Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens skrivelse 1984/85:201

med anledning av beslut fattade av internationella arbetskonferensen vid dess sjuttionde möte;

beslutad den 18 april 1985.

Regeringen lämnar riksdagen tillfiille att avge yttrande i det hänseende som anges i föredragandens hemställan enligt bifogade utdrag av regerings­prolokoll.

Pä regeringens vägnar SVANTE[REDACTED_EFTERNAMN]

ANNA-GRETA[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelsens huvudsakliga innehall

Regeringen anmäler lLO:s rekommendation (nr 169) om sysselsätt­ningspolitik för riksdagen i enlighet med vad som föreskrivs i lLO:s stadga. Enligt regeringens mening föranleder rekommendationen ingen äicard fiän slatsmaklernas sida.

1     Rik.ula:;i'n 1984 85. 1 saml. .\r 201

Skr. 1984/85: 201

Skr. 1984/85:201

2

Utdrag ARBETSMARKNADSDEPARTEMENTET  PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1985-04-18

Närvarande: statsråden[REDACTED_EFTERNAMN] ordförande,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Anders­son,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R. Carisson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelse med anledning av beslut fattade av internationella arbetskonferen­sen vid dess sjuttionde möte

1    Inledning

Genom sin anslutning till Nationernas förbund år 1920 inträdde Sverige som medlem av internationella arbetsorganisationen (ILO).

ILO: s beslutande församling - internationella arbetskonferensen -sammanträder i regel en gång per år. Arbetskonferensen kan enligl artikel 19 i organisationens stadga beträffande förslag, som förts upp på mötets dagordning, besluta antingen om en internationell konvention, avsedd all ratificeras av organisationens medlemmar, eller om en rekommendation, avsedd att övervägas vid lagstiftning eller på annat sätl men ulan den rättsligt bindande karaktär som tillkommer en ratificerad konvention. Om beslutet är av mindre räckvidd eller huvudsakligen av formell innebörd, l. ex. då det gäller en begäran om utredning, brukar del ges formen av en resolution.

Inom ett år eller högst arton månader från avslutandel av ell konferens-sammanträde skall varje medlemsstat förelägga landels lagstiftande för­samling antagna konventioner och rekommendationer för lagstiftning eller andra åtgärder. Varje medlemsstat har vidare skyldighet att underrätta internationella arbelsbyråns generaldirektör om de åtgärder som har vidta­gits för all uppfylla denna förpliktelse samt om vilka åtgärder som i övrigt har vidtagits.

Internationella arbetskonferensens sjuttionde möte hölls i Geneve den 6-26 juni 1984.

Skr. 1984/85:201

3

Sverige dellog i mötet på sedvanligt sätl med en fullständig delegation, dvs. två regerings-, ett arbetsgivar- och ett arbelslagarombud saml ett antal experter.'

1984 års arbelskonferens antog en rekommendation (nr 169) om syssel­sättningspolitik. Jag anhåller all nu få anmäla rekommendationen för den åtgärd som föreskrivs enligt ILO: s stadga.

2   Rekommendation om sysselsättningspolitik

2.1    Bakgrund

Internationella arbetsorganislionen (ILO) antog år 1964 en konvention (nr 122) och en rekommendation (nr 122) om sysselsättningspolitik. I Sverige förelades instrumenten riksdagen genom prop. 1965:51. Sverige ratificerade konventionen den 11 juni 1965. I konventionens artikel I föreskrivs att medlemsstaterna skall föra en politik som är ägnad att främja full, produktiv och fritt vald sysselsättning. Denna politik "skall syfta till alt garantera att arbete finns för alla som slå lill förfogande för och som söka arbete" (art. 1 p. 2(a)).

År 1976anordnade ILO den s.k. världssysselsätlningskonferensen, vars slutdokument (principdeklaralion och handlingsprogram) förelades riksda­gen genom prop. 1976/77:60. I slutdokumentet återfinns den s.k. basbe-hovsstralegin, där det bl. a. fastslås att en grundläggande rättighet hos varje lands befolkning är rätten lill arbete och fritt vald sysselsättning. I handlingsprogrammet uppmanades ILO: s styrelse alt föra upp frågan om revision av konventionen (nr 122) på dagordningen för ett av den interna­tionella arbetskonferensens närmaste sammanträden. Delta krav upprepa­des av arbetskonferensen 1979 i en särskild uppföljningsresolution till väridssysselsätlningskonferensen. I november 1981 beslöt lLO:s styrelse att på dagordningen för 1983 års arbelskonferens föra upp ämnet syssel­sättningspolitik med sikte på antagandet av ett nytt instrument.

Frågan om det nya instrumentets form visade sig bli svårlöst. Vid förstaårsbehandlingen år 1983 förordades en rekommendation av en majo­ritet i del särskilda utskott som hade alt behandla ämnet. Bland arbetsta-

' Genom beslut den 10 maj 1984 utsåg regeringen följande personer att delta i konferensen som ombud, nämligen

/

for arhelsgivarna: direktören i Svenska arbetsgivareföreningen Johan von Rol­len:

/()/ (irlicistagarna: inlernationelle sekreteraren i Landsorganisationen i Sverige Krik[REDACTED_EFTERNAMN],

Skr. 1984/85:201

4

gargruppens representanter fanns förespråkare för utarbetandet av såväl en konvention som en rekommendation. Utskottet enades slutligen om en rekommendation. Arbetstagargruppens majoritet förbehöll sig härvid rät­len att återkomma lill frågan om instrumentets form under andraårsbe-handlingen.

Motsättningarna i konferensutskottet under andraårsbehandlingen av ämnet år 1984 kvarstod. Voteringen i utskoltel gav emellertid en klar majoritet för rekommendationslinjen.

Efter avslutat ulskotlsarbete antog internationella arbetskonferensen i juni 1984 en rekommendation (nr 169) om sysselsättningspolitik. Rekom­mendationen antogs med 374 röster för, en emot och 34 nedlagda. De svenska regerings- och arbetstagarombuden röstade för ett antagande av rekommendationen, medan det svenska arbetsgivarombudet lade ned sin röst.

Yttrande över rekommendationen har avgetts av ILO-kommittén som i sin lur inhämta' yttranden från styrelsen för internationell utveckling, arbetsmarknadsstyrelsen, arbelarskyddsstyrelsen, statens invandrarverk, statens industriverk. Svenska arbetsgivareföreningen. Svenska kommun­förbundet. Landstingsförbundet, Landsorganisationen i Sverige och Tjänstemännens centralorganisation.

Den engelska texten till rekommendationen och en svensk översättning bör fogas som bilaga till regeringsprolokollet i detta ärende.

2.2    Rekommendationens huvudsakliga innehåll

1984 års rekommendation syftar till alt komplettera 1964 års konvention (nr 122) och rekommendation (nr 122) om sysselsättningspolitik. Den nya rekommendationen innehåller riktlinjer för hur medlemsstaterna genom olika åtgärder skall driva en arbetsmarknadspolitik som syftar till alt främja en full, produktiv och fritt vald sysselsättning. 1984 års rekommen­dation har - i likhel med 1964 års instrument - ett avsnitt innehållande allmänna principer för sysselsättningspolitiken, där parternas medverkan vid utformningen av politiken betonas.

I rekommendationen framhålls vidare att medlemsstaternas arbetsmark­nadspolitik bör utgöra en integrerad del av den ekonomiska och sociala politiken. Arbetsmarknadspolitiken bör bedrivas utan inslag av diskrimi­nering. Alla arbetstagare bör garanteras lika möjligheter och likabehand­ling på arbetsmarknaden. Medlemsstaterna uppmanas att genom lagstift­ning och praxis skapa förutsättningar för avtalsreglering av frågor som rör anställningstrygghet, arbetstidsförkortning, rationalisering och omstruk­turering samt vad avser information i ekonomiska frågor och anställnings­frågor.

Skr. 1984/85:201

5

Riktlinjer för sysselsältningsfrämjande åtgärder för ungdomar, handi­kappade och särskilt utsatta grupper finns inskrivna i ett särskilt avsniu i 1984 års rekommendation. Där föreslås åtgärder för yrkesutbildning och för all underlätta ungdomars övergång från skola fill arbetsliv och insatser för att hjälpa ungdomar att komma in på arbetsmarknaden. Offentliga och privata institutioner och företag uppmuntras anställa och utbilda ungdo­mar. Även speciella ålgärdsprogram för att sysselsätta ungdomar på frivil­lig grund för att utföra samhällsprojekt omnämns.

Särskilda åtgärder anges för den informella sektorn, regionalpolitiken, offentliga investeringsprogram och offentligt arbete, små företag, interna­tionellt ekonomiskt samarbete och sysselsättning saml migrerande arbets­tagare. En samordning mellan sysselsättnings- och befolkningspolitik re­kommenderas. I jämförelse med 1964 års instrument ges i 1984 års rekom­mendation relativt stort utrymme åt frågor som rör införande och utnytt­jande av ny teknologi. Medlemsstaterna uppmanas främja forskning om återverkningarna av nya teknologier på sysselsättningen, utbildningen, arbetsinnehållet och yrkeskunskaperna.

Rekommendationen innehåller även hänvisningar till vissa andra inter­nationella instrument av vilka flertalet vunnit svensk anslutning. Del gäller bl. a. 1966 års FN-konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rät­tigheter (SÖ 1971:41), 1979 års FN-konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (SÖ 1980:8), 1981 års ILO-konvenlion (nr 156) om arbetstagare med familjeansvar (ratificerad av Sverige den 11 augusti 1982) och 1975 års ILO-konvenlion (nr 141) om organisationer av arbe­tande på landsbygden (ratificerad av Sverige den 19juni 1976).

2.3    Föredraganden

Min bedömning: ILO-rekommendalionen nr 169 påkallar ingen åtgärd från statsmakternas sida.

ILO-kommitténs/öw/ög: Överensstämmer med min bedömning.

Remissinstanserna: Remissinstanserna är eniga i sin bedömning att svensk lagstiftning och praxis väl stämmer överens med de i rekommendationen intagna riktlinjerna.

Skälen för min bedömning: Rekommendation nr 169 överenstämmer i allt väsentligt med de mål och riktlinjer som fastlagts för den svenska arbets­marknadspolitiken bl. a. genom lagstiftning och avlal. Av grundläggande betydelse i detta sammanhang är punkt 5 i rekommendationen där del klart framgår att medlemsstaternas arbetsmarknadspolitik bör utformas och 

ti    Riksdagen 1984185. I saml. Nr 201

Skr. 1984/85:201

genomföras i samriid med arbetsmarknadens parter.

För egen del finner jag att den svenska lagstiftningen och gällande förordningar motsvarar högt ställda krav pä instrumeniels tillämpning. Jag vill särskilt niimna lagen (1974: 13) om vissa ansliillningsframjandc åtgär­der, lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, arbeismiljölagcn (1977: 1160). lagen (1979: 1118) om jämställdhet mellan man och kvinnor i arbetslivet, lagen (1982:80) om anställningsskydd, arbetstidslagen (1982: 673). lagen (1983: 1070) om ungdomslag samt arbclsmarknadskiingö-relsen (1966:368) och förordningen (1981:541) om bidrag lill arhelsmark-nadsutbildning i företag m. m. 1 övrigt ber jag att fä hiinvisa fill \ ad j;ig tidigare har anfört om arbetsmarknadspolitikens inriktning under 1985 Sfi (prop. 1984/85: l.SObil. 2).

3    Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tilllalle a\ge

\ttrandc 

över vad jag anfört om ILO:s rekommendation (nr 169) om s\sselsäti-ningspoliiik.

4     Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens ö\er\ägandcn och beslutar att lämna riksdagen tillfälle att avge yttrande i det hanseende som anges i föredragandens hemställan.

Skr. 1984/85:201

169) Concerning

Recommendation (No. Employment Policy

The General Conference of the Interna­tional Labour Organisation,

Having been convened al Geneva by the Governing Body of the International Labour Office, and having mel in its Sevenlieth Ses­sion on 6 June 1984, and

Noling the existing inlernational standards contained in the Employment Policy Conven­tion and Recommendation, 1964, as well as in other internaiional labour instruments relat­ing to certain categories of workers, in par­ticular the Workers with Family Responsibil­ities Convention and Recommendation, 1981, the OIder Workers Recommendation, 1980, the Migration for Employment Convention and Recommendation (Revised), 1949, the Migrant Workers (Supplementary Provi­sions) Convenfion, 1975, and the Migrant Workers Recommendation, 1975,

Recalling the responsibility of the Interna­tional Labour Organisation, resulling from the Declaration of Philadelphia, lo examine and consider the bearing of economic and financial policies upon employment policy in the lighl of the fundamental objeclive that "all human beings, irtespeclive of race, creed or sex, have the right lo pursue bolh their material wellbeing and their spiritual de­velopment in conditions of freedom and dig-nity, of economic securily and equal opportu-nity",

Recalling that the International Covenanl on Economic, Social and Cultural Rights, adopted by the United Nations General As-sembly in 1966, provides for the recognilion of inter alia "the right to work, which in-cludes the right of everyone to the opportuni-ty lo gain his living by work which he freely chooses or accepts", and for the taking of appropriate sleps lo achieve progressively the full realisation of, and to safeguard, this right,

Recalling also the provisions of the Con­vention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women, adopted by the United Nations General Assembly in 1979,

Recognising, in the lighl of increasing in-lerdependence  within  the  worid  economy

7

Bilaga

Översättning

lLO:s rekommendation (nr. 169) om sys­selsättningspolitik

Internationella arbetsorganisationens all­männa konferens,

som har sammankallals lill Geneve av sty­relsen för internationella arbelsbyrån och samlats där den 6 juni 1984 till sill sjuttionde möte,

uppmärksammar gällande internationella normer i såväl 1964 års konvention och re­kommendation om sysselsättningspolitik som i andra ILO-inslrumenl angående vissa kate­gorier av arbetstagare, särskilt 1981 års kon­vention och rekommendation om arbetsta­gare med familjeansvar, 1980 års rekommen­dation om äldre arbetstagare, 1949 års kon­vention och rekommendation (reviderad) om migrerande arbetare, 1975 års konvention (tilläggsbestämmelser) om migrerande ar­betstagare samt 1975 års rekommendation om migrerande arbetstagare,

hänvisar till internationella arbetsorganisa­tionens skyldighet enligt Philadelphiadeklara-tionen alt pröva och överväga den ekono­miska och finansiella politikens inverkan på sysselsättningspolitiken i förhållande lill hu­vudmålet all "alla människor, oavsett ras, religion eller kön, äga räll att i frihet, ekono­misk trygghet och under lika förutsättningar arbeta i del materiella välståndets och den kulturella utvecklingens tjänst".

erinrar om all den internationella konven­tionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, som antogs av Förenta nafioner-nas generalförsamling år 1966, innehåller be­stämmelser angående erkännande av bl. a. "rätten till arbete, vari inbegrips rätten för envar fill möjlighet alt förtjäna sitt uppehälle genom arbete, som han fritt valt eller anta­git", och angående vidtagande av lämpliga åtgärder för att gradvis till fullo förverkliga och trygga denna rätt,

erinrar även om bestämmelserna i den av Förenta nationernas generalförsamling år 1979 antagna konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor,

erkänner att det mot bakgrund av det väx­ande inbördes beroendet i världsekonomin

Skr. 1984/85:201

S

and of low economic grouth r,ilcs in icccnl \c;irs. ihc need lo coordinale economic. monciary and social policies al ihc nalional and inlernational levcls. to stri\c lör ihc le-diiclion of disparilies between dcvelopcd and dcvcloping counlries and lör the cslablish-nieni of ihe new inlernational economic or­der, in order to make ihc fullcsi possible use vtf icsources for development and for the cro-ation of employment opportunities. and thus to combal unemploymenl and undcremploy-ment.

Noling the deterioiation of employment opportunities in mosl industrialised and dc­vcloping countries and e.vpressing ihe con-viclion that poverty, unemploymenl and in-equality of opportunity are unacceptable in terms of humanity and social justice, can pro-voke social tension and thus create condi­tions which can endanger peace and preju­dice the exercise of the right to work, which includes free choice of employment, just and favourable conditions of work and protection against unemploymenl,

Considering that the Employment Policy Convention and Recommendation, 1964. should be placed in the wider framework of the Declaration of Principles and Programme of Aciion adopted in 1976 by the Tripartiie Worid Conference on Employment, Income Distribution and Social Progress and the In­ternational Division of Labour, and of the resolution concerning follow-up lo the Worid Employment Conference adopted by the In­ternaiional Labour Conference in 1979,

Having decided upon the adoption of cer­tain proposals with regard lo employment policy which is the fourth item on the agenda of the session, and

Having determined that these proposals shall lake the form of a Recommendation supplementing the Employment Policy Con­vention and Recommendation, 1964:

adopts this twenly-sixlh day of June of the year one thousand nine hundred and eighty-four the following Recommendation, which may be ciled as the Employment Policy (Sup­plementary Provisions) Recommendation, 1984.

och den laga ekonomisk.i lill\ ;l\IUikleii under seiuue ar ;ii' luuKandigi all samordna den ckoiu>miska. nionclaia och sociaki politiken pa n.uionell och intcinalioiiell niv;i. all cllcr-siiava en minskning av skillnaderna mellan iiUccklade länder och ulvecklingsliindcr och ;ill arbeta för uppriiliaiulei av den nya ekono­miska \äildsordniiigcn lör all pä basia möj­liga salt använda resurser lör utveckling och lör skapande av arbelsiillfällen och däri­genom bckiimpa arbetslöshet och undcrsys-sclsallning.

konstaterar en försiimring av s>ssels;itl-ningsniojligheterna i de flesta industri- och utvecklingsländer och uilryckci övertygelsen att fiitiigdom. arbetslöshet och olika möjlig­heter ej kan accepteras frän humanitär och social rättvisesynpunkt och kan framkalla so­ciala spänningar och sålunda skapa förhållan­den som kan sälla freden i fara och menligt påverka utövandet av rätten till arbete, vari inbegrips fritt val av sysselsättning, rättvisa och tillfredsställande arbetsvillkor samt skydd mot arbetslöshet.

anser att 1964 års konvention och rekom­mendation om sysselsiittningspolilik bör sät­tas in i eu vidare sammanhang inom ramen för såväl den principdeklaration och det handlingsprogram som antogs är 1976 av den trepartiska världskonferensen om s\ssel-sättning, inkomstfördelning och socialt fram­åtskridande samt internationell arbetsför­delning som för den av internationella arbets­konferensen år 1979 antagna resolutionen an­gående uppföljning av världssysselsätlnings-konferensen,

har beslutat alt anta vissa förslag angående sysselsättningspolitiken, en fråga som utgör den fjärde punkten på mötets dagordning.

har täslsiällt att dessa förslag skall ta for­men av en rekommendation som skall vara ett tillägg lill 1964 års konvention och rekom­mendation om sysselsättningspolitik, och

antar den 26 juni 1984 följande rekommen­dation, som kan kallas 1984 års rekonmienda-lion om sysselsättningspolitik (tilläggsbe­stämmelser).

Skr. 1984/85:201

I. 

(leni-ral Principles of F.niployinciil Tolicx

1,

The piomolion iif full. pioducli\e aiul frceU choscii enipkn nienl provided lör In ihc f!mploymeni Polic\ Convention and Rccom-mcndalion. 1964. should be icgardcd as llie means of achie\ing in praclice Ihc rcalisalion of Ihc right lo work,

2,

Full lecounition by Members of ihe right lo uork should be linked \k ilh the implenicn-laiiiin of eci>nomic and social policies. ihc piirposc of which is ihc promolii>n of full. pioduciivc and fiecly chosen employment.

3,

Ihe promotion of full. produclive and freely chosen employment should he ihe pri-ority in. and an integral part of. economic and social policies of Members and. where appro­priate. their plans for the satisläctiim of Ihe basic needs of Ihe population.

4,

Members should give special allention lo Ihc mosl efficient means of increasing em­ployment and production and draw up poli­cies and, if appropriate, programmes de­signed to läcilit;itc (hc increased production and fiiir distribution of essential goods and services and the fiiir distribution of income throiighoul Ihe coiinlry. with a view to satis-fying the basic needs of the population in accordance wiih the Declaration of Principles and Programme of Aciion of the World Em­ployment Conference.

5,

In accordance wiih nalional praclice. ihc policies. plans and programmes referred to in Paragraphs 3 and 4 of this Recommendation should be diawn up and implementcd in con-stiltalion and co-operation with the organisa­tions of cmployers and workers and other organisations representative of the persons concerned. particularly those in the rural scc-lor covered hy the Rural Workers" Organisa­tions Convention and Rccommcntlalion. 1975.

6,

F.C(moniic and financial policies. al bolh ihe nalional and inlernational levels. should icflecl Ihc prii>ril\' lo be attached to the goals referred lo in Paragraphs 3 and 4 of this Rc-commendaljon.

7,    1 he policies. plans anil programmes re­

ferred lo in Paragraphs 3 and 4 of this Recom­

mendation should aim al eliminaling any ilis-

criminalion and ensuring lör all workers

equal oppoiiiinil\ anil Ucalmenl in lespecl of

I.  

AlliiKinn:) principer fiir syssi-lsiitlningspoh-

likiMi

1.

l-iänijande av full. prodiikliv och fiill vald s\ sselsaltning som föreskrivs i I9(i4 ;lis konvention och rekommendation om syssel-sällningspolilik bör betraktas som medlet alt i praktiken uppnå förverkligandet av rätten till arbele.

2.

Fullt erkännande från medlemssialerna av riitlen till arbete bör knytas lill geni>nilÖ-randet av en ekonomisk och social politik som syfi;ir till att friimja full. produktiv och fritt vald syssclsiittning.

3.

Främjande av full, produktiv och fritt vald sysselsättning bör ges prioritet i med­lemsstaternas ekonomiska och sociala politik och. dä så är liimpligt, i deras planer lör lill-godosccndc av befolkningens grundliiggande behov och bör utgöra en integrerad del av denna politik och dessa planer.

4.

Medlemsstaterna bör ägna särskild iipp-miirksamhel åt de metoder som mest cffck-livl ökar sysselsiittning och produktion och utarbeta riktlinjer och. om så iir liimpligt, pro­gram avsedda att underlätta en ökad produk­tion och en rättvis fördelning av nödvändiga varor och tjiinster samt en rättvis inkomstför­delning i hela landet i syfte att tillgodose be­folkningens grundläggande behov i enlighet med principdeklarationen och handlingspro­grammet från världssysselsättningskonferen-sen.

5.

De riktlinjer, planer och program som avses i punkterna 3 och 4 i denna rekommen­dation bör utarbetas och genomföras i över-enssiiimmclse med nationell praxis och i sam­råd och samarbete med arbetsgivar- och ar­betstagarorganisationerna och andra organi­sationer som representerar berörda personer, särskilt de på landsbygden, som omfiittas av 1975 års konvention och rekommendation an­gående organisationer av arbetande på lands­bygden,

6.

Den ekonomiska och finansiella politi­ken bör pä både nationell och internationell nivå återspegla den stora vikt som bör fiistas vid de mål som avses i punkterna 3 och 4 i denna rekommendation,

7.

De riktlinjer, planer och program som avses i punkterna 3 och 4 i denna rekommen­dation bör syfta till att avskaffa varje slag av diskriminering och till alt lillf()rs;ikra alla ai-helsiagare lika möjligheler och lika behand-

Skr. 1984/85:201

access to employment, conditions of employ­ment, wages and income, vocational guid-ance and training and career development.

8.

Members should lake measures lo com­bat effectively illegal employment, that is em­ployment which does not comply with the requirements of national laws, regulations and praclice.

9.

Members should lake measures to en-able the progressive transfer of workers from the informal sector, where il exists, lo the formål sector to lake place.

10.    Members should adopt policies and

lake measures which, while taking account of

national law and praclice, should -

(a)     facilitate adjuslment to slructural

change al the global, sectoral and enterprise

levels and the reemployment of workers who

have losl their jobs as a result of slructural

and lechnological changes; and

(b)   safeguard the employment or facilitate

the reemployment of workers affected in the

case of sale, transfer, closure or relocalion of

a company, establishment or equipment.

11.    In accordance with national law and

praclice, the methods of giving effect lo em­

ployment policies mighl include negotialing

colleclive agreemenls on questions having a

bearing on employment such as -

(a)

the promotion and safeguarding of em­ployment;

(b)

the economic and social consequences of restrucluring and rationalisation of branches of economic activity and undertak-ings;

(c)    the reorganisation and reduclion of

working time;

(d)    the protection of particular groups; and

(e)   information on economic, financial and

employment issues.

12.    Members should, after consultation

with the organisations of employers and

workers, take effective measures to encour-

age mullinalional enterprises lo undertake

and promote in particular the employment

policies set forth in the Tripartiie Declaration

of Principles concerning Mullinalional Enter­

prises and Social Policy, 1977, and lo ensure

that negative effects of the investments of

ling vad gäller tillträde till anställning, anställ­ningsvillkor, löner och inkomster, arbetsväg-ledning och yrkesutbildning samt karriärut­veckling.

8.

Medlemsstaterna bör vidta åtgärder för alt effektivt bekämpa olaglig anställning, dvs. anställning som inte följer kraven i nationella lagar, bestämmelser och praxis.

9.

Medlemsstaterna bör vidta åtgärder för att möjliggöra en gradvis överföring av ar­betstagare från den informella sektorn, där den förekommer, till den formella sektorn.

10.   Medlemsstaterna bör under hänsynsla­

gande lill nationell lagstiftning och praxis

anta handlingsprogram och vidta åtgärder

som bör

(a)

underlätta anpassning till strukturella förändringar på global, sektors- och förelags­nivå saml återanslällningav arbetstagare som har förlorat sina arbeten till följd av struktu­rella och teknologiska förändringar; och

(b)

trygga anställning eller underlätta åter-anställning av arbetstagare som berörs vid försäljning, överlåtelse, nedläggning eller omlokalisering av företag, anläggning eller utrustning.

11.   I enlighet med nationell lagstiftning och

praxis kan de metoder som används för all

genomföra sysselsättningspolitiken innefatta

förhandlingar om kollektivavtal i frågor som

påverkar sysselsättningen l.ex.

(a)

främjande och tryggande av sysselsätt­ningen;

(b)

de ekonomiska och sociala följderna på grund av omstrukturering och rationalisering av olika sektorer inom näringslivet och av företagen;

(c)

omorganisation och förkortning av ar­betstiden;

(d)    skydd för särskilda grupper; och

(e)    information i ekonomiska och finan­

siella frågor samt i frågor rörande sysselsätt­

ningen.

12.   Medlemsstaterna bör efter samråd med

arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna

vidta effektiva åtgärder för alt uppmuntra

multinationella företag att i synnerhet genom­

föra och främja det sysselsättningspolitiska

handlingsprogram som lades fram i 1977 års

Irepartiska deklaration om riktlinjer rörande

multinationella företag och arbetsmarknaden

och säkerställa att negativa effekier för sys-

Skr. 1984/85:201

II

mullinalional enterprises on empUn nienl are avoided and ihal posiiive efiecls are encour-agcd,

13, In vievof increasing inlcrdependcncc within Ihc worid ccononu'. Members should. in addition lo ihe measures taken at the na­tional level. sirenglhen inlernational co-opcr-alion in order to ensure the siicccss of the fighl against unemploymenl.

selsättningen lill följd av de mullinalionella lördagens inveslering;ir undviks och all posi­tiva cIVcklcr uppmuntras.

13, Med tanke pä del växande inbtirtles bcrocnilcl inom viirldsekonomin bör med­lemssialerna. utöver de ålgiirder som vidtas pä nationell nivå. stärka det internationella samarbeid i syfte att siikcrstälhi en fram­gångsrik kamp mot arbetslösheten.

II. 

Population Policy

14. (1) While ensuring that sufficient em­ployment opportunities exist. development and employment policies might. where ap­propriate and in accordance with nalional law and praclice, include population policies and programmes designed to ensure promotion of family wclfiirc and family planning through programmes of inlörmalion and voliiniary education on population issues.

(2) Members. particularly dcvcloping countries, in collaboration with bolh national and inlernational non-govcrnmenlal organi­sations might -

(a)

pay particular attention in their popula­tion policies and programmes lo educating actual and potential parents on the benefits of family planning;

(b)

in rural areas, increase the number of health facilities and commimity ccntres ofler-ing fiimily planning services and Ihe number of irained personnel to provide these ser­vices; and

(c)

in urban areas, pay particular allention to Ihc iirgeni need lo dcvelop appropriate infraslructurcs and improve living condi­tions, especially in slum areas.

II. 

Befolkningspolitik

14,(1) Vid säkerställandet av ett tillräckligt antal arbetstillfiillen kan handlingsprogram­men för utveckling och sysselsiittning, dä sä iir liimpligt och i överensstiimmelse med na­tionell lagstiftning och praxis, omfatta befolk-ningspoliliska åtgärder och program avsedda att främja familjens välfiird s;imt familjepla­nering genom informationsprogram och fri­villig utbildning i befolkningsfrågor.

(2) Medlemsstaterna, särskilt utvecklings-kinderna, kan i samarbete med både natio­nella och internationella icke-statliga organi­sationer

(a)

iigna särskild uppmiirksamhel i sina be­folkningspolitiska riktlinjer och program åt att undervisa dagens och morgondagens för-iildrar om fördelarna med familjeplanering;

(b)

på landsbygden öka antalet hälsovårds­anläggningar och rådgivningscentraler som erbjuder hjälp i fiimiljeplaneringsfrågor samt miingden utbildad personal för denna service; och

(c)

i siiiderna ägna särskild uppmiirksamhet åt det trängande behovet av att utveckla liimpliga infrastrukturer och att förbättra lev­nadsförhållandena, speciellt i slumområden.

III. Employment of Youth and Disadvantaged (Iroups and Persons

15. In the conlcxt of an overall employ­ment policy, Members should adopt mea­sures to respond to Ihc needs ofall categories of persons frequently having difficulties in finding lasting employment. such as certain women. certain young workers. disabled per­sons, older workers, ihe hmg-lcrm iinem-ployed and migrant workers hiwfiilly within their territory. These measures should be consistent w iih the provisions of internaiion­al labour Conventions and Recommendalions

III. Anställning av ungdomar och grupper och personer med handikapp

15. Inom ramen för en allmän sysselsiitt­ningspolilik bör medlemsstaterna vidta åt­gärder som svarar mot behoven hos alla kate­gorier av personer som ofta har svårigheter att finna varaktig sysselsättning, l.ex. vissa kvinnor, vissa unga arbetstagare, handikap­pade, iildre arbetstagare, långtidsarbetslösa och migrerande arbetstagare, som lagligen vistas inom deras territorium. Dessa åtgiirder skall vara i enlighet med besliimmelserna i ILO-konvcntioncr  och   -rekommendationer

Skr. 1984/85:201

12

relating to the employment of these groups and with Ihe conditions of employment estab­lished under nalional law and praclice.

16.   While taking account of national condi­

tions and in accordance with national law and

praclice, ihe measures referred to in Para­

graph 15 of this Recommendation might in­

clude, inter alia

(a)

general education accessible lo all and vocational guidance and training programmes lo assist Ihese persons lo find work and to improve their employment opportunities and their income;

(b)

the crealion of a training syslem linked with bolh the educational system and the worid of work;

(c)

counselling and employment services lo assist individuals to enter the labour märket and to help them to find employment which corresponds lo their skills and aplitudes;

d) programmes which create gainful em­ployment in specific regions, areas or sec­tors;

(e)   programmes of adjustment lo slructural

change;

(f)    measures of continuing training and re-

Iraining;

(g)    measures of vocational rehabilitalion;

(h) assistance for volunlary mobility; and (i)   programmes   for   the   promotion   of self-employmenl and workers" co-operatives.

17.   (1) Other special measures should be

laken for young people. In particular

(a)

public and private institutions and un-derlakings should be encouraged to engage and to train young people by means appropri­ate to national conditions and praclice;

(b)

allhough priority should be given to integrating young persons into regular em­ployment, special programmes mighl be set up with a view to employing young people on a volunlary basis for the execution of com-munity projecls, in particular local projects having a social character, bearing in mind the provisions of the Special Youth Schemes Recommendation, 1970;

(c)

special programmes should be sel up in which training and work alternale so as to assist young people in finding their first job;

(d)    training opportunities should be adapt-

angående anställning av dessa grupper och i enlighet med de anställningsvillkor som fast­ställts genom nationell lagstiftning och praxis.

16.   Med beaktande av nationella förhållan­

den och i överensstämmelse med nationell

lagstiftning och praxis kan de åtgärder som

avses i punkt 15 i denna rekommendation

bl. a. omfatta

(a)   allmän utbildning tillgänglig för alla och

arbelsväglednings- och yrkesutbildningspro­

gram för att hjälpa dessa personer all finna

arbete och för alt förbättra deras sysselsätt­

ningsmöjligheter samt deras inkomster;

(b)

skapande av ett system för yrkesut­bildning som både knyts lill skolsystemet och arbetslivet;

(c)

arbelsväglednings- och platsförmed-lingstjänsler för alt bistå de enskilda indivi­derna att komma in på arbetsmarknaden och för att hjälpa dem att finna ett arbete som motsvarar deras färdigheter och lämplighet;

(d)   program som skapar inkomstbringande

sysselsättning inom vissa regioner, områden

eller sektorer;

(e)   program för anpassning till strukturella

förändringar;

(f)    åtgärder för återkommande utbildning

och omskolning;

(g)    åtgärder för yrkesinriktad rehabilite­

ring;

(h) stöd lill frivillig rörlighet; samt (i) program för främjande av egen verksam­het och arbetslagarkooperativ.

17.   (1) Andra särskilda åtgärder bör vidtas

för ungdomar. 1 synnerhet

(a)

bör offentliga och privata institutioner och företag uppmuntras att anställa och ut­bilda ungdomar på sätt som är förenligt med nationella förhållanden och nationell praxis;

(b)

kan, även om prioritet bör ges till inte­grering av ungdomar i reguljärt arbete, spe­ciella program införas i syfte att sysselsätta ungdomar på frivillig basis för att utföra sam­hällsprojekt, särskilt lokala projekt av social karaktär, med beaktande av bestämmelserna i 1970 års rekommendation om särskilda pro­gram för ungdom;

(c)

bör särskilda program införas, där ut­bildning och arbele varvas, för all hjälpa ung­domar att finna siu första arbete;

(d)    bör iilbiklningsniöjlighder anpassas ijll

Skr. 1984/85: 201

13

ed to technical and economic development and the quality of training should be im-proved;

(e) measures should be taken to ease the transilion from schooi to work and lo pro­mote opportunities for employment on com-pletion of training;

(O research on employment prospects should be promoled as a basis for a ralional vocational training policy; and

(g) the safety and health of young workers should be protecled.

(2) The measures referred to in subpara-graph (1) of this Paragraph should be careful-ly monitored lo ensure that they result in beneficial effects on young people"s employ­ment.

3) These measures should be consistent with the provisions of internaiional labour Conventions and Recommendalions relating to the employment of young persons and with the conditions of employment established un­der national law and practice.

18.

Incenlives appropriate to nalional con­ditions and praclice might be provided in or­der to facilitate the implementation of the measures referted to in Paragraphs 15 lo 17 of this Recommendation.

19.

In accordance with nalional law and praclice, full and limely consullations should be held on the formulation, application and monitoring of the measures and programmes referred lo in Paragraphs 15 lo 18 of this Recommendation between the competent authorities and the organisations of employ­ers and workers and other organisations con­cerned.

den tekniska och ekonomiska utvecklingen och utbildningens kvalitet förbättras;

(e) bör åtgärder vidtas för att underlätta övergången från skola lill arbetsliv och för att främja möjligheterna lill sysselsättning vid avslutad utbildning;

(O bör forskning beträffande sysselsätt­ningsmöjligheterna i framtiden främjas som grundval för en rationell yrkesutbildningspo­litik; och

(g) unga arbetstagares säkerhet och hälsa bör skyddas.

(2)

De åtgärder som avses under (1) i denna punkt bör omsorgsfullt övervakas för att sä­kerställa all de medför gynnsamma effekter för ungdomars sysselsättning.

(3)

Dessa åtgärder skall vara förenliga med bestämmelserna i ILO-konventioner och -re­kommendationer angående ungdomars sys­selsättning och med de anställningsvillkor som fastställts i nationell lagstiftning och praxis.

18.    Stimulanser anpassade till nationella

förhållanden och praxis kan ges för alt under­

lätta genomförandet av de åtgärder som

avses i punkterna 1517 i denna rekommen­

dation.

19.   I enlighet med nationell lagstiftning och

praxis skall fullt samråd hällas vid lämplig

tidpunkt mellan berörda myndigheter och ar­

betsgivar- och arbetstagarorganisationer

samt andra berörda organisationer angående

utformning, tillämpning och övervakning av

de åtgärder och program som avses i punk­

terna 15-18 i denna rekommendation.

IV,

Technology Policies

20. One of the major elements of nalional development policy should be lo facilitate the development of technology as a means of increasing produclive potential and achieving the major development objectives of crealion of employment opportunities and the satis-läciion of basic needs. Technology policies should. taking into account the stage of eco­nomic development. contribute to the im-pio\nienl of woiking conditions and reduc­lion o( w oi king lime. and include measures to prc\ enl loss ol jobs.

IV.

Teknologiska handlingsprogram

20. Ett av de viktigare inslagen i den na­tionella utvecklingspolitiken bör vara att un­deriätta den teknologiska utvecklingen såsom ett medel att öka produktionen och uppnå de primära utvecklingsmålen all skapa arbets­tillfällen och tillgodose de grundläggande be­hoven. De teknologiska handlingsprogram­men bör med beaktande av det ekonomiska utvecklingsstadiet bidra till en förbättring av arbetsförhållandena och lill en förkortning av arbetstiden samt innefatta åtgärder för alt motverka en minskning av antalet arbelsiill­fällen.

Skr. 1984/85:201

14

21.    Members should

(a)

encourage research on the selection, adoption and development of new technol-ogies and on their effects on the volume and struclure of employment, conditions of em­ployment, training, job contenl and skill re­quirements; and

(b)

encourage research on the technologies mosl appropriate to the specific conditions of countries, by ensuring the involvemenl of in-dependent research institules.

22.   Members should endeavour to ensure

by appropriate measures

(a)

that the education and training syslems, including schemes for retraining, offer work­ers sufficient opportunities for adjusting to altered employment requirements resulling from lechnological change;

(b)

that particular attention is given to the best possible usf, of existing and future skills; and

(c)    that negative effects of lechnological

changes on employment, working and living

conditions and on occupational safety and

health are eliminated to the extent possible,

in particular through the incorporalion of er-

gonomic, safety and health considerations at

the design stage of new technologies.

23.   Members should, through all methods

suited lo nalional conditions and praclice,

promote the use of appropriate new technol­

ogies and assure or improve liaison and con­

sultation between the different units and or­

ganisations concerned with these questions

and the representative organisations of em­

ployers and workers.

24.

The organisations of employers and workers concerned and undertakings should be encouraged to assist in the dissemination of general information on lechnological choices, in the promotion of lechnological linkages beiween large-scale and small-scale undertakings and in the setting up of relevant training programmes.

25.

In accordance with national practice, Members should encourage employers" and workers" organisations to enter into collec­live agreemenls al national, sectoral or un-deriaking levels on the social consequences of Ihe introduction of new technologies.

26.

Members should. as fiir as possible and

21.    Medlemsstaterna bör

(a)

främja forskning angående val. anta­gande och utveckling av nya teknologier samt angående effekterna för sysselsältningsvoly-men och sysselsättningsslrukluren. anställ­ningsförhållanden, utbildning, arbetsinnehåll samt krav på yrkeskunskaper; och

(b)

främja forskning angående de teknolo­gier som bäst lämpar sig med hänsyn till kin­dernas särskilda förhållanden genom att sä­kerställa medverkan från oberoende forsk­ningsinstitut.

22.   Medlemsstaterna bör genom lämpliga

åtgärder söka säkerställa att

(a)    utbildningssystemen, däri inbegripet

omskolningsprogrammen, erbjuder arbetsla­

garna tillräckliga möjligheter alt anpassa sig

till ändrade anslällningskrav till följd av de

teknologiska förändringarna;

(b)

särskild vikt läggs vid att på bästa möj­liga sätt utnyttja befintliga och framtida yr­keskunskaper; och

(c)

de negativa effekterna för sysselsätt­ningen, arbets- och levnadsförhållanden samt för arbetarskyddet till följd av de teknolo­giska förändringarna undanröjs så långt som möjligt, i synnerhet genom att särskild hän­syn las till ergonomi, säkerhet och hälsa re­dan vid utformningen av nya teknologier.

23.

Medlemsstaterna bör genom alla me­toder som lämpar sig med hänsyn till natio­nella förhållanden och praxis främja utnytt­jandet av lämpliga nya teknologier och siiker-ställa eller förbättra kontakterna och samrå­det mellan de olika organ och organisationer som berörs av dessa frågor och de represen­tativa arbetsgivar- och arbetstagarorganisa­tionerna.

24.

Berörda arbetsgivar- och arbetstagaror­ganisationer och företag bör uppmuntras att hjälpa lill att sprida allmän information om val av teknologi och alt främja teknologiskt samarbete mellan stora och små företag samt att delta vid utformningen av relevanta ut­bildningsprogram.

25.

Medlemsstaterna bör i enlighet med na­tionell praxis uppmuntra arbetsgivar- och ar­betstagarorganisationerna att sluta kollektiv­avtal på nationell, bransch- eller företagsnivå om de sociala följderna i samband med infö­randel av nya teknologier.

26.

Medlemsstaterna bör så långt som miij-

Skr. 1984/85:201

15

in accordance with national law and practice, encourage undertakings, when inlroducing into their operations lechnological changes which are liable to have major effects upon workers in the undertaking

(a)   to associate workers and/or their repre­

sentatives in the planning, introduction and

use of new technologies, that is to inform

them of the opportunities offered by and the

effects of such new technologies and lo con-

sull them in advance with a view to arriving

at agreements;

(b)    lo promote a betler organisation of

working time and a betler distribution of em­

ployment;

(c)    lo prevent and mitigale to the greatest

extent praclicable any adverse effects of the

lechnological changes on workers; and

(d)   to promote investments in technology

that would encourage, directly or indireclly,

the crealion of employment and contribute to

a progressive increase in production and the

satisfaction of the basic needs of the popula­

tion.

ligt och i enlighet med nationell lagstiftning och praxis uppmuntra företag då de håller på alt införa teknologiska förändringar i sin verksamhet, vilka väsentligt påverkar arbets­tagarna i förelaget, att

(a)

la med arbetstagare och/eller deras re­presentanter vid planeringen, införandet och utnyttjandet av nya teknologier, dvs, infor­mera dem om de möjligheler som sådana nya teknologier kan erbjuda och om effekterna av sådana nya teknologier samt rådfråga dem i förväg i syfte alt nå överenskommelser;

(b)

främja en bättre organisering av arbets­tiden och en bättre arbetsfördelning;

(c)

i största möjliga utsträckning förhindra och mildra de negativa effekterna för arbets­lagarna fill följd av teknologiska förändring­ar; samt

(d)   stimulera investeringar i teknologi, som

direkt eller indirekt uppmuntrar skapandet av

sysselsättning och bidrar lill en gradvis ök­

ning av produktionen och till tillgodoseendet

av befolkningens grundläggande behov.

V. Informat Sector

27.   (1) National employment policy should

recognise the importance as a provider of

jobs of the informal sector, that is economic

aclivities which are carried on outside the

inslilutionalised economic structures.

(2) Employment promotion programmes should be elaborated and implemented lo en­courage family work and independenl work in individual workshops, bolh in urban and rural areas.

28.

Members should take measures to pro­mote complementary relalionships between the formål and informal sectors and to pro­vide greater access of undertakings in the informal sector to resources. producl mär­kets, credit, infrastructure, training facilities, technical experlise and improved technol­ogies.

29.

(1) While taking measures to increase employment opportunities and improve con­ditions of work in the informal sector, Mem­bers should seek to faciliate its progressive inlepralion into Ihe nalional economy.

V. Den informella sektorn

27 (1) Den nationella sysselsättningspoliti­ken bör erkänna den betydelse som den infor­mella sektorn, dvs. ekonomisk verksamhet som bedrivs utanför de institutionaliserade ekonomiska strukturerna, har, då det gäller att tillhandahålla arbetstillfällen.

(2) Sysselsättningsfrämjande program bör utarbetas och genomföras för att uppmuntra familjearbete och självständigt arbele i egna verksläder såväl i städerna som på landsbyg­den.

28.   Medlemsstaterna bör vidta åtgärder för

att främja ett kompletterande förhållande

mellan den formella och informella sektorn

samt ge förelagen i den informella sektorn

bättre tillgång till resurser, varumarknader,

krediter, infrastruktur, utbildningsmöjlig­

heter, teknisk expertis saml förbättrade tek­

nologier.

29,   (1) Medlemsstaterna bör, då de vidtar

åtgärder för att öka sysselsättningsmöjlighe­

terna och förbättra arbetsförhållandena i den

informella sektorn, söka underlätta dess

gradvisa integrering i den nationella ekono­

min.

Skr. 1984/85:201

(2) Members should take into account that integration of the informal sector into the for-mal sector may reduce its ability to absorb labour and generate income. Nevertheless, they should seek progressively lo extend measures of regulation lo the informal sector.

(2) Medlemsstaterna bör beakta alt en inte­grering av den informella sektorn i den for­mella sektorn kan minska den informella sek­torns möjligheter all absorbera arbetskraft och generera inkomster. De bör likväl grad­vis söka utsträcka regleringsåtgärderna lill den informella sektorn.

VI.

Small Undertakings

30.

Nalional employment policy should lake account of Ihe importance of small un­dertakings as providers of jobs, and recog­nise the conlribulion of local employment crealion initiatives lo the fighl against unem­ploymenl and to economic growih. These un­dertakings, which can take diverse forms, such as small Iraditional undertakings, co-operatives and associations, offer employ­ment opportunities, especially for workers who have particular difficulties.

31.

After consultation and in co-operation with employers' and workers" organisations, Members should take the necessary mea­sures to promote complementary relalion­ships between the undertakings referred lo in Paragraph 30 of this Recommendation and other undertakings, to improve working con­ditions in these undertakings, and to improve their access lo producl markels, credit, tech­nical expertise and advanced technology.

VI.

Små företag

30.

Den nationella sysselsättningspolitiken bör ta hänsyn till den betydelse som små förelag har då det gäller att tillhandahålla ar­betstillfällen och erkänna värdet av de lokala initiativen för skapande av sysselsättning i kampen mot arbetslösheten och för den ekonomiska tillväxten. Dessa företag, som kan ha olika former, l.ex. små traditionella förelag, kooperativ och föreningar, erbjuder arbetstillfällen, i synnerhet för arbetstagare som har särskilda svårigheter.

31.

Efter samråd och i samarbete med ar­betsgivar- och arbetstagarorganisationerna bör medlemsstaterna vidta nödvändiga åt­gärder för att främja ett kompletterande för­hållande mellan de företag som avses i punkt 30 i denna rekommendation och andra före­tag i syfte att förbättra arbetsförhållandena i dessa förelag och underlätta deras lilltriide till varumarknader samt förbiitlra deras till­gång till krediter, teknisk expertis och avan­cerad teknologi.

VII. Regional Development Policies

32.

In accordance with national law and practice, Members should recognise the im­portance of balanced regional development as a means of miiigating the social and em­ployment problems created by the unequal distribution of natural resources and the inad-equate mobility of the means of production. and of correcting the uneven spread of growth and employment between regions and areas within a country.

33.

Measures should be laken, after con­sultation and in co-operation with the repre­sentatives of the populations concerned and in particular with the organisations of em­ployers and workers. v\'ith a view to promol-ing employment in imderdeveloped or back-ward areas, declining industrial and agricul-tur;il areas. fit>ntier zoncs and. in general.

VII. Regional utvecklingspolitik

32.

1 enlighet med nationell lagstiftning och praxis bör medlemsstaterna erkiinna betydel­sen av en balanserad regional utveckling som ett medel alt minska de sociala problem och sysselsättningsproblem som uppkommit till följd av den ojämna fördelningen av naturtill­gångar och produktionsmedlens bristande rörlighet och rätta till skillnaderna i fråga om tillväxt och sysselsättning mellan olika re­gioner och områden inom samma land.

33.

Åtgärder bör vidtas efter samråd och i samarbete med de berörda befolkningarnas företrädare och i synnerhet med arbelsgivar-och arbetstagarorganisationerna för all främja sysselsiiitningen i outvecklade eller ef­tersatta områden, i industri- och jordbruks­områden som är på tillbakagång, i pränscimra-den samt i allmiinhet i de delar av landet som

Skr. 1984/85:201

17

paris of the country which have not benefiled salisläclorily from nalional development.

34. Taking account of national conditions and of each Member"s plans and pro­grammes, the measures referred to in Para­graph 33 of this Recommendation mighl in­clude, inter alia

(a)

creating and developing growth poles and growih centres with good prospects for generating employment;

(b)

developing and intensifying regional po­tential taking into account the human and natural resources of each region and the need for coherent and balanced regional develop­ment;

(c)

expanding the number and size of me-dium-sized and small towns in order lo coun-terbalance the growth of large cilies;

(d)  improving the availability and distribu­

tion of and access to essential services re­

quired for meeting basic needs;

(e)  encouraging the volunlary mobility of

workers within each region and beiween dif­

ferent regions of the country by appropriate

social welfare measures, while making an ef-

fort to promote satisfactory living and work­

ing conditions in their areas of origin;

(f)   investing in improvements to the region­

al infrastructures, services and administra­

tive structures, including the allocation of the

necessary slaff and the provision of training

and retraining opportunities; and

(g)  promoting the participation of the com-

munity in the definition and implementation

of regional development measures

inte pä ett tillfredsställande sätt dragit fördel av den nationella utvecklingen.

34. Med hänsyn till nationella förhållanden och lill varje medlemsstats planer och pro­gram kan de åtgärder som avses i punkt 33 i denna rekommendation bl. a. omfatta

(a)

upprättande och utveckling av tillväxt-poler och tillväxtcentra med goda möjligheter all skapa sysselsättning;

(b)

utveckling och stärkande av de regio­nala möjligheterna, varvid hänsyn skall las lill de mänskliga resurserna och naturtillgång­arna i varje region och lill behovet av en sammanhängande och balanserad regional ut­veckling;

(c)

ökning av antalet medelstora och små städer och storleken på dessa i syfte au mot­verka storstädernas tillväxt;

(d)   förbättrad tillgång till och fördelning av

nödvändiga tjänster för tillgodoseende av de

grundläggande behoven;

(e)   uppmuntran med lämpliga sociala åt­

gärder av arbetstagarnas frivilliga rörlighet

inom varje region och mellan olika regioner

inom landet medan ansträngningar görs för

att främja tillfredsställande levnads- och ar­

betsförhållanden i deras ursprungsområden;

(f)    investeringar för att förbättra regionala

infrastrukturer, service samt administrativa

strukturer, däri inbegripet tilldelning av nöd­

vändig personal och tillhandahållande av ut­

bildnings- och omskolningsmöjligheier; saml

(g)   främjande av samhällets medverkan vid

utformning och genomförande av åtgärder för

regional utveckling.

VIII. Public Investment and Special Public Works Programmes

35. Members might implement economical-ly and socially viable public investment and special public works programmes, particular­ly with a view to creating and mainiaining employment and raising incomes, reducing poverty and betler meeting basic needs in areas of widespread unemploymenl and un-deremploymeni. Such programmes should, where possible and appropriate

(a) pay special attention lo the crealion of employment opportunities for disadvantaged groups;

VIII. Offentliga    investeringsprogram   samt särskilda program för offentliga arbeten

35. Medlemsstaterna kan genomföra of­fentliga investeringsprogram och särskilda program för offentliga arbeten, som är sunda från ekonomisk och social synpunkt, i syn­nerhet för alt skapa och upprätthålla syssel­sättning och öka inkomster, minska fattig­dom och bättre tillgodose de grundläggande behoven i områden med utbredd arbetslöshet och undersysselsäitning. Sådana program bör. då så är möjligt och lämpligt:

(a) ägna särskild uppmärksamhet åt att skapa sysselsättningsmöjligheter för efter­satta grupper;

Skr. 1984/85:201

1

(b)

include rural and urban infrastructure projects as well as the construction of facili­ties for basic-needs satisfaction in rural, ur­ban and suburban areas, and increased pro­duclive investments in sectors such as energy and telecommunications;

(c)

contribute to raising the standard of social services in fields such as education and health;

(d)    be designed and implemented within

the framework of development plans where

they exist and in consultation with the organi­

sations of employers and workers concerned;

(e)    identify Ihe persons whom the pro­

grammes are to benefit, determine the avail­

able manpower and define the crileria for

project selection;

(O ensure that workers are recruiled on a volunlary basis;

(g) ensure that manpower is not diverted from other produclive aclivities;

(h) provide conditions of employment con­sistent with nalional law and practice, and in particular with legal provisions governing ac­cess to employment, hours of work, remu-neraiion, holidays with pay, occupational safety and health and compensation for em­ployment injuries; and

(i) facilitate the vocational training of workers engaged in such programmes as well as the retraining of those who, because of slructural changes in production and employ­ment, have to change their jobs.

(b)

omfatta såväl infrasirukturprojekt på landsbygden och i städerna som byggandet av anordningar för alt tillfredsställa basbeho­ven på landsbygden, i städerna och i förorts­områden samt ökade produktiva investering­ar inom l.ex. energisektorn och telekommu­nikationssektorn;

(c)

bidra till att höja standarden på de so­ciala tjänsterna inom utbildnings- och hälso­vårdsområdet;

(d)   utformas och genomföras inom ramen

för utvecklingsplanerna, där sådana förekom­

mer, och i samråd med berörda arbelsgivar-

och arbetstagarorganisationer;

(e)   ange de personer som programmen är

avsedda för, fastställa den tillgängliga ar­

betskraften och bestämma kriterierna för val

av projekt;

(f)    säkerställa att arbetstagare rekryteras

på frivillig väg;

(g)   säkerställa att arbetskraft inte las från

annan produktiv verksamhet;

(h) erbjuda anställningsvillkor förenliga med nationell lagstiftning och praxis, och i synnerhet med de lagbestämmelser som reg­lerar tillträde lill anställning, arbetstid, löner, betald semester, arbetarskydd och ersättning vid yrkesskada; samt

(i) underlätta yrkesutbildning av arbetsta­gare som omfattas av sådana program saml omskolning av dem som måste byta arbete på grund av strukturella förändringar i produk­tionen och sysselsättningen.

IX. 

International Economic Co-operation and Employment

36.

Members should promote the expan­sion of inlernational trade in order lo help one another to altain employment growth. To this end, they should co-operate in inlerna­tional bodies which are engaged in facililaling susiainable and mutually beneficial increases in inlernational trade, technical assistance and investment.

37.

Bearing in mind their responsibilities in relation lo other competent inlernational bo­dies Members should, with a view to ensur­ing the effectiveness of employment policies, adopt the following objectives

(a) to promote the growih of production and worid trade in conditions of economic

IX. 

Internationellt ekonomiskt samarbete och sysselsättning

36. Medlemsstaterna bör främja en ökning av den internationella handeln för all hjälpa varandra aU uppnå sysselsättningslillväxt. För delta ändamål bör de samarbeta i interna­tionella organ som verkar för all underlätta en varaktig och ömsesidigt fördelaktig ökning av internationell handel, tekniskt bistånd samt investeringar.

37.1 syfte all säkerställa en effektiv syssel­sättningspolitik bör medlemsstaterna, med beaktande av sina skyldigheter inom andra internationella organ, uppställa följande mål:

(a) främja produktionstillväxt och en ök­ning av världshandeln under ekonomiskt sta-

Skr. 1984/85: 201

19

siabiliiy and growing employment, within the coniexl of inlernational co-operation for de­velopment and on the basis of equality of rights and mutual advanlage;

(b)

to recognise that the interdependence between States, resulling from the increasing integration of the worid economy, should help to create a climate in which States can, wherever appropriate, define joint policies designed to promote a fair distribution of the social costs and benefils of slructural adjusl­ment as well as a fairer inlernational distribu­tion of income and wealth, in such a way as to enable developing countries to absorb the increase in their labour force, and the devel-oped countries to raise Iheir levels of employ­ment and reduce the adjustment cost for the workers concerned;

(c)

to co-ordinaie national policies con­cerning trade and slructural change and ad­justment so as to make possible a greater participation of developing countries in worid industrial production within an open and fair worid trading system, to stabilise commodity prices at remuneraiive levels which are ac­ceptable to bolh producers and consumers, and to encourage investment in the produc­tion and processing of commodiiies in devel­oping counlries;

(d)   to encourage the peaceful resolution of

disputes among nations and negotiated arms

reduclion agreements which will achieve se­

curity lör all nations, as well as the progres­

sive transfer of expendilure on armaments

and the reconversion of the armaments in­

dustry to the production of essential goods

and services, especially those which satisfy

the basic needs of the population and the

needs of developing counlries;

(e)   lo seek agreement on concerted aciion

at the inlernational level with a view to im­

proving the inlernuiional economic system,

especially in the financial sphere, so as to

promote employment in developed as well as

developing countries;

(O to increase mutual economic and techni­cal co-operation, especially between coun­tries at different levels of economic develop­ment and with different social and economic systems, through exchange of experience and

bila förhållanden och ökande sysselsättning inom ramen för internationellt utvecklings­samarbete och pä grundval av likställdhet och ömsesidig fördel;

(b)

erkänna att det ömsesidiga beroendet mellan stater lill följd av den ökande integra­tionen i väridsekonomin bör bidra till att skapa ett klimat i vilket stater, där så är lämp­ligt, kan fastställa en gemensam politik som syftar till att främja en rättvis fördelning av de sociala kostnaderna och fördelarna i sam­band med strukturell anpassning saml en mera rättvis internationell fördelning av in­komster och välstånd på sådant sätt som gör del möjligt för utvecklingsländerna att absor­bera ökningen av deras arbetskraft och för de utvecklade länderna att öka sysselsättnings-nivån och minska anpassningskostnaderna för berörda arbetstagare;

(c)

samordna den nationella politiken i fråga om handel saml strukturomvandling och strukturanpassning för att göra det möj­ligt för utvecklingsländerna alt i större ut­sträckning delta i väridens produktion av in­dustrivaror i ett öppet och rättvist väridshan-delssystem, stabilisera råvarupriserna på lön­samma nivåer, som är godtagbara för såväl producenter som konsumenter, samt upp­muntra investeringar i produktion och bear­betning av råvaror i utvecklingsländerna;

(d)   uppmuntra en fredlig lösning av tvister

mellan nationer och förhandlingar om över­

enskommelser rörande vapenbegränsning,

vilket kommer att bidra lill säkerhet för alla

nationer, saml en gradvis överföring av

rustningsulgifterna och omställning av rust­

ningsindustrin mot produktion av nödvändiga

varor och tjänster, särskilt sådana som syftar

till att tillgodose befolkningens grundläg­

gande behov och behoven i utvecklingslän­

derna;

(e)   söka uppnå överenskommelse om ge­

mensamt handlande på internationell nivå i

syfte att förbättra det internationella ekono­

miska systemet, särskilt på det finansiella

området, för att på så säu främja sysselsätt­

ningen i såväl utvecklade länder som i ut­

vecklingsländer;

(f)   öka det ömsesidiga ekonomiska och tek­

niska samarbetet, särskilt mellan länder som

befinner sig på olika nivåer av ekonomisk

utveckling och med olika sociala och ekono­

miska system, genom utbyte av erfarenheter

Skr. 1984/85:201

20

the development of complementary capaci-lies, particulariy in the fields of employment and human resources and the choice, devel­opment and transfer of technology in accor­dance with mutually accepted law and prac­lice concerning private property rights;

(g) to create conditions for suslained, non-inflationary growth of the worid economy, and for the establishment of an improved in­lernational monetary syslem which would lead to the establishment of the new inlerna­tional economic order; and

(h) to ensure greater slability in exchange råtes, a reduclion of the debi burden of devel­oping countries, the provision of long-lerm, low-cost financial assistance to developing countries and the adoption of adjustment policies which promote employment and the satisfaction of basic needs.

38. Members should

(a)

promote the transfer of technologies with a view lo enabling developing countries lo adopt, on fair and reasonable commercial terms, those which are most appropriate for the promotion of employment and the satis­faction of basic needs; and

(b)

take appropriate measures for the cre­alion and maintenance of employment and for the provision of training and retraining opportunities. Such measures might include the establishment of nalional, regional or in­ternaiional readjuslment funds for the pur­pose of assisling in the posiiive adjustment of Industries and workers affected by changes in the worid economy.

och utveckling av kompletterande kapacitet, i synnerhet inom områdena sysselsättning och mänskliga resurser, samt i fråga om val, utveckling och överföring av teknologi i en­lighet med ömsesidigt godtagna lagar och praxis rörande den privata äganderätten;

(g) skapa förutsättningar för en varaktig, icke-inflationsdrivande tillväxt i världseko­nomin saml för upprättandet av ell förbättrat internationellt monetärt system som skulle leda till införandet av den nya ekonomiska världsordningen; samt

(h) säkerställa en större stabilitet i fråga om växelkurser, en minskning av utvecklingslän­dernas skuldbörda, långsiktigt finansiellt bi­stånd till utvecklingsländerna på fördelaktiga villkor saml anlagandel av en anpassningspo­litik som främjar sysselsättningen och tillgo­doseendet av de grundläggande behoven.

38. Medlemsstaterna bör

(a)   främja teknologiöverföring för att göra

del möjligt för utvecklingsländer att på

rättvisa och rimliga kommersiella villkor anta

den teknologi som är mest lämplig för främ­

jande av sysselsättning och för tillgodo­

seende av de grundläggande behoven; saml

(b)    vidta lämpliga åtgärder för all skapa

och upprätthålla sysselsättning och tillhanda­

hålla möjligheter till utbildning och omskol­

ning. Sådana åtgärder kan innefatta upprät­

tandet av nationella, regionala eller interna­

tionella anpassningsfonder i syfte att med­

verka till en positiv anpassning av närings­

grenar och arbetstagare som påverkas av för­

ändringar i världsekonomin.

X.

International Migration and Employment

39.   Members, taking account of inlerna­

tional labour Conventions and Recommenda­

lions on migrant workers, should, where in­

lernational migration lakes place, adopt poli­

cies designed

(a)

lo create more employment opportuni­ties and heller conditions of work in coun­lries of emigration so as to reduce the need lo migrate to find employment; and

(b)

to ensure that inlernational migration lakes place under conditions designed lo pro­mote full, produclive and freely chosen em­ployment.

40.   Members which habitually or repeated-

ly admit significanl numbers of foreign work-

X.

Internationell Migration och Sysselsättning

39.    Medlemsstater, där internationell mi­

gration förekommer, bör med beaktande av

ILO-konventioner och - rekommendationer

om migrerande arbetstagare, anta handlings­

program som syftar lill att

(a)

skapa fler arbetstillfällen och bättre ar­betsvillkor i utvandringsländer i syfte alt minska behovet all migrera för att finna ar­bete; och

(b)

säkerställa all internationell migration äger rum under förhållanden som syftar till all främja full, produktiv och fritt vald syssel­sättning.

40.    Medlemsstater som ständigt eller vid

upprepade tillfällen tar emot ett betydande

Skr. 1984/85:201

ers uiih a view lo empknnienl should. w hen such woikcis ct)mc fiom dcvcloping coun­lries. endeavour lo co-operale nioic fully in ihe development of such counlries. by appro­priate intensilied capilal movements. the ex­pansion of liailc. the transfer of technical knowledge and assistance in ihe vocational training of local workers. in order lo cslablish an effective allernalive lo migration fiir em-ploymenl and lo assist ihc counlries in qiies-lit>n in improving Iheir economic anil employ­ment siitialion.

41,

Members which habiliialh orrepealed-ly expeiience significanl oulllows of ihcir na-lionals lör ihc piiipose of cmploymcnl abioad should. provided ihal such measures are not inconsisieni wiih ihc right of everyone lo leavc any counIr\' including his own. lake measures hy means of legislation. agree­menls 

\

\ilh

employers' and wcirkers' organi­sations, or in any other manner consislenl with national conililions and praclice. to pre-venl malpractices at Ihe siage of recruilment or departure liable to rcsiili in illegal entry lo. or slay or employment in. another country.

42,

Developing emigration counlries. in or­der lo täcilitalc ihe volunlary retiirn of their nationals who possess scarce skills. should

(a)

provide the necessary incenlives: and

(b)

cnlisl ihc co-opcralion of Ihe counlries employing their nalionals as well as of ihe International Labour Olficc and other inler­national or regional bodies concerned with the matter,

43,   Members. bolh countries of employ­

ment and countries iif origin. should take ap­

propriate measures to

(a)   prevent abuse in the recruilment of la­

bour for work ahroad;

(b)    prevent ihe exploitalion of migrant

workers; and

(c)   ensure Ihe full exercise of Ihc righls lo

frccdom of association and lo organise and

bargain colleclivcly.

44,   Members. bolh countries of employ­

ment and counlries of origin. should. when it

is necessary. taking fully into account exist­

ing inlernational labour Conventions and

Recommendalions on migrant wiirkers. con-

cludc bilateral and multilateral agreemenls

covcrinp issues such as right of entry and

anlal inländska arbcislapare i sysselsätl-ningssyfte bor. d;i dessa arbcislapare kom­mer fiiin utvecklinpsländer. siika samarbeta mera fullsländipl lör iilvecklinp av sådana länder genom en intensifiering av lämpliga kapitalrörelser, ell vidgat handelsutbyte, överföring av tekniskt kunnande samt genom medverkan vid yrkesulbildninp av inhemska arbcislapare för att skapa dl elTeklivi alter­nativ till mipralion i sysselsällninpssyfte och lör all hjälpa berörda hinder alt förbiittra så­väl sin ekonomi som sysselsältninp.

41.

Medlcmsslaler som ständipl eller vid upprepade lillfiillen har en betydande ut-flyltning av sina medborpare i sysselsätt-ningssyfle utomlands bör. förutsatt alt så­dana älpiirder inte iir ofiirenliga med riittcn för var och en att liimna ett land. diiri inbegri­pet sill eget, vidta åtgiirder genom lagstift­ning, (överenskommelser med arbdsgivar-och arbctstaparorpanisaiioner eller på annat säu som iir förenligt med nationella förhållan­den och praxis för all i samband med rekry-tering eller avresa förhindra missbruk som kan leda till illegal inresa eller vistelse eller :insiällning i dt annat land.

42.

För att underlätta för medborgare med efiersiikta yrkeskvalifikalioncr all frivilligt äierviinda bor utvecklinpsliindcr med ut­vandring

(a)     ge nödvändiga stimulanser; och

(b)    söka samarbeta med såväl de länder

som anställer deras medborgare som med in­

iernalionella arbelsbyrån och andra interna­

tionella eller regionala organ som sysslar med

denna fråga.

43.    Medlemsstaterna, såväl anställnings-

kinder som ursprungsliindcr. hör vidta åt­

gärder för alt

(a)

förhindra missbruk vid rekrytering av iirbdskrafl förarbete utomlands:

(b)

förhindra utnyttjandet av migrerande arbetstagare; och

(c)

garantera del fulla ulövandet av före­ningsfriheten och organisationsriitlen saml av den kollektiva fiirhandlingsrätten.

44.    Medlemssialerna, såväl anslällnings-

liindcr som ursprungsländer bör, då så är

nödvändipl, med fulll beaktande av gällande

ILO-konventioner och -rekommendationer

om migrerande arbetstagare, sluta bilaterala

och multilaterala överenskommelser som be­

handlar sädana frågor som riill till inresa och

Skr. 1984/85:201

22

slay, the protection of righls resulling from

vistelse, skydd av rättigheter i samband med

employment, the promotion of education and

anställning, främjande av utbildningsmöjlig-

iraining opportunities for migrant workers,

heter  för  migrerande   arbetstagare,   social

social securily, and assistance to workers

trygghet samt slöd till arbetstagare och med-

and members of their families wishing to re-

lemmar av deras familjer som önskar åler-

turn to their country of origin.

vända till sitt ursprungsland.

Norstedts Tryckeri. Stockholm 1985