Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1981/82:63

om notarius publicus;

beslutad den 29 oktober 1981.

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

CARL AXEL PETRI

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att reglerna om notarius publicus moderniseras. Reformen är huvudsakligen av författningsteknisk natur, men vissa sakliga ändringar föreslås också. Bl.a. befrias handelskamrarna från den tillsyn över notarius publicus som de nu är ålagda.

De nya reglerna, som förutsätter ytterligare föreskrifter som regeringen kan besluta, föreslås träda i kraft den 1 juli 1982.

1 Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 63

Prop. 1981/82:63

Prop.  1981/82:63

2

1 Förslag till

Lag om notarius publicus

Härigenom föreskrivs följande.

I § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får uppdra åt enskild person att som notarius publicus gå allmänheten till hända med att

1.

bestyrka namnunderskrifter, avskrifter, översättningar och andra uppgifter om innehållet i handlingar,

2.

närvara som vittne då förvaringsrum tillsluts eller öppnas eller då förseglingar sätts på eller bryts,

3.

kontrollera lotteridragningar och lotta ut eller makulera obligationer, aktier eller andra värdehandlingar,

4.

efter annan kontroll eller undersökning lämna redogörelse för sina iakttagelser,

5.

ta upp förklaringar om förhållanden av rättslig eller ekonomisk betydelse och överlämna sådana förklaringar till tredje man,

6.

bekräfta att en myndighet eller en person är behörig att vidta vissa tjänsteåtgärder eller att någon har en viss tjänsteställning eller kompetens eller är behörig att företräda någon annan.

2§ Innehåller en annan lag någon bestämrhelse om att notarius publicus får eller skall uträtta något, gäller den bestämmelsen.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982. Den tillämpas också på uppdrag som har lämnats före ikraftträdandet.

Genom lagen upphävs stadgan (1964:679) om notarius publicus.

2 Förslag till

Lag om ändring i växellagen (1932:130)

Härigenom föreskrivs att 88 § växellagen (1932:130) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

88 §'

Protest upptages av kronofogde-

Protest tas  upp  av kronofogde-

myndigheten i orten eller av särskild     myndigheten i orten, av en särskild

Senaste lydelse 1981:812.

Prop. 1981/82:63

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

förrätlningsman. Protest må jämväl     förrättningsman   som   länsstyrelsen upptagas i stad av notarius publicus     förordnar eller av  notarius publi-och å landet av notarius publicus från     ciis. närmaste stad.

Särskdd förrättningsman förord­nas av Konungens befallningshavan-de.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982.

3 Förslag till

Lag om ändring i checklagen (1932:131)

Härigenom föreskrivs att 66 angivna lydelse.

checklagen (1932:131) skall ha nedan

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

66 §'

Protest upptages av kronofogde­myndigheten i orten eller av särskild förrättningsman. Protest må jämväl upptagas i stad av notarius publicus och å landet av notarius publicus från närmaste stad.

Särskild förrättningsman förord­nas av Konungens befallningshavan-de.

Protest las upp av kronofogde­myndigheten i orten, av en särskild förrättningsman som länsstyrelsen förordnar eller av notarius pubU­cus.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982.

Senaste Ivdelse 1981:813.

Prop.  1981/82:63

JUSTITIEDEPARTEMENTET

Utdrag

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde

1981-10-29

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Anders­son, Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tilländer,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Petri Proposition om notarius publicus

1 Inledning

Notarius publicus är en offentlig institution vars verksamhet går ut på att man genom den skall kunna få ett officiellt bevis om vissa faktiska förhållanden. Verksamheten utövas av enskilda uppdragstagare som läns­styrelsen utser. Den står under tillsyn av landets handelskamrar. Föreskrifter om notarius publicus finns bl.a. i stadgan (1964:679, ändrad senast 1980:902) om notarius publicus, i 88 § växellagen (1932:130. paragrafen ändrad senast 1981:812) och i 66 § checklagen (1932:131, paragrafen ändrad senast 1981:813).

Reglerna om notarius publicus har setts över inom justitiedepartementet. En anledning till översynen är att Svenska handelskammarförbundet i en skrivelse till departementet har begärt att handelskamrarna skall befrias från sin tillsyn. En annan anledning är att de nuvarande reglerna bygger på att notarius pubhcus verksamhetsområde skall vara stad, en indelningsgrund som inte längre används. Översynen har också gjorts därför att de nuvarande reglerna om notarius publicus står i mindre god överensstämmelse med den nya regeringsformen.

Översynen har resulterat i ett förslag till ny reglering. Förslaget redovisas i promemorian (Ds Ju 1981:9) Notarius publicus. Promemorian - som också innehåller en redogörelse för gällande bestämmelser och verksamhetens omfattning - bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanser­na och en sammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet som bilaga 2.

Prop.  1981/82:63

5

2 Allmän motivering

2.1       Inledande anmärkningar

Det förslag till nya regler om notarius publicus som har lagts fram i promemorian innebär enligt min mening en välbehövlig modernisering. Jag kan redan nu säga att jag för min del anser att promemorians förslag om att ersätta den nuvarande notarius publicusstadgan med en ny lag och en till denna lag knuten förordning bör genomföras.

Innan jag går närmare in på några av de frågor som har behandlats i promemorian och av remissinstanserna vill jag understryka att reformen bara till en mindre del kräver riksdagens medverkan. Om riksdagen antar de lagförslag som jag förordar, avser jag att vid ett senare tillfälle anmäla frågan om förordningen om notarius publicus. Jag får då anledning att ta upp alla de frågor som hör till den delen av ärendet.

2.2       Notarius publicus arbetsuppgifter m.m.

När det gäller allmänhetens behov av notarius publicus och de grundläg­gande reglerna om verksamhetsformen och arbetsuppgifterna har praktiskt taget alla remissinstanser godtagit eller lämnat utan erinran de överväganden som har gjorts i promemorian (s. 40-43) och som innebär att notarius publicusinstitutionen bör behållas i allt väsentligt oförändrad. 1 två frågor har dock avvikande uppfattningar förts fram. Den ena frågan gäller vem som skall ta upp växel- och checkprotester. Den andra avser huruvida notarius publicus även i fortsättningen skall vara behörig att bestyrka översättningar. Viss kritik har också framförts mot förslaget att principiellt förbjuda notarius publicus att medverka i reklamsammanhang.

Sveriges advokatsamfund och en del notarii publici uttalar sig för att protestförrättaruppgiften helt eller i första hand läggs på kronofogdemyn­digheterna. Riksskatteverket och företrädare för kronofogdemyndigheterna menar tvärtom att dessa myndigheter bör helt befrias från uppgiften.

Jag har förståelse för att särskilt arbetet med de s.k. besöksväxlarna (dvs. det kringresande med växlar som fortfarande förekommer ibland) uppfattas som föga meningsfullt eller onödigt omständligt. Med tanke på de frister som föreskrivs i växellagen måste emellertid växlar kunna ges in för protest varje helgfri dag utom lördagar och helgdagsaftnar. Annars kan växelinnehavaren i vissa fall förlora sin rätt.

Enligt min mening bör notarius publicus behålla uppgiften att vara protestförrättare. Därmed är inte sagt att varje notarius publicus måste vara skyldig att utföra uppgiften. Liksom hittills bör en notarius publicus i vissa fall kunna befrias från skyldigheten, om den i stället fullgörs av en särskilt förordnad protestförrättare. Denna fråga kan också i fortsättningen regleras genom föreskrifter som beslutas av regeringen (jfr avsnitt 2.5). Jag går därför inte närmare in på den frågan nu.

Prop.  1981/82:63

6

Protestärendena synes nästan överallt vara betydligt ovanligare hos kronofogdemyndigheten än hos notarius publicus. Hos kronofogdemyndig­heten är de fåtaliga ärendena av denna typ inte sällan koncentrerade till semestertider. Jag utgår därför från att kronofogdemyndigheterna anlitas som protestförrättare företrädesvis när någon notarius publicus eller särskilt förordnad protestförrättare inte finns tillgänglig.

Också för framUden måste man räkna med att kronofogdemyndigheterna behöver utnyttjas på detta sätt. I många kommuner kommer det nämligen liksom hittills inte att finnas någon notarius publicus som tar emot växlar. En notarius publicus kan också bli tillfälligt hindrad att tjänstgöra utan att kunna ordna någon ersättare.

Särskilda protestförrättare finns visserligen förordnade på de flesta håll i landet. De är dock till skillnad från konofogdemyndigheterna och notarii publici inte skyldiga att ha någon särskild mottagningstid. Att införa en skyldighet för de särskilda protestförrättarna att vara anträffbara under en mottagningstid skulle enligt min mening inte stå i rimlig proportion till omfattningen av deras verksamhet. Jag är därför inte beredd att föreslå en sådan lösning.

Kronofogdemyndigheterna måste alltså tills vidare behålla uppgiften att vara protestförrättare vid sidan av notarii publici och de särskilda protest-förrattarna. Det föreligger annars risk för att växelinnehavare lider rättsförlust. Även om risken för förlust är liten, skulle den vara tillräckligt stor för att skada växelns anseende i kreditlivet. En del av de olägenheter som den nuvarande ordningen i vissa fall innebär för bl.a. kronofogdemyndighe­terna bör man enligt min mening kunna komma till rätta med på ett annat sätt, nämligen genom att man förenklar protestförfarandet. Denna fråga behöver emellertid övervägas i ett vidare sammanhang. Jag hänvisar här till promemorian (s. 43). Jag vill tillägga att det pågår ett internationellt arbete med att se över de konventioner som växel- och checklagarna grundar sig på.

Jag har i denna fråga samrått med kommunministern, som inom regeringen svarar för frågor som rör kronofogdemyndigheterna.

Den andra frågan som har föranlett delade meningar under remissbehand­lingen är, som nämnts, om notarius publicus även i fortsättningen skall vara behörig att bestyrka översättningar. Kommerskollegium föreslår att notarius publicus fråntas sin nuvarande behörighet i detta avseende. Statens nämnd för internationella adoptioner (NIA) anser däremot, trots vissa negativa erfarenheter, att det är värdefullt att notarius publicus även i fortsättningen kan åta sig sådana bestyrkanden.

Jag håller med om att uppgiften att rätt bestyrka översättningar - utom i enkla fall - kräver sådana specialkunskaper som man inte kan begära att en notarius publicus skall besitta. Med tanke på just de enkla fallen vill jag emellertid för min del förorda att notarius publicus får behålla möjligheten att bestyrka  översättningar.  Att notarius  publicus skall  bestyrka vissa

Prop.  1981/82:63

7

översättningar förutsätts f.ö. i 3 § lagen (1974:744) om verkställighet av utländsk dom som meddelats enligt vissa internationella järnvägsfördrag m.m. De erfarenheter som NIA har redovisat i sitt remissyttrande ger mig dock anledning att understryka att mera komplicerade översättningar inte bör bestyrkas av andra än dem som har de nödvändiga specialkunskaperna. Frågan huruvida notarius publicus behörighet att bestyrka översättningar bör begränsas får övervägas när förordningen skall beslutas.

Till frågan om hur notarius publicus bör förhålla sig när man vill utnyttja honom i reklamsammanhang återkommer jag när det blir aktuellt att besluta regeringsföreskrifter med anledning av den nya lagen om notarius publi­cus.

1 övrigt kan jag ansluta mig till de överväganden som har gjorts i promemorian (s. 4043).

Sammanfattningsvis anser jag alltså att notarius publicusinstitutionen bör behållas i det väsentliga oförändrad. Det innebär att notarius publicus -utöver vad som ankommer på honom enligt växellagen och checklagen m.fl. författningar - bör gå allmänheten till hända med att

-

bestyrka namnunderskrifter, avskrifter, översättningar och andra uppgif­ter om innehållet i handlingar,

-

närvara som vittne då förvaringsrum tillsluts eller öppnas eller då förseglingar sätts på eller bryts,

-

kontrollera lotteridragningar och lotta ut eller makulera obligationer, aktier eller andra värdehandlingar,

-

efter annan kontroll eller undersökning lämna redogörelse för sina iakttagelser,

-

ta upp förklaringar om förhållanden av rättslig eller ekonomisk betydelse och överlämna sådana förklaringar till tredje man,

-

bekräfta att en myndighet eller en person är behörig att vidta vissa tjänsteåtgärder eller att någon har en viss tjänsteställning eller kompetens eller är behörig att företräda någon annan.

2.3 Notarius publicus geografiska verksamhetsområde m.m.

De nuvarande bestämmelserna om var notarius publicus skall finnas, var han är behörig och skyldig att verkställa förrättningar m.m. bygger på ett begrepp som inte längre används som officiell indelningsgrund, nämligen begreppet stad. 1 promemorian föreslås att detta begrepp skall mönstras ut inte bara ur notarius publicusstadgan utan också ur 88 § växellagen och 66 § checklagen. 1 stället föreslås att länsstyrelsen skall i förordnandet för varje ny notarius publicus ange det område (t.ex. en kommun) inom vilket han är skyldig att verkställa förrättningar. Den förordnade skall dock vara behörig att verkställa förrättningar också utanför det angivna området.

Samtidigt föreslås en övergångsbestämmelse som innebär att äldre förordnanden  som  notarius publicus fortsätter att gälla enligt de   nya

Prop. 1981/82:63

8

bestämmelserna. Den eller de kommuner som det äldre förordnandet avser skall därvid anses som det område inom vilket den förordnade är förrättningsskyldig.

Förslaget har i allt väsentligt tillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. Länsstyrelsen i Kopparbergs län och notarius publicus i Falun förespråkar dock en något annorlunda övergängsreglering.

Jag ansluter mig till uppfattningen att begreppet stad inte längre bör användas i föreskrifterna om notarius publicus.

De nuvarande reglerna om notarius publicus verksamhetsområde vid andra förrättningar än protestförrättningar har beslutats av regeringen genom förordning (notarius publicusstadgan). Reglerna om verksamhetsom­rådet vid protestförrättningar är däremot splittrade på lag och förordning på ett sätt som gör regleringen svårtillgänglig. 1 88 § växellagen och 66 § checklagen föreskrivs sålunda att protester tas upp av kronofogdemydighe-ten i orten eller av en särskild förrättningsman, som länsstyrelsen förordnar, samt att protester även "må" tas upp, i stad av notarius publicus och på landet av notarius publicus från närmaste stad. Enligt 9 § notarius publicusstadgan är notarius publicus emellertid skyldig att ta upp protester enligt växellagen och checklagen. Det innebär att notarius publicus geografiska kompetens delvis är lagreglerad.

De nya regler om den geografiska kompetensen som behövs när begreppet stad mönstras ut ur författningstexterna kan i sin helhet beslutas av regeringen genom förordning med stöd av 8 kap. 13 § regeringsformen. Det är varken nödvändigt eller särskilt praktiskt att dessa regler till någon del står i lag. Till denna fråga och den övergångsreglering som behövs återkommer jag alltså i annat sammanhang. Däremot måste grundläggande regler om notarius publicus sakliga kompetens, dvs. hans arbetsuppgifter, stå i lag. Den frågan behandlar jag i avsnitt 2.5. Av det jag nu har sagt följer att föreskrifterna i 88 § växellagen och 66 § checklagen bör ändras så att de bara reglerar protestbehörigheten som sådan.

2.4 Tillsynsfrågan

I huvudsaklig överensstämmelse med Svenska handelskammarförbundets framställning till justitiedepartementet föreslås i promemorian att handels­kamrarna skall befrias från den tillsyn över notarii publici som åligger dem enligt stadgan om notarius publicus. För en närmare redogörelse för tillsynsreglerna, deras bakgrund, handelskammarförbundets framställning och promemorieförslaget får jag hänvisa till promemorian (s. 27f, 33 och 47-50).

De allra flesta remissinstanserna stöder promemorieförslaget. Några är dock i viss mån tveksamma eller kritiska, bl. a. Svenska kommunförbundet och Sveriges exportråd. Kommunförbundet menar att formerna för länssty­relsernas tillsyn behöver övervägas närmare. Exportrådet anser att notarii

Prop. 1981/82:63

9

publici behöver ha en särskilt angiven tillsynsmyndighet och pekar på möjligheten att flytta över tillsynsuppgiften på kommerskollegium.

Under remissbehandlingen har också delade meningar framkommit i frågan om en notarius publicus som samtidigt är advokat kan anses stå under Advokatsamfundets tillsyn i sin verksamhet som notarius publicus. Export­rådet hävdar att det kan finnas notarii publici som inte står under någon annan tillsyn än den som följer av länsstyrelsernas uppgift att entlediga notarii publici.

Flera remissinstanser har efterlyst vägledande eller bindande taxor när det gäller den ersättning som notarius publicus har rätt att ta ut av den som anlitar honom.

Själv vill jag till en början framhålla att den verksamhet som notarii publici numera bedriver består främst i att de bestyrker olika uppgifter i handlingar med internationell anknytning. Verksamheten tillgodoser visserligen ange­lägna intressen. Den måste också i det väsentliga anses innebära myndig­hetsutövning. Ändå kan jag för min del inte finna annat än att behovet av en särskild tillsyn över den är mindre framträdande.

Till den del verksamheten innebär myndighetsutövning står den nämligen under såväl JO:s som JK:s tillsyn. Härtill kommer den allmänna tillsyn över advokaterna som Sveriges advokatsamfund utövar för att upprätthålla en rättrådig och yrkesskicklig advokatkår.

Handelskamrarnas tillsyn är i praktiken mycket summarisk. Den brukar inskränka sig till att de tar emot och utreder de klagomål som allmänheten någon gång kan rikta mot en notarius publicus. Enligt min mening bör det också i framtiden vara tillräckligt med tillsyn huvudsakligen i form av klagomålsprövning.

Handelskamrarna är enskilda organisationer. Med tanke på detta och på att tillsynsuppgiften otvivelaktigt innebär myndighetsutövning kan statsmak­terna inte gärna motsätta sig deras samfällda begäran om att bli befriade från uppgiften. Jag förordar alltså att handelskamrarna i fortsättningen inte skall befatta sig med tillsynen över landets notarii publici.

Det mest rationella är enligt min mening att tillsynen i fortsättningen utövas av främst de organ som sedan länge har till uppgift att förordna och entlediga notarius publicus, dvs. länsstyrelserna. Skyldigheten att entlediga den som blir olämplig eller oförmögen att fullgöra sitt uppdrag innebär f.ö. att länsstyrelserna i praktiken redan har en tillsynsfunktion i förhållande till landets notarii publici. Eftersom klagomålen mot dessa uppdragstagare dess bättre synes vara få, bör länsstyrelserna utan några ökade statsutgifter eller andra olägenheter kunna ta på sig också handelskamrarnas tillsynsfunk-Uon.

Det ankommer på regeringen att överväga och besluta de nya föreskrifter om länsstyrelsernas tillsyn som kan behövas. Jag har på denna punkt samrått med kommunministern. Också frågan om vilken betalning notarius publicus skall få ta ut av allmänheten kan liksom hittills regleras genom regeringsfö­reskrifter.

Prop.  1981/82:63

10

2.5 En ny reglering

Stadgan om notarius publicus har beslutats av regeringen. Reglerna i regeringsformen innebär emellertid att myndighetsutövning numera får lämnas över till enskilda uppdragstagare endast med stöd av lag, dvs. med stöd av föreskrifter som beslutas av riksdagen. Det betyder att ett medgivande till överlämnandet måste finnas i lag. Själva överlämnandet behöver däremot inte ske i lagform (jfr prop. 1975/76:209 s. 167 f).

Som närmare framgår av promemorian (s. 51) saknas det f.n. lagstöd för en väsentlig del av notarius publicus myndighetsutövning. Denna brist botas visserligen tills vidare av övergångsbestämmelserna till regeringsformen (p. 6). Dessa övergångsbestämmelser innebär nämligen att föreskrifter i äldre regeringsförfattningar om myndighetsutövning genom enskilda uppdragsta­gare äger fortsatt giltighet trots bristen på lagstöd. Att i längden låta dessa föreskrifter stå kvar i regeringsförfattningar utan det lagstöd som i princip behövs är dock knappast godtagbart (jfr prop. 1975:8 s. 41). Ett bemyndi­gande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att uppdra vissa specificerade uppgifter, som innebär myndighetsutövning, åt notarii publici bör därför nu ges i lag. Bemyndigandet bör lämpligen tas in i en särskild lag om notarius publicus. De föreskrifter som behövs om kompetenskrav, tillsättningsförfarande, skyldighet att utföra förrättningar osv. kan beslutas av regeringen genom en ny förordning.

Den nuvarande stadgan om notarius publicus som delvis är föråldrad (jfr avsnitt 2.3 i det föregående) bör samtidigt upphävas. Upphävandet måste beslutas av riksdagen genom lag, eftersom en av bestämmelserna i stadgan tidigare har ändrats genom lag (SFS 1980:199). Ett riksdagsbeslut behövs ocksä för att upphäva stadgans bestämmelser om handelskamrarnas tillsyns­skyldighet (jfr avsnitt 2.4). Regeringen kan nämligen - med vissa undantag som inte är tillämpliga i detta fall - inte ändra eller upphäva sådana föreskrifter om förhållandet mellan enskilda och det allmänna som gäller åligganden för enskilda.

Mitt förslag innebär att praktiskt taget alla de föreskrifter om notarius publicus som allmänheten, uppdragstagarna själva och de berörda myndig­heterna behöver känna till liksom hittills kan samlas i en förordning. Bankföreningen har i sitt remissyttrande uttalat sig för att vissa föreskrifter om kompetenskrav m.m. skall föras över till den nya lagen i stället. Detta skulle dock enligt min mening vara olägligt, bl. a. därför att regleringen då blir alltför splittrad och svåröveskådlig. De flesta remissinstanserna godtar också den lösning som jag förordar.

Författningsändringarna bör träda i kraft den 1 juli 1982.

3 Upprättade lagförslag

1 enlighet med vad jag nu har anfört har inom justitiedepartementet upprättats förslag till

Prop.  1981/82:63

11

1.

lag om notarius publicus.

2.

lag om ändring i växellagen (1932:130).

3.

lag om ändring i checklagen (1932:131).

De under 2 och 3 angivna förslagen hör till lagrådets område. Förslagen är dock av den karaktären att lagrådets granskning enligt min mening skulle sakna betydelse.

4 Specialmotivering

4.1 Förslaget fill lag om notarius publicus

1 §

Paragrafen botar den brist på lagstöd som har konstaterats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5). Den innebär ett medgivande till att de förvalt-ningsuppgifte."-, som f.n. regleras i 10 § notarius publicusstadgan och 6 § kungörelsen (1947:847) med vissa bestämmelser rörande tillämpningen av lagen den 20 december 1946 (nr 817) om bevisupptagning vid utländsk domstol, får lämnas till enskilda uppdragstagare.

En remissinstans har satt i fråga om inte promemorieförslaget behöver justeras så att det framgår inte bara av motiven utan också av själva lagtexten att någon juridisk person inte skall förordnas till notarius publicus. 1 departementsförslaget har denna synpunkt tillgodosetts genom att ordet "enskilda" har bytts ut mot "enskild person". Vidare har smärre redaktio­nella justeringar gjorts i punkterna 2 och 4.

Uppräkningen av arbetsuppgifterna i lagtexten stämmer i huvudsak överens med den nuvarande texten i stadgan. 1 punkt 3 har tillagts makulering av värdehandlingar. Utredningen visar nämligen att notarii publici numera brukar äta sig också uppgifter av detta slag.

2-§

Dennaparagraf innehåller en hänvisning till de särskilda bestämmelserom notarius publicus som finns i andra lagar och som bör gälla också i fortsättningen. Här åsyftas i första hand 88 § växellagen och 66 § checklagen men också 10 § lagsökningslagen (1946:808, paragrafen ändrad senast 1981:848), 29 § stämpelskattelagen (1964:308, omtryckt 1979:1060), 3 § lagen (1974:744) om verkställighet av utländsk dom som meddelats enligt vissa internationella järnvägsfördrag m.m. och 17 kap. 7 § aktiebolagslagen (1975:1385).

Ikraftträdande mm.

I den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5) har redovisats bl. a. varför notarius publicusstadgan bör upphävas genom lag. I lagen föreskrivs följaktligen att stadgan om notarius publicus upphävs genom lagen.

Prop.  1981/82:63

12

De förordnanden för notarius publicus och ersättare för notarius publicus, som gäller vid ikraftträdandet och som har meddelats med stöd av den upphävda stadgan eller ännu äldre bestämmelser, bör fortsätta att gälla enligt de nya bestämmelserna. En övergångsbestämmelse av denna innebörd behöver inte ges i lag utan kan beslutas av regeringen i en ny förordning om notarius publicus. För att det då inte skall råda någon tvekan om att de äldre förordnandena står i överensstämmelse med regeringsformen (11 kap. 6 §), har i lagens övergångsbestämmelser tagits upp en föreskrift om att lagen skall tillämpas också på uppdrag som har lämnats före ikraftträdandet.

4.2 Förslagen  till  lag  om  ändring  i  växellagen och  lag om  ändring  i checklagen

Ändringarna som har motiverats i avsnitt 2.3 innebär att regleringen av notarius publicus geografiska verksamhetsområde vid protestförrättningar mönstras ut ur lagarna. Tanken är att den geografiska kompetensen i fortsättningen skall framgå av föreskrifter som beslutas av regeringen. Genom den nya lydelsen av lagtexterna regleras endast den sakliga kompetensen.

Ändringarna berör inte den internationella regleringen i lagarna.

1 fråga om kronofogdemyndigheternas befattning med växel- och check­protester hänvisar jag till den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2).

5 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen till

1.

lag om notarius publicus,

2.

lag om ändring i växellagen (1932:130),

3.

lag om ändring i checklagen (1932:131).

6 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt fram.

Prop. 1981/82:63

13

Bilaga 1

JUSTITIE­DEPARTEMENTET

NOTARIUS PUBLICUS

DsJu 1981:9

Prop. 1981/82:63

14

INNEH

Å

LL SAM4MFATTNING

F

Ö

RFATTNINGS F

Ö

RS LAG

1

F

ö

rslag till lag om notarius publicus

2

F

ö

rslag till lag om 

ä

ndring i v

ä

xellagen (1932:130)

3   F

ö

rslag till lag om 

ä

ndring i ohecklagen (1932:131)

4

F

ö

rslag till f

ö

rordning om notarius publicus

5

F

ö

rslag till f

ö

rordning om 

ä

ndring i instruktionen (1967:83) f

ö

r utrikesrepresentationen

1

INLEDNING

2

KORT HISTORIK

3

NUVAilANDE P

Ö

RH

Å

LLANIlEN

3.1

G

ä

llande best

ä

mmelser

3.2

Verksamhetens omfattning

4   ALLI1AN MOTIVERING

4.1

Notarius publicus uppgifter m.m.

4.2

Notarius publicus verksamhetsomr

å

de

4.3

Notarius publicus och reklamen

4.4

Tillsynsfr

å

gan

4.5

En ny reglering

5   SPECIALM

Ö

TIVERING

5.1

F

ö

rslaget till lag om notarius publicus

5.2

F

ö

rslagen till lag om 

ä

ndring i v

ä

xellagen och lag om 

ä

ndring i checklagen

5.3

F

ö

rslaget till f

ö

rordning om notarius publicus

5.4

F

ö

rslaget till 

ä

ndring i instruktionen f

ö

r utrikes­representationen

Bilaga Stadgan (1964:679) om notarius publicus

Prop.  1981/82:63

15

SAMMANPATTNING

I denna promemoria, aom har uppr

ä

ttats i juatititedepartementet, f

ö

resl

å

s att reglema om notariua publicua akall moderniseras. Bakgrunden till 

ö

versynen 

ä

r i f

ö

rsta hand en framat

ä

llning fr

å

n Svenska handelskammarf

ö

rbundet om att handelskamrama skall be­frias fr

ä

n de tillsynauppgifter som f.n. 

å

ligger dem i f

ö

rh

å

llan­de till landets notarii publici. Vid 

ö

versynen har det emellertid ocka

å

 visat- sig att g

ä

llande regler st

å

r mindre v

ä

l i 

ö

verens­st

ä

mmelse med den nya regeringsformen.

F

ö

rslaget inneb

ä

r - f

ö

rutom en f

ö

rfattningsteknisk 

ö

versyn -att handelskamrama befrias fr

å

n den tillayn som de nu 

ä

r

å

lagda. Vidare f

ö

resl

å

s att notarius publicus geografiska verksaunhets-omr

å

de skall best

ä

mmas p

å

 ett annat a

ä

tt

ä

n hittills. Klarare regler f

ö

resl

å

s ocks

å

 om hur notariua publicus b

ö

r f

ö

rh

å

lla sig n

ä

r man vill anlita honom i reklamaammanhang m.m.

Prop. 1981/82:63

16

F

Ö

BPATTNINGSP

Ö

RSLAG

1    Pn-PHlc.rr -fin

Lag om notarius publicus H

ä

rigenom f

ö

reskriva f

ö

ljande.

1_ Regeringen eller myndighet som regeringen best

ä

mmer f

å

r uppdra 

ä

t enskilda att som notariua publicus g

å

 allm

ä

nheten till h

ä

nda med att

1.

bestyrka namnunderakrifter, avskrifter, 

ö

vers

ä

ttningar och andra uppgifter om inneh

å

llet i handlingar,

2.

n

ä

rvara som vittne d

å

 f

ö

rvaringsrum tillsluts eller 

ö

ppnas eller d

å

f

ö

rseglingar 

å

s

ä

tta eller bryts,

3.

kontrollera lotteridragningar och lotta ut eller makulera obligationer, aktier eller andra v

ä

rdehandlingar,

4.

efter annan kontroll eller unders

ö

kning avge f

ö

rklaringar om sina iakttagelser,

5.

ta upp f

ö

rklaringar om f

ö

rh

å

llanden av r

ä

ttslig eller ekonomisk betydelse och 

ö

verl

ä

mna s

å

dana f

ö

rklaringar till tredje man,

6.   bekr

ä

fta att en myndighet eller en person 

ä

r beh

ö

rig

att vidta vissa tj

ä

nste

å

tg

ä

rder eller att n

å

gon har en viss

tj

ä

nstest

ä

llning eller kompetens eller 

ä

r beh

ö

rig att f

ö

re­

tr

ä

da n

å

gon annan.

2 

§

 Inneh

å

ller en annan lag n

å

gon best

ä

mmelse om att notarius

publicus f

å

r eller akall utm

ä

tta n

å

got, g

ä

ller den beat

ä

mmel­

aen.

Denna lag tr

ä

der i kraft den

Len till

ä

mpas ooks

å

p

å

 uppdrag som har l

ä

mnats f

ö

re ikrafttr

ä

dandet.

Genom lagen upph

ä

vs stadgan (1964:679) om notarius publicus.

Prop. 1981/82:63

2 F

ö

rslag till

Lag om 

ä

ndring i v

ä

xellagen (1932:130)

H

ä

rigenom f

ö

reskriva att 88 

§

v

ä

xellagen (1932:130) skall ha nedan angivna lydelse.

17

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

Protest upptages av ut­m

ä

tningamannen i orten eller av s

ä

rskild f

ö

r-r

ä

ttningsman. Protest m

å

j

ä

mv

ä

l upptagas i stad av notarius publicua och 

å

 landet av notariua publicus fr

å

n n

ä

rmaste stad.

Protest tas upp av kronofogde-myndi ghe t_en i . ort en, av en sarskjljl f

ö

rr

ä

ttningaman som l

ä

nastyrelsen f

ö

rordnar eller av notarius publicus.

S

ä

rskild f

ö

rr

ä

ttningsman f

ö

rordnas av Konungens befallnings havande.

Denna lag tr

ä

der i kraft den

Senaste lydelse 1964:666. 2 

Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 63

Prop. 1981/82:63

18

3 F

ö

rslag till

Lag om 

ä

ndring i checklagen (1932:131)

H

ä

rigenom f

ö

reskrivs att 

66  §

 checklagen (1932:131) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

66

§

Protest upptages av utm

ä

t-ningsmannen i orten eller av s

ä

rskild f

ö

rr

ä

ttnings­man. Protest m

å

 j

ä

mv

ä

l upp­tagaa i stad av notarius publicus och 

å

 landet av notarius publicus_fr

å

n n

ä

rmaste stad.

kronofogde

Protest tas upp av

myndigheten i orten, av en s

ä

r-s_ki 1 d f

ö

rr

ä

ttningsman som l

ä

ns-styrelsen f

ö

rordnar eller av notarius publicus.

S

ä

rskild 

£ö

rr

ä

tjtningaman f

ö

rordnas ay Konungens befallningshavande.

Denna lag tr

ä

der i kraft den

Senaste lydelse 1964:667.

Prop. 1981/82:63

19

4 F

ö

rslag till

F

ö

rordning om notarius publicus

Regeringen f

ö

reskriver f

ö

ljande.

1  

ä

n skall det finnas minst en notarius

publicus.

L

ä

nsstyrelsen f

ö

rordnar notariua publicua. I f

ö

rordnandet akall l

ä

nsstyrelsen ange det omr

å

de inom vilket den f

ö

rordnade 

ä

r skyldig att verkat

ä

lla f

ö

rr

ä

ttningar. Den f

ö

rordnade 

ä

r beh

ö

rig att verkst

ä

lla f

ö

rr

ä

ttningar ocks

å

 utanf

ö

r det angivna omr

å

det.

2  Om det beh

ö

va, kan l

ä

naatyrelaen f

ö

rordna en eller flera

era

ä

ttare f

ö

r en notariua publicus (bltr

ä

dsinde notarius

publicus). Ett s

å

dant f

ö

rordnande kan begr

ä

nsas till viss tid.

Bitr

ä

dande notarius publicus tj

ä

nstg

ö

r n

ä

r notarius publicus 

ä

r ledig eller hindrad att tj

ä

nstg

ö

ra.

F

ö

rordnaa fler 

ä

n en bitr

ä

dande notarius publicus, skall l

ä

na­atyrelaen best

ä

mma i vilken ordning de skall tj

ä

nstg

ö

ra.

3  

§

 Den som f

ö

rordnas till notarius publicus eller bitr

ä

dande

notarius publicus skall

1.

ha avlagt juris kandidatexamen eller juristexamen,

2.

ha tillr

ä

ckliga spr

å

kkunskaper,

3.

vara l

ä

mplig i 

ö

vrigt f

ö

r uppdraget.

Om det finna s

ä

rskilda sk

ä

l, kan l

ä

nastyrelsen g

ö

ra undantag fr

å

n f

ö

rsta stycket 1..

4  Iruian l

ä

nsstyrelsen utser en notariua publicus el] er

bitr

ä

dande notarius publicus skall uppdraget p

å

 l

ä

mpligt s

ä

tt

kung

ö

ras ledigt till ans

ö

kan. Utan kung

ö

rande f

å

r dock en

bitr

ä

dande notarius publicus utses f

ö

r h

ö

gst tre m

å

nader.

Prop. 1981/82:63

20

Notariua publicus skall ges tillf

ä

lle att yttra sig innan l

ä

ns­styrelsen utser en bitr

ä

dande notariua publicus. -

L

ä

nsstyrelsen skall f

ö

ra en f

ö

rteckning

ö

ver f

ö

rordnandena.

5  

§

 Notarius publicus skall inom sitt verksamhetsomr

å

de ta

upp protester enligt v

ä

xellagen (1932:130) och checklagen

(1932:131) och fullg

ö

ra de uppgifter som ankommer p

ä

 honom enligt

s

ä

rskilda best

ä

mmelser i andra f

ö

rfattningar.

L

ä

nsstyrelsen kam befria en notarius publicua fr

ä

n skyldigheten att ta upp protester.

6  

§

 Notarius publicus akall inom sitt verksamhetsomr

å

de vidare

g

å

 allm

ä

nheten till h

ä

nda med att

1.

bestyrka namnunderskrifter, avskrifter och andra uppgifter om inneh

å

llet i handlingar,

2.

n

ä

rvara som vittne d

å

 f

ö

rvaringsrum tillsluts eller 

ö

ppnas eller d

å

f

ö

rseglingar 

å

satts eller bryts,

J. kontrollera lotteridragningar och lotta ut eller makulera obligationer, aktier eller andra v

ä

rdehandlingar,

4.

efter annan kontroll eller unders

ö

kning avge f

ö

rklaringar om sina iakttagelser,

5.

ta upp f

ö

rklaringar om f

ö

rh

å

llanden av r

ä

ttslig eller ekonomisk betydelse och 

ö

verl

ä

mna s

å

dana f

ö

rklaringar till tredje man,

6.

bekr

ä

fta att en myndighet eller en person 

ä

r beh

ö

rig att vidta vissa tj

ä

nste

å

tg

ä

rder eller att n

å

gon har en viss tj

ä

nste­st

ä

llning eller kompetens eller 

ä

r beh

ö

rig att f

ö

retr

ä

da n

å

gon annan.

Prop. 1981/82:63

21

N

ä

r s

å

 kan ske, b

ö

r han ocks

å

å

ta sig att bestyrka 

ö

vers

ä

tt­ningar.

7 

§

 Notarius publicus f

å

r inte p

å

grund av 6 

§

 utf

ö

ra s

å

dant

1.

som 

ä

r f

ö

rbeh

å

llet myndigheterna,

2.

som beg

ä

rs huvudsakligen f

ö

r reklajn

ä

ndam

å

l eller

3.

som 

ä

r otillb

ö

rligt eller l

ä

tt kan utnyttjas p

ä

 ett otill-.: b

ö

rligt s

ä

tt.

3 

§

 Notarius publicus 

ä

r inte skyldig att

1.

ombes

ö

rja delgivning av handlingar,

2.

utf

ö

ra s

å

dant aom inte rimligen kan beg

ä

raa av honoin.

9 

§

 Notarius publicus skall fullg

ö

ra sitt uppdrag med redlig­het, noggranhet och opartiskhet.

Han f

å

r inte befatta sig med ett 

ä

rende, om det ang

å

r honom sj

ä

lv eller om n

å

gon annan s

ä

rskild omst

ä

ndighet f

ö

religger som 

ä

r

ä

gnad att rubba f

ö

rtroendet till hans opartiskhet.

F

ö

reskrifter om sekretess hos notariua publicus finns i sekretesslagen (1980:100).

10

Notarius publicus akall ha mottagning f

ö

r allm

ä

nheten minat en g

ä

ng i veckan, om inte l

ä

naatyrelaen beat

ä

mmer annat. 

'Åx  

han skyldig att ta upp protester, akall han under viss tid varje helg­fri daji utom l

ö

rdagar, midsomnarafton, julafton ooh ny

å

rsafton ta emot de v

ä

xlar och checkar som ges in till honom f

ö

r 

"pto-

test.

Notarius publicua adreaa ,  telefonnummer  och mottagninga­tid skall tillk

ä

nnages genom anslag i anslutning till mottagnings­lokalen. Han f

å

r beg

ä

ra att uppgifterna skall ansl

å

s p

å

 kommunens anslagstavla i den eller de kommuner d

ä

r han 

ä

r skyldig att verk­at

ä

lla f

ö

rr

ä

ttningar.

Prop. 1981/82:63

22

11 

§

 Notarius publicua skall f

ö

ra protokoll 

ö

ver verkst

ä

llda

f

ö

rr

ä

ttningar, om det beg

ä

rs eller om han finner att det beh

ö

vs

till framtida s

ä

kerhet.

Inneh

å

ller en annan f

ö

rfattning n

å

gon best

ä

mmelse som avviker fr

å

n f

ö

rsta stycket, g

ä

ller den best

ä

mmelsen.

F

ö

reskrifter om arkiv hos notarius publicus finns i allm

ä

nna arkivstadgan (l96l:590).

12 

§

 Notarius publicus har r

ä

tt att ta ut sk

ä

lig ers

ä

ttning

av den som anlitar honom.

F

ö

r en v

ä

xel- eller checkprotest utg

å

r ers

ä

ttning  med 60 kronor. Om protesten f

ö

ranleder reaekoatnader, har notariua publicua deaautom r

ä

tt till ak

ä

lig era

ä

ttning f

ö

r dem.

Ers

ä

ttningen skall antecknas p

ä

 s

ä

rskilt kvitto eller annan handling som tillst

ä

lls s

ö

kanden.

13 

§

 Notarius publicus f

å

r efter 

ö

verenskommelse med bitr

ä

dande

notarius publicus 

ö

verl

å

ta 

ä

t denne att verkst

ä

lla f

ö

rr

ä

ttningar.

Om det inte finns n

å

gon bitr

ä

dande notarius publicus som kan tj

ä

nstg

ö

ra n

ä

r notarius publicus 

ä

r ledig, pr

ö

var l

ä

nsatyrelaen fr

å

gan om ledigheten.

14 

§

 Eftt f

ö

rordnande aom notarius publicus eller bitr

ä

dande

notarius publicus upph

ö

r vid utg

å

ngen av den m

å

nad, under vilken

befattningshavaren fyller 67 

ä

r, eller ora han dessf

ö

rinnan

f

ö

rklaras omyndig eller f

ö

rs

ä

tts i konkurs. F

ö

r den som har

fyllt 67 

å

r kan f

ö

rordnandet dock f

ö

rl

ä

ngas med ett 

å

r i s

ä

nder,'

om det finns s

ä

rskilda sk

ä

l.

15 

§

 L

ä

nastyrelsen kan entlediga en notarius publicus eller

bitr

ä

dande notarius publicus, om han beg

ä

r det eller om han blir

ol

ä

mplig eller of

ö

rm

ö

gen att fullg

ö

ra uppdraget p

ä

 ett till­

fredsst

ä

llande s

ä

tt. I sistn

ä

mnda fall akall den f

ö

rordnade gea

tillf

ä

lle att yttra sig innan beslut fattas i 

ä

rendet.

Notarius publicus skall ges tillf

ä

lle att yttra sig innan en bitr

ä

dande notarius publicus entledigas.

Prop. 1981/82:63

23

16  

§    Avlider en  

notarius publicus eller upph

ö

r uppdraget av

n

å

gon annan anledning, akall protokoll och annat som h

ö

r till

uppdraget redoviaaa till l

ä

nastyrelsen inom en m

å

nad.

Len aom eftertr

ä

der notariua publicus har r

ä

tt att f

ä

 ut det som h

ö

r till uppdraget.

17  

§

 Notarius publicua och bitr

ä

dande  notariua publicus

skall l

ä

mna l

ä

nsstyrelsen de upplysningar om uppdrat som l

ä

ns­

styrelsen 

begär.

Denna f

ö

rordning tr

ä

der i kraft den

F

ö

rordnanden som notarius publicus eller ers

ä

ttare f

ö

r notariua publicua, vilka har meddelata f

ö

re ikrafttr

ä

dandet, skall fort­s

ä

tta att g

ä

lla enligt de nya best

ä

mmelsema. D

ä

rvid skall den eller de kommuner, som det 

ä

ldre f

ö

rordnandet avser, anses som den f

ö

rordnades verksamhetsomr

å

de enligt 1 

§

andra stycket andra meningen.

Prop.  1981/82:63

24

5 F

ö

rslag till

F

ö

rordning om 

ä

ndring i instruktionen-.

(1967:83) f

ö

r utrikesrepresentationen

Regeringen f

ö

reakriver att 40 

§

 instruktionen (1967:83) f

ö

r utrikesrepresentationen skall ha nedan amgivna lydelse.

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

40 

§

Orn binder ej möter enligt verksamhetslandels lag. äger chef för utlandsmyndighet, ambassadräd, legationsråd, förste anibassadsckre-terarc, förste legationssekreterare, ambassadsekreterare, legationssekre­terare, konsul, vicekonsul, förste utrikeskanslist eller utrikeskanslist verkställa varje förrättning som notarius publicus är behörig att före­taga i Sverige utoni upptagande av protest enligt växeliagen (1932: 130) eller checklagen (1932: 131). Även annan tjänsteman som tillhör den handläggande personalen får verkställa delgivning av stämning eller annan handling, bestyrka namnunderskrift, avskrift eller översättning samt bekräfta att någon har viss tjänsteställning eller kompelens eller är behörig att företräda annan eller att myndighet eller annan är behörig att företaga viss tjänsteåtgärd (legalisation).

I fr

å

ga om 

å

tg

ä

rd eller

I fr

å

ga om 

å

tg

ä

rd eller f

ö

rr

ä

tt­

f

ö

rr

ä

ttning som anges i

ning som anges i f

ö

rsta stycket

f

ö

rsta stycket 

ä

ger best

ä

m-

till

ä

mpas best

ä

Jmnelsema i 9 

§

melaeina i 11  gtadgan den

andra stycket f

ö

rordningen

20 november 1964 (nr 679) Q"

(1981:000) om notarius publicus.

notarius publicus motsvarande

till

ä

mpning.

Denna f

ö

rordning tr

ä

der i kraft den

"Senaste lydelse 1974:94-

Prop.  1981/82:63

25

1      INLEDNING

Notarius publicus 

ä

r en offentlig institution vars verkaamhet g

å

r ut p

å

 att man genom den akall kunna f

å

 ett officiellt bevia om viasa faktiaka f

ö

rh

å

llanden. Verksamheten ut

ö

vas av enskilda uppdragstagare aom l

ä

naatyrelsen utser. Tillsyn 

ö

ver verksam­heten ut

ö

vas av landets handelskamrar. F

ö

reskrifter om notarius publicus finns bl.a. i stadgan (1964:679, 

ä

ndrad senast 1980:902) om notarius publicus. Stadgan har beslutats av regeringen. Den bifogas i sin nu g

ä

llande lydelse aom bilaga.

Svenska handelskammarf

ö

rbundet har i en skrivelse den 28 maj

1978 till justitiedepartementet v

ä

ckt fr

å

gan om en 

ö

versyn av

reglema om notarius publicus. F

ö

rbundet har hemst

ä

llt att

den tillsynsplikt m.m. som 

å

ligger handelskamrama skall flyttas 

ö

ver till n

å

got annat organ. Med anledning av framst

ä

llningen har reformbehovet diskuterats vid ett sammantr

ä

de under v

å

ren

1979 mellan f

ö

retr

ä

dare f

ö

r justitiedepartementet och personer

med anknytning till praktisk notarius publicusverksamhet.

Under den fortsatta beredningen i departementet har konstaterats att tiet ocks

å

 p

å

 andra grunder finns anledning att se 

ö

ver best

ä

mmelsema om notarius publicus. Bl.a. bygger dessa best

ä

m­melser p

å

 att notarius publicus verksamhetaomr

å

de skall vara stad, en indelningsgrund som inte l

ä

ngre anv

ä

nds. Vidare moti­verar den nya regeringsformen (RF)

att best

ä

mmelsema ses 

ö

ver. Enligt RF kr

ä

vs n

ä

mligen numera lagst

ö

d f

ö

r att myndighetsut

ö

v­ning skall f

ä

ö

verl

å

tas till enskilda individer. Vidare kr

ä

va det i princip lagform f

ö

r att enakilda organisationer som handelskamrama skall kunna 

å

l

ä

ggas tillsynsplikt.

I denna promemoria l

ä

gg

ö

 fram f

ö

rslag till nya regler om notarius publicus. Promemorian har utarbetats inom jiistitie-departementets enhet f

ö

r lagstiftnings

ä

renden ang. stats- och f

ö

rvaltningsr

ä

tt. Samr

å

d har d

ä

rvid 

ä

gt rum med f

ö

retr

ä

dare

Prop. 1981/82:63

26

f

ö

r Stockholms handelskammare som i en promemoria den 23 mars 1981 har f

ö

reslagit att m

ö

jligheten b

ö

r pr

ö

vas att l

å

ta handels­kamrama utf

ö

ra en del av notarius publicus arbetsuppgifter.

Under beredningen i departementet har upplysningar om notarius publiucsverksamheten ocks

å

 inh

ä

mtats genom en enk

ä

t bland alla notarii publici i landet. Ett fr

å

geformul

ä

r st

ä

lldes samman ooh s

ä

ndes ut i november I98O. N

ä

rmare 90 % av de till­fr

å

gade har besvarat enk

ä

ten.

Prop. 1981/82:63

27

2      KORT HISTORIK

Den nu g

ä

llande notarius publicusstadgan av 

å

r I964 bygger

i allt v

ä

sentligt p

å

 en tidigare stadga i samma 

ä

mne fr

å

n

å

r 1945-

Denna g

å

r i ain tur tillbaka p

ä

 en 

ä

nnu 

ä

ldre stadga fr

å

n 

å

r 1

Ö

82.

Enligt 1882 

å

rs stadga var uppdraget regelm

ä

ssigt f

ö

renat med magistrats- eller kommunalborgm

ä

startj

ä

nst. I Stockholm g

ä

llde dock av 

å

lder en s

ä

rordning. D

ä

r uts

å

g handels- och sj

ö

farts-n

ä

mnden notariua publicus och d

ä

r arbetade han som en fri f

ö

re­tagare under 

ä

mbetsansvar.

1945 

ä

rs stadga bef

ä

ste skillnaden raellan Stockholm och 

ö

vriga st

ä

der. S

ä

rskilda f

ö

reskrifter gavs f

ö

r Stockholm efter delvis nya linjer. De nya f

ö

reskrifterna innebar att notariua publicus i Stockholm skulle tills

ä

ttas av 

ö

verst

ä

th

å

llar

ä

mbetet (l

ä

ns­styrelsen) och st

å

 under tillsyn av handels- och sj

ö

fartsn

ä

mnden. F

ö

r notarius publicus i Stockholm gavs ocks

å

 nya, detaljerade f

ö

reskrifter om kompetenskrav, ers

ä

ttare, delegering av arbets­uppgifter till ers

ä

ttare, ledighet ooh entledigande. F

ö

r notarii publici i andra st

ä

der 

ä

n Stockholm ans

å

gs liknande be­st

ä

mmelser inte erforderliga. I fr

ä

ga ora dessa befattningar ut­talades att man hade "att iakttaga de best

ä

mmelser sora g

ä

lla f

ö

r den tj

ä

nst varmed notarius publicusbefattningen f

ö

renats" (prop. 1945:6 s. 11).

1964 

å

rs stadga, slutligen, kom till som en f

ö

ljd av att magi­strats- och kommunalborgm

ä

starinstitutionema awecklades. Stads­domstolsutredningen fann i sitt bet

ä

nkande (SOU 196l:6 s. I69) att det efter den awecklingen inte var m

ö

jligt att beh

å

lla systemet med notarius publicussysslan f

ö

renad med allm

ä

n tj

ä

nst. D

ä

rf

ö

r f

ö

reslog utredningen att befattningen skulle tills

ä

ttas efter s

ä

rskilt f

ö

rordnande i st

ä

llet. D

ä

rvid kunde enligt utred­ningen stockho-lmsregleringen i 1945 

ä

rs stadga tj

ä

na som f

ö

re­bild.

Prop. 1981/82:63

28

Utredningens f

ö

rslag f

ö

rutsatte en 

ö

versyn av stadgan. 

Ö

versynen uppdrogs 

å

t domstolskommitt

é

n. I ett stencilerat bet

ä

nkande, som fogades till domstolskommitt

é

ns tryckta bet

ä

nkande (SOU 1963:56).ansl

ö

t sig kommitt

é

n till stadsdomstolsutredningens f

ö

rslag. Kommitt

é

n f

ö

reslog allts

å

 att den reglering som g

ä

llde f

ö

r Stockholm skulle till

ä

mpas ocks

ä

 p

å

ö

vriga st

ä

der med den j

ä

mkningen att handelskammaren skulle ut

ö

va 'handels- och sj

ö

farts­n

ä

mndens befogenheter i de st

ä

der som saknade handels- och sj

ö­

fartsn

ä

mnd. Kommitt

é

f

ö

rslaget remissbehandlades. Efter en hu-vud­sakligen redaktionell omarbetning av f

ö

rslaget inom justitie­departementet besl

ö

t regeringen den nu g

ä

llande notarius publicus­stadgan.

Prop.  1981/82:63

29

3      NUVARANDE F

Ö

RH

Å

LLANDEN

3.1    G

ä

llande best

ä

mmelser

Enligt 1964 

ä

rs stadga skall notarius publicus finnas i stad. L

ä

nsstyrelsen f

ö

rordnar notarius publicus och f

ö

r en f

ö

rteckning

ö

ver f

ö

rordnandena. L

ä

nsstyrelsen f

å

r f

ö

rordna mer 

ä

n en notarius publicus i samma stad eller besluta att notarius publicus inte skall finnas i viss stad. Till uppdraget f

å

r endast den f

ö

rordnas som 

ä

r svensk medborgare, 

ä

r myndig och inte f

ö

rsatt i konkurs, har avlagt juris kandidatexamen eller juristexamen, nar grunalig erfarennet av praictisk juridisk verksam­het  och har tillr

ä

cklig kunskap i engelska, franska och tyska spr

å

ken.

I 9 

§

 stadgan f

ö

reskrivs att notarius publicus 

ä

r skyldig att ta upp protest enligt v

ä

xellagen (1932:130) eller checklagen (1932:131). Protesten beskrivs i 44 

§

 v

ä

xellagen och 40 

§

 check­lagen som "en av offentlig myndighet uppr

ä

ttad handling". Dess 

ä

ndam

å

l 

ä

r - bortsett fr

å

n vissa opraktiska fall - att tj

ä

na sora ett bevis f

ö

r att betalning har uteblivit.

N

ä

rmare f

ö

reskrifter om protestf

ö

rr

ä

ttningar finns i 88-92 

§§ 

v

ä

xellagen resp. 66-70 

§§

 checklagen (f

ö

reskrifterna 

ä

ndrade senast 1964:666 ooh 1964:667). D

ä

r s

ä

gs bl.a. att protest tas upp av utm

ä

tningsmannen i orten eller av en s

ä

rskild f

ö

rr

ä

tt­ningsman, som l

ä

nsstyrelsen f

ö

rordnar, aamt att proteat 

ä

ven f

å

r tas upp, i stad av notarius publicus och p

ä

 landet av notarius publicus fr

ä

n n

ä

rmaste stad.

I prop. 1980/81:84 med f

ö

rslag till lag om inf

ö

rande av uts

ö

k­ningsbalken m.m. har f

ö

reslagits att ordet "utm

ä

tningsmannen" skall bytas ut mot "kronofogdemyndigheten" fr.o.m. den 1 januari 1982.

Prop. 1981/82:63

30

F

ö

reskrifterna i v

ä

xellagen inneb

ä

r liksom motsvarande f

ö

re­skrifter i 

ä

ldre lag (I88O 

å

rs v

ä

xellag) att protesten skall tas upp i aff

ä

rslokalen eller hemma i bostaden hos den som protesten g

ä

ller, dvs. i regel v

ä

xelbetalaren. 

Ä

r han inte an­tr

ä

ffbar, f

ä

r protesten i st

ä

llet tas upp vid aff

ä

rslokalen eller bostaden. Om han saknar aff

ä

rslokal p

ä

 orten d

ä

r v

ä

xeln skall betalas, om bostadsadressen inte 

ä

r k

ä

nd och ora f

ö

rr

ä

tt­ningsmannen inte heller kan f

ä

reda p

ä

 den genom att v

ä

nda sig till polisen, kan protesten tas upp i princip var som helst inom f

ö

rr

ä

ttningsraannens verksamhetsomr

å

de. Det som har sagts nu g

ä

ller dock bara "d

ä

r ej annat 

ö

verenskoraraits". Har partema i v

ä

xelf

ö

rh

å

llandet koramit 

ö

verens om platsen f

ö

r protestf

ö

rr

ä

tt­ningen, g

ä

ller allts

å

 den 

ö

verenskommelsen framf

ö

r f

ö

reskrifterna om hembes

ö

k m.m. (jfr NJA 

II 

1932 s. 601 och Aubert, Den nordiske vexelret, K

ö

penhamn 1882 s. 226). V

ä

xelprotestf

ö

rr

ä

ttaren eller en f

ö

ljeslagare till honom m

ä

ste ha med sig originalv

ä

xeln vid f

ö

rr

ä

ttningen. 

Ä

r det f

ö

rr

ä

ttningsmannen som f

ö

r med sig hand­lingen, skall han i regel anses bemyndigad att ta emot betalning f

ö

r v

ä

xelinnehavarens r

ä

kning.

I st

ä

der d

ä

r det finns en s

ä

rskild protestf

ö

rr

ä

ttare kan l

ä

ns­styrelsen befria notarius publicus fr

ä

n hans skyldighet att ta upp protester.

I f

ö

rbig

å

ende skall h

ä

r erinras

om det f

ö

rbud f

ö

r kreditgivare

att i vissa fall ta emot v

ä

xlar

som inf

ö

rdes 1974 till konsu­

ment emas skydd. F

ö

rbudet 

ä

r nu

inskrivet i 11 

§

 konsiimentkredit-

lagen (1977:98l).

I 9 

§

 stadgan f

ö

reskrivs vidare att notarius publicus 

ä

r skyldig att inora staden f

ö

reta "andra f

ö

rr

ä

ttningar" som ankommer p

ä 

honom enligt lag eller annan f

ö

rfattning. Men han 

ä

r inte skyl­dig, s

ä

gs det uttryckligen, att ombes

ö

rja delgi-vning av st

ä

mning eller andra handlingar. Enligt 24 

§

 delgi-vningslagen (1970:428) skall dock intyg av honora g

ä

lla som fullt bevis f

ö

r att delgiv­ning har skett p

ä

 det s

ä

tt som anges i intyget. Delgivningslagen f

ö

ruts

ä

tter allts

å

att notarius publicus f

å

r 

å

ta sig uppdrag som har med delgi-vning att g

ö

ra. ,

Prop. 1981/82:63

31

De "andra f

ö

rr

ä

ttningar" som notarius publicus 

ä

r skyldig att f

ö

reta regleras i flera olika f

ö

rfattningar enligt f

ö

ljande:

F

ö

rfattning

10 

§

 lags

ö

kningslagen (1946:808)

F

ö

rr

ä

ttning

N

ä

rvaro vid erk

ä

nnande av under­skrift

6 

§

 kung

ö

relsen (1947:847, omtryckt 1975:306) med viaaa beat

ä

mmelaer r

ö

rande till

ä

mp­ningen av lagen den 20 decem­ber 1946 (nr 817) ora bevis­upptagning vid utl

ä

ndsk dom­stol

Bestyrkande av 

ö

vers

ä

ttning

29 

§

 st

ä

mpelskattelagen (1964:308, omtiyckt 1979:1060)

Intyg om lotteri

3 

§

 lagen (1974:744) ora verkst

ä

llighet av utl

ä

ndsk dom som meddelata enligt vissa internationella j

ä

mv

ä

gsf

ö

rdrag m.m.

Bestyrkande av 

ö

vers

ä

ttning

17 kap. 7 

§

 aktiebolags­lagen ,(1975:1385)

N

ä

rvsiro vid verkst

ä

lliet av bolagsst

ä

mmobealut om uppdel­ning av aktiekapitalet p

å

fria och bundna aktier

Ora f

ö

rr

ä

ttningen kan f

ö

retaa inom ataden, skall notariua publicus i 

ö

vrigt, enligt 10 

§

 i stadgan, p

å

anmodan bestyrka namnunder­skrift, avskrift och annan uppgift om inneh

å

llet i f

ö

retedd handling, n

ä

rvara som vittne vid tillslutande eller 

ö

ppnande av f

ö

rvaringsrum eller vid 

å

s

ä

ttande eller borttagande av f

ö

r­segling, kontrollera lotteridragningar och verkst

ä

lla utlottning av obligationer, aktier eller andra v

ä

rdehandlingar, eljest efter kontroll eller unders

ö

kning avge f

ö

rklaring om vad han

Prop. 1981/82:63

32

har iakttagit, ta upp f

ö

rklaring om f

ö

rh

å

llande av r

ä

ttslig eller ekonomisk betydelse ooh l

ä

mna 

ö

ver s

å

dan f

ö

rklaring till tredje man samt bekr

ä

fta att myndighet eller person 

ä

r beh

ö

rig att f

ö

reta visa tj

ä

nste

å

tg

ä

rd eller att n

å

gon intar viss tj

ä

nste­st

ä

llning, innehar viss kompetens eller 

ä

r beh

ö

rig att f

ö

retr

ä

da annan. N

ä

r s

å

 kan ske, b

ö

r notarius publicus ocks

å

ä

ta sig att bestyrka riktigheten av 

ö

vers

ä

ttning. Till skillnad fr

ä

n vad som g

ä

ller i fr

ä

ga om skyldigheten att protestera v

ä

xlar och checkar, omfattar f

ö

rr

ä

ttningsskyldigheten enligt 10 

§ 

endast f

ö

rr

ä

ttningar inom staden. Notarius publicus 

ä

r emeller­tid beh

ö

rig att verkst

ä

lla f

ö

rr

ä

ttningar enligt den paragrafen ocks

å

 utanf

ö

r staden.

Notarius publicus f

å

r inte p

å

 grund av vad som stadgas i 10 

§ 

handl

ä

gga 

ä

renden som ankommer p

ä

 s

ä

rskild myndighet eller inr

ä

tt­ning eller som 

ä

r av s

ä

dan beskaffenhet att hans medverkan inte kan anses tillb

ö

rlig.

Notarius publicus har r

ä

tt till sk

ä

lig era

ä

ttning f

ö

r de uppdrag som han utf

ö

r. F

ö

r v

ä

xel- eller checkprotest f

ö

reskriver stadgan

ett standardiserat ers

ä

ttningsbelopp, f.n. 60 kr., j;imte rese­ers

ä

ttning enligt de grunder som l

ä

nsstyrelsen fastst

ä

ller.  I 

ö

vrigt

ä

r ers

ä

ttningsr

ä

tten inte bunden av n

å

gon taxa eller andra best

ä

mmelser.

Stadgan inneh

å

ller dessutom detaljerade f

ö

reskrifter om ers

ä

ttare  (bitr

ä

dande notarius publicus), om vikarie f

ö

r er­s

ä

ttaren,ora tills

ä

ttningsf

ö

rfarandet, om j

ä

v, ora tj

ä

nstelokal och expeditionstider, om protokollf

ö

ring och aktbildning, om delegering av arbetsuppgifter till ers

ä

ttaren och om upph

ö

rande av och entledigande fr

ä

n uppdraget. Detta upph

ö

r vid utg

å

ngen av den m

å

nad under vilken befattningshavaren fyller 67 

å

r. Dess­f

ö

rinnan skall l

ä

nsstyrelsen entlediga befattningshavaren, om han blir ol

ä

mplig eller till f

ö

ljd av sjukdom, vanf

ö

rhet eller lyte of

ö

rm

ö

gen att fullg

ö

ra uppdraget p

ä

ett tillfredsst

ä

llande

Prop. 1981/82:63

33

s

ä

tt. Innan l

ä

nsstyrelsen beslutar om entledigande, skall l

ä

ns­styrelsen l

ä

rana befattningshavaren tillf

ä

lle att yttra aig.

Slutligen tar stadgan upp best

ä

mmelser om tillsyn. Den auk­toriserade handelskammare, i vars distrikt staden 

ä

r bel

ä

gen, skall vaka 

ö

ver att notarius publicus och era

ä

ttare f

ö

r honom fullg

ö

r sina skyldigheter.  P

ö

r s

å

dant 

ä

ndam

å

l f

å

r handelskaimia-ren fordra in upplysningar fr

ä

n dem om f

ö

rh

å

llanden som r

ö

r upp­draget. Vid tvist mellan notarius publicus och hans ers

ä

ttare skall handelskammaren f

ö

rs

ö

ka f

ö

rlika dem. L

ä

nsstyrelsen skall h

ö

ra handelskammaren i fr

å

gor som r

ö

r f

ö

rordnande, entledigande, grunderna f

ö

r reseera

ä

ttning vid protestf

ö

rr

ä

ttning m.m.

F

ö

reskrifter ora sekreteaa och arkiv    hoa notariua publicus finns i 1 kap. 8 

§

ooh 9 kap. 9 

§

 sekretesslagen (1980:100, om­tryckt 1980:880) resp. 2 

§

 allm

ä

nna arkivstadgan (1961:590, senaste lydelse av 2 

§

 1964:744). F

ö

reskrifterna inneb

ä

r att notarius publicus 

ä

r likst

ä

lld med en myndighet n

ä

r det g

ä

ller till

ä

mpningen av dessa f

ö

rfattningar.

Notarius publicusbefattningama 

ä

r traditionellt knutna till begreppet stad. Det begreppet anv

ä

nds inte l

ä

ngre som en officiell indelningsgrund. Hur begreppet nu skall tydas i r

ä

ttstill

ä

mpningen framg

å

r av lagen (1969:780) med anledning av inf

ö

rande av enhetlig kommunbeteckning, m.m. Enligt denna lag skall f

ö

reskrifter i lag eller annan f

ö

rfattning om stad i forts

ä

ttningen avse kommun, som helt eller delvis best

å

r av omr

å

de vilket tidigare utgjorde stad.

Enligt 40 

§

instruktionen (1967:83, 

ä

ndrad senast 1974:94) f

ö

r utrikesrepresentationen f

ä

r vissa tj

ä

nstem

ä

n vid svenska utlands­myndigheter verkst

ä

lla irarje f

ö

rr

ä

ttning som notarius publicus 

ä

r beh

ö

rig att f

ö

reta i Sverige utom protestf

ö

rr

ä

ttningar, om hinder inte m

ö

ter enligt verksamhetslandets lag. Instniktionen inneh

å

ller vidare en h

ä

nvisning till den paragraf i notarius publicusstadgan som handlar om j

ä

v.

3 

Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 63

Prop. 1981/82:63

34

Kung

ö

relsen (1964:680, 

ä

ndrad senast 1980:903) med n

ä

rmare f

ö

reskrifter om s

ä

rskild f

ö

rr

ä

ttningsman f

ö

r upptagande av protest inneh

å

ller i hu-vudsak f

ö

ljande best

ä

mmelser. N

ä

r l

ä

ns­styrelsen f

ö

rordnar en s

ä

rskild f

ö

rr

ä

ttningsman skall l

ä

nsstyrel­sen ange en eller flera kommuner eller ett annat omr

å

de d

ä

r den f

ö

rordnade 

ä

r beh

ö

rig och ocks

å

 skyldig att efter framst

ä

llning ta upp v

ä

xel- eller checkprotest. Liksom notarius publicus har den s

ä

rskilt f

ö

rordnade protestf

ö

rr

ä

ttaren r

ä

tt till ers

ä

ttning med 60 kr. j

ä

mte reseers

ä

ttning enligt de grunder som l

ä

ns­styrelsen fastst

ä

ller. Dessutom har han r

ä

tt att uppb

ä

ra 10 kr. f

ö

r avskrift av f

ö

rr

ä

ttningsprotokoll, n

ä

r avskriften utf

ä

rdas utan samband med f

ö

rr

ä

ttningen. L

ä

nsstyrelsen skall se till att f

ö

rr

ä

ttningsmannen fullg

ö

r sina f

ö

rfattningsenliga skyldigheter.

F

ö

r v

ä

xel- eller checkprotest som tas upp av kronofogdemyndig­heten utg

å

r avgift enligt expeditionskung

ö

relsen (1964:618, omtryckt 1976:383, 

ä

ndrad senast 1980:948) dels med 60 kr., f

ö

r sj

ä

lva protesten, dels med ytterligare 20 kr. f

ö

r varje per­son som f

ö

rr

ä

ttningsmannen bes

ö

ker. I expeditionskung

ö

relsen erinras om de s

ä

rskilda avgiftsbest

ä

mmelser som g

ä

ller f

ö

r expe­dition utf

ä

rdad av notarius publicus eller s

ä

rskild f

ö

rr

ä

ttnings­raan f

ö

r upptagande av protest.

P

ä

 grund av penningv

ä

rdets fall brukar de avgifter som regleras genom expeditionskung

ö

relsen h

ö

jas schablonm

ä

ssigt tid efter annan. P

ä

 liknande s

ä

tt har ocks

ä

de ers

ä

ttningar h

ö

jts som f

ö

reskrivs i notarius publicusstadgan och kung

ö

relsen med n

ä

r­mare f

ö

reskrifter om s

ä

rskild f

ö

rr

ä

ttningsman f

ö

r upptagande av protest. Ers

ä

ttningarna h

ö

jdes senast den 1 januari I98I.

Prop.  1981/82:63

35

3.2    Verksamhetens omfattning

Notarius publicus finns nu 1~115, dvs. i omkring 40 % av landets 279 kommuner. I n

å

gra kommuner (Uppsala, K

ö

ping, Sandviken) 

ä

r uppdraget dubblerat. Och i en kommun (Stockholm) finns fyra notarii :'public i.' Sammanlagt finns allts

å

 121 notarii publici- f

ö

rdelade p

å

115 kommuner.

.'Lntalet notarii publici per l

ä

n varierar som framg

å

r av f

ö

ljande tabell fr

å

n en till tolv:

L

ä

n     -Antal

AB

12

C

3

D

6

E

6

F

7

G

2

H

6

I

1

K

4

L

4

M

9

N

4

0

6

P

6

R

7

S

6

T

4

U

5

W

5

X

5

Y

5

Z

1

AC

2

BD

-5

Omkring 40  av uppdragstagarna 

ä

r privatpraktiserande advokater. N

ä

stan lika m

å

nga

ä

r kommunjurister o.dyl. I 

ö

-vrigt best

å

r k

å

ren med f

å

 undantag av statstj

ä

nstem

ä

n som domare, 

å

klagare och polis­m

ä

stare.

Med ledning av den enk

ä

t som justitiedepartementet har gjort kan f

ö

ljande uppgifter l

ä

mnas ora notarius publicus verksamhet.

De flesta notarii publici 

ä

gnar uppdraget mindre 

ä

n tio timmar i m

å

naden.Dessa notarier 

ä

r verkssimma i mindre ooh medelstora kom-

Prop. 1981/82:63

36

muner.Antalet f

ö

rr

ä

ttningar som de verkst

ä

ller 

ä

r ringa.Det vari­erar mellan n

å

got tiotal och n

å

got htmdratal per befattningshavare och 

å

r. Gro-vt r

ä

knat har tre av fyra notarii publici i denna grupp uppdraget som en bisyssla vid sidan av en koimnunal eller statlig anst

ä

llning, medan den fj

ä

rde 

ä

r en privatpraktiserande advokat.

I storstadsregionerna 

ä

r f

ö

rh

ä

llandet ett annat. D

ä

r 

ä

r notarius publicus mestadels en advokat som delvis baserar sin r

ö

relse p

ä

 uppdraget. I n

å

gra fall 

ä

r detta advokatens enda eller hu-vud-sakliga syssla. Antalet f

ö

rr

ä

ttningar i storst

ä

derna 

ä

r ocks

å 

betydande. Som mest kan antalet uppg

å

 till mellan 2 000 och 3 000, i n

ä

got fall (Malm

ö

) till n

ä

ra 5 000 per befattnings­havare och

ä

r.

Fast

ä

n advokaterna utg

ö

r bara 40 % av notarius publicusk

ä

ren, svarar de f

ö

r en dominerande del av det totala antalet notarius publicusf

ö

rr

ä

ttningar i landet.

De avgjort vanligaste f

ö

rr

ä

ttningarna 

ä

r bestyrkanden av namn­teckningar och 

ö

vers

ä

ttningar och bekr

ä

ftelser av tj

ä

nstest

ä

ll­ningar o.dyl. S

å

dana bestyrkanden och bekr

ä

ftelser anses ofta n

ö

dv

ä

ndiga vid utlandskontakter (internationella adoptioner, export- och importaff

ä

rer, svensk f

ö

retagsetablering i tredje v

ä

rden, invandramas f

ö

rbindelser med sina heml

ä

nder m.m.). Denna typ av 

ä

renden tenderar snarast att 

ö

ka i antal.

De tidigare mycket vanliga v

ä

xelprotesterna har d

ä

remot minskat i antal p

ä

 senare 

å

r. Men de f

ö

rekommer fortfarande allm

ä

nt. I storstadsomr

å

dena 

ä

r antalet protester ocks

å

 betydande. De fyra notarii publici som har kontor i Stockholms kommun protes­terar sammanlagt 

ö

ver 1 500 v

ä

xlar om 

å

ret. Inte bara svenska utan ocks

ä

 utl

ä

ndska v

ä

xlar f

ö

rekommer.

Checkprotester f

ö

rekommer s

ä

llan eller aldrig.

S

ä

rskilt f

ö

rordnade f

ö

rr

ä

ttningsm

ä

n f

ö

r upptagande av protester finns i praktiskt taget alla kommuner utom i Blekinge l

ä

n och Stockholms kommun. Deras sammanlagda antal 

ä

r n

ä

ra 700.

M

ö

jligheten att bli befriad fr

å

n skyldigheten att ta upp protester d

ä

r det finns en s

ä

rskild protestf

ö

rr

ä

ttare utnyttjas av omkring

Prop. 1981/82:63

37

15 

io

av de notarii publici som har besvairat rundfr

å

gan. M

ö

jlig­heten utnyttjas i bl.a.[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

,[REDACTED_EFTERNAMN] och Uppsala.

Bland de notarii publici som inte 

ä

r befriade fr

å

n protest-f

ö

rr

ä

ttningsskyldigheten varierar antalet protester fr

å

n flera hundra (Stockholm, G

ö

teborg) till n

ä

got tiotal eller mindre per befattningshavare och 

å

r. Variationen beror fr

ä

mst men inte en­bart p

å

 att protestema 

ä

r f

ä

rre p

å

 mindre orter 

ä

n p

ä

 st

ö

rre. En annan bidragande faktor har redan n

ä

mnts, n

ä

mligen den att s

ä

rskilda protestf

ö

rr

ä

ttare saknas i bl.a. Stockholms komnjun. H

ä

r b

ö

r ocks

å

n

ä

mnas sedv

ä

njan i Link

ö

ping att endast kronofogde­myndigheten tar upp protester d

ä

r.

I andra kronofogdedistrikt f

ö

rekommer det tv

ä

rtom att myndigheten under hand h

ä

nvisar de v

ä

xelinnehavare som h

ö

r av sig dit att v

ä

nda sig till notarius publicus eller n

å

gon s

ä

rskild protestf

ö

r­r

ä

ttare i st

ä

llet. En notariua publicua (Borl

ä

nge) 

ä

r f.

ö

. krono­fogde. Det f

ö

rekommer ocks

å

 att kronofogden eller n

å

gon annan befattningshavare vid en kronofogdemyndighet f

ö

rordnas till bi­tr

ä

dande notarius publicus (Landskrona) eller s

ä

rskild protest­f

ö

rr

ä

ttare (bl.a. Liding

ö

, Borl

ä

nge och Mora). I sj

ä

lva verket torde kronofogdemyndigheterna ta upp bara en mindre del av det sammanlagda antalet v

ä

xelprotester i landet. Hos flera krono­fogdemyndigheter f

ö

rekommer protest

ä

rendena praktiskt taget bara i semestertider.

Det protestf

ö

rfarande med hembes

ö

k, efterforskningar hos polisen .11.m. som v

ä

xellagen anvisar till

ä

mpar de flesta notarii publici bara i undantagsfall. V

ä

xlar formuleras n

ä

mligen normalt s

å

att de skall betalas i en viss bank (s.k. bankv

ä

xlar). I praxis anses det d

ä

som 

ö

verenskommet eller underf

ö

rst

å

tt att ocks

ä

 protesten skall tas upp i banken (jfr uttrycket "d

ä

r ej annat 

ö

verens­kommits" i 89 

§

 v

ä

xellagen). P

å

å

tskilliga orter, i synnerhet 1 Skaraborgs l

ä

n, f

ö

rordnas f

ö

ljaktligen banktj

ä

nsteman till a

ä

rskilda protestf

ö

rr

ä

ttare.

P

å

 andra orter 

ä

r det notarius publicua som protesterar bank­v

ä

xlarna. P

å

ett par mindre orter med f

å

 protest

ä

renden (Ljungby, Askersund) g

ö

r han det genom att inst

ä

lla aig i banklokalen eller, n

ä

r den 

ä

r st

ä

ngd, vid dess d

ö

rr.

Prop. 1981/82:63

38

Det utan tvivel vanligaate tillv

ä

gag

å

ngss

ä

ttet n

ä

r  notarius publicus protesterar bankv

ä

xlar

ä

r dock att han i samf

ö

rst

å

nd med v

ä

xelinnehavaren, som praktiskt taget alltid 

ä

r banken, proteste­rar v

ä

xeln p

å

aitt eget kontor. S

å

 g

ä

r det t.ex. n

ä

stan alltid till i Stockholms koraraun.F

ö

rf

ä

randet med bes

ö

k till

ä

mpas d

å

bara i det mindre vanliga fallet att v

ä

xeln inte skall betalas i bank. I s

å

 fall h

ä

nder det att notarius publicus f

ö

rst f

ä

ster in­givarens uppm

ä

rksarahet p

ä

 att f

ö

rr

ä

ttningen kommer att medf

ö

ra kostnader f

ö

r taxiresor. P

å

pekandet leder ibland till att in­givaren

å

terkallar protesten.

Ä

ven om bankv

ä

xlarna allts

å

 dominerar, tar somliga notarii publici upp ett inte obetydligt antal protester vid hembes

ö

k eller bes

ö

k i n

å

gon annan kontorslokal 

ä

n sin egen (s.k. bes

ö

ks­v

ä

xlar eller 

å

kare).

Notarius publicus i G

ö

teborg t.ex., som protesterar sajmnanlagt ca 450 v

ä

xlar om 

å

ret, handl

ä

gger oa en tredjedel av 

ä

rendena p

ä

detta s

ä

tt. .Andra notarii publici som protesterar ett mindre antal v

ä

xlar per 

ä

r men sora har en j

ä

mf

ö

relsevis h

ö

g andel bes

ö

ksv

ä

xlar finns i Sundbyberg (40 protester, regelm

ä

ssigt bes

ö

ksv

ä

xlar), Nacka (24 protester, mest bes

ö

ksv

ä

xlar), S

ö

dert

ä

lje (50 protester, en fj

ä

rdedel bes

ö

ksv

ä

xlar), Halmstad (84 protester, en fj

ä

rdedel bes

ö

ksv

ä

xlar), Bor

å

s (130 protester, en femtedel bes

ö

ksv

ä

xlar) och Karlstad (35 protester, en tredjedel bes

ö

ks­v

ä

xlar).

Som j

ä

mf

ö

relse kan n

ä

mnas statistiken hos den kronofogdemyndig­het sora torde protestera flest v

ä

xlar av alla kronofogdemyndig­heter i landet, n

ä

mligen kronofogdemyndigheten i Link

ö

ping. D

ä

r protesteras 

å

rligen ca 50 v

ä

xlar varav ungef

ä

r h

ä

lften bes

ö

ks­v

ä

xlar.

Andra notarius publicusf

ö

rr

ä

ttningar 

ä

n de nu n

ä

mnda

ä

r typiskt sett ovanliga eller f

ö

rekommer inte alls utom i storstads­omr

å

dena. Att notarius publicus 

ä

r n

ä

rvarande som vittne (t.ex. d

å

 ett bankfack ryms ut d

ä

rf

ö

r att fackinnehavaren inte har betalat bankfacksavgiften), medverkar vid lotteridragningar eller delger skuldsatta personer betalningsuppraaningar enligt konkurs­lagen (1 kap. 4 

§

) 

ä

r dock p

ä

sina h

å

ll vanligt ocks

å

 utanf

ö

r storst

ä

derna.

Prop. 1981/82:63

39

Enligt svaren p

å

enk

ä

ten 

ä

r det d

ä

remot n

ä

stan p

å

alla h

å

ll ovanligt att notarius publicus medverkar med kontroller eller unders

ö

kningar i saraband med reklamkampanjer. Det 

ä

r endast ett par notarii publici (Stockholm) som har svarat att det 

ä

r vanligt.

Enk

ä

ten ger inte vid handen att n

å

gon av de arbetsuppgifter som n

ä

rans i stadgan inte f

ö

rekoramer alls.

Ibland h

ä

nder det att n

ä

got politiskt parti som vill registrera ain partibeteckning hos riksskatteverket v

ä

nder sig till notarius publicus f

ö

r att f

ä

ett intyg om antalet medlemmar i partiet (jfr SOU 1980:45 s. 109). I prop. 198o/8l:170 har emellertid f

ö

reslagits en 

ä

ndring i -vallagen som inneb

ä

r att behovet av s

å

dana intyg kommer att minska.

Prop. 1981/82:63

40

4      ALLM

Ä

N MOTIVERING

4.1    Notarius publicus uppgifter m.m.

Notariella bestyrkanden och bekr

ä

ftelser 

ä

r ibland n

ö

dv

ä

ndiga i utlandet ooh f

ö

rekommer d

ä

rf

ö

r ocks

å

 h

ä

r i landet i bl.a. exportindustrins verksamhet. Man v

ä

nder sig d

ä

 i allm

ä

nhet till notarius publicus som 

ä

r en internationellt v

ä

lk

ä

nd institution. Notariua publicus anlitas ocks

ä

 traditionellt f

ö

r vissa andra uppgifter inom aff

ä

rsv

ä

rlden, fr

ä

mst v

ä

xelprotester.

Med tiden har nya kategorier av klienter tillkommit. En viktig ' klientkategori 

ä

r numera, vid sidan av handelns- och industrins folk, de svenska familjer som vill adoptera utl

ä

ndska bam ooh som d

ä

rf

ö

r beh

ö

ver f

ä

 uppgifter i adoptionshandlingama bestyrkta eller bekr

ä

ftade. En annan ny grupp 

ä

r invaindrama som t.ex.  beh

ö

ver f

å

 sina namnteckningar officiellt bestyrkta p

å

 inbjud­ningsbrev till anf

ö

rvanter i utlandet (

ö

ststater).

Allm

ä

nt kan s

ä

gas att den verksamhet som notarius publicus nu "bedriver tillgodoser s

å

dana praktiska behov att den i hu-vudsak m

ä

ste beh

ä

llas under 

ö

versk

å

dlig tid i en eller annan form.

Den nuvarande verksamhetsformen har satts i fr

å

ga av Stockholms handelskammare. Handelskammaren har i sin promemoria beg

ä

rt att det skall pr

ö

vas om de uppgifter som notarius publicus har och som r

ö

r n

ä

ringslivet kan f

å

 utf

ö

ras ocks

å

 av handelskamrama. I promemorian heter det vidare:

En rad av notarius publicus uppgifter har karakt

ä

r av service 

å

t n

ä

ringslivet. H

ä

r kan n

ä

mnas olika typer av intyg, bestyrkande av riktigheten av urkunder, bestyrkande av riktigheten av 

ö

ver­s

ä

ttningar, bestyrkande av firmateckning m.m.

Inom handelskamrama finns stor kompetens f

ö

r handl

ä

ggning av dylika fr

å

gor. Handelskamrama 

ä

r auktoriserade av Kungl.Maj :t/ regeringen och intar ett slags halvofficiell st

ä

llning i samh

ä

llet. M

ä

nga av handelskamramas uppgifter 

ä

r likartade de som f.n. 

å

ligger notarius publicus. H

ä

r kan n

ä

mnas itf

ä

rdande av ursprungs-certifikat, utf

ä

rdande av intyg, utf

ä

rdande av cameter m.m. F

ö

re­tagen har stor vana vid att v

ä

nda sig till handelskamrama i. olika fr

å

gor av servicekarakt

ä

r. Let vore av stort praktiskt v

ä

rde f

ö

r f

ö

retagen om handelskamrama i samband med utf

ä

rdande av intyg, bestyrkande av olika slag av handlingar ra.m. kunde vara f

ö

retagen

Prop. 1981/82:63

41

behj

ä

lpliga med vissa av de uppgifter av likartad karakt

ä

r som nu handl

ä

ggs av notarius publicus.

Handelskamramas sj

ä

lvst

ä

ndiga st

ä

llning gentemot andra orga­nisationer och gentemot samh

ä

llet i 

ö

-vrigt inneb

ä

r ocks

ä

att handelskamrarna ses som en l

ä

mplig f

ö

rmedlare n

ä

r det g

ä

ller kontakter raed myndigheter m.ra.

Ä

ven statliga ooh kommunala myn­digheter har ofta anledning att anlita handelskamrama.

Handelskamrama har s

å

som institution gott renomm

é

 utomlands. I de flesta l

ä

nder finns handelskammare, sora i vissa fall har karakt

ä

r av statliga organ. 

Ä

ven de svenska handelskamrama 

ä

r v

ä

l k

ä

nda utomlanda.

Starka sk

ä

l talar s

å

lunda f

ö

r att en betydande del av de uppgifter som f.n. 

å

ligger notarius publicua 

ä

ven kan handhaa av handela-kararama. 

Ä

ven organisationsm

ä

ssigt 

ä

r handelskamrama v

ä

l l

ä

mpade f

ö

r handhavande av s

å

dana uppgifter.

Med anledning av handelskararaarens framst

ä

llning b

ö

r betonas att g

ä

llande best

ä

mmelser inte hindrar att handelskamrama som s

å

dana kan g

ä

n

ä

ringsidkare till h

ä

nda med olika intyg, be­styrkanden och bekr

ä

ftelser ocks

å

i de fall d

ä

 notarius publicus 

ä

r skyldig att st

å

till tj

ä

nst med 

å

tg

ä

rden. Om handelskamrama befrias fr

ä

n sin tillsynsuppgift (jfr avsnitt 4.41 det f

ö

ljande), m

ö

ter det inte heller n

å

got hinder att anst

ä

llda hos handels­kamrama f

ö

rordnas till notarii publici. Tv

ä

rtom m

å

ste den praktiska erfarenheten fr

ä

n en s

ä

dan anst

ä

llning i m

å

nga fall vara en v

ä

rdefull merit i konkurrensen om uppdraget.

I sammanhanget m

å

ste ocks

å

 uppm

ä

rksammas att notarius publicus­verksamheten i m

ä

nga mindre kommuner 

ä

r av ringa omfattning men att den ocks

ä

 d

ä

r tillgodoser angel

ä

gna behov. P

ä

sina h

å

ll 

ä

r uppdraget tydligen varken s

ä

rskilt eftertraktat eller inkomst­bringande. Ibland har det visat sig sv

å

rt att bes

ä

tta uppdraget raed en kompetent person. Ora verksaraheten splittras p

å

 flera organ, 

ä

r det fara v

ä

rt att rekryteringssv

å

righetema 

ö

kar s

å

 att allm

ä

nheten eller en del av den f

ä

r sin service f

ö

rs

ä

mrad. Prin­cipiella sk

ä

l talar ocks

ä

 mot att uppdrag som notarius publicus l

ä

ranas till andra 

ä

n fysiska personer.

Prop. 1981/82:63

42

Sammanfattningsvis b

ö

r man allts

å

 avst

å

 fr

ä

n att genom lag eller f

ö

rordning l

ä

gga n

å

gra av notarius publicus arbetsuppgifter p

ä 

handelskamrama.

Inte heller i 

ö

vrigt torde det vara motiverat att sakligt 

ä

ndra de grundl

ä

ggande reglerna om verksamhetsformen och arbetsuppgiftema. Kronofogdeorganisationens tillkomst och det sjunkande antalet v

ä

xelprotester aktualiserar visserligen fr

å

gan om uppgiften att vara protestf

ö

rr

ä

ttare beh

ö

ver ligga kvar p

ä

notarius publicus. Protestema 

ä

r emellertid p

å

 sina h

å

ll fortfarande s

å

m

ä

nga att en 

ö

verf

ö

ring av dem till kronofogdemyndigheterna skulle belasta dessa redan h

å

rt anstr

ä

ngda myndigheter p

å

 ett ol

ä

mpligt s

ä

tt. Bankerna har ooks

å

 i stor utstr

ä

ckning vant sig vid att g

å

 till notarius publicus med sina v

ä

xlar.

En t

ä

nkbar l

ö

sning som har f

ö

rts fram i samband med enk

ä

ten 

ä

r att man skiljer notarius publicusuppdraget fr

å

n protestf

ö

rr

ä

ttar-sysslan raen samtidigt l

å

ter de notarii publici som s

ä

ö

nskar . f

å

 f

ö

rordnanden sora s

ä

rskilda protestf

ö

rr

ä

ttare. En s

å

dan 

ä

ndring b

ö

r eraellertid inte heller genomf

ö

ras. De flesta som har besvarat enk

ä

ten vill n

ä

mligen beh

å

lla protest

ä

rendena eller menar att saken f

ö

r deras del 

ä

r likgiltig eftersom deaaa 

ä

renden numera 

ä

r a

å

 f

å

.

V

ä

xellagens regler om f

ö

rfarandet vid protestf

ö

rr

ä

ttningar har best

å

tt i hu-vudsak of

ö

r

ä

ndrade i 100 

ä

r. De var sannolikt f

ö

r­

å

ldrade redan n

ä

r 1945 

ä

rs notariua publicuastadga kom till (prop. 1945:6 s. 19 och 24). Det st

å

r nu klart att praxis vid protestf

ö

rr

ä

ttningar har avl

ä

gsnat sig l

å

ngt fr

ä

n lagtexten. Praxis 

ä

r inte heller enhetlig och inneb

ä

r p

ä

 flera h

å

ll i landet ett inte obetydligt rpsurssl

ö

seri i form av ett f

ö

ga meningsfullt kringresande med v

ä

xlar.

Prop. 1981/82:63

43

V

ä

xel- och ohecklagama grundar sig p

å

 internationella 

ö

verens­kommelser som 

ä

r bindande f

ö

r Sverige. Detaljema i protetsf

ö

r-farandet faller visserligen utanf

ö

r den internationella regleringen (NJA 

II 

1952 S.546). Enligt denna skall emellertid en v

ä

xelinnehava­re, om han vill kr

ä

va betalning av n

å

gon annan v

ä

xelg

ä

lden

ä

r 

ä

n v

ä

xelbetalaren, genom protest styrka att han inte f

å

r betalt av denne. Protestf

ö

rfarandereglema best

ä

mmer allts

å

 f

ö

ruts

ä

tt­ningarna f

ö

r de andra v

ä

xelg

ä

lden

ä

remas betalningsansvar. Protestf

ö

rfarandet har ocks

ä

 ett n

ä

ra samband med skyldigheten att visa upp v

ä

xlar och checkar till betalning inom viss tid f

ö

r att v

ä

xel- eller cheokr

ä

tten inte skall g

å

f

ö

rlorad. Fr

å

gan om en modernisering av protestf

ö

rfarandet m

å

ste d

ä

rf

ö

r 

ö

verv

ä

gas i ett vidare sammanhang. Den kommer inte att behandlas n

ä

rmare i denna promeraoria.

Slutsatsen av det anf

ö

rda blir allts

å

 att notariua publicus­institutionen b

ö

r beh

å

llas i allt v

ä

sentligt of

ö

r

ä

ndrad. Vissa

ä

ndringar i reglema beh

ö

ver emellertid genoraf

ö

ras. I det f

ö

ljan­de behandlas under s

ä

rskilda rubriker n

å

gra hu-vudfr

ä

gor. I 

ö

vrrigt h

ä

nvisas till specialmotiveringen till de f

ö

rfattningsf

ö

rslag som l

ä

ggs fram.

Prop. 1981/82:63

44

4.2     Notarius publicus verksamhetsomr

å

de

De nuvarande best

ä

mmelserna om var notarius publicus skall finnas, var han 

ä

r skyldig och beh

ö

rig att verkst

ä

lla f

ö

rr

ä

tt­ningar m.m. knyter an till begreppet "stad", sora inte l

ä

ngre anv

ä

nds sora indelningsgrund. Detta begrepp b

ö

r nu m

ö

nstras ut inte bara ur notarius publicusstadgan utan ocks

ä

 ur 88 

§

v

ä

xel­lagen ooh 66 

§

 checklagen.

En t

ä

nkbar l

ö

sning 

ä

r att helt enkelt ers

ä

tta "stad" med "kommun" i f

ö

rfattningstexterna. Detta akulle dock inneb

ä

ra att det som forme] It framst

å

r som hu-vudregeln (att notar.-ius publicus finns i -varje kommun) i sj

ä

lva verket blir uadantag; i de flesta kom­muner beh

ö

ver man inte ha n

å

gon egen notarius publicus.

F

ö

r att best

ä

mmelsema inte skall bli missvisande eller on

ö

digt in­vecklade  

ä

r det b

ä

ttre att l

ä

nsstyrelsen - efter f

ö

rebild fr

ä

n vad som g

ä

ller enligt kung

ö

relsen med n

ä

rmare f

ö

reskrifter ora s

ä

rskild f

ö

rr

ä

ttningsman f

ö

r upptagande av protest - f

ä

r fria h

ä

nder att l

ä

mpa antalet notarii publici och deras verksamhets­omr

å

den efter l

ä

nets behov ooh tillg

ä

ngen p

å

 personer som 

ä

r kompetenta ooh villiga att 

ä

ta sig uppdragen.

Prop. 1981/82:63

45

4.3     Notarius publicus och reklamen

M

ö

jligheten att anlita notarius publicus f

ö

r reklara

ä

ndam

å

l har debatterats i bl.a. konsumentverkets tidskrift R

å

d och R

ö

n nr 12/80 och 2/8l. I debatten har pekats p

ä

 ett par fall d

ä

r intyg av notarius publicus skulle ha 

å

beropats sora bevis i otillb

ö

rliga reklamtexter. Fallen illustrerar att det kan vara sv

å

rt f

ö

r notarius publicus att bed

ö

ma hur hans medverkan i en reklamkampanj kommer att utnyttjas.

Att notarius publicus utnyttjas f

ö

r otillb

ö

rliga

ä

ndam

å

l kan, 

ä

ven om det bara f

ö

rekoimner i enstaka undantagsfall, undergr

ä

va f

ö

r­troendet f

ö

r uppdraget ooh skada notarius publicusinstitutionens anseende. I notarius publicusstadgan finns d

ä

rf

ö

r en best

ä

mmelse (10 

§

 fj

ä

rde stycket) sora f

ö

rbjuder honom att handl

ä

gga 

ä

renden som 

ä

r av s

ä

dan beskaffenhet att medverkan av notarius publicus inte kan anses tillb

ö

rlig. Best

ä

ramelsen hade en motsvarighet i 1945 

å

rs stadga. I motiven till denna best

ä

mmelse anf

ö

rdes (prop. 1945:6 s. 45 f):

H

ä

rmed 

å

syftas fall, i vilka notarius publicus finner, att hans bitr

ä

de beg

ä

res i r

ä

ttsstridlgt eller chlkan

ö

st syfte eller d

ä ä

rendet

ä

r av s

ä

dan natur, att dess handl

ä

ggning av notarius publicus ej 

ä

r f

ö

renlig med befattningens v

ä

rdighet. Ur sist­n

ä

mnda synpunkt 

ä

r f

ö

r notarius publicus s

ä

rskild anledning att kritiskt bed

ö

ma vissa av de fall, d

ä

r bestyrkandet beg

ä

res f

ö

r reklam

ä

ndam

å

l.

Under f

ö

rarbetena till 1945 

ä

rs stadga diskuterades ocks

å

 tanken p

ä

att uttryckligen ange kontroller av "prist

ä

vlingar och liknande f

ö

retag" som en arbetsuppgift f

ö

r notarius publicus. Den tanken avf

ä

rdades med bl.a. f

ö

ljande motivering (n

ä

randa prop. s. 22):

Det f

ö

rh

å

llandet att kontroll av prist

ä

vlingar uttryckligen angives bland de - - - uppr

ä

knade arbetsuppgiftema, synes emellertid giva fog f

ö

r den uppfattningen, att det som regel finge anses tillb

ö

rligt att notarius publicus 

å

tager aig dylika uppdrag. Med h

ä

nsyn till de vitt skilda slag av prist

ä

vlingar, som f

ö

rekomma, kan en s

å

dan tolkning leda till raindre tillfreds­st

ä

llande resultat.

Prop. 1981/82:63

46

De raotivuttalanden som h

ä

r har citerats b

ö

r i det v

ä

sentliga vara v

ä

gledande ocks

å

 i forts

ä

ttningen. N

ä

r notarius publicus­stadgan nu arbetas om, b

ö

r f

ö

rfattningstexten preciseras. I denna kan l

ä

mpligen f

ö

reskrivas att notarius publicus inte f

å

r utf

ö

ra s

å

dant som beg

ä

rs hu-vudsakligen f

ö

r reklara

ä

ndam

å

l eller sora

ä

r otillb

ö

rligt eller l

ä

tt kan utnyttjas p

å

 ett otillb

ö

rligt s

ä

tt.

D

ä

rraed blir det klart att notarius publicus m

å

ste avh

å

lla sig fr

å

n att medverka n

ä

r reklam

ä

ndam

å

let 

ä

r uppenbart och domine­rande. 

Ä

r reklaminslaget mindre frajntr

ä

dande (eller ing

å

r reklam inte alls i bilden), skall han likv

ä

l v

ä

gra att befatta sig raed det   som framst

å

r som otillb

ö

rligt enligt r

å

dande v

ä

rderingar i samh

ä

llet eller som erfarenhetsm

ä

ssigt l

ä

tt kan utnyttjas p

å

 ett otillb

ö

rligt s

ä

tt i t.ex. reklam.

Som exempel p

å

fall d

ä

r notarius publicus normalt b

ö

r kunna medverka trots reklamanknytning kan n

ä

mnas utlottning bland all­m

ä

nheten av varor som ett f

ö

retag har sk

ä

nkt till en ideell organisation.

Prop. 1981/82:63

47

4-4   Tillsynsfr

å

gan

1882 

ä

rs stadga inneh

ö

ll inga best

ä

mmelser om s

ä

rskild tillayn 

ö

ver notarius publicus. S

ä

dana best

ä

iranelser inf

ö

rdes f

ö

rst i 1945 

ä

rs stadga, n

ä

mligen som lokala f

ö

reskrifter f

ö

r Stockholm. F

ö

reskrifterna innebar att handels- och sj

ö

fartsn

ä

mnden skulle vaka 

ö

ver att notarii publici i Stockholm fullgjorde sina skyldigheter och ha r

ä

tt att f

ö

r s

å

dant 

ä

ndam

å

l fordra in upp­lysningar fr

å

n befattningshavarna om f

ö

rh

å

llanden i tj

ä

nsten. De syftade till att avhj

ä

lpa en brist som beskrevs p

å

 f

ö

ljande s

ä

tt i motiven (prop. 1945:6 s. 48)=

Enligt nu g

ä

llande ordning f

ö

religger, s

å

vitt ang

å

r Stockholm, ej n

å

gon m

ö

jlighet till kontroll 

ö

ver notarii publici verksamhet. V

ä

l 

å

l

ä

gges handels- och sj

ö

fartsn

ä

randen enligt utf

ä

rdad instruk­tion att vaka 

ö

ver g

ä

llande f

ö

rfattningars efterlevnad i avseende 

å

 bl.a. notarii publici tj

ä

nsteut

ö

vning, men n

ä

mnden aynes icke ha tilldelats n

å

gra befogenheter, vilka kunna g

ö

ra 

ö

vervakningen effektiv.

Eftersom notarius publicusbefattningaxna utanf

ö

r Stockholm regelm

ä

ssigt var f

ö

renade med magistrats- eller koznmunal-borgm

ä

startj

ä

nst, ans

å

gs det on

ö

digt med liknande best

ä

mmelser f

ö

r andra st

ä

der (n

ä

mnda, prop. s. 11).

Det motiv sora bar upp den lokala olikheten mellan Stockholm och andra st

ä

der, n

ä

mligen det att notarius publicus i de andra st

ä

derna till skillnad fr

ä

n sina stockholmskolleger hade att iaktta s

ä

rskilda f

ö

reskrifter p

ä

 gnmd av de magistrats- eller kommunalborgm

ä

starbefattningar som deras uppdrag var f

ö

renade med, brast n

ä

r dessa befattningar a-wecklades. P

å

f

ö

rslag av stadsdomstolsutredningen och domstolskommitt

é

n vidgades d

ä

, genom I964 

å

rs stadga, till

ä

mpningsorar

å

det f

ö

r stockholms­regleringen till att omfatta hela landet. Enligt I964 

ä

rs stadga skulle allts

å

 handels- och sj

ö

fartsn

ä

mnden ha inseende 

ö

ver notarius publicus s

ä

tt att fullg

ö

ra sina skyldigheter inte bara i Stockholm utan i alla de 28 st

ä

der d

ä

r en s

ä

dan n

ä

rand fanns. I de st

ä

der sora saknade handels- och sj

ö

fartsn

ä

mnd skulle n

ä

mndens befogenheter enligt stadgan ut

ö

vas av handels­kammaren i st

ä

llet. Valet av handelskamrama som tillsynsorgan motiverade domstolskoiraiiitt

é

n s

å

 h

ä

r i sitt stencilerade bet

ä

nkan­de (motivdelen s. 61):

Prop. 1981/82:63

48

Ä

ven i de st

ä

der d

ä

r handels- och sj

ö

fartsn

ä

mnd saknas synes mot­svarande kontroll b

ö

ra ut

ö

vas. Dessa uppgifter skulle v

ä

l kunna anf

ö

rtros l

ä

nsstyrelsen. Notarius publicus anlitas emellertid i stor utstr

ä

ckning av handelns och n

ä

ringslivets folk och det ligger d

å

 enligt domstolskomraitt

é

ns uppfattning n

ä

ra till hands, att kontrollen anf

ö

rtros handelskamrama, sora representerar handeln ooh n

ä

ringslivet. Visserligen finns endast 12 auktoriserade handelskamrar i riket, men deras verksamhetsomr

å

de t

ä

cker samtliga st

ä

der, och n

å

gon st

ö

rre ol

ä

genhet torde ej vara f

ö

renad med en s

å

dan centralisering till handelskamrama f

ö

r de st

ä

der som ej har handels- och sj

ö

fartsn

ä

mnd.

.Sedan handels- och sj

ö

fartsn

ä

mnderna numera har a-wecklats, vilar tillsynsuppgiften uteslutande p

å

 handelskamrama. Antalet handelskamrar har 

ö

kat till 14.

Svenska handelskammarf

ö

rbundet har i sin skrivelse hemst

ä

llt att handelskamramas uppgifter enligt notarius publicusstadgan skall flyttas 

ö

ver till n

å

got annat organ. F

ö

rbundet har moti­verat framst

ä

llningen p

å

f

ö

ljande s

ä

tt. S

å

v

ä

l principiella som praktiska sk

ä

l talar f

ö

r att tillsynsuppgiften flyttas till ett statligt eller kommunalt organ. Ur principiell synpunkt 

ä

r det tveksamt ora en enskild organisation b

ö

r ha hand om den myndig-hetsut

ö

vning som tillsynsuppgiften m

å

ste anses utg

ö

ra. Av st

ö

rre betydelse 

ä

r dock de praktiska sk

ä

len. F

ö

rbundet vill h

ä

r s

ä

r­skilt framh

å

lla hur sv

å

rt det 

ä

r f

ö

r handelskamrama att sk

ö

ta uppgiften p

å

ett tillfredsst

ä

llande s

ä

tt. Antalet notarii publici och deras geografiska spridning g

ö

r att tillsynen inte kan bli annat 

ä

n mycket summarisk. I hu-vudsak kan n

ä

rmare kontroll

å

tg

ä

rder komma i fr

å

ga endast i samband med klagom

å

l mot en notarius publicus.

Den historiska 

ö

versikt sora nyss l

ä

mnades ger vid handen att det praktiska behovet av en s

ä

rskild tillsyn 

ö

ver notarius publicus knappast har pr

ö

vats mera ing

å

ende sedan tillsyns-regleringen f

ö

rst f

ö

rdes in som lokala f

ö

reskrifter f

ö

r Stockholm i 1945 

å

rs stadga. Behovet av en s

ä

rskild tillsynsreglering beror otvivelaktigt bl.a. p

å

 ora uppdraget st

å

r under tillsyn fr

ä

n n

ä

got annat h

ä

ll.

N

ä

r tillsynsreglerna togs in i 1945 

å

rs stadga var bara ett f

ä

tal

Prop. 1981/82:63

49

notarii publici advokater (prop. 1945:6 s. 28). P

å

 den tiden stod advokatv

ä

aendet inte heller under n

å

gon officiell kontroll. Numera dominerar advokaterna verksamheten. Och efter process­reformen 1948 

ä

r de imderkaatade en offentligr

ä

ttslig tillsyn. Fr

ä

mst ut

ö

vas tillsynen genom styrelsen f

ö

r Sveriges advokat­samfund. 

Ä

r en advokat verksam som notarius publicus, torde styrelsens tillsyn omfatta 

ä

ven notariua publicusverksamheten. Dessutom st

ä

r advokatv

ä

sendet numera under tillayn av JK. Denne har n

ä

mligen f

å

tt r

ä

tt att hos samfundets styrelse och disciplin­n

ä

mnd p

å

kalla 

å

tg

ä

rder mot advokater aom 

å

sidoa

ä

tter ain plikt eller inte 

ä

r beh

ö

riga att vara advokater l

ä

ngre. Plikterna och beh

ö

righetskraven framg

å

r, f

ö

rutom av best

ä

mmelser i r

ä

tteg

å

ngs­balken och de stadgar f

ö

r samfundet aom regeringen faatat

ä

ller, av den praxis som har utbildats i disciplinm

å

l mot advokater. JK har ocks

å

 f

å

tt r

ä

tt att f

ö

ra talan mot disciplinn

ä

mndens beslut i h

ö

gsta domstolen.

Oavsett om notariua publicua 

ä

r advokat eller inte, at

å

r hans verksamhet under s

å

v

ä

l JO:a aom JK:s tillsyn till den del som verksamheten inneb

ä

r myndighetaut

ö

-vning (2 

§

 f

ö

rata atycket 3 lagen 1975:1057 med inatruktion f

ö

r justitieombudsm

ä

nnen, 3 

§

 f

ö

rsta stycket 3 lagen 1975:1339 om justitiekanslema till­syn). Klart 

ä

r att proteatf

ö

rr

ä

ttandet inneb

ä

r myndighetaut

ö

vning. Ocks

ä

 de andra f

ö

rr

ä

ttningar som notarius publicus 

ä

r skyldig att verkst

ä

lla b

ö

r anses innefatta myndighetsut

ö

vning (jfr prop. 1973:90 s. 397, prop. 1971:30 del 2 s. 530 ff, prop. 1972:5 s. 312 och 510 och[REDACTED_EFTERNAMN], Skadest

å

nd vid myndigheta­ut

ö

vning I, 1976, s. 123 not 45).

Verksaraheten best

å

r i praktiken fr

ä

mst i att notarius publicus bestyrker och bekr

ä

ftar olika uppgifter i handlingar med inter­nationell anknytning. 

Ä

ven om denna verksamhet tillgodoser angel

ä

gna praktiska behov, kan det knappast anses n

ö

dv

ä

ndigt att l

ä

ngre ha en s

ä

rskild tillsyn 

ö

ver den. Rimligen b

ö

r det varatill fyllest att JO, JK och Advokatsamfundet har m

ö

jlighet att h

ä

lla uppsikt 

ö

ver landets notarii publici inom ramen f

ö

r den allm

ä

nna-tillsynsverksamhet  aom de ut

ö

-var. H

ä

rtill kommer att l

ä

nsstyrelserna ocks

å

 i forts

ä

ttningen b

ö

r vara

4 

Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 63

Prop. 1981/82:63

50

skyldiga att entlediga notarii publici som 

ä

r ol

ä

mpliga eller of

ö

rm

ö

gna att fullg

ö

ra sina uppdrag. I realiteten inneb

ä

r detta att ocks

å

l

ä

nsstyrelserna har tillsyn 

ö

ver notarii publici.

Slutsatsen blir allts

å

att handelskamrama b

ö

r befrias fr

å

n den tillsyn som 

å

ligger dem enligt notarius publicusstadgan. N

å

gon s

ä

rskild tillsyn torde inte beh

ö

vas ut

ö

ver den som redan kan ut

ö

vas av andra organ enligt g

ä

llande best

ä

mmelser.

Prop. 1981/82:63

51

4.5    En ny reglering

Enligt 11 kap. 6 

§

tredje stycket RF f

ä

r f

ö

rvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsut

ö

vning l

ä

mnas

ö

ver till enskilda individer endast med st

ö

d av lag, dvs. med st

ö

d av f

ö

reskrifter som beslutas av riksdagen.

Att notarius publicusverksamheten innefattar myndighetsut

ö

vning har redan n

ä

mnts (jfr avsnitt 4.4). Att notarius publicus ut

ö

var verksaraheten som en enskild individ i grundlagens mening st

ä

r ocks

ä

klart (jfr prop. 1973:90 s. 233, prop. 1975/76:209 s. 168 och 1 kap. 8 

§

 sekretesslagen).

Enligt en tidigare lydelse av RP g

ä

llde i st

ä

llet f

ö

r kravet p

å

 lagst

ö

d ("st

ö

d av lag") ett krav p

å

 lagform ("genom lag"). I saraband med 

ä

ndringen uttalade f

ö

redraganden (prop. 1975/76:209 s. 167 f) att det dittillsvarande kravet p

å

 lagforra innefattade en s

ä

rskild garanti f

ö

r att raedborgamas intressen inte blev 

å

sidosatta. Han ans

å

g det emellertid inte vara 

ä

ndam

å

lsenligt att kr

ä

va att sj

ä

lva 

ö

verl

ä

mnandet skall ske genom lag. Det borde vara tillr

ä

ckligt att ett medgivande till 

ö

verl

ä

mnandet finns i lag.

Notarius publicus uppgifter enligt v

ä

xellagen, checklagen, lags

ö

kningslagen, st

ä

mpelskattelagen, lagen om verkst

ä

llighet av utl

ä

ndsk dom som meddelats enligt vissa internationella j

ä

mv

ä

gsf

ö

rdrag m.ra. och aktiebolagslagen har st

ö

d i dessa lagar. De arbetsuppgifter som f

ö

reskrivs i 10 

§

notarius publicus­stadgan ooh 6 

§

 kung

ö

relsen med vissa best

ä

mmelser r

ö

rande till

ä

mpningen av lagen den 20 december 1946 (nr 817) om bevis­upptagning vid utl

ä

ndsk domstol saknar d

ä

remot lagst

ö

d. Denna brist botas visserligen t.v. av p. 6 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelsema till RP. D

ä

r f

ö

reskrivs n

ä

mligen att 

ä

ldre f

ö

rfattningar

ä

ger fortsatt giltighet utan hinder av att de inte h

ä

r tillkommit i den ordning som skulle ha iakttagits vid till

ä

mpningen av RP. Att i l

ä

ngden l

å

ta f

ö

reskrifter i regeringsf

ö

rfattningar st

å 

kvar utan det lagst

ö

d som i princip beh

ö

vs enligt RP

ä

r dock knappast godtagbart (jfr prop. 1975:8 s. 4l). P

ö

reskriftema

Prop. 1981/82:63

52

om notarius publicus b

ö

r d

ä

rf

ö

r formas om till lag i den ut­str

ä

ckning RF kr

ä

ver.

De nya lagbest

ä

mmelserna kan l

ä

mpligen tas in i en s

ä

rskild lag om notarius publicus. Lagen b

ö

r inneh

å

lla de grundl

ä

ggande reglema om notarius publicus arbetsuppgifter Qch ett bemyndigande f

ö

r regeringen att 

ö

verl

ä

mna dessa uppgifter till enskilda individer. De ytterligare f

ö

reskrifter som beh

ö

vs kan beslutas av regeringen genora en ny f

ö

rordning. Vissa f

ö

ljd­

ä

ndringar i andra f

ö

rfattningar beh

ö

ver ocks

å

 g

ö

ras (jfr avsnitt 4.2).

Den nuvarande notarius publicusstadgan b

ö

r samtidigt upph

ä

vas. Enligt den s.k. formella lagkraftens princip m

å

ste upph

ä

vandet beslutas av riksdagen, eftersora en av best

ä

mmelsema (7 

§

) tidigare har 

ä

ndrats genom lag (SFS 1980:199). Vidare beh

ö

vs det enligt 8 kap. 3 

§

 HF ett riksdagsbeslut f

ö

r att upph

ä

va stadgans f

ö

reskrifter ora handelskamramas tillsynsskyldighet. Denna grundlagsbest

ä

mmelse medger n

ä

mligen inte att regeringen beslutar eller upph

ä

ver s

ä

dana f

ö

reskrifter ora f

ö

rh

å

llandet mellan en-'skilda och det allm

ä

nna som g

ä

ller 

å

ligganden f

ö

r enskilda.

F

ö

rfattnings

ä

ndringarna b

ö

r tr

ä

da i kraft s

å

 snart som m

ö

jligt.

Prop.  1981/82:63

53

5      SPECIALMOTIVERING

5.1    F

ö

rslaget till lag om notarius publicus

1

§

Paragrafen botar den brist p

å

 lagst

ö

d som har n

ä

mnts i den all­m

ä

nna motiveringen (avsnitt 4-5)

 Den inneb

ä

r ett medgivande till att de f

ö

rvaltningsuppgifter, som avses i 10 

§

 notarius publicusstadgan och 6 

§

 1947 

å

rs kung

ö

relse, f

å

r l

ä

mnas till enskilda uppdragstagare, dvs. fysiska personer. En juridisk person  kan allts

å

 inte f

ö

rordnas till notarius publicus.

Uppr

ä

kningen av uppgifterna i lagtexten st

ä

mmer i hu-vudsak 

ö

verens med den nuvarande texten i atadgan. Men tanke p

å

 den uppgift att beatyrka 

ö

vera

ä

ttningar aom ankoraraer p

å

 notariua publicua enligt 1947 

å

ra kung

ö

relae har i punkt 1 n

ä

mnta ocka

å 

bestyrkanden av 

ö

vers

ä

ttningar. I punkt 3 har tillagts makulering av v

ä

rdehandlingar, eftersora svaren p

å

 enk

ä

ten visar att flera notarii publici brukar 

ä

ta sig uppgifter av detta slag.

2

§

Denna paragraf inneh

å

ller en h

ä

nvisning till de s

ä

rskilda be­st

ä

mmelser om notarius publicus som finns i andra lagar och som b

ö

r g

ä

lla ocks

å

 forts

ä

ttningen. H

ä

r 

å

syftaa i f

ö

rata hand 88 

§ 

v

ä

xellagen ooh 66 

§

 checklagen men ocka

å

 10 

§

 laga

ö

kningslagen, 29 

§

st

ä

mpelskattelagen, 3 

§

 lagen om verkst

ä

llighet av utl

ä

ndsk dom sora raeddelats enligt vissa internationella j

ä

mv

ä

gsf

ö

rdrag ra.ra. och 17 kap. 7 

§

 aktiebolagslagen.

Ikrafttr

ä

dande m.m.

I den allm

ä

nna motiveringen (avsnitt 4-5) har redovisats sk

ä

len

Prop. 1981/82:63

54

till att notarius publiouaatadgan nu b

ö

r upph

ä

vas genom lag och ers

ä

ttas med tv

å

 nya f

ö

rfattningar - en lag och en f

ö

rordning om notarius publicus. I lagf

ö

rslaget har f

ö

ljaktligen f

ö

reskrivits att genom lagen upph

ä

vs stadgan om notarius publicus.

De f

ö

rordnanden f

ö

r notarius publicus eller ers

ä

ttare f

ö

r notari­us publicus, aom g

ä

ller vid ikrafttr

ä

dandet och aom har meddelata med st

ö

d av den upph

ä

vda atadgan eller 

ä

nnu 

ä

ldre beat

ä

mmelaer, b

ö

r forta

ä

tta att g

ä

lla enligt de nya beat

ä

mmelsema. En 

ö

ver­g

å

ngsbest

ä

mmelse av denna inneb

ö

rd beh

ö

ver inte ges i lag men b

ö

r tas in i den nya f

ö

rordningen. P

ö

r att det inte skall r

å

da n

å

gon tvekan om att de 

ä

ldre f

ö

rordnandena st

å

r i 

ö

verensst

ä

mraelse med 11 kap. 6 

§

 RF (jfr avsnitt 4.5)f har i lagens 

ö

verg

å

ngs­best

ä

mmelser tagits upp en f

ö

reskrift om att lagen akall till-l

ä

mpas ocks

å

p

ä

 uppdratg som har l

ä

mnats f

ö

re ikrafttr

ä

dandet.

5.2     F

ö

rslagen till lag om 

ä

ndring i v

ä

xellagen och lag om 

ä

ndring i checklagen

Ä

ndringama, som har motiverats i avanitt 4-2, inneb

ä

r att be­greppet "stad" m

ö

natraa ut ur lagama. 

Ä

ndringama ber

ö

r inte den internationella regleringen i lagama.

F.n. f

ö

reakrivs att protester p

å

 landet "ra

ä

" tas upp av notarius publicus fr

å

n n

ä

rmaste stad. Enligt 9 

§

 notarius publicusstadgan 

ä

r notarius publicus emellertid skyldig att ta upp protest enligt v

ä

xellagen och checklagen. Det inneb

ä

r att omfattningen av notarius publicus verksamhetsomr

å

de vid protestf

ö

rr

ä

ttningar delvis regleras i lag. Genom den f

ö

reslagna lydelsen regleras endast beh

ö

righeten som s

å

dan. I vilken omfattning notarius publicus

ä

r skyldig att verkat

ä

lla protestf

ö

rr

ä

ttningar framg

å

r av 5 

§

 f

ö

rordningen.

Prop. 1981/82:63

55

5.3     F

ö

rslaget till f

ö

rordning om notarius publicus

F

ö

rslaget bygger i allt v

ä

sentligt p

ä

notarius publicusstadgan. Vissa f

ö

renklingar f

ö

resl

ä

s dock i f

ö

rh

ä

llande till -vad som g

ä

ller f.n. I f

ö

rata hand har efteratr

ä

vata att rationaliaera l

ä

nastyrelsena befattning med f

ö

rordnanden ooh beviljandet av ledigheter m.m. P

ö

ralaget saknar motsvarighet till 15

§

 andra stycket, I5 

§

 sindra stycket, 18 

§

, 21 

§

 f

ö

rsta meningen och andra stycket samt 22 

§

 i atadgan. Vidare har de f

ö

reakrifter om h

ö

rande av handelskammaren, aom finns i stadgan, m

ö

nstrats ut som en f

ö

ljd, av att handelskamrama befrias fr

å

n ain tillayns-skyldighet.

Paragrafen reglerar var notarii publici skall finnas, vem som utser dessa uppdragstagare och hur deras verksamhetsomr

å

den best

ä

ms geografiskt.

F

ö

rsta stycket inneb

ä

r att det m

å

ste finnas minst en notarius publicua i varje l

ä

n (jfr tabellen i avsnitt 3-2 och den allm

ä

nna motiveringen i avsnitt 4-2).

Av andra stycket f

ö

ljer att det 

ä

r l

ä

nsstyrelsen som n

ä

rmare av­g

ö

r hur m

ä

nga notarii publici som beh

ö

vs i l

ä

net. F

ö

reskriften i f

ö

rsta meningen om att l

ä

nsstyrelsen f

ö

rordnar notarius publicus svarar mot 1 

§

 andra stycket notarius publicusstadgan. Andra raeningen inneo

ä

r att l

ä

nsstyrelsen skall i f

ö

rordnandet ange ett omr

å

de inom l

ä

net (t.ex. en eller flera kommuner) d

ä

r den f

ö

rordnade blir skyldig att verkst

ä

lla f

ö

rr

ä

ttnin,;ar enligt 5 och 6 

§§

. Med st

ö

d av tredje meningen kan denne dock alltid p

å 

frivillig v

ä

g 

å

ta sig f

ö

rr

ä

ttningar ocks

å

 p

å

 andra h

å

ll inom eller utom l

ä

net.

Prop. 1981/82:63

56

Innan en notarius publicus f

ö

rordnas b

ö

r l

ä

nsstyrelsen under hand ta st

ä

llning till hur verksamhetsomr

å

det enligt andra stycket andra meningen b

ö

r avgr

ä

nsas och f

ö

irvisaa sig om att den f

ö

rord­nade godtar att f

ö

rordnandet utformas p

å

 detta s

ä

tt. Ibland kan det -vara l

ä

mpligt att l

ä

nsstyrelsen tar st

ä

llning till avgr

ä

ns-ningsfr

ä

gan i samr

å

d med flera som har s

ö

kt eller anm

ä

lt att de 

ä

r intresserade av att s

ö

ka uppdraget. N

å

got hinder mot att flera notarii publici f

ö

rordnas f

ö

r samma verksamhetsomr

å

de f

ö

religger inte.

N

ä

r l

ä

nastyrelsen best

ä

mmer verksamhetsomr

å

dena f

ö

r notarii publici inom l

ä

net m

å

ste den givetvis alltid str

ä

va efter att tillgodose allm

ä

nhetens behov. Detta behov b

ö

r dock bed

ö

mas med h

ä

nsyn till att m

å

nga av de vanligaste notariua publicus-f

ö

rr

ä

ttningarna kan verkst

ä

llas p

å

 f

ö

rr

ä

ttningsmannens kontor utan att klienten beh

ö

ver vara n

ä

rvarande. Finns det ingen kompetent s

ö

kande som 

ä

r beredd att uppfylla rimliga krav p

ä 

lokal service, kan l

ä

nsatyrelaen t.v. avat

å

 fr

å

n att meddela ett tillt

ä

nkt f

ö

rordnande.

1  f

ö

rh

å

llande till g

ä

llande r

ä

tt inneb

ä

r den reglering aom h

ä

r

f

ö

real

ä

s 

ä

tt sarama regler om f

ö

rr

ä

ttningsskyldighet och f

ö

rr

ä

tt­

ningsbeh

ö

righet kommer att g

ä

lla vid proteatf

ö

rr

ä

ttningar sora vid

andra f

ö

rr

ä

ttningar. Saratidigt kommer l

ä

nsstyrelserna p

ä

 ett smidi­

gare s

ä

tt 

ä

n hittills att kunna l

ä

rapa antalet notarii publici

och deras verksarnhetsorar

ä

den efter de lokala f

ö

rh

å

llandena.

2 

§

Jfr 2 ooh 17 

§§

notarius publicusstadgan.

Det kan knappast vara n

ö

dv

ä

ndigt att beh

å

lla ett obligatorisk-t krav p

å

 att -varje notarius publicus ra

å

ste ha en p

ä

f

ö

rhand ut­sedd ers

ä

ttare. P

å

orter d

ä

r det finns flera notarii publici t.

é

x. b

ö

r en av em tidvis kunna vara ledig 

ä

ven utan ers

ä

ttare, -

Prop. 1981/82:63

57

om en annan 

ä

r i tj

ä

nst. Ooks

å

 i de fall d

å

allm

ä

nheten utan st

ö

rre omg

å

ng tillf

ä

lligt kan anlita en notarius publicus p

å 

n

å

gon n

ä

rbel

ä

gen ort, b

ö

r en s

ä

rskild ers

ä

ttare kunna undvaras. P

ö

reskriftema om era

ä

ttare f

ö

r notarius publicus har d

ä

rf

ö

r mjukats upp s

ä

 att en ers

ä

ttare beh

ö

ver f

ö

rordnas bara n

ä

r det framst

å

r som praktiskt motiverat.

L

ä

nsstyrelsen har samtidigt getts m

ö

jlighet att f

ö

rordna flera, dvs. alternativa ers

ä

ttare f

ö

r en notarius publicus. L

ä

nsstyrelsen kan ocks

å

 efter omst

ä

ndighetema v

ä

lja mellan att tidsbegr

ä

nsa eller att inte tidsbegr

ä

nsa ers

ä

ttarens f

ö

rordnande. Om f

ö

rordnan­det inte tidsbegr

ä

nsas, g

ä

ller det tills vidare p

å

 samma s

ä

tt sora f

ö

r en ordinarie notarius publicus.

Ers

ä

ttaren kallas i f

ö

rordningen f

ö

r bitr

ä

dande notarius publicus, oavsett om hans f

ö

rordnande syftar till att fylla ett aktuellt behov av en vikarie, ett framtida eventuellt behov av en vikarie eller ett - tillf

ä

lligt eller permanent - avlastnings­behov.

3

§

F

ö

rsta stycket svarar i allt v

ä

sentligt mot 5 

§

stadgan. Det nuvarande absoluta kravet p

å

svenskt medborgarskap har efter-getts, eftersom det inte l

ä

ngre kan anses motiverat att generellt diskvalificera utl

ä

nningar fr

å

n uppdraget, allra helst som kun­skaper i fr

ä

mmande spr

å

k

ä

r n

ö

dv

ä

ndiga enligt p-unkt 2. 

Ä

ven om notarius publicusverksamheten innefattar myndighetsut

ö

-vning, griper den inte in i enskildas r

ä

ttsliga st

ä

llning s

å

 att kravet p

å

 svenskt medbortrskap alltid b

ö

r st

ä

llas (jfr 11 kap. 9 

§ 

tredje stycket RF, 4 kap. 2 

§

 lagen 1976:600 om offentlig anst

ä

ll­ning, prop. 1975/76:105 bilaga 2 s. 245 och prop. 1974:174 s. 73 och 76). En dokumenterad f

ö

rtrogenhet med svenskt r

ä

ttsliv m

å

ste dock regelm

ä

ssigt kr

ä

vas f

ö

r att l

ä

mplighetsvillkoret en­ligt punkt 3 skall vara uppfyllt.

Den som 

ä

r omyndig eller f

ö

rsatt i konkura kan aj

ä

lvfallet inte anses l

ä

mplig som notarius publicus. Detta framg

å

r ocks

å

 vid en j

ä

mf

ö

relse raed 14 

§

. N

å

gon s

ä

rskild regel om det i f

ö

revarande paragraf torde ijite beh

ö

vas.

Prop. 1981/82:63

58

Med tanke p

ä

verksamhetens internationella anknytning b

ö

r spr

å

k­kunskaper vara ett kompetenskrav ocks

ä

 i forts

ä

ttningen. De praktiska behoven kan dock vara s

ä

skiftande att det knappast l

ä

ngre 

ä

r l

ä

mpligt att i f

ö

rfattningstexten s

ä

rskilt peka p

å 

n

å

got eller n

å

gra fr

ä

mmande spr

å

k. Det f

å

r ankomma p

ä

 l

ä

ns­styrelsen att fr

å

n fall till fall n

ä

rmare bed

ö

ma vilka kunskaper sora beh

ö

vs f

ö

r att kravet enligt punkt 2 p

ä

 tillr

ä

ckliga spr

å

kkunskaper akall vara uppfyllt.

Dispensregeln i andra stycket 

ä

r en nyhet. Regeringen har ibland medgett undantag (dispens) fr

å

n kravet p

ä

 juridisk examen i den nuvarande stadgan. Fr

å

gor ora undantag fr

ä

n detta krav i den nya f

ö

rordningen b

ö

r kunna anf

ö

rtros l

ä

nsstyrelserna.

4

§

Liknande f

ö

reskrifter finns i 4 

§

 f

ö

rsta och tredje styckena notarius publicusstadgan.

F.n. f

ö

reskrivs att ans

ö

kan skall kung

ö

ras i Post- och Inrikes Tidningar samt ortstidning. Ans

ö

kningstiden 

ä

r tre veckor. Med h

ä

nsyn till de skiftande f

ö

rh

å

llanden sora r

å

der vid tills

ä

tt­ning av de uppdrag som det h

ä

r 

ä

r fr

å

ga om b

ö

r l

ä

nsstyrelsen ges friare h

ä

nder 

ä

n den nu har. Best

ä

mmelsen har d

ä

rf

ö

r ut­formats s

ä

 att kung

ö

randet kan anpassas till lokala f

ö

rh

å

llanden. I allm

ä

nhet b

ö

r kung

ö

rande i en eller ett par ortstidningar Vara till fyllest. I 

ö

-vrigt b

ö

r ledning kunna h

ä

mtas i de regler gom g

ä

ller om hur statliga tj

ä

nster skall kung

ö

ras lediga till ans

ö

kan.

N

å

gra n

ä

rmare best

ä

mmelser om vad l

ä

nsstyrelsens f

ö

rteckning skall inneh

å

lla torde inte beh

ö

vas. De blanketter som l

ä

nsstyrel­serna f.n. anv

ä

nder f

ö

r

ä

ndam

å

let (LON Ser 1 Avd D nr 333) kan l

ä

mpligen anv

ä

ndas ooks

å

 i forts

ä

ttningen. Blanketten f

ö

ruts

ä

tter att l

ä

nsstyrelsen antecknar bl.a. den f

ö

rordnades namn, post­adress, bes

ö

ksadress och telefonnummer.

Jfr 9 

§

 notarius publiouaatadgan, f

ö

rslagen till.

ä

ndringar i

Prop. 1981/82:63

59

v

ä

xellagen och checklagen aamt 2 

§

 f

ö

ralaget till lag om notarius publicus.

F

ö

rsta atycket fungerar inte bara som en p

å

minnelse om de 

å

ligganden f

ö

r notariua publicus aom 

ä

r a

ä

rakilt f

ö

reskrivna i t.ex. 17 kap. 7 

§

 aktiebolagalagen. Stycket 

å

l

ä

gger honom ocka

å 

att inom aitt verksamhetsomr

å

de utf

ö

ra vissa uppgifter som han 

ä

r beh

ö

rig (men inte skyldig) att 

ä

ta sig enligt s

ä

rskilda be­st

ä

mmelser, n

ä

mligen dels uppgiften att ta upp protester enligt v

ä

xellagen och checklagen, dels de uppgifter som ankommer p

å 

honom enligt andra f

ö

rfattningar. Ett par exempel f

ä

r belysa det som har sagts nu.

Enligt 24 

§

 delgivningslagen

ä

r notarius publicus beh

ö

rig att utf

ä

rda intyg om delgi-vning. Genora f

ö

revarande best

ä

mmelse blir det klart att notarius publicus inora sitt verksamhetsorar

å

de 

ä

r skyldig att utf

ä

rda s

å

dana intyg. Det b

ö

r emellertid observeras att notarius publicus inte 

ä

r skyldig att utf

ö

ra sj

ä

lva delgi-vningen (jfr 8 

§

 i det f

ö

ljande).

Enligt v

ä

xellagen 

ä

r notarius publicus beh

ö

rig inte bara att ta upp protester. Han skall ocks

ä

 i vissa fall anses bemyndigad att ta emot betalning f

ö

r v

ä

xelinnehavarens r

ä

kning (92 

§ 

v

ä

xellagen). Den uppgift enligt v

ä

xellagen som 

å

l

ä

ggs notsirius publicus genom f

ö

rordningen inneb

ä

r emellertid inte att han blir skyldig att ta emot betalning.

Flera exempel p

å

s

ä

dana s

ä

rskilda best

ä

mmelser som avses i f

ö

rsta stycket har l

ä

mnats i det f

ö

reg

å

ende (avsnitt 3-l)-

Andra stycket inneb

ä

r att l

ä

nsstyrelsen ooks

å

 i forts

ä

ttningen kan befria en notarius publicus fr

ä

n hans skyldighet att proteste­ra v

ä

xlar och checkar. Att en notarius publicus 

ä

r befriad fr

ä

n skyldigheten att ta upp protester inneb

ä

r visserligen inte att han saknar beh

ö

righet att g

ö

ra detta. En notarius publicus b

ö

r dock givetvis inte f

å

 utnyttja befrielsen till att sovra protest­

ä

renden p

å

ett otillb

ö

rligt s

ä

tt. Befrielsen b

ö

r g

ä

lla tills vidare ooh b

ö

r allts

å

kunna 

å

terkallas.

Prop.  1981/82:63

60

6 §

F

ö

rsta stycket inneh

å

ller en uppr

ä

kning av s

ä

dana arbetsuppgifter som notarius publicus

ä

r skyldig att utf

ö

ra p

ä

 beg

ä

ran. Jfr specialmotiveringen till 1 

§

 f

ö

rslaget till lag ora notarius publicus. Uppr

ä

kningen i f

ö

rordningstexten har med ett undantag utformats p

å

 samma s

ä

tt som lagtexten. Undantaget best

å

r i att uppgiften att bestyrka 

ö

vers

ä

ttningar har brutits ut ur p-unkt 1 och f

ö

rts till andra stycket. D

ä

r f

ö

reskrivs i 

ö

verensst

ä

mmelse med g

ä

llande r

ä

tt (10 

§

andra stycket notarius publicusstadgan) att notarius publicus b

ö

r 

å

ta sig att bestyrka 

ö

vers

ä

ttningar n

ä

r s

ä

 kan ske (jfr prop. 1945:6 s. 38, 15 och 22).

7

§

Best

ä

mmelsen i punkt 1 uttrycker det som kan synas sj

ä

lvklart, n

ä

mligen att notarius publicus inte f

å

r p

å

 grund av 6 

§

 s

ä

tta sig i en myndighets st

ä

lle. Denna best

ä

mmelse, som har en mot­svarighet i 10 

§

 fj

ä

rde stycket notarius publicusstadgan, har beh

å

llits som en p

å

minnelse ora att 6 

§

 inte f

ä

r tolkas utan h

ä

nsyn till reglema om myndighetemas kompetens. Best

ä

mmelsen i notarius publicusstadgan sora likst

ä

ller "inr

ä

ttning" raed. "myndighet" i detta avseende har eraellertid m

ö

nstrats ut (jfr prop. 1945:6 s. 45 ooh 21).

Motiveringen till punkt 2 och 3 framg

å

r av avsnitt 4.3-

8

§

Jfr 9 

§

 tredje stycket och 11 

§

 andra stycket notarius publicus­stadgan.

N

å

gon skyldighet f

ö

r notarius publicus att ombes

ö

rja delgiv-nihg

ä

r" f

ö

reskrivs inte i delgi-vningsl

ä

g

é

n." I klarhetens intresse b

ö

r emellertid f

ö

rordningen liksom den nuvarande stadgan inne­h

å

lla en regel ora att notarius publicus inte 

ä

r skyldig att om­bes

ö

rja delgi-vning av handlingar. Den har tagits upp i punkt 1. Regeln beh

ö

vs ocks

å

 f

ö

r att det skall st

å

 klart att 6 

§

 f

ö

rsta stycket 5 inte 

å

l

ä

gger notarius publicus n

å

gon s

ä

dan skyldighet.

Prop. 1981/82:63

61

Punkt 2 g

ö

r det m

ö

jligt f

ö

r notarius publicus att avb

ö

ja t.ex. s

ä

dana uppdrag som 

ä

r riskabla f

ö

r hans h

ä

lsa eller osk

ä

ligt invecklade eller vidlyftiga (jfr prop. 1945:6 s. 46).

9

§

F

ö

rsta stycket svarar raot 7 

§

 notarius publicusstadgan i den lydelse sora denna paragraf har f

å

tt genora lag, SPS 1980:199

Ocks

å

 andra stycket g

ä

r tillbaka p

å

en best

ä

ramelse i atadgan (11 

§

 f

ö

rsta stycket).

I tredje stycket har tagita in en erinran ora best

ä

mmelsema i 1 kap. 8 

§

 och 9 kap. 9 

§

 sekretesslagen.

10 

§

Notarius publicus skyldighet enligt 12 

§

 f

ö

rsta stycket notarius publicusstadgan att h

å

lla ett tj

ä

nsterum tillg

ä

ngligt f

ö

r allm

ä

n­heten varje helgfri dag utora l

ö

rdagar, midsommarafton, julafton och ny

å

rsafton har i f

ö

rsta stycket f

ö

rsta raeningen ersatts med ett krav p

å

 att han skulle ha mottagning f

ö

r allra

ä

nheten minst en g

å

ng i veckan. Detta krav 

ä

r allts

å

ett minimikrav. D

ä

r det beh

ö

vs, m

ä

ste notarius publicus kunna tr

ä

ffas oftare. I kravet ligger vidare att notarius publicus skall kunna tr

ä

ffas inom det omr

å

de d

ä

r han 

ä

r skyldig att verkst

ä

lla f

ö

rr

ä

ttningar. L

ä

nsstyrel­sen kan medge undantag fr

å

n minimikravet. Ett s

å

dant undantag kan t.ex.  utformas s

ä

 att notarius publicus skall vara antr

ä

ffbar efter 

ö

verenakomraelse per telefon, ora han har regelbunden telefon­tid.

Med tanke p

ä

 de frister som f

ö

reskrivs i v

ä

xellagen ooh check­lagen 

ä

r det n

ö

dv

ä

ndigt att v

ä

xlar ooh checkar ocks

å

 i forts

ä

tt­ningen kan ges in till notarius publicus varje helgfri dag utom l

ö

rdagar, raidsommarafton, julafton och ny

å

rsafton. En f

ö

reskrift som s

ä

kerst

ä

ller detta har tagits in i f

ö

rsta stycket andra raeningen. Denna f

ö

reskrift g

ä

ller dock inte den som 

ä

r befriad fr

ä

n protestf

ö

rr

ä

ttningsskyldigheten (jfr 5 

§

 andra stycket).

Prop. 1981/82:63

62

I  andra stycket svarar f

ö

rsta meningen i hu-vudsak mot 12 

§

andra

stycket notarius publicusstadgan. F

ö

reskriften i andra raeningen

ora att notarius publicus har r

ä

tt att beg

ä

ra att hans mottagnings­

tid m.m. ansl

å

s p

ä

 kommunens anslagstavla 

ä

r en nyhet. Att

kommunen 

ä

r skyldig att tillm

ö

tesg

å

 en s

å

dan beg

ä

ran f

ö

ljer av

lagen (1970:462) om vissa anslag p

å

koramuns anslagstavla.

II  

§

Jfr 13 

§

 notarius publicusstadgan.

Andra stycket syftar p

ä

de s

ä

rskilda best

ä

ramelser om protokoll­f

ö

ring hos notarius publicus som finns i bl.a. v

ä

xellagen (91 

§

). Jfr ocks

ä

 17 kap. 7 

§

 andra stycket aktiebolagslagen.

Tredje stycket inneh

å

ller en p

å

minnelse ora f

ö

reskrifterna i allm

ä

nna arkivstadgan.

12 

§

Paragrafen har en n

ä

ra motsvarighet i I4 

§

 notarius publicus­stadgan. Protest

ä

rendena 

ä

r p

å

 sina h

ä

ll fortfarande s

ä

vanliga och handl

ä

ggs i s

ä

 rutinm

ä

ssiga former att ers

ä

ttningen i dessa 

ä

renden b

ö

r forts

ä

tta att utg

å

 enligt en bindande taxa. En s

ä

rskild f

ö

reskrift om detta har tagits in i andra stycket.  Den nuvarande best

ä

mraelsen om att l

ä

nsstyrelsen skall fastst

ä

lla grunder f

ö

r notarius publicus r

ä

tt till reseers

ä

ttning vid protestf

ö

rr

ä

ttningal: har emellertid m

ö

nstrats ut. I de mindre vanliga fall d

ä

 s

ä

dana resor alltj

ä

mt f

ö

rekommer f

ö

resl

ä

s i st

ä

llet att notariua publicus f

å

r ta ut ers

ä

ttning f

ö

r rese­kostnaden enligt huvudregein i f

ö

rsta stycket, dvs. den ers

ä

tt­ning som kan anses sk

ä

lig. Det m

ö

ter inget hinder utan kan tv

ä

rtora vara l

ä

mpligt att notarius publicus f

ö

r att f

ö

rebygga on

ö

diga ers

ä

ttningstvister planerar resan i samr

å

d med den som skall betala honora.

Prop. 1981/82:63

63

Sora det nu 

ä

r ra

å

ste notarius publicus p

å

 beg

ä

ran l

ä

mna klienten ett s

ä

rskilt kvitto oavsett om han redan har kvitterat ers

ä

tt­ningen p

å

n

å

gon annan handling.I tredje stycket har f

ö

reskrifterna 

ä

ndrats s

å

att ers

ä

ttningen beh

ö

ver kvitteras endast en g

å

ng.

13 

§

Jfr 15-18 

§§

 notarius publicusstadgan.

F

ö

rsta stycket inneb

ä

r att notarius publicus och hans ers

ä

ttare f

å

r fritt a-vtala om hur ledighet*, inkomsterna m.m. skall f

ö

rdelas dera eraellan. N

å

gra n

ä

rmare f

ö

reskrifter om detta torde inte be­h

ö

vas. Av 2 

§

andra stycket f

ö

ljer dock att ers

ä

ttaren 

ä

ven utan n

å

gon s

ä

rskild 

ö

verenskommelse med notarius publicus skall tj

ä

nst­g

ö

ra n

ä

r denne 

ä

r ledig eller hindrad att tj

ä

nstg

ö

ra.

Av andra stycket f

ö

ljer att l

ä

nsstyrelsen skall pr

ö

va fr

å

gan om ledighet f

ö

r notarius publicus, ora det inte finns n

å

gon bitr

ä

dan­de notarius publicus som kan intr

ä

da i hans st

ä

lle. L

ä

nsstyrelsen f

å

r d

ä

rvid bed

ö

raa, ora det finns sk

ä

l att f

ö

rordna en bitr

ä

dande notarius publicus (jfr 2 och 4 

§§

), eller ora den kan l

å

ta bero vid att n

å

gon vikarie inte finns (jfr specialmotiveringen till 2 

§

). Det f

ö

religger inte n

ä

got hinder mot att l

ä

nsstyrelsen fattar beslut i denna fr

å

ga p

ä

 f

ö

rhand, t.ex. i samband med att en notariua publicus f

ö

rordnas. Tv

ä

rtom kan det vara praktiskt att l

ä

nsstyrelsen efter samr

å

d raed en notarius publicus, som inte har n

å

gon ers

ä

ttare, best

ä

.-nmer att denne har r

ä

tt till ledighet (semester) under ett visst antal veckor varje 

å

r.

14 och 15 

§§

Paragraferna svarar i hu-vudsak mot 5 och 6 

§§

 notarius publicus­stadgan.

16 

§

Liknande f

ö

reskrifter finns nu i 19 och 20 

§§

 notarius publicus­stadgan. Av 2 

§

 andra stycket f

ö

rordningen f

å

r anses f

ö

lja att bitr

ä

dande notarius publicus intr

ä

der i tj

ä

nat i de fall som avses i f

ö

revarande paragraf.

Prop.  1981/82:63

64

17 §

Enligt 21 

§

 notarius publicusstadgan har handelskamrama r

ä

tt att f

ö

r tillsyns

ä

ndam

å

l fordra in upplysningar fr

å

n notarius publicua, bitr

ä

dande notariua publicua och s

ä

rskilt f

ö

rordnad vikarie. N

ä

r handelskamrama nu f

ö

resl

å

s bli befriade fr

ä

n till­synen 

ä

r det l

ä

mpligt att l

ä

nsstyrelsen f

ä

r r

ä

tt att fordra in upplysningar i motsvarande omfattning. En f

ö

reskrift ora detta gea i f

ö

revarande paragraf. Den skall n

ä

rmast ses som ett komplement till 15 

§

.

Ikrafttr

ä

dande m.m.

Pr

ä

gan om hur 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelsema b

ö

r utformas och f

ö

rdelas mellan den nya lagen och f

ö

rordningen har behandlats i avsnitt 5.1. I f

ö

rordningens 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelser f

ö

reskrivs allts

å 

att 

ä

ldre f

ö

rordnanden som notarius publicus eller bitr

ä

dande notarius publicus skall forts

ä

tta att g

ä

lla enligt de nya be­st

ä

mmelserna. Vidare f

ö

reskrivs att den eller de kommuner som ett 

ä

ldre f

ö

rordnande avser skall ainses som den f

ö

rordnades verksamhetsomr

å

de enligt f

ö

rordningen. F

ö

r den som 

ä

r f

ö

rordnad "i stad" f

å

r fr

å

gan om vilken kommun f

ö

rordnandet avser bed

ö

mas med ledning av 1 

§

 1 lagen med anledning av inf

ö

rande av enhetlig komraiinbeteokning, m.m. (se avsnitt 3.l)-

Ytterligare 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelser (jfr den nuvarande stadgan) torde inte beh

ö

vas.

5.4     F

ö

rslaget till

ä

ndring i instruktionen f

ö

r utrikespresentationen

H

ä

nvisningen har 

ä

ndrats till att avse raotsvarande best

ä

mmelse i den nya f

ö

rordningen.

Prop. 1981/82:63

65

- Bilaga Stadgan (1964:679) om notarius publicus

1 

§

 I stad skall finnas notarius publicus.

Notarius publicus f

ö

rordnas av l

ä

nsstyrelsen.

L

ä

nsstyrelsen m

å

 efter h

ö

rande av handelskammaren f

ö

rordna mer 

ä

n en notarius publicus i samma stad eller besluta att notarius publicus icke skall finnas i viss stad.

2 

§

 F

ö

r varje notarius publicus skall finnas en ers

ä

ttare

(bitr

ä

dande notarius publicus).

Bitr

ä

dande notarius publicus f

ö

rordnas av l

ä

nsstyrelsen f

ö

r en tid av tre 

å

r. Avg

å

r bitr

ä

dande notarius publicus f

ö

re utg

å

ngen av denna tid, f

ö

rordnas eftertr

ä

dare f

ö

r

å

terst

å

ende del av perloden.

3 

§

 Till notarius publicus f

å

r f

ö

rordnas endast den som

1.

ä

r svensk medborgare,

2.

ä

r myndig och ej f

ö

rsatt i konkurs,

5- har avlagt juris kandidatexamen eller juristexamen,

4.

har grundlig erfarenhet fr

å

n praktisk juridisk verksamhet,

5.

har tillr

ä

cklig kunskap i engelska, franska och tyska spr

å

ken.

4 N

ä

r uppdrag som notarius publicus blir ledigt, utf

ä

rdar l

ä

ns­

styrelsen kung

ö

relse om ledigheten i Post- och Inrikes Tidningar

samt ortstidning med f

ö

rel

ä

ggande av tre veckors ans

ö

kningstid

r

ä

knat fr

å

n dagen f

ö

r inf

ö

randet i Post- och Inrikes Tidningar.

L

ä

nsstyrelsen skall inh

ä

mta yttrande av handelskammaren om

s

ö

kandes skicklighet och l

ä

mplighet.

Vid bed

ö

mande av s

ö

kandes skicklighet och l

ä

mplighet m

å

h

ä

nsyn tagas 

ä

ven till insikt i annat utl

ä

ndskt spr

å

k

ä

n dem som angivas 1 3 

§

.

L

ä

nsstyrelsen skall f

ö

ra f

ö

rteckning 

ö

ver f

ö

rordnanden som avses

5 

Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 63

Prop. 1981/82:63

66

11,2 och 17 

§§

. F

ö

rteckningen skall inneh

å

lla uppgift om den f

ö

r­ordnades namn och tj

ä

nstelokal.

5  

§

 F

ö

rordnande f

ö

r notarius publicus upph

ö

r vid utg

å

ngen av

den m

å

nad, under vilken han fyller 67 

å

r, eller om han dessf

ö

r­

innan f

ö

rklaraa omyndig eller f

ö

rs

ä

ttes i konkurs. P

ö

r den som

fyllt 67 

å

r m

å

 dock f

ö

rordnandet f

ö

rl

ä

ngas med ett

å

r i s

ä

nder,

om s

ä

rskilda sk

ä

l f

ö

religga d

ä

rtill.

Blir notarius publicus ol

ä

mplig eller till f

ö

ljd av sjukdom, vanf

ö

rhet eller lyte of

ö

rm

ö

gen att i forts

ä

ttningen fullg

ö

ra uppdraget p

å

tillfredsst

ä

llande s

ä

tt, akall l

ä

naatyrelsen ent­lediga honom. Innan 

ä

rendet avg

ö

res, skall l

ä

nsstyrelsen inh

ä

mta yttrande av handelskammaren och bereda notarius publicus tillf

ä

lle att yttra sig.

6

§

 Best

ä

mmelsema om notariua publicus i 3-5 

§§

ä

ga motsvarande till

ä

mpning i fr

å

ga om bitr

ä

dande notariua pUblicua. Vid till-a

ä

ttning eller entledigande av bitr

ä

dande notarius publicus skall tillf

ä

lle beredas notarius publicus att yttra sig, innan handelskammaren avgiver yttrande.

7

§

 Notarius publicus skall fullg

ö

ra sitt uppdrag med redlighet, nit och ov

ä

ld.

8

§

 (Paragrafen upph

ä

vd)

9

§

 Notarius publicus 

ä

r skyldig att upptaga protest enligt v

ä

xellagen eller checklagen. I stad, d

ä

r s

ä

rskild f

ö

rr

ä

ttnings­man 

ä

ger upptaga protest, m

å

 l

ä

nsstyrelsen befria notarius publicus fr

å

n s

å

dan skyldighet.

Notarius publicus 

ä

r vidare skyldig att inom staden f

ö

retaga andra f

ö

rr

ä

ttningar aom enligt lag eller f

ö

rfattning ankomma p

å

 honom.

Notariua publicua 

ä

r icke akyldig att ombea

ö

rja delgi-vning av

Prop.  1981/82:63

67

at

ä

mnlng eller annan handling.

10 

§

 I 

ö

vrigt skall notarius publicus, n

ä

r han anmodas d

ä

rtill

och f

ö

rr

ä

ttningen kan f

ö

retagas inom staden,

bestyrka namnunderskrift, avskrift och annan uppgift om inneh

å

llet i f

ö

retedd handling",

n

ä

rvara aom vittne vid tillslutEinde eller 

ö

ppnande av f

ö

rvaringa-rum och vid 

å

s

ä

ttande eller borttagande av f

ö

rsegling,

kontrollera lotteridragning ooh verkat

ä

lla utlottning av obliga­tioner, aktier eller andra v

ä

rdehandlingar,

eljest efter kontroll eller unders

ö

kning avgiva f

ö

rklaring om vad han iakttagit,

upptaga f

ö

rklaring om f

ö

rh

å

llande av r

ä

ttslig eller ekonomisk betydelse och 

ö

verl

ä

mna a

å

dan f

ö

rklaring till tredje man,

bekr

ä

fta att myndighet eller person 

ä

r beh

ö

rig att f

ö

retaga

viaa tj

ä

nste

å

tg

ä

rd eller att n

å

gon intager viss tj

ä

natest

ä

llning,

innehar viss kompetens eller 

ä

r beh

ö

rig att f

ö

retr

ä

da annan.

Han b

ö

r 

ä

ven, n

ä

r s

å

 kan ske, 

å

taga sig att bestyrka riktigheten av

ö

vers

ä

ttning.

Notariua publicua 

ä

r beh

ö

rig att 

ä

ven utom ataden verkat

ä

lla f

ö

rr

ä

ttning som angives i denna paragraf.

Notariua publicus m

å

ej p

å

 grund av vad aom stadgas i denna paragraf handl

ä

gga 

ä

rende, aom ankommer p

ä

 s

å

irskild myndiet eller inr

ä

ttning eller 

ä

r av s

å

dan beskaffenhet att medverkan av notarius publicua icke kan anses tillb

ö

rlig.

11 

§

 Notarius publicua m

å

 ej handl

ä

gga

ä

rende, om han har del

i saken eller eljest s

ä

rskild omst

ä

ndighet f

ö

religger aom 

ä

r

ä

gnad att rubba f

ö

rtroendet till hans opartiskhet.

Prop.  1981/82:63

68

Notarius publicus 

ä

r icke skyldig att 

å

taga sig f

ö

rr

ä

ttning,

om det p

å

 grund av d

ä

rtill knutet villkor eller annan omst

ä

ndighet

icke- rimligen kan beg

ä

ras att han skall verkst

ä

lla f

ö

rr

ä

ttningen.

12 '$ Det 

å

ligger notarius publicus att inom staden h

å

lla tj

ä

nste­

rum tillg

ä

ngligt f

ö

r allra

ä

nheten under viss tid varje helgfri

dag utom l

ö

rdagar, midsommarafton, julafton ooh ny

å

rsafton.

Tiden skall tillk

ä

nnagivas genora anslag p

å

 en f

ö

r allra

ä

nheten tillg

ä

nglig plats i anslutning till tj

ä

nstelokalen.

13 

§

Ä

ven i fall d

å

 det icke 

ä

r s

ä

rskilt f

ö

reskrivet, skall

notarius publicus f

ö

ra protokoll 

ö

ver verkst

ä

lld forr

ä

ttning, ora det beg

ä

res eller notarius publicus finner protokoll erforder­ligt till framtida s

ä

kerhet.

Protokollen skola bindas f

ö

r varje 

å

r. D

ä

rvid b

ö

ra protokoll 

ö

ver protester enligt v

ä

xellagen ooh checklagen sammanf

ö

ras f

ö

r sig i l

ö

pande f

ö

ljd.

14 

§

 Notarius publicus 

ä

ger uppb

ä

ra sk

ä

lig ers

ä

ttning f

ö

r utf

ö

rt

uppdrag.

F

ö

r protest av v

ä

xel eller check utg

ä

r ers

ä

ttning med sextio kronor j

ä

mte ers

ä

ttning f

ö

r resa,enligt grunder som l

ä

nsstyrelsen fastst

ä

ller efter h

ö

rande av handelskammaren.

Uppburen ers

ä

ttning skall antecknas p

ä

 utf

ä

rdat .bevis eller

p

ä

 den avskrift av protokoll sora tillst

ä

lls s

ö

kanden. P

ä

 beg

ä

ran

skall l

ä

ranas s

ä

rskilt kvitto.

15 

§

 Notarius publicus 

ä

ger 

ö

verl

å

ta 

å

t bitr

ä

dande notarius publicus att upptaga protest ang

å

ende v

ä

xel eller check och att, under saramjinlagt h

ö

gst sex veckor varje 

ä

r, helt eller delvis be.strida 

ä

ven andra till uppdraget h

ö

rande g

ö

rom

å

l.

Prop. 1981/82:63

69

N

ä

r bitr

ä

dande notarius publicua intr

ä

der i tj

ä

nstg

ö

ring, 

»

oni ej avser endaat upptagande av proteat, eller s

å

dan tj

ä

nstg

ö

ring upph

ö

r, Bkall det antecknas i a

ä

rakild dagbok hoa notarius publicus.

16

§

 Lediet f

ö

r notarius publicus ut

ö

ver vad aom a

ä

ga i 15 

§ 

beviljas av l

ä

naatyrelaen. Under ledigheten skall bitr

ä

dande notarius publicus bestrida g

ö

rom

å

len.

17

§

Ä

r bitr

ä

dande notarius publicus hindrad att tj

ä

nstg

ö

ra, m

å

 l

ä

nsstyrelsen f

ö

rordna beh

ö

rig person i hans st

ä

lle. Innan s

å

dant f

ö

rordnande meddelas, akall notarius publicua och handela­kammaren s

å

vitt m

ö

jligt beredaa tillf

ä

lle att yttra sig.

18

 Vid tj

ä

nstg

ö

ring f

ö

r notarius publicus 

ä

ger bitr

ä

dande notarixis publicua eller tillf

ä

llig vikarie begagna ordinarie befattningshavarens tj

ä

nstelokal, som denne utan ers

ä

ttning st

ä

ller till f

ö

rfogande med erforderlig kontorspersonsil och skri-vmateriel.

Bitr

ä

dainde notarius publicus och tillf

ä

llig vikarie 

ä

ga erh

å

lla sk

ä

ligt arvode av notarius publicus.

j_9  N

ä

r uppdrag som notarius publicus blir ledigt, akall det uppeh

å

llas av bitr

ä

dande notairius publicus till dess att ny inne­havare blivit utsedd. P

ä

 framst

ä

llning av bitr

ä

dande notarius publicus m

å

 l

ä

nsstyrelsen, efter h

ö

rande av handelskammaren, f

ö

rordna beh

ö

rig person till vikarie f

ö

r honom under samma tid.

20

§

 Avlider notarius publicus eller fr

å

ntr

ä

der han sitt uppdrag, skola hans protokoll och -vad hain mottagit i f

ö

rvar redo-visas till l

ä

nsstyrelsen inom en m

å

nad. Den som eftertr

ä

der notarius publicus 

ä

ger utf

å

vad som h

ö

r till uppdraget.

21

§

 Hcindelskammaren skall vaka 

ö

ver att notarius publicus, bitr

ä

dande notarius publicus och s

ä

rskilt f

ö

rordnad vikarie fullg

ö

ra sina skyldigheter. F

ö

r s

å

damt 

ä

ndam

å

l 

ä

ger handels­kammaren infordra upplysningar fr

å

n dem om f

ö

rh

å

llanden som r

ö

ra uppdraget.

Prop. 1981/82:63

70

Vid tvist mellan notarius publicua och hans ers

ä

ttare skall

haindelskaumnaren s

ö

ka f

ö

rlika dem.

22 

§

 Med handelskammaren avses i denna stadga den auktoriserade haindelskammare i vars distrikt staden 

ä

r bel

ä

gen.

Denna stadga tr

ä

der i kraft den 1 januari 1965

»

 d

å

 stadgan den

18 maj 1945 (nr 196) om notarius publicus skall upph

ö

ra att g

ä

lla.

F

ö

rordnande f

ö

r notarius publicus, bitr

ä

dande notarius publicus eller s

ä

rskild vikarie, vilket meddelats med st

ö

d av 

ä

ldre best

ä

m­melser, skall alltj

ä

mt 

ä

ga giltighet.

Stadgandet i 5 

§

att f

ö

rordnande f

ö

r notariua publicua upph

ö

r, n

ä

r han uppn

å

tt viss 

å

lder, skall ej 

ä

ga till

ä

mpning i fr

å

ga om den som f

ö

rordnats f

ö

re den 1 juli 1945

»

Utan hinder av best

ä

mmelsen att endast den som avlagt juris kandidatexamen m

å

 f

ö

rordnas till noariua publicus m

å

 till s

å

dant uppdrag- ifr

å

gakomma 

ä

ven den som f

ö

re den 1 januari I965 innehaft ordinarie tj

ä

nst som koimnunalborgm

ä

atare, landafiakal eller stadsfogde eller mer 

ä

n ett 

å

r enligt f

ö

rordnande uppeh

å

llit s

å

dan tj

ä

nst som kommunalborgm

ä

atare med vilken var f

ö

renad uppdrag att -vara notarius publicus.

Ä

r vid stadgans ikrafttr

ä

dande 

ä

rende anh

ä

ngigt hoe notarius publicus, som 

ä

r ledamot i eller tj

ä

nsteman vid magistrat eller 

ä

r kommunalborga

ä

stare, skall, 

ä

rendet 

ö

verl

ä

mnas till den som f

ö

rordnats att d

ä

refter vara notarius publicus i ataden.

Prop. 1981/82:63

71

Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över promemorian (Ds Ju 1981:9) Notarius publicus

1 Remissinstanser

Efter remiss har yttranden avgetts av statens nämnd för internationella adoptionsärenden (NIA), rii

Riksarkivet har bifogat yttranden av landsarkiven i Uppsala, Vadstena, Göteborg, Visby och Östersund och av Stockholms stadsarkiv.

Kommerskollegium har bifogat yttranden av Stockholms handelskam­mare, Skånes handelskammare. Västsvenska handelskammaren och För­eningen Auktoriserade Translatorer.

Länsstyrelsen i Stockholms län har bifogat yttranden av Södertälje kommun och Stockholms handelskammare.

Länsstyrelsen i Malmöhus län har bifogat yttranden av kronofogdemyn­digheten i Malmö, Skånes handelskammare och notarius publicus i Malmö.

Länsstyrelsen i Kopparbergs län har bifogat yttranden av handelskamma­ren i Gävle och notarius publicus i Falun.

2 Yttranden

2.1 Allmänna synpunkter

Promemorieförslaget har helt eller i det väsentliga tillstyrkts eller lämnats utan erinran av länsstyrelserna, Svenska handelskammarförbundet och handelskamrarna, Sveriges köpmannaförbund och de flesta notarii publici som har yttrat sig.

Länsstyrelsen i Stockholms län tillägger:

De framlagda förslagen överensstämmer väl med framförda reformförslag från berörda parter. De nya bestämmelserna synes vara väl utformade för den fortsatta notarius publicus-verksamheten.

Liknande uttalanden görs av bl. a. flera notarii publici.

Prop.  1981/82:63

72

Sveriges exportråd:

Bestyrkanden av svensk notarius publicus godtas vanligen utan vidare utomlands därför att begreppet notarius publicus till sin allmänna innebörd är internationellt vedertaget och anledning inte har funnits att ifrågasätta det sätt på vilket svenska notarii publici utövat sin verksamhet. Nuvarande stadga ställer också höga krav på teoretisk och praktisk juridisk kunskap hos sina utövare. Det finns därför all anledning att slå vakt om den svenska notarius publicusfunktionen så att den även fortsättningsvis ligger på en internationellt väl ansedd nivå.

2.2 Notarius publicus uppgifter m. m.

NIA:

Sökande av utländska adoptivbarn har i de flesta fall behov av tjänster från notarius publicus som är en internationellt välkänd institution. De flesta länder kräver att adoptionsansökningar är bestyrkta av notarius publicus.

Auktoriserade adoptionsorganisationer rekommenderar sina sökande att anlita auktoriserad översättare. Många sökande anser sig dock, med rätt eller inte, själva besitta tillräckliga språkkunskaper för att utföra översättningen. Då krävs att denna skall bestyrkas av notarius publicus.

Enligt vad NIA sett av översättningar bestyrkta av notarius publicus kan dessa vara av mycket skiftande kvalitet. Det är naturligtvis inte enbart sakinnehållet som måste överensstämma med det svenska originalet utan det är viktigt att de dokument som sänds till utländska myndigheter även språkligt är av god klass. NIA har dock kunnat konstatera att översättningar som blivit bestyrkta av notarius publicus ibland innehållit så betydande språkliga brister att NIA befarat att de skulle kunna rubba utländska myndigheters förtroende för svenska myndigheter och svenska notarii publici om de sänds till utlandet.

NIA anser det värdefullt att notarius publicus även fortsättningsvis kan åta sig att bestyrka översättningar men vill framhålla att detta i adoptionsären­den kan vara en tidsödande uppgift och kräver ingående kunskaper i språk och särskilt i fackterminologin inom det sociala och juridiska området.

1 1 § andra stycket förslaget till förordning om notarius publicus sägs att länsstyrelsen skall ange inom vilket område notarius publicus är skyldig att verkställa förrättningar. Här kan lämpligen tilläggas att länsstyrelsen även anger till och från vilka språk notarius publicus kan åta sig att bestyrka översättningar.

Andra tjänster som sökande av adoptivbarn har behov av är bestyrkande av att behörig svensk myndighet godkänt hemmet som lämpligt adoptivhem, bestyrkande av ekonomiska förhållanden och inkomstuppgifter liksom bestyrkande av de sökandes namnteckningar på ansökningar och fullmakter.

Prop.  1981/82:63

73

1 vissa fall fordras även bestyrkande av vissa befattningshavares namnteck­ningar t. ex. socialsekreterares och läkares.

Även i dessa fall är möjligheterna att få tillfredsställande service mycket skiftande från ort till ort liksom kostnaderna för densamma.

Vissa notarii publici kräver att vederbörande befattningshavare, t. ex. socialsekreterare eller läkare skall infinna sig på notarius publicus kontor för att deras namnteckning skall kunna bestyrkas medan andra ringer upp vederbörande och får bekräftat att de skrivit under en viss handling.

Riksskatteverket (RSV):

Kronofogdemyndigheternas arbetsbörda ökar ständigt. Ökningen gäller både allmänna och enskilda mål. Utvecklingen har medfört att myndighe­terna har svårt att bemästra indrivningsarbetet hur åtgärderna än differen­tieras och prioriteras. Alla förslag till rationalisering av verksamheten måste övervägas. Ett sådant förslag, som under hand framförts till RSV av företrädare för flera kronofogdemyndigheter, är att dessa myndigheter bör befrias från skyldigheten att ta upp protester av växlar och checkar.

Det åligger RSV att sammanställa och yttra sig över länsstyrelsernas årliga anslagsframställningar såvitt angår kronofogdemyndigheterna. I verkets yttrande den 18 september 1981 har verket - oberoende av nu föreliggande promemoria - under avsnittet "Vidtagna och planerade rationaliseringsåt­gärder" föreslagit att skyldigheten för kronofogdemyndigheterna att protes­tera växlar och checkar bör upphöra. Enligt verkets i nämnda yttrande framförda mening bör mera ändamålsenliga arrangemang kunna åstadkom­mas än att använda kronofogdemyndigheterna för sådana uppdrag. Därmed kan resurser frigöras för indrivningsarbete.

Den nu aktuella promemorian ger inte anledning för RSV att ändra uppfattning. Visserligen framgår av den statistik som lämnas att kronofog­demyndigheterna tar upp bara en mindre del av det sammanlagda antalet växelprotester! landet. Endast hos myndigheten i Linköping förekommer ett större antal protestförrättningar. Det kan därför synas som om dessa förrättningar för kronofogdemyndigheternas del i allmänhet gör varken frän eller till. RSV anser att så emellertid inte är fallet.

Enligt vad verket erfarit lämnas växlarna regelmässigt in för protest till myndigheterna mycket sent under den tid som står till förfogande enligt 44 § växellagen. Detta betyder att protestärendena måste behandlas med förtur. Likheter föreligger här med t. ex. kvarstadsmål. Myndigheterna behöver således en viss beredskap för att kunna genomföra dessa protestförrättning­ar. Denna beredskap kan vara svår att upprätthålla särskilt som. enligt uppgift i promemorian, protestärendena hos flera kronofogdemyndigheter förekommer praktiskt taget bara i semestertider. Vidare utgör det förhål­landet att protestförrättningarna inte är en del av den exekutiva verksam­heten i förening med det i regel ringa antalet protestärenden på varje

Prop.  1981/82:63

74

myndighet att personalen är osäker på hur dessa ärenden skall handläggas. Oproportionerligt mycken tid måste därför ägnas åt att sätta sig in i de regler som gäller enligt lag eller enligt den praxis som på sina häll utvecklats vid sidan av lagen. Sammantaget innebär dessa omständigheter att tillgängliga personalresurser inte utnyttjas på bästa sätt och att den exekutiva verksam­heten - som dock måste vara kronofogdemyndigheternas viktigaste uppgift -blir lidande.

Enligt RSV:s mening är reglerna om förfarandet vid protestförrättningar föråldrade och i behov av en översyn. En sådan ställs också i utsikt i promemorian. Verket anser det emeUertid angeläget att skyldigheten för kronofogdemyndigheterna att ta upp protester av växlar och checkar avskaffas redan i samband med förevarande lagstiftningsärende. Detta bör kunna ske utan olägenhet. Ev. erfordras i stället att ett något större antal notarii publici, biträdande notarii publici och särskilda protestförrättare förordnas.

Kommerskollegium avstyrker förslaget om att notarius publicus även fortsättningsvis bör åta sig att bestyrka översättningar med följande motivering.

För att rätt kunna utföra en sådan uppgift fordras - utom i de enklaste fallen - synnerligen goda kunskaper i det aktuella språket samt dessutom Översättningsteknik. Den som ej uppfyller dessa krav bör ej ges behörighet att bestyrka översättningar. Med all respekt för landets notarii publici ställer sig kollegiet - inte minst med hänsyn till det stora antalet språk som kan komma i fråga - tvivlande till att mer än någon enstaka fyller kraven. Skulle så ändå vara fallet mäste detta styrkas genom att särskilda prov anordnas. Det synes dock föga rationellt att införa en sådan ordning för de enstaka fall som kan bli aktuella.

Kollegiet vill i stället framhålla att det redan i dag existerar en ganska omfattande grupp yrkesutövare som innehar de kunskaper och färdigheter som fordras för att bestyrka översättningar, nämligen de auktoriserade translatorerna. För att bli auktoriserad translator måste en översättare bl. a. godkännas i av kollegiet föreskrivna kunskapsprov där kvalitetskraven är synnerligen höga. Enligt 10 § förordningen (1975:590) om godkännande av tolkar och auktorisation av översättare är auktoriserad translator behörig att bestyrka riktigheten av översättning från eller till det eller de språk, för vilka han har auktorisation.

Ett bestyrkande av en auktoriserad translator torde i de flesta fall vara tillräckligt för de ändamål som här är aktuella. Självfallet kan om så erfordras en notarius publicus bestyrka att översättningens riktighet bestyrkts av en auktoriserad translator.

Mot bakgrund av vad som ovan anförts avstyrker kollegiet att notarius publicus ges behörighet att bestyrka översättningar. Det innebär att ordet "översättningar" bör utgå i 1 § 1 förslaget till lag om notarius publicus.

Prop. 1981/82:63

75

Vidare bör sista stycket utgå i 6 § förslaget till förordning om notarius publicus.

Liknande synpunkter framförs av Föreningen Auktoriserade Translato­rer.

Konsumentverket:

Flera av notarius publicus uppgifter berör affärslivets förhållanden. Det kunde därför te sig naturligt att flytta över dessa uppgifter till handelskam­rarna. Detta skulle emellertid innebära att notarius publicus-institutet förändrades på ett sätt som skulle kunna medföra nackdelar inte minst från internationella utgångspunkter. Som påpekas i promemorian möter det inte något hinder att en anställd hos handelskamrarna förordnas till notarius publicus. En sådan lösning kan ofta antas ha praktiska fördelar.

Statens invandrarverk bekräftar vad som sägs i promemorian om att invandrarna behöver anlita notarius publicus i olika sammanhang.

Södertälje kommun:

Södertälje kommun har genom stora industrier och många invandrare behov av daglig lokal service av notarius publicus samt minst en ersättare för denne. Befattningen innehas f. n. av en advokat. En jurist vid kommunens kansli innehar som bisyssla befattningen som biträdande notarius publicus. -Det antydda behovet av förenkling av de formella reglerna vid växelprotest understryks.

Också kronofogdemyndigheten i Malmö understryker att det är angeläget att det ålderdomliga protestförfarandet moderniseras. Förfarandet är omständligt och tidsödande. Myndigheten ifrågasätter också om protestför­rättaruppgiften bör vara en uppgift för kronofogdemyndigheterna.

Föreningen Sveriges kronofogdar uppehåller sig vid frågan om kronofog­demyndigheternas (kfm) arbetsuppgifter;

1 promemorian föreslås ingen ändring i fråga om kfm:s skyldighet enligt växellagen och checklagen att uppta protest av växlar och checkar. Föreningen vill bestämt hävda, att kfm helt bör befrias från denna skyldighet. Visserligen förekommer protestförrättningar sällan i de flesta kronofogde­distrikt men på en del håll rätt ofta. t. ex. Linköping, där antalet uppgår till mellan 40 och 50 per år. Kfm har tillförts en rad nya och tidsödande arbetsuppgifter senare år och arbetsvolymen i sin helhet ökar oroväckande samtidigt som verksamheten präglas av utomordentlig resursknapphet. Myndigheterna tvingas därför att prioritera och differentiera sin verksamhet i största utsträckning. Protestförrättningarna, som är brådskande, sliter sönder planeringen i den mån ifrågakommen personal över huvud taget finns tillgänglig. Påfrestningarna är särskilt kännbara i semestertider. Dessa förrättningar tillför kfm intet annat än olägenheter. Indrivningsverksamhe-

Prop.  1981/82:63

76

ten gagnas på intet sätt. 1 distrikt där protestförrättningar förekommer sällan får anlitad personal dessutom för varje gång "läsa in" de bestämmelser som skall iakttas i sammanhanget. Den tiden upplevs som resursslöseri och kan utnyttjas bättre för indrivning och andra angelägna arbetsuppgifter. Skyl­digheten att ta upp protester bör åvila särskild protestförrättare eller notarius publicus. Länsstyrelserna föreslås f. ö. få fria händer att bestämma antalet notarii publici och protestförrättare efter behovet inom regionen.

Sveriges advokatsamfund:

Även om notarius publicus av hävd protesterat växlar och checkar kan det ifrågasättas om dessa arbetsuppgifter skall ligga kvar hos notarius publicus. Möjligheten av att helt överföra protestförrättningarna till kronofogdemyn­digheterna, som redan i dag i viss utsträckning upptar protester, bör övervägas.

Beträffande själva förfarandet vid protestförrättningar konstateras i promemorian att detta bör moderniseras men att det är en fråga som måste övervägas i ett vidare sammanhang. Samfundet instämmer i att förfarandet bör moderniseras och finner det angeläget att erforderliga ändringar kommer till stånd. De ändringar som behöver göras i växel- och checklagarna torde inte vara av så komplicerad karaktär att de inte relativt omgående skulle kunna genomföras.

Notarius publicus i Göteborg anför liknande synpunkter.

Sveriges exportråd:

Exportrådet vill till en början understryka att notarius publicusfunktionen är av stor betydelse för den svenska exportnäringen. Den internationella handeln fordrar bl. a. bestyrkanden av skilda slag såsom beträffande bolagsförhållanden, rätt att teckna firma, riktighet av översättning av skilda dokument och skrifter etc. Det kan tilläggas att i vissa kontrakt med företag, bl. a. i s. k. statshandelsländer, föreskrivs inte sällan att händelse som part vill åberopa som ansvarsbefrielsegrund ("force majeure") skall bestyrkas av opartisk instans och härvidlag kan det vara naturligt att vända sig till just notarius publicus.

Exportrådet delar uppfattningen att notarius publicusuppdraget bör ges till fysisk person och inte till en institution. Tanken att i förekommande fall utse enskild tjänsteman hos en institution, t. ex. hos handelskammare, till notarius publicus finner rådet riktig.

Notarius publicus i Karlstad biträder motiveringen i promemorians avsnitt om notarius publicus arbetsuppgifter m. m. och tillägger:

Det synes mig främmande, att blivande adoptivföräldrar, invandrare och andra skulle erhålla biträde av handelskammare. Det förtjänar påpekas, att dessa gruppers ärenden är flera än de rent affärsmässigt betingade, för vilka

Prop. 1981/82:63

77

handelskammare möjligen skulle kunna vara ett serviceorgan. Erfarenhe­terna sedan år 1965, då jag förordnades såsom notarius publicus, visar dessutom, att det i vissa fall från utländskt håll krävts, att handelskammarens intyg bestyrks av notarius publicus. Slutligen visar en jämförelse av taxorna i Karlstad att handelskammarens avgifter ofta ligger på en högre nivå än notarius publicus.

Notarius publicus i Falun:

De föreslagna uppgifterna för notarius publicus förefaller väl avvägda. Det kan dock efter mina erfarenheter ifrågasättas om huvudregeln skall vara att notarius publicus skall uppta protester. Detta bör i första hand vara ett åliggande för kronofogdemyndigheten. 1 stället för att såsom nu och i förslaget länsstyrelsen skall kunna befria notarius publicus från denna skyldighet bör länsstyrelsen på hemställan därom kunna ålägga notarius publicus sådana uppgifter.

2.3 Notarius publicus verksamhetsområde

Södertälje kommun:

Länsstyrelsens skyldighet att ange obligatoriskt verksamhetsområde förutsätter naturligtvis att samråd sker med erfaren innehavare av uppdraget för lämplig avgränsning med hänsyn både till geografiskt avstånd för förrättningar och notarius publicus tillgänglighet för allmänheten samt rimlig ekonomisk kompensation för uppdragen.

Kronofogdemyndigheten i Malmö hälsar med tillfredsställelse att länssty­relsen enligt förslaget får fria händer att anpassa antalet notarii publici efter länets behov (antal, frekvens, avstånd).

Länsstyrelsen i Skaraborgs län:

Länsstyrelsen delar helt den uppfattningen att för länet mest ändamålsen­lig organisation kan uppnås om länsstyrelsen får fria händer att "lämpa antalet notarii publici och deras verksamhetsområden efter länets behov och tillgången på personer som är kompetenta och villiga att åta sig uppdra­gen".

Sveriges advokatsamfund och notarius publicus i Göteborg instämmer i förslaget.

Notarius publicus i Falun:

Förslaget att länsstyrelsen skall ange det geografiska området för notarius publicus bör - jämfört med dagens något föråldrade bestämmelser - ge

Prop.  1981/82:63

78

möjlighet att indela ett län i lämpliga områden. Därigenom kan allmänheten i många fall få bättre service främst genom kortare avstånd till notarius publicus.

De nu föreslagna bestämmelserna innebär att förordnanden, vilka har meddelats före ikraftträdandet, skall fortsätta att gälla enligt de nya bestämmelserna. Därmed skall den eller de kommuner som det äldre förordnandet avser, anses som den förordnades verksamhetsområde. Detta medför att en ny geografisk indelning i viss utsträckning icke kan komma till stånd förrän ett förordnande upphör vilket i huvudfallet sker vid uppnådda 67 år. Eftersom det geografiska området skall anges i ett förordnande kan utökning då ej heller utan godkännande av notarius publicus med säkerhet ske. För att redan inledningsvis få en lämplig geografisk indelning av hela länet bör i den nya lagstiftningen därför tillskapas en möjlighet att, även om gamla förordnanden finns, ändra dessa förordnanden vad gäller verksam­hetsområdet. Därjämte bör gjorda förordnanden kunna utökas med nytt område. Det måste givetvis i dessa fall tas skälig hänsyn till de gamla förordnandena så att rättssäkerhetskravet ej åsidosätts.

Lånsstyrelsen i Kopparbergs län anser i likhet med notarius publicus i Falun att den nya regleringen bör innefatta reella möjligheter att redan i samband med förordningens ikraftträdande indela länet i lämpliga notarius publicusområden oavsett vilken geografisk indelning som f. n. gäller.

2.4 Notarius publicus och reklamen

Konsumentverket delar uppfattningen att en större restriktivitet än f. n. bör gälla på detta område. Erfarenheter visar att notarius publicus ibland åberopas på ett otillbörligt sätt i reklam. Det är i regel svårt för notarius publicus att i förväg kunna överblicka i vilka former hans medverkan vid provningar, undersökningar etc. kommer att utnyttjas i reklamen. Uppen­bart är att hans namn kan bidra till att ge en vederhäftig prägel också åt en marknadsföring som är i grunden oseriös. Konsumentverket tillstyrker förslaget på denna punkt.

Södertälje kommun finner det lämpligt med författningsstöd för vägran att ställa upp för tveksamma ändamål såsom reklam.

Sveriges advokatsamfund:

I och för sig delar samfundet den uppfattningen att förtroendet för uppdraget och notarius publicusinstitutionens anseende kan skadas om notarius publicus utnyttjas för otillbörliga ändamål. Enligt samfundets mening finns dock icke skäl att införa ett absolut förbud för notarius publicus att medverka i reklamsammanhang. Det bör vara möjligt för notarius publicus att själv avgöra om han vill medverka i sammanhang där det också finns mer eller mindre uttalade reklamsyften. En typ av uppdrag med

Prop.  1981/82:63

79

betydande reklaminslag, där notarius publicus ofta medverkar, är s. k. pristävlingar i säljfrämjande syfte. 1 dessa pristävlingar skall utses en vinnare genom bedömning av individuella prestationer, som kan vara av olika slag. Vanligt är att man låter deltagarna skriva en slogan, hitta på ett namn på en vara eller motivera varför de vill ha en viss vara. Bedömningen sker därefter ofta av en särskilt utsedd tävlingsjury. Samfundet vill peka på att sådana pristävlingar varit föremål för bedömning av utredningen om illojal konkurrens, som avgav sitt utlåtande "Otillbörlig konkurrens" i SOU 1966:71. Utredningens förslag låg sedan till grund för proposition 1970:57 angående otillbörlig marknadsföring m. m. vilken ledde till införandet av marknadsföringslagen. Både i propositionen och i utredningen uttalar man beträffande jury i nu angivna pristävlingar att det är lämpligt att man utnyttjar den möjlighet till offentlig kontroll som notarius publicusinstitutio­nen erbjuder (utredningen s. 217 och propositionen s. 674). Förslaget i förevarande promemoria innebär sålunda att notarius publicus inte längre skulle kunna medverka i sådana pristävlingar, något som däremot är förutsatt av marknadsföringslagens lagstiftare. Samfundet kan inte heller finna något som tyder på att någon notarius publicus på otillbörligt sätt medverkat i reklamsammanhang. Bl. a. mot bakgrund av det nu anförda vill samfundet avstyrka att man inför ett principiellt förbud för notarius publicus att medverka i reklamsammanhang. Punkten 2 i 7 § i förslaget till förordning om notarius publicus bör sålunda utgå. Däremot bör punkten 3 kvarstå, vilken i sak synes motsvara 10 § sista stycket i nu gällande stadga om notarius publicus.

Notarius publicus i Göteborg anför liknande synpunkter.

Notarius publicus i Stockholm Ingmar ThorneU:

Förbudet mot notarius publicus medverkan i reklamsammanhang synes ej tillräckligt motiverat. Den kritik som förekommit i det avseendet har endast avsett några få fall. Uppenbarligen finns ett seriöst behov av offentlig kontroll genom notarius publicus i reklamsammanhang.

Om ett förbud likväl kommer att införas vill jag anföra följande såvitt avser kontroll av pristävlingar, i vilket avseende förslaget synes något oklart till sin innebörd.

Vid pristävlingar, där det ju endast gäller att kontrollera utseendet av vinnare, kan notarius publicus knappast utnyttjas för direkt reklamändamål på samma sätt som vid kontroll av en vara, i vilket fall kontrollen kan åberopas som försäljningsargument.

I promemorian citeras ett uttalande i förarbetena till 1945 års stadga, vilket föreslås bli vägledande i fortsättningen. Innebörden av detta uttalande förefaller vara att notarius publicus i vissa fall kan åta sig kontroll av pristävlingar men att det ej som regel kan anses tillbörligt att så sker. I promemorian uttalas att medverkan skall vägras när reklamändamålet

Prop. 1981/82:63

80

dominerar. Då pristävlingar emellertid knappast förekommer annat än i kommersiella sammanhang (arrangemang av en tidning eller reklam för någon produkt), där reklaminslaget aldrig är mindre framträdande, synes enligt sistnämnda uttalande i promemorian medverkan vid pristävlingar i praktiken vara förbjuden. Om tanken är att sådan medverkan endast skall tillåtas i sällsynta undantagsfall, då det ideella inslaget dominerar, är det önskvärt att detta kommer klarare till uttryck i författningstexten.

Notarius publicus i Falun anser - även om problem i reklamsammanhang inte har uppkommit för hans del - att det är tillfredsställande att klarare regler skapas på detta område.

2.5 Tillsynsfrågan

Kommerskollegium:

Kollegiet delar den i promemorian framförda uppfattningen att det ej torde erfordras någon särskild tillsyn över notarii publici utöver den som bland andra JO och JK utövar inom ramen för sin allmänna tillsynsverksam­het och att handelskamrarna därför kan befrias från sina tillsynsuppgifter på detta område.

Konsumentverket har inget att invända mot förslaget.

Södertälje kommun anser att den tillsyn som JO, JK och Sveriges advokatsamfund utövar är fullt tillräcklig. Därför är det motiverat att handelskamrarna befrias från sin tillsynsskyldighet. Kontakten med handels­kammaren har f. ö. enligt uppgift från tjänstgörande notarius publicus varit synnerligen sporadisk.

Länsstyrelsen i Skaraborgs län:

Som av promemorian framgår har handelskamrarna haft betydande praktiska svårigheter att utöva någon tillsyn i egentlig mening. Detta bekräftas också bl. a. av yttrande inhämtat från en notarius publicus här i länet i anledning av föreliggande remiss. Denne säger sig inte någon gång sedan år 1965 ha varit föremål för tillsyn.

Mot bakgrund härav, samt då behovet av uppsikt över notarius publicus­verksamheten får anses tillgodosett inom ramen för den allmänna tillsyns­verksamhet JO, JK och Advokatsamfundet utövar, får förslaget att befria handelskamrarna från nuvarande tillsynsuppgift anses väl grundat.

Kronofogdemyndigheten i Malmö:

Nyheten i förslaget är att handelskamrarna kommer att befrias från tillsynsfunktionen, en reform som klart ligger i tiden. Det bör vara fullt

Prop.  1981/82:63

81

tillräckligt att länsstyrelsen, som f. ö. entledigar olämpliga notarii publici, utövar den direkta tillsynen.

Svenska kommunförbundet:

I promemorian saknas helt närmare uppgifter om handelskamrarnas tillsynsverksamhet samt arten och omfattningen av anmärkningar mot notarius publicus. Det bör även noteras att Svenska handelskammarförbun­det i sin framställning inte uppgett att tillsynsplikt skulle vara obehövlig men svår att på grund av praktiska skäl genomföra för handelskamrarna.

Förbundet tillstyrker att handelskamrarna befrias från sina tillsynsfunk­tioner men finner inte de redovisade skälen i promemorian vara sådana att tillsynsplikten utan vidare bör ersättas med enbart en tillsynsbefogenhet för länsstyrelsen. De uppgifter som notarius publicus handlägger berör i inte ringa omfattning allmänheten. Förbundet finner det på anförda skäl motiverat att närmare överväganden görs i fråga om formerna för länsstyrelsens tillsyn.

Sveriges advokatsamfund:

Samfundet har inget att erinra mot att handelskamrarna befrias från den tillsynsuppgift som nu åvilar dem. Härvid beaktar samfundet i första hand det förhållandet, som påpekas i promemorian, att länsstyrelsen i praktiken utövar tillsyn över notarius publicus.

Frågan huruvida en advokat som är verksam som notarius publicus i denna egenskap står under Advokatsamfundets tillsyn har hittills inte varit föremål för bedömande i samfundets disciplinära verksamhet. Notarius publicus­verksamheten företer flera särdrag i förhållande till den verksamhet en advokat normalt bedriver. Härvid är särskilt att märka att notarius publicus fullgör myndighetsutövning samt att det i hans arbete i regel saknas det för advokatuppdraget typiska förtroendeförhållandet till en huvudman. Å andra sidan kan nämnas att advokat som är verksam som notarius publicus i regel utövar denna verksamhet på sitt advokatkontor samt att allmänheten torde uppfatta den som en del av advokatverksamheten.

Om och i vilken utsträckning Advokatsamfundets tillsyn innefattar notarius publicusverksamheten torde endast kunna avgöras i praxis. Av betydelse i förevarande sammanhang bör emellertid vara den allmänna tillsyn som samfundet utövar för att upprätthålla en rättrå(iig och yrkesskick­lig advokatkår.

Bankföreningen har inget att invända mot promemorieförslaget, som innebär att någon särskild tillsyn inte längre skall gälla. Den indirekta tillsyn som kan utövas av länsstyrelserna. Advokatsamfundet m. fl. kan anses tillfredsställande.

6 Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 63

Prop. 1981/82:63

82

Sveriges exportråd:

Exportrådet har förståelse för handelskamrarnas framställning att befrias från uppdraget att utöva tillsyn över notarii publici och det är ju också ett av syftena med översynen. I promemorian föreslås nu att någon särskild tillsynsmyndighet icke utses. Promemorieförfattarna anser att kontrollen över notarii publici i praktiken utövas genom länsstyrelsens makt att till- och avsätta notarius publicus samt den omständigheten att det övervägande antalet notarii publici är antingen advokater, vilka står under tillsyn av Advokatsamfundet och JK, eller stats- eller kommunalanställda befattnings­havare, vilka står under tillsyn av JO och JK.

Det är emellertid inte i egenskap av notarius publicus som de nämnda personerna står under tillsyn. Exportrådet anser att notarius publicusverk­samheten bör ha en utpekad tillsynsmyndighet, bl. a. därför att det kan finnas notarii publici som eljest inte kommer att stå under annan tillsyn än den som fråga om entledigande innebär. Det är anledning att ha en åtminstone formellt mera sammanhållen och stramare ordning än den som utredningen har föreslagit, bl. a. för att säkra en likformig bedömning när det gäller undantag från de formella kompetenskraven eller tillämpning av de mera allmänt hållna punkterna 2 och 3 i 3 § första stycket förordningen om notarius publicus. Rådet anser för sin del att det mot denna bakgrund bör övervägas att tillägga kommerskollegium, som redan har tillsynsuppgifter beträffande bl. a. auktoriserade translatorer och revisorer, ett tillsynsupp­drag beträffande landets notarii publici.

Svenska handelskammarförbundet och handelskamrarna tillstyrker pro­memorieförslaget. Handelskammaren i Gävle tillägger att några klagomål mot notarii publici i Kopparberg inte har kommit till handelskammarens kännedom.

Notarius publicus i Göteborg:

Jag har inget att erinra emot att handelskamrarna befrias från den tillsynsuppgift, som nu åvilar dem. Däremot delar jag inte den i promemo­rian framförda uppfattningen att en advokat som är verksam som notarius publicus står under Advokatsamfundets styrelses tillsyn även såvitt gäller notarius publicusverksamheten. Notarius publicusverksamheten som sådan är så speciell, att den icke i något avseende kan anses ha någon samband med den verksamhet en advokat bedriver. Det torde också vara helt klart, att de uppdrag eller förrättningar notarius publicus utför innefattar myndighetsut­övning. För den händelse notarius publicus i sin verksamhet skulle ådra sig skadeståndsansvar, svarar ju staten primärt gentemot den skadelidande för den skada, som kan ha uppkommit. Det kan icke finnas någon rimlig anledning för att de notarii publici, som också är medlemmar av Sveriges advokatsamfund, utöver den tillsyn som de är underkastade från JO:s och

Prop. 1981/82:63

83

JK:s sida, därjämte skall stå under tillsyn av Advokatsamfundets styrelse. Någon anledning att särbehandla advokater, som tjänstgör som notarii publici i förhållanden till andra befattningshavare såsom domare, åklagare, kronofogdar, finns rimligen ej. Jag vill också framhålla, att Advokatsam­fundet genom den allmänna tillsyn det har över en advokat både beträffande person och ekonomi, i praktiken utövar kontroll över varje advokat.

Avslutningsvis vill jag tillägga, vilket också påpekas i promemorian, att länsstyrelserna i praktiken också utövar tillsyn över notarius publicus. Sammanfattningsvis delar jag den uppfattningen, att handelskamrarna bör befrias från den tillsyn som åligger dem.

2.6 Författningsförslagen

2.6.1    Uppdelningen av reglerna på lag och förordning

Sveriges advokatsamfund och notarius publicus i Göteborg har inte något att erinra mot att man på de i promemorian åberopade skälen inför en särskild lag om notarius publicus.

Bankföreningen, som noterar att allmänna bestämmelser om notarius publicus inte tidigare funnits i lag, är tveksam till den föreslagna lagstift-, ningstekniken. Förslaget bygger på att endast de bestämmelser införs i lag, vilka är sådana att regeringsformen kräver detta. Övriga bestämmelser har intagits i en förhållandevis innehållsrik förordning. Även om regeringsfor­men inte kräver detta, bör det emellertid vara angeläget att de grundläg­gande bestämmelserna samlas i lagen. Detta gäller t. ex. bestämmelserna om behörighetskraven på notarius publicus. Sådana bestämmelser torde oftast förekomma i lag. I förordningen däremot bör förekomma bestämmelser av mer praktisk karaktär vad angår förordnande av notarius publicus och dennes uppgifter. Genom en överföring av de viktigare bestämmelserna till lagen skulle man slippa den något förvirrande dubbleringen av 1 § i lagen och 6 § i förordningen, vilka väsentligen innehåller "samma" uppräkning. Det borde vara fullt tillräckligt med en hänvisning frän förordningen till lagen. I så fall kunde 6 § i förordningen i sakligt hänseende begränsas till den inskränkning som avses i andra stycket.

2.6.2    Förslaget till lag om notarius publicus

Föreningen Sveriges kronofogdar sätter i fråga om inte 1 § bör justeras i följande avseende trots att motivuttalandena är klarläggande. Där föreskrivs nämligen att uppdraget i fråga får anförtros endast "enskilda", dvs. fysisk person. 1 annan lagtext - bl. a. i sekretesslagen som åberopas i 9 § förslaget till förordning om notarius publicus - omsluter uttrycket "enskild" också juridisk person.

Föreningen påpekar vidare att i 1 § lagförslaget upptas som arbetsuppgift

Prop.  1981/82:63

84

bestyrkande av översättningar. Enligt 6 § andra stycket i förslaget till förordning behöver notarius publicus åta sig uppgiften endast "när så kan ske". Frågan är om inte de båda författningstexterna bör överensstämma. Kommerskollegium anser att ordet "översättningar" bör utgå ur 1 § 1 (jfr avsnitt 2.2).

2.6.3 Förslaget till förordning om notarius publicus 1§

Svenska kommunförbundet:

Enligt gällande stadga skall länsstyrelsen höra handelskammaren om mer än en notarius publicus i samma stad skall förordnas eller notarius publicus inte alls skall finnas i viss stad. Genom förslaget kommer handelskammarens roll att försvinna. Länsstyrelsen förutsätts således utan handelskammarens hjälp få tillgång till sådant faktamaterial om behovet av notarius publicus, tillgången på kompetent folk m. m., som bl. a. behövs då ytterligare förordnande av notarii publici skall övervägas. 1 promemorian återfinns inte någon bedömning av vad ett slopande av handelskammarens yttrande till länsstyrelsen kommer att medföra för myndighetens kvalitativa beslutsun­derlag. Styrelsen förutsätter att sådan bedömning av förslaget kommer att göras i det fortsatta arbetet i departementet.

2

§

Bankföreningen:

Enligt nu gällande ordning skall för varje notarius publicus finnas en ersättare (biträdande notarius publicus). Denne skall bl. a. utföra göromålen när notarius publicus är ledig. Nu föreslås att länsstyrelsen "om det behövs" kan förordna en eller flera biträdande notarii publici. Eftersom den ordinarie notarius publicus alltid någon gång under året kan förväntas vara ledig, kan det ifrågasättas om det inte alltid behövs en ersättare. Med tanke på att det är väsentligt att en notarius publicus alltid är tillgänglig, skulle ett lagligt krav på att en ersättare skall utses bättre svara mot de verkliga förhållandena än den föreslagna behovsprövningen.

Notarius publicus i Stockholm Evert Lundgren:

En biträdande notarius publicus för varje ordinarie notarius publicus såsom enligt det nuvarande systemet synes mig värdefullt. 1 storstäderna är det näjpligen ofta så, att biträdande notarius publicus delar kontor med

Prop.  1981/82:63

85

ordinarie notarius publicus. Vid förfall för ordinarie notarius publicus eller vid dennes bortovaro kan då biträdande notarius publicus utan vidare träda in. För allmänheten innebär detta en klar fördel från servicesynpunkt. Man kan då i allmänhet lita på att någon av notarii publici är i tjänst - man kan så att säga komma på vinst och förlust med en handling i förlitande på att någon alltid tar emot och behandlar ärendet. Det sägs visserligen i promemorian att "på orter där det finns flera notarii publici t. ex. bör en av dem tidvis kunna vara ledig även utan ersättare, om en annan är i tjänst". Detta förutsätter, att den som är van vid en viss lokal måste leta upp en ny notarius publicus för behandlingen. Det hela går mycket smärtfriare, om saken - i stort sett - alltid kan behandlas på ort och ställe, dit man först kommer.

För de stora exportföretagen - vilka utgör en stor del av storstadsklien­terna hos notarii publici och detta för vissa av dem med nästan dagliga besök - skulle det vara obekvämt och tidsödande att växla mellan olika notarii publici Och deras kontor. 1 regel är det brådskande ärenden, som man vill ha behandlade genast. Saken kan då klaras mycket enklare om det alltid finns antingen en ordinarie notarius publicus på kontoret eller en biträdande notarius publicus, som genast kan stå till tjänst.

Samma sak är det med bankerna, vilka kommer med sina växlar m. m. på eftermiddagarna. Det är alldd brådskande ärenden - i regel bestämmer sig bankerna inte för att begära en protest förrän efter klockan 15.00, då den ordinarie banktiden slutar. Vanligen kommer en vaktmästare från banken med växlarna framemot 16.00-tiden, dvs. den tid, då notarius publicus-kontoren stänger. Det är ofta en kamp med tiden på växeldagar, och om bankbudet då exempelvis på grund av en notarius publicus bortovaro skulle tvingas gå till en annan, så går värdefull tid förlorad - ja det kan t.o.m. hända, att han ej alls hinner fram. På notarius publicus-kontoret skall, sedan budet gått, växlarna granskas och sorteras samt särskilda kort utskrivas till acceptanten med meddelande om att växeln kommer att protesteras. Allt detta tar tid.

Det bästa är därför med en biträdande notarius publicus på platsen, vilken tjänstgör, när ordinarie notarius publicus av en eller annan anledning själv är förhindrad att tjänstgöra.

Notarius publicus i Stockholm Ingmar ThorneU:

Att flera biträdande notarii publici kan förordnas och att dessa kan träda i tjänst vid behov är en värdefull nyhet som kommer att underlätta den service som lämnas till allmänheten. Särskilt under sommaren blir det lättare att samordna semestrarna om flera ersättare finns.

Prop.  1981/82:63

86

3§

Länsstyrelsen i Kopparbergs lån:

Enligt länsstyrelsens mening bör redan av symmetriska skäl bestämmelsen i 14 § om omyndighet och konkurstillstånd som diskvalifikationsgrunder ha sin motsvarighet även i 3 § av förslaget.

Sveriges advokatsamfund:

I 3 § har man tagit bort det nu gällande kravet på tillräckliga kunskaper i engelska, franska och tyska språken. Samfundet ifrågasätter lämpligheten av en sådan ändring. Det är enligt samfundets mening inte tillräckligt att i paragrafen ange att notarius publicus skall ha tillräckliga språkkunskaper. Merparten av de handlingar som behandlas av notarius publicus och som skall sändas utomlands är avfattade på engelska. Samfundet är av den uppfattningen att det måste krävas av en notarius publicus att han har tillräckliga språkkunskaper i engelska, men också i franska och tyska. Nu gällande krav på sådana språkkunskaper bör sålunda kvarstå.

Vidare föreslås en dispensregel i 3 §, innehållande att länsstyrelsen skall kunna göra undantag från kravet på att notarius publicus skall ha avlagt juris kandidatexamen eller juristexamen.

Samfundet kan inte finna, att det finns skäl att införa en sådan dispensregel. De bedömningar som notarius publicus måste göra i sin verksamhet är ofta av sådant slag, att de förutsätter en juristexamen.

Notarius pubUcus i Göteborg framför liknande kritik.

Bankföreningen:

I promemorian föreslås vissa ändringar i behörighetskraven för notarius publicus. Bl. a. uppställs inte längre något krav på svenskt medborgarskap. Vidare anges inte heller i lagtexten uttryckligt att den som är i konkurs inte kan förordnas till notarius publicus. Det är givetvis uteslutet att den som är i konkurs kan förordnas till notarius publicus. Detta är av så grundläggande karaktär att det bör framgå av lagen. Som redan framhållits bör enligt bankföreningens uppfattning behörighetskraven överföras till lagen.

Sveriges exportråd:

Exportrådet anser att det bör ställas högre krav på förtrogenhet med svenska rättsliga förhållanden och svenskt samhälle hos en svensk notarius publicus. Annat har väl heller inte föresvävat författarna av promemorian (jfr specialmotiveringen i promemorian där man talar om dokumenterad

Prop.  1981/82:63

87

förtrogenhet med svenskt rättsiiv). Skall dispens från kravet på svensk juristexamen komma i fråga bör med andra ord krävas att vederbörande har annan kompetens som kan anses likvärdig. Så kan t. ex. vara fallet när det gäller auktoriserad revisor. Detta allmänna kompetenskrav bör emellertid komma till tydligt uttryck i själva författningstexten, vilket nu inte är fallet.

Upprätthålls nu nämnda krav på förtrogenhet med svenska rättsliga förhållanden behöver måhända därutöver inte ställas formella krav på svenskt medborgarskap. Exportrådet vill emellertid understryka att det förefaller naturligt att utgå från att svenska medborgare i första hand anlitas för uppdragen som notarius publicus. Under alla omständigheter bör såsom allmän förutsättning för lämplighet för notarius publicusuppdraget krävas att vederbörande flytande behärskar det svenska språket.

Sveriges exportråd anser att personer vid institutioner i näringslivets tjänst av typen handelskammare. Exportrådet etc. bör kunna utses till notarius publicus utan kungörelseförfarande.

5§

Bankföreningen:

Enligt 5 § andra stycket i den föreslagna förordningen kan länsstyrelsen befria notarius publicus från att ta upp protester. Detta innebär ingen saklig ändring i förhållande till vad som gäller f. n. Bankföreningen godtar att sådan befrielse alltjämt kan göras. Det förtjänar emellertid understrykas vad som sägs i promemorian om att notarius publicus inte får utnyttja befrielsen till att sovra protestärenden på ett otillbörligt sätt.

6§

Kommerskollegium anser att sista stycket i paragrafen bör utgå (jfr avsnitt 2.2).

7§ Sveriges advokatsamfund anser att punkt 2 bör utgå (jfr avsnitt 2.4).

8§

Bankföreningen:

8 § i den föreslagna förordningen anger två fall i vilka notarius publicus inte är skyldig att biträda. Först anges i överensstämmelse med vad som gäller f. n.,  att  notarius  publicus  inte  är skyldig  att ombesörja  delgivning.

Prop. 1981/82:63

88

Bankernas erfarenhet har visat att notarius publicus med framgång kan biträda med delgivning. Med de delgivningssvårigheter som numera förekommer är det viktigt att alla tillgängliga möjligheter utnyttjas. Bankföreningen vill inte gå så långt som att föreskriva skyldighet för notarius publicus att utföra delgivning. Bestämmelsen bör emellertid kunna formu­leras så att det bättre framgår att notarius publicus kan utföra delgivning, exempelvis när stämningsman inte lämpligen kan utnyttjas. Detta skulle bättre framgå om författningstexten utformades på följande sätt: "Notarius publicus kan ombesörja delgivning av handlingar men är inte skyldig att göra detta." En sådan bestämmelse innebär ingen saklig ändring i förhållande till promemorieförslaget.

Den andra punkten i 8 § upptar en bestämmelse om att notarius publicus inte är skyldig att utföra sådant som inte rimligen kan begäras av honom. Bestämmelsen har sin förebild i 11 § stadgan om notarius publicus. Den gällande bestämmelsen är emellertid något mer preciserad än den föreslag­na. I motiven anges vissa uppdrag vilka notarius publicus med stöd av 8 § 2 skulle kunna avböja. Bankföreningen anser den föreslagna bestämmelsen alltför vag. Notarius publicus intresse av att kunna avböja bör tillgodoses om den utformas på följande sätt: "Notarius publicus är inte skyldig att åta sig uppdrag av sådan art som eljest åligger honom, om uppdragets utförande kräver ett orimligt omfattande arbete av honom, äventyrar hans hälsa eller är oförenligt med god sed."

10 §

NIA:

I andra stycket sägs att adress, telefonnummer och mottagningstid skall tillkännages i anslutning till mottagningslokalen och på notarius publicus begäran på kommunernas anslagstavlor. NIA vill förorda att här även anges till från vilka språk notarius publicus åtar sig att bestyrka översättningar.

Svenska kommunförbundet:

Vad beträffar förslaget om att notarius publicus skall ha mottagning för allmänheten minst en gång i veckan - enligt gällande stadga viss tid varje helgfri dag med vissa undantag - om inte länsstyrelsen bestämmer annat, bör enligt förbundets mening notarius publicus likväl vara anträffbar för allmänheten i tillräcklig utsträckning.

Bankföreningen:

Paragrafen innehåller en bestämmelse om att den notarius publicus som är skyldig att ta upp protester skall ta emot växlar och checkar alla dagar utom vissa i lagen uppräknade. Bankföreningen anmärker att Bankinstitutens Arbetsgivareorganisation och Svenska bankmannaförbundet har avtalat om

Prop.  1981/82:63

89

att de skall verka för att dagen efter Kristi Himmelsfärds dag skall bli bankfri. Om detta skall kunna ske krävs vissa lagändringar, t. ex. i 72 § tredje stycket växellagen (1932:130) och 55 § tredje stycket checklagen (1932:131). där dagen efter Kristi Himmelfärds dag jämställs med övriga där angivna bankfria dagar. De båda nämnda organisationerna har också gjort en framställning till regeringen med förslag om erforderliga lagändringar för att avtalet skall kunna uppfyllas. 1 den mån ett sådant förslag genomförs, bör ändring göras i 10 § i den nu föreslagna förordningen.

Notarius publicus i Lund:

För den besökare som skall stiga in genom notarius publicus dörr måste det verka löjligt att på eller invid densamma läsa den adress han just har anlänt till. Endast om notarius publicus intestår i rikstelefonkatalogen, kan det vara motiverat att telefonnummer och adress anslås.

Notarius publicus i Karlstad:

Beträffande 10 § i förordningen bör anmärkas, att ett flertal institutioner numera har inarbetat vissa helgdagsaftnar. Detta medför att ett flertal förvaltningar, t. ex. stadshus, länsstyrelse, tingsrätt, icke har öppet under dessa dagar. Notarius publicus, som är anställd hos sådan myndighet, har därför icke möjlighet att ha sin mottagning öppen dessa dagar. Såsom paragrafen utformats är notarius publicus emellertid skyldig att uppta protest även dessa dagar. Praktiskt tillgår upptagande av protest så. att ingivaren lämnar växeln på mottagningen den tredje dagens eftermiddag. Eftersom mottagningen är stängd de angivna dagarna förutsätts för ett smidigt hanterande, att notarius publicus får föreskriva att mottagning sådan dag sker i bostaden. Huruvida detta bör framgå av lagtext eller av förarbeten bör övervägas.

IH

Riksarkivet och Stockholms stadsarkiv:

1 11 § tredje stycket förslaget till förordning om notarius publicus hänvisas till allmänna arkivstadgan. Hänvisning kan här även ske till riksarkivets cirkulär om tillämpningen av denna stadga (1968:473 med senare ändring-ar).

Riksarkivet tillägger att det avser

dels att göra en översyn av allmänna arkivstadgan och tillämpningscirku­läret och i samband därmed undersöka, om notarius publicus på någon punkt bör undantas från stadgans tillämpning: sådant undantag meddelas i 1 § tillämpningscirkuläret (jfr 3 § allmänna arkivstadgan samt 1 § tillämpnings­cirkuläret).

Prop.  1981/82:63

90

dels att utfärda närmare anvisningar för förtecknande av notarius publicus handlingar och i samband därmed undersöka möjligheterna till gallring. Också flera av landsarkiven påpekar att förteckningsplan och gallringsföre­skrifter saknas för notarius publicus.

Landsarkivet i Vadstena beklagar att någon bestämmelse om bindning av protokoll inte har tagits in i den nya förordningen och anser att det åtminstone bör föreskrivas att notarius publicus-arkivet skall förvaras som en enhet för sig.

Landsarkivet i Göteborg efterlyser bl. a. bättre kontakter mellan landsar­kiven och notarius publicus. Landsarkivet påtalar vidare att systemet med ersättare för notarius publicus kan vålla särskilda problem från arkivsyn­punkt genom att arkivhandlingarna splittras på alltför många händer.

12 § NIA:

Enligt vad NIA erfarit kan skillnaderna i kostnaderna för samma tjänster rörande bestyrkande av handlingar i två till varandra gränsande län vara betydande. Den ene notarius publicus debiterar 150-200 kr. för dessa tjänster medan en annan tar ca 800 kr. Detta är naturligtvis mycket otillfredsställan­de. NI A vill därför föreslå att allmänna råd utarbetas innehållande förslag till taxor för den ersättning notarius publicus har rätt att ta ut av den som anlitar honom.

Enligt konsumentverket finns det anledning att fastställa taxor också för andra förrättningar än protestförrättningar.

Länsstyrelsen i Malmöhus län:

Notarius publicus innehar i viss mån en monopolställning, enär hans medverkan efordras i många situationer där han inte kan ersättas av någon annan. Han har enligt 12 § förslaget till förordning om notarius publicus rätt att ta ut skälig ersättning av den som anlitar honom. Bara i fråga om växel-och checkprotest utgår bestämd ersättning. Risk kan då föreligga för att taxesättningen blir oenhetlig och frestelsen att ta ut relativt hög ersättning kan antas bli stor. Den enskilde har inga möjligheter att påverka taxan och kan tvingas avstå från tjänsten om han anser_ersättningen vara för hög. Så sker ju redan nu, enligt uppgift i promemorian, när besked erhålls att resa med taxi måste ersättas.

Länsstyrelsen är av den uppfattningen att grunder för bestämmande av ersättningen till notarius publicus inte kan avvaras. Ersättningen bör så långt som möjligt vara likartad i hela landet. En taxa bör därför utfärdas centralt. Ersättning för resa kan lämpligen anges utgå i enlighet med statliga regler.

Prop.  1981/82:63

91

Länsstyrelsen i Kopparbergs län och notarius publicus i Falun framför liknande synpunkter.

Förbundet A doptionscenlrum:

Tillgänglig statistik visar att det kommer ca 1 500 barn för adoption från utlandet till svenska familjer varje år. Av dessa adoptioner förmedlar Adoptionscentrum över hälften. 1 vart fall i Adoptionscentrums ärenden krävs alltid legalisering av notarius publicus samt därefter normalt av utrikesdepartementet och resp. lands konsult/ambassad i Sverige. Om familjens handlingar binds till en akt kan det ibland vara tillräckligt att akten stämplas, men det förekommer ofta att varje handling eller till och med varje sida måste legaliseras för sig. Totalt med översättning går kostnaderna för en familjs ansökningshandlingar i utlandet på mellan 1 500 och 5 000 kr.

Taxorna hos notarius publicus varierar kraftigt även om man tar hänsyn till att vissa notarii kan åta sig språkgranskning och självfallet då har högre taxa. På något håll i landet lär det finnas kommunal notarius som inte tar ut någon ersättning.

Adoptionscentrum finner det inte rimligt att adoptivföräldrar skall behöva betala så höga och så varierande kostnader för bestyrkande av handlingar som till stor del är utfärdade av svenska myndigheter. Notarius tjänster för privatpersoner borde kunna finnas att tillgå hos kommun eller länsstyrelse gratis eller till en låg enhetstaxa. Kan detta inte införas f. n. bör i vart fall de taxor som nu tillämpas ses över. Utrikesdepartementet tar enligt expedi­tionskungörelsen ut 60 kr. per stämpel för den legalisering som sker där. Den totala kostnaden varierar alltså beroende på hur många sidor i en familjs ansökan som måste legaliseras. När det gäller denna legalisering finns kanske ännu starkare skäl att det skall vara avgiftsfritt för privatpersoner. Adoptionscentrum hemställer därför att även denna fråga tas upp till omprövning även om den inte direkt föranleds av detta lagstiftningsären­de.

Notarius publicus i Karlstad:

Som framhållits i promemorian förekommer i vissa kommuner, t. ex. i Karlstad, ett relativt stort antal s. k. besöksprotester. Dessa medför utöver resekostnader också en tidsåtgång, som enligt regeln icke ersätts. I en kommun med stora avstånd kan notarius publicus vara skyldig att utföra en besöksprotest, som medför en bilresa om flera mil och en tidsåtgång av mer än en timme. Tiden härför blir med den föreslagna utformningen icke ersättningsgill. Enligt min mening bör det av texten framgå, att notarius publicus utöver reseersättning också äger rätt till skälig ersättning för den tid förrättningen erfordrade. I anslutning härtill bör övervägas om icke avgiftsnivån på lämpligt sätt bör anknytas till de taxor, som gäller för allmän rättshjälp. Detta kan bl. a. ske genom ett uttalande, att notarius publicus äger rätt att ta ut ersättning enligt de regler, som gäller för advokater.

Prop.  1981/82:63

92

13 S

Bankföreningen:

Notarius publicus får enligt förslaget överlåta till biträdande notarius publicus att verkställa förrättningar. Bestämmelsen korresponderar i viss mån med 15 S i gällande stadga om notarius publicus. För att allmänheten skall ha kännedom om hos vem de kan få den service som notarius publicus lämnar, bör, exempelvis hos länsstyrelserna, finnas en förteckning över vem som för tillfället utför sådana tjänster. Där kan också i övrigt noteras vad som gäller, exempelvis i fråga om befrielse för notarius publicus att uppta protester.

15        §

Notarius publicus i Vänersborg sätter i fråga om inte första stycket i andra meningen är överflödig på grund av 15 § förvaltningslagen.

16        §

Riksarkivet:

I 16 § första stycket förslaget till förordning om notarius publicus bör "redovisas till länsstyrelsen" utbytas mot "överlämnas till länsstyrelsen", eftersom det klart måste framgå var de vid notarius publicus myndighetsut­övning uppkomna arkivhandlingarna skall förvaras. Som jämförelse kan nämnas att ett överlämnande av arkivhandlingar till länsstyrelsen skall ske, då särskild förrättningsman för upptagande av protester enligt växellagen och checklagen samt förrättare av borgerlig vigsel fränträder sitt uppdrag. Båda dessa får i likhet med notarius publicus sitt uppdrag genom förordnande av länsstyrelsen. Riksarkivet finner formuleringen "överlämnas till" tillämplig även i fråga om notarius publicus arkivhandlingar.

Landsarkivet i Vadslena anför att det kommer att bli svårt att se till att arkiv från notarii publici till slut hamnar hos arkivmyndigheterna och fortsätter:

En orsak till svårigheterna på denna punkt är bestämmelserna i 16 § i förslaget till förordning om notarius publicus, vilka bestämmelser i det stora hela övertagits från 20 § i den nuvarande stadgan. Enligt nyssnämnda föreslagna bestämmelser skall "protokoll och annat som hör till uppdraget" inom en månad överlämnas till länsstyrelse om notarius publicus dör eller frånträder uppdraget. Efterträdande notarius publicus har sedan "rätt att få ut det som hör till uppdraget". Bestämmelserna synes innebära att en nytillträdande notarius publicus erhåller samtliga företrädarnas handlingar. Rent principiellt skulle ett sådant "vidaregivande" av arkivet kunna pågå till dess några av handlingarna blivit äldre än hundra år, varefter inleverans av dessa delar av arkivet skulle ske. Med de föreslagna, vidmakthållna reglerna

Prop.  1981/82:63

93

är risken stor för att delar av arkivet går förlorat. Det måste också vara opraktiskt för en ny notarius publicus att få överta protokoll och handlingar som avser för länge sedan avslutade ärenden. Det bör i sammanhanget även beaktas, att de i 16 § föreslagna bestämmelserna strider mot vad som sägs i 32 § allmänna arkivstadgan. Lämpligast vore, om 16 § innehöll bestämmelser med innebörden att ej avslutade eller på annat sätt aktuella ärenden överlämnas till en ny notarius publicus, medan övriga handlingar inlevere­rades till arkivmyndigheten.

Prop.  1981/82:63

94

Innehållsförteckning

Proposition..................................................................... 

1

Propositionens huvudsakliga innehåll ............................ 

........ 

1

Lagförslag....................................................................... 

........ 

2

1

Lag om notarius publicus......................................... 

........ 

2

2

Lag om ändring i växellagen (1932:130).................. 

........ 

2

3

Lag om ändring i checklagen (1932:131) ................ 

3

Utdrag  av  protokoll  vid  regeringssammanträde  den  29  oktober

1981........................ .'.................................................... 

........ 

4

1

Inledning.................................................................. 

4

2

Allmän motivering..................................................... 

5

2.1

Inledande anmärkningar ................................. 

5

2.2

Notarius publicus arbetsuppgifter m.m............. 

....... 

5

2.3

Notarius publicus geografiska verksamhetsområde

m.m.................................................................         7

2.4

Tillsynsfrågan................................................... 

8

2.5

En ny reglering ................................................ 

10

3

Upprättade lagförslag.............................................. 

10

4

Specialmotivering..................................................... 

11

4.1

Förslaget till lag om notarius publicus............. 

..... 

11

4.2

Förslagen till lag om ändring i växellagen och lag om ändring i checklagen     

12

5

Hemställan............................................................... 

..... 

12

6

Beslut ...................................................................... 

..... 

12

Bilagor

Bilaga 1 Promemorian (Ds Ju 1981:9) Notarius publicus. 

...... 

13

Bilaga 2 Remissammanställning...................................... 

...... 

71

Innehållsförteckning....................................................... 

...... 

94