fyra femtede­lar av den lolala omsättningen.

SR/UTB:s personal disponerar fyra paviljonger pä Sveriges Radios tomt på f. d. A I vid Valhallavägen i Slockholm. Där finns vissa tekniska resur­ser.

TRU hade 157 personer anställda (inkl. regionala konsulenter) den I ja­nuari 1975, varav programpersonalen omfattade ca 75, den tekniska perso­nalen ca 40 och den administrativa personalen ca 40 medarbetare.

TRU:s anslag uppgår budgetåret 1975/76 till ca 20,4 milj. kr. Till detta kommer 2,6 milj. kr.  för täckande av televerkets sändningskostnader.

Prop. 1975/76:110

112

TRU:s omsättning ar dock högre och beräknas under budgelårel 1975/76 uppgå lill ca 22,5 milj. kr. Delta beror på all TRU medverkar i några sam­arbetsprojekt där vissa kostnader täcks av samarbetspartnem men räknas in i TRU:s omsättning. TRU ulför också bestäUningsproduklion saml be­driver viss försäljningsverksamhet av tekniska tjänster, program och trycksaker.

TRU:s lokaler i Stocksund, Danderyds kommun, har anskaffats genom förhyming och viss nybyggnad. Studiolokalerna hyrs av kommunen men har byggts till och byggts om för slalliga medel. Programpersonalen är in­rymd i två paviljonger, varav der ena är uppförd med slalliga medel. Av kommunen hyrs vidare en tidigare privalvilla. Avtalet mellan slalen och Danderyds kommun om mark och lokaler går ul den 31 december 1978.

6.3.2 Utbildningsprogramorganet!; finansiering

Kommiltén erinrar om alt statligt stöd redan ulgår för utveckling och produktion av läromedel. Ell sådant stöd är enligl kommitién en fömtsätt­ning för all bUdprogram och mer krävande ljudprogram skall kunna produ­ceras i störte omfattning. Försörjningen av läromedel i form av bildpro­gram och kostnadskrävande ljudprogram bör, i likhel med tryckta lärome­del för små målgmpper, karaktäriseras som ett bristområde. Kommittén anser att det statliga stödet för sådan produktion bör utgå direki till produ­centen. Något planerings- och beställningsorgan för programproduktionen mellan statsmakterna och utbildningsprogramorganel bör inte inrättas.

Kommitténs förslag tillstyrks eller lämnas ulan erinran av remissinstan­serna. För egen del vill jag anföra följande.

Statligt slöd utgår till läromedelsproduktion för brislområden. Således fördelar statens institut för läromedelsinformalion produklionsslöd lill oli­ka läromedelsproducenter för framställning av läromedel för bristområden inom skolväsendel och den slalliga och kommunala vuxenutbildningen. SÖ och UKÄ förfogar över medel för läromedelsuiveckling inom sina resp. ansvarsområden. Till studieförbunden ulgår statsbidrag för utveck­ling och produktion av studiematerial. Särskilt slöd utgår för framställning av studiematerial för olika handikappgrupper. 1 prop. 1973: 76 anförde då­varande chefen för utbildningsdepartementet alt statligt produktionsstöd är en riklig väg alt initiera produktion inom områden där läromedelsulbu-det är otillfredsställande. Slödet bör vidare användas till alt förbättra läro­medelslillgången för små målgmpper inom olika delar av skolväsendel. Riksdagen anslöt sig till dessa principer (UbU 1973:28, rskr 1973:242). De slörsla statliga resurserna avsiUts lill TRU och SR/UTB för produktion av utbildningsprogram för radio och TV.

Enligl min mening bör inte typen av läromedel eller storleken av utveck­lingskostnaden i sig utgöra grund för en klassificering av bristområden. 1 Ukhet med vad som gäller för tryckta läromedel bör tillgången på och beho­ven av läromedel inom det avsedda användningsområdet avgöra om detta

Prop. 1975/76:110

113

kan betraktas som bristområde och om framställning av läromedel för om­rådet således kan berättiga till statligt stöd.

Även vid bedömningen av ljud- och bildprogram måsle man la hänsyn till vilka målgmpper som de avses för. Det är särskilt angeläget atl produk­tionen koncentreras till de delar av utbildningsseklorema där del råder brist på läromedel. Jag vill i detta sammanhang erinra om vad jag i del före­gående har anförl om ljud- och bildprogrammens möjligheter alt höja un­dervisningens kvalitet. Jag har tidigare angett de allmänna riktlinjer och mål som bör gälla för den fortsatta verksamheten och vilka utbildningsom­råden som produktionen bör avse. Utbildningsprogramorganel bör ha möj­lighet all inom ramen för dessa riktlinjer självständigt välja de projekt och metoder det finner lämpliga. När det gäller val av projekl för skolområdet och den statiiga och kommunala vuxenutbildningen är del dock angeläget alt samverkan sker med statens institut för läromedelsinformation.

Som jag tidigare har anförl ulgår del slalliga stödel lill läromedelspro­duktion lill producenterna. Jag delar kommitténs uppfattning, som mött in­stämmande från remissinstansema, atl det statliga slödel även i forlsätl­ningen bör ulgå lill läromedelsproducenterna. Jag anser inle all del förelig­ger något behov av all inrätta elt särskilt planerings- och beslällningsorgan för fördelning av slödet. Tidigare har jag förordat alt en övervägande del av programorganels produktion bör etersändas. Etl särskilt planerings-och beslällningsorgan är under sådana förhållanden svårt alt förena med den integritet som programorganels sändningsrätl fordrar. Utbildnings­programorganel bör därför självt direki disponera elt anslag i statsbudge­ten. Till vissa särskUda frågor om programorganels produktion av tryckta läromedel återkommer jag längre fram (6.4.6).

6.3.3 Utbildningsprogramorganets ställning

En av kommitténs huvuduppgifter har varil atl lägga fram förslag om hur utbildningsprogramverksamheten bör organiseras. Kommittén föreslår atl TRU och SR/UTB inkl. SR/VUX läggs samman och bildar ell självständigt UtbUdningsprogramorgan direkt under utbildningsdepartementet. Enligl kommiltén bör organet, med hänsyn till ulbildningsprogramverk-samhelens särskilda karaktär, inle knytas lill Sveriges Radio. Kommiltén har också övervägl möjligheten alt inordna verksamheten i del statliga lä-romedelsförelagel Liber Grafiska AB. Mot en sådan lösning anför kom­miltén dels atl ell kommersielll föriag inle bör förfoga över sändningsrätl i radio och TV, dels alt Liber Grafiska AB skulle få en omfattande icke­kommersiell verksamhel.

Samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan tillstyrker all TRU och SR/UTB inkl. SR/VUX läggs samman. Bland dessa ålerfinns statskontoret, SÖ, UKÄ, riksrevisionsverkel, Sveriges Radio, TCO och radioulredning­en. Flertalet remissinstanser, däribland radioulredningen, anser alt utbild­ningsprogramorganel kan ges slällning som frislående enhet. Sveriges Ra­s-Riksdagen 1975/76. 1 saml. Nr 110

Prop. 1975/76:110

114

dio framför liknande synpunkter i denna fråga men anser att frågan om för­hållandel till Sveriges Radio bör lösas senare. Svenska industritjänsteman­naförbundet (SIF) och Svenska arbetsgivareföreningen förordar alt orga­net inordnas i Sveriges Radio. Statsföretag och Föreningen svenska läro­medelsproducenter förordar alt den framlida produktionen handhas av Statsföretag/Liber.

Jag delar kommitténs och remissinslansemas uppfattning atl TRU och SR/UTB inkl. SR/VUX bör läggas samman lill en ny produktionsenhet. Därigenom samordnas de statliga resurserna för framställning av ljud- och bildprogram inom elt förelag. Som jag har anfört bör del nya organet finan­sieras med statsmedel. I fråga om kommitténs förslag all del nya utbild­ningsprogramorganel skall ha en självständig ställning vill jag anföra föl­jande. De främsta skälen mol alt inordna utbUdningsprogramorganet i Sve­riges Radio är atl de båda förelagen har olika syften. TiU skillnad från Sve­riges Radio, som skall bedriva allmän programverksamhet, skall utbild­ningsprogramorganet framställa ljud- och bildprogram enbart för utbild­ningsverksamhet med den inriktning som regering och riksdag beslutar. Denna verksamhet kommer all finansieras med statliga medel till skillnad från Sveriges Radios mollagarfinaiisierade verksamhet. Det nya utbild­ningsprogramorganet bör dessutom liksom fallet är med TRU idag på be­ställning från t.ex. studieförbund, organisationer och myndigheter kunna framställa ljud- och bildprogram för annan distribution än via etern. Av dessa skäl kan jag instämma i kommitténs bedömning alt utbildningspro­gramorganel inle bör inordnas i Sveriges Radio.

Flera skäl talar också enligl min mening mol atl inordna verksamheten i Liber Grafiska AB. Det är således inte lämpligt atl ge sändningsrätt till ett förelag som bedriver kommersiell verksamhel. Inte heller är del lämpligt all inom elt och samma förelag inrymma både helt statsunderstödd pro­duktion och kommersielll gmndad produktion.

Ulbildningsprogramorganet bör bl. a. av dessa skäl bli en frislående, slallig enhet inom utbildningsdepartementets ansvarsområde. Därigenom skapas elt organ som kan lämna verkningsfulla bidrag i arbetet med alt nå de av samhällel uppställda utbildningspoUliska målen. I samband med det årliga budgetarbetet kan t.ex. den närmare inriktningen av verksamheten på olika sektorer prövas på säll som hillills skell för TRU. Som jag i det följande närmare kommer att redovisa utesluter inle en ordning med etl frislående förelag all ett omfattande och nära samarbele med Sveriges Ra­dio kan förekomma även i fortsättningen.

6.3.4 Sändningsrätt och sändningsiitrymme i etem

En principiellt viktig fråga är utbildningsprogramorganels rättigheter och skyldigheter belräffande etersändning av de program som företagel framstäUer. F. n. har Sveriges Radio enligt radiolagen (1966:755, omtryckt 1972:240, ändrad senast 1975:242) ensamrätt lill mndradiosändning. För-

Prop. 1975/76:110

115

hållandet mellan TRU och Sveriges Radio regleras genom etl särskilt avtal i vilket bl. a. anges sändningsulrymme m. m. för TRUis program. Riksda­gen har förta årel beslutat att lokalradiosändningar skall ske genom ett sär­skilt dolterbolag till Sverige Radio (prop. 1975:13, KrU 1975:6, rskr 1975: 82). I samband därmed beslöt riksdagen alt ändra radiolagen. Enligl lagändringen får regeringen bestämma atl Sveriges Radio får överlåta på dotterbolaget atl med ensamrätt avgöra vilka ljudradioprogram som skall förekomma i lokalradion. Genom beslut förra årel har regeringen också medgell att Sveriges Radio får överlåta till dotterbolaget atl beslula om så­dan överlåtelse.

RUT 69 hävdade i sitt betänkande (SOU 1973: 8) Radio i utveckling alt etl frislående utbildningsprogramorgan måste få egen sändningsrätt, sär­skilt avdelat sändningsutrymme, eget programansvar och möjlighet lill eget programval.

TRU 

II 

har för sin del redovisat tre olika möjligheter all lösa frågan om sändningsrätl. Den första möjligheten innebär atl Sveriges Radio behåller ensamrätten för all mndradiosändning och alt förhållandet mellan Sveriges Radio och utbildningsprogramorganet regleras genom avtal. Den andra möjligheten innebär alt regeringen överlåter ensamrätten i fråga om sänd­ning av utbildningsprogram till utbildningsprogramorganel enligl bestäm­melsema därom i radiolagen. Den iredje möjligheten innebär all utbild­ningsprogramorganel tUldelas ensamrätt alt sända program i radio och TV inom ramen för de uppgifter som åvilar programorganel. Äv dessa alterna­tiv förordar kommitién alt utbildningsprogramorganel ges räll all sända ut­bildningsprogram. Ell sådanl principbeslut bör enligt kommiltén kunna fattas ulan hinder av all radioulredningen har att lägga fram förslag i sänd-- ningsrätlsfrågan. Under en övergångslid bör avtal om sändningslider m. m. träffas mellan Sveriges Radio och utbildningsprogramorganet.

Samtiiga remissinstanser som yttrat sig i frågan, t. ex. statskontoret, SÖ, UKÄ, leleverkel, radioutredningen. LO, ABF och Sveriges Radio, tillslyr­ker alt utbildningsprogramorganel ges egen sändningsrätt. Däremot anser radioutredningen och Sveriges Radio alt programorganet inle bör få en­samrätt atl sända utbildningsprogram.

Jag anser atl kommitténs förslag om egen sändningsrätl är väl motive­rat. Jag har tidigare förordat all TRU och SR/UTB inkl. SR/VUX läggs samman lill etl självständigt utbildningsprogramorgan. Detla kommer alt förfoga över betydande resurser och kan producera etl stort anlal program för etersändning. Det är då inte rimligt att programorganet ytterst skall vara hänvisat lill ell annal företags bedömning i fråga om vilka program som skall etersändas och atl Sveriges Radio skall vara ansvarigt enligt ra­dioansvarighelslagen (1966:756) för program som företagel inte självt pro­ducerar. Jag förordar således alt utbildningsprogramorganel skall ha egen sändningsrätl. Intill dess beslul har fallals med anledning av förslag i sänd-ningsrällsfrågan från radioulredningen bör frågoma om sändning regleras genom särskilt avtal mellan Sveriges Radio och utbildningsprogramorga-

Prop. 1975/76:110

116

net. På liknande sätt bör avtal kunna slutas när det gäller lokala radiosänd­ningar.

Tills beslul fallats med anledning av förslag från radioutredningen kom­mer radiolagens bestämmelser alt den elersända programverKsamhelen skall utövas opartiskt och sakligt enbart alt avse Sveriges Radio även vad gäUer utbildningsprogramorganels verksamhet. 1 likhel med radioutred­ningen och Sveriges Radio anser jag all del bör vara möjligl även för Sveri­ges Radio och Sveriges Lokalradio all sända utbildningsprogram.

Kommittén föreslår att fördelningen av sändningsutrymme mellan Sve­riges Radio och utbildningsprogramorganel i första hand sker genom över­enskommelser mellan partema. Om inte enighet kan nås bör en av rege­ringen utsedd person lillsammans med dessa söka finna en lösning och, vid fall av fortsatt oenighet, ha alt ensam avgöra tvister. Detla förfarande före­slås bli tillämpat vid den långsiktiga fördelningen av sändningsutrymmel. Beslul om all förskjuta utbildningsprogram till en annan tidpunkt på dygnet på grund av atl annal program lagil längre lid i anspråk än beräknat bör en­ligt kommiltén fattas av Sveriges Radio. Om sändningsledningen däremot vill flytta utbildningsprogrammet till en senare dag bör kontakt las med ul­bildningsprogramorganet.

Av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan avslyrker radioulred­ningen, Sveriges Radio och TCO förslaget. Radioulredningen anser alt parterna bör förhandla sig fram till lösningar. Vid fall av oenighet om den långsiktiga planeringen bör enligl radioulredningen regeringen beslula. Även Sveriges Radio och TCO menar alt parterna bör förhandla sig fram lill lösningar.

Jag delar de nämnda remissinstansemas tveksamhet inför kommitténs förslag. Eftersom en lösning av frågan om fördelning av sändningsutrym­me inle är en fömtsättning för den omorganisation av utbildningsprogram-verksamheten som jag förordar, kan denna fråga tas upp i ell senare sam­manhang. Jag vill erinra om alt radioulredningen har i uppdrag atl lämna förslag om utnyttjande av sändningstider för olika typer av produktion, så­väl Sveriges Radios egen som annan. Jag anser atl radioutredningens för­slag i denna fråga bör avvaktas innan slutlig ställning tas lill fördelningsfrå­gan. Intill dess bör Sveriges Radio och ulbildningsprogramorganet saml i förekommande fall Sveriges Lokalradio lösa aktuella fördelningsfrågor ge­nom förhandlingar. Sveriges Radio har under hand förklarat sig beredd all medverka härtill.

Kommitién har även behandlat frågan om utbildningsprogramorganels behov av sändningsulrymme och föreslår dels alt frågan om en fjärde ljud­radiokanal aktualiseras, dels alt del bör prövas om inte också TV 2 kan an­vändas för sändning av utbildningsprogram på dagtid. Någon särskilt ut­bildningskanal i radio och TV bör däremot enligl kommitténs mening inte inrättas.

Frågan om det lolala behovet av sändningsutrymme i radio och TV ut­reds av radioulredningen. Jag anser i likhel med denna och Sveriges Radio

Prop. 1975/76:110

117

all frågan om utbildningsprogramorganels framtida sändningsutrymme bör behandlas när ulredningens förslag föreligger. Jag avser att i annat sam­manhang föreslå regeringen alt tillsätta en organisationskommitté för sam­manläggningen av TRU och SR/UTB inkl. SR/VUX. Denna bör få till upp­gift alt genomföra den nya organisationen. Den bör därvid också kunna få i uppdrag atl lämna förslag om behov av sändningsulrymme för del första verksamhetsåret. Jag avser all senare återkomma till behovet av resurser för utbildningsprogramorganet för budgetåret 1977/78.

6.3.5 Förhållande till myndigheter och Sveriges Radio

Jag har tidigare förordat att det nya utbildningsprogramorganel inrättas som elt från Sveriges Radio frislående företag med egen sändningsrätl. In­nan jag går in på frågan om företagels organisation m. m. anser jag del mo­tiverat att kortfattat beröra dess förhållande till Sveriges Radio och olika myndigheter. När det gäller gränsdragningen mellan utbildningsprogram­organels och Sveriges Radios programverksamhet anser kommittén atl del inle är praktiskt möjligl att dra en klar gränslinje mellan Sveriges Radios allmänna programverksamhet och utbildningsprogrammen. Del är enligt kommittén svårt alt finna någon annan skiljelinje än all ulbildningsprog­ramorganet skall göra utbildningsprogram och att Sveriges Radio skall sva­ra för övriga program. Detla hindrar dock inle all även Sveriges Radio skall kunna sända program av utbildnings- och bildningskaraktär.

Äv de remissinstanser som yttrat sig i frågan delar SÖ och radioulred­ningen kommitténs bedömning, medan Sveriges Radio har vissa invänd­ningar och anser atl gränsdragningen bör göras klarare än vad som föreslås i belänkandet.

För egen del ansluter jag mig till kommitténs allmänna bedömningar atl någon exakt gränsdragning mellan de båda företagens programverksamhe­ter inle är möjlig all åstadkomma och all Sveriges Radio även i fortsält­ningen skall ha rält atl producera vissa program av utbildningskaraktär. Som Sveriges Radio framhåller är gränsdragningsproblemen störst inom förskole- och vuxenutbildningsområdena. Enligt min mening bör man i största möjliga utsträckning undvika alt tillgängliga resurser utnyttjas för parallell produktion inom de två företagen. Det av kommiltén och Sveriges Radio förordade samrådet mellan förelagen om produktionens inriktning är därför nödvändigt för att de båda företagens resurser skall kunna utnytt­jas effektivt.

Fömtom programverksamhetens inriktning innefattas i förhållandet mellan utbildningsprogramorganel och Sveriges Radio även frågor om sändningsutrymme och resursutnyttjande m.m. Jag har i del föregående förordat atl frågan om sändningsulrymme för utbildningsprogrammet t. v. bör regleras genom särskilt avtal mellan företagel och Sveriges Radio. Kommiltén har föreslagit atl frågan om gemensaml utnyttjande av de båda företagens resurser även regleras genom avtal. Sveriges Radio har i sill

9Rii.sdagen 1975/76. 1 saml. Nr 110

Prop. 1975/76:110

118

yttrande ställt sig positiv härtill i fråga om Sveriges Radios arkiv och bib­liotek m. m. Jag delar kommitténs uppfattning i dessa frågor. Det bör upp­dras ål organisalionskommillén all förbereda ell sådant avtal. Sveriges Ra­dio har under hand förklarat sig beredd alt medverka till lösningar av detla slag.

Sveriges Radio bör ha ansvarel för beredskapsplaneringen även för ut­bildningsprogramorganel.

Jag går så över till frågan om utbildningsprogramorganels förhållande lill myndigheter.

Om företaget får en sådan slällning som jag har förordal kommer del, bortsett från finansieringssällel, alt ha en ställning som i stort sett liknar Sveriges Radios. Kommitién anser för sin del all radiolagens stadganden om att myndighet eller annat allmänt organ inte får förhandsgranska pro­gram eller förbjuda deras elersändning även bör omfatta utbildningspro­gramorganels program. Dessa principer bör enligl kommittén även gälla för aU anslagsfinansierad programverksamhet oavsett distributionsform. Härigenom skapas garantier för programverksamhetens integritet. Utbild-ningsmyndighetemas och andra avnämarintressens önskemål och syn­punkter bör framföras i de olika samarbelsorgan kommitién föreslår.

Remissinstansema, t. ex. SÖ, UKÄ, TCO och Vuxenskolan, delar kommitténs synpunkler på förhållandet mellan myndigheler och program­organel. SÖ anför all dess samarbele med SR/UTB, som haft formen av samråd, har fungerat mycket tillfredsställande.

Jag instämmer i kommitténs uppfattning i denna fråga. Kommitténs för­slag skapar enligt min mening fömtsättningar för en tillfredsställande ba­lans mellan å ena sidan företagets behov av integritet och å andra sidan av­nämarnas intresse av inflytande över programproduktionens inriktning. Myndighet bör inle få förhandsgranska eller förbjuda sändning av utbild­ningsprogram. Jag kommer vid min behandling av frågan om företagets ar­betsformer all beröra i vilka former avnämarintressena bör beredas infly­tande över programproduklionen.

6.4 Utbildningsprogramorganets organisation

6.4.1 Företagsform

Kommitién diskuterar i belänkandet tre möjliga verksamhetsformer för del föreslagna utbildningsprogramorganet, nämligen myndighet, aktiebo­lag och stiftelse. Den förordar all ulbildningsprogramorganet får formen av en slallig stiftelse. Mol myndighetsformen talar enligt kommittén bl. a. att den inte är ändamålsenlig för denna verksamhetsart. Myndighetsformen går dessuiom inle alt förena med gällande radiorättsliga regler. När del gäl­ler valet mellan aktiebolag och stiftelse framhåller kommittén att aktiebo­lagsformen främsl är avsedd för verksamhel med inriktning på lönsam-helskrav. Mot stiftelseformen kan enligl kommitién anföras atl den saknar en detaljerad civilrätislig lagstiftning. Del är emellertid möjligl alt i stad­garna för stiftelsen skriva in de regler som bör gälla.

Prop. 1975/76:110

119

De flesta remissinstanser har inte haft något att invända mol alt det nya ulbildningsprogramorganet får formen av en statlig stiftelse. Vissa remiss­instanser anser emellertid att en ökad ekonomisk insyn i verksamheten be­hövs och alt detta inte kan tillgodoses med kommitténs förslag.

Jag anser all stiftelsen är den mest lämpliga organisationsformen och förordar att denna lösning väljs. Jag är emellertid inte beredd att förorda delta som en slutiig lösning. En möjlighet till omprövning bör finnas redan när slällning tagils lill dels radioutredningens förslag i vad avser verksam­hetens form för Sveriges Radio och dels Sliflelseulredningens (JU 1975: 01) förslag. Reglerna för utbildningsprogramorganels verksamhel bör las in i stiftelsens stadgar. Stadgama bör skrivas så att en lilUredsstäl-lande ekonomisk insyn i verksamheten uppnås.

6.4.2 Företagets organisation och ledning m. m.

Kommittén föreslår all utbildningsprogramorganels styrelse skall beslå av sju ledamöter, varav fem ulses av regeringen och två ledamöter är per­sonalrepresentanter. Dessuiom boren expertgmpp, s. k. rådgivande kom­mitté inrättas för var och en av de fyra utbildningsseklorema. Dessa kom­mittéer bör vara rådgivande till styrelsen och ledningen för verksamheten. 1 huvudsak bör kommiltéema syssla med den övergripande planeringen och inriktningen av produktionen för resp. ulbildningssektor. Vidare fö­reslår kommitién alt ett särskilt förvaltningsråd knyts lill styrelsen. I för­valtningsrådet föreslås 15-25 personer ingå. Dessa bör ulses av myndighe­ter, folkrörelser, lärar- och sluderandeorganisationer m. fl. Förvaltningsrå­det som enligt kommitién bör vara etl rådgivande organ till styrelsen bör sammanträda ca två gånger per år.

Jag delar kommitténs uppfattning att styrelsen bör ulses av regeringen. Liksom kommittén anser jag all en styrelse med företrädare för olika in­tressenter t. ex. myndigheter och organisationer blir för omfattande för att kunna fungera effektivl. Jag anser emellertid att antalet styrelseledamöter bör vara nio, varav två bör representera personalen. Därmed bör enligt min mening möjligheler finnas att i styrelsen inrymma såväl personer med erfarenheter från del reguljära utbildningsväsendet som personer med kun­skaper om folkbildning och facklig verksamhet. Jag är f n. inte beredd att föreslå etl särskilt förvaltningsråd. Denna frågakan eventuellt omprövas i samband med alt slällning las lill kommande förslag från radioulredningen. Denna utredning skall nämligen pröva frågan om ell förvaltningsråd för Sveriges Radio. När det gäller förslagel om de rådgivande kommittéerna anser jag liksom vissa remissinstanser alt deras slällning bör stärkas jäm­fört med kommitténs förslag. Enligl min mening bör dessa kommittéer medverka i planerings- och budgetprocesserna, vilkel bör framgå av stif­telsens stadgar. I övrigi bör de rådgivande kommittéernas verksamhet i stort vara den som kommittén har angivit. De rådgivande kommittéerna

Prop. 1975/76:110

120

bör utses av styrelsen och vara totalt fyra, nämligen en för vardera försko­lan, ungdomsskolan, högskolan och vuxenutbildningen. Genom alt utöka antalet styrelseledamöter med två personer samt genom alt ge de rådgivan­de kommittéerna en starkare ställning när det gäller planering m. m. av ut­bildningsprogramorganels verksamhet räknar jag med atl de berörda myn­digheternas, organisationernas och avnämarnas behov av insyn och infly­tande skall kunna tillgodoses.

Liksom nu är fallet mellan SÖ och Sveriges Radio, bör avtal om samråd slutas mellan utbildningsprogramorganel, socialstyrelsen, SÖ och UHÄ.

Jag avser att i annal sammanhang föreslå regeringen att fastställa stadgar för stiftelsen.

6.3.3 Granskning av utbildningsprogram

Radioprogram som har förekommit i mndradiosändning kan granskas av radionämnden. Därvid gäller f n. samma regler för utbUdningsprogram som för övriga rundradioprogram. Samtliga program som anmäls lill radio­nämnden granskas. Dessutom kan nämnden själv besluta om granskning av program.

Den inom SÖ inrättade läromedelsnämnden skall granska all centrala lä­romedel i samhällsorienterande ämnen uppfyller kraven på objektivitet och att läromedlens innehåll inte strider mol mål och riktlinjer i läroplaner­na. Nämnden har även möjlighet att granska centrala läromedel i andra ämnen. För de av Sveriges Radio producerade icke eterburna läromedlen gäller samma regler.

Kommiltén anser all alla utbildningsprogram som har sänts i etern bör kunna granskas av radionämnden. Dessuiom föreslår kommitién alt nämn­den, när särskilda skäl föreligger, bör fä beakta sådant material som inte ingår i sändningen men som tillhör utbildningsprogrammet. Denna uppfatt­ning delas av radionämnden och Sveriges Radio.

Läromedelsnämndens granskning av elersända program i samhällsorien­terande ämnen bör enligt kommiltén omfatta såväl den tryckta delen som A V-materialel i ett läromedel. Utbildningsprogramorganel bör självt avgö­ra om programmen skall sändas in för granskning och om detta skall ske före eller efter etersändning. Ell program kan således sändas till siatens in­stitut för läromedelsinformalion för registrering som centralt läromedel och därefier till läromedelsnämnden för objeklivilelsgranskning före eler­sändning. Detta blir då en frivillig förhandsgranskning. Om utbUdnings­programorganet önskar få ell tidigare etersänl program registrerat som centrall läromedel kan granskning ske efler elersändning. De remissinstan­ser som har uttalat sig i denna fråga har i huvudsak godtagit kommitténs förslag. Jag har inget alt invända mot delta förslag. Utbildningsprogramor­ganel bör alltså självt avgöra vad som skall granskas och när detta skall ske.

Prop. 1975/76:110

121

6.4.4   Upphovsrättsfrågor

Som jag tidigare har redovisat (avsnitt 2.4.4) har direktiv nyligen utfär­dats fören utredning som skall se över den upphovsrältsliga lagstiftningen. Utredningsarbetet skall bedrivas skyndsamt bl. a. när det gäller vissa frå­gor om rält alt spela in TV-program för undervisning. I likhel med kom­mittén finner jag all utbildningsprogramorganel i avvaktan på atl de upp­hovsrättsliga frågorna lösas bör söka friköpa sina produkter. Om så sker kan de TV-program som utbUdningsprogramorganet producerar alltid an­vändas frilt i undervisningen.

6.4.5   Distributionsfrågor

Kommittén redovisar erfarenheter och resultat av försöksverksamhel med de nya dislributionsformema videogram och kabel-TV. Enligt kommittén är erfarenheterna av videogram positiva men så begränsa­de atl några långtgående slutsatser om deras användning inle kan dras. TRU, Sveriges Radio och Kimna kommun har gemensamt bedrivit för­söksverksamhel i Kimna med kabel-TV i två omgångar. Resultaten från den första omgången har redovisats i betänkandet (Ds U 1975: 8) Kabelvi­sion Kimna. Mot bakgmnd av resultaten och en lägesbeskrivning av ka­bel-TV i Sverige framhåller kommitién atl del skulle vara värdefullt om ell mer omfattande försök med denna distributionsform genomfördes i framti­den.

Remissinstansema har med få undantag inte kommenterat kommitténs förslag.

Radioulredningen har bl. a. till uppgift all pröva ett syslem som innebär all regeringen eller myndighet som regeringen beslämmer medger rätl till kabel-TV-sändning. Radioutredningen har även lill uppgift all pröva olika möjligheter med nuvarande lagstiftning för att lösa de upphovsrättsliga och ekonomiska problem som följer av alt producerade program distribueras i nya former. Dessutom har TRU-kommitlén f. n. i uppdrag alt följa ulveck­lingen inom videogramområdel. Jag har för avsikt all senare föreslå rege­ringen att bemyndiga mig att tillkalla särskilda sakkunniga för atl utreda frågan om videogram och distribution.

Jag delar kommitténs uppfattning all del under lång lid framåt kommer alt vara nödvändigt med elerdistribution av utbildningsprogram för alla be­rörda ulbildningsseklorer även om möjligheterna all distribuera och spela upp program i form av t. ex. kassetter ökar.

Distribution av ÄV-material vid sidan av etersändningar sker f n. i olika former bl. a. med hjälp av filmkopior och kassetter. Producenten kan själv ombesörja distributionen ellerden kan skötas av speciella distributörer. Så t.ex. distribueras ljud och rörliga bilder lill skolväsendet i huvudsak ge­nom de s. k. läns-AV-centralema och de kommunala läromedelscenlraler-na. Ändra avnämare av ljud och bild, t. ex. folkbildningsorganisationema, hyr bl.a. film från olika filmulhymingsförelag. Det är enligl min mening

Prop. 1975/76:110

122

naturligt alt de som utnyttjar ljud och bild i undervisning, i studie- eller kul­turverksamhet kan ha olika önskemål om formema och vägama för distri­butionen. Såväl olikheterna i ulnytljamas tillgång på teknisk utmstning som deras skiftande intresseinriktningar och kontaktnät är av betydelse i detta sammanhang. När det gäller distributionen av utbildningsprogramor­ganels egna program anser jag därför i likhet med kommittén all man bör sträva efler att finna de för användarna lämpligaste formerna och vägarna.

Jag kan också instämma i kommitténs uppfattning alt avnämarna skulle ha stor nytta av en samlad och lättillgänglig informaiion om förekomman­de ljud- och bildprogram. En samlad information i detla avseende förutsät­ter emellertid enligl min mening cckså en enhetlig form av registrering av ljud- och bildprogram. Någon sådiin finns f. n. inle. Kommittén - som erin­rar om atl den inle haft till uppgift alt lämna förslag i dessa frågor - disku­terar olika lösningar när det gäller registrering och information. Med regi­strering avser kommittén inspelning, arkivering och informaiion. Registre­ring skulle enligl kommitténs mening kunna ske endera uppdelat efter vilka avnämargmpper som avses eller samordnat i ett enda register som sam­manställs av en ceniral enhet.

F. n. svarar Kommunsamköps filmseklion för registrering av vissa AV-medel för skolområdet. Utbildningsprogramorganet borde enligt kom­mittén kunna svara för högskoleområdet. När det gäller vuxenutbildnings-området och kultursektorn diskuterar kommiltén bl. a. de fördelar med en ceniral registrering som understrukits i prop. 1975: 20 om den statliga kul­turpolitiken 2. Med hänsyn till alt del är angelägel atl frågan om registre­ring av rörlig bild får en snabb lösning förordar kommiltén att den bereds av en särskild utredning.

Även jag anser all det är angelägel alt frågan om en heltäckande registre­ring av AV-malerial prövas vidare. Jag vill emellertid inte i begreppet regi­strering inrymma inspelning, arkivering och informaiion utan anser atl re­gistreringen endast bör avse alt pä ett systematiskt sätt sammanställa vissa dala om AV-malerial som sedan kan utgöra en gmnd för informationen till dem som använder materialet. Statens institut för läromedelsinformation har lill uppgift att ulföra en sådan registrering när del gäller cenirala läro­medel - inkl. AV-material - för grundskolan och gymnasieskolan samt den kommunala och statliga vuxenutbildningen. Registreringen av de AV-malerial som inle omfattas av verksamheten vid statens institut för lärome­delsinformalion bör enligt min mening läggas upp på ell sådanl sätt atl samverkan eller samordning med registret vid siatens institut för lärome­delsinformalion möjliggörs. Formerna för registrering av AV-malerial, vil­kel eller vilka organ som bör ha ansvarel för denna saml i vilken utsträck­ning registreringen också bör vara förenad med uppgiften atl informera om utbudet av AV-material bör i likhet med vad kommitién föreslår utredas ytterligare. Jag avser att återkomma till denna fråga i annat sammanhang. När del gäller arkivering av AV-material vill jag erinra om att dalaarkive-

Prop. 1975/76:110

123

ringskommittén (U 1968:48) i december 1974 avlämnat delbelänkandet (SOU 1974: 94) Bevara ljud och bild, i vilkel näraliggande frågor tas upp. Belänkandet har remissbehandlats och ärendel bereds f n. inom utbild­ningsdepartementet. Därvid beaktas också frågan om arkivering av AV-material.

Genom ökad tillgång på videokasseltspelare inom utbildningsområdet kommer utnyttjandet av befintligt material, svenskl och utiändskt, all öka. Enligl kommittén kan möjlighelerna alt utnyttja befintligt material för icke kommersielll bruk inom t. ex. utbUdningsområdet komma alt bli stora. Delta kommer emellertid atl ställa anspråk på resurser för kopiering av rörlig bild. Kopieringen inom detta område bör ske ulan vinstintresse. En­ligl kommittén talar flera skäl för all kopieringen bör ske i anslutning till ut­bildningsprogramorganels verksamhel. Kommiltén framhåller alt utbild­ningsprogramorganet måsle disponera resurser för kopiering och bearbet­ning av befintligt material.

Jag instämmer i kommitténs uppfattning all utbildningsprogramorganel i likhel med vad som hittills har gällt för TRU. skall kunna använda sina medel för all kopiera och bearbeta befintliga program. Omfattningen av re­sursema härför får bedömas i del årliga budgetarbetet. Del bör också vara möjligl för ulbildningsprogramorganet all på beställning kopiera program.

6.4.6 Förlagsverksamhet

TRU, SR/UTB inkl. SR/VUX har hittills i anslutning till sin program­verksamhet framställt trycksaker. TRU hargjort detta både i egen regi och i samarbele med olika förlag. SR/UTB har genom sin skolmalerielsektion producerat och distribuerat trycksaker som hör lill skolprogrammen. På motsvarande sätt har förlaget inom Sveriges Radio fungerat som produ­cent och distributör för trycksaker som hör lill vuxenutbildningspro­grammen.

Kommitién anser all del nya utbildningsprogramorganet i väsentlig ut­sträckning bör kunna förlägga trycksaker. Efter sammanläggningen av TRU och SR/UTB bör skolmaterielsektionen och de personer som inom TRU handhar föriagsfrågor inom ulbildningsprogramorganet kunna svara för produktion, distribution och marknadsföring av trycksaker. Utbild­ningsprogramorganel bör i huvudsak svara för produktion av de trycksa­ker som ingår i flermedieprojekt, men i vissa fall bör det samarbeta med annal förlag. Kommiltén anser det vidare viktigt att utgivning av läromedel inte dubbleras. Därför bör utbildningsprogramorganet informera andra lä­romedelsförlag om vilka insalser som planeras.

Enligl Statsföretag är det angeläget att finna sådana former för samver­kan och samordning av de statliga resurserna på läromedelsområdet, atl den förlagsresurs och del kunnande som Liber representerar utnyttjas i en samlad resursinsats. Med anledning härav ifrågasätter Statsförelag kom-

Prop. 1975/76:110

124

mittens förslag och föreslår bl. a. all Liber skall svara för föriagsproduk­lion både för produkter, som utges och finansieras genom försäljning, och för beställningsuppdrag som betalas genom utbildningsprogramorganel. Härigenom skulle utbildningsprogramorganel endasl behöva begränsade förlagresurser för samverkan med förlagsproducenlen.

Jag instämmer i kommitténs uppfattning, som också Brevskolan under­stmkit, all en förutsättning för all åstadkomma meningsfulla studier är all ljud- och bildmaterialet stöds också av tryckt material. Enligt min mening är det därför värdefullt all utbUdningsprogramorganet får resurser för all kunna framställa studiematerial i anslutning till produktionen av program som etersänds. Jag delar således kommitténs uppfattning atl del är viktigt alt utbildningsprogramorganel har möjlighet atl kunna förlägga trycksaker. Emellertid bör ulbildningsprogramorganet inle ägna sig åt annan tryck­saksproduktion än sådan som har samband med produktion av ljud- och bildprogram. Dessuiom bör utbildningsprogramorganel, som TRU hittills här gjort, samverka med andra förlag. Det samarbete som TRU har haft med t. ex. Liber och Hermods beträffande tryckt material bör av del nya ulbildningsprogramorganet kunna fördjupas och utvidgas på etl för ut­vecklingen av läromedelsområdet fmklbart säll sedan - genom siatens medverkan - förlaget och kortespondensinslilutel lagts samman. Jag har i del föregående förordal atl utbildningsprogramorganets produktion i hu­vudsak skall avse brislområden inom skilda delar av utbUdningsväsendet. Även om en följd härav blir all denna produktion i alll väsentligt kommer all utgöras av projekt som av kommersiella läromedelsförlag inte kommer all bedömas som företagsekonomiskt lönsamma anser jag likväl all nära kontakter bör finnas mellan ulbildningsprogramorganet och dessa förlag. Ell viktigt syfte med dessa kontakter är atl undvika dubbelarbete. Del bör ankomma på utbildningsprogramorganel all utveckla sådana kontakter med övriga läromedelsförlag. Jag vill här också erinra om vad jag har an­förl rörande samråd mellan statens institut för läromedelsinformation och utbildningsprogramorganel.

Jag har tidigare förordat all utbildningsprogramorganel skall tillämpa principen om full kostnadstäckning vid försäljning av sina produkter och tjänster. Del innebär alt även produktionskostnaderna för program som in­le avses för etersändning bör beaktas vid prissättningen av dessa program. Det bör ankomma på organisalicnskommillén alt lämna förslag till den närmare ulformningen av reglema för prissättningen.

6.5 Utbildningsprogramorganets lokalisering

Frågan om den framlida lokaliseringen av TRU-kommilléns produk-lionsverksamhel har prövats av stalsmaklema både år 1971 och år 1973. Delegationen för lokalisering av statlig verksamhet föreslog år 1970 i sin huvudrapport (SOU 1970: 29) Decentralisering av slallig verksamhel alt

Prop. 1975/76:110

125

TRU skulle lokaliseras till Umeå och all om dess verksamhet lades sam­man med SR/UTB båda enheterna skulle förläggas dit. I prop. 1971: 29 an­gående omlokalisering av viss statlig verksamhel föreslog Kungl. Majit alt verksamheten skulle förläggas tUl Norrköping med hänsyn lill behovet av närhet lill Slockholm. Riksdagen beslöt atl frågan om möjligheten alt för­lägga verksamheten lill Umeå borde utredas ytterligare. Även andra loka-liseringsaltemativ borde därvid kunna övervägas (InU 1971:13, rskr 1971i 196). Delegationen för lokalisering av slallig verksamhet fick i upp­drag alt på nytt överväga lokaliseringsfrågan. I sin slutrapport (SOU 1972:55) Decentralisering av slallig verksamhel - etl led i regionalpoliti­ken föreslog delegationen alt TRU 

II 

skulle ges i uppdrag all även pröva frågan om verksamhetens framlida lokalisering. Kungl. Maj:l och riksda­gen anslöt sig till delegationens förslag (prop. 1973:55, InU 1973:22, rskr 1973i220). Kungl. Majit gav senare TRU II i uppdrag alt utreda lokalise­ringsfrågan.

Kommittén föreslår nu all utbildningsprogramorganel av såväl regional­poliliska som verksamhetsmässiga skäl lokaliseras lill Stockholmsregio­nen. Vid ell val mellan Umeå och Nortköping förordar kommiltén Norrkö­ping. Som motiv för att förorda Stockholmsregionen anför kommitién att de nuvarande regionalpolitiska förhållandena i viktiga avseenden är annor­lunda än de som förelåg omkring år 1970 och som då talade för en omloka­lisering från Slockholm. Ulvecklingen inom såväl Stockholmsområdet som vissa andra delar av landel har under 1970-lalel varit en annan än un­der 1960-talel. Sålunda har den snabba befolkningstillväxten inom Stor­stockholmsområdet upphört samtidigt som befolkningsminskningarna i andra delar av landel dämpats eller helt avstannat.

I valet mellan Norrköping och Umeå vid en ev. omlokalisering anser kommittén atl de regionalpolitiska synpunkterna synes ge en svag förtur för Norrköping. När det gäller möjligheterna för utbildningsprogramorga­nel all bedriva sin verksamhel effektivt och rationellt anser kommittén atl väsentliga nackdelar skulle uppstå genom en omlokalisering. Det gäller främsl möjUghetema all anlita lilUälliga medarbetare och utnyttja Sveriges Radios arkiv och tekniska resurser. Vid elt val mellan Umeå och Norrkö­ping förordar kommittén en lokalisering till Norrköping med hänsyn lill de bättre möjligheterna lill kontakter med Stockholmsregionen.

Det övervägande flertalet remissinstanser som har yttrat sig i frågan, t. ex. statskontoret, SÖ och ABF, tillstyrker kommitténs förslag om lokali­sering lill Stockholmsregionen. Några remissinstanser, t. ex. Sveriges Ra­dio och TCO, förordar atl programorganet får lokaler så nära Sveriges Ra­dios lokaler i Stockholm som möjligt. De remissinstanser som förordar en lokalisering till Slockholm eller Slockholmregionen betonar främst verk­samhetens karaktär som skäl för sina ställningstaganden. De remissinstan­ser som tillstyrker en omlokalisering representerar olika orter och kommu­ner utanför Stockholm och anför främst regionalpoliliska motiv för sina ståndpunkter.

Prop. 1975/76:110

126

Liksom kommittén anser jag atl såväl regionalpoliliska som verksam­hetsmässiga skäl bör beaktas vid lokaliseringen av utbildningsprogramor­ganel.

Vad försl gäller de regionalpolitiska aspeklema får jag efler samråd med chefen för arbetsmarknadsdepartementet anföra följande.

De tidigare överväganden som gjorts när del gäller TRUis lokalisering hade som bakgrund 1960-lalels stora obalans i den regionala ulvecklingen. De mål som angavs för storstadsområdenas utveckling i 1972 års regional­poliliska handlingsprogram och som innebar atl tillväxten borde dämpas har nåtts bl.a. beroende på omlokaliseringen av slallig verksamhel från Stockholm. De bedömningar som nu kan göras - t. ex. grundade på resul­talel av länsplanering 1974 eller på den regionaliserade långtidsutredning­en - tyder på all ulvecklingen i Stockholmsregionen även under reslen av 1970-lalet skulle bli balanserad. De riktmärken för samhällsplaneringen som har lagts fram av länsstyrelse och kommuner i Stockholms län pekar mol en svag befolkningstillväxt. Del finns från dessa utgångspunkter inget behov av atl nu ytterligare avlasta Stockholmsregionen.

Å andra sidan finns etl behov av alt förstärka näringslivel på de orter som tidigare övervägts som lokaliseringsorter för TRU nämligen Nortkö­ping och Umeå. En samlad bedöm ning leder dock lill slutsatsen atl den nu­varande svaga ulvecklingen i Stockholmsregionen inte bör försämras yt­teriigare genom utflyttning av central statiig verksamhel ulöver den som redan har beslutats.

Regionalpoliliska skäl talar alltså f n. mol en lokalisering av utbUdnings­programorganet utanför Stockholmsområdet.

Belräffande de krav som produktionen av ljud- och bildprogram släller på lokaliseringsort får jag anföra följande.

Utbildningsprogramorganet kommer vid en förläggning till annan ort än Stockholmsområdet atl behöva ha en i del närmaste fullständig egen tek­nisk utrustning. Den komplicerade och känsliga inslmmentuppsätlning som fordras för ljud- och bildproduktion kräver också tillgång lill avance­rad service. Sådan finns på delta område praktiskt taget endasl i Slock­holm. Risken för driflavbroll och avsevärt fördyrad service är därmed på­taglig vid annan lokaUsering än i Stockholmsområdet. UtbUdningspro­gramorganet kan inte heller göras hell självförsörjande ens ulmslnings-mässigl. Så t. ex. är del från ekonomiska utgångspunkter orealistiskt atl bygga ell eget filmlaboralorium för utbildningsprogramorganel. Inte heller är det möjligl atl klara utnyttjandet av Sveriges Radios bUd- och ljudarkiv på annat säll än genom direkta besök vid detla. Arbetet med framställning av program sker effektivast i gmpp. och del är därför förenat med stora fördelar om en projektgmpp i sin helhet eller någon del av den lillsammans besöker bild- och ljudarkiv och bibliotek för att på ort och ställe diskutera igenom vilka material man skall la med i programmen.

När det gäller investeringar i byggnader m. m. förutsätter en omlokalise­ring lill ort utanför Stockholmsområdet en total nybyggnad och. som nyss

Prop. 1975/76:110

127

har nämnts, en i det närmaste fullständig teknisk utmstning. En lokalise­ring i Stockholmsområdet medför möjligheter till ell samulnylljande av tekniska resurser med Sveriges Radio. Investeringsbehovet kan på gmnd härav beräknas till drygt 15 milj. kr. lägre om verksamheten behålls på så­dan ort i Stockholmsområdet all sambruk med Sveriges Radio möjliggörs än om den lokaliseras till någon av de övriga nämnda ortema.

En förutsättning för all nå godtagbar kvalitet på programmen är tillgång till skådespelare, musiker, artister och speciaUster av skilda slag. Tillgång­en till sådan specialiserad personal är begränsad utanför storstadsområde­na. En lokalisering av utbildningsprogramorganet utanför Stockholms­området kommer all myckel kraftigt begränsa dess möjligheter alt få med­verkan från sådan personal. Etl skäl härtill är all en sådan medverkan i de flesla fall inle har formen av anställning ulan är tilUällig. Medverkan kan röra några limmar per dag under en viss lid eller heltid för en kortare pe­riod. Den är oftast en bisyssla eller en del i frilansverksamhel. De yrkes­gmpper del här rör sig om arbetar främsl på orter där arbetstillfällen av nämnt slag kan erbjudas av institutioner som t. ex. svenska filminstitutet, teatrar, filmbolag m. m. Äv vad jag har anfört framgår atl de krav som ut­bildningsprogramorganels verksamhet släller på lokaliseringsort kraftigt talar för en lokalisering av detta till Stockholmsområdet. Mot denna bak­gmnd och med hänvisning till de regionalpolitiska överväganden jag tidiga­re har redovisat förordarjag i likhet med kommittén och majoriteten av re­missinstanserna alt utbildningsprogramorganel bör förläggas lill Stock­holmsområdet.

Den närmare lokaliseringen inom Stockholmsområdet bör bestämmas så atl den bidrar lill en bättre balans mellan arbetsplalsemas och bostädernas lokalisering. Starka regionalpolitiska skäl talar för lokalisering av utbild­ningsprogramorganet till den södra delen av området. Regeringen bör be­myndigas atl fatta beslul om utbildningsprogramorganels förläggning till kommun inom den södra delen av Stockholmsområdet.

Jag vill i detla sammanhang instämma i de synpunkler som kommit lill uttryck i några av remissvaren, nämligen alt det är angeläget atl produktio­nen genomförs på ett sådanl sätt alt den kan spegla de skiftande förhållan­dena i landels skilda delar. Jag har bl. a. av detta skäl förordal en utbyggd försöksverksamhel av den regionala kontaktverksamhet och produktion som både TRU och SR/UTB har bedrivit. Enligt min mening bör en bety­dande del av utbildningsprogramorganets tillkommande resurser användas för en produktion med regional förankring. Detta bör vara möjligt genom att lägga ut programproduklion på de orter där för varje enskilt program lämpliga resurser finns. En fömtsättning härför är en noggrann program­planering och en väl fungerande ceniral enhet, så belägen alt dess kontak­ter med de olika delama av landel lält kan byggas ut och upprätthållas.

Jag är däremot inle beredd all biträda de förslag som har förts fram med innebörden all del borde vara möjligl all förlägga någon del av verksamhe-

Prop. 1975/76:110

128

len till annan ort än huvuddelen. Tanken skulle då vara all dela verksam­heten så all t. ex. produktionen för vuxenutbildning eller produktion med inriktning mol förslagsvis samhällsvetenskapliga ämnesområden decentra­liseras till någon ort. Varje uppdelning, som innebär atl en del av verksam­heten permanent förläggs till annan ort än huvuddelen med syfte all där nå­gorlunda självständigt och med hjälp av egna resurser producera program, kommer all möta alla de svårigheter som jag nyss har redovisat om utbild­ningsprogramorganel lokaliseras utanför Stockholmsområdet.

6.6 Resurser för utbildningsprogramorganet

Kommiltén har i sina beräkningar av resursbehoven utgått ifrån en loka­lisering lill Stockholmsregionen. Niir del gäller beräkningama i fråga om behov av teknisk utmstning bör enligl kommittén utbildningsprogramorga­nel i stort sett bli självförsörjande. För atl delta skall bli möjligl behöver organet dels överta TRUis nuvarande utmstning, dels komplettera denna med viss angiven utmstning. Kommitténs beräkningar utgår från en i för­håUande lill verksamheten budgelårel 1974/75 ökad produktion.

Flertalet remissinstanser som yttrat sig i frågan är tveksamma till om det nya organet behöver vara självförsörjande i fråga om teknisk utmstning. Statens institut för läromedelsinformalion förordar alt organet utnyttjar Sveriges Radios resurser enligl särskilt avtal. SIF, som förordar alt uibild­ningsprogramverksamhelen i sin helhet inordnas i Sveriges Radio, anför som etl huvudskäl för sin ståndpunkt det olämpliga i atl bygga upp en ny teknisk enhet utanför Sveriges Radio. Sveriges Radio framhåller alt re-sursberäkningama bör ses över och all beslul i frågan inle bör fallas förtän förslag från radioulredningen föreligger.

Det nya utbildningsprogramorganel bör börja sin verksamhel den I juli 1977. Del finns därför inle anledning all nu beslula om resurser för del nya organet. Resursbehoven beror bl. a. på den framtida verksamhetens lokali­sering. Jag har vid min behandling av lokaliseringsfrågan förordat all ut­bildningsprogramorganel lokaliseras till Stockholmsområdet.

Jag anser atl det nya utbUdningsprogramorganet bör överta TRUis nu­varande utmstning. När del gäller atl lillgodose behovet av ytterligare ut­mstning bör följande beaktas. Den utmstning som behövs för framställ­ning av UtbUdningsprogram skiljer sig inle från den som används för der vanliga programverksamheten. Det finns därför möjligheler atl utnyttj samma typ av utmstning för oUka programproduklioner. SR/UTB har t. ex. ingen egen utmstning för sin verksamhet ulan utnyttjar för närvaran­de tillsammans med övriga delar av Sveriges Radio den inom företaget be­fintiiga utmstningen. Investeringskostnaderna kommer dessutom all bli

Prop. 1975/76:110

129

avsevärt högre vid en lösning som innebär alt utbildningsprogramorganel blir självförsörjande i fråga om teknik. Del kan därför inle vara rationellt och samhällsekonomiskt försvariigi atl, i elt läge när ledig kapacitet upp­står inom Sveriges Radio genom all SR/UTB bryts ul, bygga upp en full­ständig teknisk enhet vid sidan av Sveriges Radios. Jag förordar således all utbildningsprogramorganels behov av ytterligare utmstning i första hand bör tillgodoses genom avtal med Sveriges Radio. Jag fömtsätter därvid atl den prissättning som kommer alt gälla för Sveriges Radios tjänster motsva­rar vad SR/UTB och TRU f. n. betalar. Skulle TRUis befintliga resurser tillsammans med dem som går atl utnyttja inom Sveriges Radio inle räcka lill för all vidmakthålla utbildningsprogramorganels produktion kan del dock bli aktuellt med viss utmstningskomplettering. De båda företagen bör i avtalet la in beslämmelser som garanterar alt befintlig utmstning utnytt­jas på etl effektivt sätt.

Kommittén har beräknat personalbehovet utifrån sitt förslag om utökad verksamhel och därvid förutsatt alt den personal som finns anställd inom TRU resp. SR/UTB inkl. SR/VUX vid beslutet om sammanläggning skall erbjudas anställning hos utbildningsprogramorganel. Kommitténs förslag om fortsatt anställning för personalen har tillstyrkts i yttrandena från Sve­riges Radio, TCO och SIF.

Som jag redan har nämnt har jag för avsikt atl föreslå regeringen all till­kalla en särskild organisationskommitté som får i uppdrag atl närmare ut­reda och planera den nya organisationen m. m. En av dess huvuduppgifter blir atl lämna förslag om den framlida verksamhetens omfattning med ål-följande beräkningar av resursbehov. Utgångspunkten för resursberäk-ningama för del nya programföretaget skall vara verksamhetens omfatt­ning inom TRU och SR/UTB inkl. SR/VUX budgetåret 1976/77. En annan utgångspunkt bör vara alt resursema fördelas på skilda utbildningsområ­den huvudsakligen i samma proportion som kommittén har föreslagit. En tredje utgångspunkt bör vara atl produktionen av sådana program som av­ses för annan distribution än elersändning högsl får ta i anspråk fyra pro­cent av utbildningsprogramorganels samlade resurser för produktion.

6.7 Genomförande

Jag har tidigare förordat att TRU och SR/UTB inkl. SR/VUX läggs sam­man till ell nytt ulbildningsprogramorgan. Denna sammanläggning bör ske med verkan fr.o. m. den Ijuli 1977. Som jag i del föregående har framhållit fordras dock ett vidare förberedelsearbete, som bör uppdras åt en särskild organisationskommitté. Riksdagen bör därför redan nu la ställning till de principiella riktlinjerna för den framtida verksamheten.

Organisationskommitténs första uppgift blir att utarbeta förslag lill un­derlag för beslut om det nya utbildningsprogramorganets tekniska, admini­strativa, personella resurser m. m. med erforderiiga kostnadsberäkningar.

Prop. 1975/76:110

130

Förslag i dessa avseenden bör föreligga senast den 1 oktober 1976 så alt re­geringens förslag kan föreläggas iiksdagen vid 1976/77 års riksmöte. Kom­mittén bör även få bemyndigande all för statens räkning föra de förhand­lingar med i första hand Sveriges Radio som blir aktuella med anledning av sammanläggningen. Till uppgifterna kommer även att höra att utarbeta för­slag om behov av sändningsutrymme i etern och intern organisation för fö­retagel saml all anställa erforderlig personal. Jag vill i detla sammanhang framhålla det angelägna i att sammanläggningen genomförs på ett sådant sätt att personalens anställningstrygghet garanteras. Detta bör kunna upp­nås genom aU de som är anslällda vid TRU och SR/UTB inkl. SR/VUX vid lidpunkten för beslutet om sammanläggningen erbjuds anställning inom del nya programorganet. Organisalionskommillén måsle för all kunna full­göra sina uppgifler nära samarbeta med TRU och Sveriges Radio. Den bör därför lill sig knyta företrädare för ledning och personal vid de båda enhe­lema. Till den tidpunkt då del nya programorganet börjar sin verksamhel svarar TRU 

II 

och Sveriges Radio liksom hillills för programproduklionen inom resp. enheter. Under en övergångslid torde även verksamheten kom­ma all bedrivas i skilda lokaler. Del bör i vanlig ordning ankomma på bygg­nadsstyrelsen all svara för den fortsatta planeringen av företagels lokalbe­hov.

Vissa frågor som är av betydelse för utbildningsprogramorganels verk­samhet utreds av radioulredningen. SlutUga beslut i dessa frågor bör som jag tidigare anförl inle fattas i detla sammanhang. Jag avser således atl se­nare återkomma lill regeringen bl.a. i frågor om nya distributionsformer, sändningsrätl och radionämndens granskningsuppgifter. I samband där­med kommer jag också atl föreslå de författningsändringar som kan behö­vas. Jag avser också alt i annal sammanhang föreslå regeringen alt utbild­ningsprogramorganel bör ges namnet Sveriges Utbildningsradio.

7    Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemställer jag att regeringen fö­reslår riksdagen atl

1.   godkänna de riktlinjer för framställning av ljudradio och televisions­

program, m. m. för utbildningsväsendet som jag har angett i det föregåen­

de,

2.   bemyndiga regeringen all besluta om den närmare lokaliseringen av

utbildningsprogramorganel.

8   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och besluta att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som föredra ganden har lagt fram.

Prop. 1975/76:110

131

Innehåll

1

Inledning ...................................................................... 

3

2

TRU-kommilléns belänkande Program för ljud och bild i utbild­ningen           

6

2.1  Kommitténs allmänna överväganden .................... 

...... 

6

2.1.1

UlbildningssamhäUet och de nya medierna.. 

...... 

6

2.1.2

Produktion och distribution av ljud- och bildprogram

7

2.1.3

Pedagogiska teorier kring ljud- och bildprogram  ....

8

2.1.4

Nuvarande verksamhet vid TRU och SR/UTB 

9

2.1.5

Behov av och önskemål om ljud- och bildinsalser ...

11

2.1.6

Nya distributionsformer - videogram och kabel-TV

15

2.2  Kommitténs förslag i organisationsfrågan  ............ 

17

2.2.1

Ulbildningsprogramverksamhelens finansiering      

17

2.2.2

Utbildningsprogramorganels slällning........... 

.... 

17

2.3......................................................................... Vissa frågor av betydelse för den närmare organisationen av

utbildningsprogramorganel.................................... 

.... 

20

2.3.1

Sändningsrätl i etem ................................... 

20

2.3.2

Behov av ytteriigare kanaler i radio och TV.. 

21

2.3.3

FörhåUande lill Sveriges Radio..................... 

.... 

21

2.3.4

FörhåUande till myndigheler ........................ 

22

2.4  Utbildningsprogramorganels verksamhet m.m........ 

... 

22

2.4.1

Verksamhetens inriktning............................. 

.... 

22

2.4.2

Utbildningsprogramorganels verksamhetsform      

29

2.4.3

Utbildningsprogramorganels styrelse m. m.. 

.... 

30

2.4.4

Vissa juridiska frågor.................................... 

31

2.4.5

Distributionsfrågor........................................ 

36

2.4.6

Förlagsverksamhet....................................... 

40

2.4.7

Resursbehov................................................. 

40

2.4.8

Kostnader..................................................... 

.... 

42

2.4.9

Förslagets genomförande............................. 

43

2.5

Utbildningsprogramorganels lokalisering................ 

44

2.6

Kommitténs förslag lill stadgar för stiftelsen........... 

.... 

45

3 Remissyttranden........................................................... 

51

3.1

Behov av ljud- och bildprogram i undervisningen... 

51

3.2

Inriktning och uppgifter.......................................... 

54

3.2.1

Förskolan...................................................... 

54

3.2.2

Ungdomsskolan ........................................... 

56

3.2.3

Högskolan..................................................... 

58

3.2.4

Vuxenutbildningen........................................ 

58

3.3

Nya distributionsformer - videogram och kabel-TV. 

.... 

61

3.4

Regional och lokal verksamhet............................... 

.... 

61

3.5

Övriga uppgifter .................................................... 

.... 

63

3.6

Utbildningsprogramverksamhelens finansiering..... 

64

3.7

Organisalorisk ställning.......................................... 

65

3.8

Sändningsrätl och sändningsutrymme i etern  ...... 

66

3.9

Förhållande till myndigheter och till Sveriges Radio........ 

68

3.10

Utbildningsprogramorganets verksamhetsform och styrelse

69

3.11

Vissa juridiska frågor............................................. 

.... 

72

3.11.1 Stadgar för stiftelsen ................................. 

.... 

72

3.11.2

Granskning av utbildningsprogram............. 

.... 

73

3.11.3

Upphovsrättsfrågor..................................... 

.... 

74

3.12  Registrering och distribution................................. 

.... 

75

Prop. 1975/76:110

132

3.13

Förlagsverksamhet............................................... 

76

3.14

Resurser för ulbildningsprogramorganet  ............ 

78

3.15

Utbildningsprogramorganels lokalisering.............. 

.... 

78

4 TRU-kommilténs belänkande Distansundervisning........ 

.... 

80

4.1

Inledning................................................................ 

.... 

80

4.2

Distansundervisning i andra länder........................ 

80

4.3

Olika organisatoriska lösningar.............................. 

.... 

83

5 Remissyttranden........................................................... 

.... 

86

5.1

Distansundervisningens syften.............................. 

.... 

86

5.2

Distansundervisningens organisation ................... 

.... 

86

5.3

Läromedel ............................................................. 

.... 

89

6 Föredraganden.............................................................. 

.... 

91

6.1

Inledning................................................................ 

.... 

91

6.2

Utbildningsprogramorganels inriktning och uppgifter       

96

6.2.1

Förskolan...................................................... 

.... 

96

6.2.2

Ungdomsskolan ........................................... 

.... 

97

6.2.3

Högskolan..................................................... 

.. 

100

6.2.4

Vuxenutbildningen........................................ 

.. 

105

6.2.5

Övriga uppgifler............................................ 

.. 

108

6.3  Ulbildningsprogramverksamhetens organisation .. 

..... 

Ill

6.3.1

Nuvarande organisation .............................. 

.. 

111

6.3.2

UtbUdningsprogramorganels finansiering .... 

.. 

112

6.3.3

Utbildningsprogramorganels slällning........... 

.. 

113

6.3.4

Sändningsrätt och sändningsutrymme i etem         

114

6.3.5

Förhållande till myndigheler och Sveriges Radio     

117

6.4  UtbUdningsprogramorganels organisalion............. 

118

6.4.1

Förelagsform................................................. 

118

6.4.2

Förelagels organisation och ledning m. m..... 

119

6.4.3

Granskning av utbildningsprogram............... 

.. 

120

6.4.4

Upphovsrällsfrågor........................................ 

.. 

121

6.4.5

Distributionsfrågor........................................ 

.. 

121

6.4.6

Förlagsverksamhet....................................... 

.. 

123

6.5

Utbildningsprogramorganels lokalisering................ 

.. 

124

6.6

Resurser för utbildningsprogramorganel   ............. 

.. 

128

6.7

Genomförande........................................................ 

.. 

129

7

Hemställan  ................................................................... 

130

8

Beslut............................................................................. 

130

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1976