Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Majrts proposition nr 57 år 1974

Prop. 1974:57

Nr 57

Kungl. Majrts proposition med förslag tUl mrättande av ett organ för främjande av import från u4änderna; given den 8 mars 1974.

Kungl. Majrt vUl härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över handelsärenden, föreslå riksdagen, att bifalla det förslag om vars avlålande till riksdagen föredragande departements­chefen hemställt.

CARL GUSTAF

KJELL-OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåU

1 propositionen föreslås, alt ett organ inrättas för att främja import till Sverige från u-länderna och därigenom bidra till dessa länders utveckling. Verksamheten föreslås bli finansierad med biståndsmedel.

1  Riksdagen 1974. 1 saml Nr 57

Prop. 1974r57

Utdrag av protokollet över handelsärenden, hållet inför Hans Kungl. Hög­het Regenten, Hertigen av Halland, i statsrådet den 8 mars 1974.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], ASP­LING,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för handelsdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om inrättan­de av ett organ för främjande av import från u-länderna och anför.

Inledning

En ökad utrikeshandel är av vital betydelse för u-ländernas ekono­miska och sociala utveckling. Om deras växande behov av utländsk valuta för import, skuldbetalningar m. m. skall kunna tUlgodoses måste export­intäkterna expandera kraftigt.

En positiv utveckling av u-ländernas export hämmas allvarligt av brister i marknadsföringen. Exportfrämjande bistånd syftar till att stödja deras egna strävanden att bygga upp sin marknadsföringskapacitet.'

Trots att olika internationella organ och enskilda stater lämnar u-länderna ett icke obetydligt exportfrämjande bistånd bedöms detta av u-länderna själva inte vara tillräckligt. Man har bl. a. i FNrs konferens för handel och utveckling (UNCTAD) föreslagit, att industriländerna skulle upprätta nationella organ med uppgift att underlätta import från u-länder.

Med anledning av en rekommendation av Nordiska Rådet har de nordiska regeringarna gemensamt utrett frågan om information till u-länderna om den nordiska marknaden (Nordisk utredningsserie 6/71). Utredningen kom efter en genomgång av det exportfrämjande biståndet, internationellt och nordiskt, fram till att detta främst omfattat olika former av stödåtgärder i u-länderna och att starka skäl talar för en komplettering avseende praktisk kommersiell vägledning på den nordiska marknaden. Utredningen fann att nationella organ skulle vara mest ändamålsenliga för en sådan vägledning.

Frågan har därefter för svensk del utretts inom handelsdepartementet. Utredningen har presenterats i en promemoria (Ds H 1973:5) angående inrättande av ett organ för främjande av importen tUl Sverige från u-länderna. Yttrande över promemorian har efter remiss avgetts av styrelsen för internationell utveckling (SIDA), statskontoret, generaltuU-slyrelsen, riksrevisionsverket, statens jordbruksnämnd, kommerskolle­gium. Kooperativa förbundet (KF), Landsorganisationen i Sverige (LO), Lantbrukarnas riksförbund, Svenska bankföreningen och Sveriges indu-

Prop. 1974:57

3

striförbund, Svenska handelskammarförbundet, Sveriges grossistförbund, Sveriges handelsagenters förbund och Tjänstemännens centralorganisa­tion (TCO).

Departementspromemorian

Behovet av ett organ för att stödja u-ländernas exportansträngningar på den svenska marknaden.

Promemorian återger inledningsvis den förut nämnda nordiska utred­ningens beskrivning av bristerna i u-ländemas exportmarknadsföring. Man har inom näringslivet funnit att u-landsexportörer ofta har svårigheter att uppfylla de krav som en utvecklad marknad stäUer på kvalitet, utförande, standard etc. U-länderna har inte till fullo kunnat anpassa sina produkter till köpares oeh konsumenters behov. DärtUl har kommit brister i förmågan att fullgöra leveransåtaganden. U-länderna saknar dessutom ofta kännedom om förefintliga exportmöjligheter. Allmän information om utvecklingsmöjligheterna på olika varuområden har inte trängt igenom hos tUlverkarna i u-länderna. Många u-länder förfogar inte över handels-represenlationssystem. Bristen på kvalificerad exportpersonal och export-institutioner är ett hinder för en uppbyggnad på sikt av exporten. Svårigheterna ökas genom de alltmer sofistikerade marknadsföringsmeto­derna på industrUandsmarknaderna. Marknadsundersökningar som är nödvändiga för att stödja den mer allmänna information som finns är kostnadskrävande och komplicerade att genomföra. U-länderna har ofta problem med att etablera marknadsföringskanaler på nya exportmarkna­der. 1 allmänhet bemästrar u-länderna inte de rent marknadsfrämjande instrumenten i form av annonsering och ett rationellt uppträdande på handelsmässor och utställningar.

Promemorian ger därefter en översikt av hittUls vidtagna åtgärder för att bistå u-länderna i deras exportansträngningar. UNCTAD/GATTrs International Trade Centre (ITC) i Geneve är det viktigaste organet för praktiska åtgärder för att främja avsättningen av u-landsvaror. Dess verksamhet har främst omfattat information om avsättningsmöjligheterna för olika u-landsprodukter och om marknadsföringsteknik. För detta ändamål har ITC företagit marknadsundersökningar, publicerat hand­böcker och bistått med experthjälp och rådgivning i konkreta export­problem. ITC har vidare lämnat teknisk hjälp vid uppbyggnad av institutioner för exportfrämjande ändamål och utbildat personal i exportteknik och för exportfrämjande uppgifter.

Som ett naturligt led i FAOrs biståndsverksamhet på jordbruks- och skogsområdet ingår experthjälp för att förbättra marknadsföringen och man har då särskilt inriktat sig på att biträda u-länderna vid genomföran­det av standardiserade normer beträffande kvalitet och förpackning. I UNlDOrs verksamhet har även uppmärksammats vikten av att främja uppbyggnad av sådana industrier vilkas produkter lämpar sig för export. Standardisering och kvalitetskontroll liksom upprättande av institutioner

Prop. 1974:57

4

för detta ändamål ingår i UNIDO:s tekniska bistånd. Även FN:s regionala ekonomiska kommissioner har exportfrämjande bistånd på sina program.

Av olika industrUänders åtgärder på det nationella planet tar prome­morian först upp vad som genomförts av Nederländerna. Ett särskUt institut för att främja importen från u-länder är där sedan några år i verksamhet. Institutet, som sorterar under ministern för utvecklingssam­arbete, svarar för de officiella kontakterna med ITC och är exekutivt organ för de ITC-projekl som Nederländerna stödjer. De kommersiella förfrågningarna som kommer in till institutet från u-landsexporlörer har vuxit i antal mycket snabbt och närmar sig 5 000 per år. Administrations­kostnaderna för institutet ingår i utrikesdepartementets allmänna budget, men man har också ett särskUt anslag för projekt som uppgår tUl ca 2,5 miljoner holländska floriner. Dessa projektmedel används främst för att finansiera olika ITC-projekl.

1 Norge tUlsalle regeringen 1972 en kommitté för att utreda frågan om att etablera ett organ för praktisk kommersiell vägledning tUl u-länderna vid export till Norge. Utredningen har ännu ej avslutat sill arbete.

1 Västtyskland deltar både statliga myndigheter och näringslivsorgani­sationer i arbetet på att främja importen från u-ländernar tyska grossistförhundet, det statliga Bundesstelle fiir Aussenhandelsinformation samt näringslivets organ Deutsche Industri- und Handelstag. Mellan organen förekommer ingen formell arbetsfördelning. Utöver sedvanlig förmedlingsverksamhet lämnar grossistförbundet bistånd till u-länders mässdeltagande och arrangerar produktkonferenser. Kostnaden för publi­cering av inkommande förfrågningar bestrids huvudsakligen genom anslag från statliga bislåndsmedel. Bundesstelle fiir Aussenhandelsinformation har egen utlandsrepresentation i ca 100 länder. Genom denna lämnas råd och upplysningar om den västtyska marknaden och analyser utarbetas av u-länders leveransmöjligheter. Deutsche Industri- und Handelstag stödjer sig på den omfattande organisationen av tyska handelskamrar i utlandet. Anbud förmedlas tUl industri- och handelskamrarnas medlemmar.

1 Australien avser man inom Department of Overseas Trade inrätta en liten enhet som skall besvara handelsförfrägningar och verka i handels­främjande syfte. Enheten kommer främst att ha till uppgift att hjälpa u-länder, framför allt i Sydostasien, till rätta i deras försäljningsansträng­ningar i Australien.

1 promemorian påpekas att de svenska insatserna i fråga om exportfrämjande bistånd har ökat kraftigt, från 0,3 miljoner kronor budgetåret 1967/68 liU ca 13 mUjoner kronor budgetåret 1973/74. Huvudparten av detta bistånd har av SIDA kanaliserats via ITC. De pågående insatserna avser huvudsakligen s. k. paketprogram i Tanzania, Afghanistan, Tunisien, Indien, Sri Länka och Cuba. Programmen innebär att flera exportfrämjande insatser sätts in samtidigt för att främja u-landets export: målinriktad utbildning, marknadsstudier, produktut­veckling, experthjälp med exportplanering och rådgivning i olika mark­nadsföringsfrågor, uppbyggnad av institutionella expertorgan, deltagande

Prop. 1974:57

5

i utländska varumassor m. m.

För alt få information om marknadsförhållanden, säljmöjligheler, imporltuUsatser, affärsförbindelser osv. i Sverige vänder sig f. n. ett stort antal u-länder direkt till privata organisationer och affärsbanker. Sådana förfrågningar kommer övervägande från privata u-landsexportörer men även frän myndigheter och organisationer.

Promemorian innehåller en översikt över förfrågningarnas behandling. Därav framgår, alt Sveriges grossislförbund årligen besvarar mellan 2 500 och 3 000 brevförfrågningar om export från utlandet till Sverige. Ungefär 60 procent av dessa beräknas komma från u-länder. Dessutom har man varit olika u-landsambassader behjälplig i olika handelsärenden och med mindre utredningar. Mera omfattande utredningar om några u-länders avsättningsmöjhgheler i Sverige har genomförts, exempelvis i samband med vissa biståndsprojekt och på uppdrag av svenska myndigheter.

Till de svenska handelskamrarna kommer elt betydande antal förfråg­ningar in från u-landsexporlörer om marknadsupplysningar och kontak­ter med svenska köpare. Stockholms handelskammare tar t. ex. årligen emot 2 000-3 000 sådana förfrågningar. Dessa publiceras gemensamt av handelskamrarna och når härigenom ca 8 000 svenska företag. Kamrarna har inte resurser för någol mer omfattande individuellt arbete på de enskilda förfrågningarna.

Sveriges handelsagenters förbund får årligen omkring 1 500 förfråg­ningar per post från utländska företag som önskar agenturförbindelser samt informationer om marknadsförhåUanden i Sverige. HärtiU kommer ett inte obetydligt antal förfrågningar vid personliga besök av enskilda resande och delegationer. En väsentlig del av dessa förfrågningar härrör från u-länder och avser i dessa fall främst export av konsumtionsvaror, särskUt teko-produkter. Förbundet har endast resurser att besvara enklare förfrågningar. Om mer omfattande undersökningar krävs hänvisas vederbörande tUl lämpligt konsultföretag.

Frän u-länderna har i flera sammanhang framförts önskemålet att industrUänderna skulle upprätta kontaktpunkter till vilka u-landsexportö­rer kan vända sig för att få stöd i sina försäljningsansträngningar. Promemorian hänvisar till den år 1972 vid UNCTAD 111 antagna resolutionen 75(111), i vilken industriländerna uppmanades "vidta åtgär­der för att främja u-ländernas export genom tekniskt och finansiellt bistånd" samt "överväga åtgärder för att underlätta exporten från u-länder med lämpliga medel såsom, där det är lämpligt, upprättande av nationella centra i i-länderna för främjande av import från u-länderna eller andra imporlunderlätlande åtgärder".

Promemorian fäster vidare uppmärksamheten på ITCrs uttalade avsikt att i största möjliga utsträckning lägga över behandlingen av förfrågningar om enskilda i-länders marknader på kontaktorgan i dessa länder. Man anser inom ITC att nationella importfrämjande organ i industriländerna utgör naturliga komplement till den egna verksamheten och värdefulla replipunkter för ITCrs kontakter med i-landsmarknaderna.

1 promemorian konstateras att när det gäller konkreta kommersiella

Prop. 1974r57

6

exportfrämjande åtgärder, såsom marknadsinformation, stöd i fråga om- marknadsföring och skapande av kontakter med köpare av u-landspro­dukter, föreligger ett starkt tryck från u-länderna om större insatser av i-länderna, samtidigt som ITC strävar efter att i möjlig mån lägga över dessa ärenden i vad gäller enskUda marknader på nationella institutioner. Tiden synes sålunda enligt promemorian mogen för att snarast inrätta ett organ för främjande av importen frän u-länder.

Arbetsuppgifterna

Promemorian formulerar det allmänna målet för elt svenskt u-lands-importfrämjande organ på följande sätt:

"1 syfte alt öka u-ländernas exportintäkter och bidra lUl deras utveckhng skall organet aktivt främja exporten från dessa länder till Sverige genom alt bistå dem med informationer och handledning om de kommersiella avsättningsmöjligheterna och marknadsförhållandena i Sverige samt med förmedling av kontakter med den svenska marknaden och med svenska företag."

Till denna aUmänna målformulering fogas i promemorian följande kommentarer. Målet att bidra till u-ländernas utveckling avser att framhålla att organet, som finansieras av biståndsmedel, skall vara ett serviceorgan för att tUlmötesgå u-ländernas behov. Även om ett nära och förtroendefuUt samarbete med importhandeln och dess organisationer är en viktig förutsättning för elt framgångsrikt arbete har organet inte till uppgift alt betjäna svenska kommersiella intressen. 1 målet ingår att man bl.a. skaU ägna särskild uppmärksamhet åt produkter, som främjar den industriella utvecklingen och diversifieringen av produktionen i u-länder­na.

Målet att aktivt främ/a exporten från u-länderna avser att organet självt skall kunna ta initiativ till marknadsundersökningar för produkter eller produktgrupper som bör kunna importeras från ett u-land. Vidare innebär detta delmål att organet skall aktivt medverka och biträda u-länderna i deras allmänna marknadsföring på den svenska marknaden. Organet bör håUa nära kontakt med myndigheter och näringslivsorganisa­tioner och verka för att intresset för import från u-länder stimuleras.

Målet att bistå dem med information och handledning markerar att enbart information många gånger kan vara otillräckligt. För att bli praktiskt utnyttjad måste den anpassas efter mottagarens ekonomiska resurser och kunskaper och kompletteras med aktiv handledning.

Genom denna aktivitet kan organet även bli involverat i enskilda affärsförhandlingar. Härvid måste dock för båda parter klargöras alt organet endast fungerar som förmedlare och rådgivare och inte tar pä sig något juridiskt ansvar för de avtal eller avslut som kan komma till stånd. Reklamationer och tvister måste lösas av parterna själva utan organets medverkan.

Informationen om de kommersiella avsättningsmö/ligheterna för en produkt gäller köpares och konsumenters önskemål och krav i fråga om

Prop. 1974r57

7

kvalitet och prestanda, utförande, smak, standard etc., liksom mark­nadens storlek och konkurrensförhållandena. Organet torde endast undantagsvis kunna företa fullständiga analyser av dessa frågor. 1 regel torde informationerna få inskränka sig tUl enkla och mera översiktliga data eller deluppgifter.

Uppgiften att bistå med informationer om marknadsförhållandena avser främst problem som sedan avsättningsmöjligheterna klarlagts sammanhänger med själva importen och försäljningsstrategin.

Uppgiften att förmedla kontakter med den svenska marknaden omfattar bl. a. att göra upp program och ta hand om besöksdelegationer från ITC, att hjälpa besökande enskilda affärsmän tUl rätta och lämna bistånd vid genomförandet av större marknadsföringsaktioner, t. ex. i samband med mässor och utställningar.

När det gäller målet att förmedla kontakter med svenska företag betonar promemorian att detta bör ske i nära samarbete med de enskilda näringslivsorganisationerna, främst grossistförbundet, handelskamrarna och Sveriges handelsagenters förbund samt affärsbankerna. Del kan inte vara en uppgift för det nya organet att ta över den kontaktverksamhet som sedan gammalt utövas av dessa organisationer. Redan den stora mängden av förfrågningar lägger hinder i vägen. Ett viktigare skäl är dock att näringslivsorganisationerna och bankerna har inarbetade rutiner för att la hand om dessa förfrågningar samt att de har ett sedan gammalt etablerat samarbete såväl sinsemellan som med de enskilda imporlföreta-gen oeh agenterna, vUket ofta går utöver den egna medlemskretsen. Detta gör att en medverkan från deras sida i kontaktförmedlingen även framdeles är ofrånkomlig och önskvärd. Det nya organet bör därför nära samarbeta med organisationerna och bankerna och utnyttja deras sakkunskap och service. Det nya organet bör emellertid dessutom överväga hur och i vilken utsträckning den stora mängden förfrågningar från u-länder skall kunna ägnas en mera ingående individuell behandling än som hittills i regel varit möjlig.

Organet bör vid kontaktförmedlingen vara oförhindrat att utnyttja alla möjliga kanaler. Med näringslivsorganisationerna synes överenskom­melse böra träffas att ägna vissa av organet utvalda förfrågningar särskild uppmärksamhet. En sådan överenskommelse kan också innebära, att organisationerna förbinder sig att delge organet alla förfrågningar som emanerar från u-länder för att ge organet tillfälle vidta de kompletterande åtgärder som kan befinnas lämpliga.

Förhållande till SIDA, näringslivsorganisationer m. fl.

Gränsdragningen mellan de nya organels verksamhet och SlDArs exportfrämjande bistånd bör inte bereda några svårigheter. Det nya organet skall, framhåller promemorian, ägna sig åt att stödja u-länderna i fråga om deras ansträngningar alt finna avsättning för sina exportproduk­ter på den svenska marknaden. SlDArs uppgift på det exportfrämjande området blir att  i övrigt bistå u-länderna med  det stöd  som  kan bli

Prop. 1974:57

8

aktuellt att lämna från svensk sida. Detta torde framför allt komma att inrikta sig pä att genom insatser ute på fältet höja programländernas allmänna exportlekniska kunnande och förutsättningar att tillverka och avsätta produkter på export.

Beträffande förhållandet lUl de näringslivsorganisationer som ger u-länderna informationer om den svenska marknaden och förmedlar affärsförbindelser understryker promemorian, alt det nya organet inle skaU överta den verksamheten utan i stället komplettera och fördjupa den. Genom de statliga medel, som på detta område ställs tUl förfogande för alt stödja u-länderna, bör det bli möjligt alt när det är motiverat göra mera ingående undersökningar för att kunna lämna information om avsättningsmöjligheter och marknadsförhållanden, som kvalitativt och kvantitativt är särskUt anpassad tUl u-ländernas behov. När del gäller kontaktförmedlingen bör de ökade resurserna medge att större ansträng­ningar än hittills kan läggas ned på att hjälpa u-landsexportörer att få bra agenter och goda kunder. Det är viktigt all något dubbelarbete inte uppstår, utan att ett fruktbärande och förtroendefullt samarbete etable­ras mellan det nya organet och näringslivsorganisationerna till båtnad för u-ländernas exportansträngningar.

Det nya organet föreslås i promemorian tjäna som kontaktpunkt till ITC. Dessa kontakter skall avse konkreta frågor rörande avsättningen av u-landsprodukter på den svenska marknaden. När det gäller projekt som inte direkt berör den svenska marknaden kommer även i fortsättningen SIDA att samarbeta direkt med ITC. Frågor som angår ITCrs verksamhet i övrigt måsle liksom hittills handhas av de departement och myndigheler som svarar för utformningen av den svenska handels- och biståndspoliti­ken.

Det torde vara lämpligt att organet träffar en samarbetsöverenskom-melse med ITC. Med hänsyn till att ITC är den centrala operativa organisationen för FNrs exportfrämjande verksamhet bör organets kontakter med andra internationella organisationer bli av begränsad omfattning.

Länderkretsen

Det finns flera olika klassificeringar över vUka länder som skall räknas som u-länder. Utvecklingsnivån är också högst varierande. Man kunde av resursskäl tänka sig en begränsning av den länderkrets som bör komma i åtnjutande av det nya organets tjänster till programländerna för det svenska utvecklingssamarbetet eller till de minst utvecklade u-länderna, vUka enligt FNrs definition omfattar 25 länder. 1 promemorian konstate­ras emellertid, att detta skulle ge en alltför snäv ram för organets verksamhet. Flertalet av programländerna torde i första hand ha behov av det mera vidsträckta exportfrämjande bistånd som lämnas genom SlDA:s pakelprogram inom ramen för de svenska länderprogrammen. De minst utvecklade länderna saknar i de flesta fall elementära kunskaper om exportteknik och marknadsföring och har ett mycket begränsat produkt-

Prop. 1974:57

9

sortiment för export. De behöver därför främst utbildning och hjälp med industrialisering och produktutveckling, frågor som primärt ligger utanför det nya organets verksamhetsområde. För att belysa det ringa behov som de minst utvecklade länderna på kortare sikt kan bedömas ha av det nya organels tjänster nämner promemorian att av de inemot 800 förfråg­ningar som ITC 1972 mottog inom ramen för sin "Inquiry-Reply Service" kom endast 25 från de minst utvecklade länderna.

Även om någon form av prioritering av resursskäl skulle visa sig behövlig är således enligl promemorian dock en begränsning tUl enbart programländerna eller de minst utvecklade länderna ej lämplig. Går man utöver dessa båda grupper av länder torde det bli svårt att göra en uppspaltning utan alt det uppfattas som en handelspohtiskt diskrimine­rande åtgärd.

1 promemorian föreslås därför all de utomeuropeiska u-länder som ingår i den s. k. 77-gruppen i UNCTAD bör komma i åtnjutande av det nya organets tjänster. Tjänsterna bör vidare stå öppna för Bangladesh, Israel, Mongoliet och Västra Samoa, som alla ingår i den grupp u-länder i UNCTAD som ej tillhör 77-gruppen, samt för Demokratiska Folkrepubli­ken Korea oeh Demokratiska Republiken Vietnam. Detta bör även gälla vissa utomeuropeiska områden som står under vissa i-länders överhöghet eller för vUkas utrikesförbindelser dessa svarar. Denna definition ansluter sig mycket nära till den som FN-sekretariatet använder för sina statistiska redovisningar i vad avser u-länderna.

Om del skulle visa sig att de mest utvecklade u-länderna kommer att ta organets tjänster i anspråk i sådan utsträckning att det är tiU förfång för de mindre utvecklade u-länderna torde man få överväga någon form av prioritering. Promemorian nämner möjligheten tiU avgiftsbeläggning av vissa tjänster.

Varuområdet

Det kunde ligga nära tUl hands att tänka sig att det nya organet skulle inskränka sig till att endast främja import av sådana varor som är preferensberättigade eller tullfria pä annan grund. Promemorian konstate­rar emellertid att detta knappast skulle vara helt realistiskt eller ändamålsenligt.

Inom tulltaxans kapitel 124, som omfattar animaliska oeh vegetabi­liska produkter, fetter och oljor, samt produkter av livsmedelsindustri o. d., finns flera varor som även om de inte är preferensberättigade eller tullfria kan vara av intresse för u-landsexportörer. Givetvis måste - innan arbete läggs ned på alt utreda de kommersiella avsättningsmöjligheterna etc. för icke preferensberättigade produkter klarläggas om gällande import-, tull- och skaltebestämmelser över huvud möjliggör import. Om dessa bestämmelser inte bedöms utgöra ett oöverkomligt hinder synes skäl knappast kunna anföras särskilt om import förekommer från andra länder för att förmena u-länderna stöd av det nya organet.

Vad gäller de varor inom kapitlen 2599 av tulltaxan som inte är

1* Riksdagen 1974. 1 saml Nr 57

Prop. 1974:57

10

preferensberättigade har u-länderna särskUt beträffande en del teko-pro­dukter visat sig fullt konkurrenskraftiga med i-landsproducenterna, i vissa fall t. o. m. i så hög grad att-särskUda begränsningsåtgärder måst vidtas för att skydda inhemska producenter. 1 fråga om sådana konkurrenskraf­tiga produkter kan det ifrågasättas om statligt stöd för att kommersiellt främja importen är behövligt eller rimligt. Ä andra sidan måste man hålla i minnet att just teko-produkterna är en för många u-länder betydelsefull exportvara. Del skuUe därför framstå som en väsentlig inskränkning i den hjälp som organet är avsett att lämna om man från början skulle helt utesluta dessa produkter och andra s. k. begränsningsvaror.

1 promemorian föreslås därför, att organet bör vara oförhindrat alt stå till tjänst med marknadsinformationer om alla varor utan undantag för någon sektor. Upplysningar om de särskilda problem som råder för de s. k. begränsningsvarorna eller i andra avseenden skaU naturligtvis även lämnas. Om några särskUda aktiviteter skulle aktualiseras för att främja importen av begränsningsvaror eller andra varor med särskUda problem, synes det emellertid ändamålsenligt att frågan om och i vilken omfattning sådant stöd skall lämnas får avgöras med hänsyn tUl omständigheterna i varje särskilt fall. Enligt promemorian bör organet fortlöpande hålla sig orienterat om vilka varor som förorsakar handelspolitiska problem och i förekommande fall samråda med de handelspolitiska instanserna innan beslut fattas om särskilda aktiviteter för att främja exporten till Sverige av sådana varor.

1 promemorian framhåUs även att det nya organet bör ägna särskUd uppmärksamhet åt sådana produkter som främjar den industriella utvecklingen och diversifieringen av produktionen i u-länderna.

Organisation

1 promemorian konstateras, att organets arbetsuppgifter omfattar ett nytt fäll för statlig verksamhet och att det är svårt att uttala sig om omfattningen av de anspråk på bistånd som framför allt i början kan komma att ställas. Det synes därför välbetänkt att inleda verksamheten i blygsam skala, men efter hand som organet blivit inarbetat ha möjlighet tUl expansion. Detta förutsätter en flexibel organisation. De få tjänste­männen måste vara väl kvalificerade och komplettera varandra, organet måste kunna repliera på särskUd bransch- och fackkunskap inom näringsliv och förvaltning och det måste för speciella behov ha möjlighet alt till sig knyta experter eller extra personal eller anlita konsulter.

1 ett inledningsskede skulle den fasta personalstyrkan sålunda kunna bestå av en chef, en marknadsförare, tillika ställföreträdande chef, en handläggare, en assistent och en sekreterare.

Höga krav måste ställas på chefens kunskaper om den svenska marknaden, dvs. han/hon bör ha gedigna praktiska, kommersiella erfarenheter i marknadsföringsteknik och goda all-round kontakter inom näringslivet. Viktigt är också att chefen har en allmän erfarenhet av förhållandena i u-länder och förstår att anpassa kunskapsförmedlingen tUl

Prop. 1974:57

11

mottagarnas referensram. Höga krav på språkkunskaper måste givetvis också StäUas. 1 fråga om ställföreträdaren bör ungefär samma krav gäUa om än på något mindre kvalificerad nivå. Det är emellertid viktigt att ställföreträdaren så vilt möjligt kompletterar chefen i fråga om bransch­erfarenheter, kontaktyta och språkkunskaper. Med hänsyn till den ringa fasta personalstyrkan måste även handläggaren kunna relativt självstän­digt bistå med informationer om marknadsförhållanden och med kontaktförmedling. Såväl assistenten som sekreteraren måste självständigt kunna handlägga alla på en chefssekreterare ankommande göromål och gemensamt bör de behärska engelska, franska och spanska i tal och skrift.

Med hänsyn till att den fasta personalstyrkan i inledningsskedet föreslås bli mycket begränsad måsle organet snabbt kunna anställa extra personal. Vidare måste man räkna med att organet kan behöva temporärt anlita konsulter och utomstående experter.

För att organet skall kunna bedriva en aktiv importfrämjande verksamhet måste medel ställas till förfogande för all genomföra olika större marknadsföringsprojekt. Sådana projekt kan inbegripa utställ­ningar och mässor eller avse en större marknadsundersökning för en produkt eller produktgrupp av mera allmänt intresse för ett flertal u-länder.

Efler hand som verksamheten kommer i gång torde man ha anledning räkna med en betydande resefrekvens tiU olika u-länder i samband med genomförandel av projekt. Med hänsyn tiU att importhandeln inte är koncentrerad till Stockholm måste man även förutse behov av resor inom Sverige.

Promemorian behandlar frågan om organet i viktigare avgöranden skall bistås av en slyrelse eller rådgivande nämnd. Del anförs alt en rådgivande nämnd från administrativ synpunkt avgjort synes vara att föredra framför en styrelse. Organet bli ju litet och att för dess ledning ha en styrelse förefaUer överdimensionerat och tungrott.

En rådgivande nämnd har vidare den fördelen, att antalet ledamöter inte behöver bli lika begränsat som i en styrelse och olika intressen kan därför lättare beredas plats. Flertalet löpande ärenden i organet kommer att vara av en sådan teknisk natur att varken en styrelse eller ett rådgivande organ torde ha anledning att befatta sig med dem. De frågor som kan aktualiseras för en styrelse eller nämnd torde främst gälla spörsmål om den lämpligaste metodiken för att bistå u-länderna samt planerade projekt. Sådana frågor synes bäst böra dryftas i ett rådgivande organ med bred kontaktyta.

Av dessa skäl föreslås i promemorian att en rådgivande nämnd knyts till organet med uppgift att bistå med upplysningar och synpunkter som kan vara av betydelse för bedömningen av viktigare frågor om verksam­hetens inriktning, omfattning och metodik. Frågor av principiell handels-eller biståndspohtisk karaktär skall om de är av större vikt underställas Kungl. Majrt.

När det gäller nämndens sammansättning synes enligt promemorian ingen   tvekan   råda   om   att   kommersskollegium   och  SIDA  bör vara

Prop. 1974 r57

12

företrädda. Kommerskollegiets deltagande är motiverat med hänsyn tUl vikten av att de handelspolitiska aspekterna beaktas. SlDArs representa­tion i nämnden är naturlig med hänsyn dels till verksamhetens nära anknytning liU det exportfrämjande bistånd som SIDA bedriver, dels till SlDArs erfarenheter om u-ländernas problem, dels också liU SlDArs allmänna intresse att nära följa verksamheten vid elt organ som finansieras med biståndsmedel.

Bland andra myndigheter som det kan vara värdefullt att knyta tUl nämnden märks främst statens jordbmksnämnd. De varor som det nya organet kommer att syssla med utgörs i betydande utsträckning av jordbruksprodukter och livsmedel. 1 fråga om importen av dessa varor gäUer en rad bestämmelser, som sammanhänger med den svenska jordbrukspolitiken eller som har tillkommit för all skydda liv och hälsa. För organet bhr det därför av vikt att vara väl förtroget med dessa bestämmelser och ha tUlgång till sakkunskap.

Promemorian finner inte någon departementsrepresentation i nämn­den nödvändig. De handelspolitiska eller biståndspolitiska frågor som kan aktualiseras torde inte ha en sådan tyngd att de inte väl kan bevakas av kommerskollegium och SIDA.

Enligt promemorian är en så bred näringslivsrepresenlation som möjligt önskvärd med hänsyn till behovet av nära samarbete med de organisationer som redan nu sysslar med alt bistå utländska exportörer med informationer om den svenska marknaden och med förmedling av affärsförbindelser. 1 första hand skulle grossistförhundet och handels­kamrarna komma i fråga.

En särskild fråga sägs i promemorian vara om även personer som är aktiva inom importhandeln bör ingå i nämnden. Det borde obestridligen vara en fördel om man inom nämnden kunde få ett direkt kunskaps­utbyte med personer som har aktuell praktisk erfarenhet från kommer­siell verksamhet med u-lander. Denna fördel måste dock vägas mot den nackdel som kan uppstå om nämnden skulle behöva la ställning till projekt som kan ha omedelbart intresse ur affärssynpunkt. I promemo­rian anses det emellertid inte särskilt sannolikt att frågor som kan ha sådan omedelbar betydelse från konkurrenssynpunkt kan komma att diskuteras inom nämnden. Man borde därför inte utesluta att näringslivs­organisationerna även företräds av personer som är aktiva inom import­handeln.

Under sådant förhållande vore del värdefullt om även KF, som har visat ett aktivt intresse för främjande av u-landsimport, blev företrätt i nämnden.

Enligt promemorian är det även naturligt att de löneanställdas intressen representeras i nämnden.

Med hänvisning till de refererade övervägandena föreslås i promemorian att den rådgivande nämnden skulle bestå av åtta ledamöter representeran­de kommerskollegium, SIDA, statens jordbruksnämnd, grossistförbundet, handelskamrarna, KF, LO och TCO. Till ordförande i nämnden skulle man därutöver välja en person med erfarenhet från verksamhet inom

Prop. 1974 r57

13

u-länder och som sysslat med handelsfrämjande uppgifter. Chefen för organet bör vara föredragande i nämnden.

Eftersom handelsdepartementet handlägger ärenden angående handels­politiskt utvecklingssamarbete och dessutom det nya organets verksam­het i princip är av samma karaktär som den som bedrivs inom handelssekrelerarorganisationen, är del enligt promemorian naturligt att handelsdepartementet bhr huvudman för det nya organet.

Även om organet är avsett att vara självständigt är det ändå enligt promemorian uppenbarligen rationellt, att det med hänsyn tUl sin ringa storlek administrativt anknyts tUl en större myndighet, som utan större belastning kan bistå med administrativ service. En anknytning till kommerskoUegium har övervägts men fått avvisas på grund av vissa praktiska svårigheter. Kollegiet kan f. n. inte ställa lokaler till förfogande oeh ej heller bistå med kassatjänst. 1 promemorian föreslås att organet i stället administrativt knyts till slatsdepartementens organisationsavdel­ning som har den serviceapparat som här skulle behövas.

Det nya organet innebär ett komplement tUl den verksamhet som idag bedrivs av privata näringslivsorganisationer för att hjälpa utländska exportörer till rätta pä den svenska marknaden och organet kommer säkerligen att få pröva sig fram för att finna de mest effektiva och ändamålsenliga formerna och metoderna för sin verksamhet. Enligt promemorian finns därför all anledning att efter en viss tid göra en allmän utvärdering av verksamheten. Utvärderingen föreslås genomföras efler en försöksperiod om tre år. Detta innebär inte att man i förväg tidsmässigt begränsar organels verksamhet, utan håller frågan öppen tUl dess resultatet av utvärderingen föreligger.

Organets utgifter under del första verksamhetsåret har i promemorian uppskattats till följande.

Lönekostnader

530 000 kronor

Sjukvård

1 000 kronor

Reseersättningar

70 000 kronor

Lokalkostnader

100 000 kronor

Expenser

225 000 kronor

därav engångskostnader

(135 000) kronor

Projektmedd

300 000 kronor

Summa:

1 226 000 kronor

1 promemorian föreslås att kostnaderna finansieras av biståndsmedel genom anslag från tredje huvudtiteln.

Med hänsyn till syftet att ge bistånd till u-länderna bör organets tjänster i princip vara avgiftsfria. Generellt bör gälla att avgift inte tas ut för tjänster till mellanstatiiga organisationer och till regeringar eller myndigheter i u-länder. Promemorian nämner emellertid möjligheten att i vissa fall ta ut en avgift av enskUda exportörer, exempelvis i syfte att få ett konkret bevis på att exportören i fråga är allvarligt intresserad. Eftersom svårigheter ofta föreligger för u-landsexportörer att transferera

Prop. 1974:57

14

även obetydliga belopp bör dock andra vägar först prövas för att klarlägga intresset.

Vid behandlingen av förfrågningar som kommer in från privata u-landsexportörer finns det också anledning alt närmare undersöka förelagets ställning och resurser innan något mera omfattande arbete läggs ned på all besvara förfrågningen. Om en sådan undersökning ger ett positivt resultat eller om framställningen stöds av vederbörande lands regering, finns det i allmänhet inte anledning att debitera någon avgift. Vid mera kostnadskrävande insatser kan man naturligtvis överväga att exportören bidrar lUl täckandet av kostnaderna.

Om det vidare visar sig all organets resurser inle förslår tUl att möta alla krav på bistånd skulle en viss avgift kunna tas ut av de ekonomiskt bättre rustade u-länderna. På så sätt skulle man kunna åstadkomma en viss styrning av hjälpen tUl de mest behövande länderna.

Eventuella intäkter bör enligt promemorian inle levereras till stats­kassan utan komma till användning för speciella biståndsinsatser från organets sida. Sålunda skulle sådana medel t. ex. kunna användas för stipendier till studerande från u-länder som önskar praktisera vid organet.

Det nya organets namn föreslås i promemorian bli "Importkontoret för u-landsprodukter (IKU)".

Remissyttranden

Behovet av ett organ för att stödja u-ländernas exportansträngningar på den svenska marknaden

Det grundläggande syftet med det föreslagna organet för främjande av import till Sverige från u-länderna ifrågasätts inte av remissinstanserna. Sveriges grossistförbund anför, att de mycket betydande problemen i samband med import från u-länder av nya produkter kan kräva särskilda stimulansåtgärder. Svenska handelskammarförbundet samt Svenska bank­föreningen och Sveriges industriförbund ser det som en riktig åtgärd att söka minska u-ländernas beroende av finansiellt och annat bistånd från i-länderna genom alt hjälpa dem att själva tjäna de utländska valutor de behöver.

När del gäUer formen för stöd tUl u-ländernas försäljningsansträng­ningar på den svenska marknaden finner TCO förslaget att inrätta ett särskilt statligt organ väl motiverat. Lantbrukarnas Riksförbund ser tUlkomsten av ett sådant organ som en naturiig fortsättning av den verksamhet som bedrivs av SIDA för att genom insatser ute på fältet höja u-ländernas allmänna exportlekniska kunnande och förutsättningar all tUlverka och avsätta produkter på export. KF delar uppfattningen att ett organ som det föreslagna bör inrättas. Genom all fungera som kontakt­organ kan det avsevärt underlätta och stimulera direkta kontakter mellan exportörer i u-länder och importörer i Sverige.

SIDA erinrar om önskvärdheten av att förutsättningarna för en samordnad svensk u-landspolitik utreds. Det svenska biståndet lUl u-ländernas exportfrämjande verksamhet utgör ett av inslagen i en sådan

Prop. 1974 r57

15

politik. Syftet härmed är främst att förstärka och förbättra u-ländernas exportinstitulioner och marknadsföring. Preferensbehandlingen av vissa u-landsvaror utgör ytterligare ett inslag i den svenska u-landspoltiken. Styrelsen anser att det föreslagna organet för importfrämjande verksamhet kan bh ett värdefullt komplement till redan förefintlig svensk verksamhet som syftar tiil att underlätta u-ländernas exportansträngningar.

Sveriges grossistförbund anför viss tvekan om det principiellt riktiga i att staten genom att etablera ett särskilt organ går in i importverksam­heten. Många skäl talar enligt förbundet också för en lösning av problemet med att öka avsättningsmöjligheterna för u-landsprodukter enligt den västtyska modellen, dvs. med statligt stöd till och viss rätt tUl insyn i den verksamhet, som bedrivs av näringslivels organisationer, främst av det tyska grossistförbundet. Sveriges grossistförbund har emellertid inle något att erinra mot att ett organ inrättas som ett led i en försöksverksamhet.

Svenska bankföreningen och Sveriges industriförbund erinrar om att organisationerna konsekvent intagit den principiella ståndpunkten, att den statliga biståndsverksamheten på det exporlfrämjande området bör ske på ett aUmänt plan, dvs. få formen av åtgärder som ökar u-ländernas förmåga att exportera och konkurrera på alla eller i varje fall ett flertal i-landsmarknader, exempelvis genom stöd till International Trade Centre. U-länderna bör enligt organisationerna också stödjas genom en allmänt liberal handelspolitik och uppmuntras alt genom egna ansträngningar utnyttja de exporttillfällen, som en sådan politik skapar. När det gäller åtgärder, som är omedelbart inriktade på att öka importen tUl Sverige, manar organisationerna till en viss försiktighet på grund av risken för konflikter med svenska produktions- och sysselsättningsintressen. Sådana farhågor förefaller organisationerna särskUt befogade i nuvarande ekono­miska situation. De pekar på påfrestningarna på Sveriges betalningsbalans tUl föhd av energikrisen och de enligt deras mening skärpta riskerna för försvagad industriell utveckling och ökad arbetslöshet. Mot bakgrund härav ifrågasätter de om detta är ett lämpligt tillfälle att upprätta ett särskUt svenskt organ för att främja u-ländernas export.

Sveriges handelsagenters förbund är tveksamt tUl om så kostsamma åtgärder behöver vidtas som inrättandet av ett sådant organ som föreslås i promemorian. Förbundet vill i stället föreslå att man knyter an till förbundets verksamhet och ställer ekonomiska medel till förfogande för en utvidgning, bl. a. när det gäller marknadsundersökningar och besök i u-länderna. Förbundet pekar även på behovet av undervisning och information för dem som arbetar för u-ländernas export. För att exporten från u-länderna ska kunna ökas i någon väsentlig omfattning måste enligt förbundets mening en bättre ordning komma till stånd när det gäller att fullgöra leveransåtaganden så att importören och handels­agenten kan känna större trygghet för att affärerna även från exportörer­nas sida handläggs på ett sätt som överensstämmer med västerländsk uppfattning.

Prop. 1974r57

16

Arbetsuppgifter

SIDA ansluter sig tiU den i departementspromemorian formulerade målsättningen för del nya organet. Styrelsen betonar, att organet bör ges en praktisk verksamhetsinriktning som gör det möjligt för det att genomföra angivna uppgifter. Styrelsen framhåller, att organet bör koordinera sin verksamhet med de svenska näringslivsorganisalioner som biträder bl. a. u-länderna med kontaktförmedling och information om den svenska marknaden. Organet bör komplettera det stöd som dessa organisationer och affärsbankerna lämnar.

Statens jordbruksnämnd betonar, att en klar distinktion måste göras mellan å ena sidan organels informations-, bistånds- och förmedlingsverk­samhet och ä andra sidan de policy-funktioner som ankommer på andra myndigheler. Organet ska uppenbarhgen inte, framhåller nämnden, agera t. ex. i förhållande till internationella organisationer på annat sätt än att det i aktuella fall förmedlar uppgifter om faktiska förhållanden såsom tullar, importavgifter, kvoteringar etc. Diskussioner om modifikationer eller avskaffande av existerande regleringar eller handelshinder bör överlåtas till de härför ansvariga myndigheterna.

KF framhåller, att det nya organets arbete inte bör inriktas på att bygga upp en reguljär kommersiell verksamhet mellan u-länderna och Sverige i konkurrens med de affärskontakter som förefinns eller kan väntas bli etablerade i framtiden. Della behöver emellertid inte enligl KFrs uppfattning avhålla organet från att la egna initativ, såsom t. ex. olika slag av marknadsundersökningar för produkter som bör kunna importeras från ett u-land. Genom nära kontakter med näringslivets organisationer kan organet enligt KFrs uppfattning på ett betydelsefullt sätt och med en relativt begränsad insats komplettera exportörernas ansträngningar att avsätta sina produkter på den svenska marknaden.

Svenska handelskammarförbundet samt Svenska bankföreningen och Sveriges industriförbund understryker, att ett nära och förtroendefullt samarbete mellan organet och näringslivets organisationer är en förutsätt­ning för att verksamheten skall kunna leda till resultat. Organisationerna finner det rimligt att det nya organet i huvudsak fungerar som en koordinerande enhet. Det praktiska importfrämjande arbetet - brevför­frågningar, kontakter, besök, handledning, marknadsinformation m. m. skulle däremot i huvudsak utföras av de olika organisationer inom näringslivet, främst grossistförhundet och landets handelskamrar, som redan nu handlägger sådana uppgifter och som besitter nödvändig erfarenhet, kontakter med företagen etc. Bankföreningen och industriför­bundet påpekar dessutom att industriförbundet och dess branschföre­ningar med fördel kan kontaktas när det gäUer råvaror tUl industrin. Om direkta förbindelser mellan tillverkare och förbrukare kan knytas är detta ofta bättre än att gå omvägen via grossister.

Sveriges grossistförbund anför, alt organet bör bli ett aktivt centrum till förelagens och importorganisationernas konkreta hjälp när det gäller att öka  och  diversifiera  den   svenska  importen   frän   u-länderna. Organet

Prop. 1974 r57

17

bör därvid tUläggas vissa övergripande och samordnande funktioner, vilka bör utformas så att de stimulerar till fortsatta och fördjupade ansträng­ningar inom näringslivet. Det bör uppdras åt näringslivet att ha om hand en viss del av den importfrämjande verksamheten. Arbetsfördelningen mellan förbundet och det nya organet bör regleras genom avtal.

Svenska bankföreningen och Sveriges industriförbund. Svenska han­delskammarförbundet samt Sveriges grossistförbund finner det naturligt och ändamålsenligt att organet i sin verksamhet aktivt utnyttjar näringslivets kunskaper och erfarenheter av marknadsföring av u-lands­varor. Organet bör därför ges ekonomiska resurser att från företag och näringsorganisationer beställa marknadsundersökningar, bistå vid u-län­ders dellagande i mäss- och ulställningsarrangemang etc. Handelskammar­förbundet menar att organet bör undvika all i egen regi genomföra alltför omfattande och djuplodande marknadsundersökningar.

En primär uppgift för det nya organet anser 5ve/7.9Ä'a handelskammar­förbundet vara alt utbilda u-ländernas representanter i Sverige och samarbeta med dem. Ett annat viktigt arbetsområde gäller mässor och utställningar samt symposier, kurser och seminarier för u-landsrepresen-tanter.

Sveriges grossistförbund framhåller, alt det nya organet i sin verksam­het kommer all behöva omfattande och breda kontakter med den svenska importmarknaden. Det är erfarenhetsmässigt och generellt sett inte möjligt att basera en verksamhet ägnad att öka u-ländernas export enbart på några få utvalda, större importföretag. Förbundet betonar, att organet i fråga om urval av svenska affärsparter också måste vinnlägga sig om största möjliga opartiskhet. Mindre och medelstora importförelag har genom större smidighet och anpassningsförmåga många gånger bättre förutsättningar alt aktivi främja en marknadsföring av u-landsvaror. Förbundet pekar på dagligvaruområdel som en sektor där det ofta kan vara nödvändigt all utnyttja specialiserade, vanligen mindre importföre­tag för introduktion och försäljningsstödjande verksamhet.

Kommerskollegium delar den i promemorian uttryckta uppfattningen, att organet till att börja med i regel får inskränka sig till att lämna endast översiktliga data eller upplysningar. Organets kapacitet i ett inledande skede får i hög grad ses i relation tUl de resurser det ges för att lägga ut uppdrag till näringsorganisationer och konsulter.

LO anser, att organet i sin aktiva uppsökande verksamhet i första hand bör vända sig till offentligt eller kooperativt drivna företag i u-länderna. Man bör vidare undvika att organets kapacitet låses genom att dess tjänster las i anspråk av dotterföretag till förelag från i-länderna. Dessa multinationella företag bör själva bekosta sin marknadsföring.

Sveriges grossistförbund och kommerskollegium behandlar frågan om del nya organets direkta engagemang i affärsförhandlingar. Grossistför­bundet anför, att organet om så fordras bör kunna ingripa praktiskt i varje fall i större affärer och medverka till sädana villkor och förutsätt­ningar i olika avseenden, att en affär verkligen kommer till stånd. Bl. a. kan  aktualiseras  en  viss rådgivning i  prisfrågor.  Förbundet anser det

Prop. 1974 r57

18

dessutom vara av stor vikt att organet aktivt kan medverka i reglering av tvister och reklamationer. Även om organet inte kan påta sig något juridiskt ansvar i en affär det förmedlar har det ett moraliskt ansvar för all den genomförs friktionsfritt. KommerskoUegium förmodar, alt det i praktiken inte alltid blir så lätt att kringgå ansvarsfrågan med konstate­randet att något juridiskt ansvar inte föreligger. Man torde få räkna med all organet ofta dras in i långtgående engagemang, vilkel lätt kan leda tiU ömtåliga situationer, exempelvis i tvistefrågor där organet förväntas uppträda som medlare. Kollegiet anser att sådana krav kan bli svåra alt avvisa. Del är därför enligt koUegiets mening angeläget att det av organets instruktion eller på annat sätt klart framgår, att verksamheten inte får vara av sådan art alt ett juridiskt ansvar kan uppstå.

Beträffande den i departementspromemorian angivna uppgiften att bistå med handledning framhåller kommerskollegium att man sannolikt får räkna med en stor efterfrågan på personlig handledning i alla faser av försäljningsarbetet. Kollegiet menar att handledningens omfattning och inriktning bör klarläggas med hänsyn till bl. a. organets resurser.

Kommerskollegium anför vidare, att det finns anledning att undersöka den ström av förfrågningar som i dag kommer in till näringslivsorganisa­tionerna i syfte att få fram hur stor andel som är kommersiellt intressanta. Kollegiet ställer också frågan hur det nya organet skall välja ut förfrågningar för djupare individuell behandling och vUka samarbets-mtiner med näringslivsorganisationerna som krävs i samband därmed. Kollegiet förmodar, att organets medverkan främst kommer att aktualise­ras i sådana fall där ett spontant intresse från svensk importhandel saknas. Det förefaller kollegiet angeläget att i ett tidigt skede klargöra på vilka villkor näringslivet kan vara berett medverka för att i dessa fall finna svenska köpare.

Förhållande till SIDA, näringslivsorganisationer m. fl.

SIDA framhåller, att organets verksamhet bör ses som ett komplement till det svenska exportfrämjande bistånd som styrelsen handhar. Styrelsen förutsätter att såväl organets syften som styrelsens exportfrämjande bistånd främjas av ett samarbete mellan organet och styrelsen.

Näringslivets organisationer stryker i sina yttranden under uttalandel i promemorian om betydelsen av ett nära och förtroendefullt samarbete mellan dem och det nya organet. Svenska handelskammarförbundet redogör för den verksamhet som inom landets handelskamrar bedrivs för att öka u-ländernas möjligheter att exportera till Sverige. Förbundet slår fast alt det nya organets huvuduppgift bör vara av samordnande natur, men finner på detta stadium inte anledning gå in på utformningen av eventuella samarbetsavtal rnellan organet och handelskamrarna.

Sveriges grossistförbund anför, att för det praktiskt kommersiella biståndet bör vara vägledande att utvecklingen mot en ökad handel skall växa fram på ett naturligt sätt. Arbetet på att främja u-landshandeln bör därför i görligaste mån följa samma grundprinciper som gäller för att

Prop. 1974 r57

19

utveckla den internalionella handeln i allmänhet. Detta innebär helt naturligt, fortsätter förbundet, att tyngdpunkten måste ligga hos före­tagen och deras organisationer. Ell omfattande och ömsesidigt samarbete mellan det nya organet och inle minst grossistförbundet blir därför nödvändigt. Organets verksamhet måste ges en sådan gestaltning, att en naturlig samverkan uppstår. Dubbelarbete i förhållande tUl på området redan etablerade aktiviteter bör undvikas.

Dessa samarbetsfrågor bör enligt förbundet lösas i detalj i samband med att det nya organet upprättas. Bland aktiviteter som även fortsätt­ningsvis bör handhas av näringslivsorganisationerna nämner förbundet förmedling av brevinformalion till u-länderna om den svenska marknaden och om lämpliga affärsförbindelser samt vissa speciella projekt beträffan­de enskilda u-länder.

Det kan förväntas att det nya organet efter hand i allt större utsträckning kommer att kontaktas av internationella organisationer som ITC, av myndigheler i u-länderna liksom deras beskickningar i Sverige samt av enskUda förelag och exportorganisationer i u-länderna. 1 den mån sådana kontakter är av kommersiell natur framhåller Sveriges grossistför­bund att handläggningen bör ske i nära samråd med förbundet enligt en överenskommen rutin.

Kommerskollegium påpekar, att det nya organet kommer att ha nära kontakt med ITC i praktiska frågor. Kollegiet delar promemorians uppfattning att organet inte skall ha någon policyfunktion, men framhåller all del genom sina kontakter får en erfarenhet som måste få göra sig gällande då man från svensk sida tar ställning till ITCrs verksamhet.

Sveriges grossistförbund erinrar om att nära kontakter under senare år etablerats mellan förbundet och ITC. Förbundet finner det emellertid naturligt att det nya organet framdeles blir ITCrs kontaktorgan i Sverige. Samtidigt bör dock sådana kontakter mellan förbundet och ITC kunna upprätthällas som är betingade av förbundets självständiga handläggning av förfrågningar, marknadsundersökningar, vissa större projekt m. m.

Länderkretsen

Kommerskollegium har inga särskilda invändningar mot den länder­krets som i promemorian föreslås komma i åtnjutande av det nya organets tjänster. Någon fastlåsning av länderkretsen bör dock inte ske. Kollegiet finner vidare den i promemorian diskuterade avgiftsbelägg­ningen för mer utvecklade u-länder lämplig om belastningen på organets tjänster blir för stor.

LO finner däremot avgiftsbeläggning vara ett tveksamt förfarande. Organet bör i stället i sin egen uppsökande aktivitet i första hand ta kontakt med företag inom de länder som prioriteras i biståndssamarbetet samt i övrigt länder som hör till de minst utvecklade. På detta sätt kan man styra utnyttjandet av organets tjänster utan att utesluta behandling

Prop. 1974r57

20

av spontant inkomna förfrågningar om bistånd från företag i andra länder.

SIDA erinrar om alt FNrs generalsekreterare i samband med uppföh-ningen 1973 av den internationella utvecklingsstrategin framhållit att det mest brådskande behovet vore att förbättra exportpreslationerna hos de 40 procent av u-länderna vilkas export i fasta priser ökade med mindre än fem procent per år. För det fall val kommer att behöva göras mellan förfrågningar från olika länder anser styrelsen att nämnda grupp av länder och särskilt de minst utvecklade av dem bör prioriteras. Det förefaller styrelsen mindre lämpligt att som det föreslås i promemorian begränsa efterfrågan genom alt avgiflsbelägga organets tjänster. Delta skulle kunna motverka en sådan önskvärd länderinriklning.

Statskontoret finner del svårt all på grundval av promemorians synpunkter lägga fasl några tillräckligt klara principer vad gäller uttagandet av avgifter. Det är därför enligt kontoret motiverat att tUls vidare avstå från avgifter.

Varuområdet

Kommerskollegium, statens jordbruksnämnd, LO, Lantbrukarnas riks­förbund samt Svenska bankföreningen och Sveriges industriförbund stryker under promemorians uttalande alt det nya organet fortlöpande bör hålla sig orienterat om vilka varor som förorsakar handelspolitiska problem och i förekommande fall samråda med de handelspolitiska instanserna innan beslut fattas om särskilda aktiviteter för att främja exporten till Sverige av sådana varor. Jordbruksnämnden och Lantbrukar­nas Riksförbund utgår från att uttalandet även avser varor där jordbruks-och fiskeripolitiska problem är involverade.

KF ansluter sig till uppfattningen att organet bör ägna särskild uppmärksamhet åt sådana produkter som främjar den industriella utvecklingen och diversifieringen av produktionen i u-länderna. SIDA knyter denna synpunkt till den länderkrets på vilken styrelsen anser organets tjänster bör inriktas.

Kommerskollegium, statens jordbruksnämnd, KF och Lantbrukarnas riksförbund ansluter sig till promemorians förslag alt det nya organet bör vara oförhindrat att stå tUl tjänst med marknadsinformationer om alla varor ulan undanlag för någon sektor. Kommerskollegium vill ej utesluta risken att organet råkar i besvärliga situationer gentemot u-länder i fall där exportanslrängningar med stöd av biståndsåtgärder ej kan fullföljas eller ge resultat av handelspolitiska skäl. Att inför den risken helt utesluta biståndsinsatser som exempelvis information om marknadsförhållanden och avsättningsmöjligheter finner emellertid kolle­giet inte motiverat. Behov av stöd får förutses ständigt föreligga från bl. a. nya exportländer och nytillträdande exportörer. Kollegiet finner det dock angeläget alt organet samtidigt klargör för exportören att tillväxten på den svenska marknaden i sådana fall är begränsad.

Prop. 1974r57

21

Statens jordbruksnämnd anför, att organet inte bör ta initiativ eller stimulera till en ökad försäljningsaktivitet på den svenska marknaden om det kan befaras att en konflikt härigenom skulle uppstå i förhållande till t. ex. den förda jordbruks- eller fiskeripolitiken. Nämnden anser det dock inte vara en framkomlig väg att begränsa varuområdet tUl endast preferensberättigade eller av andra skäl tull- eller avgiftsfria varor. En sådan begränsning skulle sannolikt göra ett myckel negativt intryck på u-länderna. Om sålunda organets verksamhetsfält i princip bör omfatta hela varuområdet, anser nämnden det samtidigt viktigt, att de handels­politiska och i förekommande fall jordbruks- och fiskeripolitiska förut­sättningarna klarläggs innan avsättningsmöjligheterna tas upp tUl pröv­ning. Lantbrukarnas riksförbund instämmer i dessa jordbruksnämndens synpunkter.

Det bör enligt Svenska bankföreningen och Sveriges industriförbund klart sägas ut alt begränsningsvaror och andra som särskilt känsliga ansedda varor inte bör omfattas av importfrämjande åtgärder. Även Svenska handelskammarförbundet finner det rimligt att begränsnings­varor inte omfattas av organets import främjande åtgärder.

Sveriges grossistförbund anför i detta sammanhang att biståndssyn­punkter i större utsträckning än hittills bör vägas mot industripolitiska och sysselsättningsaspekter då imporlbegränsande ingrepp övervägs. Det synes förbundet rimligt att det nya organet får framföra synpunkter i begränsningsfrågor.

Organisation

Promemorians förslag att till det nya organet knyta en rådgivande nämnd tUlstyrks av flertalet remissinstanser. Kommerskollegium anser dock vikten av en handelspolitisk styrning på tidigt stadium kräva en beslutande nämnd. Riksrevisionsverket ifrågasätter behovet av en råd­givande nämnd, eftersom organet inte skall ha policyuppgifter utan fungera som ett serviceorgan. Enligt verket bör de erforderliga kontakter­na med myndigheter och organisationer kunna bättre tillgodoses i mindre institutionaliserad form.

Kommerskollegium framhåller önskvärdheten av att en rådgivande nämnd hålles så begränsad som möjligt tUl antalet medlemmar. Kollegiet antyder också möjligheten att för vissa uppgifter utse ett arbetsutskott inom nämnden.

SIDA understryker att u-ländernas intressen bör ges en stark represen­tation i organet.

1 remissyttrandena förs fram ett antal önskemål om utvidgning av den rådgivande nämnden utöver de åtta i promemorian föreslagna represen­tanterna. Statens jordbruksnämnd sätter i fråga om med hänsyn till jordbruksprodukternas betydelse i sammanhanget inte även Lantbrukar­nas riksförbund bör beredas möjlighet vara företrätt i den rådgivande nämnden.

Prop. 1974r57

22

Lantbrukarnas riksförbund erinrar om att en mycket betydande del av importen från u-länderna redan nu utgörs av jordbruksprodukter och att man har anledning vänta att organets marknadsfrämjande tjänster i hög grad kommer att ägnas importen av sådana produkter. Med hänsyn härtUl hemställer riksförbundet i egenskap av näringsorganisalion alt det bereds tUlfäUe utse representant i nämnden. Riksförbundet ifrågasätter dess­utom om med hänsyn tUl bestämmelserna om importen av livsmedel inte även statens livsmedelsverk borde representeras i nämnden.

Svenska bankföreningen och Sveriges industriförbund utgår från att sakkunskap och erfarenheter beträffande u-landsexport till Sverige bör vara det helt avgörande för den rådgivande nämndens sammansättning. 1 enlighet härmed anser organisationerna att det i nämnden också bör ingå en representant för industrin och en för bankerna. Dessa personer bör kunna tUlföra nämnden värdefulla kunskaper och erfarenheter rörande två för u-landsexportörer ytterst viktiga sektorer av det svenska närings­livet. Om det inte skulle anses önskvärt att öka antalet ledamöter utöver föreslagna åtta, anser organisationerna alt företrädarna för industri och bankväsen med fördel skulle kunna ersätta de föreslagna representanterna för LO och TCO.

Svenska handelskammarförbundet menar att sakkunskap och erfaren­heter av frågor rörande import till Sverige bör vara helt avgörande för nämndens sammansättning. 1 nämnden bör därför lämpligen förutom handelskamrarna och grossistförbundet ingå även representanter för mässväsendet, handelsagenterna, industrin och bankerna.

Sveriges handelsagenters förbund anser med hänsyn till handelsagent­kårens erfarenhet av affärer med u-länderna det felaktigt alt inte låta någon representant för förbundet ingå i nämnden.

Synpunkter på den i promemorian föreslagna administrativa anknyt­ningen av det nya organet tUl statsdepartementens organisationsavdelning har lämnats av några remissinstanser. SIDA anser, att organet som det föreslås i promemorian bör ges en självständig ställning och att det med hänsyn tUl sin ringa storlek bör administrativt knytas till annat lämpligt organ.

Riksrevisionsverket ansluter sig tUl uppfattningen att organets begrän­sade storlek motiverar att det knyts till en redan befintlig myndighet. Enligt verket föreligger starka skäl för att knyta organet till kommers­kollegium. De skäl som i promemorian anförs för att administrativt knyta organet till statsdepartementens organisationsavdelning synes verket knappast relevanta. Statskontoret anser, att del finns anledning att sätta i fråga den föreslagna formen för verksamheten med en fristående myndighet, som fär viss administrativ service frän statsdepartementens organisationsavdelning. Praktiska skäl talar mot bildandet av ett friståen­de organ med så begränsad personalstyrka. 1 stället bör verksamheten enligt statskontoret knytas till någon befintlig myndighet. Statskontoret finner att en anknytning tUl kommerskollegium eller SIDA framstår som huvudalternativ. Kontoret har om än med tvekan funnit övervägande skäl

Prop. 1974r57

23

tala för att verksamheten blir en uppgift för kommerskollegium. Svenska handelskammarförbundet finner inte de i promemorian redovisade skälen för en anknytning till statsdepartementens organisationsavdelning ha tUlräcklig tyngd för att det skall vara motiverat att skilja organet från de myndigheter med vilka det rimligen måste ha ett intimt samarbete, nämligen kommerskollegium och SIDA. Det synes förbundet naturligt att organet knyts i första hand lUl kommerskollegium.

SIDA finner det sannolikt att organet inom sig inte kan inrymma all den specialkunskap som krävs för mera omfattande marknadsundersök­ningar. Konsulter kommer att behöva anlitas för sådana uppgifter. Med hänsyn härtill finner styrelsen att budgetposten "projektmedel" torde behöva uppgå tUl lägst 500 000 kronor under organets första verksam­hetsår.

Det i promemorian föreslagna namnet på det nya organet, "Import­kontoret för u-landsprodukter", tillstyrks av Lantbrukarnas riksförbund. Statens jordbruksnämnd finner att ordet importkontor möjligen kan inge föreställningen att det rör sig om en affärsdrivande enhet och för därför som alternativ fram "Byrån för u-landsimport".

Departementschefen

Sverige har inom FNrs konferens för handel och utveckling (UNCTAD) och andra internationella organisationer aktivt verkat för lösningar på problem som möter u-länderna i deras exportansträngningar. Vi har medverkat i försöken att genom råvaruavtal nå en större stabilitet i u-ländernas exportinkom'ster. Genom det allmänna preferenssyslemet har tullättnader införts för u-landsprodukter i flertalet industriländer. Det svenska preferenssystemet innebär tuhfrihet för industriprodukter, med undantag för några känsliga varor inom textU-, konfektions-, sko- och lädersektorerna, samt för vissa jordbruksprodukter. 1 de nya multilaterala handelsförhandlingar som man inom GATT beslutat inleda har Sverige betonat vikten av att u-ländernas intressen särskilt beaktas.

Från svensk sida har i Oera sammanhang hävdats, att bristfällig marknadsföring är ett av de allvarligaste hindren för u-ländernas exportutveckling. Dessa länder saknar i allmänhet information om avsättningsmöjligheter på olika marknader, utbildat exportfolk och effektiva exportorganisationer, centralt och i företagen. Deras varor är ofta till kvalitet och utformning inte anpassade till efterfrågan på olika marknader.

Såsom den största enskilda bidragsgivaren till UNCTAD/GATTrs Internationella handelscentrum (ITC), har vi markerat den vikt vi fäster vid behovet att bygga upp och förstärka u-ländernas marknadsförings­kapacitet. lTC:s och andra internationella organisationers exportfrämjan­de bistånd tUl u-ländema har emellertid i huvudsak varit inriktat på åtgärder i u-länderna. Ett behov föreligger av ett kompletterande stöd till u-ländernas försäljningsansträngningar på de enskilda industriländernas

Prop. 1974:57

24

marknader. U-länderna själva har bl. a. vid den tredje sessionen med FNrs konferens för handel och utveckling (UNCTAD 111) framfört önskemålet att detta kompletterande stöd ges i den formen att industriländerna upprättar nationella kontaktpunkter tUl vilka u-landsexportörer kan vända sig för att få hjälp med information om marknaderna och förmedhng av kontakter med importörer.

Mot denna bakgrund har inom handelsdepartementet upprättats en promemoria (Ds H 1973:5) angående inrättandet av ett organ för främjande av import till Sverige från u-länderna. 1 promemorian föreslås, att ett statligt organ inrättas för det angivna ändamålet. Promemorian har remissbehandlats.

De näringslivsorganisationer som inom ramen för sin allmänna verksamhet främjar importen från u-länder har redovisat omfattningen och innehållet i detta arbete. Uppgifterna har ställts samman i promemo­rian. Det är min uppfattning att dessa organisationer gör en värdefull insats för att informera om försähningsmöjligheterna på den svenska marknaden. Promemorians sammanställning ger emellertid också grund för bedömningen att utrymme finns för ytterligare insatser både vad avser antalet förmedlade kontakter mellan exportörer i u-länder och svenska importörer och den individuella behandling som ägnas de enskilda ärendena.

Efterfrågan på marknadsinformation och kontaktförmedling ökar i takt med att man i u-länderna blivit alltmer medveten om exportens och exportfrämjandets stora betydelse och bygger upp sin kapacitet pä området. Även ITC:s uttalade avsikt att i möjlig mån lägga över sin informationstjänst avseende enskilda industrilandsmarknader på dessa länder själva medför en ökad efterfrågan.

U-ländernas behov av stöd i försäljningsansträngningarna på den svenska marknaden ifrågasätts inte av remissinstanserna. Flertalet till­styrker eller godtar också att ett sådant stöd ges genom ett särskilt statligt organ. Svenska bankföreningen och Sveriges industriförbund sätter dock i fråga om detta är ett lämpligt tillfälle att upprätta ett särskilt svenskt organ för att främja u-ländernas export. De pekar på den s. k. energikrisens inverkan på vår betalningsbalans och de enligt deras mening skärpta riskerna för en försvagad industriell utveckling och ökad arbetslöshet. Enligt min mening ger den s. k. energikrisen inte anledning ompröva stödet till u-ländernas exportansträngningar. De som drabbats hårdast av oljeprishöjningarna är just det flertal av u-länderna som inte har egna oljetillgångar.

Sveriges handelsagenters förbund föreslår som alternativ till ett statligt organ att man knyter an till förbundets verksamhet och ställer medel till förfogande för en utvidgning av densamma. Jag finner inte detta lämpligt. Även grossister, handelskamrar, affärsbanker och enskilda konsulter förmedlar information och kontakt med den svenska importmarknaden. Framför allt skulle ett sådant förfarande inte tillgodose en väsentlig punkt i u-ländernas önskemål på delta område, nämligen att ha en central kontaktpunkt att vända sig till då de önskar information om vår marknad.

Prop. 1974:57

25

Mol bakgrund av u-ländernas önskemål och konstaterade behov av stöd i sina försäljningsansträngningar på den svenska marknaden förordar jag alltså att ett särskUt stathgt organ inrättas för detta ändamål.

Det nya organet skall enligt promemorian ha till syfte att öka u-ländernas exportintäkter och bidra tUl deras utveckling. Organets arbetsuppgifter skall bestå i att tUl u-landsexportörer lämna information och handledning om de kommersiella avsättningsmöjligheterna och marknadsförhållandena i Sverige samt förmedla kontakter med den svenska marknaden och med svenska företag.

Remissinstanserna har i allmänhet ingen invändning mot denna beskrivning av arbetsuppgifterna. Sveriges grossistförbund. Svenska han­delskammarförbundet, Svenska bankföreningen och Sveriges industriför­bund föreslår dock att organet även skall ha en samordnande funktion. De tre sistnämnda organisationerna finner det vidare rimligt, att det praktiska importfrämjande arbetet även efter det nya organets upprättan­de i huvudsak utförs av de olika organisationer inom näringslivet som redan nu handlägger sådana uppgifter. Grossistförbundet anser det naturligt att uppdra åt näringslivet att ha hand om vissa delar av det praktiska arbetet.

Jag finner förslaget att ge det nya organet en samordnande roll intressant. Den torde kunna åstadkommas genom en ömsesidig informa-tionsgivning. Organets verksamhet får emellertid inte begränsas till enbart samordning. Det finns enligt min uppfattning anledning understryka att ett aktivt och självständigt arbete från dess sida är en förutsättning för framgång. Det bör ha frihet att utnyttja alla tillgängliga kanaler för att främja u-ländernas export till den svenska marknaden. Verksamheten skall givetvis, som framhållits i departementspromemorian och som också flera av remissinstanserna understrukit, bedrivas i ett nära och förtroen­defullt samarbete med näringslivels organisationer.

Jag ansluter mig sålunda tUl promemorians formulering av organets allmänna målsättning och arbetsuppgifter. Frågan om samordning och arbetsfördelning mellan det nya organet och berörda näringslivsorganisa­tioner torde få lösas parallellt med att erfarenhet av verksamheten erhålls.

Jag finner det lämpligt att organet i enlighet med promemorians förslag fär tjäna som svensk kontaktpunkt tUl ITC i konkreta frågor rörande avsättning av u-landsprodukter på den svenska marknaden. Med hänsyn tUl att ITC är den centrala operativa organisationen för FNrs exportfrämjande verksamhet bör organets kontakter med andra interna­tionella organisationer bli av begränsad omfattning. Frågor som angår ITCrs verksamhet i övrigt måste liksom hittills handhas av de departe­ment och myndigheter som svarar för utformningen av den svenska handels- och biståndspolitiken.

Ett par remissinstanser berör frågan om det nya organets engagemang i enskilda affärsförhandlingar. Grossistförbundet anser, alt organet får ett betydande moraliskt ansvar för att affärer som kommit tUl stånd genom dess förmedhng genomförs friktionsfritt. Organet bör därför enligt förbundet medverka även vid reglering av eventuella tvister och reklama-

Prop. 1974r57

26

tioner. Kommerskollegium framhåller att det torde bli svårt för organet att avvisa krav pä sådan medverkan. Jag är väl medveten om organets ömtåliga ställning i situationer av denna typ. Det måste emellertid göras klart för både u-landsexportörer och svenska köpare att organet endast fungerar som förmedlare och rådgivare och inte kan ta på sig något juridiskt ansvar för affärsavtal.

LO anför, alt organet i sin aktiva uppsökande verksamhet i första hand bör vända sig tUl offentligt eller kooperativt drivna företag i u-länderna och undvika att kapaciteten låses genom alt dess tjänster tas i anspråk av dotterföretag tUl företag i i-länderna. För att fylla sin uppgift kan organet enligt min mening inte vara begränsat till offentliga eller kooperativa företag. Jag finner det vidare osannolikt att de multinatio­nella företagen skulle ha behov av det stöd som här avses. Skulle ändå i enstaka fall sådana anspråk ställas torde dessa, i de prioriteringar som med hänsyn till organets ringa kapacitet kan behöva göras, komma naturligt alt avvisas. Det är emellertid uppenbart att organet inte har praktiska möjligheter att i varje enskilt fall klarlägga ägandeförhållan­dena.

Jag förordar, att den länderkrets som bör komma i åtnjutande av det nya organets tjänster definieras i enlighet med promemorians förslag, vUkefinte väckt någon erinran från remissinstanserna. Tjänsterna bör sålunda slå öppna för de utomeuropeiska u-länder som ingår i den s. k. 77-gruppen i UNCTAD. Vidare bör Bangladesh, Israel, Mongoliet och Västra Samoa som alla ingår i den grupp u-länder i UNCTAD som ej tillhör 77-gruppen samt Demokratiska Folkrepubliken Korea och Demo­kratiska Republiken Vietnam kunna ta organets tjänster i anspråk. Detta bör även gälla vissa utomeuropeiska områden som står under vissa i-länders överhöghet eller för vilkas utrikesförbindelser dessa svarar.

Denna definition ansluter sig mycket nära till den som FN-sekretaria­tet använder för sina statistiska redovisningar i vad avser u-länderna. En förteckning över de länder och områden som f. n. täcks av definitionen torde få fogas som bilaga till statsrådsprotokollet i detta ärende.

Härutöver bör, där så är lämpligt, exportörer frän områden som kontrolleras av befrielserörelser kunna ta organets tjänster i anspråk. Detta innebär inte något ställningstagande till berörda områdens interna­tionella status.

För den händelse de områden som nämnts ovan vinner självständighet bör de ha samma möjlighet som tidigare att ta organets tjänster i anspråk.

I promemorian har nämnts möjligheten att ta ut en avgift av de mera utvecklade u-länderna i syfte att få till stånd en viss styrning av hjälpen till de mest behövande länderna om detta skulle visa sig nödvändigt av kapacitetsskäl. Kommerskollegium finner detta vara ett lämpligt för­farande, medan LO, SIDA och statskontoret har invändningar. LO föreslår, att organet i stället i sin egen uppsökande aktivitet i första hand tar kontakt med företag inom de länder som prioriteras i utvecklingssam­arbetet och i övrigt länder som hör tUl de minst utvecklade. SIDA föreslår att de u-länder vilkas export ökat långsammast och särskilt de

Prop. 1974r57 .

27

minst utvecklade bland dem skall prioriteras.

Den uppsökande verksamhet organels begränsade resurser medger bör i första hand ta sikte på de mest behövande u-länderna. Erfarenheterna under organets inledande verksamhetsår torde få visa vilket behov av andra styrmetoder som kan aktualiseras. Det bör ankomma pä Kungl. Majrt att med ledning däray ta stäUning till om avgifter eller andra metoder skall tillämpas.

Frågan om det varuområde som skall beröras av organets tjänster har i departementspromemorian noga övervägts, särskUt beträffande jord­braks- och livsmedelsindustriprodukter samt s. k. begränsningsvaror och andra som särskUt känsliga ansedda varor. 1 fråga om jordbruks- och livsmedelsindustriprodukter framhålls i promemorian att det innan arbete läggs ned på att utreda de kommersiella avsättningsmöjligheterna givetvis måste klarläggas om gällande import-, tull- och skattebestämmelser över huvud möjliggör import. Om dessa bestämmelser inte bedöms utgöra ett oöverkomligt hinder anses skäl knappast föreligga att förmena u-länderna stöd från det nya organet särskilt om import från andra länder förekommer. När det gäller teko-produkter och andra s. k. begränsnings­varor inom tulltaxans kapitel 2599 har u-länderna visat sig fullt konkurrenskraftiga med i-landsproducenterna. Det kan när det gäller sådana produkter sättas i fråga om statligt stöd för att främja importen är behövligt eller rimligt. Promemorian pekar dock på dessa produkters stora betydelse för många u-länder. Det skulle framstå som en väsentlig inskränkning i den hjälp organet är avsett att lämna om man från början skulle helt utesluta dessa produkter. Organet bör därför enligt promemo­rian vara oförhindrat att stå till tjänst med marknadsinformationer om alla varor utan undantag för någon sektor. Upplysningar om de särskilda problem som råder för begränsningsvarorna eller i andra avseenden skall dock naturligtvis lämnas.

Svenska handelskammarförbundet, Svenska bankföreningen och Sveri­ges industriförbund hävdar att begränsningsvaror och andra känsliga varor generellt bör undantas från organets importfrämjande åtgärder. Jag vill med anledning härav hänvisa tUl ovan refererade överväganden och stryka under vad som sagts i promemorian om att organet fortlöpande bör hålla sig orienterat om vilka varor som förorsakar handelspolitiska problem och i förekommande fall samråda med de handelspolitiska instanserna innan beslut fattas om mer direkt importfrämjande åtgärder för sädana varor. Denna samrådsskyldighet bör naturligtvis gälla även varor där de handelspolitiska problemen är jordbruks- eller fiskeripolitiskt betingade.

1 fråga om varuurvalet vill jag slutligen framhålla att särskild uppmärksamhet, som anförs i departementspromemorian, bör ägnas åt sådana produkter som kan anses främja den industriella utvecklingen och diversifieringen av'produktionen i u-länderna.

På grundval av de överväganden som redovisats i promemorian finner jag det lämpligt att det nya organet i viktigare frågor om verksamhetens inriktning, omfattning och metodik bistås av en rådgivande nämnd. Om principiella utrikes-, handels- eller biståndspolitiska frågor av större vikt

Prop. 1974r57

28

kommer upp skall de underställas Kungl. Majrts prövning. Nämnden bör bevaka handels- och biståndspolitiska aspekter av organets verksamhet samt företräda sakkunskap i marknadsföring samt konsument- och löntagarintressen. 1 promemorian föreslås att i nämnden skall ingå företrädare för kommerskollegium, SIDA, statens jordbruksnämnd, Sveriges grossistförbund, handelskamrarna, KF, LO och TCO. Därutöver skall en ordförande utses av Kungl. Majrt. 1 remissyttrandena har föreslagits att även representanter för affärsbankerna, handelsagenterna, industrin. Lantbrukarnas riksförbund, mässväsendet och statens livs­medelsverk skulle ingå i nämnden. Det torde få ankomma på Kungl. Majrt all ta ställning lUl nämndens sammansättning och meddela närmare föreskrifter för dess verksamhet.

Med hänvisning lUl organets begränsade storlek sätter statskontoret i fråga promemorians förslag att ge organet ställning som en självständig myndighet. Kontoret förordar att verksamheten i stället blir en uppgift för kommerskollegium. Enligt min mening skiljer sig organets uppgifter på ett avgörande sätt från kommerskollegiets verksamhet. Det måste dessutom kunna fatta självständiga beslut och arbeta under eget namn. Jag finner därför promemorians förslag vara det mest ändamålsenliga. Jag anser vidare att organet i administrativt hänseende bör anknytas till någon befintlig myndighet. Del torde få ankomma på Kungl. Majrt att besluta om detta.

Jag räknar med behov av medel för en chef vid organet samt därutöver för två handläggande tjänstemän, en assistent och ett biträde. Organet måste kunna repliera på särskild bransch- och fackkunskap inom näringsliv och förvaltning och det måste för speciella behov ha möjlighet att till sig knyta experter eller extra personal eller anlita konsulter. Jag finner det därför naturligt att en speciell budgetpost avsätts för projektmedel. Den har i promemorian uppskattats tUl 300 000 kronor för det första verksamhetsåret. Enligt min mening är detta ett lämpligt belopp.

Även promemorians uppskattning av övriga kostnader kan jag i huvudsak godta. Totalt räknar jag med att organets utgifter under ett första verksamhetsår kan komma att uppgå till drygt en miljon kronor. Verksamheten torde kunna inledas den 1 januari 1975, varför kostnaden budgetåret 1974/75 skulle bli ca hälften av angivna belopp. Medel har reserverats i årets statsverksproposition under tredje huvudtiteln.

Organets tjänster skall sålunda bekostas av biståndsmedel och i princip vara avgiftsfria. Promemorian nämner dock möjligheten att la ut smärre avgifter, förutom i syfte att styra verksamheten till de mest behövande länderna också som ett medel alt utröna om ett allvarligt intresse ligger bakom en förfrågan samt i samband med mera kostnadskrävande insatser. Som jag förut anfört bör det ankomma på Kungl. Majrt att närmare överväga riktlinjer för avgiftsuttagande och ge erforderiiga föreskrifter härom. Redan nu torde dock kunna fastställas, att avgift inte skall tas ut för tjänster tUl mellanstatliga organisationer eller till regeringar och myndigheter i u-länderna.

Prop. 1974r57

29

Organet blir en statlig myndighet för vUken offentlighetsprincipen kommer alt gälla. Det kan dock från bl. a. konkurrenssynpunkt vara väsentligt med någon form av sekretesskydd för de företag som berörs av verksamheten. Utländska företag skyddas redan i viss grad av 3 § sekretesslagen, vars räckvidd dock är begränsad. Kungl. Majrt torde emellertid med stöd av 2 1 § sekretesslagen kunna förordna om sekretess för handlingar i ärenden varmed organet har att ta befattning.

Den i promemorian föreslagna utvärderingen efter organets tre första verksamhetsår finner jag vara väl motiverad. Det är fråga om ett nytt fält för statlig verksamhet, och de insatser jag här har förordat har sålunda karaktären av försöksverksamhet.

När det slutligen gäller organets namn förordar jag promemorians förslag "Importkontoret för u-landsprodukter" (IKU).

Hemställan

Under åberopande av det anförda hemstäUer jag att Kungl. Majrt föreslår riksdagen

att godkänna att ett organ med uppgift att främja import tUl Sverige från u-länder inrättas enligt de riktlinjer som jag har förordat.

Med bifall tUl vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Regenten att till riksdagen skall avlåtas propo­sition av den lydelse bilaga tUl detta protokoll utvisar.

Ur protokollelr Britta Gyllensten

Prop. 1974r57

30 Bilaga

Länder och områden enligt på s. 26 angivna definition

Länder

Afghanistan

Algeriet

Argentina

Bahrain

Bangladesh

Barbados

Bhutan

Bolivia

Botswana

Brasilien

Burma

Burundi

Centralafrikanska Republiken

Chile

Colombia

Costa Rica

Cuba

Dahomey

Dominikanska Republiken

Ecuador

Egypten

Ekvatorialguinea

Elfenbenskusten

El Salvador

Etiopien

Fiji

Filippinerna

Förenade Arabemiraten

Gabon

Gambia

Ghana

Guatemala

Guinea

Guyana

Haiti

Honduras

Indien

Indonesien

Irak

Iran

Israel

Jamaica

Jordanien

Kamerun

Kenya

Khmerrepubliken

Folkrepubliken Kongo

Demokratiska Folk­republiken Korea (Nordkorea) Republiken Korea (Sydkorea) Kuwait Laos Lesotho Libanon Liberia Libyen Madagaskar Malawi Malaysia Maldiverna Mali

Marocko Mauretanien Mauritius Mexico Mongoliet Nepal Nicaragua Niger Nigeria Oman Pakistan Panama Paraguay Peru Qatar Rwanda Saudiarabien Senegal Sierra Leone Singapore Somalia Sri Länka Sudan Swaziland Syrien Tanzania Tchad Thailand Togo

Trinidad och Tobago Tunisien Uganda

Läget 1973

Prop. 1974r57

31

Uruguay

Venezuela

Demokratiska Republiken Vietnam

(Nordvietnam)

Republiken Vietnam

(Sydvietnam)

Västra Samoa

Arabrepubliken Yemen

(Nordjemen)

Demokratiska Folkrepubliken Yemen

(Sydjemen)

Zaire

Zambia

Övre Volta

Områden

Anligua

Amerikanska Jungfruöarna

Amerikanska Samoa

(inkl. Swain's Island)

Bahamas

Belize

Bermuda

British Indian Ocean Territories

Brittiska Jungfruöarna

Brunei

Caymanöarna

Comorerna

Cooköarna

Dominica

Falklandsöarna och beroende områden

Franska Polynesien

Franska territoriet Afar och[REDACTED_EFTERNAMN]

Freneh Southern and Antarctic territories

Gilbert- och Elliceöarna

Grenada

Guam

Hongkong

Johnston- och Sandöarna

Midwayöarna

Montserrat

Nederländska Antillerna

Niue

Nya Hebriderna

Nya Kaledonien och beroende områden

Papua Nya Guinea

Pitcairn

Salomonöarna

Seychellerna

St. Helena och beroende områden

St. Kitts-Nevis-Anguilla

St. Lucia

St. Pierre och Miquelon

St. Vincent

Surinam

Tokelauöarna

Trust Territory of the Pacific

Islands

Turks- och Caicosöarna

Wakeön

Wallis- och Futuna-öarna

GOTAB 74 7183.S     Stockholm 1974