Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1986/87:128

om internationella köp

m

Prop. 1986/87: 128

Regeringen föreslår riksdagen alt anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollel den 19 mars 1987.

På regeringens vägnar Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Sten Wickbom

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen förordas att Sverige ratificerar Förenta nationernas kon­vention den 11 april 1980 angående avtal om internationella köp av varor, som träder i kraft den I januari 1988.

För att göra det möjligt för Sverige att tillträda konventionen föreslås en ny lag om internationella köp. Lagen skall dock inte tillämpas i nordiska förhållanden.

Lagen föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer.

Lagförslaget i denna proposition har granskats av lagrådet. Proposi­tionen innehåller därför tre huvuddelar: lagrädsremissen (s. 81), lagrådets yttrande (s. 162) och föredragande statsrådets ställningsta­ganden till lagrådets synpunkter (s. 164).

Den som vill ta del av samtliga skäl för lagförslaget måste läsa alla tre delarna.

1    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 128

Propositionens lagförslag

Prop. 1986/87:128

1 Förslag till

Lag om internationella köp

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Artiklarna 1-13 och 25-88 i Förenta nationernas konvention den 11

april 1980 angående avtal om internationella köp av varor skall i original­

texternas lydelse gälla som lag här i landet. Originaltexterna skall ha

samma giltighet.

Konventionens engelska och franska originaltexter finns tillsammans med en svensk översättning intagna som en bilaga lill denna lag. Texterna på övriga originalspråk, arabiska, kinesiska, ryska och spanska, skall kungöras på det sätt som regeringen bestämmer.

2 § Lagen tillämpas inte i fall då både säljaren och köparen har sina

affärsställen i Danmark, Finland, Island, Norge eller Sverige. Om en part

har mer än etl affärssiälle, skall del ställe beaktas till vilket avtalet och

dess fullgörande har sin närmaste anknytning. Om en part inte har något

affärsställe, skall avseende fästas vid hans hemvist.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Prop. 1986/87: 128

Dnited Nations Convention on Contracts for the International Sale of Goods

The Staies Parties lo this Convention

Rearing in mind the broad objectives in the resolutions adopted by the sixth special ses­sion of the General Assembly of the United Nations on the eslablishmenl of a New Inter­national Economic Order,

Considering that the development of inter­national trade on the basis of equality and mutual benefit is an importanl element in pro­moling friendly relations among Staies,

Being of the opinion that the adoption of uniform rules which govern contracts for the inlernational sale of goods and lake into ac­count the different social, economic and legal systems would coniribule lo the removal of legal barriers in international trade and pro­mote the development of inlernational trade,

Have agreed as follows;

PARTI

SPHERE OF APPLICATION AND

GENERAL PROVISIONS

Chapter I

Sphere of Application

Artide 1

(1)   

This Convention applies to contracts of

sale of goods between parties whose places

of business are in different States:

(a)

when the Staies are Contracting States; or

(b)

when the rules of private inlernational law lead to the applicalion of the law of a Contracting State.

(2)    The fact that the parties have their

places of business in different States is lo be

disregarded whenever this fact does not ap­

pear either from the conlract or from any

dealings between, or from information dis-

Convention des Nations Unies sur les con-trats de vente internationale de marchan­dises

Les Elals parties å la présente Convention

Ayani presents å V esprit les objectifs géné-raux inscrits dans les resolutions relatives ä IMnstauralion d'un nouvel ordre economique international que TAssemblée générale a adoptées ä sa sixiéme session exlraordinaire,

Considérant que le développemenl du commerce international sur la base de Féga-lité et des avantages mutuels est un element importanl dans la promolion de relations ami-cales entré les Elals,

Estimani que Tadoption de régles uni-formes applicables aux conirals de vente In­ternationale de marchandises et compatibles avec les différenls systémes sociaux, écono-miques et juridiques contribuera ä Télimina-tion des obstacles juridiques aux échanges iniernalionaux et favorisera le développe­menl du commerce international.

Som convenus de ce qui suit:

PREMIÉRE PARTIE CHAMP CAPPLICATION ET DISPOSITIONS GENERALES

Chapitre I

Champ d'applicalion

Artide premier

1)    

La présente Convention s'applique aux

conirals de vente de marchandises entré des

parties ayanl leur etablissement dans des

Elals différenls;

a)

lorsque ces Etats soni des Elals contrac-tants; ou

b)

lorsque les régles du droil inlernational privé ménenl ä rapplicalion de la loi d'un Etal conlraclant.

2)    

II 

n'est pas tenu compte du fail que les

parties ont leur etablissement dans des Elals

différenls lorsque ce fail ne ressorl ni du con-

trat, ni de transactions anlérieures entré les

parties, ni de renseignemenis donnés par

(Översättning)

Förenta nationernas konvention den 11 april 1980 angående avtal om internatio­nella köp av varor

De fördragsslutande staterna ,

som beaktar de allmänna mälen i de av Förenta nationernas sjätte extra generalför­samling antagna resolutionerna om upprät­tande av en ny internationell ekonomisk ord­ning,

som anser att en utveckling av den interna­tionella handeln på grundval av jämlikhet och ömsesidiga fördelar är en viktig faktor för främjande av vänskapliga förbindelser mellan stater,

som anser att antagandet av enhetliga regler, vilka gäller för avtal om internationel­la köp av varor och beaktar olika sociala, ekonomiska och rättsliga system, skulle bidra till alt undanröja rättsliga hinder i internatio­nell handel och främja dess utveckling;

har kommit överens om följande:

Prop. 1986/87; 128 Bilaga

DEL I

TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH ALLMÄN­NA BESTÄMMELSER

Kapitel I Tillämpningsområde

Artikel I

1)   Denna konvention är tillämplig på avtal

om köp av varor mellan parter, vilkas affärs­

ställen är belägna i skilda stater:

a)

når dessa stater är fördragsslutande stater; eller

b)

när internationellt privaträltsliga regler leder till atl lagen i en fördragsslutande stal skall tillämpas.

2)   Den omständigheten atl parterna har

sina affärsslällen i skilda stater skall inle be­

aktas då denna omständighet inte framgår av

avtalel, tidigare affärsförbindelse mellan par­

terna eller av upplysningar som de har givit

Prop. 1986/87; 128

closed by, the parties at any lime before or al the conclusion of the conlract.

(3) Neilher the nalionaliiy of the parlies nor the civil or commerdal character of the parties or of the conlract is to be taken into considération in determining the applicalion of this Convention.

elles å un moment quelconque avanl la con­clusion ou lors de la conclusion du contrat.

3) Ni la nalionalité des parties ni le carac-lére civil ou commerdal des parlies ou du contrat ne sont pris en considération pour rapplicalion de la présente Convention.

Artide 2

This Convention does not apply to sales;

(a) of goods boughl for personal, family or household use, unless the seller, al any lime before or at the conclusion of the conlract, neither knew nor oughi to have known that the goods were boughl for any such use;

(b)

by auclion;

(c)

on execution or otherwise by authority of law;

(d)    of stocks, shares, investment securi-

ties, negotiable instruments or money;

(e)    of ships, vessels, hovercrafl or aircrafl;

(O of electricity.

Artide 2

La présente Convention ne régit pas les ventes;

a)

de marchandises achetées pour un usage personnel, familial ou domestique, ä moins que le vendeur, ä un moment quelconque avanl la conclusion ou lors de la conclusion du contrat, n'ait pas su el n'ail pas été censé savoir que ces marchandises étaient achetées pour un tel usage;

b)

aux enchéres;

c)    sur saisie ou de quelque autre maniére

par aulorité de justice;

d)   de valeurs mobiliéres, effets de com­

merce et monnaies;

e)   de navires, baleaux, aéroglisseurs el

aéronefs;

O d'eleclricité.

Artide 3

(1)

Contracts for the supply of goods to be manufactured or produced are to be consid­ered sales unless the party who orders the goods undertakes to supply a substantial part of Ihe materials necessary for such manufac­ture or produciion.

(2)

This Convention does not apply to con­tracts in which the preponderanl part of the obligations of the party who furnishes the goods consists in the supply of labour or olh­er services.

Artide 3

1)

Sont réputés ventes les contracts de fourniture de marchandises ä fabriquer ou å produire, ä moins que la partie qui com-mande celles-ci n'ait ä fournir une part essen-lielle des elements matériels nécessaires ä cette fabrication ou produciion.

2)

La présente Convention ne s'applique pas aux contrats dans lesquels la part prépon-dérante de Tobligation de la partie qui fournit les marchandises consiste en une fourniture de main-d'oeuvre ou d'autres services.

Artide 4

This Convention governs only the forma­tion of the conlract of sale and the rights ai.d obligations of the seller and the buyer arising from such a conlract. In particular, except as otherwise expressly provided in this Conven­tion, it is not concerned with:

Artide 4

La présente Convention régit exclusive-meni la formation du contrat de vente et les droits et obligations qu'un tel contrat fail naitre entré le vendeur et Tacheteur. En par-ticulier, sauf disposition contraire expresse de la présente Convention, celle-ci ne con-cerne pas:

vid någon tidpunki före eller vid avtalsslutet.

3) Hänsyn skall varken tas lill parternas nationalitet eller till deras eller avtalets civila eller kommersiella karaktär då konventio­nens tillämplighet skall fastställas.

Artikel 2

Denna konvention skall inte tillämpas på köp;

a) av en vara för köparens personliga bruk eller för hans familj eller hushåll, såvida inle säljaren före eller vid avtalsslutet varken visste eller borde ha vetat att varan köptes för sådant bruk;

b)

pä auktion;

c)

vid exekutiv försäljning eller annars tvångsvis på grund av lag;

d) av värdepapper eller pengar;

e) av fartyg, svävare eller luftfartyg;

f) av elektricitet.

Artikd 3

1)    Avtal om tillhandahållande av en vara

som skall tillverkas eller framställas anses

som köp, såvida inle den part som beställer

varan åtar sig att tillhandahålla en väsentlig

del av det material som behövs för en sådan

tillverkning eller framställning.

2)   Denna konvention tillämpas inte på av­

tal där den övervägande delen av den parts

skyldigheter, som skall leverera varan, består

i atl tillhandahålla arbete eller andra tjänster.

Ariikel 4

Denna konvenUon reglerar endast ingåen­de av avtal om köp samt de rättigheter och skyldigheter för säljaren och köparen som härrör från ett sådant avtal. Den gäller inte, om inte annal är uttryckligen föreskrivet i konventionen:

Prop. 1986/87: 128

Prop. 1986/87:128

(a)

the validily of the conlract or of any of its provisions or of any usage;

(b)

the effect which the conlract may have on the property in the goods sold.

a)

la validité du contrat ni celle d'aucune de ses clauses non plus que celle des usages;

b)

les effets que le contrat peut avoir sur la propriété des marchandises vendues.

Artide 5

This Convention does not apply lo the li-ability of the seller for death or personal in­jury caused by the goods to any person.

Artide 5

La présente Convention ne s'applique pas ä la responsabilité du vendeur pour décés ou lésions corporelles causes ä quiconque par les marchandises.

Artide 6

The parties may exclude the applicalion of this Convention or, subject to artide 12, derogale from or vary the effect of any of its provisions.

Artide 6

Les parties peuvent exclure rapplicalion de la présente Convention ou, sous réserve des dispositions de 1'article 12, déroger ä Fune quelconque de ses dispositions ou en modifier les effets.

Chapter 

II 

General Provisions

Artide 7

(1)

In the interpretation of this Convention, regard is lo be had to its international charac­ter and lo the need to promote uniformily in ils applicalion and the observance of good failh in international trade.

(2)

Questions concerning matters governed by this Convention which are not expressly settled in it are to be sellled in conformity with the general principles on which il is based or, in Ihe absence of such principles, in conformity with the law applicable by virtue of the rules of private international law.

Chapitre 

II 

Dispositions générales

Artide 7

1)
[REDACTED_EFTERNAMN] r interpretation de la présente Con­vention, il sera tenu compte de son caraciére international et de la nécessité de promouvoir 1'uniformilé de son applicalion ainsi que d'as-surer le respect de la bonne foi dans le com­merce international.

2)

Les questions concernanl les matiéres régies par la présente Convention et qui ne sont pas expressément tranchées par elle se-ronl réglées selon les prindpes généraux donl elle s"inspire ou, ä défaut de ces prindpes, conformémenl ä la loi applicable en vertu des régles du droil international privé.

Ardcle 8

(1)

For the purposes of this Convention slatements made by and other conducl of a party are to be interpreled according lo his inienl where the other party knew or could not have been unaware what that inlent was.

(2)

If the preceding paragraph is not appli­cable, slatements made by and other conducl of a party are to be interpreled according to

Artide 8

1)

Aux fins de la présente Convention, les indicalions el les autres comportemenls d'une partie doivent étre inlerprélés selon rinlention de celle-ci lorsque 1'autre parlie connaissail ou ne pouvail ignorer cette inten­tion.

2)

Si le paragraphe précédenl n'esl pas ap­plicable, les indicalions el autres comporte-ments d'une partie doivent étre interprétés

a)

giltigheten av ett avtal eller någon av bestämmelserna i det eller giltigheten av nå­gon sedvänja;

b)

den verkan som avtalet kan ha på ägan­derätten till den sålda varan.

Artikel 5

Denna konvention tillämpas inle på sälja­rens ansvar för dödsfall eller annan person­skada som varan förorsakar.

Artikel 6

Parterna kan komma överens om atl denna konvention inte skall tillämpas eller, om inte annal följer av artikel 12, avvika från eller ändra verkan av vilken som helst av besläm­melserna i den.

Kapitel 

II

Allmänna bestämmelser

Artikel 7

1)      Vid tolkningen av denna konvention

skall hänsyn tas till dess internationella ka­

raktär samt till behovet av att främja en en­

hetlig tillämpning av konventionen och ett

iakttagande av god sed i internationell han-

dd.

2)    Frågor som regleras i denna konven­

tion, men som inte uttryckligen har lösts i

den, skall lösas i enlighet med de allmänna

principer som konventionen är grundad pä

eller, om sådana principer saknas, enligl den

lag som är tillämplig enligt internationellt pri­

vaträttsliga regler.

Ariikel 8

1)

Vid tillämpningen av denna konvention skall en parts uttalanden och övriga uppträ­dande tolkas i enlighet med hans avsikt, om den andra parten visste eller inte kunde ha varit omedveten om vilken avsikten var.

2)

Om föregående stycke inte är lilllämp-ligl, skall en parts uttalanden och övriga upp­trädande tolkas i enlighet med den uppfäll-

Prop. 1986/87: 128

Prop. 1986/87:128

the understanding that a reasonable person of the same kind as the other party would have had in the same circumslances.

(3) In determining the inlent of a party or the understanding a reasonable person would have had, due considération is to be given to all relevant circumslances of the case includ­ing the négotiations, any praclices which the parties have eslablished between ihemselves, usages and any subsequent conducl of the parties.

selon le sens qu'une personne raisonnable de méme qualité que Fautre partie, placée dans la méme situation, leur aurail donné.

3)[REDACTED_EFTERNAMN] déterminer rintenlion d'une partie ou ce qu"aurait compris une personne raison­nable, il doit étre tenu compte des circon-stances pertinentes, nolammeni des négocia­tions qui ont pu avoir lieu entré les parties, des habitudes qui se sont établies entré elles, des usages et de lout comportement ullérieur des parties.

Ariicle 9

(1)

The parties are bound by any usage to which they have agreed and by any praclices which they have eslablished between ihem­selves.

(2)

The parties are considered, unless oth­erwise agreed, to have impliedly made appli­cable to their conlract or its formation a us­age of which the parties knew or ought to have known and which in international trade is widely known to, and regularly observed by, parties to contracts of the type involved in the particular trade concerned.

Artide 9

1)

Les parties sont liées par les usages aux-quels elles ont consenti el par les habitudes qui se sont établies entré elles.

2)

Sauf convention contraire des parties, celles-ci sont répulées s'étre tadlement réfé-rées dans le contrat et pour sa formation ä tout usage donl elles avaient connaissance ou auraient dO avoir connaissance et qui, dans le commerce international, est largement connu et réguliéremenl observé par les parties ä des contrats de méme type dans la branche com-merciale considérée.

Ariicle 10

For the purposes of this Convention:

(a)

if a party has more than one place of business, the place of business is that which has the closest relationship to the conlract and its performance, having regard to the circumslances known to or contemplated by the parties at any time before or at the con­clusion of the conlract;

(b)

if a party does not have a place of business, reference is to be made to his habit-ual residence.

Artide 10

Aux fins de la présente Convention;

a)

si une partie a plus d'un etablissement, retablissemenl ä prendre en considération est celui qui a la relation la plus étroite avec le contrat et son execution eu égard aux cir-constances connues des parties ou envisa-gées par elles ä un moment quelconque avanl la conclusion ou lors de la conclusion du con­trat;

b)

si une partie n'a pas détablissemenl, sa residence habituelle en tient lieu.

Ariicle 11

A contract of sale need not be conduded in or evidenced by writing and is not subject to any other requirement as to form. It may be proved by any means, including witnesses.

Artide 11

Le contrat de vente n'a pas ä étre conclu ni constaté par écrit et n'est soumis ä aucune autre condition de forme. Il peut étre prouvé par tous moyens, y compris par témoins.

10

ning som en förnuftig person i den andra par­tens ställning skulle ha fått under samma om­ständigheter.

3) Vid fastställande av en parts avsikt eller hur en förnuftig person skulle ha uppfattat den, skall vederbörlig hänsyn tas lill alla om­ständigheter av betydelse, såsom avtalsför­handlingarna, praxis som har utbildats mellan parierna, handelsbruk och annan sedvänja saml parternas senare uppträdande.

Arlikel 9

1)

Parterna är bundna av handelsbruk och annan sedvänja som de har samtyckt till och av praxis som de har utbildat mellan sig.

2)

Om inle annat har överenskommits, anses parterna i fråga om sitt avtal eller dess ingående underförstått ha hänvisat till han­delsbruk och annan sedvänja som parterna kände till eller borde ha känt till och som i internationell handel är allmänt känt och re­gelbundet iakttas av parter i avtal av förelig­gande typ vid del ifrågavarande slaget av handel.

Artikd 10

Vid tillämpning av denna konvention skall;

a) om en part har mer än elt affärsställe, del ställe beaktas till vilket avtalet och dess fullgörande har sin närmaste anknytning, med beaktande av de omständigheter som parterna kände till eller räknade med vid nå­gon tidpunkt före eller vid avtalsslutet;

b) om en part inte har något affärsställe, avseende fästas vid hans hemvist.

Artikel 

II

Etl köpeavtal behöver inte ingås eller be­kräftas i skriftlig form och behöver inte upp­fylla någol annat formkrav. Det kan styrkas på vilket säU som helst, också med vittnen.

Prop. 1986/87: 128

Prop. 1986/87; 128

Artide 12

Any provision of artide 11, artide 29 or Part 

II 

of this Convention that allows a con­tract of sale or its modificalion or terminalion by agreement or any offer, acceptance or oth­er indication of intention to be made in any form other than in writing does not apply where any party has his place of business in a Contracting State which has made a declara­tion under artide 96 of this Convention. The parties may not derogale from or vary the effect of this artide.

Artide 12

Toute disposilion de 1'article 11, de Farti-cle 29 ou de la deuxiéme parlie de la présente Convention aulorisant une forme autre que la forme écrite, soil pour la conclusion ou pour la modificalion ou la résiliation amiable d'un contrat de vente, soit pour toute offre, accep-tation ou autre manifestation d"intention, ne s'applique pas des lors qu'une des parties a son etablissement dans un Etal contractanl qui a fail une declaration conformément ä Tartide 96 de la présente Convention. Les parties ne peuvent déroger au present artide ni en modifier les effets.

Artide 13

For the purposes of this Convention "writ­ing" indudes telegram and telex.

Artide 13

Aux fins de la présente Convention, le terme «écrit» doit s'entendre également des Communications adressées par télégramme ou par telex.

PART 

II

FORMATION OF THE CONTRACT

Artide 14

(1)

A proposal for concluding a contract addressed lo one or more specific persons conslitules an offer if it is sufficiently definite and indicates the intention of the offer or to be bound in case of acceptance. A proposal is sufficiently definite if it indicates the goods and expressly or implidtly fixes or makes provision for determining the quantity and the price.

(2)

A proposal other than one addressed to one or more specific persons is to be consid­ered merely as an invitation lo make offers, unless the contrary is clearly indicated by the person making the proposal.

DEUXIÉME PARTIE FORMATION DU CONTRAT

Ardcle 14

1)    Une proposition de conclure un contrat

adressée ä une ou plusieurs personnes déler-

minées constilue une offre si elle est suffi-

samment precise et si elle indique la volonté

de son auleur d'élre lié en cas d'acceptalion.

Une proposition est suffisamment precise

lorsqu'elle désigne les marchandises et,

expressément ou implicitement, fixe la quan-

lité et le prix ou donne des indicalions per-

metiant de les déterminer.

2)    Une proposition adressée ä des per­

sonnes indéterminées est considérée seule-

ment comme une invitation ä Toffre, ä moins

que la personne qui a fail la proposition n'ait

clairement indiqué le contraire.

Artide 15

(1)    An offer becomes effeciive when il

reaches the offeree.

(2)   An offer, even if il is irrevocable, may

be withdrawn if the withdrawal reaches the

offeree before or al the same time as the

offer.

Artide 15

1)

Une offre prend effet lorsqu'elle par-vient au destinataire.

2)

Une offre, méme si elle est irrevocable, peut étre rétractée si la rétraclalion parvient au destinataire avanl ou en méme temps que Foffre.

12

Artikel 12

De bestämmelser i artikel 11 eller 29 eller i del 

II 

av denna konvention som tillåter att köpeavtal ingås, ändras eller upphör genom överenskommelse i annat än skriftlig form eller att anbud, antagande svar eller nägon annan viljeförklaring görs i annal än skriftlig form gäller inte då en part har sitt affärsställe i en fördragsslutande stat som har avgivit en förklaring enligt artikel 96 i denna konven­tion. Parierna får inte inskränka eller ändra verkan av denna artikel.

Ariikd 13

Vid tillämpning av denna konvention om­fattar uttrycket "skriftlig" även telegram och telex.

DEL 

II

INGÅENDE AV AVTAL

Artikel 14

1)

Ett förslag om alt sluta avtal som har ställts till en eller flera bestämda personer ulgör ett anbud, om det är tillräckligt preci­serat och anger anbudsgivarens avsikt att bli bunden i händelse av ett antagande svar. Ett förslag är tillräckligt preciserat om det anger vilken vara det är fråga om och uttryckligen eller underförstått fastställer eller ger anvis­ning om hur mängd och pris skall fastställas.

2)

Ett förslag som inte är ställt till en eller fiera bestämda personer skall endast anses utgöra en anmodan att inkomma med anbud, om inle den som framför förslaget klart anger det motsatta.

Artikel 15

1)     

Etl anbud får verkan när del kommer

fram lill anbudstagaren.

2)    Ett anbud får dras tillbaka även om del

är oåterkalleligt, såvida meddelandet om att

del dras tillbaka kommer fram till anbudsta­

garen före eller samtidigt som anbudet.

Prop. 1986/87: 128

13

Prop. 1986/87: 128

Artide 16

(1)

Until a conlract is conduded an offer may be revoked if the revocation reaches the offeree before he has dispatched an accep­tance.

(2)

However, an offer cannot be revoked;

(a)

if il indicates, whether by stating a fixed time for acceptance or otherwise, that it is irrevocable; or

(b)

if it was reasonable for the offeree lo rely on the offer as being irrevocable and the offeree has acted in reliance on the offer.

Artide 16

1)

Jusqu'a ce qu'un contrat ail été conclu, une offre peut étre révoquée si la revocation parvient au destinataire avanl que celui-d ail expédié une acceplation.

2)

Cependanl, une offre ne peut étre révo­quée;

a)

si elle indique, en fixant un délai deter­mine pour Tacceptation, ou autrement, qu'elle est irrevocable; ou

b)

s'il était raisonnable pour le destinataire de considérer Toffre comme irrevocable et s'il a agi en consequence.

Artide 17

An offer, even if il is irrevocable, is termi­naled when a rejeclion reaches the offeror.

Artide 17

Une offre, méme irrevocable, prend fin lorsque son rejet parvient ä 1'auteur de Toffre.

Artide 18

(1)

A sialement made by or other conducl of the offeree indicating assent lo an offer is an acceptance. Silence or inactiviiy does not in ilself amount to acceptance.

(2)

An acceptance of an offer becomes ef­feciive al the moment the indication of assent reaches the offeror. An acceptance is not ef­feciive if the indication of assent does not reach the offeror within the time he has fixed or, if no lime is fixed, within a reasonable time, due account being taken of the circum­slances of the transaction, including Ihe ra-pidity of the means of communicalion em­ployed by the offeror. An oral offer must be accepled immedialely unless the circum­slances indicate otherwise.

(3)

However, if, by virtue of the offer or as a result of praclices which the parties have eslablished between ihemselves or of usage, the offeree may indicate assent by perform-ing an act, such as one relating lo ihe dis-patch of the goods or payment of the price, without notice lo the offeror, the acceptance is effeciive at the moment the act is per­formed, provided that the act is performed within the period of lime laid down in the preceding paragraph.

Artide 18

1)

Une declaration ou autre comportement du destinataire indiquant qu'il acquiesce ä une offre constilue une acceptation. Le si­lence ou rinaction ä eux seuls ne peuvent valoir acceptation.

2)

L'acceptation d'une offre prend effel au moment oii Tindication d'acquiescement par­vient ä fauteur de Toffre. L'acceptation ne prend pas effet si cette indication ne parvient pas ä 1'auteur de 1'offre dans le délai qu'il a stipulé ou, ä défaut d'une telle stipulation, dans un délai raisonnable, compte tenu des circonstances de la transaction et de la rapi-dité des moyens de communication utilisés par Tauteur de Toffre. Une offre verbale doit étre acceplée immédiatement, ä moins que les circonstances n'impliquent le contraire.

3)

Cependanl, si, en vertu de 1'offre, des habitudes qui se sont établies entré les parties ou des usages, le destinataire de 1'offre peut indiquer qu'il acquiesce en accomplissanl un acle se rapportant, par exemple, ä Texpédi-lion des marchandises ou au paiement du prix, sans communication ä fauteur de Toffre, racceptation prend effet au moment Oll cet acte est accompli, pour autant qu'il le soil dans les délais prévus par le paragraphe précédent.

14

Artikel 16

1)

Till dess att ett avtal har slutits kan ett anbud återkallas om återkallelsen kommer fram till anbudstagaren innan han har avsänt etl antagande svar.

2)

Ett anbud kan dock inte återkallas:

a)

om det, genom alt en bestämd tid för svar har fastställts eller på annat sätt anger att det inte kan återkallas; eller

b)

om anbudstagaren rimligen kunde räkna med atl anbudet inte kunde återkallas och anbudstagaren har handlat i förlitan på anbu­det.

Artikel 17

Etl anbud upphör att gälla, även om det inte kan återkallas, då ett avslag kommer fram till anbudsgivaren.

Artikd 18

1)

Ett uttalande eller annat uppträdande av anbudstagaren som visar atl han samtycker till ett anbud utgör ett antagande svar. Tyst­nad eller overksamhet utgör inte i sig ett anta­gande svar.

2)

Ett antagande svar på ett anbud får ver­kan när ullrycket för samtycke kommer fram lill anbudsgivaren. Etl antagande svar fär inte verkan om svaret inte kommer fram till an­budsgivaren inom den lid som han har satt ut eller, om ingen lid har satts ut, inom en tid som är skälig med vederbörlig hänsyn till hur snabbt kommunikationssätt anbudsgivaren har anlitat och till övriga omständigheter kring avtalel. Etl muntligt anbud måste antas omedelbart, om inte annat framgår av om­ständigheterna.

3)

Om emellertid anbudstagaren med stöd av anbudet eller praxis som har utbildats mel­lan parterna eller handelsbruk eller annan sedvänja, utan att lämna något meddelande till anbudsgivaren, visar all han samtycker till anbudet genom en handling, såsom en som hänför sig till varans avsändande eller till betalningen, får del antagandet svaret verkan när handlingen utförs, under förutsättning alt del sker inom den tid som har fastställts i föregående stycke.

Prop. 1986/87: 128

15

Prop. 1986/87; 128

Artide 19

(1)   A reply lo an offer which purports lo be

an acceptance but contains additions, limita­

tions or olhcr modificalions is a rejeclion of

the offer and constitutes a counler-offer.

(2)    However, a reply to an offer which

purports to be an acceptance bul contains

additional or different terms which do not

malerially aller the terms of the offer consti­

tutes an acceptance, unless the offeror, with­

out undue delay, objects orally to the dis-

crepancy or dispatches a notice to that effect.

If he does not so objecl, the terms of the

contract are the terms of the offer with the

modificalions conlained in the acceptance.

(3) Additional or different terms relating, among olher things, to the price, payment, qualily and quantity of the goods, place and time of delivery, extent of one party's liabil-ity to the other or the settlement of disputes are considered to aller the terms of the offer malerially.

Artide 19

1)

Une réponse qui lend ä étre raccepta­tion d'une offre, mais qui contient des addi­tions, des limitations ou autres modificalions, est un rejet de Toffre et constilue une contre-offre.

2)

Cependanl, une réponse qui lend ä étre racceptation d'une offre, mais qui contient des elements complémeniaires ou différenls n'altérant pas subslantiellement les termes de Toffre, constilue une acceptation, ä moins que fauteur de Toffre, sans retard injustifié, n'en reléve les différences verbalement ou n'adresse un avis ä cet effet. S'il ne le fail pas, les termes du contrat sont ceux de Toffre, avec les modificalions comprises dans racceptation.

3)

Des elements complémeniaires ou dif­férenls relalifs nolammeni au prix, au paie­ment, ä la qualité et ä la quantilé des mar­chandises, au lieu el au moment de la livrai-son, ä Tetendue de la responsabilité d'une partie ä fégard de fautre ou au réglement des différends, sont considérés comme altérant subslantiellement les termes de 1'offre.

Artide 20

(1)

A period of lime for acceptance fixed by the offeror in a telegram or a letter begins to run from the moment the telegram is handed in for dispatch or from the date shown on the letter or, if no such date is shown, from the date shown on the envelope. A period of time for acceptance fixed by the offeror by lele-phone, telex or other means of instanlaneous communicalion, begins to run from the mo­ment that the offer reaches the offeree.

(2)

Official holidays or non-business days occurring during the period for acceptance are included in calculating the period. How­ever, if a notice of acceptance cannot be de-livered at the address of the offeror on the last day of the period because that day falls on an official holiday or a non-business day at the place of business of the offeror, the peri­od is extended until the first business day which follows.

Artide 20

1)

Le délai d'acceptalion fixé par fauteur de foffre dans un télégramme ou une lettre commence ä courir au moment ou le télé­gramme est remis pour expedition ou ä la date qui apparait sur la lettre ou, ä défaut, ä la date qui apparait sur fenveloppe. Le délai d'acceplation que fauteur de foffre fixe par téléphone, par telex ou par d'aulres moyens de communication instanlanés commence ä courir au moment ou foffre parvient au des­tinataire.

2)

Les jours fériés ou chömés qui tombent pendant que court le délai d'acceptation sont comptés dans le calcul de ce délai. Cepen­danl, si la nolification ne peut étre remise ä fadresse de fauteur de foffre le dernier jour du délai, parce que celui-d lombe un jour férié ou chömé au lieu d'établissement de fauteur de foffre, le délai est prorogé jus-qu'au premier jour ouvrable suivant.

16

Artikd 19

1)

Ett svar på ett anbud som är avsett atl vara etl anlagande svar men som innehåller tillägg, begränsningar eller andra ändringar anses som avslag pä anbudet och gäller som etl nyU anbud.

2)

Ett svar på ett anbud, som är avsett atl vara ett antagande svar men som innehåller tilläggsvillkor eller avvikande villkor som inte väsentligt ändrar villkoren i anbudet, skall likväl gälla som ett antagande svar, såvi­da inte anbudsgivaren utan oskäligt dröjsmål muntligen gör invändningar mot avvikelsen eller avsänder ett meddelande med samma innebörd. Om han inte gör en sådan invänd­ning, blir de villkor som framgår av anbudet avtalsvillkor med de ändringar som det anta­gande svaret innehåller.

3)

Tilläggsvdlkor eller avvikande villkor om bland annat pris, betalning, varans kvali­tet och mängd, plats och tid för avlämnande, omfattningen av den ena partens ansvarighet gentemot den andra parten eller lösning av tvister anses väsentligt ändra villkoren i an­budet.

Artikel 20

1)

En tid för avgivande av svar som an­budsgivaren har satt ul i ett telegram eller brev böriar löpa från den tidpunkt då tele­grammet inlämnas för befordran eller från det datum som framgår av brevet eller, om inget sådanl datum framgår, från poslstämpelns datum. En tid för avgivande av svar som anbudsgivaren har bestämt i telefonsamtal, telex eller annat omedelbart kommunika­tionsmedel böriar löpa frän den tidpunkt dä anbudet kommer fram lill anbudstagaren.

2)

Officiella helgdagar eller fridagar som infaller under acceptfristen tas med vid be­räkningen av tiden. Om emellertid elt medde­lande om antagande svar inle kan avlämnas på anbudsgivarens adress sista dagen av fris­ten därför alt denna dag infaller på en officiell helgdag eller fridag på anbudsgivarens affärs­ställe, förlängs fristen till den första efterföl­jande arbetsdagen.

2   Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 128

Prop. 1986/87:128

17

Prop. 1986/87: 128

Anicle 21

(1)

A late acceptance is neverlheless effec­iive as an acceptance if without delay the offeror orally so informs Ihe offeree or dis­patches a notice to that effect.

(2)

If a letter or other writing containing a late acceptance shows that il has been sent in such circumslances that if its transmission had been normal it would have reached the offeror in due time, the late acceptance is effeciive as an acceptance unless, without delay, the offeror orally informs the offeree that he considers his offer as having lapsed or dispatches a notice to that effect.

Artide 21

1)

Une acceplation tardive produil néan-moins effel en tant qu'acceplation si, sans retard, fauteur de foffre en informe verbale­ment le destinataire ou lui adresse un avis ä cet effel.

2)

Si la letlre ou autre écrit contenant une acceptation tardive révéle qu'elle a été expé-diée dans des conditions lelles que, si sa transmission avait été réguliére, elle serait parvenue ä temps ä fauteur de foffre, fac­ceptation tardive produil effel en tant qu'ac-ceptalion ä moins que, sans retard, fauteur de foffre n'informe verbalement le destina­taire de foffre qu'il considére que son offre avait pris fin ou qu'il ne lui adresse un avis ä cet effet.

Artide 22

An acceptance may be withdrawn if the withdrawal reaches the offeror before or at the same time as the acceptance would have become effeciive.

Artide 22

L'acceptation peut étre rétractée si la ré­traclalion parvient ä fauteur de foffre avant le moment ou facceplation aurail pris effet ou ä ce moment.

Artide 23

A contract is conduded at the moment when an acceptance of an offer becomes ef­feciive in accordance with the provisions of this Convention.

Artide 23

Le contrat est conclu au moment oii fac­ceplation d'une offre prend effet conformé­ment aux dispositions de la présente Conven­tion.

Artide 24

For the purposes of this Part of the Con­vention, an offer, declaration of acceptance or any other indication of intention "reaches" the addressee when it is made orally to him or delivered by any other means to him personally, to his place of business or mailing address or, if he does not have a place of business or mailing address, to his habitual residence.

Artide 24

Aux fins de la présente partie de la Con­vention, une offre, une declaration d'accep-talion ou toute autre manifestation d'inten-tion «parvient» ä son destinataire lorsqu'elle lui est faile verbalement ou est délivrée par toui autre moyen au destinataire lui-méme, ä son etablissement, ä son adresse postale ou, s'il n'a pas d'établissement ou d'adresse pos­tale, ä sa residence habituelle.

Artikd 21

1)

Etl antagande svar som kommer för sent gäller likväl som antagande svar, om anbudsgivaren ulan dröjsmål muntligen med­delar anbudstagaren delta eller avsänder elt meddelande med samma innebörd.

2)

Om det av ett brev eller nägon annan skriftlig handling som innehåller elt försenat antagande svar framgår alt det sänts under sådana omständigheter all del, om dess be­fordran hade varit normal, skulle ha kommil fram till anbudsgivaren i tid, gäller del förse­nade svaret som etl antagande svar, om inle anbudsgivaren ulan dröjsmål muntligen med­delar anbudstagaren att han anser att hans anbud inle längre gäller eller avsänder ett meddelande med samma innehåll.

Ariikd 22

Etl antagande svar kan återkallas, om åter­kallelsen kommer fram till anbudsgivaren in­nan eller samtidigt som det antagande svaret skulle ha fått verkan.

Artikel 23

Etl avtal sluts vid den lidpunkt då etl anta­gande svar på anbud får verkan i enlighet med beslämmelserna i denna konvention.

Artikel 24

Vid tillämpningen av denna del av konven­tionen anses ett anbud, ett antagande svar eller någon annan viljeförklaring "komma fram" till adressalen då den görs muntligen lill honom eller pä annal säll avlämnas lill honom personligen, på hans affärssiälle eller postadress eller, om han inle har någol affärs­ställe eller nägon postadress, på hans hem­vist.

Prop. 1986/87: 128

19

Prop. 1986/87; 128

PART III

SALE OF GOODS

TROISIEME PARTIE VENTE DE MARCHANDISES

Chapter I General Provisions

Artide 25

A breach of contract committed by one of the parties is fundamental if il results in such detriment to the other party as substantially to deprive him of what he is entitled to expecl under the contract, unless the party in breach did not foresee and a reasonable person of the same kind in the same circumslances would not have foreseen such a result.

Chapitre I Dispositions générales

Artide 25

Une contravenlion au contrat commise par fune des parties est essenlielle lorsqu'elle cause ä fautre partie un prejudice tel qu'elle la prive subslantiellement de ce que celle-ci était en droit d'attendre du contrat, ä moins que la partie en défaut n'ait pas prévu un tel resultat et qu'une personne raisonnable de méme qualité placée dans la méme situalion ne f aurail pas prévu non plus.

Artide 26

A declaration of avoidance of the contract is effective only if made by notice to the other party.

Artide 26

Une declaration de resolution du contrat n'a d'effet que si elle est faile par nolification ä fautre partie.

Artide 27

Unless otherwise expressly provided in this Part of the Convention, if any notice, request or other communication is given or made by a party in accordance with this Part and by means appropriate in the circum­slances, a delay or error in the transmission of the communication or its failure to arrive does not deprive that party of the right to rely on the communication.

Artide 27

Sauf disposition contraire expresse de la présente partie de la Convention, si une noti-fication, demande ou autre communication est faile par une partie au contrat conformé­ment å la présente partie et par un moyen approprié aux circonstances, un retard ou une erreur dans la transmission de la commu­nication ou le fail qu'elle n'est pas arrivée ä destination ne prive pas cette parfie au con­trat du droit de s'en prévaloir.

Artide 28

If, in accordance wilh the provisions of this Convention, one party is entitled to require performance of any obligation by the other party, a court is not bound to enter a judge-ment for specific performance unless the court would do so under ils own law in re­spect of similar contracts of sale not gov­erned by this Convention.

Artide 28

Si, conformément aux dispositions de la présente Convention, une partie a le droit d'exiger de fautre fexecution d'une obliga­tion, un tribunal n'esl tenu d'ordonner f exe­cution en nature que s'il le ferait en vertu de son propre droit pour des contrats de vente semblables non regis par la présente Conven­tion.

Artide 29

(1) A conlract may be modified or termi-

Artide 29

1) Un contrat peut étre modifié ou résilié

20

DEL III

KÖP AV VAROR

Kapitel I

Allmänna bestämmelser

Artikd 25

Ett avtalsbrott från ena parlens sida är vä­sentligt om det medför en sädan olägenhet för den andra parten att det i huvudsak berövar honom vad han hade rätt alt vänta sig enligl avtalet. Avialsbrotlet är dock inte väsentligt om den part som är skyldig lill avialsbrotlet inte förutsåg och en förnuftlig person i sam­ma ställning under samma omständigheter inte heller skulle ha förutsett etl sådant resul­tat.

Artikel 26

En hävningsförklaring gäller endasi om den görs genom etl meddelande till den andra parten.

Artikel 27

Om inte annal uttryckligen anges i denna del av konventionen, gäller för de fall då en part lämnar en underrättelse, en uppmaning eller något annal meddelande i enlighet med denna del och med anlitande av elt med hån­syn till omständigheterna lämpligt medel för befordran, att dröjsmål eller fel vid befordran av meddelandet eller dess uteblivna fram­komst inte berövar denna part rätlen alt åbe­ropa meddelandet.

Ariikd 28

Om en part i enlighet med bestämmelserna i denna konvention har rått att kräva att den andra parten fullgör en skyldighet, är en dom­stol inte skyldig atl meddela dom på natura-fullgörelse, om inle domstolen skulle göra detta enligt sitt eget lands lagstiftning i fråga om liknande köp som inte regleras av kon­ventionen.

Artikel 29

I) 

Etl avtal kan ändras eller bringas att

Prop. 1986/87: 128

21

nated by the mere agreement of the parties.

(2) A contract in writing which contains a provision requiring any modificalion or ter­minalion by agreement to be in writing may not be otherwise modified or terminaled by agreement. However, a party may be pre-cluded by his conducl from asserling such a provision to the extent that the other party has relied on that conducl.

Prop. 1986/87; 128 par accord amiable entré les parties.

2) Un contrat écrit qui contient une dispo­silion slipulani que toute modificalion ou ré­siliation amiable doit étre faile par écrit ne peut étre modifié ou résilié ä f amiable sous une autre forme. Toutefois, le comportement de fune des parties peut fempécher d'invo-quer une telle disposition si fautre partie s'est fondée sur ce comportement.

Chapter 

II 

Obligations of the Seller

Artide 30

The seller must deliver the goods, hand över any documents relating to them and transfer the property in the goods, as re­quired by the conlract and this Convention.

Section 1.

Dellveiy of the goods and handing över of

documents

Artide 31

If the seller is not bound to deliver the goods at any other particular place, his obli­gation lo deliver consists:

(a)

if Ihe contract of sale involves carriage of the goods - in handing the goods över to the first carrier for transmission to the buyer;

(b)

if, in cases not within the preceding subparagraph, the contract relätes to specific goods, or unidentified goods to be drawn from a specific stock or to be manufactured or produced, and al the time of the conclu­sion of the contract Ihe parties knew that the goods were al, or were lo be manufactured or produced at, a particular place - in placing the goods al the buyer's disposal at that place;

(c)

in other cases - in placing the goods at the buyer's disposal at the place where the seller had his place of business al the lime of the conclusion of ihe contract.

Chapitre 

II 

Obligations du vendeur

Artide 30

Le vendeur s'oblige, dans les conditions prévues au contrat et par la présente Conven­tion, ä livrer les marchandises, ä en trans-férer la propriété el, s'il y a lieu, ä remettre les documents s'y rapportant.

Section 1.

Livraison des marchandises el remise des

documents

Artide 31

Si le vendeur n'est pas tenu de livrer les marchandises en un autre lieu parliculier, son obligation de livraison consiste;

a)

lorsque le contrat de vente implique un transport des marchandises, ä remettre les marchandises au premier transporteur pour transmission ä f acheteur;

b)

lorsque, dans les cas non vises au précé­denl alinéa, le contrat porte sur un corps certain ou sur une chose de genre qui doit étre prélevée sur une masse déterminée ou qui doit étre fabriquée ou produite el lorsque, au moment de la conclusion du contrat, les parties savaienl que les marchandises se irouvaienl ou devaient étre fabriquées ou produiles en un lieu parliculier, ä metlre les marchandises å la disposition de facheteur en ce lieu;

c)

dans les autres cas, ä metlre les mar­chandises ä la disposilion de facheteur au lieu ou le vendeur avait son etablissement au moment de la conclusion du contrat.

22

upphöra genom en överenskommelse mellan parterna.

2) Ett skriftligl avtal som innehåller en be­stämmelse att en ändring eller ett upphävan­de av avtalet måste ske genom skriftlig över­enskommelse kan inte ändras eller bringas alt upphöra genom en överenskommelse på an­nat säll. En part kan emellertid genom sitt handlande förlora möjligheten att åberopa en sådan bestämmelse i den mån den andra par­ten har förlitat sig på detta handlande.

Kapitel 

II

Säljarens skyldigheter

Artikel 30

Säljaren är skyldig att avlämna varan, överlämna dokument avseende varan saml överföra äganderätten till varan på det sätt som avtalel och konventionen förutsätter.

Avdelning 1

Avlämnande av varan och överlämnande av

dokument

Artikd 31

Om säljaren inte skall avlämna varan på någon annan bestämd plats, beslår hans skyl­dighet atl avlämna varan

a)

om köpeavtalet förutsätter alt varan skall transporteras, i att överlämna varan till den förste transportören för vidarebefordran till köparen;

b)

om avtalel, i de fall som inle omfattas av föregående punkt, hänför sig lill en be­stämd vara eller till en vara som inle är be­stämd men som skall tas ur ett bestämt parti, eller som skall tillverkas eller framställas och parterna vid avtalsslutet kände lill all varan befann sig eller skulle tillverkas eller fram­ställas på en bestämd plats, i atl ställa varan till köparens förfogande på denna plats;

c) i övriga fall, i atl ställa varan till köpa­rens förfogande på den plats där säljaren hade sitt affärsställe vid avtalsslutet.

Prop. 1986/87: 128

23

Prop. 1986/87; 128

Artide 32

(1) If the seller, in accordance wilh the contract or this Convention, hands the goods över to a carrier and if the goods are not clearly identified to ihe contract by markings on the goods, by shipping documents or oth­erwise, the seller must give the buyer notice of the consignment spedfying the goods.

(2)

If the seller is bound to arrange for carriage of the goods, he must make such contracts as are necessary for carriage to the place fixed by means of transportation appro­priate in the circumslances and according lo the usual terms for such transportation.

(3)

If the seller is not bound to effecl Insur­ance in respect of the carriage of the goods, he must, al the buyer's request, provide him with all available information necessary to enable him to effect such Insurance.

Artide 32

1)

Si, conformément au contrat ou ä la présente Convention, le vendeur remet les marchandises å un transporteur et si les mar­chandises ne sont pas clairement identifiées aux fins du contrat par fapposition d"un signe distinciif sur les marchandises, par des documents de transport ou par tout autre moyen, le vendeur doit donner ä facheteur avis de fexpédition en désignant spécifique-ment les marchandises.

2)

Si le vendeur est tenu de prendre des dispositions pour le transport des marchan­dises, il doit conclure les contrats nécessaires pour que le transport soit effeclué jusqu'au lieu prévu, par les moyens de transport ap-propriés aux circonstances et selon les condi­tions usuelles pour un tel transport.

3)

Si le vendeur n'est pas tenu de souscrire lui-méme une assurance de transport, il doit fournir ä facheteur, ä la demande de celui-d, tous renseignemenis donl il dispose qui sont nécessaires å la conclusion de cette assur­ance.

Artide 33

The seller must deliver Ihe goods:

(a)

if a date is fixed by or determinable from the conlract, on that date;

(b)

if a period of time is fixed by or deter­minable from the contract, at any time wiihin that period unless circumslances indicate that the buyer is to choose a date; or

(c) in any other case, within a reasonable time after the conclusion of the conlract.

Artide 33

Le vendeur doit livrer les marchandises:

a)

si une date est fixée par le contrat ou determinable par reference au contrat, ä cette date;

b)

si une période de temps est fixée par le contrat ou determinable par reference au contrat, ä un moment quelconque au cours de cette période, ä moins qu'il ne résulte des circonstances que c'esl ä facheteur de choi-sir une date; ou

c)

dans tous les autres cas, dans un délai raisonnable ä partir de la conclusion du con­trat.

Artide 34

If the seller is bound to hand över docu­ments relating to the goods, he must hand them över al the time and place and in the form required by the contract. If the seller has handed över documents before that time, he may, up to that time, cure any lack of conformity in the documents, if the exercise of this right does not cause the buyer unrea-

Article 34

Si le vendeur est tenu de remettre les docu­ments se rapportant aux marchandises, il doit s'acquiuer de cette obligation au moment, au lieu el dans la forme prévus au contrat. En cas de remise antidpée, le vendeur conserve, jusqu'au moment prévu pour la remise, le droil de réparer lout défaut de conformilé des documents, ä condition que 1'exercice de ce

24

Ariikd 32

I) 

Om säljaren, i enlighet med avtalel eller denna konvention, överiämnar varan till en transportör och om varan inle klart har hän­förts lill avtalel genom märkning av varan, genom transportdokument eller på annal säll, skall säljaren lämna eU meddelande lill köpa­ren om försändelsen med spedficering av varan.

2) Om säljaren skall ordna transporten av varan, skall han sluta nödvändiga avtal för transport till den angivna orten med efter om­ständigheterna lämpligt transportmedel och på sedvanliga villkor för sådana transporter.

3) Om säljaren inte skall teckna transport-försäkring för varan, skall han på köparens begäran tillhandahålla denne alla tillgängliga uppgifter som behövs för att denne skall kun­na teckna en sådan försäkring.

Artikel 33 Säljaren skall avlämna varan:

a)

om en viss lidpunkt är fastställd i eller följer av avtalet, vid denna tidpunkt;

b)

om en viss tidrymd är fastställd i eller följer av avtalel, när som helst under denna tidrymd, såvida det inte framgär av omstän­digheterna atl köparen skall välja tidpunkten; eller

c)

i andra fall, inom skälig lid efter avtals­slutet.

Artikel 34

Om säljaren skall överlämna dokumenl av­seende varan, skall han överlämna dem vid den lidpunkt, på den plats och i den form som är förutsatt enligt avtalet. Om säljaren har överlämnat dokument före den avtalsenliga tidpunkten, får han fram lill dess avhjälpa fel eller brister i dokumenten, såvida inte ut­övandet av denna rätt förorsakar köparen

Prop. 1986/87: 128

25

Prop. 1986/87: 128

sonable inconvenience or unreasonable ex­pense. However, the buyer retains any right to claim damages as provided for in this Con­vention.

droil ne cause ä facheteur ni inconvénienls ni frais déraisonnables. Toutefois, facheteur conserve le droil de demander des dom-mages-inléréis conformément ä la présente Convention.

Section 11.

Conformity of the goods  and third party

claims

Artide 35

(1)

The seller must deliver goods which are of the quantity, qualily and description re­quired by the conlract and which are con­lained or packaged in the manner required by the conlract.

(2)

Except where the parties have agreed otherwise, the goods do not conform with the contract unless they;

(a)   are fil for the purposes for which goods

of the same description would ordinarily be

used;

(b)

are fil for any particular purpose ex­pressly or impliedly made known to the seller at the time of the conclusion of the contract, except where Ihe circumslances show that the buyer did not rely, or that it was unrea­sonable for him to rely, on the seller's skill andjudgement;

(c)

possess the qualities of goods which the seller has held lo the buyer as a sample or model;

(d)   are conlained or packaged in the man­

ner usual for such goods or, where there is no

such manner, in a manner adequate lo pre-

serve and protect the goods.

(3)   The seller is not liable under subpara­

graphs (a) to (d) of the preceding paragraph

for any lack of conformity of the goods if al

the time of the conclusion of the conlract the

buyer knew or could not have been unaware

of such lack of conformity.

Section 11.

ou

Conformilé des marchandises el droits

pretentions de tiers

Artide 35

1)

Le vendeur doit livrer des marchandises dont la quantilé, la qualité el le type répon-denl ä ceux qui sont prévus au contrat, el donl femballage ou le conditionnemenl cor­respond ä celui qui est prévu au contrat.

2)

A moins que les parlies n'en soienl con-venues autrement, les marchandises ne sont conformes au contrat que si:

a)

elles sont propres aux usages auxquels serviraient habituellement des marchandises du méme type;

b)

elles sont propres å tout usage special qui a été porté expressément ou tacitement å la connaissance du vendeur au moment de la conclusion du contrat, sauf s'il résulte des circonstances que facheteur ne s'en est pas remis ä la compeience ou ä f apprédation du vendeur ou qu'il n'était pas raisonnable de sa part de le faire;

c)

elles possédenl les qualilés d'une mar-chandise que le vendeur a présentée ä fache­teur comme échantillon ou modéle;

d)    elles sont emballées ou conditionnées

selon le mode habituel pour les marchandises

du méme type ou, ä défaut de mode habituel,

d'une maniére propre ä les conserver et ä les

proteger.

3)    Le vendeur n'esl pas responsable, au

regard des alinéas a) ä d) du paragraphe pré­

cédent, d'un défaut de conformilé que fache­

teur connaissail ou ne pouvail ignorer au mo­

ment de la conclusion du contrat.

Artide 36

(I) 

The seller is liable in accordance with the conlract and this Convention for any lack of conformity which exists al the lime when the risk passes to the buyer, even though the

Artide 36

I) 

Le vendeur est responsable, conformé­ment au contrat et å la présente Convention, de lout défaut de conformilé qui existe au moment du transferl des risques å facheteur.

26

oskälig olägenhet eller oskälig kostnad. Kö­paren behåller emellertid den räll han kan ha att kräva skadestånd enligl denna konven­tion.

Avdelning 

II

Varans avlalsenlighet och tredje mans krav

Artikel 35

1)

Säljaren skall avlämna en vara som i fråga om mängd, kvalitet och art överens­stämmer med det som avtalet förulsälter och som också är innesluten eller förpackad på etl avlalsenligt sätt.

2)

Såvida parierna inte har kommil över­ens om annal, är varan avtalsenlig endast om den:

a)

är lämplig för de ändamål till vilka varor av motsvarande slag i allmänhel används;

b)

är lämplig för etl bestämt ändamål som säljaren uttryckligen eller underförstått har fält veta vid avtalsslutet, utom då det framgår av omständigheterna atl köparen inle förli­tade sig på, eller inte hade rimlig anledning atl förlita sig på, säljarens sakkunskap och omdöme;

c)

har egenskaperna hos en vara som säl­jaren har lagl fram för köparen såsom prov eller modell;

d)    är innesluten eller förpackad på det sätl

som är brukligt för sådana varor eller, då det

inte finns något sådanl bruk, på elt sätt som

är ändamålsenligt för att bevara och skydda

varan.

3)    Säljaren är inte ansvarig enligt andra

stycket punkterna ad för sädana brister i

avtalsenlighelen hos varan (fel) som köparen

vid avtalsslutet kände till eller inle kunde ha

varit omedveten om.

Ariikel 36

1) Säljaren är ansvarig i enlighet med avta­let och denna konvention för fel som förelig­ger vid den tidpunkt dä risken går över på köparen, även om felet visar sig först efter

Prop. 1986/87; 128

27

Prop. 1986/87; 128

lack of conformity becomes apparenl only after that lime.

(2) The seller is also liable for any lack of conformity which occurs after the time indi­cated in the preceding paragraph and which is due lo a breach of any of his obligations, including a breach of any guarantee ihal for a period of lime the goods will remain fil for their ordinary purpose or for some particular purpose or will relain specified qualities or characierislics.

Artide 37

If the seller has delivered goods before the date for delivery, he may, up to that date, deliver any missing part or make up any defi­ciency in the quantity of the goods delivered, or deliver goods in replacement of any non-conforming goods delivered or remedy any lack of conformity in the goods delivered, provided that the exercise of this right does not cause the buyer unreasonable inconve­nience or unreasonable expense. However, the buyer retains any right lo claim damages as provided for in this Convention.

méme si ce défaut n'apparail qu"ultérieure-ment.

2) Le vendeur est également responsable de tout défaut de conformilé qui survient apres le moment indiqué au paragraphe pré­cédent et qui est imputable ä f inexéculion de fune quelconque de ses obligations, y com­pris ä un manquemenl ä une garanlie que, pendant une certaine période, les marchan­dises resleronl propres ä leur usage normal ou ä un usage special ou conserveront des qualilés ou caraclérisliques spécifiées.

Artide 37

En cas de livraison antidpée, le vendeur a le droil, jusqu'ä la date prévue pour la livrai­son, soit de livrer une partie ou une quantilé manquante, ou des marchandises nouvelles en remplacement des marchandises non con­formes au contrat, soil de réparer tout défaut de conformilé des marchandises, ä condition que fexercice de ce droit ne cause ä fache­teur ni inconvénienls ni frais déraisonnables. Toutefois, facheteur conserve le droil de de­mander des dommages-inléréts conformé­ment ä la présente Convention.

Artide 38

(1)

The buyer must examine the goods, or cause them to be examined, within as short a period as is practicable in the circumslances.

(2)

If the contract involves carriage of the goods, examination may be deferred until after the goods have arrived at their destina­tion.

(3)

If the goods are redirected in Iransit or redispatched by the buyer without a reason­able opportunity for examination by him and at the time of the conclusion of the conlract the seller knew or ought to have known of the possibility of such redirection or redispatch, examination may be deferred until after the goods have arrived at the new destination.

Artide 38

1)

L'acheleur doit examiner les marchan­dises ou les faire examiner dans un délai aussi bref que possible eu égard aux circonstances.

2)

Si le contrat implique un transport des marchandises, f examen peut étre différé jus-qu'ä leur arrivée ä destination.

3)

Si les marchandises sont déroutées ou réexpédiées par facheteur sans que celui-d ait eu raisonnablement la possibilité de les examiner et si, au moment de la conclusion du contrat, le vendeur connaissail ou aurail du connaitre la possibilité de ce déroutage ou de cette réexpédilion, f examen peut étre dif­féré jusqu'ä farrivée des marchandises ä leur nouvelle destination.

Artide 39

(1) The buyer löses the right to rely on a lack of conformity of the goods if he does not give notice lo the seller specifying the nature

Artide 39

I) 

L'acheteur est déchu du droit de se pré­valoir d'un défaut de conformilé s'il ne ie dé-nonce pas au vendeur, en précisant la nature

28

denna tidpunkt.

2) Säljaren är även ansvarig för fel som uppstår efter den i föregående stycke angivna tidpunkten och som beror på brott mot någon av hans skyldigheter, däribland brott mot en garanti att varan under en viss lid kommer alt förbli lämplig för sill vanliga ändamål eller för någol bestämt ändamål eller kommer att be­hålla angivna egenskaper eller kännetecken.

Artikel 37

Om säljaren har avlämnat varan före den avtalade tiden för avlämnande, får han intill denna tidpunki avlämna delar som fattas, fyl­la ut brister i varans mängd, avlämna en vara för atl ersätta en felaktig eller avhjälpa fel i den avlämnade varan, under förutsättning att utövandet av denna rätt inte förorsakar köpa­ren oskälig olägenhet eller oskälig kostnad. Köparen behåller dock den rält han kan ha atl kräva skadestånd enligt denna konven­tion.

Artikd 38

1)

Köparen skall undersöka varan eller låla undersöka den sä snarl det med hänsyn till omständigheterna är möjligt.

2)

Om avtalet förutsätter all varan skall transporteras, får undersökningen uppskjutas till dess att varan har kommil fram lill be­stämmelseorten.

3)

Om varan omdirigeras under transpor­ten eller sänds vidare av köparen ulan alt denne har haft skälig möjlighet alt undersöka den och säljaren vid avtalsslutet kände lill eller borde ha känt till möjligheten av en så­dan omdirigering eller vidaresändning, får undersökningen uppskjutas till dess att varan har anlänt till den nya bestämmelseorten.

Artikel 39

1) Köparen förlorar rätlen att åberopa fel i varan, om han inte inom skälig lid efter det atl han märkte eller borde ha märkt felet re-

Prop. 1986/87: 128

29

Prop. 1986/87: 128

of the lack of conformity wiihin a reasonable time after he has discovered il or ought to have discovered it.

(2) In any evenl, the buyer löses the right to rely on a lack of conformity of the goods if he does not give the seller notice thereof at the latest wiihin a period of two years from the date on which the goods were actually handed över to the buyer, unless this lime-limit is inconsistent with a contractual period of guarantee.

de ce défaut, dans un délai raisonnable ä par­tir du moment ou il fa constaté ou aurail du le constaler.

2) Dans tous les cas, facheteur est déchu du droil de se prévaloir d'un défaut de con­formilé, s'il ne le dénonce pas au plus tärd dans un délai de deux ans ä compter de la date ä laquelle les marchandises lui ont été effectivement remises, ä moins que ce délai ne soit incompalible avec la durée d'une ga­ranlie contraciuelle.

Artide 40

The seller is not entilled to rely on the provisions of artides 38 and 39 if the lack of conformity relätes to facts of which he knew or could not have been unaware and which he did not disdose to the buyer.

Artide 40

Le vendeur ne peut pas se prévaloir des dispositions des artides 38 el 39 lorsque le défaut de conformilé porte sur des faits qu'il connaissail ou ne pouvail ignorer et qu'il n'a pas révélés ä facheteur.

Artide 41

The seller must deliver goods which are free from any right or claim of a third party, unless the buyer agreed to lake the goods subject lo Ihal right or claim. However, if such right or claim is based on industriai properly or other inldleclual property, the seller's obligation is governed by artide 42.

Artide 41

he vendeur doit livrer les marchandises libres de tout droit ou pretention d'un tiers, å moins que facheteur n'accepte de prendre les marchandises dans ces conditions. Toute­fois, si ce droil ou celle pretention est fondé sur la propriété industrielle ou autre propriété intellectuelle, f obligation du vendeur est ré-gie par f artide 42.

Ardcle 42

{I) The seller must deliver goods which are free from any right or claim of a third party based on industriai properly or olher inldlec­lual property, of which al the lime of the conclusion of the contract the seller knew or could not have been unaware, provided that the right or claim is based on industriai prop­erty or other inlellectual properly:

Artide 42

I) 

Le vendeur doit livrer les marchandises libres de tout droit ou pretention d'un tiers fondé sur la propriété industrielle ou autre propriété intellectuelle, qu'il connaissail ou ne pouvait ignorer au moment de la conclu­sion du contrat, ä condition que ce droit ou celle pretention soit fondé sur la propriété industrielle ou autre propriété intellectuelle:

(a)

under Ihe law of the State where the goods will be resold or otherwise used, if it was contemplated by the parties at the time of the conclusion of the contract that ihe goods would be resold or otherwise used in that State; or

(b)

in any olher case, under the law of the State where the buyer has his place of busi­ness.

a)

en vertu de la loi de 1'Elat ou les mar­chandises doivent étre revendues ou uiili-sées, si les parlies ont envisagé au moment de la conclusion du contrat que les marchan­dises seraienl revendues ou ulilisées dans cet Etal; ou

b)

dans tous les autres cas, en vertu de la loi de fElal ou facheteur a son etablisse­ment.

30

klamerar till säljaren och uppger felets art.

2) 1 alla händelser föriorar köparen rätten atl åberopa fel i varan om han inle reklamerar till säljaren om felet senast inom två år från den tidpunki då varan faktiskt överlämnades till köparen, såvida inte denna tidsfrist är oförenlig med en avtalad garantitid.

Ariikd 40

Säljaren får inte åberopa beslämmelserna i artiklarna 38 och 39, om felet hänför sig lill omständigheter som han kände till eller inte kunde ha varit omedveten om och som han inte har upplyst köparen om.

Artikel 41

Säljaren skall avlämna en vara som inte belastas av någon rätt för eller någol krav från tredje man, såvida inte köparen har sam­tyckt till att ta emot varan belastad av en sådan rätt eller ett sådant krav. Om emeller­tid rällen eller kravet grundas på något indu­striellt rättsskydd eller annan immalerialrätl, regleras säljarens skyldigheter av artikel 42.

Artikel 42

1) Säljaren skall avlämna en vara som inte belastas av någon räll för eller någol krav från tredje man, som grundas på någol indu­striellt rättsskydd eller någon annan immate­rialrätt som säljaren kände lill eller inle kun­de ha varil omedveten om vid avtalsslutet, under förutsättning att rätten eller kravet grundas på något industriellt rättsskydd eller någon annan immaterialrätt

a)

enligt lagen i den stal där varan skall säljas vidare eller användas på annal sätt, om parterna vid avtalsslutet förutsåg all varan skulle säljas vidare eller användas i den sta­ten; eller

b)

i övriga fall enligt lagen i den stat där köparen har sitt affärsställe.

Prop. 1986/87; 128

31

Prop. 1986/87; 128

(2) The obligation of Ihe seller under the preceding paragraph does not exlend lo cases where:

(a)

al the time of the conclusion of the conlract the buyer knew or could not have been unaware of ihe right or claim; or

(b)

the right or claim results from the sell-er's compliance with technical drawings. de­signs, formulae or other such specificalions furnished by the buyer.

2) Dans les cas suivants, le vendeur n'est pas tenu de f obligation prévue au paragraphe précédent;

a)

au moment de la conclusion du contrat, facheteur connaissail ou ne pouvait ignorer f existence du droit ou de la pretention; ou

b)

le droit ou la pretention résulte de ce que le vendeur s'est conformé aux plans tech­niques, dessins, formules ou autres specifica­lions analogues fournis par facheteur.

Artide 43

(1)

The buyer löses the right lo rely on the provisions of artide 41 or artide 42 if he does not give notice to the seller specifying the nature of the right or claim of the third party within a reasonable time after he has become aware or oughi to have become aware of the right or claim.

(2)

The seller is not entitled to rely on the provisions of the preceding paragraph if he knew of the right or claim of the third party and the nalure of il.

Artide 43

1)

L'acheteur perd le droil de se prévaloir des dispositions des artides 41 el 42 s'il ne dénonce pas au vendeur le droil ou la preten­tion du liers, en précisant la nalure de ce droit ou de cette pretention, dans un délai raisonnable ä partir du moment oii il en a eu connaissance ou aurail du en avoir connais­sance.

2)

Le vendeur ne peul pas se prévaloir des dispositions du paragraphe précédent s'il connaissail le droit ou la pretention du tiers et sanature.

Artide 44

Notwithstanding the provisions of para­graph 

(I) 

of artide 39 and paragraph 

(I) 

of artide 43, the buyer may reduce the price in accordance wilh artide 50 or claim damages, except for loss of profil, if he has a reason­able excuse for his failure lo give the required notice.

Artide 44

Nonobslanl les dispositions du paragraphe I de f artide 39 et du paragraphe I de f artide 43, facheteur peul réduire le prix comformé-meni ä fartide 50 ou demander des dom­mages-inléréts, sauf pour le gain manqué, s'il a une excuse raisonnable pour n'avoir pas procédé ä la dénonciation requise.

Section III.

Remedies for breach of contract by the seller

Artide 45

(1)    

If the seller fails lo perform any of his

obligations under the contract or this Con­

vention, the buyer may;

(a)

exercise the rights provided in artides 46 to 52;

(b)

claim damages as provided in arlicles 74 to 77.

(2)    The buyer is not deprived of any right

Section III.

Moyens dont dispose facheteur en cas de

coniravention au contrat par le vendeur

Artide 45

1)   

Si le vendeur n'a pas exécuté fune quel­

conque des obligations résultant pour lui du

contrat de vente ou de la présente Conven­

tion, facheteur est fondé ä;

a)

exercer les droits prévus aux arlicles 46 ä52;

b)

demander les dommages-inléréts prévus aux artides 74 ä 77.

2) facheteur ne perd pas le droil de de-

32

2) Säljarens skyldigheter enligl föregående stycke omfattar inle fall då

a)

köparen vid avtalsslutet kände till eller inle kunde ha varit omedveten om rätten eller kravet; eller

b)

rätten eller kravet är en följd av all säl­jaren har följt tekniska ritningar, modeller, formler eller andra sådana specifikationer som köparen har tillhandahållit.

Artikel 43

I) 

Köparen förlorar rätten alt åberopa be­stämmelserna i artikel 41 eller 42, om han inte reklamerar till säljaren med angivande av ar­ten av rätten eller kravet inom skälig tid efter det han har blivit eller borde ha blivit medve­ten om rätten eller kravet.

2) Säljaren får inte åberopa bestämmelser­na i föregående stycke om han kände lill tred­je mans rätt eller krav och dess art.

Arlikel 44

Utan hinder av artikel 39 första stycket och artikel 43 första stycket får köparen göra pris­avdrag enligl artikel 50 eller kräva skade­stånd med undantag av skadestånd för förlo­rad vinsl, om han har en skälig ursäkt för sin underlåtenhet atl reklamera på föreskrivet säU.

Avdelning III

Påföljder vid säljarens avtalsbrott

Artikd 45

1)    Om säljaren underlåter att fullgöra nå­

gon av sina skyldigheter enligl avtalet eller

denna konvention, får köparen

a)

utöva de rättigheter som anges i artik­larna 4652;

b)

kräva skadestånd enligt artiklarna 74-77.

2) Köparen förlorar inte den rätt han kan

3    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 128

Prop. 1986/87; 128

33

he may have to claim damages by exerdsing his right to other remedies.

(3) No period of grace may be granled to the seller by a courl or arbiiral tribunal when the buyer resorts to a remedy for breach of conlract.

Prop. 1986/87: 128

mander des dommages-inléréts lorsqu'il exerce son droil de recourir å un autre moyen.

3) Aucun délai de grace ne peut étre ac-cordé au vendeur par un juge ou par un ar-bitre lorsque facheteur se prévaut d'un des moyens donl il dispose en cas de contraven­lion au contrat.

Artide 46

(1)

The buyer may require performance by the seller of his obligations unless the buyer has resorted to a remedy which is inconsis­tent wilh this requirement.

(2)

If the goods do not conform with the contract, the buyer may require delivery of substitute goods only if the lack of conformi­ty constitutes a fundamental breach of con­tract and a request for substitute goods is made either in conjunction with notice given under artide 39 or within a reasonable time thereafter.

(3) If the goods do not conform with the contract, the buyer may require the seller to remedy the lack of conformity by repair, un­less this is unreasonable having regard to all the circumslances. A request for repair must be made either in conjunction wilh notice given under artide 39 or within a reasonable time thereafter.

Artide 46

l)L'acheteurpeulexigerdu vendeur f exe­cution de ses obligations, ä moins qu'il ne se soit prévalu d'un moyen incompalible avec cette exigence.

2)

Si les marchandises ne sont pas con­formes au contrat, facheteur ne peul exiger du vendeur la livraison de marchandises de remplacement que si le défaut de conformilé constilue une coniravention essenlielle au contrat et si cette livraison est demandée au moment de la dénonciation du défaut de con­formilé faite conformément ä fartide 39 ou dans un délai raisonnable ä compter de cette dénonciation.

3)

Si les marchandises ne sont pas con­formes au contrat, facheteur peut exiger du vendeur qu'il répare le défaut de conformilé, ä moins que cela ne soit déraisonnable compte tenu de toutes les circonstances. La reparation doit étre demandée au moment de la dénonciation du défaut de conformilé faile conformément ä fartide 39 ou dans un délai raisonnable å compter de cette dénonciation.

Artide 47

(1)

The buyer may fix an additional period of lime of reasonable length for performance by the seller of his obligations.

(2)

Unless the buyer has received notice from the seller that he will not perform wiihin the period so fixed, the buyer may not, dur­ing that period, resort to any remedy for breach of contract. However, the buyer is not deprived thereby of any right he may have lo claim damages for delay in perfor­mance.

Artide 47

1)

L'acheteur peut impartir au vendeur un délai supplémentaire de durée raisonnable pour f execution de ses obligations.

2)

A moins qu'il n'ail reu du vendeur une nolification finformant que celui-d n'exécu-terait pas ses obligations dans le délai ainsi imparti, facheteur ne peut, avanl f expiration de ce délai, se prévaloir d'aucun des moyens dont il dispose en cas de coniravention au contrat. Toutefois, facheteur ne perd pas, de ce fail, le droit de demander des dommages-inléréts pour retard dans f execution.

34

ha alt kräva skadestånd när han utövar rätten all göra gällande någon annan påföljd.

3) Säljaren kan inle beviljas anstånd av en domstol eller skiljedomstol då köparen gör gällande en påföljd av avtalsbrottet.

Artikel 46

1)

Köparen får kräva att säljaren fullgör sina skyldigheter, om han inte har gjort gäl­lande en påföljd som är oförenlig med elt sådant krav.

2)

Om varan inle överensstämmer med av­talel, kan köparen kräva omleverans endasi om felet ulgör ett väsentligt avtalsbrott och krav på omleverans framställs antingen i samband med reklamation enligt artikel 39 eller inom skälig lid därefter.

3) Om varan inle överensstämmer med av­talel, kan köparen kräva att säljaren avhjäl­per felet genom reparation, såvida inle delta är oskäligt med beaktande av samtliga om­ständigheter. Krav på reparation måste fram­ställas antingen i samband med reklamation enligt artikel 39 eller inom skälig tid därefter.

Artikel 47

1)

Köparen får sätta ut en skälig tilläggstid inom vilken säljaren skall fullgöra sina skyl­digheter.

2)

Om inle köparen har mottagit något meddelande från säljaren om att denne inle kommer alt fullgöra avtalet inom den sålunda utsatta liden, får köparen inte under denna tid göra gällande någon påföljd av avialsbrot­let. Köparen förlorar emellertid inle den räll han kan ha att kräva skadestånd pä grund av dröjsmål med fullgörelsen.

Prop. 1986/87: 128

35

Prop. 1986/87:128

Artide 48

(1)

Subject lo artide 49, the seller may, even after the date for delivery, remedy at his own expense any failure to perform his obli­gations, if he can do so without unreasonable delay and without causing the buyer unrea­sonable inconvenience or unceriainly of re­imbursement by the seller of expenses ad-vanced by the buyer. However, the buyer retains any right lo claim damages as pro­vided for in this Convention.

(2)

If the seller requesls the buyer to make known whether he will accept performance and the buyer does not comply wilh the re­quest within a reasonable time, the seller may perform within the time indicated in his re­quest. The buyer may not, during that period of time, resort lo any remedy which is incon­sistent with performance by the seller.

(3)

A notice by ihe seller that he will per­form within a specified period of time is as-sumed to include a request, under the preced­ing paragraph, that the buyer make known his decision.

(4)

A request or notice by the seller under paragraph (2) or (3) of this artide is not effec­tive unless received by the buyer.

Artide 48

1)

Sous réserve de fartide 49, le vendeur peul, méme apres la date de la livraison, ré­parer ä ses frais tout manquemenl ä ses obli­gations, ä condition que cela n'entraine pas un retard déraisonnable et ne cause ä fache­teur ni inconvénienls déraisonnables ni incer-litude quant au remboursemeni par le ven­deur des frais faits par facheteur. Toutefois, facheteur conserve le droit de demander des dommages-inléréts conformément ä la pré­sente Convention.

2)

Si le vendeur demande ä facheteur de lui faire savoir s'il accepte fexécution et si facheteur ne lui répond pas dans un délai raisonnable, le vendeur peut exécuter ses ob­ligations dans le délai qu'il a indiqué dans sa demande. L'acheleur ne peul, avanl fexpira-lion de ce délai, se prévaloir d'un moyen incompalible avec fexécution par le vendeur de ses obligations.

3)

Lorsque le vendeur nolifie ä facheteur son intention d'exécuter ses obligations dans un délai determine, il est présumé demander ä facheteur de lui faire connaitre sa decision conformément au paragraphe précédent.

4)

Une demande ou une nolification faite par le vendeur en vertu des paragraphes 2 ou 3 du present artide n'a d'effet que si elle est regue par facheteur.

Artide 49

(1)   

The buyer may declare the contract

avoided:

(a)   if the failure by Ihe seller lo perform any

of his obligations under the contract or this

Conventions amounts to a fundamental

breach of contract; or

(b)    in case of non-delivery, if the seller

does not deliver the goods within the addi­

tional period of time fixed by the buyer in

accordance with paragraph (1) of artide 47 or

dedares that he will not deliver within the

period so fixed.

(2)   However, in cases where the seller has

delivered the goods, the buyer löses the right

to declare the contract avoided unless he

does so;

(a) in respect of late delivery, wiihin a rea-

Article49

1)   

L'acheleur peut dédarer le contrat ré-

solu:

a)

si finexécution par le vendeur de fune quelconque des obligations résultant pour lui du contrat ou de la présente Convention con­stilue une coniravention essenlielle au con­trat; ou

b)

en cas de défaut de livraison, si le ven­deur ne livré pas les marchandises dans le délai supplémentaire imparti par facheteur conformémenl au paragraphe 1 de fartide 47 ou s'il declare qu'il ne les livrera pas dans le délai ainsi imparti.

2)   Cependanl, lorsque le vendeur a livré les

marchandises, facheteur est déchu du droit

de dédarer le contrat résolu s'il ne fa pas

fail:

a) en cas de livraison, dans un délai raison-

36

Ariikd 48

1)

Om inle annat följer av arlikel 49, får säljaren även efter tidpunkten för avlämnan­det på egen bekostnad avhjälpa sin underiå­tenhel alt fullgöra sina skyldigheter, om han kan göra delta utan oskäligt dröjsmål och utan att förorsaka köparen oskälig olägenhet eller osäkerhet belräffande ersättning från säljaren för utlägg som köparen har haft. Kö­paren behåller dock den rätt han kan ha atl kräva skadestånd enligl denna konvention.

2)

Om säljaren uppmanar köparen alt med­dela huruvida han kommer atl godta fullgö­relse och köparen inle svarar inom skälig tid, får säljaren fullgöra inom den lid som har angetts i hans uppmaning. Köparen får inte under denna lid göra gällande en påföljd som är oförenlig med säljarens fullgörelse.

3)

Ett meddelande från säljaren till köpa­ren om atl han kommer att fullgöra inom en angiven tid skall anses innehålla en uppma­ning enligl föregående stycke till köparen om all denne skall meddela sitt beslut.

4)

En uppmaning eller ett meddelande från säljaren enligt andra eller tredje stycket får verkan endast om uppmaningen eller medde­landet mottas av köparen.

Artikd 49

1) 

Köparen får håva köpet:

a)    om säljaren underlåter att fullgöra nå­

gon av sina skyldigheter enligt avtalet eller

denna konvention och detta utgör ett väsent­

ligt avtalsbrott;

eller

b)    i händelse avlämnande inte har skett,

om säljaren inte avlämnar varan inom den

tilläggstid som har utsatts av köparen enligt

artikel 47 första stycket, eller om han förkla­

rar alt han inle kommer att avlämna varan

inom denna tilläggslid.

2)    När säljaren har avlämnat varan förlo­

rar köparen dock rätten att häva köpet, om

han inte gör det

a) vid försenat avlämnande, inom skälig

Prop. 1986/87: 128

37

Prop. 1986/87; 128

sonable lime after he has become aware that delivery has been made;

(b) in respect of any breach other than late delivery, within a reasonable lime;

(i) after he knew or ought lo have known of

Ihe breach;

(ii) after the expiralion of any additional period of time fixed by the buyer in accor­dance wilh paragraph (1) of artide 47, or afler the seller has dedared that he will not perform his obligations within such an ad­ditional period; or

(iii) afler ihe expiralion of any additional period of lime indicated by the seller in accordance with paragraph (2) of artide 48, or after the buyer has dedared thal he will not accept performance.

nable ä partir du moment oii il a su que la

livraison avait été effecluée;

b) en cas de coniravention autre que la

livraison tardive, dans un délai raisonnable; i) ä partir du moment ou il a eu connais­sance ou aurail dö avoir connaissance de cette coniravention;

ii) apres f expiration de tout délai supplé­mentaire imparti par facheteur conformé­ment au paragraphe 1 de fartide 47 ou apres que le vendeur a déclaré qu'il n'exé-cuterail pas ses obligations dans ce délai supplémentaire; ou

iii) apres f expiration de tout délai supplé­mentaire indiqué par le vendeur conformé­ment au paragraphe 2 de fartide 48 ou apres que facheteur a déclaré qu'il n'ac-cepterait pas fexécution.

Artide 50

If the goods do not conform with the con­tract and whether or not the price has already been paid, the buyer may reduce the price in the same proportion as the value that the goods actually delivered had at the time of the delivery bears to the value that conform-ing goods would have had at thal time. How­ever, if the seller remedies any failure lo per­form obligations in accordance with artide 37 or artide 48 or if the buyer refuses lo accept performance by the seller in accordance wilh those artides, the buyer may not reduce the price.

Artide 50

En cas de défaut de conformilé des mar­chandises au contrat, que le prix ail été ou non déjä payé, facheteur peut réduire le prix proporlionellemenl ä la difference entré la valeur que les marchandises effectivement livrées avaient au moment de la livraison et la valeur que des marchandises conformes au­raient eue å ce moment. Cependanl, si le vendeur répare lout manquemenl ä ses obli­gations conformément å fartide 37 ou ä far­tide 48 ou si facheteur refuse d'accepter fexécution par le vendeur conformément ä ces arlicles, facheteur ne peut réduire le prix.

Artide 51

(1)

If the seller delivers only a part the goods or if only a part of the goods delivered is in conformity with the contract. artides 46 to 50 apply in respect of the part which is missing or which does not conform.

(2)

The buyer may declare the contract avoided in its entirety only if the failure to make delivery completely or in conformity wilh the contract amounts lo a fundamental breach of the contract.

Artide 51

1)

Si le vendeur ne livré qu'une partie des marchandises ou si une partie seulement des marchandises livrées est conformé au con­trat, les artides 46 ä 50 s'appliquent en ce qui concerne la partie manquante ou non con­formé.

2)

L"acheteur ne peut dédarer le contrat résolu dans sa totalité que si finexécution partielle ou le défaut de conformilé constilue une contravenlion essenlielle au contrat.

38

tid efter det atl han har fått veta att avläm­nande har skett;

b) vid annat avtalsbrott än försenat avläm­nande, inom skälig lid

i) efter del han fick eller borde ha fåll kän­nedom om avialsbrotlet

ii) efler utgången av en tilläggstid som kö­paren har satt ul enligl arlikel 47 första styckel eller efler det att säljaren har förkla­rat all han inte kommer atl fullgöra sina skyl­digheter inom en sådan tilläggstid; eller

iii) efler utgången av en tilläggstid som säl­jaren har angell enligl artikel 48 andra slycket eller efter del alt köparen har förklarat att han inle kommer att godta fullgörelse.

Artikel 50

Om varan inte överensstämmer med avta­lel och oavsett om priset redan har betalts eller inle, får köparen göra prisavdrag enligt förhållandel mellan den faktiskt avlämnade varans värde vid tiden för avlämnandet och del värde som en avtalsenlig vara skulle ha haft vid denna tidpunkt. Om säljaren emeller­tid avhjälper sin underlåtenhet att fullgöra sina skyldigheter enligt artikel 37 eller artikel 48 eller om köparen avvisar säljarens fullgö­relse i enlighet med dessa artiklar, får köpa­ren inte göra prisavdrag.

Artikd 51

1)

Om säljaren avlämnar endast en del av varan eller om endast en del av den avläm­nade varan är avtalsenlig, skall artiklarna 46-50 tillämpas på den del som saknas eller som inte är avtalsenlig.

2)

Köparen får häva köpet i dess helhet endasi om underlåtenheten atl avlämna varan i dess helhet eller i avlalsenligt skick utgör ett väsentligt avtalsbrott.

Prop. 1986/87: 128

39

Prop. 1986/87: 128

Artide 52

(1)

If the seller delivers the goods before the date fixed, Ihe buyer may take delivery or refuse to take delivery.

(2)

If the seller delivers a quantity of goods greater than that provided for in the contract, the buyer may take delivery or refuse to take delivery of the excess quantity. If the buyer lakes delivery of all or part of the excess quantity, he must pay for it at the contract råte.

Artide 52

1)

Si le vendeur Uvre les marchandises avant la date fixée, facheteur a la facullé d'en prendre livraison ou de refuser d'en prendre livraison.

2)

Si le vendeur livré une quantilé supé-rieure ä celle prévue au contrat, facheteur peul accepler ou refuser de prendre livraison de la quantilé excédentaire. Si facheteur ac­cepte d'en prendre livrasion en tout ou en partie, il doit la payer au tarif du contrat.

Chapter III Obligations of the Buyer

Artide 53

The buyer must pay the price for the goods and take delivery of them as required by the contract and this Convention.

Chapitre III Obligations de Facheteur

Artide 53

L'acheteur s'oblige, dans les conditions prévues au contrat et par la présente Conven­tion, ä payer le prix et ä prendre livraison des marchandises.

Section I.

Payment of the price

Artide 54

The buyer's obligation to pay the price in­dudes taking such steps and complying with such formalities as may be required under the contract or any laws and regulations to en­able payment to be made.

Section I. Paiement du prix

Artide 54

L'obligation qu'a facheteur de payer le prix comprend celle de prendre les mesures et d'accomplir les formalités destinées ä per-mettre le paiement du prix qui sont prévues par le contrat ou par les lois et les réglements.

Artide 55

Where a contract has been validly condud­ed but does not expressly or implidtly fix or make provision for determining the price, the parties are considered, in the absence of any indication to the contrary, to have impliedly made reference to the price generally charged at the time of the conclusion of the contract for such goods sold under comparable cir­cumslances in the trade concerned.

Artide 55

Si la vente est valablement conclue sans que le prix des marchandises vendues ait été fixé dans le contrat expressément ou implici­tement ou par une disposition permettant de le déterminer, les parties sont réputées, sauf indicalions contraires, s'étre tacitement réfé-rées au prix habituellement pratiqué au mo­ment de la conclusion du contrat, dans la branche commerdale considérée, pour les mémes marchandises vendues dans des cir­constances comparables.

Artide 56 If the price is fixed according to the weight

Artide 56

Si le prix est fixé d'aprés le poids des mar-

40

Ariikd 52

1)

Om säljaren avlämnar varan före den fastställda tidpunkten får köparen motta leve­rans av varan eller avvisa den.

2)

Om säljaren avlämnar en större mängd än vad som har avtalals, får köparen motta leverans av den överskjutande mängden eller avvisa den. Mottar köparen leverans av hela den överskjutande mängden eller en del av den, skall han betala för denna enligt det pris-beräkningssätt som gäller för avtalet.

Kapitel III

Köparens skyldigheter

Artikd 53

Köparen skall betala för varan och motta leverans av den såsom avtalet och denna konvention förutsätter.

Avdelning I Betalningen för varan

Artikel 54

Köparens skyldighet alt betala för varan omfattar även skyldighet att vidta sådana åt­gärder och atl uppfylla sådana föreskrifter för atl betalning skall kunna ske som kan krävas enligt avtalet eller lagar och bestämmelser.

Artikel 55

Då etl giltigt avtal har slutits utan att det uttryckligen eller underförstått fastställer pri­set eller ger anvisningar om hur det skall be­stämmas, anses parterna, om inte annat fram­gär av omständigheterna, underförstått ha hänvisat till det pris som allmänl tillämpas vid liden för avtalsslutet för varor av samma slag som säljs under jämförliga förhållanden inom ifrågavarande bransch.

Artikel 56 Om priset fastställs efter varans vikt, skall

Prop. 1986/87: 128

41

Prop. 1986/87: 128

of the goods, in case of doubl it is lo be determined by the net weight.

chandises, c'est le poids net qui, en cas de doule, determine ce prix.

Artide 57

(1)   If the buyer is not bound to pay the

price at any other particular place, he must

pay it lo the seller;

(a)

al the seller's place of business; or

(b)

if the payment is lo be made againsi the handing över of the goods or of documents, at the place where the handing över lakes place.

(2)   The seller must bear any increase in the

expenses inddental to payment which is

caused by a change in his place of business

subsequent to the conclusion of the conlract.

Artide 57

1)   Si facheteur n'est pas tenu de payer le

prix en un autre lieu particulier, il doit payer

le vendeur:

a)      ä f etablissement de celui-d; ou

b)    si le paiement doit étre fail contre la

remise des marchandises ou des documents,

au lieu de cette remise.

2)   Le vendeur doit supporter toute aug-

mentation des frais accessoires au paiement

qui résultenl de son changement d'établisse-

ment apres la conclusion du contrat.

Artide 58

(1)

If the buyer is not bound to pay the price at any other specific time, he must pay il when the seller places either the goods or documents controlling their disposilion al the buyer's disposal in accordance with the con­tract and this Convention. The seller may make such payment a condition for handing över the goods or documents.

(2)

If the contract involves carriage of the goods, the seller may dispatch the goods on terms whereby the goods, or documents con­trolling their disposition, will not be handed över to the buyer except against payment of the price.

(3)

The buyer is not bound to pay the price untU he has had an opportunity to examine the goods, unless the procedures for delivery or payment agreed upon by the parties are inconsistent with his having such an opportu­nity.

Artide 58

1)

Si facheteur n'est pas tenu de payer le prix ä un autre moment determine, il doit le payer lorsque, conformément au contrat et ä la présente Convention, le vendeur met å sa disposition soit les marchandises soit des documents représentatifs des marchandises. Le vendeur peul faire du paiement une condi­tion de la remise des marchandises ou des documents.

2)

Si le contrat implique un transport des marchandises, le vendeur peut en faire fex­pédition sous condition que celles-ci ou les documents représentatifs ne seront remis ä facheteur que contre paiement du prix.

3)

L'acheteur n'est pas tenu de payer le prix avant d'avoir eu la possibilité d'exa-miner les marchandises, ä moins que les mo-dalités de livraison ou de paiement dont sont convenues les parties ne lui en laissent pas la possibilité.

Artide 59

The buyer must pay the price on the date fixed by or determinable from the contract and this Convention without the need for any request or compliance with any formality on the part of the seller.

Artide 59

L'acheteur doit payer le prix ä la date fixée au contrat ou résultant du contrat et de la présente Convention, sans qu'il soit besoin d'au5une demande ou autre formalité de la part du vendeur.

42

det i tveksamma fall bestämmas efler netto-vikten.

Artikd 57

1)   Om köparen inle skall fullgöra betal­

ningen på någon annan bestämd plats, skall

han betala lill säljaren

a)

där säljaren har sitt affärsställe; eller

b)

om betalning skall ske mol överläm­nande av varan eller dokument, där överläm­nandet sker.

2)   Säljaren skall bära den ökning av kost­

naderna för betalningen som förorsakas av

alt hans affärsställe har flyttats efler avtals­

slutet.

Arlikel 58

1)

Om köparen inte skall betala priset vid någon annan bestämd tidpunkt, skall han be­tala då säljaren ställer antingen varan eller de dokument till vilka förfoganderätten över varan är knuten lill köparens förfogande i enlighet med avtalet och denna konvention. Säljaren får göra en sådan betalning till vill­kor för all varan eller dokumenten skall över­lämnas.

2)

Om avtalet förutsätter atl varan skall transporteras, får säljaren sända den på vill­kor att varan eller dokument till vilka förfo­ganderätten över varan är knuten inte skall överlämnas lill köparen annat än mot betal­ning.

3)

Köparen är inte skyldig att belala innan han har haft tillfälle alt undersöka varan, så­vida inle del förfaringssätt för avlämnande eller betalning som parterna har kommit överens om är oförenligt med att han får ett sådant lillfälle till undersökning.

Ariikel 59

Köparen skall fullgöra betalningen vid den avtalade tiden eller vid den tid som följer av avtalet och denna konvention utan anmodan eller uppfyllelse av andra formaliteter från säljarens sida.

Prop. 1986/87: 128

43

Prop. 1986/87; 128

Section 

II. 

Taking delivery

Artide 60

The buyer's obligation to take delivery consists:

(a)

in doing all the acts which could reason­ably be expected of him in order to enable the seller to make delivery; and

(b)

in taking över the goods.

Section III.

Remedies for breach of contract by the buyer

Artide 61

(1)   If the buyer fails to perform any of his

obligations under the contract or this Con­

vention, the seller may;

(a)

exercise the rights provided in artides 62 to 65;

(b)

claim damages as provided in artides 74 to 77.

(2)

The seller is not deprived of any right he may have to claim damages by exerdsing his right to other remedies.

(3)

No period of grace may be granted to the buyer by a court or arbitral tribunal when the seller resorts to a remedy for breach of contract.

Section 

II. 

Prise de livraison

Artide 60

L'obligation de facheteur de prendre liv­raison consiste:

a)

ä accomplir tout acte qu'on peul raison­nablement attendre de lui pour permettre au vendeur d'effectuer la livraison; et

b)

ä retirer les marchandises.

Section III.

Moyens dont dispose le vendeur en cas de

contravenlion au contrat par V acheteur

Artide 61

1)   Si facheteur n'a pas exécuté fune quel­

conque des obligations résultant pour lui du

contrat de vente ou de la présente Conven­

tion, le vendeur est fondé a:

a)

exercer les droits prévus aux artides 62 ä65;

b)

demander les dommages-inléréts prévus aux artides 74 å 77.

2)

Le vendeur ne perd pas le droit de de­mander des dommages-inléréts lorsqu'il exerce son droit de recourir ä un autre moyen.

3)

Aucun délai de grace ne peut étre ac-cordé ä facheteur par un juge ou par un ar-bitre lorsque le vendeur se prévaut d'un des moyens dont il dispose en cas de contraven­lion au contrat.

Artide 62

The seller may require the buyer to pay the price, take delivery or perform his other obli­gations, unless the seller has resorted to a remedy which is inconsistent with this re­quirement.

Artide 62

Le vendeur peut exiger de facheteur le paiement du prix, la prise de livraison des marchandises ou fexécution des autres obli­gations de facheteur, ä moins qu'il ne se soit prévalu d'un moyen incompalible avec ces exigences.

Ardcle 63

(1)

The seller may fix an additional period of time of reasonable length for performance by the buyer of his obligations.

(2)

Unless the seller has received notice from the buyer that he will not perform within the period so fixed, the seller may not.

Artide 63

1)   Le vendeur peut impartir ä facheteur un

délai supplémentaire de durée raisonnable

pour fexécution de ses obligations.

2)   A moins qu'il n'ait reu de facheteur

une notification finformant que celui-d

n'exécuterait pas ses obligations dans le délai

44

Avdelning 11 Mottagandet av leveransen

Artikd 60

Köparens skyldighet au motta leverans av varan består

a)

i all vidta alla åtgärder som skäligen kan förväntas av honom för att säljaren skall kun­na avlämna varan; och

b)

i att överta varan.

Avdelning 111

Påföljder vid köparens avtalsbrott

Artikel 61

1)    Om köparen underiåter att fullgöra nå­

gon av sina skyldigheter enligt avtalet eller

denna konvention får säljaren;

a)

utöva de rättigheter som anges i artik­larna 62-65;

b)

kräva skadestånd enligl artiklarna 74-77.

2)

Säljaren föriorar inle den räU han kan ha alt kräva skadestånd när han utövar rätten all göra gällande någon annan påföljd.

3)

Köparen kan inte beviljas anstånd av en domstol eller skiljedomstol då säljaren gör gällande en påföljd av avialsbrotlet.

Artikel 62

Säljaren får kräva att köparen betalar pri­set, mottar leverans av varan eller fullgör sina andra skyldigheter, om inte säljaren har gjort gällande en påföljd som är oförenlig med ett sådanl krav.

Artikel 63

1)

Säljaren får sälla ut en skälig tilläggstid inom vilken köparen skall fullgöra sina skyl­digheter.

2)

Om inte säljaren har mottagit något meddelande från köparen om att denne inte kommer att fullgöra avtalet inom den sålunda

Prop. 1986/87: 128

45

Prop. 1986/87; 128

during that period, resort to any remedy for breach of contract. However, the seller is not deprived thereby of any right he may have lo claim damages for delay in performance.

ainsi imparti, le vendeur ne peut, avant fex-piralion de ce délai, se prévaloir d'aucun des moyens dont il dispose en cas de contraven­lion au contrat. Toutefois, le vendeur ne perd pas, de ce fail, le droil de demander des dom­mages-inléréts pour retard dans fexécution.

Artide 64

(1)   The seller may declare the contract

avoided;

(a)

if the failure by the buyer lo perform any of his obligations under the contract or this Convention amounts to a fundamental breach of contract; or

(b)

if the buyer does not, within the addi­tional period of time fixed by the seller in accordance wilh paragraph (1) of artide 63, perform his obligation to pay the price or take delivery of the goods, or if he dedares thal he will not do so within the period so fixed.

(2)   However, in cases where the buyer has

paid the price, the seller löses the right lo

declare the contract avoided unless he does

so:

(a)

in respect of late performance by the buyer, before the seller has become aware that performance has been rendered; or

(b)

in respect of any breach olher than late performance by the buyer, wiihin a reason­able time:

(i) after the seller knew or ought to have known of the breach; or

(ii) after the expiration of any additional period of time fixed by the seller in accordan­ce with paragraph 

(I) 

of artide 63, or after the buyer has dedared that he will not perform his obligations within such an additional peri­od.

Artide 64

1)   Le vendeur peul dédarer le contrat ré­

solu:

a)

si finexécution par facheteur de fune quelconque des obligations résultant pour lui du contrat ou de la présente Convention con­stilue une contravenlion essenlielle au con­trat; ou

b)

si facheteur n'exécute pas son obliga­tion de payer le prix ou ne prend pas livraison des marchandises dans le délai supplémen­taire imparti par le vendeur conformément au paragraphe 1 de fartide 63 ou s'il déclaré qu'il ne le fera pas dans le délai ainsi imparti.

2)   Cependanl, lorsque facheteur a payé le

prix, le vendeur est déchu du droit de déda­

rer le contrat résolu s'il ne fa pas fait:

a)

en cas d'exécution tardive par fache­teur, avanl d'avoir su qu'il y avait eu execu­tion; ou

b)

en cas de contravenlion par facheteur autre que fexécution tardive, dans un délai raisonnable;

i) ä partir du moment ou le vendeur a eu connaissance ou aurail du avoir connaissance de cette coniravention; ou

ii) apres f expiration de tout délai supplé­mentaire imparti par le vendeur conformé­ment au paragraphe 1 de fartide 63 ou apres que facheteur a déclaré qu'il n'exécuterait pas ses obligations dans ce délai supplémen­taire.

Artide 65

(1) If under the contract the buyer is to specify the form, measurement or other fea-tures of the goods and he fails to make such spedfication either on the date agreed upon or within a reasonable time after receipt of a request from the seller, the seller may, with­out prejudice to any other rights he may

Artide 65

1) Si le contrat prévoit que facheteur doit spédfier la forme, la mesure ou d"autres ca­raclérisliques des marchandises el si fache­teur n'effectue pas cette spedfication ä la date convenue ou dans un délai raisonnable ä compter de la reception d'une demande du vendeur, celui-d peut, sans prejudice de tous

46

utsatta tiden, får säljaren inte under denna tid göra gällande någon påföljd av avtalsbrottet. Säljaren förlorar emellertid inle den rätt han kan ha att kräva skadestånd på grund av dröjsmål med fullgörelsen.

Ariikel 64

1) Säljaren får häva köpet;

a)

om köparen underlåter atl fullgöra nå­gon av sina skyldigheter enligt avtalet eller denna konvention och detta utgör ett väsent­ligt avtalsbrott; eller

b)

om köparen inte fullgör sin skyldighet all betala eller motta leverans av varan inom en tilläggstid som har utsatts av säljaren en­ligt artikel 63 första stycket eller förklarar att han inte kommer atl fullgöra skyldigheten inom denna tilläggstid.

2)    När köparen har fullgjort sin betalnings­

skyldighet förlorar säljaren dock rätten att

häva köpet, om han inte gör det

a)

vid försenad fullgörelse av köparen, in­nan säljaren har fält veta att fullgörelse har skett; eller

b)

vid annat avtalsbrott än försenad full­görelse av köparen, inom skälig tid

i) efter det att säljaren fick eller borde ha fått kännedom om avtalsbrottet; eller

ii) efler utgången av en tilläggstid som säl­jaren har satt ut enligt artikel 63 första stycket eller efter det att köparen har förkla­rat att han inte kommer att fullgöra sina skyl­digheter inom en sådan tilläggstid.

Artikel 65

1) Om köparen enligt avtalet skall lämna specifikation rörande form, mått eller andra egenskaper hos varan men underlåter alt göra en sådan specifikation antingen inom den av­talade tiden eller inom skälig tid efter det att han har tagit emot en begäran från säljaren, får säljaren, utan att förlora andra rättigheter

Prop. 1986/87: 128

47

Prop. 1986/87: 128

have, make the spedfication himself in ac­cordance with the requirements of the buyer that may be known lo him.

(2) If the seller makes the spedfication himself, he must inform the buyer of the de­lails thereof and must fix a reasonable time within which Ihe buyer may make a different spedfication. If, after receipt of such a com­munication, the buyer fails to do so within the lime so fixed, the spedfication made by the seller is binding.

autres droits qu'il peut avoir, effectuer lui-méme cette spedfication d'aprés les besoins de facheteur donl il peut avoir connaissance. 2) Si le vendeur effeclué lui-méme la sped­fication, il doit en faire connaitre les moda-lités ä facheteur et lui impartir un délai rai­sonnable pour une spedfication différente. Si, apres reception de la communication du vendeur, facheteur n'utilise pas cette possi­bilité dans le délai ainsi imparti, la spedfica­tion effecluée par le vendeur est définitive.

Chapter 

IV 

Passing of Risk

Artide 66

Loss of or damage lo the goods after the risk has passed to the buyer does not dis­charge him from his obligation to pay the price, unless the loss or damage is due to an act or omission of the seller.

Chapitre 

IV 

Transfert des risques

Artide 66

La perte ou la deterioration des marchan­dises survenue apres le transfert des risques ä facheteur ne libére pas celui-ci de son obliga­tion de payer le prix, ä moins que ces événe-ments ne soienl dus ä un fail du vendeur.

Artide 67

(1) If the contract of sale involves carriage of the goods and the seller is not bound to hand them över at a particular place, the risk passes to the buyer when the goods are hand­ed över to the first carrier for transmission to the buyer in accordance with the contract of sale. If the seller is bound to hand the goods över to a carrier at a particular place, the risk does not pass to the buyer until the goods are handed över to the carrier at that place. The fact that the seller is authorized to retain doc­uments controlling the disposition of the goods does not affecl the passage of the risk.

(2) Nevertheless, the risk does not pass to the buyer until the goods are clearly identi­fied to the conlract, whether by markings on the goods, by shipping documents, by notice given to the buyer or otherwise.

Artide 67

1)

Lorsque le contrat de vente implique un transport des marchandises et que le vendeur n'est pas tenu de les remettre en un lieu de­termine, les risques sont Iransférés ä fache­teur ä partir de la remise des marchandises au premier transporteur pour transmission ä fa­cheteur conformément au contrat de vente. Lorsque le vendeur est tenu de remettre les marchandises ä un transporteur en un lieu determine, les risques ne sont pas transférés ä facheteur tant que les marchandises n'ont pas été remises au transporteur en ce lieu. Le fait que le vendeur soit autorisé å conserver les documents représentatifs des marchan­dises n'affecte pas le transfert des risques.

2)

Cependanl, les risques ne sont pas trans­férés å facheteur tant que les marchandises n'ont pas été clairement identifiées aux fins du contrat, que ce soit par fapposition d'un signe distinciif sur les marchandises, par des documents de transport, par un avis donné ä facheteur ou par tout autre moyen.

Artide 68 The risk in respect of goods sold in transit

Artide 68

En ce qui concerne les marchandises ven-

48

han kan ha, själv göra specifikationen i över­ensstämmelse med köparens behov såvitt de är kända för honom.

2) Om säljaren själv gör specifikationen, skall han underräua köparen om detaljerna i den och sätta ut en skälig tid inom vilken köparen får göra en annan specifikation. Om köparen, efter att ha lagil emot en sådan un­derrättelse, inle gör specifikationen inom den sålunda utsatta tiden, är den specifikation som säljaren har gjort bindande.

Kapitel

IV 

Riskens övergång

Artikel 66

Förlust av eller skada på varan efler del atl risken har gått över på köparen befriar inle denne från hans skyldighet all belala, om inte förlusten eller skadan beror på en åtgärd eller underlåtenhet av säljaren.

Arlikel 67

1) Om köpeavtalet förutsätter att varan skall transporteras och säljaren inte skall av­lämna den på en bestämd plats, går risken över på köparen när varan överlämnas till den förste transportören för transport till kö­paren i enlighet med köpeavtalet. Om säl­jaren skall överlämna varan till en transpor­tör på en bestämd plats, går risken inte över på köparen förrän varan överlämnas till tran­sportören på denna plats. Den omständighe­ten att säljaren har rätt atl hålla inne de doku­menl till vilka förfoganderätten över varan år knuten påverkar inle riskens övergång.

2) Risken går dock inte över pä köparen förrän varan klart har hänförts till avtalel ge­nom märkning av varan, genom transportdo­kument, genom meddelande till köparen eller på något annat sätt.

Artikd 68 Risken för en vara som säljs medan den

4   Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 128

Prop. 1986/87:128

49

Prop. 1986/87; 128

passes to the buyer from the time of the con­clusion of the contract. However, if the cir­cumslances so indicate, the risk is assumed by the buyer from the time the goods were handed över to the carrier who issued the documents embodying the contract of car­riage. Nevertheless, if at the Ume of the con­clusion of the contract of sale the seller knew or ought to have known that the goods had been löst or damaged and did not disdose this to the buyer, the loss or damage is at the risk of the seller.

dues en cours de transport, les risques sont transférés ä facheteur ä partir du moment oii le contrat est conclu. Toutefois, si les circon­stances fimpliquent, les risques sont ä la charge de facheteur å compter du moment oil les marchandises ont été remises au trans­porteur qui a émis les documents conslalanl le contrat de transport. Néanmoins, si, au moment de la conclusion du contrat de vente, le vendeur avait connaissance ou aurail du avoir connaissance du fait que les marchan­dises avaient péri ou avaient été détériorées et qu'il n'en a pas informé facheteur, la perte ou la deterioration est ä la charge du vendeur.

Artide 69

(1)

In cases not within artides 67 and 68, the risk passes lo the buyer when he takes över the goods or, if he does not do so in due time, from the time when the goods are placed at his disposal and he commits a breach of contract by failing to take delivery.

(2)

However, if the buyer is bound to take över the goods at a place other than a place of business of the seller, the risk passes when delivery is due and the buyer is aware of the fact that the goods are placed at his disposal at that place.

(3)

If the contract relätes to goods not then identified, the goods are considered not to be placed at the disposal of the buyer until they are clearly identified to the contract.

Artide 69

1)

Dans les cas non vises par les artides 67 et 68, les risques sont transférés ä facheteur lorsqu'il retire les marchandises ou, s'il ne le fait pas en temps voulu, ä partir du moment oil les marchandises sont mises ä sa disposi­tion et oil il commet une coniravention au contrat en n'en prenant pas livraison.

2)

Cependanl, si facheteur est tenu de re­tirer les marchandises en un lieu autre qu'un etablissement du vendeur, les risques sont transférés lorsque la livraison est due et que facheteur sait que les marchandises sont mises ä sa disposition en ce lieu.

3)

Si la vente porte sur des marchandises non encore individualisées, les marchandises ne sont réputées avoir été mises ä la disposi­tion de facheteur que lorsquélles ont été clairement identifiées aux fins du contrat.

Artide 70

If the seller has committed a fundamental breach of contract, artides 67, 68 and 69 do not impair the remedies available to the buy­er on account of the breach.

Artide 70

Si le vendeur a commis une coniravention essenlielle au contrat, les dispositions des ar­tides 67, 68 el 69 ne portenl pas atteinte aux moyens dont facheteur dispose en raison de cette contravenlion.

50

befinner sig under transport går över på kö­paren vid avtalsslutet. Om omständigheterna tyder på det, skall emellertid köparen anses ha övertagit risken från den tidpunki då varan överlämnades till den transportör som har utfärdat de dokument som ligger lill grund för transportavtalet. Om säljaren vid avtalsslutet visste eller borde ha vetat atl varan hade gätt förlorad eller skadats och inte har meddelat köparen detta, bär säljaren risken för förlus­ten eller skadan.

Artikel 69

1)

I de fall som inte omfattas av artiklarna 67 och 68 går risken över på köparen då han övertar varan eller, om han inte gör detta i tid, från den lidpunkt då varan har ställts till hans förfogande och han begår avtalsbrott genom att inte motta leveransen.

2)

Om köparen är skyldig aU överta varan på någon annan plats än säljarens affärsställe, går risken emellertid över då tiden för avläm­nandet är inne och köparen vet att varan har ställts till hans förfogande på denna plats.

3)

Om köpeavtalet gäller en vara som ännu inte är bestämd, anses varan inte stå till köpa­rens förfogande förrän den klart har hänförts till avtalet.

Artikd 70

Om säljaren har begått etl väsentligt avtals­brott, begränsar inte artiklarna 67, 68 och 69 de påföljder som köparen kan göra gällande på grund av avtalsbrottet.

Prop. 1986/87: 128

51

Prop. 1986/87: 128

Chapter V

Provisions Common to the Obligations of the

Seller and of the Buyer

Section I.

Anticipatory   breach   and  instalmenl   con­tracts

Artide 71

(1)   A party may suspend the performance

of his obligations if, afler the conclusion of

the contract, it becomes apparent that the

olher party will not perform a substantial part

of his obligations as a result of:

(a)

a serious deficiency in his ability to perform or in his creditworlhiness; or

(b)

his conducl in preparing to perform or in performing the contract.

(2)   If the seller has already dispatched the

goods before ihe grounds described in the

preceding paragraph become evident, he may

prevent the handing över of the goods to the

buyer even though the buyer holds a docu­

ment which enlilles him to obtain them. The

present paragraph relätes only to the rights in

the goods as between the buyer and the sell­

er.

(3)     A party suspending performance,

whether before or after dispatch of the goods,

must immedialely give notice of the suspen­

sion lo the other party and must conlinue

with performance if the other party provides

adequate assurance of his performance.

Chapitre V

Dispositions  communes  aux  obligations  du

vendeur et de Facheteur

Section I.

Coniravention antidpée et contrats å livrai-

sons successives

Artide 71

1)    Une partie peul différer fexécution de

ses obligations lorsqu'il apparait, apres la

conclusion du contrat, que fautre partie

n'exécutera pas une partie essenlielle de ses

obligations du fait:

a)   d'une grave insuffisance dans la capacité

d'éxécution de cette partie ou sa solvabililé;

ou

b)    de la maniére dont elle s'appréte ä

exécuter ou exécuté le contrat.

2)

Si le vendeur a déjä expédié les mar­chandises lorsque se révélent les raisons pré­vues au paragraphe précédenl, il peul s'op-poser ä ce que les marchandises soienl re­mises ä facheteur, méme si celui-ci détient un document lui permettant de les obtenir. Le present paragraphe ne concerne que les droits respectifs du vendeur et de facheteur sur les marchandises.

3)

La partie qui différe fexécution, avant ou apres fexpédition des marchandises, doit adresser immédiatement une notification å cet effet ä fautre partie, el elle doit procéder ä fexécution si fautre partie donne des assu-rances suffisantes de la bonne execution de ses obligations.

Artide 72

(1)

If prior to the date for performance of the contract it is clear thal one of the parties will commit a fundamental breach of con­tract, the olher party may declare the con­lract avoided.

(2)

If Ume allows, the party intending to declare the conlract avoided must give rea­sonable notice lo the olher party in order to permit him to provide adequate assurance of his performance.

(3)

The requirements of the preceding para­graph do not apply if ihe other party has

Artide 72

1)

Si, avant la date de fexécution du con­trat, il est manifesté qu'une partie commettra une contravenlion essenlielle au contrat, fautre parlie peul dédarer celui-ci résolu.

2)

Si elle dispose du temps nécessaire, la partie qui a 1"intention de dédarer le contrat résolu doil le nolifier å fautre partie dans des conditions raisonnables pour lui permettre de donner des assurances suffisantes de la bonne execution de ses obligations.

3)

Les dispositions du paragraphe précé­dent ne s'appliquent pas si fautre partie a

52

Kapitel V

Gemensamma bestämmelser om säljarens och

köparens skyldigheter

Avdelning I

Befarat avtalsbrott och successiv leverans

Artikel 71

1)    En part får inställa fullgörelsen av sina

skyldigheter om det efter avtalsslutet visar

sig att den andra parten inte kommer alt full­

göra en väsentlig del av sina skyldigheter till

följd av

a)

en allvarlig brist i hans fullgörelseför-måga eller i hans kreditvärdighel; eller

b)

hans sätt att förbereda fullgörelsen eller fullgöra avtalet.

2)

Om säljaren redan har avsänt varan när de förhållanden som anges i föregående styc­ke visar sig, fär han förhindra atl varan över­lämnas till köparen, även om denne innehar ett dokument som ger honom rält atl erhålla varan. Detta stycke gäller endasi de rättighe­ter till varan som kommer i fråga i förhållan­det mellan köparen och säljaren.

3)

En part som inställer sin fullgörelse, an-lingen innan varan har avsänts eller därefter, skall omedelbart underrätta den andra parten om detta och fortsätta med sin fullgörelse, om den andra parten ställer en tillräcklig sä­kerhet för sin fullgörelse.

Ariikel 72

1)

Står del före tidpunkten för fullgörelsen klart att den ena av parterna kommer att begå ett väsentligt avtalsbrott, får den andra par­len häva avtalet.

2)

Om tiden tillåter, skall den part som har för avsikt att häva avtalet på det sätt som är skäligt underrätta den andra parten om sin avsikt för atl bereda denne möjlighel alt ställa en godtagbar säkerhet för sin fullgörelse.

3)

Beslämmelserna i föregående stycke skall inte tillämpas, om den andra parten har

Prop. 1986/87: 128

53

Prop. 1986/87; 128

dedared that he will not perform his obliga­tions.

déclaré qu'elle n'exécuierail pas ses obliga­tions.

Artide 73

(1)

In the case of a contract for delivery of goods by instalments, if the failure of one party to perform any of his obligations in respect of any instalmenl constitutes a funda­mental breach of contract with respect to that instalmenl, the other party may declare the contract avoided with respect to thal instal­menl.

(2)

If one party's failure to perform any of his obligations in respect of any instalmenl gives the other party good grounds to con-clude that a fundamental breach of contract will oecur with respect to future instalments, he may declare the contract avoided for the future, provided that he does so within a rea­sonable time.

(3)    A buyer who dedares the conlract

avoided in respect of any delivery may, at the

same time, declare it avoided in respect of

deliveries already made or of future deliv-

eries if, by reason of their interdependence,

those deliveries could not be used for the

purpose contemplated by the parties at the

time of the conclusion of the contract.

Artide 73

1)

Dans les contrats å livraisons succes­sives, si finexécution par fune des parties d'une obligation relalive ä une livraison con­stilue une contravenlion essenlielle au con­trat en ce qui concerne celle livraison, fautre partie peut dédarer le contrat résolu pour ladite livraison.

2)

Si finexécution par fune des parties d'une obligation relalive ä une livraison donne ä fautre de sérieuses raisons de penser qu'il y aura contravenlion essenlielle au con­trat en ce qui concerne des obligations fu-tures, elle peul dédarer le contrat résolu pour favenir, a condition de le faire dans un délai raisonnable.

3)

L'acheteur qui déclaré le contrat résolu pour une livraison peut, en méme temps, le dédarer résolu pour les livraisons déjä rejues ou pour les livraisons futures si, en raison de leur connexité, ces livraisons ne peuvent étre utilisées aux fins envisagées par les parties au moment de la conclusion du contrat.

Section 

II. 

Damages

Artide 74

Damages for breach of contract by one par­ty consist of a sum equal to the loss, includ­ing loss of profit, suffered by the other party as a consequence of the breach. Such dam­ages may not exceed the loss which the party in breach foresaw or ought lo have foreseen at the time of the conclusion of the contract, in the light of the facts and matters of which he then knew or ought to have known, as a possible consequence of the breach of con­tract.

Section 

II. 

Dommages-inléréts

Artide 74

Les dommages-inléréts pour une contra­venlion au contrat commise par une partie sont égaux ä la perte subie et au gain manqué par fautre partie par suite de la contraven­lion. Ces dommages-inléréts ne peuvent étre supérieurs ä la perte subie et au gain manqué que la partie en défaut avait prévus ou aurail du prévoir au moment de la conclusion du contrat, en considérant les faits dont elle avait connaissance ou aurail du avoir con­naissance, comme étant des consequences possibles de la contravenlion au contrat.

Artide 75

If the contract is avoided and if, in a rea­sonable manner and within a reasonable time

Artide 75

Lorsque le contrat est résolu et que, d'une maniére raisonnable et dans un délai raison-

54

förklarat atl han inte kommer all fullgöra sina förpliktelser.

Artikel 73

1)

Om varan enligt avtalet skall avlämnas genom delleveranser och den ena parten un­derlåter att fullgöra någon av sina skyldighe­ter som avser en delleverans och detta utgör etl väsentligt avtalsbrott beträffande denna delleverans, får den andra parten häva avta­let belräffande delleveransen.

2)

Om den ena partens underlåtenhet alt fullgöra någon av sina skyldigheter avseende en delleverans ger den andra parten god grund all anta att etl väsentligt avtalsbrott kommer atl inträffa beträffande framtida del­leveranser, får denna part häva avtalel be­träffande framtida delleveranser, under förul-säuning aU han gör del inom skälig lid.

3)

En köpare som häver avtalel beträffan­de en delleverans får samtidigt häva beträf­fande delleveranser som redan har avlämnats eller framlida leveranser, om delleveranserna pä grund av sitt inbördes samband inte skulle kunna användas för del ändamål parterna räknade med vid avtalsslutet.

Avdelning II Skadestånd

Ariikel 74

Skadestånd för avtalsbrott av den ena par­ten skall utgå med etl belopp som motsvarar den förlust, inberäknal föriorad vinst, som den andra parten har lidit till följd av avtals­brottet. Skadeståndet får inte överstiga den föriust som den skadeståndsskyldige vid av­talsslutet förutsåg eller borde ha förutsett så­som en, med hänsyn till de omständigheter som han då kände till eller borde ha känt till, möjlig följd av avtalsbrottet.

Artikd 75

Om köpet hävs och om köparen har gjort etl täckningsköp eller säljaren har sålt varan

Prop. 1986/87; 128

55

after avoidance, the buyer has boughl goods in replacement or the seller has resold the goods, the party daiming damages may re-cover the difference between the contract price and the price in the substitute transac­tion as well as any furhler damages recover-able under artide 74.

Prop. 1986/87: 128

nable apres la resolution, facheteur a pro­cédé ä un achat de remplacement ou le ven­deur ä une vente compensatoire, la partie qui demande des dommages-inléréts peut obtenir la difference entré le prix du contrat et le prix de fachat de remplacement ou de la vente compensatoire ainsi que tous autres dom­mages-inléréts qui peuvent étre dus en vertu de fartide 74.

Artide 76

(1) If the contract is avoided and there is a current price for the goods, the party daim­ing damages may, if he has not made a pur-chase or resale under artide 75, recover the difference between the price fixed by the contract and the current price al the time of avoidance as well as any further damages recoverable under artide 74. If. however, the party daiming damages has avoided the con­tract after taking över the goods, the current price at the time of such taking över shall be applied insiead of the current price at the time of avoidance.

(2) For the purposes of the preceding para­graph, the current price is the price prevailing at the place where delivery of the goods should have been made or, if there is no current price at that place, the price at such other place as serves as a reasonable substi­tute, making due allowance for différences in the cost of transporting the goods.

Artide 76

1)

Lorsque le contrat est résolu et que les marchandises ont un prix courant, la partie qui demande des dommages-inléréts peut, si elle n'a pas procédé å un achai de remplace­ment ou å une vente compensatoire au titre de fartide 75, obtenir la difference entré le prix fixé dans le contrat et le prix courant au moment de la resolution ainsi que tous autres dommages-inléréts qui peuvent étre dus au titre de fartide 74. Néanmoins, si la partie qui demande des dommages-inléréts a dé­claré le contrat résolu apres avoir pris pos­session des marchandises, c'est le prix cour­ant au moment de la prise de possession qui est applicable et non pas le prix courant au moment de la resolution.

2)

Aux fins du paragraphe précédent, le prix courant est celui du lieu oii la livraison des marchandises aurail dö étre effecluée ou, å défaut de prix courant en ce lieu, le prix courant pratiqué en un autre lieu qu'il appar­ait raisonnable de prendre comme lieu de re­ference, en tenant compte des différences dans les frais de transport des marchandises.

Artide 77

A party who relies on a breach of contract must take such measures as are reasonable in the circumstances to mitigate the loss, in­cluding loss of profit, resulting from the breach. If he fails to take such measures, the party in breach may claim a reduction in the damages in the amount by which the loss should have been mitigated.

Artide 77

La partie qui invoque la contravenlion au contrat doil prendre les mesures raisonna­bles, eu égard aux circonstances, pour limiter la perte, y compris le gain manqué, résultant de la contravenlion. Si elle néglige de le faire, la partie en défaut peut demander une reduc­tion des dommages-inléréts égale au montant de la perte qui aurail du étre évitée.

56

på nytt och detta har gjorts på etl skäligt sätl och inom skälig tid efler del alt köpet hävdes, har den part som kräver skadestånd rätt till skillnaden mellan det avtalade priset och pri­set vid täckningsköpet eller kompensations-försäljningen liksom ytteriigare skadestånd enligt artikel 74.

Arlikel 76

1) Om köpet hävs och det finns ett gängse pris på varan, har den part som kräver skade­stånd och som inte har gjort ett täckningsköp eller en kompensationsförsäljning enligt arli­kel 75, rätt till skillnaden mellan det avtalade priset och gängse pris vid den tidpunkt då köpet hävdes liksom ytterligare skadestånd enligt artikel 74. Om den part som kräver skadestånd har hävt köpet efter det att han övertog varan, skall dock gängse pris vid ti­den för övertagandet tillämpas i stället för gängse pris då köpet hävdes.

2) Vid tillämpning av föregående stycke skall med gängse pris förstås det pris som gäller på den ort där varan borde ha avläm­nats eller, om det inte finns något gängse pris på denna ort, priset på en annan skäligen jämförbar ort med beaktande av skillnader i transportkostnaderna för varan.

Artikd 77

En part som åberopar ett avtalsbrott skall vidta sådana åtgärder som efter omständighe­terna är skäliga för att begränsa den förlust, inberäknal förlorad vinst, som följer av av­talsbrottet. Om han inte vidtar sädana åtgär­der, kan den skadeståndsskyldiga parten krä­va att skadeståndet sätts ned med ett belopp som motsvarar den del av förlusten som borde ha undvikits.

Prop. 1986/87:128

57

Prop. 1986/87: 128

Section III. Inlerest

Artide 78

If a party fails to pay the price or any other sum thal is in arrears, the other party is entil­led to inlerest on it, without prejudice to any claim for damages recoverable under artide 74.

Section III. Inléréts

Artide 78

Si une partie ne paie pas le prix ou toute autre somme due, fautre partie a droit ä des intéréls sur cette somme, sans prejudice des dommages-inléréts qu'elle serait fondée a de­mander en vertu de fartide 74.

Section 

IV. 

Exempiions

Artide 79

(1) A party is not liable for a failure lo perform any of his obligations if he proves thal the failure was due lo an impediment beyond his control and that he could not rea­sonably be expected to have taken the im­pediment into account at the time of the con­clusion of the contract or to have avoided or overcome it or ils consequences.

(2)   If the party's failure is due to the failure

by a third person whom he has engaged to

perform the whole or a part of the contract,

thal party is exempt from liabilily only if;

(a)

he is exempt under the preceding para­graph; and

(b)

the person whom he has so engaged would be so exempt if the provisions of that paragraph were applied to him.

(3)

The exemption provided by this artide has effect for the period during which the impediment exists.

(4)

The party who fails to perform must give notice to the other party of the impedi­ment and its effect on his ability to perform. If the notice is not received by the other party within a reasonable time after the party who fails to perform knew or ought lo have known of the impediment, he is liable for damages resulting from such non-receipt.

Section 

IV. 

Exonération

Artide 79

1)

Une partie n'est pas responsable de fin­exécution de fune quelconque de ses obliga­tions si elle prouve que cette inexécution est due ä un empéchemenl indépendant de sa volonté et que fon ne pouvait raisonnable­ment attendre d'elle qu'elle le prenne en con­sidération au moment de la conclusion du contrat, qu'elle le prévienne ou le surmonte ou qu'elle en prévienne ou surmonte les con­sequences.

2)

Si finexécution par une parlie est due å finexécution par un tiers qu'elle a charge d'exécuter tout ou partie du contrat, cette partie n'esl exonérée de sa responsabilité que dans le cas:

a)

oil elle fest en vertu des dispositions du paragraphe précédent; et

b)

oii le tiers serait lui aussi exonéré si les dispositions de ce paragraphe lui étaient ap-pliquées.

3)

L'exonéralion prévue par le present arti­de produit effet pendant la durée de fempé-chement.

4)

La partie qui n'a pas exécuté doit avertir fautre partie de fempéchement et de ses ef­fets sur sa capacité d'exécuter. Si f avertisse-ment n'arrive pas ä destination dans un délai raisonnable a partir du moment oii la partie qui n'a pas exécuté a connu ou aurait du connaitre f empéchemenl, celle-ci est tenue ä des dommages-inléréts du fait de ce défaut de reception.

(5) Nolhing in this artide prevents either party from exerdsing any right olher than to

5) Les dispositions du present artide n'in-terdisent pas ä une partie d'exercer tous ses

58

A vdelning III Ränta

Artikd 78

Om en part inle betalar prisei eller någol annat förfallet belopp, har den andra parten rätt till ränta på beloppet utan atl det inverkar på hans rätt till skadestånd enligt artikel 74.

Avdelning 

IV 

Befrielsegrunder

Ariikd 79

I) 

En part är inte ansvarig för underlåten-hel att fullgöra någon av sina skyldigheter, om han visar alt underlåtenheten berodde på etl hinder utanför hans kontroll och au han inte skäligen kunde förväntas ha räknat med hindret vid avtalsslutet eller ha undvikit eller övervunnit hindret eller dess följder.

2)    Om partens underlåtenhet all fullgöra

skyldigheten beror på ett avtalsbrott av tredje

man som han har givit i uppdrag att fullgöra

hela avtalet eller en del av det, är parten

befriad från ansvar endast om

a)

han är befriad enligt föregående stycke; och

b)

den till vilken han har gett uppdraget även skulle vara befriad från ansvar om be­stämmelserna i nämnda stycke tillämpades på honom.

3)

Befrielse från ansvar enligt denna arti­kel gäller för den tid under vilken hindret består.

4)

Den part som underlåter alt fullgöra en skyldighet skall underrätta den andra parten om hindret och dess inverkan pä hans möjlig­heter att fullgöra skyldigheten. Om den andra parten inte har fått underrättelse inom sk"lig tid efler det att den part som underlåter alt fullgöra skyldigheten fick eller borde ha fått kännedom om hindret, är den sistnämnda parten skyldig atl ersätta den skada som är en följd av att den andra parten inle har fått underrättelsen i tid.

5)

Denna artikel hindrar inle parterna atl utöva någon annan rätt än rätten atl kräva

Prop. 1986/87: 128

59

claim damages under this Convention

Prop. 1986/87: 128

droits autres que celui d'oblenir des dom­mages-inléréts en vertu de la présente Con-

vention.

Artide 80

A party may not rely on a failure of the other party to perform, to the extent that such failure was caused by the first party's act or omission.

Section V.

Effects of avoidance

Artide 81

(1)

Avoidance of the contract releases bolh parties from their obligations under it, sub­ject to any damages which may be due. Avoidance does not affect any provision of the contract for the settlement of disputes or any other provision of the contract governing the rights and obligations of the parties con­sequent upon the avoidance of the contract.

(2)

A party who has performed the contract either wholly or in part may claim restitution from the other party of whatever the first party has supplied or paid under the contract. If both parties are bound to make restitution, they must do so concurrently.

Artide 80

Une parlie ne peul pas se prévaloir d'une inexécution par fautre partie dans la mesure oil cette inexécution est due ä un acle ou ä une omission de sa part.

Section V.

Effets de la resolution

Artide 81

1)

La resolution du contrat libére les deux parties de leurs obligations, sous réserve des dommages-inléréts qui peuvent étre dus. Elle n'a pas d'effet sur les stipulations du contrat relatives au réglement des différends ou aux droits el obligations des parties en cas de resolution.

2)

La partie qui a exécuté le contrat lotale-ment ou partiellement peut rédamer restitu­tion å fautre partie de ce qu'elle a fourni ou payé en execution du contrat. Si les deux parties sont tenues d'effectuer des restitu-tions, elles doivent y procéder simultané-ment.

Artide 82

(1)

The buyer löses the right to declare the contract avoided or to require the seller to deliver substitute goods if it is impossible for him to make restitution of the goods substan­tially in the condition in which he received them.

(2)

The preceding paragraph does not ap­ply:

(a)

if the impossibility of making restitution of the goods or of making restitution of the goods substantially in the condition in which the buyer received them is not due to his act or omission;

(b)

if the goods or part of Ihe goods have perished or deteriorated as a result of the examination provided for in artide 38; or

(c)

if the goods or part of the goods have been sold in the normal course of business or

Artide 82

1)

L'acheteur perd le droil de dédarer le contrat résolu ou d'exiger du vendeur la liv­raison de marchandises de remplacement s'il lui est impossible de reslituer les marchan­dises dans un état sensiblement identique ä celui dans lequel il les a refues.

2)

Le paragraphe précédent ne s'applique pas:

a)

si fimpossibilité de restituer les mar­chandises ou de les restituer dans un état sen­siblement identique ä celui dans lequel fa­cheteur les a regues n'est pas due ä un acte ou ä une omission de sa part;

b)

si les marchandises ont péri ou sont dé­tériorées, en totalité ou en partie, en conse­quence de fexamen prescrit ä fartide 38; ou

c)

si facheteur, avant le moment oii il a constaté ou aurait du constaler le défaut de

60

skadestånd enligt denna konvention.

Ariikel 80

En part får inle åberopa alt den andra par­len har underlåtit att fullgöra någon av sina skyldigheter i den mån detta beror på en handling eller underiåtenhel av honom själv.

Avdelning V Verkningarna av hävning

Artikd 81

1)

Hävning av köpet befriar båda parter från deras skyldigheter enligt avtalet med un­dantag för eventuell skadeståndsskyldighet. Hävning påverkar inte bestämmelser i avtalel om lösning av tvister eller andra avtalsbe­stämmelser som gäller parternas rättigheter och skyldigheter lill följd av aU köpet hävs.

2)

En part som helt eller delvis har fullgjort köpet får kräva att den andra parten lämnar tillbaka det som den förstnämnda parten har tillhandahållit eller betalt enligt avtalet. Om båda parierna är skyldiga att lämna tillbaka någol, skall de göra detta samtidigt.

Artikd 82

1)

Köparen förlorar rätten atl häva köpet eller kräva atl säljaren företar omleverans, om det är omöjligt för köparen atl lämna till­baka varan i väsentligen samma skick i vilket han tog emot den.

2)

Föregående stycke skall inte tillämpas

a)

om omöjligheten all lämna tillbaka varan eller alt lämna tillbaka den i väsentli­gen samma skick i vilket köparen tog emot den inte beror på en handling eller underlå­tenhet av honom själv;

b)

om varan eller en del av den har för­störts eller försämrats till följd av en under­sökning enligl artikel 38; eller

c)

om varan eller en del av den har sålts i normal handel eller förbrukats eller föränd-

Prop. 1986/87: 128

61

Prop. 1986/87: 128

have been consumed or transformed by the buyer in the course of normal use before he discovered or ought lo have discovered the lack of conformity.

conformilé, a vendu lout ou parlie des mar­chandises dans le cadre d'une operation com­merdale normale ou a consommé ou trans-formé tout ou partie des marchandises con­formément ä f usage normal.

Artide 83

A buyer who has löst the right to declare the contract avoided or lo require Ihe seller to deliver substitute goods in accordance with artide 82 retains all other remedies un­der the contract and this Convention.

Ariicle 83

L'acheteur qui a perdu le droit de dédarer le contrat résolu ou d'exiger du vendeur la livraison de marchandises de remplacement en vertu de fartide 82 conserve le droit de se prévaloir de tous les autres moyens qu'il tient du contrat et de la présente Convention.

Artide 84

(1)

If the selleris bound torefund the price, he must also pay inlerest on it, from the date on which the price was paid.

(2)

The buyer must account to the seller for all benefits which he has derived from the goods or part of them:

(a)

if he must make restitution of the goods or part of them; or

(b)

if it is impossible for him to make resti­tution of all or part of the goods or to make restitution ofall or part of the goods substan­tially in the condition in which he received them, but he has nevertheless dedared the contract avoided or required the seller to de­liver substitute goods.

Artide 84

1)

Si le vendeur est tenu de restituer le prix, il doit aussi payer des inléréts sur le montant de ce prix ä compter du jour du paiement.

2)

L'acheteur doit au vendeur f equivalent de tout profit qu'il a retiré des marchandises ou d'une partie de celles-ci;

a)

lorsqu'il doit les restituer en tout ou en partie; ou

b)

lorsqu'il est dans fimpossibilité de resti­tuer tout ou partie des marchandises ou de les restituer en tout ou en partie dans un état sensiblement identique ä celui dans lequel il les a reues et que néanmoins il a déclaré le contrat résolu ou a exigé du vendeur la livrai­son de marchandises de remplacement.

Section 

VI. 

Preservation of the goods

Artide 85

If the buyer is in delay in taking delivery of the goods or, where payment of the price and delivery of the goods are lo be made concur­rently, if he fails to pay the price, and the seller is either in possession of the goods or otherwise able to control their disposilion, the seller must take such steps as are reason­able in the circumstances to preserve them. He is entitled to retain them until he has been reimbursed his reasonable expenses by the buyer.

Section

VI.

Conservaiion des marchandises

Artide 85

Lorsque facheteur tärde ä prendre livrai­son des marchandises ou qu'il n'en paie pas le prix, alors que le paiement du prix el la livraison doivent se faire simullanément, le vendeur, s'il a les marchandises en sa posses­sion ou sous son contröle, doit prendre les mesures raisonnables, eu égard aux circon­stances, pour en assurer la conservaiion. Il est fondé ä les retenir jusqu'å ce qu'il ail obtenu de facheteur le remboursemeni de ses dépenses raisonnables.

62

råts av köparen under normal användning in­nan han märkte eller borde ha märkt felet.

Artikel 83

En köpare som enligt artikel 82 har föriorat rällen att häva köpet eller kräva att säljaren företar omleverans behåller rätlen att göra gällande alla andra påföljder enligt avtalet och denna konvention.

Arlikel 84

1)

Om säljaren skall lämna tillbaka betal­ningen, skall han också belala ränta på belop­pet från den dag då han fick betalt.

2)

Köparen skall ersätta säljaren för all den nytta som han har haft av varan eller en del av den,

a)

om han skall lämna tillbaka varan eller en del av den; eller

b)

om det är omöjligt för honom att lämna tillbaka hela varan eller en del av den, eller att lämna tillbaka hela varan eller en del av den väsentligen i det skick i vilket han tog emot den, men han trots detta har hävt köpet eller krävt att säljaren skall företa omleve­rans.

Avdelning 

VI 

Vård av varan

Ariikd 85

Om köparen är i dröjsmål med all motta leverans av varan eller om han, ifall betalning och avlämnande skall ske samtidigt, inte full­gör sin betalningsskyldighet, och säljaren an­tingen har varan i sin besittning eller kan förfoga över den på annat sätt, skall säljaren vidta med hänsyn till omständigheterna skä­liga åtgärder för att ta vård om varan. Han har rätt att hålla inne varan till dess atl köpa­ren har ersatt honom för skäliga kostnader.

Prop. 1986/87: 128

63

Prop. 1986/87; 128

Artide 86

(1)

If the buyer has received the goods and intends lo exercise any right under the con­tract or this Convention to reject them, he must take such steps to preserve them as are reasonable in the circumstances. He is entit­led lo retain them until he has been reim­bursed his reasonable expenses by Ihe seller.

(2)

If goods dispatched to the buyer have been placed at his disposal at their destina­tion and he exerdses the right to reject them, he must lake possession of them on behalf of the seller, provided that this can be done without payment of the price and without unreasonable inconvenience or unreasonable expense. This provision does not apply if the seller or a person authorized to lake charge of the goods on his behalf is present at the desti­nation. If the buyer takes possession of the goods under this paragraph, his rights and obligations are governed by the preceding paragraph.

Artide 86

1)

Si facheteur a regu les marchandises et entend exercer lout droit de les refuser en vertu du contrat ou de la présente Conven­tion, il doil prendre les mesures raisonnables, eu égard aux circonstances, pour en assurer la conservaiion. Il est fondé ä les retenir jus-qu'ä ce qu'il ait obtenu du vendeur le rem­boursemeni de ses dépenses raisonnables.

2)

Si les marchandises expédiées ä fache­teur ont été mises ä sa disposition ä leur lieu de destination et si facheteur exerce le droil de les refuser, il doit en prendre possession pour le compte du vendeur ä condition de pouvoir le faire sans paiement du prix et sans inconvénienls ou frais déraisonnables. Celle disposition ne s'applique pas si ie vendeur est present au lieu de destination ou s'il y a en ce lieu une personne ayant qualité pour prendre les marchandises en charge pour son compte. Les droits el obligations de facheteur qui prend possession des marchandises en vertu du present paragraphe sont regis par le para­graphe précédent.

Artide 87

A party who is bound to take steps lo pre­serve the goods may deposit them in a ware-house of a third person at the expense of the other party provided that the expense in-curred is not unreasonable.

Artide 87

La partie qui est tenue de prendre des me­sures pour assurer la conservaiion des mar­chandises peut les déposer dans les magasins d'un tiers aux frais de fautre partie å condi­tion que les frais qui en résultent ne soienl pas déraisonnables.

Artide 88

(1)

A party who is bound to preserve the goods in accordance with artide 85 or 86 may sell them by any appropriate means if there has been an unreasonable delay by the other party in taking possession of the goods or in taking them back or in paying the price or the cost of preservation, provided that reason­able notice of the intention to sell has been given lo the other party.

(2)

If the goods are subject to rapid deterio­ration or their preservation would involve un­reasonable expense, a party who is bound to preserve the goods in accordance with artide 85 or 86 must take reasonable measures lo

Artide 88

1)

La partie qui doit assurer la conserva­iion des marchandises conformément aux ar­tides 85 ou 86 peut les vendre par tous moyens appropriés si fautre partie a apporté un retard déraisonnable ä prendre possession des marchandises ou ä les reprendre ou ä payer le prix ou les frais de leur conservaiion, sous réserve de nolifier ä cette autre partie, dans des conditions raisonnables, son inten­tion de vendre.

2)

Lorsque les marchandises sont sujeltes ä une deterioration rapide ou lorsque leur con­servaiion enlrainerail des frais déraisonna­bles, la partie qui est tenue d'assurer la con­servaiion des marchandises conformément

64

Artikel 86

1)

Om köparen har tagit emot varan och har för avsikt att utöva någon rätt enligt avta­let eller denna konvention att avvisa den, skall han vidta med hänsyn till omständighe­terna skäliga åtgärder för att ta vård om varan. Han har rätt atl hålla inne varan till dess alt säljaren har ersatt honom för skäliga kostnader.

2)

Om en vara som har sänts till köparen har ställts till dennes förfogande på bestäm­melseorten och han utövar rätten att avvisa den, skall han ta hand om varan för säljarens räkning, under förutsättning att detta kan ske utan att varan betalas och utan oskälig olä­genhet eller oskälig kostnad. Denna bestäm­melse är inte tillämplig om säljaren eller nå­gon som har räll att ta hand om varan för säljarens räkning finns på bestämmelseorten. Om köparen tar hand om varan enligt detta stycke, tUlämpas föregående stycke på hans rättigheter och skyldigheter.

Artikd 87

En part som skall vidta åtgärder för att ta vård om varan får lägga upp den i någon annans lager pä den andra partens bekostnad, under förutsättning att kostnaden för delta inte är oskälig.

Artikd 88

I) 

En part som skall ta vård om varan en­ligl artikel 85 eller 86, får sälja den på lämpligt sätl, om den andra parten har dröjt oskäligt länge med atl ta hand om varan eller med all återta varan eller med att betala för varan eller för vårdkostnaderna, under förutsätt­ning att den andra parten i skälig tid har un­derrättats om avsikten att sälja varan.

2) Om varan är utsatt för snabb försämring eller om vården av den skulle medföra oskäli­ga kostnader, skall en part som skall ta vård om varan enligt artikel 85 eller 86 vidta skä­liga åtgärder för att sälja den. I den mån del

5    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 128

Prop. 1986/87: 128

65

Prop. 1986/87: 128

sell them. To the extent possible he must give notice to the other party of his intention to sdl.

(3) A party selling the goods has the right to retain out of the proceeds of sale an amount equal to the reasonable expenses of preserv-ing the goods and of selling them. He must account to the other party for the balance.

aux artides 85 ou 86 doil raisonnablement s'employer ä les vendre. Dans la mesure du possible, elle doil nolifier ä fautre partie son intention de vendre.

3) La partie qui vend les marchandises a le droit de retenir sur le produil de la vente un montant egal aux frais raisonnables de con­servaiion et de vente des marchandises. Elle doil le surplus ä fautre partie.

PART 

IV

FINAL PROVISIONS

Ariicle 89

The Secretary-General of the United Na­tions is hereby designated as the depositary for this Convention.

QUATRIEME PARTIE DISPOSITIONS FINALES

Artide 89

Le Secrétaire general de f Organisation des Nations Unies est désigné comme dépositaire de la présente Convention.

Artide 90

This Convention does not prevail över any international agreement which has already been or may be entered into and which con­tains provisions concerning the malters gov­erned by this Convention, provided that the parties have their places of business in States parties to such agreement.

Artide 90

La présente Convention ne prévaut pas sur un accord international déjä conclu ou ä con­clure qui contient des dispositions concer-nant les matiéres régies par la présente Con­vention, ä condition que les parties au contrat aient leur etablissement dans des Etats par­ties ä cet accord.

Artide 91

(1)

This Convention is open for signature al the concluding meeting of the United Nations Conference on Contracts for the Internatio­nal Sale of Goods and will remain open for signature by all States at the Headquarters of the United Nations, New York until 30 Sep­tember 1981.

(2)

This Convention is subject to ratifica­lion, acceptance or approval by the signatory States.

(3)

This Convention is open for accession by all States which are not signatory States as from the date it is open for signature.

(4)

Instruments of ratificalion, acceptance, approval and accession are to be deposited with the Secretary-General of the United Na­tions.

Artide 91

1)

La présente Convention sera ouverte å la signature ä la séance de clöture de la Con­ference des Nations Unies sur les contrats de vente internationale de marchandises et res­tera ouverte ä la signature de tous les Etats au Siége de f Organisation des Nations Un­ies, ä New York, jusqu'au 30 septembre 1981.

2)

La présente Convention est sujetle ä ratificalion, acceptation ou approbation par les Etats signalaires.

3)

La présente Convention sera ouverte ä f adhésion de tous les Etats qui ne sont pas signalaires, ä partir de la date ä laquelle elle sera ouverte ä la signature.

4)

Les instruments de ralification, d'accep-tation, d'approbation ou d'adhésion seront déposés auprés du Secrétaire general de f Or­ganisation des Nations Unies.

66

är möjligt skall han underrätta den andra par­ten om sin avsikt all sälja varan.

3) En part som säljer varan har rätt alt av intäkterna från försäljningen hålla inne etl be­lopp som täcker skäliga utgifter för vården av varan och försäljningen. Han är skyldig att utge överskottet till den andra parten.

DEL 

IV 

SLUTBESTÄMMELSER

Artikd 89

Förenta nationernas generalsekreterare utses härmed till depositarie för denna kon­vention.

Artikd 90

Denna konvention gäller inte framför en internationell överenskommelse som redan har ingåtts eller kan komma att ingås och som innehåller bestämmelser rörande frågor som regleras i denna konvention, under förutsätt­ning att parterna har sina affärsstälJen i stater som är parter i en sädan överenskommelse.

Artikel 91

1)

Denna konvention är öppen för under­tecknande vid det avslutande mötet i Förenta nationernas konferens angående avtal om in­ternationella köp av varor och skall förbli öppen för undertecknande av samdiga stater i Förenta nationernas högkvarter i New York fram lill den 30 september 1981.

2)

Denna konvention skall ratificeras, god­tas eller godkännas av de stater som har un­dertecknat den.

3)

Denna konvention är öppen för anslut­ning av samtliga stater som inte har under­tecknat den från den dag den är öppen för undertecknande.

4)

Instrument rörande ratUlkation, godta­gande, godkännande och anslutning skall de­poneras hos Förenta nafionernas generalsek­reterare.

Prop. 1986/87; 128

67

Prop. 1986/87; 128

Artide 92

(1)

A Contracting State may declare al the time of signature, ratificalion, acceptance, approval or accession that it will not be bound by Part 11 of this Convention or thal it will not be bound by Part 111 of this Conven­tion.

(2)

A Contracting State which makes a dec­laration in accordance with the preceding paragraph in respect of Part 

II 

or Part III of this Convention is not to be considered a Contracting Stale within paragraph (1) of ar­tide I of this Convention in respect of mat­ters governed by the Part to which the decla­ration applies.

Ariicle 93

(1) If a Contracting State has two or more territorial units in which, according to its constitution, different systems of law are applicable in relation to the matters dealt with in this Convention, it may, at the time of signature, ralification, acceptance, approval or accession, declare that this Convention is to extend to all its territorial units or only to one or more of them, and may amend its dedaration by submitung anolher declaration at any time.

(2)

These declarations are to be notified to the depositary and are to slate expressly the territorial units to which the Convention ex-tends.

(3)

If, by virtue of a declaration under this artide, this Convention exlends to one or more but not all of the territorial units of a Contracting State, and if the place of busi­ness of a party is located in that Stale, this place of business, for the purposes of this Convention, is considered not to be in a Con­tracting State, unless it is in a territorial unit to which the Convention exlends.

(4) If a Contracting State makes no declara­tion under paragraph (1) of this artide, the Convention is to extend to all territorial units of that State.

Artide 92

1)

Tout Etat contractanl pourra, au mo­ment de la signature, de la ratificalion, de facceplation, de fapprobation ou de fadhé­sion, dédarer qu'il ne sera pas lié par la deuxiéme partie de la présente Convention ou qu'il ne sera pas lié par la troisiéme partie de la présente Convention.

2)

Un Etat contractanl qui fait, en vertu du paragraphe précédent, une declaration ä fé-gard de la deuxiéme partie ou de la troisiéme partie de la présente Convention ne sera pas considére comme étant un Etat contractanl, au sens du paragraphe 1 de fartide premier de la Convention, pour les matiéres régies par la partie de la Convention å laquelle cette declaration s'applique.

Artide 93

1)

Tout Etat contractanl qui comprend deux ou plusieurs unités territoriales dans lesquelles, selon sa constitution des systémes de droit différenls s'appliquent dans les ma­tiéres régies par la présente Convention pourra, au moment de la signature, de la rali­fication, de facceplation, de fapprobation ou de fadhésion, dédarer que la présente Convention s'appliquera ä toutes ses unités territoriales ou seulement ä fune ou plusieurs d'entre elles et pourra ä tout moment modi­fier cette declaration en faisant une nouvelle declaration.

2)

Ces declarations seront notifiées au dé­positaire et désigneront expressément les unités territoriales auxqudles la Convention s'applique.

3)

Si, en vertu d'une declaration faite con­formément au present artide, la présente Convention s'applique ä fune ou plusieurs des unités territoriales d'un Etat contractanl, mais non pas ä toutes, et si fétablissement d'une partie au contrat est situé dans cet Etat, cet etablissement sera considére, aux fins de la présente Convention, comme n'e-tant pas situé dans un Etat contractanl, ä moins qu'il ne soit situé dans une unité terri-toriale ä laquelle la Convention s'applique.

4)    Si un Etat contractanl ne fait pas de

declaration en vertu du paragraphe 1 du pre­

sent artide, la Convention s'appliquera ä

f ensemble du territoire de cet Etat.

68

Ariikd 92

I) 

En fördragsslulande stat kan vid under­tecknande, ratificering, godtagande, godkän­nande eller anslutning förklara atl den inte skall vara bunden av del 

II

eller III av denna konvention.

2) En fördragsslutande stal som avger en förklaring enligl föregående stycke belräffan­de del 11 eller III av denna konvention skall inle anses som en fördragsslulande stal enligt arlikel I första slyckel i denna konvention vad gäller frågor som regleras i den del på vilken deklarationen är tillämplig.

Arlikel 93

I) 

En fördragsslutande stat som har två eller flera områden i vilka enligt dess konsti­tution olika rättssystem gäller i frågor som behandlas i denna konvention kan vid under­tecknande, ratificering, godtagande, godkän­nande eller anslutning förklara att denna kon­vention skall omfatta alla dess områden eller endast ett eller fiera av dem och kan ändra sin förklaring genom att avge en ny förklaring vid vilken tidpunkt som helst.

2)

Depositarien skall underrättas om dessa förklaringar som uttryckligen skall ange de områden vilka konventionen omfattar.

3)

Om konvenfionen enligt en förklaring enligt denna artikel omfattar ett eller flera men inle samtliga områden som tillhör en fördragsslutande stat och om en parts affärs­ställe är beläget i den staten, skall vid tillämp­ning av konventionen detta affärssiälle inte anses vara beläget i en fördragsslutande stat, såvida del inle är beläget inom ett område vilket konventionen omfattar.

4) Om en fördragsslutande stat inte avger någon förklaring enligt första styckel i denna artikel, skall konventionen omfatta den sta­tens samtliga områden.

Prop. 1986/87: 128

69

Prop. 1986/87; 128

Artide 94

(1)

Two or more Contracting States which have the same or closely related legal rules on matters governed by this Convention may at any time declare that the Convention is not to apply to contracts of sale or to their forma­tion where the parties have their places of business in those States. Such declarations may be made joinlly or by reciprocal unila­teral declarations.

(2)

A Contracting Slate which has the same or closely related legal rules on matters go­verned by this Convention as one or more non-Contracting States may at any time de­clare that the Convention is not to apply lo contracts of sale or to their formation where the parties have their places of business in those States.

(3)

If a State which is the objecl of a decla­ration under the preceding paragraph subse-quendy becomes a Contracting State, the de-daraUon made will, as from the date on which the Convention enters into force in respect of the new Contracting State, have the effect of a declaration made under para­graph (1), provided that the new Contracting State joins in such declaration or makes a reciprocal unilateral declaration.

Artide 94

1)

Deux ou plusieurs Etats contractants qui, dans des matiéres régies par la présente Convention, appliquenl des régles juridiques identiques ou voisines peuvent, å tout mo­ment, dédarer que la Convention ne s'appli-quera pas aux contrats de vente ou ä leur formation lorsque les parties ont leur etablis­sement dans ces Etats. De telles declarations peuvent étre faites conjointement ou étre uni-latérales et réciproques.

2)

Un Etal contractanl qui, dans des ma­tiéres régies par la présente Convention, ap-plique des régles juridiques identiques ou voi­sines de celles d'un ou de plusieurs Etats non contractants peut, ä tout moment, dédarer que la Convention ne s'appliquera pas aux contrats de vente ou ä leur formation lorsque les parties ont leur etablissement dans ces Etats.

3)

Lorsqu'un Etat ä fégard duquel une de­claration a été faite en vertu du paragraphe précédent devient par la suite un Etat con­tractanl, la declaration mentionnée aura, ä partir de la date ä laquelle la présente Con­vention entrera en vigueur å fégard de ce nouvel Etat contractanl, les effets d'une de­claration faite en vertu du paragraphe 1, å condition que le nouvel Etat contractanl s'y associe ou fasse une declaration unilatérale ä titre réciproque.

Artide 95

Any State may declare at the time of the deposit of its instrument of ralification, ac­ceptance, approval or accession that it will not be bound by subparagraph (1) (b) of arti­de 1 of this Convention.

Artide 95

Tout Etat peut dédarer, au moment du dépöt de son instrument de ralification, d'ac-ceptation, d'approbalion ou d'adhésion, qu'il ne sera pas lié par f alinéa b) du paragraphe I de fartide premier de la présente Conven­tion.

Artide 96

A Contracting State whose legislation re­quires contracts of sale to be conduded in or evidenced by writing may at any time make a declaration in accordance with artide 12 that any provision of artide 11, artide 29, or Part Il of this Convention, that allows a contract of sale or its modificalion or terminalion by agreement or any offer, acceptance, or other

Artide 96

Tout Etat contractanl dont la legislation exige que les contrats de vente soient conclus ou constatés par écrit peut ä tout moment dédarer, conformément ä fartide 12, que toute disposition de fartide 11, de fartide 29 ou de la deuxiéme partie de la présente Con­vention aulorisant une forme autre que la forme écrite pour la conclusion, la modifica-

70

Artikd 94

1)

Två eller flera fördragsslutande stater med samma eller nära överensstämmande rättsregler i frågor som regleras i denna kon­vention kan när som helst förklara att kon­ventionen inle skall tillämpas på köpeavtal eller ingåendet av sådana avtal dä parterna har sina affärsställen i dessa stater. Sådana förklaringar kan avges gemensamt eller ge­nom separata ömsesidiga förklaringar.

2)

En fördragsslutande stat som har sam­ma eller nära överensstämmande rättsregler i frågor som regleras i denna konvention som en eller flera icke fördragsslutande stater kan när som helst förklara atl konventionen inte skall tillämpas på köpeavtal eller ingåendet av sådana avtal då parterna har sina affärs­slällen i dessa stater.

3)

Om en stat som är föremål för förklaring enligt föregående stycke senare blir en för­dragsslutande stat, skall förklaringen gälla som förklaring enligt första slycket från da­gen då konventionen träder i kraft i förhällan­de till den nya fördragsslutande staten under förutsättning att den nya fördragsslutande staten ansluter sig till en sådan förklaring el­ler avger en separat förklaring av samma in­nebörd.

Artikel 95

En stat kan vid deponering av siu instru­ment rörande ratifikation, godtagande, god­kännande eller anslutning förklara att den inte skall vara bunden av artikel I första stycket punkt b i denna konvention.

Artikd 96

En fördragsslulande stat vars lagstiftning förutsätter att köpeavtal ingås eller bekräftas skriftligen kan när som helst avge en förkla­ring i enlighet med artikel 12, att de bestäm­melser i artikel 11, artikel 29 eller del 

II 

av denna konvention som tillåter atl köpeavtal ingås, ändras eller upphör genom överens­kommelse i annat än skriftlig form eller alt

Prop. 1986/87:128

71

Prop. 1986/87; 128

indication of intention to be made in any form other than in writing, does not apply where any party has his place of business in thal State.

tion ou la résiliation amiable d'un contrat de vente, ou pour toute offre, acceptation ou autre manifestation d'intention, ne s'applique pas des lors que fune des parties a son eta­blissement dans cet Etat.

Artide 97

(1)

Declarations made under this Conven­tion at the time of signature are subject to confirmalion upon ralification, acceptance or approval.

(2)

Declarations and confirmations of dec­larations are to be in writing and be formally notified to the depositary.

Artide 97

1)

Les declarations faites en vertu de la présente Convention lors de la signature sont sujettes ä confirmalion lors de la ratificalion, de facceplation ou de fapprobation.

2)

Les declarations, et la confirmalion des declarations, seront faites par écrit et formel-lement notifiées au dépositaire.

(3)

A declaration takes effect simulta­neously with the entry into force of this Con­vention in respect of the Stale concerned. However, a declaration of which the deposi­tary receives formål notification after such entry into force takes effect on the first day of the month following the expiration of six months after the date of its receipt by the depositary. Reciprocal unilateral declara­tions under artide 94 lake effect on the first day of the month following the expiration of six months after the receipt of the latest dec­laration by the depositary.

(4)

Any State which makes a declaration under this Convention may withdraw il at any time by a formål notification in writing addressed to the depositary. Such withdraw­al is to take effect on the first day of the month following the expiration of six months after the date of the receipt of the notification by the depositary.

(5)

A withdrawal of a declaration made un­der artide 94 renders inoperative, as from the date on which the withdrawal takes effect, any reciprocal declaration made by another State under that artide.

3)

Les declarations prendront effet ä la date de fentrée en vigueur de la présente Convention ä fégard de f Etat dédarant. Ce­pendanl, les declarations donl le dépositaire aura re§u notification formelle apres cette date prendront effet le premier jour du mois suivant f expiration d'un délai de six mois ä compter de la date de leur reception par le dépositaire. Les declarations unUatérales et réciproques faites en vertu de fartide 94 prendront effet le premier jour du mois sui­vant fexpiraUon d'une période de six mois apres la date de la reception de la derniére declaration par le dépositaire.

4)

Tout Etat qui fait une declaration en vertu de la présente Convention peut ä tout moment la retirer par une notification for­melie adressée par écrit au dépositaire. Ce retrait prendra effet le premier jour du mois suivant fexpiration d'une période de six mois apres la date de reception de la notification par le dépositaire.

5)

Le retrait d'une declaration faite en vertu de fartide 94 rendra caduque, ä partir de la date de sa prise d'effet, toute declara­tion réciproque faite par un autre Etat en vertu de ce méme artide.

Artide 98

No reservations are permitted except those expressly authorized in this Convention.

Artide 98

Aucune réserve n'est autorisée autre que celles qui sont expressément autorisées par la présente Convention.

72

anbud, anlagande svar eller någon annan vil­jeförklaring görs i annal än skriftlig form inte skall tillämpas då någon part har sitt affärs­ställe i denna stat.

Artikel 97

1)

Förklaringar som vid undertecknandet har avgetts enligt denna konvention skall be­kräftas vid ratificering, godtagande eller god­kännande.

2)

Förklaringar och bekräftelser av förkla­ringar skall ske i skriftlig form och deposita­rien skall erhålla formell undcrtätlelse om dem.

3)

En förklaring träder i kraft samtidigt som denna konvention träder i kraft i förhål­lande till den berörda staten. En förklaring enligt vilken depositarien erhåller en formell underrättelse efter ikraftträdandet träder dock i kraft första dagen i månaden efter det att sex månader förflutit sedan depositarien mottog förklaringen. Separata ömsesidiga förklaringar enligt artikel 94 träder i kraft första dagen i månaden efter det att sex må­nader förflutit sedan depositarien tog emot den sista förklaringen.

4)

En stat som avger en förklaring enligt denna konvention kan när som helst återta den genom en formell skriftlig underrättelse till depositarien. Återtagandet skall träda i kraft första dagen i månaden efter det att sex månader förflutit sedan depositarien tog emot underrättelsen.

5)

Återtagandet av en förklaring enligt arti­kel 94 upphäver, från den dag då återtagandet träder i kraft, varie annan ömsesidig förkla­ring som har avgivits av en stal enligt denna arukel.

Artikd 98

Inga reservationer får göras utöver dem som uttryckligen tillåts i denna konvention.

Prop. 1986/87: 128

73

Prop. 1986/87: 128

Artide 99

(1)  This Convention enters into force, sub­

ject to the provisions of paragraph (6) of this

artide, on the first day of the month follow­

ing the expiration of Iwelve monlhs afler the

date of deposit of Ihe tenth instrument of

ralification, acceptance, approval or acces­

sion, including an instrument which contains

a declaration made under artide 92.

(2)   When a State ratifies, accepts, ap­

proves or accedes to this Convention after

the deposit of the lenth instrument of ralifica­

tion, acceptance, approval or accession, this

Convention, with the exception of the Part

exduded, enters into force in respect of that

Stale, subject lo the provisions of paragraph

(6) of this artide, on the first day of the

month following the expiration of iwelve

months after the date of the deposit of its

instrument of ratificalion, acceptance, ap­

proval or accession.

Artide 99

1)

La présente Convention entrera en vi­gueur, sous réserve des dispositions du para­graphe 6 du present artide, le premier jour du mois suivant fexpiration d'une période de douze mois apres la date du dépöt du dixiéme instrument de ratificalion, d'acceptalion, d'approbalion ou d'adhésion, y compris tout instrument contenant une declaration faite en vertu de fartide 92.

2)

Lorsqu'un Etat ratifiera, acceptera ou approuvera la présente Convention ou y ad-hérera apres le dépöt du dixiéme instrument de ratificalion, d'acceplation, d'approbation ou d'adhésion, la Convention, ä fexception de la partie exclue, entrera en vigueur ä fé­gard de cet Etat, sous réserve des disposi­tions du paragraphe 6 du present artide, le premier jour du mois suivant fexpiration d'une période de douze mois apres la date du dépöt de finstrumenl de ratificalion, d'ac-ceptation, d'approbaUon ou d'adhésion.

(3) A Slate which ratifies, accepts, ap­proves or accedes to this Convention and is a party lo either or both the Convention relat­ing to a Uniform Law on the Formation of Contracts for the International Sale of Goods done at The Hague on I July 1964 (1964 Hague Formation Convention) and the Con­vention relating to a Uniform Law on the Inlernational Sale of Goods done al The Hague on I July 1964 (1964 Hague Sales Con­vention) shall al the same time denounce, as the case may be, either or bolh the 1964 Hague Sales Convention and the 1964 Hague Formation Convention by nolifying the Gov­ernment of the Netherlands to that effecl.

(4) A State party to the 1964 Hague Sales Convention which ralifies, accepts, approves or accedes to the present Convention and dedares or has dedared under artide 92 thal it will not be bound by Part 

II 

of this Conven­tion shall at the time of ralification, accep­tance, approval or accession denounce the 1964 Hague Sales Convention by nolifying the Governmenl of the Netherlands lo that effect.

3)

Tout Etat qui ratifiera, acceptera ou ap­prouvera la présente Convention ou y adhé-rera et qui est partie ä la Convention portant loi uniforme sur la formation des contrats de vente internationale des objets mobiliers cor-porels faite ä La Haye le ler juillet 1964 (Con­vention de La Haye de 1964 sur la formation) ou ä la Convention portant loi uniforme sur la vente internationale des objets mobiliers cor-porels faite ä La Haye le ler juillet 1964 (Con­vention de La Haye de 1964 sur la vente), ou ä ces deux conventions, dénoncera en méme temps, selon le cas, la Convention de La Haye de 1964 sur la vente ou la Convention de La Haye de 1964 sur la formation, ou ces deux conventions, en adressant une notifica-Uon ä cet effet au Gouvernement néerlandais.

4)

Tout Etat partie ä la Convention de La Haye de 1964 sur la vente qui ratifiera, accep­tera ou approuvera la présente Convention ou y adhérera et qui dédarera ou aura déclaré en vertu de fartide 92 qu'il n'est pas lié par la deuxiéme partie de la Convention, dénon­cera, au moment de la ratificalion, de fac­ceplation, de fapprobation ou de fadhésion, la Convention de La Haye de 1964 sur la vente en adressant une notification ä cet effet au Gouvernement néerlandais.

74

Ariikd 99

1)

Denna konvention träder i kraft, om inte annat följer av beslämmelserna i sjätte stycket i denna artikel, första dagen i måna­den efter det att tolv månader förflutit sedan deponeringen av det tionde instrumentet rö­rande ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning, däri inbegripet instrument med förklaring enligt artikel 92.

2)

Då en stat ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till denna konvention efter deponering av del tionde instrumentet röran­de ratifikation, godtagande, godkännande el­ler anslutning, träder denna konvention, med undanlag av en utesluten del, i kraft i förhål­lande till den ifrågavarande staten första da­gen i månaden efter det att tolv månader för­flutit sedan deponeringen av statens instru­ment rörande ratifikation, godtagande, god­kännande eller anslutning. Detta gäller dock bara om inte annat följer av sjätte stycket i denna artikel.

3)

En stat som ratificerar, godtar, godkän­ner eller ansluter sig till denna konvention och som är part i den ena eller envar av konvenfionen beträffande enhetlig lag om in­gående av avtal om internationella köp av lösa saker undertecknad i[REDACTED_EFTERNAMN] den 1 juli 1964 (1964 års Haagkonvention om ingående av avtal) och konventionen beträffande en­hetlig lag om internationella köp av lösa saker undertecknad i[REDACTED_EFTERNAMN] den 1 juli 1964 (1964 års Haagkonvention om köp) skall samtidigt, allt efter omständigheterna, säga upp den ena el­ler envar av 1964 års Haagkonvenlion om köp och 1964 års Haagkonvention om ingåen­de av avtal genom underrättelse härom till Nederländernas regering.

4)

En stat som är part i 1964 års Haagkon­vention om köp och som ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till denna kon­vention och förklarar eller har förklarat enligt artikel 92 att den inte skall vara bunden av del 

II 

i denna konvention skall vid ratificering, godtagande, godkännande eller anslutning säga upp 1964 års Haag- konvention om köp genom underrättelse om detta lill Nederlän­dernas regering.

Prop. 1986/87: 128

75

Prop. 1986/87:128

(5)

A Slate party to the 1964 Hague Forma­tion Convention which ratifies, accepts, ap­proves or accedes to ihe present Convention and dedares or has dedared under artide 92 that it will not be bound by Part III of this Convention shall at the time of ratificalion, acceptance, approval or accession denounce the 1964 Hague Formation Convention by nolifying the Government of the Nelheriands to that effecl.

(6)

For the purpose of this artide, ralifica­lions, acceptances, approvals and accessions in respect of this Convention by States par­ties to the 1964 Hague Formation Convention or to the 1964 Hague Sales Convention shall not be effeciive until such denundations as may be required on the part of those States in respect of the latter two Conventions have Ihemselves become effective. The depositary of this Convention shall consult with the Governmenl of the Netherlands, as the depo­sitary of the 1964 Conventions, so as to en­sure necessary coordination in this respect.

5)

Tout Etat parlie ä la Convention de La Haye de 1964 sur la formation qui ratifiera, acceptera ou approuvera la présente Conven­tion ou y adhérera el qui dédarera ou aura déclaré en vertu de fartide 92 qu'il n'est pas lié par la troisiéme partie de la Convention, dénoncera, au moment de la ralification, de facceplation, de fapprobation ou de fadhé­sion, la Convention de La Haye de 1964 sur la formation en adressant une notification ä cet effet au Gouvernement néerlandais.

6)

Aux fins du present artide, les ralifica­lions, acceptalions, approbations el adhé-sions effecluées ä fégard de la présente Con­vention par des Etats parties ä la Convention de La Haye de 1964 sur la formation ou ä la Convention de La Haye de 1964 sur la vente ne prendront effel qu'ä la date ä laquelle les dénonciations éventuellement requises de la part desdils Etats ä fégard de ces deux con­ventions auront elles-mémes pris effet. Le dépositaire de la présente Convention s'en-tendra avec le Gouvernement néerlandais, dépositaire des conventions de 1964, pour assurer la coordination nécessaire ä cet égard.

Artide 100

(1)

This Convention applies to the forma­tion of a contract only when the proposal for concluding the contract is made on or afler the date when the Convention enters into force in respect of the Contracting States re­ferred to in subparagraph 

(I) 

(a) or the Con­tracting State referred to in subparagraph (1) (b) of artide 1.

(2)

This Convention applies only to con­tracts conduded on or after the date when the Convention enters into force in respect of the Contracting States referred to in subpara­graph (1) (a) or the Contracting State referred to in subparagraph (1) (b) of artide 1.

Artide 100

1)

La présente Convention s'applique ä la formation des contrats conclus ä la suite d'une proposition intervenue apres fentrée en vigueur de la Convention ä fégard des Etats contractants vises ä f alinéa a) du para­graphe I de fartide premier ou de 1'Etat con­tractanl vise ä f alinéa b) du paragraphe 1 de fartide premier.

2)

La présente Convention s'applique uni­quement aux contrats conclus apres son en-trée en vigueur ä fégard des Etats contrac­tants vises ä falinéa a) du paragraphe I de fartide premier ou de fElal contractanl vise å falinéa b) du paragraphe I de fardcle pre-

Article 101

(1) A Contracting Stale may denounce this Convention, or Part 

II 

or Part III of the Con­vention, by a formål notification in writing addressed to the depositary.

Artide 101

I) 

Tout Etat contractanl pourra dénoncer la présente Convention, ou la deuxiéme ou la troisiéme parlie de la Convention, par une notification formelle adressée par écrit au dé­positaire.

76

5)

En stal som är part i 1964 års Haagkon­vention om ingående av avtal och som ratifi­cerar, godtar, godkänner eller ansluter sig lill denna konvention och förklarar eller har för­klarat enligt artikel 92 att den inte skall vara bunden av del III i denna konvention skall vid ratificering, godtagande, godkännande el­ler anslutning säga upp 1964 års Haagkonven­lion om ingående av avtal genom underrättel­se om detta till Nederländernas regering.

6)

Vid tillämpning av denna artikel skall ratificering, godtagande, godkännande och anslutning, som avser denna konvention och som görs av stater som är parter i 1964 års Haagkonvenlion om ingående av avtal eller i 1964 års Haagkonvenlion om köp, inle träda i kraft förrän de uppsägningar som kan krävas från dessa staters sida beträffande de båda sist nämnda konventionerna har trätt i kraft. Depositarien för denna konvention skall sam­råda med Nederländernas regering i dess egenskap av depositarie för 1964 års konven­tioner för att säkerställa en nödvändig sam­ordning i detta avseende.

Artikd 100

1)

Denna konvention skall tillämpas på in­gående av avtal endast då förslag om att sluta etl avtal görs på eller efter den dag då kon­ventionen träder i kraft i förhållande till de fördragsslutande stater som avses i artikel I första styckel punkt a eller den fördragsslu­tande stat som avses i artikel 1 första stycket punkl b.

2)

Denna konvention skall endast tilläm­pas på avtal som ingås samma dag eller efler den dag dä konventionen träder i kraft i för­hållande till de fördragsslutande stater som avses i artikel 1 första stycket punkt a eller den fördragsslutande stal som avses i artikel I första styckel punkl b.

Arfikd 101

1) En fördragsslutande stal kan säga upp denna konvention eller del 

II

eller III av kon­ventionen genom en formell skriftlig under­rättelse till depositarien.

Prop. 1986/87: 128

77

(2) The denuncialion takes effect on the first day of the month following the expira­tion of twelve months after the notification is received by the depositary. Where a longer period for the denuncialion to take effect is specified in the nolification, the denuncialion lakes effect upon the expiration of such long­er period after the notification is received by the depositary.

Done at Vienna, this day of eleventh day of April, one thousand nine hundred and eighty, in a single original, of which the Arabic, Chi­nese, English, French, Russian and Spanish texts are equally authentic.

In wiiness whereof the undersigned pleni-potentiaries, being duly authorized by their respective Governmenls, have signed this Convention.

Prop. 1986/87: 128

2) La dénonciation prendra effel le premier jour du mois suivant fexpiration d'une pér­iode de douze mois apres la date de reception de la notification par le dépositaire. Lors-qu'une période plus longue pour la prise d'ef-fet de la dénonciation est spédfiée dans la notification, la dénonciation prendra effel ä fexpiration de la période en question apres la date de reception de la notification.

Fait å Vienne, le onze avril mil neuf cent quatre-vingt, en un seul original, dont les texles anglais, arabe, chinois, espagnol, fran-?ais el russe sont également authentiques.

En foi de quol les plénipoientiaires sous-signés, dument autorisés par leurs gouverne-ments respectifs, ont signé la présente Con­vention.

78

2) Uppsägningen tråder i kraft första da­gen i månaden efter det alt tolv månader för­flutit sedan depositarien tog emot underrät­telsen. Då en längre lid för ikraftträdandet av uppsägningen anges i underrättelsen, tråder uppsägningen i kraft efler del att en sådan längre period förflutit sedan depositarien tog emot underrättelsen.

Undertecknad i Wien den 11 april 1980 i ett originalexemplar vars arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska texter har samma giltighet.

v

TiU bekräftelse härav har undertecknade befullmäktigade ombud, som vederbörligen befullmäktigats därtill av sina respektive re­geringar, undertecknat denna konvention.

Prop. 1986/87: 128

79

2 Förslag till

Prop. 1986/87:128

Lag om ändring i lagen (1905:38 s.l) om köp och byte av lös egendom

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1905: 38 s. I) om köp och byte av lös egendom skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

De i denna lag givna stadganden om säljares och köpares rättigheter och skyldigheter lände lill efterrättelse, såvitt ej annal är uttryckligen överens­kommet eller eljest må anses avtalat eller ock följer av handelsbruk eller annan sedvänja.

Vad i denna lag är stadgat om köp skall i tillämpliga delar gälla i fråga om byte.

Denna lag tUlämpas inte ifall då lagen (1987:000) om internationella köp är tillämplig.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. I fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser.

80

Justitiedepartementet

'''p-

'- '8

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 februari 1987

Närvarande; statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], S.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Gö­ransson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Anna-Greta[REDACTED_EFTERNAMN]

Lagrådsremiss om internationella köp 1 Inledning

Vid en diplomatkonferens i Wien år 1980 antogs Förenta nationernas konvention den 11 april 1980 angående avtal om internationella köp av varor (i det följande kallad FN-konventionen). Den utgör slutsteget i elt mer än femtioårigl arbete inom olika internationella organ - senast FN: s kommission för internationell handelsrätt (UNCITRAL) - med att unifor­mera reglerna om internationella köp. Konventionen, som träder i kraft den I januari 1988, kommer au gälla för de elva stater som har tillträtt konventionen före utgången av år 1986. Konventionen har undertecknats - men ännu ej tdlträtts av bl. a. Danmark, Finland, Norge och Sverige.

Konventionen har remissbehandlats i Sverige. En sammanställning av remissyttrandena bör fogas tUl protokollet i detta ärende som bilaga 1 .

Under lagstd"tningsärendets beredning i justitiedepartementet har över­läggningar hållits med företrädare för justitiedepartementen i Danmark, Finland och Norge.

2 FN-konventionen

2.1 Bakgrunden till konventionen

Köp har ofta anknytning till skilda länder med olika rättssystem. I avsak­

nad av internationella överenskommelser avgörs frågan om vilket lands

materiella regler som skall tillämpas på ett köp av de internationellt pri-

vatsrätlsliga reglerna i det land där en tvist kommer upp till bedömning vid

en domstol eller av skiljemän. Olika köprättsliga regler kan alltså bli

tillämpliga på samma köp beroende på var en tvist skall avgöras. För att

råda bot på den osäkerhet som detta innebär kan man på det mellanslalliga

planet gå tvä vägar. Den ena är att man kommer överens om gemensamma

regler om vilket lands lag som skall tillämpas i olika situationer. Den andra

vägen är atl man skapar enhetliga materiella regler. Beträffande köp har

man gått fram på båda dessa vägar.

81

6   Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 128

Vad först gäller den internationella privaträtten finns det en konvention Prop. 1986/87: 128 som antogs i[REDACTED_EFTERNAMN] den 15 juni 1955. Denna konvention, som trädde i kraft den 1 september 1964, har ratificerats av Sverige samt av Belgien, Dan­mark, Finland, Frankrike, Italien, Norge och Schweiz. Även Niger har tillträtt konventionen. Den har införlivats med svensk rätt genom lagen (1964: 528) om tillämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker.

En ny konvention på området som är avsedd att ersätta 1955 års konven­tion antogs i[REDACTED_EFTERNAMN] den 30 oktober 1985. Reglerna i den nya konventionen är i viss mån anpassade till FN-konventionens materiella regler för interna­tionella köp. Ett av syftena bakom den nya Haagkonventionen är att FN-konventionens materiella regler skall bli tillämpliga på sä många inter­nationella köp som möjligt. Den nya Haagkonventionen har ännu inte trätt i kraft.

Arbetet med för olika stater enhetliga materiella regler för internationel­la köp har också resulterat i flera konventioner. Till att böria med skall nämnas de två Haagkonvenlioner som antogs den 1 juli 1964. Den ena innehåller en enhetlig lag om slutande av avtal om internationella köp Uniform Law on the Formation of Contracts for the International Sale of Goods (ULF). Den andra innehåller en enhedig lag om internationella köp Uniform Law on the International Sale of Goods (ULIS). Båda dessa konventioner trädde i kraft 1972 men har inte fått någon bred anslutning. Trots att det skandinaviska inflytandet på konventionemas utformning inte var obetydligt har ingen av de nordiska staterna tillträtt någon av konven­tionerna (beträffande konventionens tillkomst och innehåll se SvJT 1965 s. 248 ff).

När Förenta nationernas kommission för internationell handelsrätt United Nations Commission for International Trade Law (UNCITRAL) -böriade sin verksamhet 1968, tog den arbetet med enheUiga regler för avtal om internationella köp som en av sina viktigaste uppgifter. Efter en rund­fråga från UNCITRAL tUl eU stort antal stater stod det klart att 1964 års Haagkonventioner inte skulle få den anslutning som var önskvärd för att man ens tillnärmelsevis skulle nå mälet att uniformera den internationella köprätten. Den negativa inställningen berodde dock inte så mycket på konventionernas innehåll som på att utöver flertalet västeuropeiska stater endast ett begränsat antal stater hade deltagit i förberedelsearbetet. En arbetsgrupp inom UNCITRAL fick därför i uppdrag att med Haagkonven­tionerna som bas utarbeta nya regler som skulle kunna vinna större anslut­ning. Arbetsgruppen avlämnade år 1976 ett utkast till konvention om köp (jfr ULIS) och år 1978 ett utkast till konvention om ingående av köpeavtal (jfr ULF). Dessa båda konventionsulkast fogades därefter samman till ett förslag till en enda konvention angående avtal om internationella köp. Förslaget förelades därefter den diplomatkonferens som sammanträdde i Wien den 10 mars - 11 april 1980 och som antog den i avsnitt 1 nämnda FN-konventionen. Av de nordiska staterna deltog särskilt Norge och sena­re även Finland i det förberedelsearbete som ledde fram Ull FN-konven­tionen. Vid diplomatkonferensen var 63 stater representerade, däribland Danmark, Finland, Norge och Sverige.

En rapport om konferensen i Wien har avgetts av professor Lars Hjerner

82

som ingick i den svenska delegationen (PM 1980-04-15). Konferensens    Prop. 1986/87: 128

officiella handlingar och protokoll publicerades av FN år 1981 (A/CONF.

97/19).

Sedan olika remissorgan inom landet först gett sina synpunkter har Sverige avgett yttranden över innehållet i såväl arbetsgruppens utkast år 1976 och år 1978 som det till grund för diplomatkonferensen liggande konventionsförslaget. Den vid konferensen antagna konventionen har ock­så remissbehandlats (se bil. 1). Syftet med denna remiss var att få syn­punkter på frågan om Sverige bör Ullträda konventionen och vilka reserva­tioner som eventuellt bör göras.

Den nordiska köprätten har på olika säU utövat inflytande på FN-kon­ventionen. Det har skett dels indirekt genom att 1964 års Haagkonven­tioner utgjorde utgångspunkten för UNCITRAL-arbetet, dels genom nor­diska delegaters inflytande såväl under arbetet inom UNCITRAL som vid diplomatkonferensen. Å andra sidan har FN-konventionen i sin tur haft inflytande på den pågående reformeringen av den nordiska köprätten som kom in i ett avgörande skede efler det att konventionen hade antagits. Detta framgår av de förslag till nordiska köplagar som har lagts fram av en samnordisk arbetsgrupp i betänkandet (NU 1984:5) Nordiska köplagar. Efter remissbehandling av detta betänkande i de olika länderna har det nordiska köplagssamarbetet fortsatt på departementsnivå.

Under detta fortsatta köplagsarbete har det visat sig möjligt atl uppnå ännu siörre rättslikhet mellan de nordiska länderna än som skett under arbetet på betänkandet. I Finland har en proposifion om köplag, som utarbetats på grundval av dessa överläggningar, redan antagits av den finska riksdagen. Någon motsvarande proposition har ännu inle lagts fram i de andra nordiska länderna. De förslag som nu diskuteras i Danmark, Norge och Sverige överensstämmer dock i stort med den nya finska lagen.

2.2 Konventionens huvudsakliga innehåll m. m.

Konventionen gäller köp mellan parter som har sina affärsställen i olika stater, om vardera staten år en konventionsslat eller om internationellt privaträltsliga regler leder till tillämpningen av lagen i en konventionsstat. Utanför konventionen faller vissa slag av köp, bl. a. konsumenlköp. Kon­ventionens bestämmelser är dispositiva. Konventionen gäller inle giltighe­ten av etl avtal eller en sedvänja och heller inte förhållandet till tredje man, t. ex. en parts konkursbo eller nägon i tidigare eller senare distributionsled.

Konventionen gäller såväl ingående av avtal rörande internationella köp som parternas förpliktelser vid sådana köp och påföljderna av brott mot dessa förpliktelser.

Konventionen består av fyra delar. Del I innehåller regler om tillämp­

ningsområdet och vissa allmänna bestämmelser (art. 1-13). Här behandlas

dels tolkningen av konventionen och av parternas utsagor eller beteende,

dels betydelse av handelsbruk, dels frågan vilket av flera affärsställen som

skall tillmätas betydelse vid tillämpning av konvenfionen. Konventionen

utgår från att köp inte är ett formbundel avtal. Den gör det dock möjligt för

en stat att avge en förklaring att konventionens bestämmelser om formfria

83

avtal inte skall tillämpas når den ena parten i köpet har sill affärsställe i    Prop. 1986/87: 128 ifrågavarande stat och lagstiftningen i denna stal förutsätter skriftlig form för köp.

I del 

II 

om ingående av avtal om internationella köp behandlas vad som skall antas utgöra ett anbud och när ett anbud eller ett svar på anbud blir bindande. Vidare behandlas återkallelse av anbud och av svar. Konven­tionen innehåller också bestämmelser om verkan av att ett svar kommer för sent eller av atl det avviker från anbudet.

De egenfiiga bestämmelserna om köp ingår i del Hl av konventionen. Denna del innehåller fem kapitel.

I det första kapitlet (art. 25-29) ingår vissa allmänna bestämmelser om köp. Här anges vad som avses med väsentligt kontraktsbrott. Det ges vidare bestämmelser om hävningsförklaring och om risken för meddelan­den till motparten. I art. 28 regleras domstolarnas skyldighet att ge dom på naturafullgörelse. Domstolarna är inte skyldiga att ge en sådan dom, om de inte skulle förfara så enligt det egna landets lag vid liknande avtal som inte är underkastade konventionen.

Det andra kapitlet (art. 30-52) i del III av konventionen gäller säljarens förpliktelser . Här ingår bestämmelser om avlämnande av varan och doku­ment avseende varan. Vidare innehåller detta kapitel bestämmelser om varans beskaffenhet och om köparens undersökningsplikt. Här regleras ocksä innebörden och verkan av s. k. rättsliga fel och om verkan av att en immaterialrätt belastar varan.

I andra kapitlet behandlas vidare påföljder av säljarens avtalsbrott. Köparen kan till atl böria med kräva fullgörelse. Om varan är felaktig och säljarens avtalsbrott är väsentligt, kan köparen kräva en ny vara. Vidare kan köparen kräva att säljaren avhjälper felet, om inte detta skulle vara oskäligt med beaktande av samtliga omständigheter. Köparen kan även sätta ut en skälig tilläggstid, under vilken säljaren skall fullgöra sina för­pliktelser. Säljaren kan på eget initiativ avhjälpa fel i sin prestation, om detta kan ske utan oskäligt dröjsmål och utan att förorsaka köparen oskälig olägenhet. Hävning av avtalet kommer i fråga vid väsentligt kontraktsbrott eller - ifall varan inte har avlämnats om säljaren inte fullgör sin presta­tion inom utsatt tilläggstid. Slutligen kommer prisnedsättning i fråga som påföljd vid fel i varan.

Bestämmelserna i det tredje kapiUet (art. 53-65) av del III gäller köpa­rens förpUktelser . Köparens förpliktelser omfattar betalning av prisei och mottagande av varan. Beträffande betalningen av priset finns bestämmel­ser om hur priset skall bestämmas och när betalning skall ske. Köparens skyldighet att motta leverans av varan innebär dels en skyldighet att vidta alla åtgärder som skäligen kan förutsättas av honom för att göra det möjligt för säljaren atl avlämna varan, dels en skyldighet att ta emot varan.

Vid köparens avtalsbrott kan säljaren kräva att köparen fullgör köpet.

Detta krav kan avse såväl betalning som mottagande av varan och andra

förpliktelser. Säljaren kan även sätta ul en skälig tilläggstid, under vilken

köparen skall fullgöra sina förpliktelser. Hävning kommer i fråga, om

köparens avtalsbrott är väsentligt eller om köparen inte fullgör sina förplik­

telser inom utsatt tilläggstid. Om priset redan har betalats, måste hävning

84

på grund av dröjsmål dock ske innan säljaren blivit medveten om att    Prop. 1986/87: 128 köparen fullgjort sina förpliktelser.

1 det fiärde kapitlet (art. 66-70) behandlas risken för varan och riskens övergång.

Det femte kapitlet (art. 71-88) innehåller gemensamma bestämmelser om bl.a. anteciperat avtalsbrott och skadestånd. Vidare finns här bestäm­melser om ansvarsfrihet, som i praktiken har central betydelse för parter­nas skadeståndsskyldighel (art. 79). Enligt bestämmelserna är en part inte ansvarig för underlåtenhet att fullgöra en förpliktelse, om han visar att detta berodde på ett hinder utanför hans kontroll och alt han inte skäligen kunde förväntas ha räknat med hindret vid avtalsslutet eller ha undvikit eller övervunnit hindret eller dess följder. Om den uteblivna fullgörelsen beror på tredje man som parten har anlitat för fullgörelse till motparten, blir parten befriad endast om såväl han själv som vederbörande tredje man kan åberopa en sädan befrielsegrund som just nämnts. Slutligen innehåller det femte kapitlet i del III bestämmelser om verkan av hävning och om värd om varan.

Del

IV 

innehåller konventionens slutbestämmelser (art. 89-101), som reglerar bl.a. möjligheterna till förbehåll beträffande vissa av konventio­nens bestämmelser.

En stat kan enligt art. 92 deklarera att den inte vill bli bunden antingen av del 

II 

om ingående av avtal rörande köp eller av del III om köp.

Av särskilt intresse för de nordiska ländemas del är möjligheten till förbehåll enligt art. 94 (nabolandsklausulen). Enligt denna kan två eller flera stater, vilka har hell eller nära överensstämmande rättsregler om de frågor som konventionen reglerar, förklara att konventionen inte skall gälla köp mellan parter som har sina affärsställen i dessa stater. För det fall att bestämmelserna om köp i de olika nordiska länderna blir så nära överensstämmande med varandra som det finns anledning all anta för närvarande, är det alltså enligt konventionen möjligt att göra ett förbehåll om att köp mellan parter med affärsställen i de nordiska länderna skall regleras av de nationella köplagarna i dessa länder och inle av de lagar om internationella köp genom vilka konventionens regler införlivas med resp. lands rätt. Detta förbehåll kan göras även i förhållande fill stater som inte är bundna av konventionen.

Vidare kan en stat enligt art. 95 göra ett förbehåll som innebär att konventionen bara skall tillämpas på köpeavtal mellan parter som har affärsställen i stater som båda har tillträtt konventionen. Utan ett sådant förbehåll blir konventionen tillämplig så snart en konvenfionsstats lag enligt internationellt privaträltsliga regler skall tillämpas på köpeavtalet, även om en av eller båda parterna har sill affärsställe i en stat som inte har tillträtt konventionen (Non-conlracting State).

Konventionen träder i kraft den första dagen i den kalendermånad som inträffar när tolv månader har förflutit från det atl det tionde rafifikations-instrumentet deponerats.

En redogörelse för det närmare innehållet i konventionen lämnas i avsnitt 6.

Vid årsskiftet 1986/87 hade elva stater ratdlcerat eller på annat sätt

85

tillträtt konvenfionen. Dessa stater, för vilka konventionen kommer att träda i kraft den 1 januari 1988, är Argentina, Egypten, Frankrike, Ameri­kas Förenta Stater, Italien, Jugoslavien, Kina, Lesotho, Syrien, Ungern och Zambia.

Sverige undertecknade konventionen den 26 maj 1981 samtidigt med Danmark, Finland och Norge. Andra stater som har undertecknat konven­tionen utan atl ännu ha tillträU den är Chile, Förbundsrepubliken Tysk­land, Ghana, Nederiänderna, Polen, Singapore, Tyska Demokrafiska Re­publiken, Venezuela och Österrike.

I samband med att Danmark, Finland, Norge och Sverige underteck­nade konventionen förklarade dessa stater att de inte avsåg att bli bundna av del 

II 

(avtalsdelen).

Prop. 1986/87: 128

3 Allmän motivering

3.1 Skall Sverige tillträda FN-konventionen?

Mitt förslag:'Sverige skall tillträda konventionen.

Skälen för mitt förslag: När parterna i ett köpeavtal inte har kommit överens om vilket lands lag som skall tillämpas i fall då avtalet har anknyt­ning till två eller flera stater, är del ofta osäkert vilket lands lag som skall fillämpas på avtalet. Denna osäkerhet är en nackdel inle bara för parierna utan kan också utgöra ett hinder för den internationella handeln. På det mellanslalliga planet har man sedan mer än ett halvsekel på olika sätl sökt nå fram till överenskommelser för att komma till rätta med detta problem. Den i avsnitt 2.1 omnämnda Haagkonventionen av år 1955 utgör resultatet av ett sådant arbete. Konventionen anger vilket lands lag som skall tilläm­pas på internationella köp. Konventionen har dock fått en begränsad anslutning. Utöver Sverige, Danmark, Finland och Norge är det bara fem stater som tillträtt denna konvenUon. Det är inte uteslutet att 1985 års Haagkonvention får bredare anslutning. En lagvalskonvention skapar dock bara klarhet i frågan vilket lands lag som skall tillämpas. Och även med en lagvalskonvention som får bred anslutning kvarstår problemet aU företag och andra som bedriver intemationeil handel måste räkna med att bli underkastade lagen i en stal vars regler om köpeavtal är främmande eller helt okända.

Ett sätt för parterna i köpeavtalet au komma till räUa med det sist­nämnda problemet är att komma överens om gemensamma materiella regler för internationella köp. Om man lyckas nå en sådan överenskom­melse och reglerna även genomförs blir resultatet atl reglerna för köp är desamma, oavsett vilket lands lag som skall tillämpas på köpeavtalet.

FN-konventionen utgör slutpunkten på ett långvarigt mellanfolkligt ar­bete pä att åstadkomma sådana gemensamma regler. För Sverige vars ekonomi i hög grad är beroende av utrikeshandeln och som traditionellt är inriktat på all främja det internationella samarbetet - inte minst det som

86

äger mm inom FN: s ram - är det mycket tillfredsställande att en konven-    Prop. 1986/87; 128 tion angående avtal om internationella köp har antagits och inom kort kommer att träda i kraft.

När det sedan gäller frågan hur konventionens regler förhåller sig till vad

som i Sverige gäller om köpeavtal och vad en svensk ratificering skulle

innebära, har jag redan framhållit att den nordiska - och därmed ocksä

den svenska - köprätten på olika sätt har utövat ett inflytande på konven­

tionens innehåll. Helt naturligt utgör konvenfionen dock en balans mellan

olika rättssystem något som är en fömtsättning för att den skall kunna få

>

en bred anslutning. Från nordisk sida har man därför inte kunnat få gehör för alla de synpunkter som framförts under förberedelsearbetet med kon­ventionstexten. Det måste emellertid framhållas att de nordiska länderna inte har strävat efter att konvenfionen i alla delar skulle komma att över­ensstämma med de nuvarande ganska ålderdomliga köplagar som gäller i Danmark, Island, Norge och Sverige. På flera punkter är konventionen överlägsen dessa köplagar och motsvarar bättre de krav man har anledning att ställa på ett köprättsligt regelsystem som skall gälla för modem handel. I dessa avseenden har konventionsarbetet också påverkat arbetet på nya nordiska köplagar. FN-konventionen ligger därför mera i hnje med det förslag till nya köplagar som håller på att arbetas fram i de nordiska länderna än med de nordiska köplagarna.

Som helhet måste konventionen enligt min mening anses utgöra en från svensk synpunkt godtagbar reglering av internationella köp.

Ett par invändningar mot konventionen som man i förstone skulle kunna ha från svensk sida är att reglerna i konvenfionens avtalsdel är mindre tillfredsställande och att konventionen i princip ocksä är tUlämplig pä den internordiska handeln. Pä gmnd av de förbehåll som fördragsslutande stater kan göra i vissa avseenden kan man emellertid bortse från sådana invändningar (se avsnitt 3.2). Att ett tillträde till konventionen får till följd att man, när svensk rätt skalltillämpas, får skilda regler för internationella köp och andra köp är däremot en nackdel som man inte kommer tfrån. Olikheten i materiellt hänseende mellan de båda regelkomplexen torde dock knappast bli besvärande.

De praktiska fördelar ett tillträde till konventionen kan innebära är

däremot betydande. Parterna i internationella avtal har i dag knappast

möjlighet att - med den fidspress under vilken affärsavtal fillkommer -

överblicka och sätta sig in i de rättsregler som kan bli tillämpliga pä ett

avtal. Om avtal träffas om tillämplig lag, bestäms lagvalet ofta av den part

som bestämmer innehållet i avtalet i övrigt. Ofta lämnas dock frågan

oreglerad, eftersom ingendera parten känner fill innehållet i den andra

partens lag. Det är både tidsödande och förenat med betydande svårigheter

att fastställa vilket lands lag som skall fillämpas i ett enskilt fall. Det är ofta

också svårt att få tillgång tdl en aktuell version av lagtexten i ett främman­

de lands lag. Slutligen kan det vara svårt att tolka bestämmelserna i den

lagen, inte minst med tanke på översättningsproblemen. Det skulle därför

vara fill stor fördel för t.ex. affärsmän, bolagsjurister och advokater i

Sverige om det infördes enhetliga materiella regler för internauonella köp.

FN-konvenUonen erbjuder en möjlighet till det.

87

Det är uppenbart att de nu redovisade fördelarna med konventionen blir Prop. 1986/87; 128 större ju bredare anslutningen blir. När konventionen träder i kraft den 1 januari 1988 kommer den omedelbart att gälla för elva stater. Dessa är Amerikas Förenta Stater, Argentina, Frankrike, Italien, Jugoslavien, Ung­ern, Syrien, Egypten och ett par andra afrikanska stater samt inte minst betydelsefullt - Kina. Del är alliså fråga om stater med en stor geografisk spridning och med olika rättssystem. När det nu slår klart alt konven­tionen kommer att träda i kraft finns det anledning att räkna med att åtskilliga andra stater kommer att ansluta sig till den. Jag har inhämtat att ratificeringar och anslutningar förbereds i flera västeuropeiska stater. Vad jag förstått är det också sannolikt att Sovjetunionen och ytterligare stater i östblocket kommer att tillträda konventionen.

Efler gemensamma nordiska överläggningar har Sverige samtidigt med Danmark, Finland och Norge undertecknat konventionen. Inställningen till konventionen i våra nordiska grannländer är alltjämt positiv. I Finland har riksdagen redan godkänt en finsk ratificering. Danmark och Norge torde komma att ratificera konfentionen före årsskiftet 1987/88.

Mot bakgmnd av vad jag nu har anfört förordar jag alt Sverige tillträder FN-konventionen. Sverige bör vidare sträva efter att tillträda konven­tionen samtidigt med Danmark, Finland och Norge.

3.2 Vilka reservationer bör Sverige göra?

Mitt förslag: Sverige bör reservera sig mot konventionen i två hänse­enden. Dels skall Sverige inte vara bundet av avlalsdelen i konven­tionen. Dels skall konventionen inte tillämpas på köpeavtal i fall då parterna har sina affärsställen i Danmark, Finland, Island, Norge eller Sverige.

Skälen för mitt förslag: Som nämnts i avsnitt 2.2 medger FN-konven­tionen att en fördragsslutande stat gör reservationer beträffande några av konventionens bestämmelser.

Enligl art. 92 kan en stat förklara att den inte skall vara bunden av antingen del 

II 

(avtalsdelen) eller del III (köpdelen). En reservation enligt denna artikel får inte göras senare än vid tillträdet.

I samband med att Danmark, Finland, Norge och Sverige underteck­nade konventionen förklarade dessa stater att de inte avsäg att bli bundna av avtalsdelen. Vad frågan nu gäller är därför om Sverige vid en ratifice­ring av konventionen bör bekräfta detta förbehåll.

De skäl somjag i avsnitt 3.1 anfört lill stöd för att Sverige skall tillträda konventionen gäller i första hand köpdelen. Avtalsdelen behandlar endast vad som närmast motsvarar första kapitlet i lagen (1915; 218) om avtal och andra rättshandlingar pä förmögenhetsrättens område, eller med andra ord reglerna om slutande av avtal i de för Norden gemensamma avtalslagarna. Konventionens regler - som är påverkade av common law-ländemas avtalsrätt skiljer sig från avtalslagens motsvarande regler särskilt i fråga

om anbud och möjligheten atl återkalla anbud. Med hänsyn härtill och till     Prop. 1986/87: 128

atl frågor angående avtalets giltighet faller utanför konventionen (se art. 4

punkt a) är det inle utan problem om avlalsdelens regler införiivas med

svensk rätt, eftersom det i sä fall ibland kan komma att vara osäkert

humvida ett giltigt avtal har kommit lill stånd. Skälen för en reservation

beträffande avtalsdelen väger särskilt tungt så länge flertalet common

law-stater inte har tillträtt konventionen. Om l.ex. Storbritannien skulle

ansluta sig till såväl avtal- som köpdelen av konventionen finns det alltid

möjlighel att återta reservationen; se art. 97(4).

Min inställning är för närvarande att Sverige vid ratificeringen bör be­kräfta detta förbehåll belräffande avtalsdelen. Motsvarande bekräftelser kommer med all sannolikhet atl göras även från Danmarks, Finlands och Norges sida.

Enligt den s. k. nabolandsklausulen (art. 94) kan två eller flera fördrags­slutande stater, som har samma eller nära överensstämmande rättsregler i frågor som regleras i konventionen, förklara atl den inte skall tillämpas på köpeavtal då parterna har sina affärsställen i dessa stater. En förklaring enligt nabolandsklausulen kan göras när som helst. Den kan göras även i förhållande tdl stater som inle är bundna av konventionen.

De gällande köplagarna i Danmark, Norge och Sverige tillkom efter ett nordiskt samarbete som påböriats vid sekelskiftet. Lagarna trädde i kraft åren 1905, 1906 resp. 1907 och de överensstämmer i allt väsentligt med varandra. Den isländska köplagen från är 1922 skiljer sig inte nämnvärt från de skandinaviska lagarna. Finland har hittills saknat en allmän köplag, men den finska köprätfen har genom den utveckling som ägt rum i rätts­praxis kommit alt få samma innehåll som de skandinaviska köplagarna. Som nämnts i avsnitt 2.1 pågår en reformering av den nordiska köprätten som nu är inne i sitt slutskede. Den nya köplag som redan har antagits i Finland och de köplagsförslag som nu diskuteras i Danmark, Norge och Sverige överensstämmer i stort med varandra.

Det som är FN-konventionens huvudsyfte, nämligen att genomföra ge­mensamma regler för internationella köp, har altså sedan länge uppnåtts såvitt gäller den internordiska handeln. Rättslikheten har fördjupats genom alt man i flera branscher kunnat komma överens om gemensamma nordis­ka allmänna leveransbestämmelser vilka har fått stor spridning. Allt talar för alt den hittillsvarande rättslikheten kommer att finnas kvar även när det pågående reformarbetet har avslutats i hela Norden.

En anslutning till FN-konventionen innebär mot bakgmnd av det nu

sagda inte någon fördel för den internordiska handeln. Även i FN-konven­

tionen får man i och för sig gemensamma regler. Men om konventionen

görs tillämplig på köp inom Norden, skulle olika regler komma att gälla för

inrikeshandeln och för den nordiska handeln. Med hänsyn till omfattning­

en av den nordiska handeln och till den kännedom som finns om såväl

rättsliga som kommersiella förhållanden i andra nordiska länder, skulle det

inte innebära någon förenkling eller ökad säkerhet om man gick över från

ett gemensamt regelsystem till ett annal. En sådan lösning skkulle för

övrigt strida mot strävandena att göra Norden till en hemmamarknad. Inte

heller om övergången till nya köplagar sker vid olika fidpunkter i de

89

nordiska staterna finns det behov att under mellantiden tillämpa FN-kon­ventionens regler för nordiska köp.

Med hänsyn till vad jag nu har anfört anser jag att Sverige vid ratifice­ringen bör göra det förbehållet att konventionen inte skall tillämpas i fall då båda parterna har sina affärsställen i Danmark, Finland, Island, Norge eller Sverige. Den ömsesidighet som fömtsatts från de övriga staternas sida vid deras ratificering kommer med all sannolikhet att bli uppfylld.

Enligt art. 95 kan en fördragsslutande stat förklara att den inte skall vara bunden av art. 1 första stycket punkt b i konvenfionen. En sådan reserva­tion innebär att konventionen skall tillämpas bara på köpeavtal mellan parter som har sina affärsställen i stater som båda har tillträtt konven­tionen. En stat som gör en sådan reservation får alltså två regelsystem för internationella köp. Många av de fördelar i form av enkla och enhetliga regler som konventionen erbjuder skulle därmed gå förlorade. Visserligen har man från näringslivsorganisationerna framfört invändningar mot att konventionen blir generellt tillämplig på internationella köp men dessa invändningar har knutits till den fömtsättningen atl konventionen bara tillträds av etl begränsat antal stater. Som jag fidigare anfört finns det emellertid goda skäl att räkna med att konventionen får ganska bred anslutning. Det finns enligt min mening därför inte skäl att göra någon reservation enligt art. 95. Inte heller de övriga nordiska staterna torde komma att göra en sådan reservation.

Övriga reservationer är över huvud taget inte av något intresse för svensk del (jfr art. 93 och 96).

Prop. 1986/87; 128

3.3 Hur skall FN-konventionen införlivas med svensk rätt?

Mitt förslag: Del I (art. 1-13) och del III (art. 25-88) av konven­tionen skall införlivas med svensk rätt genom inkorporation och kommer därigenom att gälla som svensk rätt i den lydelse de har på de officiella FN-språken.

Skälen för mitt förslag: FN-konventionen innehåller bestämmelser av olika slag. De avslutande bestämmelserna i del 

IV 

(art. 89-101) berör bara de fördragsslutande staternas inbördes rättigheter och skyldigheter. Dessa bestämmelser behöver inte införlivas med svensk rätt. Merparten av be­stämmelserna riktar sig emellertid till myndigheter och enskilda och måste därför införlivas med den svenska rättsordningen. Det gäller del I (art. 1-13) och del III (art. 25-88). Här kan bortses från del 

II, 

beträffande vilken Sverige bör göra en reservafion (se avsnitt 3.2).

I svensk rätt finns inte några föreskrifter om hur bestämmelserna i en internationell överenskommelse som Sverige tillträder skall införlivas med den svenska rättsordningen.

De problem som uppkommer när konventioner och andra internauonella överenskommelser skall införlivas med svensk rätt har behandlats av utredningen   om   författningspublicering   m.m.   i   betänkandet   (SOU

90

1974; 100) Internationella överenskommelser och svensk rätt. I betänkan- Prop. 1986/87; 128 det diskuteras ingående fördelar och nackdelar med olika metoder. Valet av metod har under senare tid också blivit föremål för särskild uppmärk­samhet i flera lagstiftningsärenden, senast såvitt gäller lagen (1985; 193) om internationell järnvägstrafik; se prop. 1984/85:33 s. 203 ff, s. 268 ff (lagrå­det) och s. 279 ff samt LU 1984/85; 17 s. 5-7. Den ordning som har tillämpats innebär i korthet följande.

Om det gäller en överenskommelse vars bestämmelser berör myndighe­ternas eller enskildas handlande, kan två olika metoder komma i fråga. Överenskommelsens bestämmelser kan införlivas med svensk rätt anfing­en genom s. k. transformation eller genom s. k. inkorporation.

Vid transformation omarbetas de delar av den internationella överens­kommelsen som behöver införlivas med svensk rätt till svensk författ­ningstext. Därvid används den teknik i fråga om systematik och språkbmk som normalt används vid rent intern lagsfiftning. En annan form av trans­formation är atl en konventionstext, som är avfattad enbart på främmande språk, i en mer eller mindre ordagrann översättning till svenska tas in i den svenska författningen. I detta fall är det den svenska versionen som är den gällande författningen.

Inkorporation innebär att det i en lag eller annan författning föreskrivs att konvenfionens bestämmelser direkt gäller i Sverige och skall tillämpas av de svenska myndigheterna. När inkorporaUonsmetoden används, blir den autentiska konventionstexten - på etl eller flera språk - gällande författningstext i svensk rätt. Beträffande konvenfioner som saknar svensk autentisk text bmkar som ett hjälpmedel en översättning till svenska publiceras vid sidan av de autentiska texterna.

I fråga om överenskommelser där svensk autentisk text saknas anses huvudregeln böra vara att överenskommelsen införlivas med svensk rätt genom transformation. I första hand bör man härvid pröva möjligheten att en svensk översättning av den autentiska texten förklaras gälla som lag i Sverige. Når särskilda skäl talar för det, såsom att reglerna huvudsakligen riktar sig till myndigheter eller särskilda gmpper av enskilda för vilka det inte kan antas innebära några svårigheter att ta del av konventionslexten, kan emellertid även i sådana fall inkorporationsmetoden godtas. I regel måste en omsorgsfullt utarbetad officiell översättning till svenska av kon­venUonstexlen i så fall utges parallellt med författningen.

Den nu aktuella konventionen är avfattad pä de officiella FN-språken (engelska, franska, spanska, ryska, kinesiska och arabiska). Det finns alltså inte någon svensk autentisk text. Enligt huvudregeln bör då de ifrågavarande bestämmelserna införlivas med svensk rätt genom transfor­mation.

Enligt min mening kan man emellertid i detta fall anföra särskilda skäl för att införliva konventionsbestämmelserna med svensk rätt genom inkor­poration. Jag vill särskilt peka på följande.

Bestämmelsema i konvenfionen avser i huvudsak att reglera vad som

skall gälla vid avtal mellan svenska rättssubjekt och rättssubjekt i andra 

utomnordiska - stater. Konventionen blir vidare tillämplig bara då köpa­

ren är näringsidkare. Köp mellan privatpersoner och rena konsumentköp

91

faller alltså utanför konventionen. Företrädarna för de svenska företag Prop. 1986/87: 128 som i första hand kommer att beröras av konventionen torde kommunicera med sina utländska motparter på något annat språk än svenska och får därför antas kunna ta del av konventionen på åtminstone ett av de auten­tiska språken, sannolikt dä engelska. Parterna kan vidare antas komma att tolka konventionstexten med utgångspunkt i någon av de autentiska tex­terna. Eftersom engelska var det i praktiken förhärskande arbetsspråket vid konventionens tillkomst och mycket av det som är skrivet om konven­tionen tdl belysning av dess innebörd är skrivet på engelska, är det den engelska versionen som även frän denna utgångspunkt i första hand torde komma ifråga. Den domstols- och skiljedomspraxis som man har anledning att räkna med kommer säkerligen också att knyta an fill någon av de autentiska texterna. Dessa omständigheter talar för all man gör de auten­tiska konventionstexterna till svensk författningstext.

Det finns vidare skäl att ta hänsyn ull den situation som ett svenskt företag kan befinna sig i vid förhandlingar med en utländsk motparet. Om parterna i och för sig är överens om atl FN-konventionen skall reglera deras köprättsliga mellanhavande, kan det likväl vara ett önskemål hos det svenska företaget att svensk rätt skall tillämpas på avtalsförhållandet i vidare bemärkelse. Det torde då vara lättare för det svenska företaget att få gehör för ett sådant önskemål, om det är alldeles klart för motparten att det är själva konventionstexten och inte en svensk text, som kommer att gälla beträffande de köprätlsliga frågorna. Också för svenska företag som i utlandet drabbas av tvister rörande köpeavtal där konventionens bestäm­melser skall tillämpas kan det vara en fördel att kunna utgå från en autentisk text och inte från en översättning, som ju hur noga den än görs aldrig kan bli lika exakt.

Ytterligare finns del skäl att beakta den nordiska rättslikheten. Dan­

mark, Finland, Norge och Sverige har manifesterat sin gemensamma upp­

slutning bakom FN-konventionen bl. a. genom att underteckna konven­

tionen samtidigt och genom hell överensstämmande ställningstaganden Ull

reservationsfrågorna. Att de nordiska länderna väljer en likartad metod för

införlivandet av konventionen är ett intresse som i detta sammanhang har

viss tyngd. Enligt föreliggande planer i Norge skall man införliva konven­

tionen med norsk rätt genom en fullständig tranformalion, dvs. inarbetning

i den allmänna köplagen. Den norska metoden har emellertid för dansk,

finsk och svensk del avvisats i den nordiska arbetsgruppen (NU 1984; 5 s.

158). Oavsett om införlivandet sker genom inkorporation eller transfor­

mering genom översättning, delar jag uppfattningen aU införiivandet i vart

fall bör ske genom en blankettlag som hänvisar till de ifrågavarande artik­

larna i konventionen. Enligt vad jag har erfarit är man i Danmark och

Finland hänvisad till inkorporationsmetoden eftersom den särskilda trans-

formationsmetoden genom översättning inle anses bmkbar i dessa länder.

Om man från norsk sida vidhåller sin inställning och vi från svensk sida

väljer transformation genom översättning, skulle det resultera i att Norden

kommer att uppvisa en provkarta pä tre olika modeller för konventionens

införlivande med den nationella rätten. Detta är naturiigtvis inte tillfreds­

ställande.

92

Med hänsyn till vad jag nu anfört anser jag att det i detta fall finns Prop. 1986/87; 128 särskilda skäl att frångå huvudregeln om att införlivandet av en konvention skall ske genom transformation. De aktuella bestämmelserna i FN-kon­ventionen bör alltså införlivas med svensk räll genom inkorporation. Ef­tersom bestämmelserna gäller förhållandet mellan enskilda måste inkor-porationen av bestämmelserna göras genom lag.

3.4 Ikraftträdande m. m.

Det är önskvärt att FN-konventionens bestämmelser träder i kraft samfi­digt i Danmark, Finland, Norge och Sverige. Från isländsk sida har man vid nordiska överläggningar förklarat atl Island sannolikt kommer all ansluta sig lill konventionen men att detta inte blir aktuellt förrän de övriga nordiska staterna har tillträtt konventionen. Det finns därför inte anledning att invänta Islands anslutning.

I Finland har riksdagen redan godkänt konventionen och antagit den lag som behövs för atl införliva konventionens bestämmelser med finsk rätt. I Danmark och Norge har förberedelsearbetet för ratificering inte kommil lika långt men väntas dock vara avslutat under innevarande år.

Med hänsyn till den relativa osäkerhet som råder om när alla de ifrågava­rande nordiska staterna kommer att vara klara att ratificera konvenfionen bör lagen om internationella köp träda i kraft den dag regeringen bestäm­mer (jfr prop. 1985/86: 119 s. 50 och 53). Såvitt nu kan bedömas bör konventionen kunna ratdlceras senast i december 1987, vilket innebär att lagen kan träda i kraft den 1 januari 1989. Enligl art. 100(2) skall konven­tionen tillämpas endast på avtal som ingås tidigast den dag då konven­tionen träder i kraft i förhållande till de fördragsslutande staterna. Detta överensstämmer med svenska allmänna rättsgmndsalser. Någon uttryck­lig övergångsbestämmelse av detta innehåll behövs därför inte.

Den nya köplag som förbereds inom jusfitiedepartementet och som är avsedd att ersätta 1905 års köplag skall gälla köp mellan parter i Sverige och Norden i övrigt. Andra internationella köp än nordiska köp skall följa FN-konventionens regler enligt den lag om internationella köp som före­slås i detta lagstiftningsärende. I förslaget fill ny köplag kommer det därför alt finnas en bestämmelse enligt vilken den lagen inte skall tillämpas i de fall då lagen om internationella köp är tillämplig.

Den internationella köplagen kommer sannolikt att träda i kraft innan 1905 års köplag ännu har hunnit ersättas av en ny lag för nationella och nordiska köp. I 1905 års köplag bör därför nu anges alt den inte skall tillämpas om den internationella köplagen är tillämplig.

4 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom justitiedepartementet upprät­tats förslag till

1.

lag om internationella köp,

2.

lag om ändring i lagen (1905: 38 s. l)om köp och byte av lös egendom.

Förslagen bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 2 .

93

5 Specialmotivering

Prop. 1986/87:128

5.1 Förslaget till lag om internationella köp

1 §

Artiklarna 1-13 och 25-88 i Förenta nationernas konvention den 11 april 1980 angående avtal om internationella köp av varor skall i originaltexter­nas lydelse gälla som lag här i landet. Originaltexterna skall ha samma giltighet.

Konventionens engelska och franska originaltexter finns tillsammans med en svensk översättning intagna som en bilaga till denna lag. Texterna på övriga originalspråk, arabiska, kinesiska, ryska och spanska, skall kungöras på det sätt som regeringen bestämmer.

Av första stycket i paragrafen följer att de angivna artiklarna i FN-kon­ventionen skall gälla som svensk lag. Det är fräga om de artiklar som utgör del I och del III av konventionen. Del I (art. 1-13) har regler om lillämp-ningsområdel och vissa allmänna bestämmelser. Del III (art. 2588) inne­håller de i egentlig mening köprättsliga reglerna och gäller alltså säljarens och köparens rättigheter och skyldigheter och följderna av störningar i eller brott mot köpeavtalet.

Det hänvisas inte till de artiklar som ingår i del 

II 

och del

IV. 

Del 

II, 

som har bestämmelser om köpeavtalets ingående, har uteslutits till följd av den reservation som Sverige tillsammans med andra nordiska stater har gjort vid undertecknandet av konventionen och som, enligt vad som förordats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2), bör bekräftas vid ratificeringen. Del 

IV, 

som innehåller konventionens slutbestämmelser, gäller ämnen som inte behöver regleras genom lag.

Det framgår att de i första stycket angivna artiklarna skall gälla som svensk lag i den lydelse de har i orginaltexterna. Konventionsbestämmel­serna införlivas alltså med svensk rätt genom inkorporation (se avsnitt 3.3 i den allmänna motiveringen).

Konventionens originaltexter är avfattade på FN: s generalförsamlings officiella språk, dvs. arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska. Dessa texter skall enligt vad som sägs avslutningsvis i konven­tionen - ha samma giltighet. En föreskrift om detta har tagits in i andra meningen i första stycket av förevarande paragraf.

Innebörden av att originaltexterna skall ha samma giltighet - eller enligt äldre terminologi "äga lika vitsord" - är att inget av dessa språk har företräde framför de andra. Som nämnts i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3) torde det i praktiken dock bli så att engelska blir konventio­nens huvudspråk. En anledning till detta är all engelskan är del domineran­de språket inom världshandeln. En annan är att arbetsspråket vid konven­tionens tillkomst i praktiken var engelska som därför i stor utsträckning kan förväntas bli originalspråket i litteratur och skiljedomar av betydelse för konventionens tolkning. Det år därför naturligt att vid tillämpning av konventionens bestämmelser utgå från den engelska texten. Vid eventuella oklarheter i denna text måste dock också de övriga originaltexterna tillmä­tas betydelse.

Konventionens engelska och franska originaltexter finns tillsammans Prop. 1986/87: 128 med en svensk översättning intagna som en bilaga till lagen. En erinran om detta har tagits in i andra stycket. Atl på detta sätt ta in bara den engelska och franska texten överensstämmer med praxis när del gäller inkorpore­ring av mululaterala överenskommelser som har fler än dessa språk som originalspråk. Genom andra meningen i andra styckel bemyndigas rege­ringen all avgöra hur kungörandet av de övriga originaltexterna skall ske; jfr 14 § lagen (1976; 633) om kungörande av lagar och andra författningar. Kungörandet av de övriga texterna torde komma att ske genom publicering i Sveriges överenskommelser med främmande makter (SÖ).

Den svenska översättningen som finns inlagen i bilagan lill lagen är avsedd som etl hjälpmedel för tolkningen av de utländska originaltexterna.

En redogörelse för det närmare innehållet i de i första styckel angivna och övriga artiklar i FN-konventionen finns i avsnitt 6.

2

§

'

Lagen tillämpas inle i fall då bäde säljaren och köparen har sina affärsstäl­len i Danmark, Finland, Island, Norge eller Sverige. Om en part inte har någol affärssiälle, skall avseende fästas vid hans hemvist.

Genom denna paragraf undantas köp mellan parter i Norden från lagens tillämpningsområde. Detta är en följd av den reservation enligt den s. k. nabolandsklausulen som man enligt vad som har sagts i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2) - kan förutsätta komma att göras av alla nordis­ka stater som tillträder konventionen vid ratificeringen (se art. 94)

Beträffande innebörden av begreppet affärsställe hänvisas till kommen­taren till art. I i avsnitt 6.1.1. För del fallet att en part har mer än ett affärsställe eller saknar affärsställe har konventionen särskilda regler i art. 10. En erinran om att man när en part saknar affärsställe skall fästa avseende vid hans hemvist har - för tydlighels skull - tagits in i andra meningen.

5.2 Förslaget till lag om ändring i köplagen

1 §

De i denna lag givna stadganden om säljarens och köparens rättigheter och skyldigheter lände till efterrättelse, såvitt ej annal är uttryckligen överens­kommet eller eljest mä anses avtalat eller ock följer av handelsbmk eller annan sedvänja.

Vad i denna lag är stadgat om köp skall i tillämpliga delar gälla i fråga om byte.

Denna lag tUlämpas inte i faU då lagen (1987:000) om internationella köp är tillämplig.

Förslaget innebär att köplagen inte skall tillämpas på köp som regleras av lagen om internationella köp. Vilka köp som på detta sätt undantas från

Ändrad lydelse i propositionsförslaget.

95

köplagen framgår av 1 § första stycket lagen om internationella köp och Prop. 1986/87; 128 den hänvisning som där görs till bl.a. art. I i FN-konventionen. Undan­tagna är alltså köpeavtal mellan parter vilkas affärsslällen är belägna i skilda stater när dessa stater är fördragsslutande stater eller när internatio­nellt privaträttsliga regler leder till alt lagen i en fördragsslutande stal skall tillämpas. Ang. innebörden av begreppet affärsställe se art. 10.

Undantaget för internationella köp gäller emellertid inte köp mellan parter som har sina affärsställen i Danmark, Finland, Island, Norge eller Sverige. Detta följer av 2 § lagen om internationella köp och innebär alltså att köplagen är tillämplig på sådana köp.

I överensstämmelse med vad som har förordats beträffande lagen om internationella köp (se avsnitt 3.4) bör lagen om ändring i köplagen träda i kraft den dag regeringen bestämmer. I fråga om köpeavtal som har ingåtts före ikraftträdandet skall äldre bestämmelser gälla.

6 Det närmare innehållet i FN-konventionen

6.1 Dell Tillämpningsområde och allmänna bestämmelser

Del I av konventionen innehåller två kapitel. I det första (art. 1 -6) regleras konventionens tillämpningsområde. Här fastslås ocksä principen atl kon­ventionen är dispositiv. I det andra kapitlet (art. 7-13) behandlas vissa allmänna frågor, t.ex. hur konventionen och parternas viljeförklaringar skall tolkas och vilken betydelse som skall tillmätas handelsbmk. Här finns även en huvudregel om att ett köp enligt konventionen inte är ett formbundel avtal.

Bestämmelserna i del I gäller tillämpningen av såväl del 

II 

om ingående av avtal som del III om köp av varor. För en stat som gör en reservation beträffande t. ex. del 

II 

får bestämmelserna naturligtvis bara betydelse för reglema om köp.

6.1.1 Kap. I Tillämpningsområde

Artikel 1. Konventionen skall - om vissa förutsättningar som anges i

första stycket punkterna a och b är uppfyllda tillämpas på avtal om köp

av varor mellan parter som har sina affärsställen i skilda stater. Det anges

inte direkt vad som avses med avtal om köp. I art. 3 görs dock vissa

avgränsningar mot avtal om tjänster. I art. 2 undantas vidare vissa köp,

bl. a. köp av varor för personligt bmk och köp av värdepapper. Bortsett

från de slutsatser som kan dras av bestämmelsernai dessa artiklar ges inte

heller någon definition av begreppet varor ("goods", "marchandises").

Föremål för köp som omfattas av konventionen är närmast lösöre i svensk

juridisk bemärkelse. I den svenska översättningen används ordet "vara"

för att beteckna föremålet för köpet.När det sägs aft konventionen gäller

köp av varor innebär detta emellertid inte i sig någon begränsning av

tillämpningsområdet.

För att konventionen skall tillämpas skall parterna ha sina affärsställen i

96

skilda stater. För det fall atl en part saknar affärssiälle eller har fler än elt Prop. 1986/87: 128 affärssiälle finns vissa regler i art. 10. Konventionen ger däremot inte någon allmän definition av begreppet. Med affärsställe torde dock få för­stås etl ställe där någon stadigvarande driver allmän affärsverksamhet. Etl utrymme som tillfälligtvis hyrs i t. ex. ett hotell för att användas som förhandlingslokal kan sålunda knappast anses som etl affärsställe.

Om parterna har sina affärsslällen i skilda stater, skall konventionen för det första tillämpas ifall dessa stater är fördragsslutande stater (punkl a). Detta gäller även om fommlandets internationellt privaträltsliga regler annars skulle ha lett till lagen i ett tredje land - såsom lagen i det land där avtalet träffades.

Om forumlandet inte har anslutit sig till konventionen och delta lands internationellt privaträttsliga regler leder lill lagen i ett land som inle har anslutit sig till konventionen, t. ex. den egna lagen, kommer konventionen emellertid inte att tillämpas även om parterna har sina affärsslällen i olika stater som båda har anslutit sig.

Konventionen anger inte vilken av de aktuella konventionsslaternas räll som skall tillämpas. Detta är en fråga som får avgöras av fommlandets internationellt privaträltsliga regler. Vad konventionen föreskriver är att dess bestämmelser skall fillämpas på tvister mellan parter som har sina affärsslällen i skilda konvenfionsstater. Med hänsyn till frågor som inte regleras av konventionen kan det alltså vara av betydelse för parterna att avtala om tillämplig lag även om båda har sina affärsställen i konventions-stater.

Enligt första styckel punkt b skall konventionen tillämpas på köp mellan parter som har sina affärsställen i skilda stater också när internationellt privaträtlsliga regler leder till att lagen i en fördragsslutande stat skall tillämpas. Detta innebär att konventionen också kan komma att tillämpas pä köpeavtal när varken den ena eller den andra parten har sitt aktuella affärsställe i en konventionsslat. Enligl art. 95 kan emellertid en stat i samband med anslutningen till konventionen göra ett förbehåll beträffande art. 1 första stycket punkl b och förklara att den inte ämnar tillämpa den punkten. I så fall behöver konventionen i den staten bara tillämpas på köpeavtal mellan parter som har sina affärsställen i två olika stater som båda har anslutit sig till konventionen. Som har framgått i den allmänna motivenngen (avsnitt 3.2) bör Sverige inte utnyttja denna reservationsmöj­lighet.

Del finns skäl atl här också erinra om möjligheten för en stat alt göra förbehåll enligl art. 94. Om två eller flera konventionsslater som har liknande köprältsliga regler önskar det, kan de enligt art. 94 förklara att de inte ämnar tillämpa konventionens regler på köp mellan parter som har sina affärsställen i dessa stater. Att ett sådant förbehåll bör göras för nordiska förhållanden har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2).

Flertalet stater som ansluter sig till konventionen torde komma att ha

särskilda regler för internationella köp (konventionsköp) vid sidan om

reglerna för andra köp. När konventionen enligt del hittills sagda skall

tillämpas, är det självklart det förstnämnda regelsystemet som skall tilläm-

97

7    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 128

pas. Parterna i ett köpeavtal kan emellertid med stöd av art. 6 komma Prop. 1986/87: 128 överens om atl utesluta tillämpningen av konventionen och t. ex. genom en lagvalsklausul i köpeavtalet hänvisa till den nationella köprätten i en kon­ventionsstat. Humvida en partshänvisning till lagen i ett land som har olika regler för nationella och internationella köp avser atl utesluta reglerna för internationella köp är en tolkningsfråga som får avgöras från fall till fall.

Som framhållits är det en gmndläggande förutsättning för atl konven­tionen skall vara tillämplig att parterna har sina affärsställen i skilda stater. Enligt andra stycket i förevarande artikel skall man emellertid bortse från atl parternas affärsställen är belägna i skilda stater, om denna omständig­het inte framgår av avtalet eller av tidigare affärsförbindelser mellan par­terna eller av upplysningar som de har lämnat senasl vid avtalstillfället. Det innebär att en tvist beträffande vilken det först senare visar sig att parterna har sina affärsställen i skilda stater skall bedömas enligt reglema för nationella köp i det lands rätt som är tillämpligt på avtalet.

När det gäller att fastställa om konventionen är tillämplig skall enligt tredje slyckel hänsyn inte tas till parternas nationalitet eller till frågan om parterna eller avtalet har civil eller kommersiell karaktär. Enligt denna bestämmelse saknar det således betydelse för konventionens tillämplighet om det är fråga om ett handelsköp eller ett köp mellan privatpersoner. Att köpeavtalet, om köparen är "konsument", faller utanför konventionens tillämpningsområde följer dock av en särskild undantagsregel i art. 2.

Regeln i tredje stycket tar bara sikte på bedömningen av om konven­tionen är tillämplig. Den utesluter alltså inte att hänsyn tas till om del är elt civilt köp eller handelsköp vid bedömningen av t.ex. reklamationstidens längd (jfr art. 43). - Att man skall bortse från en parts nationalitet kan sägas följa redan av att det enligt första stycket är belägenheten av parter­nas affärsställen som är avgörande för om konventionen skall tillämpas.

Artikel 2. Enligt denna artikel skall konventionen inte tillämpas på vissa köp av närmare angivet slag.

Enligt punkt a undantas till att börja med köp av varor för köparens personliga bmk eller för hans familj eller hushåll. Det som åsyftas är i praktiken konsumentköp. Jämfört med den svenska definitionen av konsu­mentköp saknas emellertid kravet att varan skall säljas av en näringsidkare i hans yrkesmässiga verksamhet. Det innebär att konventionen inte är tillämplig på köp mellan två privatpersoner.

Enligt punkt b undantas vidare köp på auktion.

Konventionen gäller inte heller köp vid exekutiv försäljning eller när försäljningen annars sker tvångsvis på grund av lag (punkt c). En försälj­ning som den ena parten företar i enlighet med art. 88 i konventionen eller på liknande grund torde emellertid inte få betraktas som en tvångsförsälj­ning pä grund av lag i den mening som avses i punkl c.

Från konventionens tillämpningsområde undantas vidare enligt punkl d köp av värdepapper och pengar. Utanför konventionen faller på grund av detta undantag köp av t. ex. aktier, obligationer och löpande skuldebrev.

Enligl punkt e gäller konventionen inle heller köp av fartyg eller bålar,

luftfartyg eller svävare. Detta undantag gäller vare sig de uppräknade

objekten normalt är föremål för registrering eller ej.

98

Enligt punkl e, slutligen, undantas från konventionens lillämpningsom-     Prop. 1986/87: 128 rade köp av elektricitet.

Arlikel 3.1 denna artikel görs vissa avgränsningar mot avtal om tjänster.

Av första styckel framgår till att böria med atl avtal om tillhandahållande av varor som skall tillverkas eller framställas, med visst undantag, skall anses som köp och alltså följa konventionens regler. Undantaget gäller det fallet att den som beställer varan åtar sig atl tillhandahålla en väsentlig del av del material som behövs för tillverkningen eller framställningen. Inne­börden av denna bestämning är i huvudsak densamma som den som för svensk rätts del gäller enligt 2 § köplagen.

Andra stycket tar sikte på del fallet all den part som skall leverera varan ocksä har åtagit sig atl tillhandahålla arbete eller andra tjänster. Ett prak­tiskt exempel är atl den som skall leverera en maskin har åtagit sig atl också montera maskinen hos beställaren. Enligt andra slycket skall kon­ventionen inle tillämpas på avtal av detta slag om den övervägande delen av leverantörens skyldigheter beslår i att tillhandahålla tjänster.

En utgångspunkt för bestämmelsen är alt parternas överenskommelse är att anse som ett enda avtal. Huruvida det skall anses föreligga etl enda eller två särskilda avtal elt köpeavtal och ett avtal om t. ex. montering avgörs emellertid inte av konventionen.

Artikel 4. I artikeln anges att konventionen endasi reglerar ingående av avtal om köp saml de rättigheter och skyldigheter för säljaren och köparen som härrör från ett sådant avtal. Det framhålls särskilt atl konventionen om inte annal är uttryckligen angivet i den inte gäller giltigheten av ett avtal eller en avtalsbestämmelse och inte heller giltigheten av någon sed­vänja (punkl a). På samma sätt sägs all konventionen inte gäller den verkan som avtalet kan ha beträffande äganderätten till den sålda varan (punkt b).

Etl fall som har alt göra med giltigheten av ett köpeavtal och som uttryckligen regleras i konventionen är det krav på skriftlig form som förekommer i vissa länder. Konventionens utgångspunkt är enligt art. 11 att ett köpeavtal inte behöver vara skriftligt eller uppfylla något annat formkrav. Som framgår av art. 12 kan en stal emellertid göra en reserva­tion mot denna bestämmelse. Utan hinder av principen i art. 4 punkt a kan alltså en stat med bindande verkan i förhållande till övriga konventions­slater föreskriva all elt köpeavtal måste vara skriftligt för att vara giltigt,

I regel faller emellertid frågan om etl avtals giltighet - till skillnad från dess rättsenliga tillkomst - utanför konventionen och får alltså bedömas enligt tillämplig nationell rält. Om svensk rätt skall tillämpas på elt köp som faller in under konventionen, skall alltså frågan om ogiltighet på grund av t. ex. svek eller orikliga förutsättningar inte bedömas annorlunda än när det år fråga om ett nationellt köp. Vad beträffar svensk rält torde konven­tionen inte heller lägga hinder i vägen för atl tillämpa generalklausulen i 36 § avtalslagen.

Atl konventionen - förutom köpeavtalets ingående - endast reglerar parternas rättigheter och skyldigheter som härrör från avtalet innebär atl en parts förhållande lill tredje man faller utanför konventionen. Det kan

99

gälla köparens förhållande till säljarens leverantörer eller säljarens förhål-    Prop. 1986/87; 128 lande till den som i sin lur har köpt varan av köparen.

Artikel 5. Enligl denna artikel är konventionen inte tillämplig på sälja­rens ansvar för dödsfall eller annan personskada som varan har förorsakat. Detta undantag gäller vare sig det är köparen eller tredje man som har drabbats.

Frågan humvida säljaren ansvarar för sakskada är inte uttryckligen reglerad i konventionen. Som nämnts reglerar konventionen endasi sälja­rens skyldigheter såvitt de härrör från köpeavtalet. Enligt bl. a. svensk rätt omfattas säljarens ansvar för skador som varan förorsakar på annan egen­dom än den sålda varan i regel inte av de köprätlsliga bestämmelserna ulan följer i stället principerna fördel s. k. produktansvaret. Med hänsyn härtill skulle det kunna hävdas att konventionen inte heller är tillämplig på ansvaret för sådana sakskador. Ett förslag fill en uttrycklig bestämmelse om all dessa skador också skulle undantas lades fram vid diplomatkonfe­rensen men logs tillbaka under förhandlingarna. Den rikligaste tolkningen torde därför vara att konventionen reglerar säljarens ansvar för skador som varan har orsakat på köparens egendom. Detta är av betydelse bl. a. med tanke på köparens reklamationsskyldighet. Se art. 39(2). Säljarens ansvar gentemot tredje man för skador som varan har förorsakat på dennes egendom faller emellertid utanför konventionen.

Artikel 6. I denna artikel slås fast att konventionen är disposifiv. Detta gäller till att böria med på det sättet att säljare och köpare kan utesluta tillämpligheten av konventionen som sådan t. ex. genom alt avtala att en annan lag skall tillämpas. Att konventionen är dispositiv innebär vidare alt parterna kan avvika frän eller ändra verkan av någon av konventionens bestämmelser. Det sista gäller med undantag för art. 12 som är tvingande.

För att konventionen helt eller delvis skall sättas ur kraft fordras att parterna har kommit överens om detta. En sådan överenskommelse behö­ver inte vara uttrycklig utan kan framgå av omständigheterna.

Av art. 9 följer alt konventionen också kan sättas åt sidan genom handelsbruk.

6.1.2 Kap. II Allmänna bestämmelser

Artikel 7. Artikeln gäller tolkning och utfyllnad av konventionen.

I första stycket föreskrivs till att böga med alt man vid tolkningen av konventionen skall ta hänsyn till dess internationella karaktär och till behovet av atl främja en enhetlig tillämpning av konventionen. Hur ett sådant hänsynstagande skall gä till anges emellertid inte närmare.

Utgångspunkten för tolkningen är naturligtvis ordalagen i bestämmelser­

na. Detta ligger i linje med art. 31(1) i 1969 års Wienkonvention om

traktaträtten. Ifall en bestämmelses ordalag inte är entydiga kan det finnas

anledning att hämta ledning i konventionens förarbeten i den mån dessa

ger etl klart besked. Rättspraxis kan också vara av betydelse för att belysa

innebörden av en bestämmelse som är oklar i något hänseende. När det

gäller hänsynstagandet lill rättspraxis torde det dock finnas anledning att

kräva samstämmiga och auktoritativa avgöranden från mer än ett konven-

fionsland.

100

Vid tolkningen av konventionen skall enligt första stycket hänsyn vidare    Prop. 1986/87: 128 tas till behovet av att främja iakttagandet av god sed ("good failh", "bonne foi") i intemationeil handel. Detta gäller alltså vid tolkningen av konventionen och det år med andra ord inte fräga om en regel med slöd av vilken man t. ex. skulle kunna påyrka jämkning av ett köpeavtal.

I andra slycket anges hur man skall lösa frågor som rör ämnen vilka behandlas i konventionen ifall den aktuella frågan likväl inte har fåll någon uttrycklig lösning i någon av konventionens bestämmelser. Del gäller så alt säga alt inom konventionens område fylla luckor som har lämnats oregle­rade. Huvudregeln i andra stycket är att frågor av detta slag skall lösas i enlighet med de allmänna principer på vilka konventionen är grundad. Syftel med denna regel om autonom tolkning är att förhindra att l.ex. en domstol, som inle genast får svaret på en fråga i konventionen, utan vidare faller tillbaka på lagen i det egna landet.

Vilka ämnen som regleras i konventionen framgår beträffande köp först och främst av art. 24-88. Klargörande är emellertid också art. 4 enligt vilken, som nämnts, konventionen bara reglerar säljarens och köparens rättigheter och skyldigheter som härrör frän köpeavtalet. Frågor om avta­lets giltighet och förhållandet fill iredje man är alltså ämnen som faller utanför konventionen och beträffande vilka det inte finns anledning att söka svar i några allmänna principer som ligger till gmnd för konventionen.

Exempel på ett ämne som behandlas i konventionen är skyldigheten för en part att lämna meddelande till motparten om förhållanden som kan vara av betydelse för honom. Specialbestämmelser om detta finns i bl.a. art. 26, 39, 48, 79 och 88. Del torde här vara fråga om en sådan allmän princip som skall iakttas även i andra fall än de särskdt reglerade.

Om det inte finns några allmänna principer på vilka konventionen är grundad som kan ge ledning för atl lösa den aktuella frågan, skall den enligt undantagsregeln i andra stycket lösas i enlighet med den lag som enligt internafionellt privaträltsliga regler är tillämplig på köpet.

Ardkd 8. Medan art. 7 gäller tolkning och utfyllnad av konventionen, behandlar art. 8 tolkningen av parternas uttalanden och uppträdande. En tolkning av det senare slaget kan vara nödvändig bl.a. för atl fastställa avtalsinnehållet eller innebörden av ett meddelande som ena parten lämnar den andra i samband med fullgörandet av köpet.

Enligt huvudregeln i första stycket gäller vid tillämpningen av konven­tionen att en parts uttalanden och uppträdande i övrigt skall tolkas i enlighet med hans avsikt. Detta gäller dock under den fömtsättningen att den andra parten visste eller inte kunde ha varit omedveten om vilken denna avsikt var.

Ifall bestämmelsen i första slycket inte är tillämplig, skall en parts

uttalanden och uppträdande i övrigt tolkas enligt regeln i andra stycket.

Det blir med andra ord fallet när partens avsikt inte kan fastställas eller den

andra parten har varit omedveten om avsikten. I dessa fall skall partens

uttalanden och uppträdande tolkas i enlighet med den mening som en

förnuftig person av samma slag som den andra parten skulle ha lagl in i

uttalandena och uppträdandet under samma omständigheter. I tredje

stycket finns slutligen en regel som tar sikte på hur man skall fastställa

101

såväl en parts avsikt (första stycket) som den mening som en förnuftig Prop. 1986/87: 128 person skulle ha lagl in i partens uttalanden och uppträdande (andra stycket). Enligt denna regel skall vederbörlig hänsyn tas lill alla omständig­heter av betydelse. Del nämns särskilt atl hänsyn skall tas till avtalsför­handlingarna, praxis som har utbildats mellan partema, handelsbruk och annan sedvänja och parternas senare uppträdande.

Att parternas uppträdande efter avtalsslutet skall tillmätas betydelse kan bl.a, innebära att en parts underlätenhet att reagera mot en viss tolkning av avtalet från motpartens sida bedöms som ett godkännande av denna tolkning.

Arlikel 9. 1 denna arlikel anges i vilken utsträckning parterna är bundna av handelsbmk och annan sedvänja ("usage", "usages") och av praxis som de har utbildat mellan sig.

I första slycket sägs till alt böria med att partema är bundna av handels­bmk eller annan sedvänja som de har samtyckt till. Ifall parterna uttryckli­gen eller underförstått har hänvisat lill etl visst handelsbruk, är detta alltså bindande för dem. Av första stycket följer vidare att parterna är bundna av den praxis som har utbildats mellan dem. Denna praxis är, som nämnts, också något man skall ta hänsyn till vid tolkningen av parternas viljeytt­ringar. Se art. 8(3).

För att en sedvänja skall vara bindande fömtsatts det som sagt att parterna har samtyckt till den. Andra stycket innehåller en presumtionsre­gel enligt vilken parterna "underförstått skall anses" ha gjort vissa sedvän­jor tillämpliga på avtalet eller dess ingående. Det gäller handelsbruk och andra sedvänjor som - för det första parterna kände ull eller borde ha känt till och som för del andra - i internationell handel är allmänt kända och regelbundet iakttas av parter i avtal av samma typ inom ifrågavarande slags handel. Båda rekvisiten skall vara uppfyllda, men om ett handelsbmk är allmänt känt torde del ofta kunna göras gällande att parterna i det aktuella avtalet också borde ha känt fill detta bmk.

Presumtionsregeln i andra stycket kan sättas åt sidan om partema kom­mer överens om detta. Det sägs uttryckligen i inledningen till regeln.

Handelsbruk och andra sedvänjor som inte omfattas av första eller andra stycket är inte bindande för parterna vid tillämpningen av konventionen. Jämfört med vad som gäller enligt köplagen (I §) torde utrymmet för att tillämpa en sedvänja således vara något mindre enligt konventionen.

I den mån handelsbruk eller andra sedvänjor är bindande för partema och strider mot vad som föreskrivs i konventionen, skall de gälla framför konventionens regler. Pä motsvarande sätt får konventionens regler vika för praxis som parterna har utbildat mellan sig. Detta ligger i linje med bestämmelsen i art. 6 om konventionens dispositiva karaktär. Del kan tilläggas alt handelsbruk också torde kunna sätta hela konventionen ur kraft - t. ex. att köp på börs följer börslandets lag.

Artikel 10. I artikeln anges vilket affärsställe som vid tillämpningen av konventionen är det relevanta när en part har flera affärsställen (punkt a). Där anges också hur man skall förstå konvenfionens hänvisningar till begreppet affärsställe när en part inte har något affärsställe (punkl b).

Att bestämma en parts affärssiälle är av betydelse i flera sammanhang.

102

Till atl böria med är det av betydelse vid avgörandet av om konventionen    Prop. 1986/87: 128 över huvud taget är tillämplig på ett köpeavtal (art. I). Det kan vidare vara av betydelse när man skall avgöra var varan skall avlämnas (art. 31) och var betalning skall ske (art. 57).

I konventionen anges inte vad som skall förstås med själva begreppet affärsställe. Innebörden av detta begrepp har dock berörts i kommentaren fill art. 1.

Om en part har mer än ett affärsställe, skall man enligt punkt a fästa avseende vid det affärsställe till vilket avtalel och dess fullgörelse har sin närmaste anknytning. Man skall med andra ord se vilket affärsställe som har närmast anknytning lill köpet som helhet. Hänsyn skall alltså inte bara tas till exempelvis del affärsställe från vilket leverans skall ske eller det affärsställe pä vilket avtalsförhandlingarna ägde rum. Det ställe där en part har sitt huvudkontor är inte heller ensamt avgörande.

Normall lorde del framgå av firmateckningen eller i övrigt av avtals­handlingarna till vilket affärsställe köpet är att hänföra. I praktiken torde det därför inte ges så stort utrymme för regelns tillämpning.

När man avgör vilket affärsställe som har den närmaste anknytningen till köpet skall man, enligl vad som uttryckligen sägs, bara beakta de omstän­digheter som parterna kände till eller räknade med före eller vid avtalels ingående.

Även om konventionen huvudsakligen kommer att få betydelse för kommersiella köp där båda partema regelmässigt lorde ha något affärs­ställe, kan det likväl förekomma atl en part i ett köpeavtal pä vilket konvenfionen är tillämplig saknar affärsställe. Så är fallet om säljaren är en privatperson. När konventionen i etl sådant fall hänvisar till begreppet affärssiälle, gäller enligl punkt b atl avseende i stället skall fästas vid den ifrågavararande partens hemvist.

Artikel 11. Enligt denna artikel behöver ett köpeavtal inte ingås eller bekräftas skriftligen. Avtalet är inte heller underkastat något annat form­krav. Det slås till yttermera visso fast all avtalet kan styrkas på vilket sätt som helst, däri inbegripet med vittnen.

Det uppställs således inte något formkrav för alt avtalet skall få avsedda rättsverkningar. Det sagda gäller emellertid bara förhållandet mellan säl­jaren och köparen. Artikeln saknar betydelse för frågan humvida avtalet på gmnd av nägra administrativa föreskrifter - t. ex. om registrering eller valutakontroll - måste ingås skriftligen eller med iakttagande av något annat formkrav.

Eftersom konventionen är dispositiv är det inget som hindrar att par­terna för egen del kommer överens om att avtalet skall ha skriftlig form. En bestämmelse i ett skriftligl avtal, som föreskriver alt en överenskommelse om att avtalel skall ändras eller upphöra måste ske skriftligen, är emeller­tid inte obetingat giltig; se art. 29(2).

En viktig inskränkning i art. 11 och för övrigl också i art. 29 - följer av art. 12.

Artikel 12. Bakgmnden lill denna artikel är alt i vissa stater, 1. ex.

Sovjetunionen, endast skriftliga viljeförklaringar har rättsverkan när del är

fråga om internationella köpeavtal.

103

I artikeln anges att de bestämmelser i art. 11 och 29, som medger att etl Prop. 1986/87: 128 köpeavtal kan ingås, ändras eller upphöra genom en överenskommelse i annat än skriftlig form, inte gäller då en part har sitt affärsställe i en stal som har gjort en reservation enligt art. 96. En sådan reservation får göras av en stat vars lagstiftning kräver att köpeavtal skall ingås eller bekräftas skriftligen.

Förutom art. 11 och 29 nämns del 

II

i konventionen (dvs. avtalsdelen), vilket alltså innebär att en stat som har gjort en reservation enligt art. 96 kan upprätthålla formkravet även såvitt gäller denna del.

Eftersom bestämmelsen i art. 12 bara gäller art. 11 och 29 och del 

II, 

omfattar den inte alla meddelanden och viljeförklaringar som fömtsatts i konvenfionen utan bara sådana som har att göra med avtalets ingående, ändring eller upphörande. Verkningarna av art. 12 sträcker sig alltså inte till t. ex. reklamationer och liknande meddelanden.

Till skillnad från övriga bestämmelser i konventionen är art. 12 tvingan­de. Detta framgår av sista meningen i artikel 12 samt av art. 6.

Artikd 13. Enligt denna artikel skall med uttrycket "skriftlig" ("writ­ing", "écrit") i konventionen också förstås meddelanden per telegram eller telex. Bestämmelsen har betydelse för art. 21 (2) om verkan av sen accept i vissa fall och för art. 29 (2) om skriftliga avtal. I den senare artikeln anges alt skriftliga avtal bara kan ändras eller bringas att upphöra genom skriftliga överenskommelser.

6.2 Del 

II 

Ingående av avtal

Del

II 

av konventionen innehåller bestämmelser om ingående av avtal om internationella köp. I samband med att Sverige undertecknade konven­tionen förklarades med stöd av art. 92 att Sverige inte avsåg att bli bundet av denna del av konventionen. Motsvarande deklarationer gjordes av Danmark, Finland och Norge. Även om Sverige, enligt vad som har förordats i den allmänna mofiveringen (avsnitt 3.2), bör bekräfta denna reservafion vid ratificeringen av konventionen, finns det anledning att här redogöra för konventionens innehåll också i denna del.

Del

II 

om ingående av avtal omfattar art. 14-24.1 art. 14-17 behandlas anbud, medan art. 18-22 gäller accept. Frågan när ett bindande avtal har kommit till stånd regleras i art. 23. Den sista artikeln innehåller vissa tolkningsregler.

Arlikel 14. Första stycket anger de grundläggande kriterierna för att "ett förslag om att sluta avtal som är ställt till en eller flera bestämda personer" skall anses utgöra ett anbud. Förslaget skall dels vara tillräckligt preci­serat, dels ange anbudsgivarens avsikt att bli bunden ifall det antas. Ett förslag som görs "utan förbindelse" eller med ett liknande förbehåll utgör alltså aldrig ett anbud i konventionens mening (jfr 9 § avtalslagen).

För att vara tillräckligt preciserat måste förslaget ange vUken eller vad

för slags vara det är fråga om samt fastställa eller göra det möjligt att

fastställa mängd och pris. Förhållandet mellan denna regel och art. 55 kan

verka förbryllande, eftersom det i art. 55 anges hur priset skall bestämmas

när delta inte går att fastställa med ledning av avtalet. Då även art. 14 är

104

dispositiv kan det emellertid förekomma att parterna menar att etl avtal är Prop. 1986/87: 128 slutet utan att det finns någon hållpunkt för prisets bestämmande. I så fall har art. 55 en funkUon att fylla, vilket för övrigt också är fallet om en stal inte ansluter sig till konventionens avtalsdel. Svensk avtalsrätt förutsät­ter som bekant inte någon prisangivelse för att ett giltigt anbud eller avtal skall föreligga. Del är däremot fallet enligt t. ex. fransk rätt.

För alt utgöra etl anbud måste ett förslag till avtal, som nämnts, vara ställt till en eller flera bestämda personer. Ifall del är riktat till en obestämd krets följer av andra slycket att del endast skall anses som en anmodan att inkomma med anbud, om inte den som framför förslaget klargör alt det är fräga om ett anbud.

Ariikd 15. I första slycket i denna artikel slås fast att ett anbud får verkan när det kommer fram lill anbudstagaren.

Andra styckel handlar om atl etl anbud dras tillbaka. Regeln i detta stycke, liksom reglerna i art. 16, bygger på den distinktion som görs i angloamerikansk rätt mellan alt dra tillbaka ("withdraw") och att återkalla ("revoke") ett anbud.

Enligt andra stycket i förevarande artikel får ett anbud dras tillbaka ifall meddelandet om alt det dras tillbaka kommer fram lill anbudstagaren före eller samtidigt med anbudet (jfr 7 § avtalslagen). Detta gäller även om anbudet är, som det heter, oåterkalleligt ("irrevocable").

Artikel 16.1 denna artikel anges under vilka fömtsättningar ett anbud får återkallas ("be revoked"), något som i så fall kan ske även efter det att anbudet kommil fram lill anbudstagaren.

Enligt första stycket gäller att ett anbud kan återkallas til! dess att ett avtal har slutits, om återkallelsen kommer fram till anbudstagaren innan denne har avsänt etl antagande svar. Enligt konventionen är ett anbud alltså inte bindande på samma sätl som enligt svensk rält (jfr I § avtalsla­gen).

Principen i första styckel modifieras emellertid väsenUigt av det som sägs i andra stycket. Ett anbud kan sålunda inte återkallas om del, genom att en bestämd lid för svar har fastställts eller på annat sätt, anger att det inte kan återkallas (punkt a). Ett anbud kan inte heller återkallas, om det var rimligt för anbudstagaren att räkna med att anbudet var oåterkalleligt och anbudstagaren har handlat i föriitan på anbudet (punkt b).

Artikel 17. I denna artikel slås fast att ett anbud upphör att gälla när ett svar varigenom anbudet avslås - ett avslag kommer fram till anbudsgi­varen (jfr 5 § avtalslagen). Detta gäller även om det är fräga om ett i konvenfionens mening oåterkalleligt anbud.

Av art. 19 framgår att åven etl antagande svar under vissa förutsättning­ar skall betraktas som ett avslag, om det innehåller tillägg, begränsningar eller andra ändringar.

Artikel 18. I denna artikel anges vad som konstituerar en accept och när en accept får verkan.

I första stycket sägs att ett uttalande eller ett annat uppträdande från

anbudstagarens sida, som visar atl han samtycker till ett anbud, utgör ett

antagande svar, dvs. en accept. Tystnad eller overksamhet, sägs det vida­

re, utgör inte "i sig" en accept. Det utesluter alltså inte att passitivitet i

105

förening med särskilda omständigheter kan utgöra en accept. Humvida en     Prop. 1986/87: 128 parts uppträdande skall tolkas som etl samtycke till anbudet får avgöras med ledning av art. 8.

Enligt andra stycket får en accept verkan när den kommer fram till anbudsgivaren. Innebörden av att en accept får verkan är att accepten inte får dras tillbaka efter denna tidpunki och atl avtalet därmed är slutet (jfr art. 22 och 23).

Anbudstagaren har dock inte obegränsad fid på sig för atl acceptera ett anbud. Ifall anbudsgivaren har bestämt en viss tid för svar, får accepten inte verkan om den inte kommer fram inom denna tid. Anbudstagaren bär alltså risken för atl accepten försenas eller inte kommer fram. Om inte någon tid har satts ut för svaret, skall accepten ha kommit fram inom skälig tid för atl få verkan. Elt muntligt anbud måste antas omedelbart, om inte annal framgår av omständigheterna (jfr 2 och 3 §§ avtalslagen).

Av tredje stycket framgår att en accept av ett anbud också kan ske genom en realhandling. Det förutsätter emellertid att detta har stöd i anbudet eller i praxis som har utbildats mellan parterna eller i nägot handelsbruk eller annan sedvänja. Som exempel på handlingar som kan få samma verkan som en uttrycklig accept nämns leverans och betalning.

Artikel 19. I denna artikel regleras verkan av att anbudstagaren avger en oren accept, dvs. ett svar som är avsett att vara ett antagande svar pä ett anbud men som innehåller tillägg, begränsningar eller andra ändringar. Enligt första stycket skall ett sådant svar anses som ett avslag på anbudet och utgöra ett nytt anbud ett motbud. Denna huvudregel överensstäm­mer med regeln i 6 § första stycket avtalslagen.

Ifall det inte är fråga om väsentliga ändringar, skall svaret dock gälla som en accept, om inte anbudstagaren utan oskäligt dröjsmål framför invändningar mot svaret. Underlåter anbudstagaren att framföra invänd­ningar i Ud, utgörs avtalsvillkoren av anbudets villkor med de ändringar som har gjorts i accepten. Konventionens regel bygger alltså pä etl objek­tivt kriterium, att det inte är fråga om någon väsentlig ändring, medan 6 § andra stycket avtalslagen bygger pä två subjektiva kriterier, att anbudsta­garen skall ha ansett accepten överensstämma med anbudet och atl an­budsgivaren måste ha insett detta.

I tredje stycket preciseras att vissa ändringar alltid skall utgöra väsent­liga ändringar. Det är fallet med ändringar som hänför sig till - bland annat - priset, betalningen, varans kvalitet och kvantitet, tid och plats för leveransen, omfattningen av ena partens ansvar gentemot den andre och lösning av tvister. Om en ändring hänför sig till någon av de uppräknade frågorna, år enligt ordalydelsen en tillämpning av andra styckel således utesluten även om det skulle röra sig om en helt obetydlig ändring.

Artikel 20. Denna artikel innehåller vissa regler om beräkning av accept­fristen när denna har angetts som en viss fid och inte genom utsättandet av en viss sista dag det vill säga när anbudsgivaren har sagt att han vill ha svar t. ex. "senasl inom tre dagar" och inte t. ex. "senast den 31 januari".

Första stycket anger när acceptfristen böriar löpa. Om anbudsgivaren

har satt ut en viss tid för svar i telegram eller brev, böriar acceptfristen

löpa från den tidpunkt då telegrammet lämnas in för befordran eller från

106

det datum som framgår av brevet eller eventuellt av poststämpeln (jfr 2 §    Prop. 1986/87: 128 andra stycket avtalslagen). Vid anbud genom telefon, telex eller andra omedelbara kommunikationsmedel böriar fristen löpa när anbudet kom­mer fram ("reaches", "parvient") till anbudstagaren.

Enligt andra stycket skall officiella helgdagar och arbetsfria dagar som infaller under acceptfristen tas med vid beräkningen av fristen. Om emel­lertid ett antagande svar inte kan avlämnas på den utsatta fristen sista dag därför att den dagen infaller på en dag som är en helgdag eller arbetsfri dag på den ort där anbudsgivaren har sitt affärssiälle, förlängs fristen till första följande arbetsdag.

Artikel 21. I denna artikel, som behandlar sen accept, görs ett par undantag från den i art. 18(2) uttalade principen alt en accept måste komma fram inom viss tid för atl fä verkan.

Enligt första styckel gäller sålunda att etl antagande svar som kommer för sent ändå får verkan som en accept, om anbudsgivaren utan dröjsmål underrättar anbudstagaren om detta. En sädan underrättelse kan göras muntligen eller genom att anbudsgivaren skickar ett meddelande till an­budstagaren. Skickas ett sådant meddelande går det på anbudstagarens risk, och ett bindande avtal kommer alltså till stånd utan att anbudstagaren har fått besked om att anbudsgivaren översett med förseningen. - Kon­ventionens bestämmelse skiljer sig från regeln i 4 § första stycket avtalsla­gen, enligt vilken ett antagande svar som kommer för sent skall gälla som ett nytt anbud.

I andra stycket behandlas det fallet att ett antagande svar har försenats på gmnd av onormala kommunikationer. Om det av svaret framgår att det har sänts under sådana förhållanden att det vid normal befordran hade kommit fram i fid, skall del enligt huvudregeln i detta stycke gälla som en accept. Ifall anbudsgivaren inte vUl godta detta, måste han utan dröjsmål meddela anbudstagaren att anbudet enligt hans mening hade upphört att gälla. - Skillnaden mellan konventionen och avtalslagen (4 § andra slycket) är här principiellt setl densamma som den som vid oren accept föreligger mellan art. 19(2) i konventionen och 6 § andra stycket avtalsla­gen. Medan kriteriet enligt konventionen är att svaret med normala kom­munikationer skulle ha kommit fram i tid, bygger regeln i avtalslagen pä att anbudstagaren utgått från alt svaret har kommit fram i tid och anbudsgi­varen måste ha insett detta.

Artikel 22. Artikeln anger hur länge en accept kan hållas öppen. En accept kan dras tillbaka, om meddelandet om detta kommer fram till anbudsgivaren innan eller samtidigt med att accepten skulle ha fått verkan (jfr 7 § avtalslagen). Av art. 18(2) framgår att en accept som regel fär verkan när den kommer fram till denne fram till anbudsgivaren. En förut­sättning är emellertid atl den kommer fram till denne inom acceptfristen, om inte något av undantagen i art. 19 är tillämpligt.

Arlikel 23. I denna artikel slås fasl att etl avtal har slutits när elt antagande svar på elt anbud får verkan.

1 konventionen hänvisas på flera ställen fill tidpunkten för avtalsslutet.

Denna tidpunki kan sålunda vara avgörande för felbedömningen (art. 35

och 42). Den kan vidare ha betydelse vid fastställandet av prisei (art. 55).

107

Också när det gäller skadeståndsansvar och skadeståndets omfattning kan    Prop. 1986/87: 128 tidpunkten för avtalsslutet vara av betydelse (art. 74 och 79).

Partema kan komma överens om alt sträcka ut tiden för avtalsslutet till efter den tidpunkt som anges i art. 23 t. ex. genom att ställa upp ett villkor som först måste uppfyllas. Om det i så fall är den tidpunkt som anges i art. 23 eller en senare tidpunkt som skall gälla när hänvisning sker till tidpunk­ten för avtalsslutet, är en fråga som får avgöras från fall till fall.

Om en stal gör en reservation beträffande konventionens avtalsdel (del 

II), 

kan de nyss nämnda bestämmelsemas innebörd komma att variera beroende på den lag som tillämpas på frågan när köpeavtalet skall anses slutet.

Artikel 24. I flera av bestämmelserna i avtalsdelen fästs avgörande vikt vid när ett anbud, ett antagande svar eller någon annan viljeförklaring kommer fram ("reaches", "parvient") till adressaten. I denna artikel definieras uttrycket komma fram.

En sådan viljeförklaring som det är fråga om kommer fram till adressa­ten när den görs muntligen till honom eller på något annat sätt avlämnas till honom personligen. I konventionens mening kommer den också fram när den avlämnas på hans affärsställe eller postadress eller - om han saknar affärsställe och postadress - på hans hemvist.

Av den gjorda definitionen följer att den rättsverkan, som knyts fill att en viljeförklaring kommer fram, inträder även om adressaten inte har tagit del av förklaringen och även om han inte känner till att den har kommit fram.

6.3 Del III Köp av varor

Medan del 

II 

handlar om hur köpeavtal ingås, regleras frågor om köpeavta­lets innehåll i del III av konvenfionen. Bestämmelserna i denna del gäller sålunda parternas rättigheter och skyldigheter och följderna av störningar i eller brott mot avtalet. Det är den mest omfattande delen av konventionen. Del III är uppdelad i fem kapitel. I det första kapitlet (art. 25-29) ingår vissa allmänna bestämmelser, bl.a. om väsenthgt avtalsbrott, risken för vissa meddelanden och "specific performance". Det andra kapitlet (art. 30- 52) gäller säljarens förpliktelser och påföljderna av säljarens avtals­brott. Det tredje kapitlet (art. 53-65) handlar om köparens förpliktelser och påföljderna av köparens avtalsbrott. I det fjärde kapitlet (art. 66-70) behandlas frågor med anknytning till vem som bär risken för att varan förstörs m. m. Det femte kapiUet (art. 71-88) innehåller bestämmelser som är gemensamma för säljaren och köparen, bl. a. vad gäller befarat avtals­brott och skadestånd.

6.3.1 Kap. I Allmänna bestämmelser

Artikel 25. Artikeln innehåller en definition av rekvisitel väsentligt avtals­

brott. Detta rekvisit är av betydelse för köparens rätt att kräva omleverans

(art. 46) och i flera sammanhang som har att göra med en parts rätt att häva

108

köpet (art. 49, 51. 64, 70, 72 och 73). Enligt konvenfionen skall bedömning-    Prop. 1986/87: 128 en av vad som är elt väsentligt avtalsbrott göras på principiellt samma sätt oavsett vilket avtalsbrott del är fråga om. Det spelar alltså ingen roll om det gäller ett fel i varan eller köparens dröjsmål med betalningen.

Ett avtalsbrott från ena partens sida är väsentligt, om det medför en sådan olägenhet för den andra parten att del i huvudsak berövar honom vad han hade rätt att vänta sig enligt avtalet. Det är alltså inte fråga om en abstrakt väsentlighelsbedömning utan om vad som är väsentligt för den drabbade parten. A andra sidan skall man göra en objektiv bedömning av vad denne hade rätt att vänta sig och inte ta hänsyn till vad vare sig han själv eller den andra parten kan ha hafl för uppfattning om detta.

För att etl avtalsbrott skall bedömas som väsentligt uppställs emellertid också etl synbarhelsrekvisit. Elt avtalsbrott är sålunda inte väsentligt, om den part som är skyldig till avtalsbrottet inte fömtsåg att detta skulle leda till att den andra parten i huvudsak berövades vad han hade rätt atl vänta sig enligt avtalet. För atl ett avtalsbrott skall bedömas som väsentligt får inte heller en förnuftig person i samma ställning under samma omständig­heter ha förutsett ett sådant resultat.

Den svenska köpllagens väsenllighetsrekvisil skiljer sig från konven­tionens - förutom alt det uttrycks negativt (inte ringa betydelse) genom alt det t. ex. vid köparens dröjsmål med betalningen inte förutsätts alt avtalsbrottet skall vara väsenUigt just för motparten eller att den avtalsbry­tande parten skall ha insett väsentligheten (jfr 21, 28, 42 och 43 §§). Avsikten är att även det förslag till ny köplag som förbereds i justitiedepar­tementet skall ha väsenllighetsrekvisil som är utformade efter vad som är motiverat vid varie särskilt avtalsbrott.

Artikel 26. I denna artikel föreskrivs att en hävningsförklaring är giltig endast om den görs genom etl meddelande till den andra parten. Medde­landet kan ske muntligen eller skriftligen. Meddelandet får verkan även om den andra parten inte nås av det (jfr art. 27).

Artikel 27.1 artikeln anges vem som bär risken för att vissa meddelanden försenas, förvanskas eller inte kommer fram.

De meddelanden som avses med bestämmelsen är sådana underrät­telser, uppmaningar och andra meddelanden som en part lämnar i enlighet med bestämmelserna i del III av konventionen. Arfikdn är alltså inte tillämplig på meddelanden som innehåller anbud eller svar på anbud och liknande besked utan bara på sådana meddelanden som parterna lämnar till varandra när ett köpeavtal väl har kommit till stånd.

Enligt huvudregeln i artikeln går de ifrågavarande meddelandena på mottagens risk. En fömlsåtlning är emellertid atl avsändaren har anlitat ett med hänsyn till omständigheterna lämpligt medel för befordran av medde­landet. Om avsändaren har lämnat meddelandet för befordran på detta sätl, får han åberopa meddelandet även om det försenas eller kommer fram i förvanskat skick. Detsamma gäller om meddelandet över huvud tagel inte kommer fram till adressaten. Elt praktiskt och viktigt exempel på ett meddelande som sålunda går på mottagarens risk är köparens reklamation enligt art. 39.

Meddelandena går på mottagarens risk om inte annat är uttryckligen

109

föreskrivet. Bestämmelser som uttryckligen fömtsätter att ett meddelande    Prop. 1986/87: 128 skall ha mottagits av adressalen finns i art. 47 (2), 48 (4), 63 (2), 65 (1), 65 (2) och 79(4).

Infallsvinkeln till det nu behandlade problemet år någol annoriunda i den svenska köplagen, där det i 61 § uttryck ligen anges vilka meddelanden som går på mottagarens risk (jfr även 40 § avtalslagen). Avsikten är att denna teknik skall användas även i köplagsförslaget.

Artikel 28. Artikeln innebär en begränsning av skyldigheten för konven­tionsstaternas domstolar att ge dom på naturafullgörelse. Genom artikeln modifieras bestämmelserna om naturafullgörelse i art. 46 och 62. Natura­fullgörelse kan enligt dessa artiklar komma i fråga när köparen kräver varans avlämnande, omleverans eller avhjälpande av etl fel eller når säl­jaren kräver betalning eller annan fullgörelse av köparen.

Enligt artikel 28 är en domstol inte skyldig att ge dom på naturafullgö­relse, om inte domstolen skulle göra delta enligt sin egen lag beträffande liknande köpeavtal som inte regleras av konventionen. Bestämmelsen har tillkommil för alt tillmötesgå staterna inom det angloamerikanska rättssys­temet, vars domstolar bara har en begränsad möjlighel att ge dom på naturafullgörelse (specific performance).

Om Sverige ansluter sig till konventionen behöver svenska domstolar alltså inte förplikta t.ex. en säljare att avlämna varan, om en sädan skyl­dighet för säljaren inte skulle följa av vad som enligt svensk rätt gäller för nationella köp.

Artikel 29. Artikeln anger vad som i vissa avseenden gäller om ändring av ett köpeavtal.

I första stycket sägs att etl avtal kan ändras eller bringas att upphöra enbart genom en överenskommelse mellan parterna. Genom detta klargörs att den i angloamerikansk avtalsrätt förhärskande uppfattningen att varie prestation fömtsätter en motprestation (the doctrine of considération) inte skall tillämpas inom ramen för konventionen. Bestämmelsen kan få prak­tisk betydelse bl.a. när det gäller ändringar avseende tekniska specifika­tioner, leveransdatum och liknande. Överenskommelser om sådana änd­ringar är alltså giltiga trots att de kan sägas utgöra ensidiga eftergifter. Detsamma kan gälla ändrade avtalsvdlkor som tas in i dokument vilka sänds efter det att avtalet har slutits. Har parterna faktiskt kommit överens om villkoren, skall de gälla.

Enligt andra stycket kan en regel i ett skriftligt avtal, som föreskriver atl en överenskommelse om att avtalel skall ändras eller upphöra måste ske skriftligen, inte ändras eller upphävas annat än skriftligen. En part kan dock genom sitt handlande bli förhindrad att göra gällande kravet på skriftlig form. Detta är fallet om han ger motparten anledning atl förlila sig på att en ändring skall gälla trots att den inte har gjorts skriftligen. Om köparen muntligen har modifierat avtalel och sedan har godtagit varor som levererats i enlighet med modifikationen, kan han inte beträffande leveran­ser som skett som en följd av detta agerande med framgång göra gällande att modifikationen är utan verkan därför att den inte har gjorts skriftligen.

110

6.3.2 Kap.

II 

Säljarens skyldigheter

Prop. 1986/87: 128

Andra kapitlet, som handlar om säljarens förpliktelser, är uppdelat i tre avdelningar. Efter en inledande bestämmelse (art. 30) följer i avdelning 1 bestämmelser om varans avlämnande och överlämnande av dokument avseende varan (art. 31-34). Avdelning 

II 

handlar om varans avtalsen­lighet och tredje mans krav med avseende på varan (art. 3544). I avdel­ning III (art. 45-52) regleras påföljderna av säljarens avtalsbrott.

Artikel 30. Artikeln slår i allmänna ordalag fast att säljaren är skyldig att avlämna varan och överlämna de dokument som hänför sig till varan samt alt överföra äganderätten fill varan. Belräffande skyldigheten att avlämna varan finns närmare bestämmelser i art. 3133, medan bestämmelser om skyldigheten atl överlämna dokument finns i art. 34.

Med säljarens skyldighet att överföra äganderätten till varan får förslås hans ansvar för att varan inte är belastad med etl s. k. rättsligt fel i den meningen att tredje man har äganderätt till varan. Detta behandlas närmare i art. 42. Det kan anmärkas att det bara är säljarens ansvar gentemot köparen som regleras av konventionen (jfr art. 4). Den sakrätlsliga frågan om gilfigheten av tredje mans anspråk på varan skall avgöras enligt de sakrättsliga reglerna i det lands lag som enligt internationellt privaträtlsliga regler skall tillämpas på köpet.

Säljaren skall fullgöra sina skyldigheter såsom avtalet och denna kon­vention fömtsätter. Av art. 6 framgår atl konventionens bestämmelser i princip är dispositiva. Vid en konflikt mellan innehållet i konventionen och det som har överenskommits mellan parterna tar alltså parternas överens­kommelse över.

Avdelning 1.  Varans avlämnande och överlämnande av dokument

Arlikel 31. I artikeln anges hur och framför allt var avlämnandet skall äga rum. Den innehåller regler om vad säljarens skyldighet att avlämna varan innebär i tre olika fall: dels vid transporiköp (punkl a), dels vid andra köp av varor som är mer eller mindre bestämda och som enligt vad parterna vet finns eller kommer att finnas på en särskild plats (punkt b), dels också "i övriga fall (punkt c). Vad säljaren har att iaktta beträffande liden för avlämnandet behandlas i art. 33.

Frågan om avlämnandet har enligt konventionen inte något omedelbart eller begreppsmässigt samband med frågorna om vem som står risken för atl varan förstörs och om riskens övergång från säljaren till köparen. I regel sammanfaller dock riskens övergång med avlämnandet. Riskens övergång behandlas i ett särskilt kapitel (art. 66-70).

En förutsättning för alt artikelns regler om platsen för avlämnandet skall vara tillämpliga är att säljaren inle är skyldig att avlämna varan på någon annan särskild plats. Om parterna själva har kommit överens om var och hur avlämnandet skall ske, gäller naturligtvis en sådan överenskommelse också i detta fall framför konventionens regler. Inledningen till artikeln får ses endasi som en erinran om delta.

Punkl (a) avser del fallet att köpeavtalet förutsätter transport av varan.

Säljarens skyldighet atl avlämna varan innebär i så fall att han skall

111

överlämna varan lill den förste fraktföraren för vidare befordran lill köpa-     Prop. 1986/87: 128 ren.

Att köpeavtalet förutsätter att varan skall transporteras kan naturiigtvis framgå redan därav all transportfrågan är reglerad i avtalel.

I många fall då köpeavtalet förutsätter att varan skall transporteras framgår det genom en hänvisning till en leveransklausul hur och på vilken plats varan skall avlämnas. I sådana fall har säljaren inte fullgjort avläm­nandet genom atl överlämna varan lill den första fraktföraren ulan först när han har gjort vad som ankommer på honom enligt den ifrågavarande klausulen. Det kan t. ex. när det gäller varor som skall fraktas med fartyg vara fråga om en FOB-klausul (free on board) enligt vilken varan skall anses avlämnad när den kommit innanför fartygets sida.

Om inte köpeavtalet, vare sig uttryckligen eller genom hänvisning till en leveransklausul, anger var varan skall avlämnas, gäller atl säljaren skall fullgöra avlämnandet genom att överlämna varan lill den förste fraktfö­raren för befordran lill köparen. Om varan i ett sådant fall skall transporte­ras på järnväg eller lastbil till en hamnort för vidarebefordran med fartyg, har säljaren fullgjort sin skyldighet att avlämna varan när den har överläm­nats till järnvägen eller lastbilsföretaget.

Punkt b avser vissa köp där varan är av mera bestämd eller individuell beskaffenhet. Del kan till att böria med gälla köp av en bestämd vara, t. ex. ett konstverk eller en ridhäst. Det kan vidare gälla köp av en vara som inte är bestämd (individualiserad) men som skall tas ur ett bestämt parti, t. ex. viss mängd spannmål ur en bestämd silo. Under denna punkt kan även falla köp av varor som inte finns när avtalel ingås men som skall tillverkas eller framställas.

Om det är fräga om en vara av nu angivet slag och dessutom parterna vid avtalsslutet kände lill att varan befann sig - eller skulle fillverkas eller framställas - på en viss plats, innebär säljarens skyldighet att avlämna varan att han skall ställa varan till köparens förfogande på denna plats. Platsen för avlämnandet är med andra ord det ställe där, enligt vad båda parterna kände till, varan befann sig eller skulle produceras.

Att säljaren skall ställa varan till köparens förfogande på den ifrågava­rande platsen, innebär att det är köparen som skall hämta varan och att säljaren bara behöver se till att den hålls tillgänglig för avhämtning. En viktig begränsning av tillämpningsområdet för regeln i punkt b är emeller­tid att köpet inte är sådant att det faller in under punkt a. Om köpeavtalet förutsätter transport av varan och något annat inte följer av avtalet, åligger det således säljaren att överlämna varan till den förste fraktföraren för transport till köparen även om del l.ex. är fråga om köp av en viss begagnad maskin som enligt vad båda var medvelna om vid avtalets ingående befann sig i en viss bestämd fabrik.

Köp av en vara som befinner sig som befinner sig under transport (in transitu) faller formellt in under regeln i denna punkt och inte under punkt a. Ifall någon köpt en oljelasl och säljer den vidare medan den är på väg, åligger det alltså säljaren i det senare köpeavtalet att se till all den andra köparen fär lasten till sitt förfogande där den är på våg.

Punkt c anger vad säljarens skyldighet att avlämna varan innebär i andra

112

fall än de som avses i punkterna a och b eller där det är särskilt avtalat vad     Prop. 1986/87: 128 säljaren skall iaktta beträffande sättet och platsen för avlämnandet. I sädana fall skall säljaren ställa varan till köparens förfogande på den plats där han hade sitt affärsställe vid avtalsslutet.

Det uppställs inte något krav på att köparen skall ha känt lill var säljaren hade sitt affärsställe. DeUa är alltså något som del är köparens sak all hålla reda på. Konventionen innehåller inte någon definition av begreppet af­färsställe. Vad som bör förstås med detta begrepp har berörts under art. 1. För den händelse säljaren har flera affärsslällen, får frågan om var avläm­nandet skall äga rum avgöras med stöd av bestämmelserna i art. 10.

Vad som krävs för att varan skall ha ställts till köparens förfogande får avgöras efter omständigheterna.

Konventionens bestämmelser om platsen för avlämnandet torde i prakti­ken leda till nästan samma resultat som det som följer av 9 och 10 §§ i den svenska köplagen. Konventionen saknar dock en motsvarighet lill 11 § om plaisköp, dvs. köp som förutsätter att varan transporteras till köparen men endasi inom samma ort. Del blivande förslaget lill ny köplag lorde komma alt innebära en viss anpassning till konventionens reglering men bibehålla särregleringen av platsköp.

Arlikel 32. Artikeln innehåller bestämmelser om vissa tilläggsförplik­telser som säljaren har vid transportköp. Bestämmelserna i första och tredje styckena gäller hans informationsskyldighet i ett par avseenden, medan andra stycket anger innebörden av säljarens skyldighet i de fall det åligger honom att ordna transporten av varan.

Regeln i första stycket gäller säljarens skyldighet att i vissa situationer undertätta köparen om vilken vara han har skickat iväg för köparens räkning. Om del inte är fråga om en vara som är identifierad redan genom avtalel utan om t. ex. en viss mängd eller etl visst antal av ett bestämt vamslag, måste del förr eller senare avgöras vad i en last eller ett parti som är avsett för den ifrågavarande köparen. Ofta sker detta genom atl köpa­rens namn och adress anges i transportdokumenten. Del kan också ske genom märkning eller på annat sätt. Om emellertid varan inle klart kan hänföras till avtalet, är säljaren enligl bestämmelsen i första slycket skyl­dig att lämna ett meddelande till köparen om försändelsen med spedfice­ring av varan. Om säljaren inte fullgör sin skyldighet atl undertätta köpa­ren om vilken vara som är på väg, kan detta få belydelse för frågan om när risken för att varan förstörs går över på köparen; se arlikel 67 (2) och 69 (3). Underlåtenhet att fullgöra denna skyldighet utgör också ett avtalsbrott som kan ge grund för skadestånd och hävning; se art. 45.

Regeln i andra stycket gäller alla de situationer i vilka säljaren är skyldig att ordna transport av varan. En sådan skyldighet kan grunda sig på en leveransklausul såsom CIF (cost, Insurance and freighl) eller C & font-family:Verdana'>8    Riksdagen 1986187. I saml. Nr 128

han, om det är fråga om succesiva transporter, skall träffa avtal beträffan- Prop. 1986/87; 128 de alla avsnitt fram till den angivna orten. Denna ort behöver naturligtvis inte vara en ort där köparen har ett affärsställe. Säljaren skall vidare se till att varan sänds med transportmedel som är lämpliga med hänsyn till omständigheterna. Varan skall vidare sändas på sådana villkor som är sedvanliga för ifrågavarande transport.

Om säljaren inte fullgör sina skyldigheter med avseende på transportar­rangemangen, bedöms det som ett avtalsbrott som kan ge gmnd för de påföljder som nämns i art. 45.

Tredje styckel reglerar säljarens skyldighet att lämna den information som köparen kan behöva för atl kunna teckna transportförsäkring för varan. Bestämmelsen i detta stycke är tillämplig ifall säljaren inte - såsom t.ex. vid CIF-köp - själv år skyldig att teckna en sådan försäkring. Om köparen begär det, skall säljaren i så fall tillhandahålla alla tillgängliga uppgifter som behövs för att köparen skall kunna teckna försäkringen.

Den svenska köplagen har inte någon motsvarighet till bestämmelserna i förevarande artikel. En regel som överensstämmer med andra stycket kan komma att tas in i det blivande förslaget till ny köplag.

Artikel 33. Artikeln reglerar tidpunkten för varans avlämnande. Punkt a gäller det fallet att parterna själva har bestämt tidpunkten, medan punkt b avser det fallet att parterna inte har bestämt den exakta tidpunkten men väl en viss tidrymd. Punkt c gäller övriga fall.

Om en viss tidpunkt är fastställd i eller följer av avtalet, är säljaren enligt punkt a skyldig alt avlämna varan vid denna tidpunkt. Detta innebär att säljaren är skyldig att prestera ulan särskild leveransuppmaning. Regeln i denna punkt är tdlämplig inte bara då tidpuiAkten, t.ex. en viss dag, är angiven i avtalet utan även när tidpunkten följer av eller mera exakt -går atl bestämma utifrån avtalet.

Regeln i punkt b behandlar det fallet att vad som är avtalat inte är den exakta tidpunken för avlämnandet men däremot en viss tidrymd under vilken avlämnandet skall ske. I sä fall är säljaren skyldig att avlämna varan någon gång under denna fidrymd, men den närmare tidpunkten har han som regel rätt att bestämma själv. Detta ger honom möjlighet att göra varan leveransklar och ordna med nödvändiga transporter. Om det emel­lertid framgår av omständigheterna att det är köparen som skall välja tidpunkt, gäller inte regeln i punkt b. Indirekt framgår det att säljaren i så fall är skyldig att inom den ifrågavarande tidrymden avlämna varan vid den tidpunkt som köparen har vall och underrättat säljaren om. Säljarens eventuella skyldighet att underrätta köpare om den tidpunkt som han har vall för avlämnandet är inte reglerad i konventionen.

Enligt punkt c gäller att säljaren "i alla övriga fall", dvs. i de fall som inte omfattas av punkterna a och b, är skyldig att avlämna varan inom skälig tid efter avtalsslutet. Regeln i punkt c är alltså tillämplig när parterna inte har avtalat vare sig om en tidpunkt för avlämnandet eller en viss tidrymd under vilken avlämnandet skall ske.

Det fallet att parterna har avtalat om att varan skall avlämnas "vid

anfordran" har inte uppmärksammats i konventionen. Detsamma gäller

det fallet att varan enligt vad som måste anses särskilt avtalat skall avläm-

114

nas "utan uppskov". Även om man i dessa fall kanske inle kan säga att det     Prop. 1986/87; 128 är fråga om en avtalad tidpunki i den mening som anges i punkt a, finns det inle skäl att tillämpa regeln i punkl c på dessa fall. 1 ställel får man tillämpa den allmänna regeln i art. 6 om att partema kan sätta konventionens bestämmelser ur kraft genom atl själva komma överens om annal.

Om tiden för avlämnandet inle följer av avtalet, skall varan alltså avläm­nas inom skälig tid efter avtalsslutet. Även i denna situalion är säljaren skyldig alt prestera utan särskild leveransuppmaning. Säljaren får emeller­tid inte vänta med avlämnandet efter eget gollfinnande ulan måste leverera varan "inom skälig tid efler avtalsslutet". Vad som är skälig tid får avgöras med hänsyn till omständigheterna i varie särskilt fall. Omständig­heter av belydelse kan t. ex. vara att säljaren skall tillverka varan efter avtalsslutet eller att varan skall rekvireras från annan ort.

Om säljaren inte avlämnar varan när han i enlighet med vad som sägs i punkterna a-c är skyldig atl göra detta, föreligger det etl kontraktsbrott som ger köparen rätt atl göra gällande påföljder enligt art. 45. Att detta dock inte gäller om dröjsmålet beror på köparen själv följer av ett särskilt stadgande i art. 80.

Konventionen uppmärksammar inle bara del nyss nämnda fallet all varan avlämnas för sent eller inte alls utan även det fallet att säljaren avlämnar varan tidigare än han skall (se art. 52).

Utgångspunkten enligt den svenska köplagen är liksom enligt konven­tionen att avlämnandet skall ske vid den lidpunkt som följer av avtalet; se 12 §. Regeln i punkt b av förevarande arlikel om del fallet atl en viss tidrymd är bestämd motsvarar 13 § köplagen. Om inte något annat följer av avtalet eller omständigheterna, skall avlämnandet enligt köplagen ske vid anfordran, medan det enligt konventionen skall ske inom skälig tid. I sistnämnda hänseende torde del blivande förslagel lill ny köplag komma att innebära en anpassning till konventionen.

Artikel 34. Artikeln gäller den andra av de förpliktelser för säljaren som räknas upp i art. 30. Första meningen innehåller en erinran om att säljaren - ifall han är skyldig att överlämna dokumenl avseende varan - skall göra delta vid den tidpunkt, på den plats och i den form som avtalel förutsätter. Skyldigheten all överlämna dokument avseende varan kan följa av han­delsbmk eller framgå av t.ex. en CIF-klausul. Del anges inte vilka doku­menl del är fråga om, men vid sidan om dokument som konossement samt järnvägs- och flygfraktssedlar kan det t. ex. gälla försäkringspoliser och urspmngscerlifikat.

Artikeln innehåller också regler om säljarens rätt att avhjälpa fel och brister i dokumenten. Dessa regler motsvarar beslämmelserna i art. 37, som handlar om säljarens rätt att före tiden för avlämnandet avhjälpa fel och brister i själva varan.

Någon motsvarighet till förevarande artikel finns inte i den svenska köplagen. Del som sägs i artikeln är ganska självklart och någon regel av detta slag torde inte heller komma all las in i del blivande förslaget till ny köplag.

115

Avdelning 

II.   

Varans avtalsenlighet och tredje mans krav.

Prop. 1986/87:128

Denna avdelning inleds med en definition av felbegreppet (art. 35). I art. 36 anges vilken tidpunkt som är avgörande för felbedömningen. Säljarens ansvar för atl varan inle är belastad med någon rättighet för tredje man behandlas i art. 42 och 43. Bestämmelser om köparens undersökningsplikt och hans skyldighet att reklamera finns i art. 38-40, 43 och 44. Påföljden vid säljarens avtalsbrott regleras i avdelning III.

Artikel 35. Av denna artikel framgår vilka krav köparen har rätt att ställa på varan eller, med andra ord, vad som ulgör fel.

Frågan om varan är avtalsenlig eller felaktig skall i första hand bestäm­mas med utgångspunkt i avtalet. Denna princip slås fast i första stycket. Det sägs där att säljaren skall avlämna en vara som i fråga om mängd, kvalitet och art överensstämmer med vad avtalet fömtsätter. Det sägs vidare atl den skall vara innesluten eller förpackad på ett avlalsenligt sätt. Uppräkningen av mängd, kvalitet, art och förpackning innebär inte att en avvikelse i någol annal avseende inte utgör ett fel. Om parterna har kommit överens om att varan skall uppfylla vissa administrativa föreskrif­ter i importlandet, föreligger det exempelvis ett fel om varan inte motsva­rar dessa krav. Även om det inte framgår alldeles otvetydigt av bestämmel­sens ordalag, är det vidare klart atl det föreligger ett fel, om varan - ulan att vara sämre är annorlunda än vad som är avtalat.

I andra stycket finns vissa regler om varans beskaffenhet för det fall att parterna inte har kommit överens om annat.

Enligl punkt a gäller i sä fall att varan inte skall anses avtalsenlig, om den inte är lämplig för de ändamål för vilka varor av samma slag vanligen används. Det är här fråga om en abstrakt felbedömning som får göras när det beträffande varans beskaffenhet inte finns några andra hållpunkter i avtalsförhållandet än atl köpet gäller en vara av visst slag. Varan skall då passa för alla de ändamål för vilka varor av det ifrågavarande slaget vanligen används. Ett sådanl ändamål kan vara att varan skall säljas vidare.

Punkt b gäller det fallet att säljaren känner till eller måste antas känna till

det ändamål för vilket köparen avser att använda varan. I så fall är varan

inte avtalsenlig om den inte år lämplig för detta särskilda ändamål. Även

om han känner till det särskilda ändamål som varan skall användas till,

svarar säljaren dock inte i alla situationer för alt varan är lämplig för detta

ändamål. Undantag gäller sålunda om det av omständigheterna framgår att

köparen inte förlitade sig på säljarens sakkunskap och omdöme eller att

han inte hade rimlig anledning atl göra delta. Så kan vara fallet om köparen

i sin beställning anger detaljerade tekniska specifikationer beträffande

varans beskaffenhet eller om han beställer en vara av ett visst märke.

Generellt sett torde en köpare bara kunna räkna med att varan skall ha de

särskilda egenskaper som han förväntar sig, om dessa är särskilt angivna i

avtalet och säljaren är en specialist eller expert beträffande varan. - Det

skall filläggas att det är vid avtalsslutet som säljaren skall ha haft den

kännedom om köparens avsedda bruk som är en förutsättning för hans

felansvar i denna del.

1 lo

Enligt punkt c gäller vidare att varan inle är avtalsenlig, om den saknar Prop. 1986/87: 128 egenskaperna hos en vara som säljaren har lagl fram för köparen såsom prov eller modell. Man får ulgå ifrån alt säljaren bara är ansvarig för sådana egenskaper hos det framlagda provet eller modellen som han -enligt vad köparen måste ha förstått - har avsett att visa genom att lägga fram provet eller modeilen. Ett tygprov, som är avsett att ligga till grund för köparens val av färg, kan t. ex. inle utan vidare åberopas till stöd för alt den levererade varan har felaktig kvalitet. Bestämmelsen i punkt c gäller bara prov eller modell som säljaren har lagl fram. Vilken belydelse man skall fästa vid prov och modeller som köparen har hänvisat till får avgöras enligt allmänna avtalsrällsliga gmnder.

Enligt punkt d gäller atl varan skall vara innesluten eller förpackad på det sätt som är vanligt för varor av samma slag. Detta är ett minimikrav. Om det inte finns någol vanligt säll att förpacka varor av ifrågavarande slag, skall varan vara förpackad på det sätt som är lämpligt för atl bevara och skydda varan. Finns det ett vanligt förpackningssätt är det alltså delta som skall iakttas. Subsidiärt gäller att varan skall vara förpackad på lämpligt sätt. Dessa bestämmelser innebär inte etl krav på atl varan alllid skall vara förpackad. När vissa varor, såsom bilar och bulklasler av 1. ex. kol, levereras utan förpackning är detta det vanliga och därmed också som regel avlalsenligt.

I tredje stycket anges att säljaren inte är ansvarig för etl sådant fel som köparen vid avtalsslutet kände till eller inte kunde ha varil omedveten om. Denna inskränkning i säljarens felansvar gäller dock bara det ansvar som följer av bestämmelserna i andra slycket (a-d) eller med andra ord del ansvar som säljaren har för att varan motsvarar vad köparen har anledning atl räkna med utan att det är direkt sagt i avtalet. Om varans beskaffenhet är uttryckligen angiven i avtalel, ansvarar säljaren alltså för att den vara han levererar är av den angivna beskaffenheten även om köparen känt lill all den var bristfällig i något hänseende. Köparen kan ju ha räknat med att bristfälligheten skulle avhjälpas före leveransen.

Nägon motsvarighet till den ganska fylliga - om än inte uttömmande -regleringen av felbegreppet som finns i konventionens art. 35 finns inte i köplagen. I huvudsak överensstämmer dock konventionens felbegrepp med det som utvecklats i svensk köprätt. Detta gäller med undantag för ansvaret för s. k. rättsliga fel som emellertid behandlas i art. 41-43.

Säljarens ansvar för s. k. rådighetsfel kan antingen följa av första stycket eller av andra stycket punkl a eller b.

Konventionen har inte någon uttrycklig regel om köparens undersökning av varan före köpet. Bestämmelsen i tredje styckel som innebär att köpa­ren inte får åberopa ett fel som han kände till "eller inte kunde ha varil omedveten om" utgör den närmaste motsvarigheten fill 47 § köplagen.

Ariikd 36. 1 denna artikel anges vilken tidpunkt som år avgörande för felbedömningen. Liksom enligt 44 § köplagen är huvudregeln enligt kon­ventionen att tidpunkten för riskens övergång på köparen är avgörande.

Vid vilken tidpunkt risken för att varan förstörs går över på köparen

framgår av bestämmelserna i art. 66-70. Innebörden av dessa bestämmel­

ser är att risken som regel går över på köparen när varan avlämnas.

117

Enligt första stycket är säljaren ansvarig för fel som föreligger vid    Prop. 1986/87:128 tidpunkten för riskens övergäng, även om felet visar sig först senare. Det avgörande är alltså att felet har sin grund i något som förelåg vid riskens övergång även om det då bara var latent.

Enligt andra slycket är säljaren ansvarig även för fel som uppkommer efter riskens övergång ifall felet beror på ett avtalsbrott frän hans sida. Som exempel nämns brott mol en garanti alt varan under en tid skall förbli användbar eller bibehålla vissa egenskaper. Normalt måste väl etl sådant åtagande liksom den ifrågavarande garantitiden uttryckligen framgå av avtalel men det är inte alldeles uteslutet all en garanti kan tolkas in i avtalet som etl underförstått åtagande.

Andra förpliktelser, vars åsidosättande kan leda till ett ansvar för fel som uppkommer efter riskens övergäng, är sådana som har att göra med varans förpackning eller transport.

Artikel 37. Denna artikel handlar om säljarens möjlighel atl vid förtida leverans rätta till fel eller brist i varan fram till den avtalade tiden för avlämnandet.

Frågan huruvida köparen är skyldig att ta emot varan i förtid behandlas inle i denna artikel utan i art. 52 (1). Om köparen tar emot varan i förtid, får säljaren emellertid fram till den avtalade tiden för avlämnandet vidta rättelse genom att avlämna delar som fattas, fylla ut brister i varans mängd, ersätta en felaktig vara med en annan eller avhjälpa fel i en vara som är avlämnad.

En förutsättning för att säljaren skall få vidta rättelse på detta sätl är dock atl rättelsen inle förorsakar köparen oskälig olägenhet eller oskäliga kostnader. Om rättelse sker före den avtalade tiden för avlämnandet, får köparen inte åberopa felet eller bristen. Däremot har han rätt till skade­stånd ifall rättelsen förorsakat honom kostnader eller nägon annan ekono­misk föriust.

Om rättelse inte vidtas före den avtalade tiden för avlämnandet, kan säljaren bara vidta rättelse under de förutsättningar som anges i art. 48.

I den svenska köplagen regleras säljarens möjlighet att vidta rättelse i 49 §. Denna paragraf är tillämplig både vid rättidig och förtida leverans och överensstämmer i huvudsak med konventionens bestämmelser.

Artikel 38. Artikeln handlar om köparens skyldighet att undersöka varan efter avlämnandet. Jfr art. 35 (3) enligt vilken köparens undersökning före avlämnandet kan få betydelse för frågan om det föreligger fel.

Köparens undersökningsplikt enligt den ifrågavarande artikeln har att göra med hans reklamationsskyldighet, som innebär att han förlorar rätten att åberopa ett fel om han inte underrättar säljaren om felet inom skälig tid efter det atl han märkt eller borde ha märkt felet (art. 39). Tidpunkten när köparen enligt art. 38 är skyldig atl undersöka varan är den tidpunkt när han enligt art. 39 borde ha märkt felet.

Enligt första styckel skall köparen undersöka - eller låta undersöka -varan sä snart som det efler omständigheterna är möjligt. Av bestämmel­serna i andra och tredje stycket framgår att den tid inom vilken undersök­ningen skall ske inte alltid skall räknas från avlämnandet.

Om avtalet förutsätter en transport av varan, vilket är det vanliga i

118

internationell handel, följer av andra stycket atl undersökningen kan upp-     Prop. 1986/87: 128 skjutas till efter det all varan har kommil fram lill bestämmelseorten.

Av tredje stycket framgår att undersökningen av en vara som omdiri­geras under transporten får uppskjutas till dess att varan har anlänt till den nya bestämmelseorten. Elt praktiskt fall då denna regel blir tillämplig är när köparen har sålt varan vidare medan den ännu är under transport från säljaren och varan utan omlastning skall transporteras lill den nye köpa­ren. Av tredje stycket framgår vidare att undersökningen också får upp­skjutas ifall varan visseriigen kommer fram lill köparen men denne sänder varan vidare ulan att han har haft skälig möjlighet att undersöka varan.

En förutsättning för all undersökningen skall få uppskjutas när varan omdirigeras eller sänds vidare är emellertid att säljaren vid avtalsslutet kände till eller borde ha känt till att varan möjligen skulle omdirigeras eller sändas vidare. Så kan vara fallet om köpet gäller ett vamslag såsom t.ex. olja - som ofta omsätts under pågående transport. Enbart den omständigheten att en vara är avsedd för vidareförsäljning torde dock som regel inte ge säljaren anledning atl räkna med atl köparen inte har fillfälle all undersöka varan i normal ordning.

Artikd39. Artikeln gäller köparens skyldighet att reklamera på grund av fel i varan. Den föreskrivna reklamationsskyldigheten gäller även vid s. k. rådighetsfel och då det föreligger fel i dokument avseende varan. Köparens skyldighet atl reklamera mot rättsliga fel behandlas däremot i art. 43. Enligt konventionen har köparen inte någon allmän skyldighet atl reklame­ra mot dröjsmål utan bara om han vill häva på grund av dröjsmål (se art. 49(2) punkt a).

Enligt första stycket förlorar köparen rätten att åberopa etl fel i varan om han inte inom skälig lid efter del han har märkt eller borde ha märkt felet undertätlar säljaren om felet och anger felets art. Reklamation skall alltså ske inom skälig tid efter det att köparen märkte eller borde ha märkt felet. Om felet är sådant att det borde ha upptäckts vid den undersökning av varan som köparen är skyldig att företa enligt art. 38, räknas reklama-lionsfristen från det atl undersökningen borde ha ägt rum. I annat fall får utgångspunkten för fristen bestämmas med hänsyn till omständigheterna. Den kan sålunda bero på om felet bort märkas i samband med att varan började användas eller - om det är fråga om ett dolt fel - först efter ytterligare en lid. Vad som är skälig fid får också avgöras med hänsyn till omständigheterna. Här kan det t. ex. finnas anledning alt beakta om det är fråga om etl civilt eller kommersiellt köp; jfr art. 1 (3).

När köparen reklamerar räcker det inle med att han underrättar säljaren

om atl det är fel i varan utan han måste också ange felets art. Lika litet som

enligt svensk räll torde det erfordras något detaljerat angivande av felels

beskaffenhet men meddelandet måste dock utvisa i vilket avseende köpa­

ren menar all varan är felaktig. I samband med att köparen reklamerar

behöver han inle ange vilka påföljder han vill göra gällande. Ifall han vill

häva eller ha rättelse - omleverans eller avhjälpande - måste han dock

framställa krav beträffande detta antingen i samband med atl han reklame­

rar eller inom viss tid därefter. Bestämmelser om detta finns i art. 46(2)

och(3) och art. 49(2).

119

Om köparen underiåler att reklamera som han skall, föriorar han rätten Prop. 1986/87: 128 att åberopa felet. Det gäller emellertid bara del eller de fel han märkt eller bort märka och innebär inte att hans rätt att göra felpåföljder gällande över huvud tagel är prekluderad. Även om köparen försummar sin reklama­tionsskyldighet beträffande ett fel som han märkt eller bort märka, kan han vidare under vissa omständigheter ha kvar sin rätt att åberopa felet. Det framgår av etl par undantagsregler som finns i art. 40 och 44.

I andra stycket av art. 39 uppställs en yttersta gräns för köparens möjlighel att åberopa fel i varan. Enligt detta stycke förlorar köparen i alla händelser rätten att åberopa fd i varan om han inte undertätlar säljaren om felet senasl inom två år frän den tidpunkt dä varan faktiskt överlämnades till köparen. Varans faktiska överlämnande till köparen kan sammanfalla med avlämnandet men torde för det mesta inte göra det när det är fråga om internationella köp. Utgångspunkten för ivåårsfristen är inte heller den­samma som för den relativa reklamationsfrislen enligt första slyckel. Även om köparen inte ens bort märka etl fel kan han alltså ha föriorat rätten atl åberopa felet på grund av atl tvåårstiden har löpt ul.

En särskild fråga som inte besvaras av konventionslexten är hur man skall se på rekvisitel "varans faktiska överlämnande till köparen", när köparen över huvud taget inte tar emot varan utan säljer den vidare under transport. Det har hävdats att tiden i så fall skall räknas från att varan överlämnades till den nye köparen.

Inte heller regeln om reklamaiionsfristens yttersta gräns gäller utan undantag. Till att böria med erinras i slutet av andra stycket om att tvåärsgränsen inte gäller om den är "oförenlig med en avtalad garanufid". Huruvida tvåårsgränsen är oförenlig med en tidsbestämd garanti är en tolkningsfråga. Det är t. ex. inte givet atl en garanti för ett år ocksä innebär att reklamation måste ske inom ett år. Ytteriigare ett undantag från ivåårs­fristen följer av bestämmelsen i art. 40. Däremot är ivåårsfristen inte underkastad undanlaget i art. 44.

Arlikel 40. Enligl denna artikel gäller att säljaren inte får åberopa att köparen har försummat sin skyldighet att undersöka varan eller reklamera mot felet, om felet hänför sig till förhållanden som säljaren kände till eller inte kunde ha varil omedveten om och som han inte har avslöjat för köparen. Undantagsregeln torde inte behöva kommenteras närmare. Om säljaren känner till felet, har han naturligtvis inte samma behov av köpa­rens reklamation och hans förtigande av felet kan i ett sådanl fall ofta innebära svek.

Artikeln föreskriver undantag från undersöknings- och reklamations­skyldigheten men säger inget om att köparen på grund av allmän passivi-telsverkan eller allmänna regler om preskription inte kan förlora möjlighe­ten att åberopa ett fel trots säljarens beteende. Det är frågor som får avgöras enligl den Ullämpliga nationella rätten.

Konventionens reglering av köparens reklamationsskyldighet och un­

dantaget i den nu ifrågavarande artikeln skiljer sig inte mycket från den

gällande köplagen enligt vilken - för övrigt - den absoluta reklamations­

fristen numera också är två år. Konventionens reglering ligger också

mycket nära vad jag avser att föreslå i den nya köplagen.

120

Artikel 41. I denna artikel behandlas säljarens ansvar när varan är     Prop. 1986/87; 128 belastad med en rättighet för tredje man eller - med svensk terminologi -när det föreligger etl rättsligt fel. Om tredje mans räll grundar sig på en någol industriellt rättsskydd eller någon annan immaterialrätt, skall sälja­rens ansvar dock bedömas enligt art. 42.

Enligt den ifrågavarande artikeln skall säljaren avlämna en vara som inte belastas av nägon rättighet för eller någol anspråk från iredje man, såvida inle köparen har gäll med på att la emot varan belastad med en sådan rättighet eller ett sådanl anspråk. Säljaren får alltså som regel inte avlämna en vara till vilken någon annan har äganderätt och inte heller en vara som är belastad med en panträtt eller retentionsrätl eller liknande rätt som tredje man kan göra gällande även mot köparen.

Som följer av art. 4 reglerar konventionen bara räUsförhållandet mellan säljaren och köparen och frågan om Iredje mans rättighet eller anspråk är av det slaget atl del kan göras gällande mol köparen fär alltså avgöras med stöd av den lag som enligt internationellt privaträltsliga regler är tillämplig på en sådan fråga.

Säljaren är som nämnts ansvarig för fel av nu ifrågavarande slag inte bara når ett sådanl fel är konstaterat utan också når tredje man framställer anspråk som går ut på att han har en konkurrerande rätt till eller i varan. Om säljaren genasi kan visa all anspråket är ogrundat, kan köparen inte utkräva något ansvar av säljaren. Ifall det först senare visar sig atl ansprå­ket var ogrundat, kan köparen däremot göra säljaren ansvarig för t. ex. kostnader som han har hafl på grund av iredje mans anspråk. Delta gäller alltså även om den omtvistade varan har ersatts av en annan eller säljaren har förmått tredje man att dra tillbaka sitt anspråk eller har ställt säkerhet.

Det framgår av bestämmelsen atl säljaren går fri från ansvar, om köpa­ren har gått med på att ta emot varan med den ifrågavarande belastningen. Säljaren undgår emellertid inte ansvar enbart på den grunden atl köparen kände till belastningen och naturligtvis än mindre om han inte känt till men t. ex. bort känna till den. I detta avseende är säljarens ansvar strängare än när del är fråga om faktiska fe! och immalerialrättsliga belastningar - jfr art. 35 (3) och 42 (2).

Den ifrågavarande artikeln gäller säljarens ansvar för att varan är fri frän rälligheter och anspråk som kan göras gällande på privaträtlslig grund. Inskränkningar i varans användbarhet som beror pä offentligrättsliga före­skrifter om 1. ex. arbetarskydd, konsumentskydd och miljöskydd (rådig­hetsfel) skall inte bedömas enligl denna artikel ulan jämställas med sådana faktiska fel som behandlas i art. 35.

Artikel 42. Denna artikel reglerar säljarens ansvar för att varan är fri frän immaterialråttsliga belastningar. 1 första slycket föreskrivs att säljaren skall avlämna en vara som inle belastas av någon sädan rättighet för eller anspråk från tredje man som grundas på en industriell äganderätt eller annan immaterialrätt. Ansvaret gäller alltså immalerialrättsliga anspråk över huvud taget och inte bara t. ex. patent- eller varumärkesrätisliga krav.

Ansvaret är emellertid begränsat bl. a. på del sättet all det bara gäller

immateriella rättigheter och anspråk som kan göras gällande på grund av

lagen i vissa stater. Om parterna vid avtalsslutet räknade med att varan

121

skulle säljas vidare eller användas i en viss stat, ansvarar säljaren sålunda     Prop. 1986/87; 128 för att den är fri från immalerialrättsliga krav som kan gmndas på lagen i den staten (punkt a). Annars är det lagen i den stat där köparen har sitt affärsställe som säljaren mäste ta hänsyn till (punkt b).

Av första stycket följer ytterligare all säljarens ansvar för immalerial­rättsliga belastningar i visst avseende är lindrigare än hans ansvar för fel av annat slag. Hans ansvar för faktiska fel (art. 35) och sådana rättsliga fel som regleras i art. 41 gäller sålunda anfingen han känt lill felet eller inte. Ansvaret för immalerialrättsliga belastningar gäller däremot bara om säl­jaren vid tiden för avtalets ingående kände lill eller inle kunde ha varit omedveten om belastningen. Ett palenlanspråk eller ett beviljat patent kan nämnas som exempel på nägot som säljaren får antas inte ha varit omedve­ten om, ifall det har publicerats i det ifrågavarande landet.

Enligt andra stycket gäller ytterligare ett par begränsningar av säljarens ansvar för immalerialrättsliga belastningar. Säljaren är till atl böria med inte ansvarig om köparen vid avtalsslutet kände till eller inte kunde ha varit omedveten om den rättighet eller det anspråk som del är fråga om (punkt a). Eftersom säljaren i princip bara är ansvarig för belastningar som han själv känner till, kan han alltså befria sig från ansvaret genom att senast vid avtalsslutet upplysa köparen om de för hans ansvar relevanta belastningar som han känner till.

Säljaren är inte heller ansvarig om rätten eller kravet är elt resultat av att säljaren har följt tekniska ritningar, modeller, formler eller andra sädana specifikationer som har tillhandahällits av köparen (punkt b).

På motsvarande sätt som i fråga om art. 41 gäller att konvenfionen bara reglerar säljarens ansvar gentemot köparen för den händelse tredje man gör gällande ett immaterialrättsligt anspråk. Frågan humvida tredje man har rätt att framställa anspråket faller utanför konventionens tillämpnings­område.

Den gällande köplagen har inte någon annan motsvarighet lill konven­tionens bestämmelser om rättsligt fel än regeln i 59 § "om hemulsskyl-dighet", dvs. säljarens ansvar för att han äger varan. Enligt vad jag avser att föreslå skall den nya köplagen ha regler om rättsligt fel närmast motsva­rande dem i art. 41 men däremot lämna ansvaret för immaterialråttsliga belastningar oreglerat.

Artikel 43. Artikeln reglerar köparens skyldighet att reklamera mot sådana fel som avses i art. 41 och 42. Enligt första stycket förlorar köparen rätten att åberopa dessa bestämmelserom han inte undertätlar säljaren om tredje mans rätt eller anspråk. När köparen reklamerar måste han ange vad för slags rätt eller anspråk det är fråga om. Reklamationen måste vidare ske inom skälig tid efter det att köparen har eller borde ha blivit medveten om rätten eller anspråket. Det är alltså fråga om en reklamationsregel av principiellt samma slag som den i art. 39(1). Däremot föreskriver konven­tionen inte någon tvåårsfrist eller annan absolut tidsgräns för köparens möjlighet att åberopa de fel det är fråga om i art. 41 och 42.

Av andra stycket följer att säljaren inte får åberopa att köparen har

försummat sin reklamationsskyldighet om han själv kände fill tredje mans

rätt eller anspråk och vad för slags rätt eller anspråk det var fråga om.

122

Jämfört med den motsvarande regeln för faktiska fel (art. 40) kan konstate-     Prop. 1986/87; 128

ras att säljaren alltså får åberopa alt köparen försummat att reklamera mot

en immaterialrällslig belastning, om köparen inte kan visa att säljaren har

känt till belastningen men omständigheterna ändå utvisar att säljaren "inte

kunde ha varit omedveten" om belastningen. Om omständigheterna inte

utvisar att säljaren "inte kunde ha varit omedveten" om belastningen utan

säljaren t. ex. bara bort känna till den, är säljaren inte alls ansvarig och

frågan om undantag från köparens reklamationsplikl ointressant; se art.

42(1).

Om säljaren har upplyst köparen om en belastning som han känt lill, har säljaren inte heller något ansvar alls gentemot köparen för den ifrågavaran­de belastningen. Detta följer av art. 42(2) punkl a. Här bortses då från att säljaren kan vara skyldig alt befria varan från belastningen på grund av etl särskilt åtagande.

Artikel 44. Som framgår av tidigare artiklar i denna avdelning är huvud­principen den att köparen förlorar rätten atl åberopa ett faktiskt fel eller en rättslig belastning om han inte inom skälig tid underrättar säljaren om det fel eller den belastning som del är fråga om. Undantag från denna princip gäller bl. a. om säljaren kände till felet eller belastningen.

Bestämmelsen i den nu ifrågavarande artikeln innebär ytterligare ett undantag. Bestämmelsen kom till under diplomatkonferensen i Wien som en del av en kompromiss vilken också innehöll regeln om ivåårsfristen för reklamationer mot faktiska fel.

Enligt den ifrågavarande bestämmelsen gäller att köparen - utan hinder av reklamafionsreglerna i art. 39(1) och 43(1) - får göra gällande vissa angivna felpåföljder om han har en skälig ursäkt för sin underlåtenhet att reklamera på föreskrivet sätt.

Del är osäkert om det kan finnas någon "skälig ursäkt" för atl en reklamation inle har skett "inom skälig tid" efter det alt köparen har fått full kännedom om felet. Däremot lorde bestämmelsen kunna få betydelse ifall köparen inte märkt men objektivt sett borde ha märkt felet. Han kan t. ex. ha en skälig ursäkt för att inte ha undersökt varan i enlighet med gällande handelsbruk. Likaså kan det finnas utrymme för bestämmelsen ifall köparen visserligen har märkt felet men har misstagit sig belräffande felets betydelse och därför inte har reklamerat i lid. Del är vidare länkbart att en köpare kan ha en skälig ursäkt för att han inte tillräckligt tydligt har angivit felels art.

Om köparen har en skälig ursäkt för sin underlåtenhet att reklamera på föreskrivet sätt, får han göra prisavdrag och kräva skadestånd. Skade­ståndskravet får dock inte avse ersättning för förlorad vinsl. Andra på­följder än prisavdrag och skadestånd, såsom hävning och avhjälpande, kan han inte göra gällande.

Avdelning III Påföljder vid säljarens avtalsbrott

Denna avdelning inleds med en översikt över de påföljder som kan komma

ifråga vid säljarens avtalsbrott (art. 45). Det är att märka alt reglerna i

avsnittet inte är systematiskt uppdelade i sädana som gäller vid säljarens

123

dröjsmål och sådana som gäller vid fel i varan. Tvärtom gäller de flesta    Prop. 1986/87; 128 reglema både vid dröjsmål och fel och är dessutom tillämpliga vid andra avtalsbrott på säljarens sida.

I art. 46 behandlas köparens rätt atl kräva fullgörelse. Det kan gälla avlämnande, omleverans eller avhjälpande av fel. I art. 47 regleras köpa­rens möjlighet att sätta ut en tilläggstid för säljarens fullgörelse och rätts­verkningarna av att en sådan frist har satts ut. Säljarens rätt alt efter fidpunkten för avlämnandet rätta fill brister i fullgörelsen behandlas i art. 48. I art. 49 anges fömtsättningarna för köparens rätt att häva köpet på grund av säljarens avtalsbrott och i art. 50 regleras köparens rätt lill prisavdrag. Avsnittets två sista artiklar behandlar några frågor av mera speciellt slag. Art. 51 handlar sålunda om partiellt avtalsbrott, dvs. när det föreligger dröjsmål eller fel bara beträffande en del av leveransen, och art. 52 reglerar vad man brukar kalla förtida leverans och överleverans. Köpa­rens rätt till skadestånd behandlas inte i avsnittet på annat sätt än genom en regel i den inledande artikeln. Utförligare regler om skadestånd finns i art. 74-77 och 79. Andra bestämmelser utanför detta avsnitt om påföljder som kan göras gällande vid säljarens avtalsbrott är de om befarat avtals­brott och successiv leverans i art. 7173.

Artikel45. Artikeln innehåller en översikt över de påföljder som köparen kan göra gällande vid säljarens avtalsbrott samt ett par bestämmelser av mera speciell karaktär.

Om säljaren underlåter att fullgöra någon av sina skyldigheter enligt avtalet eller konventionen, får köparen enligt första slycket utöva de rättigheter som anges i art. 46-52 och kräva skadestånd som är föreskrivet i art. 74-77. De påföljder som åsyftas är - fömtom skadestånd - natura­fullgörelse (omleverans och avhjälpande), prisavdrag och hävning. Det anges inte vid vdka slags avtalsbrott och under vilka fömtsättningar som de olika påföljderna kan göras gällande. Del framgår av de följande artik­larna i avsnittet och av andra bestämmelser i konventionen såsom art. 71-73 om befarat avtalsbrott och successiv leverans och art. 81-84 om verk­ningarna av hävning.

Vilka fömtsättningarna för skadestånd är anges inte uttryckligen i någon bestämmelse men framgår indirekt av art. 79. I de omnämnda art. 7477 anges bara för vilka förluster ersättning i förekommande fall skall utgå. I art. 79 anges emellertid att en part inte är ansvarig för att han har underlåtit att fullgöra någon av sina skyldigheter om han visar att detta berodde på ett hinder utanför hans kontroll. 1 artikeln preciseras närmare hur ett sådant hinder skall vara beskaffat för att medföra befrielse från ansvar. Av be­stämmelserna i art. 45 och 79 följer att säljaren är skadeståndsskyldig på grund av dröjsmål, fel och andra avtalsbrott och att skadeståndsskyldighe­ten inte år beroende av försummelse på säljarens sida men att den kan begränsas eller falla bort om avtalsbrottet berodde på ett hinder utanför säljarens kontroll.

Andra slycket av art. 45 slår fast atl köparen inte förlorar sin rätt atl

kräva skadestånd när han utövar någon annan rättighet, dvs. gör gällande

andra påföljder. Bestämmelsen, som kan tyckas ge uttryck ål en självklar­

het, är av betydelse i stater inom det angloamerikanska rättssystemet.

124

Tredje styckel innehåller en regel som förbjuder en domstol eller en Prop. 1986/87: 128 skiljedomstol att bevilja säljaren anstånd ("period of grace", "delai de grace") när köparen gör gällande en påföljd för avtalsbrott. Bakgrunden till denna regel är all del i vissa rättssystem är möjligt för en säljare att utverka en extra frist för fullgörelsen. En sådan möjlighel har emellerfid ansetts olämplig, och onödig bl. a. för att köparen enligt konventionen inte kan häva utan vidare ulan bara vid elt avtalsbrott som är väsentligt eller om köparen har satt ut en tilläggsfrisl enligl art. 47.

Artikel 46. 1 denna artikel behandlas köparens rätt att kräva naturafull­görelse när del föreligger ett avtalsbrott på säljarens sida. 1 första stycket sägs alt köparen får kräva att säljaren fullgör sina skyldigheter om inte köparen har gjort gällande en påföljd som är oförenlig med etl sådant krav.

Bestämmelsen i första styckel gäller säljarens samtliga skyldigheter. Den är alltså tillämplig inte bara när säljaren är i dröjsmål och ännu inte har avlämnat varan eller bara avlämnat en del utan också när del föreligger fel och köparen vill ha omleverans eller avhjälpande. För att köparen skall ha rätt till omleverans och avhjälpande uppställs dock ytterligare villkor i andra resp. tredje slycket.

Av första stycket följer att naturafullgörelse inte kan komma ifråga ifall köparen har gjort gällande en påföljd som år oförenlig med elt krav på sådan fullgörelse. Om köparen t. ex. har hävt avtalet på grund av fel eller dröjsmål, är han sålunda förhindrad aft därefter kräva omleverans eller avlämnande. I art. 81 sägs för övrigt uttryckligen att hävning av köpet befriar parterna från deras skyldigheter. Om köparen har gjort prisavdrag på grund av ett fel i varan, kan han inte ocksä kräva atl samma fel skall avhjälpas kostnadsfritt av säljaren. Skadestånd är däremot en påföljd som i och för sig inte är oförenlig med krav på naturafullgörelse. En annan sak är att det skadestånd som skall utgå kan variera beroende på om köparen delvis kompenserats genom att säljaren efterkommit köparens krav och fullgjort avtalel in natura.

Rätten att kräva naturafullgörelse är inte bara underkastad de inskränk­ningar som följer av bestämmelserna i art. 46. Enligt art. 28 gäller som nämnts alt en domstol inte är skyldig att ge dom på naturafullgörelse om inte domstolen skulle göra detta enligt sin egen lag beträffande köpeavtal av liknande slag men som inte regleras av konventionen. För svensk rätt innebär detta för närvarande att köparen har rätt att få dom på fullgörelse om inte en fullgörelse av avtalel har blivit omöjlig. Enligt det förslag till ny köplag somjag avser atl lägga fram skall säljaren dock inte vara skyldig att fullgöra köpet, om det föreligger ett hinder som han inte kan övervinna eller om fullgörelsen skulle förutsätta uppoffringar som inte är rimliga med hänsyn till köparens intresse av att säljaren fullgör köpet. Samma regler finns i de andra nordiska köplagsförslagen.

1 andra stycket uppställs ytterligare villkor för köparens rätt lill nalura-prestalion för det fallet att varan är felaktig och köparen vill ha omleverans - eller med hittillsvarande svensk terminologi "gillt gods". En förutsätt­ning för rätlen lill omleverans är att felet utgör etl väsentligt avtalsbrott. Huruvida felet år väsentligt skall avgöras med stöd av art. 25.

Konventionen skiljer inle mellan speciesköp och leveransavtal och for-

125

mellt sett har köparen samma rätt lill omleverans oavsett vilket slags köp Prop. 1986/87: 128 det är fråga om. Om köpet avser en unik vara, säsom etl vissl konstverk eller antikt föremål som har avvisats av köparen för att varan är behäf­tad med elt väsentligt fel - kan emellertid omleverans av naturiiga skäl inte komma ifråga. Men även vid lillverkningsavial kan omständigheterna vara sådana att en domstol med slöd av art. 28 och sin nationella rätt kan vägra att ge dom på omleverans.

En ytterligare förutsättning för atl köparen skall fä omleverans är atl han framställer krav på detta antingen i samband med atl han reklamerar enligt art. 39 eller inom skälig tid därefter. Köparen behöver alltså inle ta ställ­ning till om han vill ha omleverans redan i samband med reklamationen men framställer han inte kravet då måste han göra det inom skälig tid därefter.

Belräffande förutsättningarna för omleverans skall slutligen också näm­nas att köparen enligt art. 82 som regel mäste kunna lämna tillbaka den felaktiga varan i väsentligen samma skick som del i vilket han mottog den.

I Iredje slycket behandlas köparens rätt atl kräva all säljaren avhjälper etl fel i varan. Till skillnad mot vad som gäller vid omleverans är det inte en förutsättning för rätten till avhjälpande att felet är väsentligt. En fömtsätt­ning för avhjälpande är i stället all detta med hänsyn till samtliga omstän­digheter inte är oskäligt. Atl säljaren skall avhjälpa felet kan vara oskäligt om felet är sådant att köparen själv kan ombesöria en reparation och ett avhjälpande frän säljarens sida skulle fömtsatta att denne skickar repara­törer långväga ifrån. Atl kräva avhjälpande kan vidare vara oskäligt om felet är obetydligt i förhållande till kostnaderna för att avhjälpa det. I dessa fall kan köparen bli tvungen alt nöja sig med prisavdrag eller skadestånd.

Köparens möjlighet atl få igenom etl krav på avhjälpande är, liksom krav pä annan naturafullgörelse, beroende av bestämmelsen i art. 28.

Som nämnts är rätten till avhjälpande också underkastad regeln i första styckel. Köparen kan alltså inte kräva avhjälpande om han t. ex. redan har fått prisavdrag.

På samma sätt som beträffande omleverans måste en köpare som vill ha avhjälpande framställa sitt krav i samband med att han reklamerar enligt art. 39 eller inom skälig tid därefter.

Arlikel 47. Artikeln reglerar köparens möjlighet alt sälla ul en tilläggstid för säljarens fullgörelse och anger en av de rättsverkningar som följer av atl en tilläggstid har satts ut.

Enligt första slycket får köparen sälla ut en skälig tilläggstid inom vilken

säljaren skall fullgöra sina skyldigheter. Bestämmelsen har formulerats på

ett allmänt sätt och utesluter inte att köparen kan sätta ut en tilläggstid

också för omleverans och avhjälpande. Om säljaren är i dröjsmål och ännu

inte har avlämnat varan, har utsättandet en tilläggstid en särskilt viktig

rättsverkan, som dock inte framgår av nu ifrågavarande artikel. I så fall fär

köparen nämligen enligt art. 49(1) punkt b häva köpet om säljaren inte

avlämnar varan inom tilläggstiden och rätten att häva inträder utan att man

behöver göra den annars nödvändiga prövningen av all avtalsbrottet är

väsentligt. Genom att sätta ul en tilläggstid kan köparen däremot inte

förvandla ett icke hävningsgmndande fel till etl fel som ger rätt atl häva.

126

En fömtsättning för atl köparen vid säljarens dröjsmål skall få häva    Prop. 1986/87:128 köpet efter utgången av tilläggstiden är att den salts ul enligl bestämmelsen i art. 47(1). Det innebär att det måste vara en tilläggstid som är sä tydligt angiven atl del framgår när liden för fullgörelsen löper ut. Tilläggstiden måste vidare vara av skälig längd.

I andra stycket anges en annan rättsverkan av atl köparen har satt ul en tilläggstid för säljarens fullgörelse. Enligt huvudregeln i detta stycke får köparen under tilläggstiden inte göra gällande någon påföljd för avtals­brott. En säljare som t. ex. uppmanats av köparen att avlämna varan inom viss tid skall alltså inte behöva riskera att köparen under tilläggstiden i stället häver köpet. Det gäller även om dröjsmålet i och för sig är väsentligt och som sådanl skulle ge rätt lill hävning. Denna bestämmelse är emeller­tid inle begränsad till fall då säljaren är i dröjsmål och ännu inle har avlämnat varan utan gäller generellt. Om varan är felaktig och säljaren t. ex. uppmanats att avhjälpa felet inom viss lid, är köparen alltså förhind­rad all under tilläggstiden i stället göra gällande prisavdrag eller hävning.

Att köparen är förhindrad att göra gällande påföljder under tilläggstiden får anses gälla även om tiden inte uppfyller kraven i första styckel utan är oskäligt kort.

Huvudregelns ordalag tyder närmast pä att köparen medan tilläggstiden löper över huvud lagel inte kan göra gällande påföljder för avtalsbrott, alltså inte heller för andra avtalsbrott än det som har föranlett atl filläggsti-den har satts ut. Om säljaren t.ex. väl har avlämnat varan eller fullgjort omleverans före utgången av den utsatta tiden, måste köparen emellertid anses oförhindrad att genast göra gällande de påföljder som han i och för sig har rätt till.

Den omständigheten att köparen sätter ut en tilläggstid skall inte uppfat­tas så alt köparen därmed avstår från den rätt han kan ha att kräva skadestånd för dröjsmål med fullgörelsen. Att köparen inle förlorar rätten till skadestånd sägs uttryckligen i andra stycket.

Huvudregeln i andra stycket är vidare underkastad den begränsningen atl den inte gäller om köparen har mottagit ett meddelande från säljaren om att denne inte kommer att fullgöra avtalet inom den av köparen utsaUa tilläggstiden. Det är i det läget uppenbart atl köparen inle har någon anledning atl förhålla sig passiv gentemot säljaren.

Av bestämmelsens lydelse framgår att etl meddelande av ifrågavarande slag går på säljarens risk. Det kan visserligen synas vara köparen - och inte säljaren - som har det största intresset av atl meddelandet kommer fram så alt han kan göra gällande andra påföljder när säljaren bestämt sig för att inte fullgöra köpet. Men det kan ocksä vara av betydelse för säljaren att köparen nås av meddelandet så att köparen kan begränsa den skada som säljaren blir skyldig atl ersätta (jfr art. 27 och art. 77).

Artikel 48. I denna artikel regleras säljarens rätt att efter tidpunkten för

avlämnandet rätta till brister i fullgörelsen. Säljarens möjlighel alt före

tidpunkten för avlämnandet rätta till fel eller brist i varan behandlas i art.

37. I båda artiklarna är del den avtalade - inte den faktiska - tidpunkten

för avlämnandet som avses. Köparens rätt alt kräva fullgörelse eller rät­

telse behandlas i art. 46.

127

Enligt första stycket får säljaren även efter tidpunkten för avlämnandet     Prop. 1986/87: 128 på egen bekostnad råtta till brister i fullgörelsen av sina skyldigheter. Han måste dock kunna göra detta utan oskäligt dröjsmål och utan atl förorsaka köparen oskälig olägenhet eller osäkerhet beträffande möjligheten alt få ersäUning av säljaren för sina utlägg.

Säljarens möjlighel alt rätta till brister i fullgörelsen innebär inte bara en räU för honom att företa avhjälpande eller omleverans när varan är felaktig utan även att han kan avlämna varan när han kommit i dröjsmål. Alll gäller naturiigtvis under de fömtsättningar som anges i bestämmelsen. - Om säljaren vill rätta till ett fel genom aU företa omleverans, slår det honom fritt även om det är fräga om ett fel som inte är väsentligt och alltså inte ger köparen rält atl kräva omleverans.

En av fömtsättningarna för att säljaren skall få företa räuelse är att han kan göra det "utan oskäligt dröjsmål". I detta får anses ligga att - när del är fråga om fel - tidsutdräkten skall bedömas i förhållande till själva felet och inte som om det förelåg dröjsmål med hela leveransen. En ytteriigare begränsning av bestämmelsen är emellertid att den bara gäller om inle annat följer av art. 49. Del innebär aU säljarens möjlighet att företa rättelse har förfallit om köparen har hävt köpet. Huruvida ett i och för sig allvarligt fel - som dock kan rättas utan oskäligt dröjsmål - är att anse som ett VäsenUigt avtalsbroU, är en tolkningsfråga. Det torde emellertid kunna hävdas att etl fel som kan avhjälpas utan oskäligt dröjsmål inte i och för sig utgör ett väsentligt avtalsbrott utan bara i förening med underlåten rät­telse.

1 fråga om dröjsmål med avlämnandet är det klart att köparen måste finna sig i aU avlämnande sker sä länge det inte är fråga om ett hävnings­gmndande dröjsmål. Om dröjsmålet ä andra sidan är väsentligt eller en hävningsgmndande tilläggstid har löpt ut, kan säljaren inte påfordra alt få ytterligare anstånd med fullgörelsen. En annan sak är att säljaren genom bestämmelserna i andra och tredje styckena kan ha rält atl avlämna varan trots alt det har inträtt etl dröjsmål som i och för sig är väsentligt.

Ytterligare en förutsättning för att säljaren skall få företa rätlelse är att det kan ske utan att förorsaka köparen oskälig olägenhet. En sådan olägen­het kan vara aU köparen mäste göra ett omfattande avbrott i sin verksam­hel.

Att säljaren företar rättelser får inte heller förorsaka osäkerhet för köpa­ren beträffande hans möjligheter att få ersättning för sina utlägg. Den omständigheten atl säljarens åtgärder tvingar köparen till vissa utlägg, är emellertid inte skäl nog för att denne skall få motsätta sig rättelse. Om det föreligger risk för att köparen inte skall få sina utlägg ersatta av säljaren, kan köparen däremot vägra säljaren att företa rättelse. En sådan risk kan naturligtvis undanröjas genom alt säljaren ställer säkerhet.

Atl säljaren företar rättelse påverkar inte den rätt köparen kan ha till skadestånd. Detta sägs uttryckligen i första stycket. Där erinras också om att rättelsen skall ske på säljarens bekostnad.

De övriga styckena i artikeln reglerar verkan av att säljaren undertätlar köparen om att han vill företa rättelse.

I andra stycket behandlas det fallet atl säljaren har begärt besked från

'28

köparen huruvida denne godtar fullgörelse inom en viss angiven tid. Om     Prop. 1986/87: 128

köparen i ett sådant fall inte svarar inom skälig tid, får säljaren fullgöra

inom den tid som han har angell i sin begäran. Ifall köparen inte har

motsatt sig att fullgörelse sker inom den angivna tiden, får han inte göra

gällande nägon påföljd som är oförenlig med säljarens fullgörelse. Han får

t. ex. inte häva eller kräva prisavdrag innan det är klart humvida säljaren

har lyckats med ett avhjälpande som denne kan ha avsett i sin begäran.

Om säljaren inte frågar köparen huruvida denne godtar fullgörelsen utan i stället meddelar att han kommer att fullgöra sin ifrågavarande skyldighet inom en viss angiven lid, får ett sådant meddelande samma verkan som en begäran enligt andra stycket. Detta sägs i bestämmelsen i tredje stycket.

Av Qärde stycket framgär att en sådan begäran från säljaren som avses i andra stycket går på säljarens risk. För alt denne skall få åberopa en sådan begäran måste den alltså ha tagits emot av köparen. Delsamma gäller ett sådant meddelande som avses i iredje stycket.

Artikel 49. I artikeln anges fömtsättningarna för köparens rätt att häva köpet på grund av säljarens avtalsbrott. De gmndläggande villkoren för hävningsrätien framgår av första stycket, medan det i andra styckel anges att hävningsrätien i en del fall måste utövas inom viss tid för att inte gå förlorad.

Enligt första styckel kan köparen förklara avtalet hävt på endera av två grunder. Enligt punkt a gäller atl köparen kan häva om säljaren underlåter att fullgöra någon av sina skyldigheter enligt avtalet eller konventionen och detta utgör ett väsentligt avtalsbrott. Vad som är ett väsentligt avtalsbrott skall avgöras med slöd av art. 25. När det är fråga om dröjsmål behöver avtalsbrottets väsentlighet inte nödvändigtvis ha att göra med dröjsmålets längd. När det är fråga om fel kan del som nämnts under art. 48 finnas skäl att ta hänsyn till om säljaren förklarat sig beredd att rätta till felet genom avhjälpande eller omleverans. Del är inte bara vid dröjsmål och vid fel i varan som hävning kan bli aktuell. Denna bestämmelse liksom hela avsnit­tet gäller vid säljarens avtalsbrott oavsett vad för slags avtalsbrott det är fråga om. Etl brott mot någon av säljarens biförpliktelser som är väsenUigt kan därför också ge rätt till hävning. Om det väl föreligger ett väsentligt avtalsbrott, kan avtalet hävas genast utan att köparen behöver medge säljaren någon tilläggstid.

Enligt punkt b gäller att köparen under vissa förutsättningar kan häva när han i enlighet med art. 47(1) har förelagt säljaren en tilläggstid för varans avlämnande. Hävning får i så fall ske om säljaren inte avlämnar varan inom den tid som köparen har satt ut eller om han förklarar att han inte kommer atl avlämna varan inom tilläggstiden. Under förutsättning att det är fråga om en bestämd fid av skälig längd får köparen alltså häva ulan att man behöver gå in på någon prövning av om avtalsbrottet är väsentligt. Denna bestämmelse gäller dock bara om varan ännu inte har avlämnats, däremot inte vid andra avtalsbrott som t. ex. när varan har avlämnats för sent eller när varan är felaktig. Ett obetydligt fel kan alltså inte förvandlas till ett som ger räll lill hävning även om säljaren inte iakttar den tilläggstid som köparen kan ha satt ut för avhjälpande.

Utöver atl någon av de i första stycket angivna förulsällningarna för

129

9    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 128

hävning skall vara uppfyllda, krävs det i vissa fall för atl köparen skall få     Prop. 1986/87: 128

häva alt han utövar sin hävningsrält inom skälig tid. De fall då del krävs atl

köparen framställer sin hävningsförklaring inom skälig tid är när säljaren

har avlämnat varan, dvs. - i praktiken när varan har avlämnats för sent

och när varan är felaktig. Atl köparen måste reklamera i tid för att över

huvud tagel få åberopa att varan är felaktig framgår av art. 39.

Så länge varan inte har avlämnats, har köparen alltså kvar sin hävnings­rält. Om säljaren har tillkännagett sin avsikt att leverera inom viss lid och köparen inte har reagerat mot detta, är köparen dock förhindrad alt häva köpet om leveransen kommer inom den tid som säljaren har angett (se art. 48).

När del är fråga om successiva leveranser kan köparen ha kvar häv­ningsrätien belräffande utestående delleveranser utan att behöva iaktta någon särskild tid för hävningsförklaringen. Rätten atl häva hela avtalet kan han på motsvarande sätt ha kvar till dess att den sista delleveransen har skeU (jfr art. 73).

För de fall, emellertid, när säljaren har avlämnat varan följer av andra stycket att köparen förlorar rätten atl häva avtalet, om han inte gör det inom vissa där närmare angivna tider.

Om varan har avlämnats för sent, måste köparen håva inom skälig tid efter del att han har fått veta att avlämnande skett (punkl a).

När det är fråga om andra avtalsbrott än försenat avlämnande - närmast då fel i varan måste hävningsrätien utövas inom skälig tid efter det atl köparen fick eller borde ha fått kännedom om avtalsbrottet. Detta anges i punkl b (i). Om t. ex. etl fel borde ha märkts vid köparens undersökning av varan, måste köparen häva inom skälig tid efter undersökningen. Denna tidsfrist får dock antas vara längre än den skäliga tid inom vilken köparen måste avge en neutral reklamation enligl art. 39, dvs. underrätta säljaren om att han över huvud taget vill åberopa felet.

I andra stycket punkt b finns ett par ytterligare regler för det fallet att varan har avlämnats och det är fräga om annat avtalsbrott är försenat avlämnande. Det gäller om det har angetts en sådan tilläggstid som avses i art. 47 eller 48. Om köparen har satt ut en tilläggstid, måste säljaren utöva sin hävningsrält inom skälig tid efter utgången av tilläggstiden eller efter det att säljaren har förklarat att han inte kommer att fullgöra inom tilläggs­tiden (ii). Om säljaren har angett en tilläggstid inom vilken han avser att fullgöra köpet, måste köparen utöva sin hävningsrält inom skälig fid efter utgången av denna tid. Och om köparen har förklarat att han inle kommer att godta fullgörelse, måste köparen utöva sin hävningsrält inom skälig tid efter det (iii).

Om köparen har avgett hävningsförklaringen inom den tid som anges i andra stycket får han åberopa den även om den t. ex. skulle försenas. Den går alltså på säljarens risk (se art. 27).

Bestämmelserna i art. 49 gäller köparens rätt att häva köpet när avtals­brottet är ett faktum. Att köparen under vissa fömtsättningar kan häva redan på grund av ett befarat avtalsbrott framgår av art. 72.

När det gäller verkningarna av hävning finns bestämmelser i art. 81 -84.

Där framgår bl. a. atl köparen också kan förlora rätten att häva köpet om

130

han inte kan lämna tillbaka varan väsentligen i samma skick som del i     Prop. 1986/87; 128 vilket han mottog den.

Jämfört med gällande svensk rätt utgör konventionens väsentlighetskrav en någol strängare förutsättning för hävning. Tilläggsfristen saknar mot­svarighet i köplagen. Reglerna om tidsfrister för hävningsförklaring över­ensstämmer i huvudsak med köplagens. I det förslag fill ny köplag somjag senare avser att lägga fram ligger emellertid reglerna omhävning på gmnd av säljarens avtalsbrott mycket nära motsvarande bestämmelser i konven­tionen.

Artikd 50. I artikeln regleras köparens rätt till prisavdrag. Prisavdrag kan komma ifråga om varan inte överensstämmer med avtalet - dvs. när del föreligger fel - men inte vid dröjsmål och andra avtalsbrott.

Om varan är felaktig, får köparen enligl bestämmelsen göra prisavdrag enligt förhållandet mellan den faktiskt avlämnade varans värde vid tid­punkten för avlämnandet och det värde som en avtalsenlig vara skulle ha haft vid samma tidpunkt.

Prisavdrag kan göras gällande vid sidan av ett krav på skadestånd men får naturligtvis inte avse samma förlust. Beroende på omständigheterna kan den ena eller den andra påföljden vara förmånligare för köparen och normalt sett har han rätt att välja. Hans valrätt inskränks bara av all säljaren i vissa fall kan vara fri från skadeståndsansvar (se art. 79).

Del är inte någon fömtsättning för köparens rätt till prisavdrag atl felet är väsentligt. Den omständigheten all betalning redan har skett utgör inte heller något hinder för köparen att begära prisavdrag.

En inskränkning i köparens rätt att göra gällande prisavdrag följer emel­lertid av andra meningen i bestämmelsen. Till att böria med gäller att köparen naturligtvis inie har rätt att göra prisavdrag om säljaren har lyckats att rätta till felet genom avhjälpande eller omleverans. Även om säljaren inte har företagit rättelse förlorar köparen dock möjligheten att göra prisavdrag, om han vägrar att godta att säljaren företar rättelse i enlighet med bestämmelserna i art. 37 och 48. Det sista innebär alltså att köparen inte utan gmnd får avvisa en rättelse som säljaren har rätt att företa enligt dessa bestämmelser.

Om säljaren har företagit rättelse men bara delvis lyckats eliminera felet, har säljaren rätt till prisavdrag avseende det kvarstående felet. Även om säljaren har lyckats atl rätta felet, kan köparen ha rätt till skadestånd på grund av förluster han drabbats av i samband med rättelsen.

Vad konventionen innebär i fråga om köparens rätt till prisavdrag över­ensstämmer i allt väsentligt med såväl köplagens som köplagsförslagets reglering.

Artikel 51. Denna artikel gäller s.k. partiellt avtalsbrott på säljarens sida, dvs. när det föreligger dröjsmål eller fel bara beträffande en del av varan.

Om säljaren avlämnar endast en del av varan eller om endast en del av

den avlämnade varan är avtalsenlig, skall enligt första stycket bestämmel­

serna i art. 46-50 tillämpas beträffande den del som saknas eller inte är

avtalsenlig. Att reglema om t. ex. prisavdrag är tillämpliga också när ett fel

bara hänför sig till en del av leveransen hade kanske inte behövt sägas. Det

131

väsentliga med denna bestämmelse är emellertid att den slår fast atl köpa- Prop. 1986/87: 128 ren kan häva avtalel såvitt gäller en del, om de i art. 49 angivna förutsätt­ningarna för hävning är uppfyllda beträffande denna del av leveransen. Delvis samma sak sägs i art. 73 (1) men där är det bara fråga om avtal om successiva leveranser. Den ifrågavarande bestämmelsen medger partiell hävning trots atl det inte är förutsatt i avtalel atl fullgörelsen skall ske genom delprestationer.

Andra slycket gäller köparens möjlighet att häva avtalet i dess helhet när det föreligger ett partiellt avtalsbrott. Bestämmelsen i detta stycke utgör delvis en upprepning av vad som framgår av huvudregeln om hävning i art. 49. Del sägs sålunda att köparen får häva avtalet i dess helhet endast om underlåtenheten att avlämna varan i dess helhet eller i avlalsenligt skick utgör ett väsentligt avtalsbroU. Det är alltså bara när det partiella avtals­brottet är väsentligt för hela köpet (jfr art. 25) som det kan ge rätt till total hävning. Den omständigheten att köparen har salt ut en tilläggsfid för avlämnandet av en del som saknas, medför således inte att han kan håva köpet i dess helhet ifall avlämnandet av det som saknas inte sker inom tilläggstiden och detta inte i sig ulgör elt väsentligt avtalsbrott sett lill köpet som helhet.

Någon moisvarighet till bestämmelserna i denna artikel finns inte i köplagen. (Ang. frågan om partiell hävning se Almen s. 616 ff.) Konven­tionen saknar å andra sidan motsvarighet till regeln om brist i 50 § köpla­gen. Avsikten är att köplagsförslaget skall uppta regler som överensstäm­mer med konventionens art. 51.

Artikel 52.1 denna artikel behandlas det som man med svensk terminolo­gi brukar kalla förtida leverans (första stycket) och överleverans (andra stycket).

Om säljaren avlämnar varan före den fastställda tidpunkten, får köparen enligt första stycket antingen godta avlämnandet eller avvisa varan. Köpa­ren har alltså valfrihet och behöver inte godta ett för tidigt avlämnande ifall del inte passar honom. Vad som är för tidigt beror naturligtvis på vad parterna har kommit överens om beträffande tiden för avlämnandet. Om inget sagts eller man bara bestämt en sista dag, kan det naturiigtvis inte bli fråga om någon förfida leverans. Se betr. avlämnande och tiden för avläm­nande art. 31 och 33.

För att få avvisa varan behöver köparen i och för sig inte visa att det skulle vara olägligt för honom att ta emot den för tidigt. Ett missbruk av den frihet som konventionen ger kan dock förmodligen anses strida mot god sed i internationell handel och skulle därmed kunna stävjas med stöd av tolkningsregeln i art. 7.

Köparen har inte någon rätt att häva köpet på den gmnd att varan erbjuds honom för tidigt. Om han avvisar varan, innebär det bara ett tillkännagivande av att han för tillfället inte vill la emot varan och det påverkar inte avtalet som sådant. Säljaren kan alltså inte heller åberopa avvisandet för att senare inte fullgöra köpet vid avtalad tidpunkt.

Om säljaren avlämnar en störte mängd än vad som har avtalats, får

köparen enligt andra stycket antingen godta avlämnandet av den överskju­

tande mängden eller avvisa den. Ocksä när det gäller överleverans har

132

köparen alltså valfrihet. Valfriheten innebär här att köparen även kan     Prop. 1986/87: 128 godta en del av överleveransen och avvisa den ålerslående delen.

Som regel får köparen inle avvisa hela det avlämnade partiet utan endast den överskjutande delen. Ifall det inte är möjligt för köparen att avvisa bara den överskjutande delen och säljarens överieverans utgör ett väsent­ligt avtalsbrott, kan köparen dock avvisa hela partiet. DeUa kan inträffa om det har utfärdats ett enda transportdokument för hela partiet och köparen måste betala för allt för att få ut den mängd han köpt.

1 den mån köparen godtar avlämnandet av en överskjutande mängd, skall han betala för denna enligt samma prisberäkningssält som för den avtalsenliga mängden. Detta följer av andra meningen i andra styckel.

Antingen det är fråga om förtida leverans eller överleverans kan köparen naturligtvis drabbas av kostnader utöver vad han haft anledning atl räkna med för ett avlalsenligt avlämnande. Detta gäller även om köparen avvisar leveransen, eftersom han i det läget kan vara skyldig atl ändå ta hand om varan för säljarens räkning (se art. 86). Om köparen godtar det avlalsslri-diga avlämnandet, kan han få sina kostnader ersatta som skadestånd av säljaren. Ifall köparen avvisar leveransen, har han rält till ersättning av säljaren enligt art. 86.

Någon motsvarighet till konventionens regler om förtida leverans och överleverans finns inte i den gällande köplagen och övervägs inte heller för köplagsförslaget.

6.3.3 Kap. III Köparens skyldigheter

Kapitlet om köparens skyldigheter är uppbyggt på i princip samma sått som del föregående kapitlet om säljarens skyldigheter. Efler en inledande bestämmelse (art. 53) följer i avdelning I bestämmelser om köparens skyl­dighet all betala för varan (art. 54-59). Avdelning 

II, 

som bara består av en artikel, handlar om köparens skyldighet att motta leverans av varan ("take delivery", "prendre livraison"). I avdelning III (art. 61-65) regle­ras påföljderna av köparens avtalsbrott.

Artikel 53. Artikeln slår i allmänna ordalag fast atl köparen är skyldig att betala för varan och att motta leverans av varan.

Köparen skall fullgöra sina skyldigheter som avtalet och konventionen förutsätter. Vid en konflikt mellan innehållet i konventionen och del som avtalats tar emellerfid avtalel över eftersom konventionen är dispositiv (art. 6).

Det kan följa av avtalet alt köparen också har andra förpliktelser än atl betala för varan och motta leveransen. Det är visserligen bara innehållet i de senare förpliktelserna som behandlas i konventionen, men bestämmel­serna om påföljder vid köparens avtalsbrott gäller också hans andra för­pliktelser.

Avdelning I Betalningen för varan

I detta avsnitt regleras frågor om betalningsskyldighetens närmare inne­

börd såsom prisets bestämmande (art. 55 och 56) och platsen och tiden för

133

betalningen (art. 57-59). Att köparen är skyldig alt betala för varan sägs     Prop. 1986/87: 128 inte uttryckligen annat än i art. 53.

Artikel 54. I denna artikel sägs atl köparens skyldighet atl belala även innebär en skyldighet att vidta sädana åtgärder och att uppfylla sådana föreskrifter för atl betalning skall kunna ske som kan krävas enligt avtalel eller lagar och förordningar.

Det kan vara fråga om att acceptera en växel, att öppna remburs eller all ansöka om en bankgaranti. Del kan också gälla atl ansöka om valuta eller om tillstånd att få utföra valuta. Del skall emellertid vara fråga om åtgärder som - enligt vad som följer av avtalet eller författningar - krävs för aU möjliggöra betalning. Utan stöd i avtalet kan det t.ex. inle fordras all köparen skall acceptera en växel.

Innebörden av bestämmelsen är att en underlåtenhet att i tid vidta åtgärder av ifrågavarande slag utgör ett brott mot betalningsskyldigheten. Det är alltså inte bara fråga om ett befarat avtalsbrott som uteslutande ger säljaren de befogenheter som följer av art. 71-73. Ifall köparen inte fullgör vad som åligger honom enligt bestämmelsen, kan säljaren sålunda sälta ut en tilläggstid inom vilken en åtgärd för betalningens förberedelse skall vidtas och han kan häva pä samma grunder som vid faktiskt dröjsmål med betalningen (se art. 63 och 64).

En viss moisvarighet till det som följer av denna bestämmelse finns i 28 § köplagen och för köplagsförslaget överväger jag en regel av i huvud­sak samma slag som den i konventionen.

Artikel 55. Artikeln gäller frågan hur priset skall bestämmas när det inte följerav avtalet eller - något mera ordagrant när priset varken uttryckli­gen eller underförstått är bestämt i avtalet och avtalet inte heller ger någon anvisning om hur det skall bestämmas.

I bestämmelsen förutsätts att ett giltigt avtal har träffals trots aU priset inte kan bestämmas med ledning av avtalet. Denna fömtsättning har atl göra med bestämmelsen i art. 14 om vad som skall anses utgöra etl giltigt anbud. Förutom att anbudet måste ange anbudsgivarens avsikt att bli bunden måste del vara så preciserat att det bl. a. möjliggör elt fastställande av priset. Mot bakgrund av detta skulle art. 55 inle ha någon funktion att fylla annal än för stater som gjort förbehåll för konventionens avtalsdel (dvs. bl. a. art. 14) och som godtar att ett giltigt avtal kan komma lill stånd utan att priset följer av avtalet. Som har framhållits i samband med art. 14 kan del dock förekomma att parterna skall anses ha gett tillräckligt tydligt uttryck åt sin avsikt att bli bundna för att ett giltigt avtal skall ha kommit till stånd utan att det finns någon hållpunkt för prisets bestämmande.

Om ett giltigt avtal har kommit till stånd - och priset inte följer av avtalet - skall parterna anses ha hänvisat till det pris som allmänt filläm­pas vid tiden för avtalsslutet för varor av samma slag vilka har sålts under jämförbara förhållanden i den ifrågavarande branschen.

Det är alltså det allmänt tillämpade priset och inte säljarens pris som

skall gälla. Vidare skall parterna anses ha hänvisat till prisnivån vid avtals-

tillfället och inle vid avlämnandet. Det sagda gäller dock bara om inget

tyder på motsatsen. Regeln utesluter med andra ord inte att hänsyn kan tas

lill säljarens pris, om delta med hänsyn till omständigheterna ter sig natur-

134

ligt. Finns det något som gör att del ligger närmare fill hands alt la hänsyn     Prop. 1986/87:128

lill prisnivån vid avlämnandet, torde inle heller delta vara uteslutet. Vad

det här gäller är alltså om huvudregeln skall frångås i vissa fall trols atl det

inle kan hävdas atl parterna ens underförstått har kommit överens om

något som avviker från huvudregeln eller att något sådant av andra skäl

kan sägas följa av avtalet.

Uttrycket "det pris som allmänt tillämpas" ligger mycket nära uttrycket "gängse pris" (se art. 76) men uttrycken skall förmodligen inte ges exakt samma innebörd. "Gängse pris" torde vara mera begränsat och ligga närmare vad man menar med elt marknadspris.

När priset inte följer av avtalet, skall köparen enligt 5 § köplagen betala vad säljaren fordrar, om det inte kan anses oskäligt. Enligt den regel som övervägs för köplagsförslaget skall köparen betala vad som är skäligt med hänsyn till bl. a. gängse pris vid fiden för köpet.

Arlikel 56. Denna artikel innehåller en speciell regel om hur priset skall beräknas när det har bestämts efter varans vikt. I tveksamma fall skall priset då beräknas efter nettovikten. Förpackningens vikt skall alltså inte räknas med om detta inte kan anses avtalat eller följer av handelsbmk.

En motsvarighet till denna bestämmelse finns i såväl köplagen som köplagsförslaget.

Artikel 57. I denna artikel anges var betalningen skall ske. Platsen för betalningen är av särskild betydelse vid internationella köp, eftersom valutarestriktioner kan göra atl betalningen blir tämligen värdelös om den sker i etl land varifrån säljaren inte kan föra ut den.

Platsen för betalningen har inte något omedelbart samband med frågan i vilken valuta betalningen skall ske. Ifall parterna har lämnat den frågan öppen, ger varken denna eller någon annan artikel i konventionen någon ledning.

Platsen för betalningen kan naturligtvis vara bestämd genom avtalet eller t. ex. på grund av vad parterna tidigare har fillämpat i sina inbördes affärsförhållanden.

För de fall atl platsen för betalningen inle är bestämd på något sådant sätt. anges det i första stycket av den ifrågavarande artikeln vad som skall gälla.

Enligt punkl a skall köparen fullgöra betalningen där säljaren har sitt affärsställe. Till skillnad mot vad som gäller angående platsen för avläm­nandet (art. 31 punkl c) är det inte platsen där säljaren hade sitt affärssiälle vid avtalsslutet utan hans affärsställe vid tiden för betalningen som åsyftas. Detta framgår bl. a. av andra styckel som reglerar följderna av att affärs­stället har flyttats efler avtalsslutet. Hur hänvisningen skall uppfattas om säljaren har flera affärsställen eller saknar affärsställe framgår av art. 10.

I punkl b ges en sårskild regel för de fall att betalning skall ske mol

överlämnande av varan eller dokumenl avseende varan. 1 så fall skall

betalningen ske där överlämnandet äger rum. Huruvida betalning skall ske

mol överlämnande av varan eller dokumenl är något som avgörs av avtalel

- t. ex. en i avtalet inlagen leveransklausul - eller av handelsbruk. Doku­

ment som kan komma i fråga är desamma som säljaren kan vara skyldig att

tillhandahålla enligl art. 30 och 34, t.ex. konossement, järnvågs- och

135

flygfraktsedlar samt försäkringspoliser och ursprungscertifikat. Beroende Prop. 1986/87; 128 på avtalet och omständigheterna kan dokumenten överlämnas direki till köparen eller fill en av köparen anlitad bank. Antingen det gäller själva varan eller dokument avseende varan, skall överlämnandet och därmed också betalningen ske på den plats som parterna kommit överens om eller som annars kan anses bestämd. Det behöver naturligtvis inte vara en plats i säljarens eller köparens land utan kan vara i ett tredje land. 1 fall betal­ningen skall ske mot överlämnande av varan men inget kan anses bestämt om platsen, blir de supplerande reglema i art. 31 angående platsen för avlämnandet också bestämmande för var betalning skall ske.

Om köparen inte presterar betalning på rätt plats, kan säljaren göra gällande de påföljder som anges i art. 61, dvs. samma påföljder som vid dröjsmål med betalningen. Köparen bär med andra ord risken för att betalningen inte kommer fram eller slälls till säljarens förfogande i enlighet med avtalet eller konventionens regler.

Enligt huvudregeln i första stycket punkl a gäller som nämnts atl betal­ning skall ske där säljaren har sitt affärsställe vid tiden för betalningen. Om säljaren flyttar sitt affärssiälle under tiden mellan avtalsslutet och betal­ningen, kan detta medföra kostnader i form av t. ex. valutaavgifter som köparen inte har haft anledning atl räkna med vid avtalets ingående. Av regeln i andra slycket följer emellertid att det i så fall är säljaren som skall bära alla ökade kostnader som är en följd av att han har ändrat affärssiälle efter avtalsslutet.

Att säljaren ändrar affärsställe innebär däremot inte att köparen är befriad från skyldigheten att prestera betalning på det nya stället. Huruvi­da säljarens ändring av sitt affärsställe i etl enskilt fall utgör en befrielse-grund för köparen när ändringen orsakat atl betalningen försenats eller inte kunnat fullgöras, är något som får avgöras enligt art. 79 och 80.

Den gällande svenska köplagen har inte någon regel om var betalning skall ske (jfr däremot 3 § skuldebrevslagen). En bestämmelse som i huvud­sak motsvarar konventionens art. 57(1) övervägs för köplagsförslaget.

Artikel 58. 1 denna artikel anges när köparen är skyldig atl betala. Här regleras också det ömsesidiga förhållandet mellan parternas prestationer. Syftet med reglerna är att minska risken för att säljaren inte skall få betalt när han har lämnat ifrån sig varan och för att köparen inte skall slå med en ofullbordad eller felaktig leverans när han har betalt.

Enligt huvudregeln i första stycket skall köparen betala när säljaren ställer varan - eller de dokument till vilka förfoganderätten över varan är knuten - till köparens förfogande i enlighet med avtalet eller konven­tionen. För att inte råka i dröjsmål med betalningen måste köparen alltså vara beredd att betala samtidigt med säljarens prestation. Vid vilken fid-punkt säljaren skall prestera framgår av art. 33.

Av huvudregeln följer alltså att köparen inte är skyldig att betala förrän

säljaren överlämnar varan eller dokumenten. Säljaren har emellertid å sin

sida rätt att göra överlämnandet avhängigt av att betalning sker. Samman­

taget innebär detta alltså att prestationerna som regel skall utväxlas samti­

digt och att den ena parten kan hålla inne sin prestation tills den andra

presterar.

136

Del sagda gäller om köparen inte är skyldig atl betala vid någon annan Prop. 1986/87; 128 bestämd tidpunki. Utan slöd i avtalet eller t. ex. handelsbruk gäller emel­lertid all köparen inte har rätt lill kredit eller anstånd med betalningen och att han inte heller är skyldig atl belala i förskott. - Att köparen som regel har rätt att undersöka varan innan han betalar följer av bestämmelsen i iredje slycket.

Första slycket kompletteras av bestämmelsen i andra styckel för del fallet att avtalet förulsälter att varan skall transporteras. Med detta avses atl säljaren enligl avtalet skall sända varan till köparen (jfr art. 31 punkt a). Atl så skall ske behöver dock inte vara utlrycklingen angivet i avtalet ulan kan naturligtvis följa av en leveransklausul.

Andra stycket saknar däremot betydelse när köparen skall hämta varan hos säljaren och själv ordna med fransporten (jfr art. 31 punkt c) liksom när avlämnandet skall ske hos köparen eller på någon annan särskilt angiven plats dit det i och för sig fordras en transport.

I sådana fall som avses med andra slyckel får säljaren i samband med avsändandet uppställa det villkoret att varan eller dokument till vilka förfoganderätten över varan är knuten inte skall överlämnas till köparen annal än mot att denne betalar. Bestämmelsen medger med andra ord att säljaren sänder varan mot konossement eller något annal dokument som gör att säljaren alltjämt har kontrollen över varan. Med hänsyn till regeln om köparens rätt att undersöka varan före betalningen är det mera tvek­samt om säljaren - utan stöd i avtalet - får sända varan per järnväg mot efterkrav.

De tidigare bestämmelserna i artikeln modifieras av regeln i tredje styckel enligt vilken köparen inte är skyldig atl betala innan han har haft tillfälle att undersöka varan. Säljaren måste med andra ord se till att köparen får möjlighet att undersöka varan innan den lämnas över till honom och betalning kan krävas. Detta ulgör inle något praktiskt problem dall köparen skall hämta varan hos säljaren (t. ex. Ex works) eller säljaren skall avlämna varan hos köparen. Om det däremot är fråga om ett tran­sportköp och säljaren utnyttjar sin rätt enligt andra stycket att göra betal­ningen till ett villkor för att varan skall få överlämnas till köparen, måste säljaren instruera fraktföraren alt köparen skall få tillträde till varan innan den överlämnas.

Regeln i tredje stycket gäller dock inte ulan undantag. Om det sätl för avlämnande eller betalning som partema har kommit överens om är oför­enligt med att köparen får tillfälle att undersöka varan, är köparen skyldig att betala trots atl han inte har haft möjlighet till någon undersökning. Så är fallet om köparen uttryckligen har åtagit sig att betala mot konossement oberoende av om varan kommit fram. Ett sådant åtagande kan emellertid också följa av en leveransklausul (t. ex. CIF). Enbart den omständigheten att säljaren sänder varan mot dokument fråntar emellertid inte köparen rätten atl undersöka varan före betalningen.

Bestämmelserna i den ifrågavarande artikeln motsvarar i huvudsak vad som följer av den gällande svenska köplagen (1416 o 71 §§) och den reglering som övervägs för köplagsförslaget.

Artikel 59. Denna artikel slår fast att köparen skall betala vid den

137

lidpunkt som är bestämd i avtalet eller följer av avtalet eller konventionen, Prop. 1986/87: 128 utan atl det från säljarens sida behövs någon anmodan eller något iaktta­gande av några formaliteter. Syftet med bestämmelsen är att förhindra tillämpningen av sådana i vissa rättssystem förekommande regler som går ut på atl köpesumman inte är förfallen lill betalning förrän säljaren har framställt en formell begäran.

Vad regeln innebär framstår klarast i de fall då tidpunkten för betalning­en är bestämd till en viss dag såsom exempelvis kan vara fallet när köparen har fått kredit. Ifall inget är bestämt om när köparen skall betala, torde säljaren däremot i praktiken inte kunna avstå från att framställa ett krav på betalning l.ex. genom att presentera en faktura i samband med alt varan eller dokumenl överlämnas fill köparen. Detta är dock närmasl en följd av reglerna i art. 58. Några andra - särskilda eller formella - förutsättningar för betalningsskyldighetens inträde än de som framgår av avtalel och konventionen gäller inte.

Den ifrågavarande bestämmelsen saknar direkt motsvarighet i den gäl­lande köplagen men överensstämmer i sak med vad som följer av 12 §. Den ligger också i linje med den reglering som övervägs för köplagsförslaget.

Avdelning II Mottagandet av leveransen

Artikel 60. Vid sidan av sin skyldighet att betala för varan är köparen enligt konventionen skyldig att motta leverans av varan. Hans sistnämnda skyl­dighet, vilken behandlas i denna artikel, anges i den engelska texten som en plikt att "take delivery" och i den franska som en plikt att "prendre livraison".

Köparens skyldighet att motta leverans av varan består enligt artikeln av två element. Enligl punkt a skall han vidta alla åtgärder som skäligen kan förväntas av honom för att säljaren skall kunna avlämna varan ("make delivery", "effectuer la livraison"). Enligt punkt b skall han överta varan ("taking över the goods", "retirer les marchandises").

Köparens skyldighet enligt punkt a kan gälla åtgärder som måste vidtas för att varan skall kunna sändas till honom såsom att utverka nödvändiga export- och importlicenser. Andra åtgärder kan gälla att ingå transportav­tal så att varan över huvud taget kan avlämmnas till en fraktförare eller att lämna instruktioner för tillverkningen av en vara. När det gäller rena specifikatoner regleras de också av art. 65.

Köparens skyldighet enligt punkt b att överta varan innebär att han rent fysiskt skall avlägsna varan från den plats där säljaren enligt avtalet skall hålla den tillgänglig för köparen. Det kan gälla fall där köparen skall ta hand om varan efter en traitsport eller hämta varan när den skall avlämnas genom all hållas tillgänglig på säljarens affärsställe eller någon annan särskild plats.

Några regler om köparens skyldighet att motta varan finns inte i köpla­gen men övervågs däremot för köplagsförslaget.

138

Avdelning III Påföljder vid köparens avtalsbrott.

Prop. 1986/87:128

Denna avdelning inleds med en översikt över de påföljder som kan komma ifråga vid köparens avtalsbrott (art. 61). De flesta reglerna gäller antingen det är fråga om dröjsmål med betalningen eller bristande uppfyllelse av någon av köparens andra förpliktelser. Med andra förpliktelser avses inte då bara de som nämns i art. 60 utan även biförpliktelser som enbart följer av avtalet.

I art. 62 behandlas säljarens rätt atl kräva fullgörelse. Det kan gälla betalning, mottagande av leverans eller någon annan fullgörelse. I art. 63 regleras säljarens möjlighet att sälla ut en tilläggstid för köparens fullgö­relse och rättsverkningarna av alt en sådan frist har satts ut. Fömlsättning-arna för säljarens rätt atl häva köpet på grund av köparens avtalsbrott anges i art. 64. Avdelningens sista artikel behandlar det särskilda fallet att köparen enligt avtalel skall specificera varans form, mått eller andra egen­skaper men inte gör det i tid (art. 65).

Säljarens rätt till skadestånd behandlas inte i avdelningen på annat sätt än genom en regel i den inledande artikeln. Utförligare regler om skade­stånd finns i art. 74-77 och 79. Andra bestämmelser utanför avdelningen om påföljder som kan göras gällande vid köparens avtalsbrott är de om befarat avtalsbrott och successiv leverans (art. 71-73). En bestämmelse av särskild betydelse när köparen inte betalar är den om ränta i art. 78.

Avdelningen är uppbyggd pä principiellt sett samma sätt som avdelning­en om påföljder vid säljarens avtalsbrott (art. 45-52) och nägra artiklar är nästan likalydande.

Artikel 61. Artikeln innehåller en översikt över de påföljder som säljaren kan göra gällande vid köparens avtalsbrott samt ett par bestämmelser av mera speciell karaktär.

Om köparen underiåler all fullgöra någon av sina skyldigheter enligt avtalet eller konventionen, får säljaren enligl första stycket utövade rättig­heter som anges i art. 62-65 och kräva skadestånd enligt art. 74-77. Vad som åsyftas är - förutom skadestånd - fullgörelse och hävning samt specifikation för köparens räkning. Del anges inte under vilka förutsätt­ningar som de olika befogenheterna kan göras gällande. Det framgår av de följande artiklarna i avdelningen och av andra bestämmelser i konven­tionen säsom art. 71-73 om befarat avtalsbrott och successiv leverans och art. 81-84 om verkningarna av hävning.

I art. 74-77 anges bara för vilka föriuster ersättning skall utgå ifall köparen är skadeståndsskyldig. Vilka fömtsältningarna för skadestånds­skyldighet är anges inte utlrycklingen men framgår - på samma sätl som beträffande säljarens avtalsbrott - indirekt av art. 79. Av bestämmelserna i art. 61 och 79 följer atl köparens skadeståndsskyldighet kan begränsas eller falla bort om avtalsbrottet berodde på ett hinder utanför köparens kontroll. Att denna befrielsegrund torde ha liten betydelse när del gäller beialningsförsummelse utvecklas närmare i anslutning till art. 79.

I andra stycket av art. 61 slås fasl alt säljaren inte förlorar sin räll atl kräva skadestånd när han gör gällande andra påföljder. Enligt tredje styckel får en domstol eller skiljedomstol inle bevilja köparen anstånd när

säljaren gör gällande en påföljd för avtalsbrott. Båda de nu återgivna    Prop. 1986/87; 128 reglerna har direkta motsvarigheter när det gäller säljarens avtalsbrott och beräffande bakgrunden till reglerna hänvisas därför Ull vad som har sagts i det sammanhanget (art. 45).

Artikel 62. I denna artikel behandlas säljarens rätt att kräva fullgörelse. Artikeln molsvarar regeln i art. 46(1) om köparens rätt att kräva fullgörelse vid säljarens avtalsbrott. När det föreligger ett avtalsbrott på köparens sida, får säljaren kräva att köparen betalar, mottar leverans av varan eller fullgör sina andra skyldigheter, om inte säljaren har gjort gällande en påföljd som är oförenlig med ett sådant krav.

Del framgår av bestämmelsen atl rätten att kräva fullgörelse gäller köparens samtliga skyldigheter. Den viktigaste är naturiigtvis skyldigheten att betala. Om varan har avlämnats men köparen är i dröjsmål med betal­ningen, återstår i praktiken inle någol annat för säljaren än alt kräva betalt för varan. Säljaren är dock inte - som enligl svensk rätt - formellt betagen möjligheten all häva när köparen fått varan i sin besittning. Om köparen varken har mottagit leveransen eller fullgjort sin skyldighet alt belala, innebär säljarens rått till fullgörelse att han kan kräva att köparen betalar och mottar leverans av varan. I den situafionen erbjuder konven­tionen dock andra utvägar som kanske bättre överensstämmer med sälja­rens intressen. En möjighet är att häva köpet och - vid prisfall - kräva skadestånd beräknat enligt art. 75 eller 76. En annan möjighet är alt säljaren med stöd av art. 88 säljer varan för köparens räkning och tillgodo­gör sig vad försäljningen ger som avräkning på priset och - ifall det inte förslär kräver köparen på den resterande delen av priset.

På motsvarande sätt som i art. 46 framgår det av den nu ifrågavarande bestämmelsen att säljaren inte får kräva fullgörelse om han har gjort gällande en påföljd som är oförenlig med ett sådant krav. Om säljaren har hävt köpet, får han naturligtvis inte kräva att köparen skall betala eller motta leverans av varan. Skadestånd är däremot något som inte är ofören­ligt med etl krav på fullgörelse.

Säljarens rält att kräva fullgörelse är liksom köparens underkastad den i art. 28 angivna begränsningen att en domstol inte är skyldig atl ge dom på fullgörelse om den inte skulle göra detta enligt sin egen lag beträf­fande köpeavtal av liknande slag men som inte regleras av konventionen. När det är fråga om skyldigheten att betala torde denna begränsning ha en underordnad betydelse.

Den gällande svenska köplagen reglerar bara säljarens rätt att kräva att köparen erlägger betalning eller vidtar åtgärd "varav dess utbekommande må bero" (28 §). Beträffande köplagsförslaget övervägs däremot regler också om säljarens rätt att kräva att köparen medverkar till köpet.

Artikel 63. Artikeln reglerar säljarens möjlighet att sälla ul en tilläggstid för köparens fullgörelse och anger en av de rättsverkningar som följer av att en sådan tid har satts ut. Artikeln är en motsvarighet till art. 47 om köparens möjlighet att sätta ut en tilläggstid för säljarens fullgörelse.

Enligt första styckel får säljaren sälta ut en skälig tilläggstid inom vilken

köparen skall fullgöra sina skyldigheter. Den viktigaste rättsverkan som

utsättandet av en lillåggslid har är atl säljaren enligl art. 61 

(I) 

punkt b får

140

häva köpet om köparen inte fullgör den ifrågavarande skyldigheten inom     Prop. 1986/87: 128 tilläggstiden. En förutsättning för att säljaren skall fä häva är emellertid att tilläggstiden är så tydligt angiven all det framgår när tiden för fullgörelsen löper ut. Tilläggstiden måste vidare vara av skälig längd.

Enligl bestämmelsen i första slyckel kan tilläggstiden gälla vilken som helst av köparens skyldigheter. Säljarens räll att häva är dock bara knuten till att köparen inte inom tilläggstiden har fullgjort sin skyldighet att betala eller motta leverans av varan. Av art. 54 följer atl köparens skyldighet att belala även innebär en skyldighet att vidta vissa åtgärder för att möjliggöra betalning. Vad köparens skyldighet att motta leverans av varan innebär framgår av art. 60. Ett icke hävningsgmndande brott mot någon annan förpliktelse än som nu nämnts kan säljaren inte göra till gmnd för hävning genom atl sätta ut en tilläggstid.

Enligt andra stycket får säljaren under tilläggstiden inte göra gällande någon påföljd för avtalsbrott. Detta gäller dock inle om köparen har meddelat att han inte kommer att fullgöra sina skyldigheter inom den utsatta frislen. Alt säljaren har satt ut en tilläggstid gör under inga omstän­digheter att han förlorar sin rätt till skadestånd på grund av köparens dröjsmål med fullgörelsen. Också detta framgår av andra stycket. Beträf­fande den närmare innebörden av dessa regler gäller i princip detsamma som har sagts om reglerna i art. 47(2).

Artikel 64. I denna artikel anges förutsättningarna för säljarens rätt att häva köpet på gmnd av köparens avtalsbrott. Liksom i art. 49 om köparens hävningsrält vid säljarens avtalsbrott anges de grundläggande fömtsätt­ningarna i första stycket medan del av andra stycket framgår att hävnings­rätien i en del fall måste utövas inom en viss lid för att inte gå förlorad.

Enligt första styckel kan hävningsrätien, på samma sätl som i art. 49, göras gällande på endera av två gmnder. Enligt punkt a gäller att säljaren kan häva om köparen underlåter att fullgöra någon av sina skyldigheter enligt avtalet eller konventionen och detta utgör ett väsentligt avtalsbrott. Vad som i konventionens mening ulgör ett väsentligt avtalsbrott framgår av art. 25. Bestämmelsen gäller köparens samtliga förpliktelser, inte bara hans skyldighet atl betala och motta leverans av varan. Ett brott mot en biförpliktelse som inte följer annat än av avtalet kan därför också ge räll lill hävning när avtalsbrottet är väsentligt.

Om det väl föreligger ett väsentligt avtalsbrott, kan avtalet hävas genast utan att säljaren behöver medge någon tilläggstid. Atl köparen inte heller kan beviljas anstånd av en domstol e. d. framgår som nämnts av art. 61 (3).

Enligt punkt b gäller att säljaren under vissa förutsättningar kan häva när han i enlighet med art. 63(1) har förelagt köparen en tilläggstid för fullgö­relsen. Hävning fär i så fall ske om köparen inte fullgör sin skyldighet atl belala eller motta leverans av varan inom den tid som säljaren har satt ul. Säljaren får också häva om köparen förklarar atl han inle kommer att fullgöra den ifrågavarande skyldigheten inom tilläggstiden. Under förut­sättning atl del är fråga om en bestämd lid av skälig längd får hävning här som när del gäller säljarens avtalsbroU - ske utan alt man behöver pröva om avtalsbrottet är väsentligt.

Som nämnts i anslutning till art. 63 är rätlen atl håva efter en tilläggslid

141

bara knuten till att köparen har underlåtit att fullgöra sin skyldighet atl     Prop. 1986/87: 128 belala eller motta leverans av varan. 1 fall säljaren har förelagt köparen en tilläggstid inom vilken denne skall fullgöra nägon annan förpliktelse, kan detta inte ge rätt att häva enligt bestämmelsen i punkt b.

Av andra slycket i art. 64 följer att säljaren kan förlora sin rält att häva köpet om han inte utövar denna rätt inom viss tid. Det gäller dock bara när köparen har betalat och säljaren föriorar inte hävningsrätien förtån hela köpesumman är betald. Beträffande etl avbelalningsköp innebär detta atl säljaren inte förlorar möjligheten alt häva köpet förrän sista avbetalningen är gjord.

Den tid inom vilken säljaren måsie utöva sin hävningsrält är olika beroende på om det är fråga om försenad fullgörelse eller någol annal avtalsbrott från köparens sida.

Vid försenad fullgörelse gäller enligt andra stycket punkt a all säljaren förlorar rätten atl häva köpet om han inte utövar sin rätt innan han har fått veta atl fullgörelse har skett. Försenad fullgörelse är i allmänhet detsamma som försenad betalning och normalt föriorar säljaren naturligtvis sitt in­tresse av att häva när betalning skett. Betalning kan emellertid ha skett utan att säljaren ännu känner till detta. Om säljaren i en sådan situalion häver för att sälja varan till någon annan, är det en giltig hävning bara den sker innan han har fått veta atl betalning skett.

Vid annat avtalsbroU än försenad fullgörelse gäller enligt andra stycket punkt b (i) att säljaren förlorar hävningsrätien om han inte utövar sin rätt inom skälig tid efter det atl han fick eller borde ha fått kännedom om avtalsbrottet. Ett fall som omfattas av denna regel är att material, som skall tillhandahållas av köparen, inte är av avlalsenligt kvalitet och därför försvårar tillverkningen för säljaren. Om säljaren har satt ut en tilläggstid, måste han utöva sin hävningsrält inom skälig lid efter utgången av tilläggs­tiden eller efter det atl köparen har förklarat att han inte kommer att fullgöra inom tUläggstiden. Detta följer av regeln i punkt b (ii).

En allmän fömlsåtlning för hävning är att den part som vill förklara köpeavtalet hävt, gör delta genom ett meddelande till den andre parten (art. 26). Om säljaren har avgett en hävningsförkaring inom den tid som anges i andra styckel får han dock åberopa den även om förklaringen t. ex. inle skulle komma fram (se art. 27).

Bestämmelsen i art. 64 gäller säljarens rätt att häva när köparens avtals­brott är ett faktum. Atl säljaren under vissa förutsättningar kan häva redan på grund av ett befarat avtalsbrott framgår av art. 72. Ifall köparen avbe­ställer varan, kan säljaren exempelvis häva avtalet med stöd av sistnämnda bestämmelse.

Det fallet att avtalel gäller flera delleveranser och särskild betalning skall ske för varje delleverans behandlas i art. 73.

Beträffande verkningarna av hävning finns bestämmelser i art. 81-84.

Konventionens väsenllighetskrav utgör en strängare hävningsförutsätl-

ning än den som gäller enligt svensk rätt (jfr 28 § köplagen). Till skillnad

mot vad som gäller enligt svensk rätt faller hävningsrätien dock inte bort

när köparen har fått varan i sin besittning. Tilläggstiden saknar motsvarig­

het i den svenska köplagen. En skillnad är också att säljaren enligl svensk

142

rätt bara har rätt att häva vid köparens dröjsmål med betalningen, alltså    Prop. 1986/87: 128 inte vid dröjsmål med mottagandet. De regler om hävning pä gmnd av köparens avtalsbrott som övervägs för köplagsförslaget ligger betydligt närmare konventionens bestämmelser.

Artikel 65. I denna artikel behandlas det särskilda fallet alt köparen skall specificera varans form, mätt eller andra egenskaper men inte gör del i tid. Under vissa i artikeln angivna fömtsättningar kan säljaren i så fall få göra specifikationen i köparens ställe. Man kan se det som en alternativ regle­ring av köparens underlåtenhet atl i etl vissl fall fullgöra sin skyldighet enligt art. 60 punkt a atl medverka till köpet så atl säljaren skall kunna avlämna varan.

En fömtsättning för att artikeln skall bli lillämlig är att köparen enligt avtalet skall göra den ifrågavarande specifikationen. En säljare som skall tillverka en vara och som märker att han saknar vissa specifikationer som behövs för att han skall kunna fullfölja tillverkningen, kan alltså inte ulan vidare åberopa artikeln för atl själv göra de närmare bestämningarna av varans egenskaper. Har parterna däremot kommit överens om att köparen senare skall komplettera sin beställning med t. ex. vissa detaljritningar, är artikeln tillämplig.

Om köparen underlåter att göra specifikafionen vid den överenskomna tidpunkten eller inom en skälig tid efter del atl han mottagit en begäran från säljaren, får säljaren enligt första styckel själv företa specifikafionen. Specifikationen måste dock överensstämma med köparens behov såvitt dessa är kända för säljaren. Hur varan skall vara närmare beskaffad för att motsvara köparens behov kan t.ex. framgå av tidigare beställningar eller av att säljaren känner lill de ändamål för vilka varan skall användas.

Bestämmelsen ger säljaren en rätt att göra specifikationen men den förpliktar honom inle att göra den. Om han föredrar au häva avtalet på grund av köparens underlåtenhet atl specificera, kan säljaren göra detta om förutsättningarna för hävning föreligger. Även om han väljer alt själv göra specifikationen, har han kvar sina övriga rälfigheler, t.ex. rätten till skadestånd.

I andra stycket regleras det fallet att säljaren väljer att själv göra specifi­kationen. Säljaren skall i så fall undertätta köparen om detaljerna i den gjorda specifikationen och sätta ut en skälig tid inom vilken köparen får göra en annan specifikation. Om köparen inte reagerar i tid, blir den av säljaren gjorda specifikationen bindande. Att specifikationen blir bindande innebär bl. a. atl varan skall anses avtalsenlig om den överensstämer med den av säljaren gjorda specifikationen.

1 artikeln fömtsatts atl parterna sänder vissa meddelanden till varandra. Av bestämmelserna framgår all en uppmaning från säljaren lill köparen att specificera går pä avsändarens, dvs. säljarens risk. Detsamma gäller sälja­rens meddelande angående detaljerna i den av honom gjorda specifika­tionen. Övriga meddlanden följer huvudregeln i art. 27 och går alltså på mottagarens risk.

Någon motsvarighet lill konventionens bestämmelser om specifikation finns inte i den gällande svenska köplagen. Regler som i alll väsentligt

överensstämmer med konventionen övervägs däremot för köplagsförsla-

l'*3

get.

6.3.4. Kapitel 

IV 

Riskens övergång

Prop. 1986/87:128

Fjärde kapitlet av del III, vilket handlar om riskens övergång, innehåller bara fem artiklar (66-70). I den första anges innebörden av atl risken för varan går över på köparen. I art. 67 regleras riskens övergång vid tran­sportköp. 1 art. 68 anges när risken går över i det speciella fallet atl varan har sålts medan den befinner sig under transport. När risken går över på köparen i sådana fall som inte avses i art. 67 och 68 framgår av art. 69. Art. 70, slutligen, innehåller ett undantag från reglerna om riskens övergång när det föreligger ett väsentligt avtalsbrott på säljarens sida.

Formellt är bestämmelserna om riskens övergång fristående från be­stämmelserna om avlämnandet. De har emellertid utformats så att riskens övergång i många fall sammanfaller med avlämnandet. Skillnaden mellan vad som gäller om riskens övergång enligt konventionen och enligt svensk rätt (17 och 37 §§ köplagen) är därför betydligt mindre än vad reglernas Utformning och placering kan ge intryck av. Köplagen saknar dock en motsvarighet till art. 70. I det förslag till ny köptag somjag senare avser att lägga fram kommer sannolikt konventionens teknik att användas.

Eftersom konventionen på elt undantag när är dispositiv, slår det natur­ligtvis parterna fritt att reglera frågan om riskens övergång på något annat sätt än det som följer av bestämmelsema i detta kapitel, t.ex. genom hänvisning till en leveransklausul.

Artikd 66. I artikeln anges som nämnts innebörden av att risken för varan går över på köparen. Förlust av eller skada på varan som inträffar efter riskens övergång befriar inte köparen från hans skyldighet att betala.

Artikeln anger inte vilken betydelse det har att varan går förlorad eller skadas innan risken har gäll över pä köparen. Det framgår emellertid av art. 36 första styckel att säljaren är ansvarig för fel som föreligger vid den tidpunkt då risken för varan går över på köparen. För säljaren innebär alltså en skada på varan som inträffar före riskens övergång att han antingen råkar i dröjsmål, därför att han inte kan avlämna någon vara, eller att han blir ansvarig för fel, därför att han avlämnar en vara som inte är avtalsenlig. Följden av en skada eller förlust som inträffar medan säljaren fortfarande bär risken kan således bli den att köparen kan häva avtalet samt att säljaren inle får betalt för varan och dessutom kan bli skade­ståndsskyldig mot köparen. Också en skada som inträffar efter riskens övergång befriar dock köparen frän hans betalningsskyldighet ifall skadan beror på säljaren. Det framgär av slutet av artikeln.

Artikel 67. Artikeln gäller tidpunkten för riskens övergång när köpeavta­let fömtsätter att varan skall transporteras. Däremot gäller artikeln inte det fallet att köparen hämtar varan på säljarens affärsställe och därefter lämnar den till en transportör.

I första stycket behandlas det fallet att säljaren inte skall avlämna varan på någon bestämd plats. Risken går i så fall över på köparen när varan överlämnas till den första transportören för vidarebefordran till köparen i enlighet med avtalet. I konventionen anges inte att det skall vara fråga om en transportör som har åtagit sig transporten från den ort där säljaren har

sitt affärsställe. Detta torde innebära att risken går över redan när varan

144

överlämnas Ull en lokal transportör som t. ex. skall köra den till en hamn     Prop. 1986/87: 128 eller järnvägsstation.

I bestämmelsen anges inte exakt när varan skall anses ha överiämnats till en transportör så att nsken går över pä köparen. Delta får dock antas ha skett när transportörens folk har tagit hand om varan för lastning eller efler en lastning som säljarens folk har utfört eller när varan har tagits emot i en terminal för vidarebefordran till köparen.

1 första stycket behandlas också det fallet att säljaren skall avlämna varan till en transportör på en bestämd plats. Med uttrycket avses någon annan plats än säljarens affärsställe. Däremot torde det kunna avse en plats på samma ort där säljaren har sitt affärsställe, t. ex. en flygterminal. Bestämmelsen gäller dock främst det fallet atl varan skall avlämnas på en annan ort efter en förtransport, t. ex. att den efter landtransport lill en hamn på en annan ort skall överlämnas till ett rederi för en sjötransport. I ett sådant fall går risken över när varan överlämnas till den ifrågavarande sjötransportören.

Den omständigheten att säljaren har rätt att hålla inne dokument lill vilka förfoganderätten över varan är knuten påverkar inte riskens över­gång. Detta har framhållits uttryckligen eftersom riskens övergång i vissa rättssystem har knutits till överlämnandet av transportdokumenten.

Av andra stycket följer att risken inte går över på köparen när varan överlämnas lill en transportör om inte varan vid denna tidpunkt kan hänföras till avtalet. Om säljaren sänder ett parti varor som är avsett för olika köpare och det inte framgår, t.ex. genom märkning av varan eller anteckning i etl transportdokument, vilken del av partiet som är avsedd för en bestämd köpare, går risken över först när varan på något sätt kan hänföras till det ifrågavarande avtalet; jfr art. 32(1).

Arlikel 68.1 artikeln anges när risken går över beträffande varor som har sålts medan de befinner sigunder transport. Det kan t.ex. vara fråga om försäljning av en oljelast. Bestämmelsen har inte begränsats Ull varor som transporteras tdl sjöss utan kan också gälla varor som transporteras på nägot annat sätt.

Huvudregeln är enligt bestämmelsen att risken för varan i dessa fall går över på köparen vid avtalets ingående. Från detta gäller dock ett viktigt undanlag. Om omständigheterna tyder på det, skall köparen nämligen anses ha övertagit risken redan från den tidpunkt då varan överlämnades till den transportör som har utfärdat de dokumenl som ligger till gmnd för transportavtalet. Omständigheter som tyder på att köparen har gått med på att överta risken från denna tidpunkt kan vara att han har förvärvat transportdokumentet och en försäkringspolis som gäller ocksä till förmån för köparen.

Säljaren skall i alla händelser bära risken för varan vid de köp som avses i artikeln, om han vid köpeavtalets ingående visste eller borde ha vetat att varan föriorats eller skadats men inte har meddelat köparen detta.

Artikel 69. Artikeln gäller tidpunkten för riskens övergång i andra situa­

tioner än de som har behandlats i art. 67 och 68. Bestämmelsen gäller t. ex.

det fallet att köparen skall hämta varan på säljarens affärsställe eller att

varan befinner sig i ett lager hos någon annan än säljaren. Bestämmelsen

145

10   Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 128

gäller vidare del fallet atl säljaren har åtagit sig atl avlämna varan på någon     Prop. 1986/87: 128 ort på väg till köparen utan att säljaren skall sända varan från denna ort eller atl varan skall avlämnas på köparens affärsställe.

Enligt första stycket gäller alt, om varan skall avlämnas på säljarens affärsställe utan att säljaren skall sända den, risken går över på köparen då han övertar varan eller, om han inte gör del i tid, frän den tidpunkt då varan har ställts till hans förfogande och det innebär ett avtalsbrott frän köparens sida att han inte mottar leveransen.

Att varan har ställts till köparens förfogande innebär alt säljaren skall ha fullgjort det som åligger honom för att varan skall kunna avlämnas. Säl­jaren skall bl. a. ha packat varan om en sådan skyldighet för honom följer av avtalet.

Om köparen skall överta varan på någon annan plats än säljarens affärs­ställe, går enligl andra slycket risken över på köparen när tiden för avläm­nandet är inne och köparen vet all varan har ställts till hans förfogande pä denna plats. Enligt bestämmelsen förutsätts faktisk kännedom hos köpa­ren. Å andra sidan behöver hans kännedom om alt varan har ställts till hans förfogande inle härstamma frän säljaren. Köparen kan ha fått reda på det t.ex. genom ett meddelande om varans ankomst från en transportör. Om köparen tar hand om varan eller är i dröjsmål med mottagandet av leveransen saknar belydelse för frågan om riskens övergång i dessa fall.

För att varan skall anses ha ställts till köparens förfogande i den mening som avses i första och andra styckena måste varan klart ha hänförts fill det ifrågavarande avtalet. Del sågs uttryckligen i tredje stycket och överens­stämmer med del som gäller enligl art. 67(2).

Arlikel 70 Denna arfikel innehåller ett undantag från reglerna om riskens övergång när det föreligger etl väsentligt avtalsbrott på säljarens sida. Vad som är ett väsentligt avtalsbrott enligt konventionen anges i art. 25.

Av bestämmelsen följer att köparen bär risken för varan även om den har fel men felet inte är väsenUigt så att köparen kan häva köpet. Om del har förelegat ett fel i varan när risken gick över på köparen och varan har skadats ytterligare efter riskens övergång, kan köparens krav endast avse det fel som kan hänföras till varans beskaffenhet när risken gick över.

Om felet ulgör ett väsentligt avtalsbrott, innebär riskens övergång där­emot inte någon begränsning av köparens rätt att göra gällande påföljder. Den omständigheten att varan har förstörts genom en händelse som inte beror på köparen begränsar således inte hans möjlighet att häva köpet på grund av det väsentliga fel som fanns i varan vid riskens övergång. Detta framgär också av art. 82(2).

6.3.5 Kapitel V. Gemensamma bestämmelser om säljarens och köparens skyldigheter

Det sista kapitlet i del III innehåller bestämmelser som gäller både sälja­

rens och köparens förpliktelser. Kapitlet är uppdelat i sex avdelningar. I

avdelning 1 finns bestämmelser om stoppningsrätt och hävningsrält vid

befarat avtalsbrott (art. 71 och 72) och om hävning vid successiv leverans

(art. 73). Avdelning 

II 

handlar om beräkning av skadestånd (art. 74-77).

146

Avdelning III innehåller bara en enda artikel, vilken handlar om rätten till     Prop. 1986/87: 128 ränta. Avdelning 

IV 

innehåller regler om befrielsegrunder, bl.a. den för skadeståndsansvaret viktiga art. 79. 1 avdelning V regleras verkningarna av hävning (art. 81-84). I kapitlets sjätte och sista avdelning finns regler om vård av varan (art. 85-88).

Avdelning I. Befarat avtalsbrott och successiv leverans

Artikel 71.1 artikeln regleras parternas s. k. stoppningsräll. Första slycket gäller en parts rätt att ställa in fullgörelsen av sina skyldigheter när det visar sig all motparten till följd av vissa särskilda förhållanden - inle kommer atl fullgöra en väsentlig del av sina skyldigheter. Atl en pari har räll att ställa in fullgörelsen av sina skyldigheter innebär 1. ex. för säljarens del alt han inle behöver avlämna varan och för köparens del att han inle behöver belala. Stoppningsrätten medger emellertid också att förberedel­serna för fullgörelsen avbryts. Säljaren kan t. ex. avbryta tillverkningen av varan och köparen behöver inle vidta sådana förberedande åtgärder som behövs för alt betalning skall kunna ske.

En förutsättning för att stoppningsrätten skall fä göras gällande är att det efter avtalsslutet "visar sig" (becomes apparent, apparait) atl motparten inte kommer all fullgöra en väsentlig del av sina förpliktelser. Orden "visar sig" skall ses i relation lill orden "står det .... klart" (it is clear, il est manifesie) i art. 72 om hävning på grund av befarat avtalsbrott. Avsik­ten med de olika ordvalen är att ge uttryck ål etl krav på högre grad av sannolikhet för alt en part skall få häva. Båda uttrycken skall tolkas objektivt. Det är alltså inte avgörande vad den part anser som vill ställa in sin fullgörelse eller häva avtalet i förlid.

En ytteriigare förutsättning som uppställs för att sloppningsrätten skall fä göras gällande är att det förhållandel all motparten inte kommer att fullgöra en väsentlig del av sina förpliktelser skall vara en följd av antingen en allvarlig brist i hans fullgörelseförmäga eller i hans kreditvärdighel (punkt a) eller hans förhållningssätt under förberedelsen lill fullgörelse eller vid fullgörelsen av avtalet (punkt b).

Enligl punkt a är det i och för sig inte tillräckligt atl motpartens agerande i andra avtalsförhållanden leder till att man kan ifrågasätta om han kan fullgöra sina förpliktelser i dessa. Den omständigheten all säljaren inte har kunnat fullgöra ett liknande avtal med nägon annan kan emellertid utvisa att han saknar den tekniska sakkunskap som är nödvändig för atl del aktuella avtalet skall kunna fullgöras. En parts underlåtenhet att betala sina skulder i andra avtalsförhållanden kan naturligtvis också tyda på bristande kreditvärdighet ulan att det har gäll så långl alt han har ställt in sina betalningar e.d. Också förändringar i yttre förhållanden kan ligga till grund för bedömningen alt motparten inte kommer att kunna fullgöra avtalet. Om t. ex. den stat i vilken säljarens affärsställe är beläget råkar i krig och delta utesluter tillgång till sådana råvaror som behövs för fullgö­relsen eller innebär ett hinder för att sända varan, kan denna omständighet ge köparen rätt all ställa in sin fullgörelse.

I punkl b kan del vara fråga om all l. ex. säljaren inle skaffar del maierial

147

som är nödvändigt för tillverkningen eller atl kvaliteten på arbetsresultatet    Prop. 1986/87: 128 vid tillverkningen av vissa delar visar att inte heller slutprodukten kommer atl vara avtalsenlig.

För att en part skall ha rätt atl ställa in sin fullgörelse måste de förhållan­den som avses i första stycket visa sig efter avtalsslutet. En part kan alltså inte ställa in sin fullgörelse under hänvisning till förhållanden på motpar­tens sida som han kände till när avtalet träffades. Däremot är det inte nödvändigl att det skall ha inträtt en förändring i motpartens förhållanden efter avtalsslutet. Det är tillräckligt atl förhållandena har visat sig först efter denna tidpunkt.

Enligt andra stycket får en säljare, som redan har avsänt varan när de förhållanden som anges i första styckel visar sig, hindra att varan lämnas ul till köparen. Detta gäller även om köparen redan innehar etl dokumenl t. ex. ett konossement som ger honom rätt att kräva att varan lämnas ut till honom. Andra styckel gäller emellertid bara i förhållandet mellan köparen och säljaren. Säljaren kan alltså förlora sin stoppningsrätt om köparen överlåter dokumentet lill en godlroende Iredjeman.

Enligt tredje stycket skall den part som inställer sin fullgörelse underrät­ta motparten om detta och han skall fortsätta fullgörelsen om motparten ställer en tillräcklig säkerhet för sin fullgörelse. Köparen kan alltså undan­röja grunden för säljarens stoppningsrätt genom att ställa säkerhet för betalningen. Det måste i så fall fömtsättas atl säkerheten kan realiseras vid den tidpunkt då priset förfaller fill betalning. När del gäller säljarens fullgörelse kan en liknande säkerhet komma i fråga om grunden för att köparen har inställt sin fullgörelse är den att säljarens kreditvärdighet har blivit tvivelaktig. När det är fråga om säljarens förmåga att uppfylla de krav på kvalitet i prestationen som har fömtsatts i avtalel men blivit tvivelakfig kan däremot inte en säkerhet av detta slag undanröja tvivlet. Köparen behöver inte fortsätta med sin fullgörelse enbart på den grund att han får en säkerhet för sina eventuella skadeståndskrav utan säkerheten måste avse kvaliteten i säljarens prestation.

Den gällande köplagen har regler om stoppningsrätt i 39 §. De gäller emellertid bara för säljaren vid köparens obestånd. För köplagsförslaget övervägs bestämmelser som ligger i linje med konventionens reglering.

Artikel 72. Artikeln gäller en parts rätt att häva avtalet före tiden för fullgörelsen på grund av ett befarat avtalsbrott från motpartens sida. För atl avtalet skall få hävas i förtid måste det stå klart atl motparten kommer att begå ett väsentligt avtalsbrott. Så kan vara fallet t. ex. om köparen har avbeställt varan eller annars meddelat att han inte har för avsikt att fullgöra avtalet. Atl det kommer att inträffa ett väsentligt avtalsbrott på säljarens sida kan framgå t. ex. av att säljaren säljer varan till någon annan eller av någon yttre händelse såsom brand eller krig vilken omöjliggör leverans.

Enligt andra stycket skall den part som har för avsikt att häva avtalet

skälig tid i förväg undertätta motparten om sin avsikt för att bereda denne

möjlighet att ställa säkerhet för sin fullgörelse och därigenom undanröja

hävningsgrunden. Skyldigheten att underrätta motparten är inte absolut.

Den gäller bara om tiden tillåter. Del framgår vidare av tredje stycket

enligt vilket den part som har för avsikt att häva avtalet inte behöver

148

underrätta motparten om sin avsikt om denne förklarat att han inte kom-    Prop. 1986/87: 128 mer atl fullgöra sina skyldigheter.

Någon allmän regel om rätt att häva på grund av befarat avtalsbrott finns inte i den svenska köplagen. Säljaren har dock under vissa fömtsättningar en sådan rått enligt 39 och 40 §§. En regel motsvarande första styckel i förevarande artikel i konventionen övervägs däremot för köplagsförslaget.

Artikel 73. Artikeln gäller hävning vid successiv leverans, dvs. när varan enligt avtalel skall avlämnas genom delleveranser. Artikeln är tillämplig vid bristande uppfyllelse av såväl säljarens skyldighet att avlämna delle­veranser som köparens skyldighet atl betala för delleveranserna.

Av första stycket framgår att en part har rätt att häva avtalet såvitt gäller en av delleveranserna om motparten inte har fullgjort sina skyldigheter avseende denna leverans och detta ulgör elt väsentligt avtalsbrott beträf­fande denna leverans. Att köparen har denna rätt vid partiellt avtalsbroU på säljarens sida framgår också av art. 51.

1 andra stycket regleras rätlen för en part att häva avtalet såvitt gäller senare delleveranser. Om ett avtalsbrott i fråga om en delleverans ger god grund att anta att etl väsentligt avtalsbrott kommer att inträffa beträffande framtida delleveranser, får avtalet även hävas beträffande dessa. Bestäm­melsen gäller t. ex, del fallet att eU fel avseende en delleverans ger anled­ning atl misslänka alt fel kommer att föreligga också i en eller flera av de framlida leveranserna och det fallet att ett fel i en leverans ger anledning all anta att tidtabellen för tillverkningen kommer att förskjutas så att dröjsmål kommer att inträffa med någon eller flera av de framtida leveran­serna. Rätten att häva beträffande framlida delleveranser avser samtliga de delleveranser i fråga om vilka det föreligger en god gmnd att anta att ett väsentligt avtalsbrott kommer alt inträffa. Det är i och för sig ulan belydel­se om det redan inträffade avtalsbrottet är väsentligt.

I tredje stycket regleras köparens rätt att häva hela avtalet. Del är alltså här bara fråga om köparens räll att häva. Om köparen häver avtalet beträffande någon delleverans får han enligt det förevarande styckel också häva avtalel beträffande tidigare och senare delleveranser i den utsträck­ning det föreligger ett sådant samband mellan delleveranserna att de vid en partiell hävning inte skulle kunna användas för det ändamål som parterna förutsåg vid avtalsslutet.

Den svenska köplagen har bestämmelser om hävning vid successiv leverans i 22, 29 och 46 §§. Vad där sägs om säljarens avtalsbrott molsva­rar i slort sett regleringen i konventionens art. 73. Någon ändring övervägs inte för köplagsförslaget. Vad beträffar köparens dröjsmål med betalning­en skiljer sig dock den svenska rätten från konventionen och samma skillnad torde komma finnas också i köplagsförslaget.

Avdelning

II 

Skadestånd

I de avdelningar av konvenfionen där påföljderna av en parts avtalsbrott

behandlas anges endasi all en part kan kräva skadestånd på grund av

motpartens avtalsbrott. Däremot finns det inga bestämmelserom fömtsätt­

ningarna för skadeståndsskyldighelen (se art. 45 och 61). Detta skall upp-

149

fattas så att skadeståndsskyldighet uppkommer oberoende av försummelse     Prop. 1986/87: 128 på skadevållarens sida. Skadeståndsskyldigheten begränsas emellertid i viss mån genom reglerna om befrielsegrunder i art. 79.

Den föreliggande avdelningen om skadestånd (art. 74-77) handlar om skadeståndets omfattning och beräkning. Bestämmelserna gäller antingen det är säljaren eller köparen som är den skadeständsberåttigade. Art. 74 innehåller de grundläggande reglerna om skadeståndets omfattning. 1 art. 75 och 76 regleras den skadelidandes rätt till ersättning för prisskillnad når avtalet har hävts. Art. 77 handlar om den skadelidandes skyldighet att begränsa sin förlust och följderna av atl han underlåter detta.

Artikel 74. Enligt huvudprincipen, som uttrycks i första meningen av denna artikel, skall skadeståndet motsvara den förlust som den skadeli­dande har drabbats av till följd av avtalsbrottet. Utgångspunkten är alltså att han ekonomiskt skall försättas i samma situation som om motparten hade fullgjort avtalet på rätt sätt eller - med svensk terminologi - få ersättning för det positiva kontraktsintresset. Det framgår uttryckligen all skadeståndet skall omfatta ersättning också för föriorad vinsl. I övrigt anges inte vilka skadeståndsposter som skall ersättas. Atl prisskillnad skall ersättas framgår dock som nämnts av art. 75 och 76.

Enligt andra meningen får skadeståndet inte överstiga den förlust som den skadeståndsskyldige fömtsåg eller borde ha förutsett såsom en möjlig följd av avtalsbrottet. Den ersättningsgilla förlusten skall ha framstått som en möjlig följd av avtalsbrottet med hänsyn till de omständigheter som den skadeståndsskyldige kände till eller borde ha känt till vid tiden för avtals­slutet. Genom bestämmelsen i andra meningen undantas från skadeståndet sådana förluster som visserligen är en följd av avtalsbrottet men som inte uppfyller kravet på fömlsebarhet. Detta ligger i linje med vad som gäller enligt angloamerikansk och fransk rätt och måste anses utgöra en snävare avgränsning av skadeståndets omfattning än den som följer av den i nor­disk rätt tillämpade adekvansprindpen.

De allmänna principer för skadeståndets beräkning som gäller enligt svensk köprätt är inte kodifierade. Som antytts får dock regeln i första meningen av ifrågavarande artikel anses överensstämma med gällande svensk rätt medan andra meningen torde, som nyss har berörts, innebära en störte begränsning av rätten till skadestånd än enligt svensk rätt. En bestämmelse med samma innebörd som första meningen torde komma att tas in i köplagsförslaget.

Arlikel 75. Artikeln gäller ersättning för prisskillnad när köpet har hävts och köparen har gjort ett täckningsköp eller säljaren har sålt varan på nytt. Den skadeständsberåttigade har i så fall rätt till ersättning för skillnaden mellan det avtalade priset och priset vid täckningsköpet eller kompensa­tionsförsäljningen. Del är det faktiska priset vid den andra transaktionen som skall läggas till grund för beräkningen av prisskillnaden och i motsats till vad som gäller enligt art. 76 är det här alltså fråga om en konkret skadeståndsberäkning.

För att prisskillnaden skall få beräknas enligt art. 75 måste den andra

transaktionen ha gjorts på ett skäligt sätt och inom skälig tid efter del att

köpet hävdes. Detta får anses innebära att köparen skall ha försökt göra ett

150

täckningsköp lill så lågt pris som möjligt och alt säljaren vid kompensa-     Prop. 1986/87: 128 tionsförsäljningen skall ha försökt få ul ett så högt pris som möjligt. Ifall den andra transaktionen inte uppfyller dessa krav, skall ersättningen för prisskillnad beräknas enligl art. 76 om förutsältningarna för tillämpning av den artikeln är uppfyllda.

Det framgår av slutet av den ifrågavarande artikeln att den endast gäller beräkningen av skadeståndsposten prisskillnad och att ersättning för pris­skillnad inle utgör hinder för att den skadelidande får ersättning för andra skadeståndsposter som kan vara ersättningsgilla enligt art. 74.

Även enligt gällande svensk rätt har den skadelidande rätt lill ersättning för konkret prisskillnad. En uttrycklig regel om detta saknas dock i köpla­gen men torde komma att tas in i köplagsförslaget.

Artikel 76. Artikeln gäller ersättning för prisskillnad när köpet har hävts men den skadelidande parten inte har gjort något täckningsköp eller någon kompensationsförsäljning. Artikeln är emellertid också tillämplig när ett täckningsköp eller en kompensationsförsäljning har gjorts men köpet eller försäljningen inte uppfyller de krav som anges i art. 75. Del blir här fråga om en abstrakt skadeståndsberäkning.

För att bestämmelsen skall vara tillämplig måste det finnas ett gängse pris för varan. Om detta är fallet har den skadelidande enligt första stycket rätt till ersättning för skillnaden mellan det avtalade pnset och gängse pris vid den lidpunkt då köpet hävdes. Denna tidpunkt blir avgörande för bedömningen t. ex. om avtalet hävs på gmnd av ett befarat avtalsbrott eller om säljaren häver köpet på den grund att köparen inte betalar för varan i lid eller inte i lid har vidtagit åtgärder som är nödvändiga för att betalning skall kunna ske. Vidare är gängse pris vid tiden för hävningen avgörande om köparen avvisar en vara som erbjuds honom.

I de fall då köparen har övertagit varan skall prisskillnaden beräknas på grundval av gängse pris vid den udpunkt då han övertog varan. Denna tidpunkt blir alltså avgörande t. ex. när köparen har fäll varan i sin besitt­ning och efter en tid upptäcker att det föreligger ett väsentligt fel i varan.

Beräkningen av prisskillnaden enligt första styckel skall enligt vad som sägs i andra slycket - ske på grundval av gängse prisei på den ort där varan borde ha avlämnats. Detta skall gälla också om köparen redan har fått varan och först efter detta häver köpet. Om det inte finns nägot gängse pris för varan på den ort där varan borde ha avlämnats, skall man lill grund för beräkningen lägga gängse pris på en annan ort som skäligen kan jämföras med den fömtnämnda orten. I så fall måste hänsyn tas lill skillna­derna i transportkostnader.

Inte heller när ersättningen för prisskillnad skall beräknas enligl art. 76 utgör den hinder för att den skadelidande får ersättning för andra skade­ståndsposter som kan vara ersättningsgilla enligt art. 74. Med stöd av sistnämnda artikel kan ersättning utgå för t. ex. förlorad vinst men ersätt­ningen för prisskillnad får naturligtvis då inte täcka samma förlust.

Regler om abstrakt beräkning av ersättning för prisskillnad finns i den

gällande svenska köplagen (25, 30 och 45 §§). Avgörande enligt de svenska

reglerna är dock inte gängse pris vid hävningen eller övertagandet av varan

Ulan priset på varan då avlämnandet bort ske eller dröjsmålet inträdde.

151

Enligt köplagsförslaget torde tiden för hävningen komma att vara avgöran-     Prop. 1986/87: 128 de.

Arlikel 77. Artikeln gäller den skadelidande partens skyldighet att be­gränsa sin förlust. Enligt bestämmelsen skall han vidta sådana åtgärder som efter omständigheteraa är skäliga för att begränsa den förlust som följer av avtalsbrottet. Skyldigheten gäller förlusten även till den del den beslår av förlorad vinst. Om den skadelidande underlåter att begränsa föriusten, kan skadeståndet sättas ned med ett belopp motsvarande det med vilket förlusten borde ha begränsats.

Den princip ät vilken artikeln ger uttryck gäller också enligl svensk rätt. En regel som ger uttryck åt principen torde komma att tas in i köplagsför­slaget.

Avdelning III Ränta

Artikel 78. Artikeln, som gäller rätten till ränta, är resultatet av en kompro­miss i diplomatkonferensens slutskede. Den säger inle mycket mera än att ränta skall utgå på förfallna belopp. Frågan om vilken räntesats som skall fillämpas har lämnats öppen och får avgöras enligt den nafionella lag som är tillämplig på köpet.

Skyldighet att utge ränta föreligger enligt artikeln till att böria med för köparen om denne inte betalar i fid. Skyldigheten kan också gälla säljaren om denne i samband med hävning skall betala tillbaka till köparen vad denne erlagt för varan. Ränta kan också komma ifråga när en part skall utge skadestånd till motparten och över huvud taget när ett belopp har förfallit till betalning.

Den omständigheten att en part kräver ränta inverkar inte på hans rält till skadestånd. Om den betalningsberättigade har haft faktiska räntekost­nader som överstiger den räntesats som följer av tillämplig lag, kan denna skillnad alltså krävas ut som skadestånd.

Rätten fill ränta gäller även om den betalningsskyldige kan åberopa någon befrielsegmnd. Detta är en viktig skdlnad jämfört med rätten till skadestånd; se art. 79(5).

Den svenska köplagen har i huvudsak inte någon annan regel om ränta än den i 38 § intagna hänvisningen till räntelagen. Samma teknik torde komma att begagnas i köplagsförslaget.

Avdelning 

IV 

Befrielsegrunder

Artikd 79 Denna artikel kan sägas innehålla konventionens centrala be­

stämmelser om parternas skadeståndsansvar. Atl en part som underlåter

att fullgöra någon av sina förpliktelser är skyldig atl utge skadestånd

framgår visserligen av art. 45(1) punkt b och art. 61(1) punkt b och

bestämmelserom skadeståndets omfattning och beräkning finns i art. 74-

77. Förevarande artikel anger emellertid under vilka fömtsättningar en

part, som i och för sig är ansvarig för ett avtalsbrott, är befriad frän att utge

skadestånd till motparten.

Bestämmelserna i artikeln är formulerade såsom om de gällde befrielse

152

från vilken som helst av parternas skyldigheter. Av femte slycket framgår    Prop. 1986/87: 128 dock att artikeln bara har belydelse för skadeståndsansvaret.

Huvudregeln om befrielse från skadeståndsansvaret finns i första styckel. Andra stycket gäller ansvaret för t.ex. underenlrepenörer och andra självständiga medhjälpare. I tredje stycket anges hur länge ansvars­befrielsen varar och i fjärde styckel regleras en parts skyldighet atl under alla omständigheter underrätta motparten när han inte kan fullgöra sina skyldigheter såsom förutsatt.

Enligt första styckel är en part inte ansvarig för underlåtenheten att fullgöra någon av sina skyldigheter om han visar atl underlåtenheten berodde på ett hinder utanför hans kontroll. YUeriigare förutsättningar är emellertid att han också visar atl det inte skäligen kunde förväntas av honom att han skulle ha räknat med hindret vid avtalsslutet eller att han skulle ha undvikit eller övervunnit hindret eller dess följder. Om samtliga dessa förutsättningar är uppfyllda och annat inte följer av de följande beslämmelserna i artikeln är parten befriad från skadeståndsskyldighel.

När del talas om hinder innebär detta att det inle är tillräckligt atl fullgörelsen har försvårats eller blivit mer kostsam än beräknat. Om varan eller del varuslag det är fråga om har förstörts, ulgör det naturligtvis ett hinder för leverans. Men i och för sig krävs det emellertid inte att del föreligger s. k. objektiv omöjlighet. Hinder som avses i bestämmelsen kan bestå i att det inträffat ett produktionsstopp på grund av någon naturhän­delse. Elt hinder kan också utgöras av olyckshändelser såsom en eldsvåda eller en översvämning. Även en åtgärd av en myndighet kan i och för sig utgöra ett hinder för fullgörelsen. Detsamma gäller en strejk. Del torde inte heller vara uteslutet alt omständigheter av ekonomisk natur i vissa fall är sådana att de enligt en objektiv bedömning rent faktiskt måste anses utgöra etl hinder för en avtalsenlig fullgörelse.

Vad som utgör etl hinder beror också på avtalets innehåll. Ju mera specificerad en förpliktelse är, desto större är risken för alt någon händelse får den effekten alt fullgörelse inle kan ske. Ju allmännare förpliktelsen är, desto flera alternativa möjligheter finns det däremot till fullgörelse och desto färre händelser kan i princip utgöra hinder för en avtalsenlig fullgö­relse. Man måste med andra ord räkna med att det finns fä godtagbara hinder för att inle fullgöra en penningförpliklelse eller ett åtagande att leverera en viss mängd av en allmänt tillgänglig råvara. Risken för att det inträffar ett faktiskt hinder för att leverera etl bestämt konstverk eller en viss begagnad maskin är naturiigtvis betydligt större.

För all etl hinder skall ha befriande verkan förutsätts atl det har legat utanför partens kontroll. Detta innebär alt förhållanden som kan hänföras till partens egen konlrollsfär alltid medför skadeståndsansvar för honom, även om förhållandel rent faktiskt utgör ett hinder för avtalsenlig fullgö­relse. Störningar som är att hänföra lill det egna företaget, dess drift eller produktionsplaneringen, kan l.ex. inte åberopas som befriande hinder. Del är härvid utan betydelse om hindret eller avtalsbrottet beror på något som kan läggas parten till last såsom försummelse.

En part går inle utan vidare fri från skadeståndsansvar även om han kan

visa att underlåtenheten att fullgöra den ifrågavarande skyldigheten beror

153

på ett hinder utanför hans kontroll. Han måste också kunna visa att det Prop. 1986/87: 128 inte skäligen kunde förväntas av honom atl han skulle ha räknat med hindret vid avtalslillfället. En allmän strejk eller en import- eller exportbe­gränsning kan t. ex. inte åberopas om den varit fömtsebar när avtalet ingicks. Svåra väderleksförhållanden, som t.ex. isläggning som påverkar transportmöjligheterna och försenar en leverans, torde inte heller kunna åberopas om de inte är exceptionella för del ifrågavarande områdei.

Ytterligare en förutsättning för att en part skall befrias från skadestånds­ansvar är alt han kan visa atl det inle skäligen kunde förväntas av honom att han skulle ha undvikit eller övervunnit hindret eller dess följder. Detta innebär en skyldighet för en part atl trols ett inträffat hinder göra vad han kan för att ändå fullgöra avtalel.

Även om artikeln närmast får aktualitet vid säljarens dröjsmål är den ocksä tillämplig vid hans ansvar för fel i varan och andra avtalsbrott. Den gäller även vid dröjsmål med betalningen och andra avtalsbrott på köpa­rens sida. När det gäller säljarens ansvar för fel bör det framhållas atl prövningen enligt första stycket inte gäller humvida själva felet - den fysiska avvikelsen från avtalad kvalitet - berodde på ett hinder utanför säljarens kontroll, utan om säljarens underlåtenhet att avlämna avtalsenlig vara berodde på ett sådant hinder.

Andra stycket innebär en inskränkning av de möjligheter lill befrielse från ansvar som följer av första stycket. Bestämmelsen gäller en parts ansvar för tredje man som han har givil i uppdrag atl fullgöra hela avtalet eller en del av det. Det kan vara fråga om en underentreprenör eller någon annan utomstående medhjälpare. Om partens underlåtenhet att fullgöra den ifrågavarande skyldigheten beror på en underlåtenhet av medhjälparen är parten nämligen befriad frän ansvar endast om han själv är fri enligt första styckel och dessutom den som fått uppdraget skulle vara fri från ansvar om första stycket skulle tillämpas på honom. Etl praktiskt fall kan vara att en säljare har åtagit sig att leverera en maskin som skall vara utrustad med en speciell komponent och säljaren väljer att beställa kompo­nenten från en underleverantör. Om maskinleveransen försenas på grund av dröjsmål frän underleverantörens sida, är säljaren fri frän skadestånds­ansvar endast om både underleverantören och han själv är fria från ansvar vid en prövning enligt första styckel.

Andra slycket är emellertid inte tillämpligt när det är fråga om "general suppliers", dvs. när tredje man inte är någon som har engagerats för att uppfylla just det ifrågavarande avtalet. Om säljarens dröjsmål beror på avbrott i energitillförseln eller uteblivna leveranser från råvaruleveran­törer, behöver han inte visa att också denne skulle vara fri från ansvar vid en prövning enligt första stycket. Hans ansvar är likafullt strängt också i en sådan situation eftersom det får anses följa av första stycket att han inte går fri om han kunde välja eller kontrollera leverantören eller om han hade en rimlig möjlighet att skaffa fram det han behövde från annat håll. Det är emellertid inte möjligt att i generella termer närmare ange vilka fall som skall bedömas enligt andra stycket och vilka som enbart faller in under första styckel. Det får bedömas från fall till fall.

Hinder för fullgörelsen av ett avtal kan ofta vara av tillfälligt slag. Av

'54

iredje styckel framgår alt den befrielse från skadeståndsansvar som kan     Prop. 1986/87: 128 följa av art. 79 bara gäller för den tid under vilket hindret består. Huruvida skyldigheten alt fullgöra avtalet över huvud taget kvarstår efter t.ex. etl mycket långvarigt hinder är däremot inte reglerat i konventionen.

Fjärde styckel handlar om den upplysningsskyldighel som en part har som inte kan fullgöra någon av sina skyldigheter men som i och för sig kan åberopa ett befriande hinder. Parlen skall enligt första meningen undertät­ta den andra parten om hindret och dess inverkan på hans möjligheter alt fullgöra skyldigheten. Syftet med detta är naturligtvis atl den andra parten skall få tillfälle alt begränsa den skada han lider genom avtalsbrottet och som han, på grund av att det föreligger ett befriande hinder, inte kan få ersättning för. Undertätlelsepliklen är sanktionerad genom den särskilda skadeståndsskyldighel som följer av andra meningen. Om den andra par­len inte har fått undertättelse inom skälig tid efler del att den part som inle kan fullgöra skyldigheten fick eller borde ha fått kännedom om hindret, är den sistnämnde skyldig alt ersätta den skada som är en följd av atl den andre inte har fått underrättelsen i lid.

Av femte styckel framgår, som redan nämnts, atl art. 79 bara har betydelse för parternas skadeståndsskyldighet och inte innebär någon in­skränkning i den rält en part kan ha att t. ex. häva köpet på grund av den andres avtalsbroU.

Den svenska köplagens grundläggande regler om skadestånd finns i 23, 24, 30, 42 och 43 §§. Säljarens ansvar är enligt köplagen olika beroende på om del är fräga om köp av bestämt gods eller leveransavlal. Del förta är lindrigare än det senare som bara medger undantag vid omöjlighet. Skillna­den jämfört med konventionens reglering är dock mindre än reglernas utformning i förstone kanske ger intryck av. Som nämnts leder nämligen en tillämpning av art. 79 i praktiken till ett lindrigare ansvar vid köp av en specificerad vara än när det är fråga om leverans av en vara som bara är bestämd lill sin art. Vid köparens dröjsmål med betalningen innebär art. 79 på motsvarande sätt ett ansvar som nog inte skiljer sig mycket från det som följer av 30 § köplagen. Det skadeståndsansvar som övervägs för köplags­förslaget ligger närmare konventionens reglering än bestämmelserna i gäl­lande köplag.

Artikel 80 Denna artikel innehåller den tämligen självklara regeln att en part inle får åberopa att den andra parten inte har fullgjort någon av sina skyldigheter, i den mån detta beror på en handling eller underlåtenhet av honom själv. Om t.ex. varan skall hållas tillgänglig hos säljaren, kan köparen naturligtvis inle göra gällande atl säljaren är i dröjsmål ifall ett försenat avlämnande beror på atl köparen inte har ordnat med hämtning av varan.

Avdelning V Verkningarna av hävning

I art. 49 och 64 anges under vilka förutsättningar köparen respektive

säljaren kan häva köpet. I art. 72 behandlas hävning vid befarat avtalsbrott

och i art. 73 hävning vid successiva leveranser. I den föreliggande avdel­

ningen behandlas bl.a. verkningarna av att köpet hävs (art. 81 och 84). I

155

art. 82 och 83 regleras följderna för köparens hävningsrält av atl han inte    Prop. 1986/87; 128 kan lämna tillbaka varan i väsentligen samma skick som han tog emot den. Art. 8284 gäller också köparens räll atl kräva omleverans.

Artikel 81. Hävning av köpet innebär att båda parter befrias från sina skyldigheter enligt avtalel. Detta slås fast i första slycket av denna artikel. Eftersom hävning i vissa rättssystem utsläcker parternas samtliga förplik­telser som har sin grund i avtalet, nämns i klargörande syfte att hävning inte medför att en part befrias från sin eventuella skyldighet atl betala skadestånd. Det klargörs också atl hävning inle heller påverkar avtalets bestämmelser om biläggande av tvister eller andra avtalsbestämmelser som gäller parternas rättigheter och skyldigheter lill följd av att köpet hävs. Del kan 1. ex. gälla skiljeklausuler eller bestämmelser om avtalsviie.

I den mån en part har fullgjort köpet, skall den andra parten lämna tillbaka vad han fått. Om båda parterna har något aU lämna tillbaka, skall återlämnandet ske samtidigt. Det nu sagda följer av andra stycket.

Den svenska köplagens närmaste moisvarighet till denna artikel utgörs av bestämmelserna i 57 §. De ifrågavarande principerna torde komma till uttryck också i köplagsförslaget.

Arlikel 82. Artikeln begränsar köparens rätt atl häva köpet och atl kräva omleverans. Enligt första slycket förlorar han dessa befogenheter om det inte är möjligt för honom att lämna tillbaka varan i väsentligen samma skick som det i vilket han tog emot den.

Det som sägs i första stycket modifieras betydligt av reglerna i andra stycket. Första stycket skall sålunda inte tillämpas om omöjligheten att lämna tdlbaka varan - eller att lämna tillbaka den i väsentligen samma skick - inte beror på en handling eller underiåtenhel av köparen (punkl a). Rätten atl häva köpet eller att kräva omleverans faller t.ex. inte bort om varan har förstörts genom en ren olyckshändelse eller på gmnd av alt den haft ett fel eller annars till följd av varans egna egenskaper. Det framgår också av art. 70 att rätlen att häva köpet inle faller bort om det har förelegal etl väsentligt fel i varan och den har förstörts efter riskens övergång.

Rätten att häva köpet eller kräva omleverans faller inte heller bort om varan eller en del av den har förstörts eller försämrats till följd av en sådan undersökning av varan som köparen enligl art. 38 är skyldig alt företa (punkt b).

Om varan eller en del av den har sålts vidare i normal ordning eller har förbrukats eller förändrats av köparen innan han märkte eller borde ha märkt felet, förlorar köparen inte heller rätten till hävning eller omleverans (punkt c). Bestämmelsen gäller t. ex. det fallet aU den fill vilken köparen i sin tur har sålt varan häver detta köp. Den är också tillämplig om köparen har märkt felet först under användningen av varan i sin produktionspro­cess.

Hävning kan således komma i fråga också i sädana fall, där köparen inle kan lämna tillbaka varan. Det framgär emellertid av art. 84 andra styckel att köparen skall ersätta säljaren för den nytta som han har hafl av varan, 1. ex. vad en vidareförsäljning av varan har inbringat.

Del som sägs i art. 82 första stycket följer också av 57 § i den svenska

'56

köplagen och undantagen i andra stycket motsvaras i princip av 58 §.    Prop. 1986/87: 128 Någon väsentligare förändring övervägs inte för köplagsförslaget.

Arlikel 83. Det slås i artikeln fasl att en köpare som förlorar rätten till hävning eller omleverans har kvar rätlen att göra gällande andra påföljder som kan följa av avtalet eller konventionen (jfr art. 45). Först och främst gäller alt förlusten av rätten att avvisa varan inte påverkar den rätt till skadestånd som köparen kan ha. Om det är fråga om fel i varan, är köparen inte heller betagen rätten att kräva avhjälpande eller prisavdrag.

Den nu nämnda principen är inte kodifierad i köplagen och torde inte

'

heller komma att tas in i köplagsförslaget.

Artikel 84. Vid den uppgörelse som sker när köpet hävs skall man enligt denna artikel också beakta det utbyte som en part kan ha haft av motpar­tens prestation. Värdet av detta skall också återgå.

Om säljaren skall lämna tillbaka betalningen, skall han enligl första slycket också belala ränta på den. Hur räntan skall beräknas framgår dock inie (jfr. art. 78).

Enligt andra styckel gäller atl köparen skall ersätta säljaren för den nytta som han har haft av varan eller en del av den. Det gäller bäde om han skall lämna tillbaka varan (punkt a) och om det är omöjligt för honom att lämna tillbaka den men han trots detta har hävt köpet eller krävt omleverans (punkt b).

Några regler motsvarande bestämmelserna i förevarande artikel finns inte i den svenska köplagen. Av 2 § andra stycket räntelagen följer dock aU en säljare är skyldig att utge ränla på betalningen om köpet hävs på gmnd av avtalsbrott på hans sida. Och att köparen i vart fall är skyldig att utge den avkastning han haft av varan torde gälla utan stöd av lag (SOU 1976:66 s. 334 m. hänv.).

Avdelning 

VI 

Vård av varan

Den sista avdelningen i det avslutande kapitlet med gemensamma bestäm­melser om säljarens och köparens förpliktelser handlar om skyldigheten att ta vård om varan för motpartens räkning. Säljarens skyldighet regleras i art. 85 och köparens i art. 86. Den vårdpliklige partens rätt att överiämna varan för vård hos tredje man behandlas i art. 87. Art. 88, slutligen, gäller den vårdpliklige partens rätt och skyldighet att sälja varan.

Artikel 85. Artikeln gäller säljarens skyldighet att ta vård om varan för köparens räkning. Den är tillämplig dels när köparen skall hämta varan på säljarens affärsställe men inte gör det i tid med den följd att risken för varan enligt art. 69 går över på köparen. Den är också tillämplig när säljaren kan förfoga över varan trots att han inte har den i sin besittning, t.ex. därför att han i sin besittning innehar etl transportdokument eller lagerbevis som kontrollerar förfoganderätten över varan. Om köparen i sistnämnda fall inte betalar för varan och säljaren hindrar att varan lämnas ul till köparen, är säljaren skyldig atl ta vård om varan för köparens räkning.

Säljaren skall vidta med hänsyn till omständigheterna skäliga åtgärder

för att ta vård om varan. Vilka åtgärder som han bör vidta beror bl. a. på

157

varans art. Skyldigheten kan t.ex. bestå i att lägga upp varan i frysrum    Prop. 1986/87; 128 eller i etl uppvärmt lager.

Säljaren har räll atl hålla inne varan lill dess alt köparen har ersatt honom för skäliga kostnader för varans vård. Del följer av andra bestäm­melser atl säljaren också har räll att hålla inne varan till säkerhet för betalningen (art. 58). Säljaren är således inte skyldig all lämna ut varan innan han har fält betalt säväl för varan som för vårdkostnaderna.

Säljarens vårdplikl enligt konventionen överensstämmer i alll väsentligt med den som föreskrivs i 33 § köplagen. Retentionsrätten för kostnader regleras i 36 §. Någon egentlig ändring övervägs inte för köplagsförslagets del.

Arlikel 86. Enligl första stycket är en köpare som har tagit emot varan och vill avvisa den skyldig att vidta med hänsyn till omständigheterna skäliga åtgärder för att ta vård om varan. Köparen har rätt atl hålla inne varan till säkerhet för skäliga kostnader för vården.

Enligt andra styckel begränsas köparens skyldighet atl ta vård om varan när den har sänts lill honom och har ställts till hans förfogande på bestäm­melseorten. Köparen är i så fall endasi skyldig att ta hand om varan för säljarens räkning om det kan ske utan atl betalning sker och ulan oskälig olägenhet eller oskälig kostnad för köparen. Vidare gäller atl köparen inle är skyldig att ta vård om varan om säljaren eller någon som har rätt att la hand om varan för säljarens räkning finns på bestämmelseorten.

Andra styckel gäller bl.a. det fallet att säljarens rätt att förfoga över varan under transporten har upphört, och det fallet att varan har kommit fram och köparen har fält tillfälle att undersöka varan innan han betalar för den. Om köparen tar emot varan i den situation som avses i andra stycket, är han skyldig atl la vård om den och han har i så fall också rält atl hålla inne varan lill säkerhet för sina kostnader - allt i enlighet med första stycket.

Konvenfionens bestämmelser om köparens vårdplikt överensstämmer i sak nästan helt med köplagens 55 och 56 §§ och i materiellt hänseende blir del säkerligen inte någon ändring i köplagsförslaget.

Artikel 87. Enligt denna artikel har en part som är skyldig att ta vård om varan för motpartens räkning rätt att lägga upp varan hos iredje man för förvaring för den andra partens räkning och på dennes bekostnad. Varan får dock läggas upp för förvaring endast om kostnaderna inte är oskäliga. Artikeln innebär att den värdpliktiga parten kan avtala med den som tar hand om varan att den part för vars räkning varan vårdas skall svara för kostnaderna.

Någon egentlig motsvarighet till denna artikel finns inte i köplagen och övervägs inte heller för köplagsförslagets del.

Artikel 88. Artikeln gäller den vårdpliklige partens rätt och skyldighet alt sälja varan för motpartens räkning.

Den part som enligt art. 85 och 86 skall ta vård om varan har enligt första

stycket rätt atl sälja varan för motpartens räkning. En fömtsättning är att

motparten har dröjt oskäligt länge med atl ta hand om varan eller med att

återta den eller med alt betala för varan eller för vården av varan. Försälj­

ningen skall ske på lämpligt sätt. Det gäller naturiigtvis au i motpartens

158

intresse få ett med hänsyn lill omständigheterna så bra pris som möjligt. En    Prop. 1986/87: 128 ytterligare fömtsättning för försäljningsrätten är att motparten skälig tid i förvåg har undertällals om avsikten atl sälja varan.

1 andra slycket regleras den vårdpliklige partens skyldighet att i vissa situationer sälja varan för motpartens räkning. En sädan skyldighet förelig­ger om varan är utsatt för snabb försämring vilket t. ex. kan vara fallet med vissa livsmedel - eller om vården skulle medföra oskäliga kostnader. Den vårdpliklige skall i så fall "vidta skäliga åtgärder" för alt sälja varan och, i den mån del år möjligt, skall han undertätta motparten om sin avsikt alt sälja varan.

Tredje stycket handlar om skyldigheten att redovisa för försäljningen av varan. Den som har sålt varan har rätt att av intäkterna från försäljningen hälla inne etl belopp som läcker skäliga utgifter för försäljningen och värden av varan. Om det blir ett överskott, är han skyldig att utge detta till den andra parten.

Den svenska köplagen har i 34, 35 och 55 §§ regler som i stora drag motsvarar bestämmelsema i förevarande artikel. Bland skillnaderna märks att försäljningen enligt köplagen skall ske på offentlig auktion och att köplagen saknar en uttrycklig regel om redovisningsskyldighet. Köplags­förslagets regler om rätt och skyldighet att sälja varan för motpartens räkning torde komma att innebära ett närmande till bestämmelserna i konventionen.

6.4 Del 

IV 

Slutbestämmelser

Del

IV 

innehåller konventionens slutbestämmelser (art. 89-101) vilka bl.a. reglerar möjligheterna till förbehåll belräffande vissa av konvenfio­nens bestämmelser och anger fömtsättningarna för konventionens ikraft­trädande.

FN; s generalsekreterare är konventionens depositarie vilket framgår av art. 89. I art. 90 behandlas förhållandet mellan FN-konventionen och andra konvenfioner som rör samma frågor som de vilka regleras av FN-konventionen. Artikeln lorde bara ha betydelse för ett fåtal stater. Förhållandet till - eller snarare övergången frän - 1964 års Haagkonven­tioner behandlas närmare i art. 99(3)-(6).

Art. 91 innehåller bestämmelser om formema och förutsättningarna för undertecknade och tillträde; med tillträde avses här ratificering, godta­gande, godkännande och anslutning.

Av art. 9296 framgår vilka förbehåll som kan göras. Enligl art. 92 kan en fördragsslutande stat förklara atl den inle skall vara bunden av antingen del II (avlalsdelen) eller del III (köpdelen). Fn förklaring enligl denna artikel får inte ske senare än vid tillträdet.

Art. 93 (Federal-Stale-Clause) medger att en fördragsslulande stat som har två eller flera områden i vilka olika rättssystem är tillämpliga såvitt gäller avtal om köp förklarar atl konventionen utsträcks till alla eller endast ett eller flera av statens områden.

Enligt art. 94 - den s. k. nabolandsklausulen - kan två eller flera

fördragsslutande stater, som har samma eller nära överensstämmande

'59

rättsregler angående de frågor som regleras av konventionen, förklara att    Prop. 1986/87; 128 konventionen inte skall tillämpas på köpeavtal mellan parter som har sina affärsställen i dessa stater. En förklaring enligt denna artikel kan göras när som helst. Den kan göras av en enskild stat även i förhållande till stater som inte är bundna av konventionen. Det senare framgår av andra stycket.

Enligt art. 95 kan en fördragsslutande stat förklara att den inte skall vara bunden av art. 1 första stycket punkt b i konventionen. En sådan förklaring skall göras vid tillträdet till konventionen. Förklaringen innebär att kon­ventionen bara skall tillämpas på köpeavtal mellan parter som har sina affärsställen i stater som båda har tillträtt konventionen (Contracting Staies); jfr art. 1(1) punkl a.

Art. 96 medger att en fördragsslutande stat vars lagstiftning kräver att köpeavtal skall ingås eller bekräftas skriftligen kan upprätthålla delta formkrav trols bestämmelserna i bl.a. art. 11. Innebörden av en reserva­tion enligl art. 96 framgår närmare av art. 12.

I art. 97 regleras bl. a. hur och när de i art. 92-96 omnämnda förbehållen skall göras och när de träder i kraft. Av fjärde stycket framgår atl ett förbehåll när som helst kan dras tillbaka. I art. 98 slås fast att inga andra reservationer är tillåtna än de som är uttryckligen medgivna.

Art. 99 reglerar tidpunkten för konventionens ikraftträdande. Del följer av första stycket att konventionen träder i kraft första dagen i månaden efter det att tolv månader förflutit sedan det tionde instrumentet om tillträde har deponerats, dvs. när tio stater genom t.ex. ratifikation har samtyckt till att vara bundna av konventionen.

Om en stal tillträder konventionen först efter del att tio andra stater har tillträtt konventionen, träder konventionen i kraft i förhållande lill den ifrågavarande staten första dagen i månaden efter det att tolv månader förflutit från deponeringen av den statens instmment angående ratifikation e.d. Detta följer av andra stycket.

Tredjesjätte styckena av art. 99 reglerar övergången till FN-konven­tionen för de stater som är parter i endera eller båda Haagkonventionerna från 1964 om ingående av avtal (ULF) resp. om internationella köp (ULIS).

An. 100 anger i vad män konventionen är tillämplig på enskilda avtal som ingås vid den tid då konventionen träder i kraft.

An. 101 har regler om uppsägning av konventionen.

Det framgår avslutningsvis att konvenfionens originalexemplar är avfat­tat på arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska saml att dessa texter skall ha samma giltighet.

7 Hemställan

Jag hemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till

1. lag om internationella köp,

2.   lag om ändring i lagen (1905: 38 s. 1) om köp och byte av lös

egendom.

160

8 Beslut

'"P' '''''-128

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

161

11    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 128

Rättelse: S. 165 texten under Hemslällan ersatt av ny lexl

Lagrådet

pp- 

'8/87:128

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1987-03-02

Närvarande; justitierådet Knulsson, justitierådet Sterzel, regeringsrådet Totlie.

Enligl protokoll vid regeringssammanträde den 19 februari 1987 har rege­ringen på hemslällan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådels ytt­rande över förslag till

1.

lag om internationella köp,

2.

lag om ändring i lagen (1905; 38 s. 1) om köp och byte av lösegendom. Förslagen har inför lagrådet föredragits av kanslirådet Olov Hertzman. Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

Förslaget till lag om internationella köp

Lagrådet tillstyrker alt Sverige ansluter sig till FN-konventionen och där­vid avger de reservationer som förordas i remissen. Lagrådet anser vidare att överiygandeskäl har anförts i remissen för att konventionen införlivas med svensk rätt genom inkorporation.

Förslaget innebär alt konventionen skall gälla som svensk lag pä sex olika främmande språk. Såsom framhållits i olika sammanhang, bl. a. i det i remissen nämnda lagstiftningsärendet angående internationell järnvägstra­fik, möter inte någol hinder från konstitutionell synpunkt mot att en text på etl främmande språk ges giltighet som svensk lag. Den nu föreslagna ordningen medför givetvis vissa problem i den praktiska tillämpningen. Dessa torde dock i själva verket bli ganska begränsade. I de allra flesta fall lär det visa sig tillräckligt atl - förutom den svenska översättningen -utnyttja endast en av de autentiska texterna. Vanligen blir det då säkerli­gen fråga om den engelska versionen. Skulle det i undantagsfall bli nödvän­digl att lägga en jämförelse mellan flera olika texter till grund för lösningen av ett tolkningsspörsmål får man ta hjälp av språklig expertis i den mån det behövs.

Den svenska översättning av konventionen som skall bifogas lagtexten och den redogörelse för konventionens innehåll som lämnas i lagrådsre­missen (avsnitt 6) kommer otvivelaktigt att underiätta tillämpningen. Den­na redogörelse kan dock givetvis inle tillmätas samma betydelse för tolk­ningen som förarbeten lill en inhemsk lag. Sådana förarbeten ger normalt även underlag för en mer detaljmässig granskning än som är möjlig i fråga om internationella konventioner. Lagrådet, som noterar alt den nya svens­ka köplagen avses få ett med konvenfionen mera överensstämmande inne­håll än den nuvarande, har inte funnit anledning att rikta några anmärk­ningar mot den redogörelse som lämnas i remissen.

Konventionens bestämmelser innehåller en rad uttryck som kan ge

utrymme för skilda tolkningar. Visserligen sågs i artikel 7 all man vid

tolkningen skall ta hänsyn lill konventionens internationella karaktär och

behovet av atl främja en enhetlig tillämpning. Särskilt med hänsyn till

162

brislen på auktoritativa motivutlalanden till ledning för tolkningen finns emellertid en uppenbar risk för att olika praxis kan uppstå i skilda länder. För atl en sädan utveckling i möjligaste mån skall kunna undvikas är det önskvärt att man skapar ett syslem för att sprida kännedom om vägledande domstols- och skiljenämndsavgöranden i konvenlionsslaterna. Man kunde tänka sig en ordning där nationella rapportörer fick till uppgift atl sända in kortfattade referat av sådana avgöranden lill ett centralt organ, vilket i sin tur gör en sammanställning som publiceras och distribueras till konven­tionsstaterna. Lagrådel ifrågasätter om det inte kan finnas anledning att överväga etl initiativ i denna riktning från svenskt eller nordiskt håll i lämpligt sammanhang.

För tillämpningen av den föreslagna lagen är del nödvändigl all ha kännedom om vilka stater som är anslutna lill konventionen och om eventuella reservationer som de har avgelt, Lagrådel förutsätter att rege­ringen kommer att utfärda tillkännagivanden härom i likhet med vad som har skett på andra rättsområden.

Vad beträffar den föreslagna lagen vill lagrådet endasi göra ett påpekan­de rörande 2 §. Denna paragraf behandlar inte den situationen att en part har affärsslällen i mer än eu land. Av specialmoliveringen att döma skall bestämmelsen i konventionens artikel 10 a) tjäna till ledning i sådana fall. Enligt lagrådets mening bör emellertid paragrafen utformas så att den kan tolkas fristående. Lagrådel föreslår därför att som en andra mening i paragrafen inskjuts "Om en part har mer än ett affärssiälle, skall del ställe beaktas till vilket avtalet och dess fullgörelse har sin närmaste anknyt­ning."

Förslaget till lag om ändring i lagen om köp och byte av lös egendom

Förslaget lämnas utan erinran.

163

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 mars 1987

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Sigurd­sen,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], S.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Wickbom

Proposition om internationella köp 1 Anmälan om lagrådsyttrande

Föredraganden anmäler lagrådets yttrande (beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde den 19 februari 1987) över förslag till

1.

lag om internationella köp,

2.

lag om ändring i lagen (1905: 38 s. 1) om köp och byte av lös egendom. Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför.

Förslaget till lag om internationella köp

Lagrådet har tillstyrkt au Sverige ansluter sig till FN-konventionen och därvid avger de reservationer som förordas i remissprotokollet. Enligt lagrådet har vidare övertygande skäl anförts i remissen för att konven­tionen införlivas med svensk rätt genom inkorporation. Liksom lagrådet anser jag att det är förenat med endast begränsade problem att konven­tionen skall gälla som svensk lag på sex olika främmande språk. Vad lagrådet har anfört om detta ligger helt i linje med den uppfattning som ligger bakom ställningstagandet i remissen.

Liksom lagrådet anser jag att del är önskvärt aU man skapar eU system för att sprida kännedom om vägledande domstols- och skiljenämndsavgö­randen i konventionsstaterna. Enligt vad jag har inhämtat är detta en fråga som redan har aktualiserats i Förenta nationernas kommission för interna­tionell handelsrätt (UNCITRAL), där Sverige för närvarande är medlem. Avsikten är atl frågan skall behandlas vid UNClTRAL:s 20; e session sommaren 1987. Enligt min mening är UNCITRAL det organ som bör utforma och administrera ett sådant system som jag nyss angav. Sverige bör därför vid den nämnda sessionen verka för att UNCITRAL tar på sig denna uppgift.

Jag biträder vad lagrådet har anfört rörande 2 § och tillstyrker det föreslagna förtydligandet av lagtexten.

164

Förslaget tiU lag om ändring i lagen (1905:38 s. 

I) 

om köp och byte av lös     Prop. 1986/87: 128 egendoiti

Förslaget har lämnats utan erinran av lagrådel.

2 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen föreslår riksdagen att

dels godkänna Förenta nationernas konvention den 11 april 1980 angående avtal om internationella köp av varor med de reserva­tioner som har angetts,

dels anta de av lagrådel granskade lagförslagen med vidtagna ändringar.

3 Beslut

Regeringen ansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar atl genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt fram.

165

Bilaga 1

Sammanställning av remissyttrandena över FN-konventionen

Remissinstanserna

Yttranden över FN-konventionen har avgelts av hovrätten för Västra Sverige, kommerskollegium, konsumentköpsutredningen (Ju 1977: 13) och Sveriges advokatsamfund. Sveriges industriförbund, Sveriges grossistför­bund. Svenska handelskammarförbundet och Internationella handelskam­marens svenska nationalkommitté har lämnat ett gemensamt yttrande. I det följande återges yttrandena i oavkortat skick.

1 Hovrätten för Västra Sverige:

1          yttrande över konvenlionsförslagel fann hovrätten, med vissa förbehåll,

förslaget väl ägnat alt läggas till gmnd för en konvention. Den slutliga

konventionslexten överensstämmer i stort sett med förslaget. De kritiska

synpunkter hovrätten framförde i yttrandet har endast i ringa mån beaktats

vid den slutliga utformningen av konvenfionen. Med hänsyn till au kon­

ventionen bygger på en balans mellan olika rättssystem för att den skall

kunna godtagas av många olika stater, inte minst u-länderna, har det

emellertid uppenbarligen varit svårt att vinna gehör för svenska synpukter

i störte utsträckning än som skett.

De sakliga ändringar av förslaget som vidtagits påverkar inte helhetsbe­dömningen av konventionen. Hovrätten finner därför ej anledning atl närmare beröra dessa.

Hovrätten anser konventionen utgöra en från svensk synpunkt godtag­bar reglering av inlernafionella köp. Som hovrätten framhållit i sitt yttran­de över förslaget förefaller åtskilliga av bestämmelserna, även där de skiljer sig från svensk och nordisk köprätt, till en del överlägsna dem vår svenska köplag innehåller. Med hänsyn till att reglema är dispositiva utgör konvenfionen inget hinder för utveckling av andra regler genom avtal på de punkter där konvenfionens regler kan anses mindre tillfredsställande.

2 KommerskoUegiuin:

Föreliggande internauonella konvention, som reglerar köprättsliga avtals­förhållanden mellan rättssubjekt i ratificerande medlemsstater, synes icke vara oförenlig med de multilaterala och bilaterala handelsavtal som Sveri­ge träffat med främmande stater. Såsom framgår av konventionens artikel 90 har densamma lägre rättslig dignitet än redan ingångna eller kommande avtal mellan stater på exempelvis den internationella handelns områden.

3 Konsumentköpsutredningen:

Konvenfionen är enligt artikel 2 (a) inte tillämplig på konsumentköp.

166

Såsom vi framhöll i remissyttrande den 28 september 1979 över förslaget till konvention är elt sådanl undanlag i hög grad påkallat. Med hänsyn härtill och då undantagsregelns utformning - som helt överensstämmer med det fidigare remitterade förslaget - bör kunna godtas för svensk del finns från de synpunkter vi har att beakta inle någon anledning till erinran mol konventionen.

4 Sveriges advokatsamfund:

Konventionen har föregåtts av etl långvarigt arbete. Sålunda har samfun­det och andra remissinstanser vid flera tillfällen yttrat sig över olika utkast lill konventionstext. Åtskilliga förändringar har skett i förhällande till tidigare utkast, både redaktionellt betingade ändringar och sådana materi­ella ändringar som i huvudsak behandlats i tidigare remissyttranden. Av de allmänna synpunkter samfundet anförde i yttrande över 1964 års Haag-konvention om enhetlig lag rörande internationella köp av lösa saker (ULIS), är åtskilliga alltjämt Ullämpliga. Del finns därför ej anledning för samfundet atl pä nytt kommentera de enskilda bestämmelserna i konven­tionen.

I yttrande över UNCITRAL-utkaslel (TSA 1977 s. 19) anförde samfun­det sammanfattningsvis att utkastet, efter viss överarbetning, vore ägnat atl ligga till gmnd för en reviderad konvention, till vilken Sverige kunde tänkas ansluta sig. Från denna utgångspunkt får samfundet anföra följan­de.

Den första frågan gäller huruvida den föreliggande konventionslexten innebär en tillräcklig överarbetning och nu är sådan att en allmän värdering av konventionen bör föranleda svensk anslutning och den andra frågan humvida Sverige bör utnyttja de reservationsmöjligheter konventionen anvisar.

Anslutning

De brister i UNCITRAL-utkastels systemalik och terminologi som sam­fundet tidigare kritiserat har ej kunnat avhjälpas i den nu föreliggande konventionstexten - trots att vissa mer angelägna ändringsyrkanden från svensk och nordisk sida kunnat tillgodoses.

Oklarhet i terminologi och systematik kan befaras ge utrymme för olik­artad rättstillämpning i konventionsländer. Denna kan i sin tur bli besvä­rande vid utformningen av kontrakt och standardavtal och vid bedömning­en av avtalsparts rättsliga situation i enskilda fall och förta en del av den uniformering av köprätten som avsågs med konventionen. Därtill kommer alt konventionen tillåter reservationer av olika slag. Man får därför räkna med att den internationella avtals- och köprätten kommer all för lång tid förbli komplex och svåröverskådlig även om konventionen vinner bred anslutning. Olägenheter av berört slag lorde dock vara det pris som man får betala för att uppnå enighet om en konvenlionstexl som möjliggör bred anslutning.

Åven om man sålunda inte kan ställa samma krav på en konvention som

'67

vi i Sverige anser oss böra ställa på inhemsk lagstiftning, kan konventionen dock medföra påtagliga praktiska fördelar för inlernalionell handel.

Parterna i internationella avtal och deras juridiska ombud har idag knap­past möjlighel att med den tidspress, under vilken affärsavtal tillkommer, överblicka och sätta sig in i innebörden av de rättsregler av olika slag som kan bli tillämpliga på ett avtal. Om avtal träffas om tillämplig lag bestäms lagvalet ofta av den part som bestämmer innehållet i avtalet i övrigt men ofta lämnas frågan oreglerad eftersom ingendera parten känner den andra partens lag. Det förekommer Ull och med att parterna i syfte att ingen part skall få en fördel före den andre låter en tredje, ofta för båda parter okänd rättsordning bli tillämplig på transaktionen.

Det är nu både tidsödande och förenat med betydande svårigheter att fastställa vilken lag som skall tillämpas. Svaret beror ofta på var frågan kommer att prövas. År väl svaret givet, t.ex. om avtalet innehåller en hänvisning är det svårt att erhålla en aktuell text av främmande lag. Därefter kvarstår minst samma problem med tolkningen av den främman­de lagen som med tolkningen av konventionstexten.

I jämförelse härmed är det för affärsmän, bolagsjurister och advokater en betydande fördel och säkerhet att det finns en för parterna i en interna­tionell transaktion gemensam konventionstext som utgör lag för bäde säljare och köpare. Sålunda besvarar konventionen i förhållandet mellan parter i konventionsstater frågan om fillämplig lag, och den gemensamma konventionstexten ger part en grundläggande kännedom om den andra partens gällande lag. Enligt samfundets mening är sålunda de prakfiska fördelarna betydande.

Vid en samlad bedömning av för- och nackdelar är det samfundets mening att fördelarna överväger. Med hänsyn till arten av de fördelar samfundet ser med en anslutning till konventionen uppnås dessa dock först vid en bred anslutning.

Reservationer

Förhållandet till de nordiska grannländerna och rättsgemenskapen i fråga om lagstiftning på avtals- och köprättens område samt förekomsten av allmänt spridda, gemensamt utarbetade allmänna leveransbestämmelser bör föranleda atl Sverige vid en anslutning reserverar sig enligt artikel 94(1). Härför talar också omfattningen av handeln mellan de nordiska grannländerna och den påtagliga likheten mellan sådan handel och in­hemsk handel. Mellan de nordiska länderna finns genom dessa förhållan­den redan en kännedom över gränserna om de regler som gäller. Med samfundets utgångspunkt skulle det därför inte innebära någon förenkling eller ökad säkerhet i affärslivet att i framtiden tillämpa andra gemensamma bestämmelser än de som nu gäller. Detta fömtsätter dock att de övriga nordiska länderna intar samma ståndpunkt och att den gemensamma gmn­den kan behållas i framtiden. Samfundet förutsätter att samråd med de övriga nordiska länderna sker i denna fråga.

En reservation enligt artikel 95 skulle göra konventionen tillämplig en­

dast mellan parter i stater som anslutit sitt till konventionen. En sådan

168

reservation medför att två regelsystem kommer att gälla för internationella avtal beroende på om motparten har sin "place of business" i ett konven­tionsland eller ej. De skäl som samfundet anser talar för en anslutning lill konventionen nämligen atl åstadkomma enkla och enhetliga regler för det praktiska affärslivet, talar för att reservation inte bör göras.

Artikel 92 möjliggör för konvenfionsstat att göra undantag för del 

II 

(avtalsdelen) eller del III (köpdelen). De argument som ovan anförts lill stöd för ståndpunkten att Sverige bör ansluta sig fill konventionen gäller i första hand köpdelen. Att göra undantag för den delen av konventionen kan därför inle vara aktuellt. Avtalsdelen behandlar endast vad som när­mast motsvarar första kapitlet i lagen om avtal, dvs. regler om slutande av avtal. Konventionens regler skiljer sig något från avtalslagens motsvaran­de regler särskilt i frågan om anbud och möjlighetema atl återkalla anbud. Samfundet konstaterar att förekomsten av vissa skillnader mellan konven­tionen och svensk lag är naturlig och att det inte finns någon objektiv grund för att hävda att den svenska regleringen skulle vara bättre. Tvärtom syns i detta speciella fall konventionens regler innebära praktiska fördelar i för­hållande fill tredje paragrafen avtalslagen och medföra preciseringar i affärsverksamhet som är lämpliga i internationella avtal. Emellertid kan det tänkas uppkomma problem om både ett internafionellt och ett natio­nellt regelsystem blir tillämpligt på en och samma affär. Sålunda gör konventionen uttryckligen undantag för regler om rättshandlingars ogil­tighet. Förhållandet mellan regler som skall bedömas efter konventionen och sådana som skall bedömas efter nationell rätt har inte närmare stude­rats.

Skälen för en anslutning fill avtalsdelen väger ur prakfiska synpunkter inte så tungt som skälen för anslutning till köpdelen. Vinner konventionen i sin helhet bred anslutning är det emellertid samfundets mening att de praktiska svårighetema inte förefaller störte än att Sverige bör kunna överväga en anslutning även fill avtalsdelen.

Blir en anslutning till båda delarna aktuell kommer den ovan berörda frågan om undantag enligt artikel 95 i ett något annat läge. Såsom ovan framhållits är avtalsdelen inte så angelägen och gränsdragningen mellan dess regler och avtalsrätten i övrigt oklar och därmed fördelarna med en anslutning icke så påtagliga. Därav följer att det finns starkare skäl att av praktiska hänsyn begränsa tillämpningen av avtalsdelen Ull parter i kon­ventionsstater dvs. att göra ett undantag enligt artikel 95. Sådant undantag kan emellertid inte göras bara för avtalsdelen utan måste gälla konven­fionen som helhet. Samfundet har svårt att på föreliggande material ta ställning fill humvida undantag bör göras i det läget. Svaret blir antagligen beroende på hur bred anslutning konventionen får och i vad män reserva-fionergörs.

5 Sveriges industriförbund, Sveriges grossistförbund, Svenska handelskammarförbundet och Internationella handelskammarens svenska nationalkommitté

Den nu färdiga konventionen är resultatet av en längre fids arbete. Organi-

169

sationerna har också vid flera tillfällen fått tillfälle att yttra sig över olika utkast till konventionstext. Sålunda har yttranden avgivits 12 november 1976, 9 mars 1978 och 28 september 1979.

I de nyss nämnda yttrandena har del närmare innehållet i konventionens bestämmelser kommenterats mer ingående. Föreliggande yttrande begrän­sas därför huvudsakligen till frågorna om Sverige över huvud taget bör ansluta sig till konventionen och, om så blir fallet, vilka reservationsmöj­ligheter som bör utnyttjas. Med hänsyn till yttrandets begränsning vill organisationerna starkt understryka, alt de synpunkter som kommit till uttryck i de tidigare yttrandena alltjämt äger sin gdtighet. Här fmns också anledning all erinra om den kritik som riktats mot de kommentarer som tagits fram inom ramen för konventionsarbetet. Om Sverige ansluter sig Ull konventionen bör i samband därmed på lämpligt sätl klargöras, att man från svensk sida anser att kommentarema inte bör ha betydelse som rättskälla vid tolkning av konventionen.

Organisationema behandlar i det följande till en börian endast köpdelen, den viktigaste i konventionen. Beträffande dess innehåll har organisatio­nerna tidigare framfört ett flertal synpunkter. Det har främst gällt reglerna om tolkning av handelstermer, bestämmelserna om leverans och farans övergång, fullgörelsebegreppel och rättelse av fel m. m. Organisationerna hänvisar till tidigare yttranden och beklagar samtidigt att de tidigare fram­förda synpunkterna inle alltid har kunnat vinna beaktande i önskad ut­sträckning.

I frågan om Sverige bör ansluta sig till konventionens köpdel finner organisationerna det svårt att ta definitiv ställning i dagens läge. Värdet för näringslivet av en svensk anslutning Ull köpdelen är i hög grad beroende av vilken hållning andra stater intar till konventionen. Organisationema vill här fasta uppmärksamheten på det möte inom EG som enligt uppgift skall hållas 1980-11 -06 och där medlemsstaternas inställning till konventionen skall behandlas. Det är angeläget att man från svensk sida håller sig noggrant underrättad om resultatet av överläggningarna inom EG.

Även om endast ett mindre antal stater ansluter sig till konventionen kan Sverige ändock böra ansluta sig därtill. Så kan bli fallet om det är fråga om sådana stater i förhållande till vilka köplagsdelen skulle innebära en bättre eller mindre främmande reglering än nuvarande ordning. En anslutning, med reservation enligt art. 95, synes sålunda innebära fördelar för Sverige om därigenom uppnäs att konventionen kommer att gälla i förhållande till länder som Sovjetunionen, Kina, Nigeria, Brasilien samt andra vikfigare öststater och utvecklingsländer. Däremot är intresset att låta konvenfionen ersätta nuvarande rättsregler i förhållanden till EG-länderna och USA mera begränsat. I relationerna till dessa länder skulle en övergång till konventionen ha värde om konventionen fick så stor spridning att dess tillämpning blev mer eller mindre universell. Skulle konventionen vinna en mycket bred anslutning förefaller det ej längre nödvändigt med någon reservation enligt art. 95.

1 samband med ställningstagandet fill art. 95 måste också tidsaspekten

beaktas, eftersom en sådan reservation synes böra ske samtidigt med

ratificeringen. Om det enligt det tidigare förda resonemanget är motiverat

170

med en svensk anslutning även vid ett mindre antal staters tillträde, men det fortfarande är oklart hur andra betydelsefulla stater ämnar förhålla sig, är det lämpligt att Sverige gör reservation enligt art. 95. Skulle det senare visa sig, atl konventionen vinner en nöjaktigt bred anslutning bör reserva­tionen kunna tas tillbaka i enlighet med art. 97(4). Organisationerna vill även här låta sitt definitiva ställningstagande bli beroende av den totala anslutningen till konventionen som kan förväntas.

Organisationerna önskar hållas informerade om den internationella ut­vecklingen och hemställer, att de ånyo bereds tillfälle att yttra sig i anslut­ningsfrågan när överblick kan erhållas över andra staters inställning.

I detta sammanhang vill organisationerna också beröra konventionens betydelse för svenska och nordiska rättsförhållanden. Organisationema är medvetna om att ett antagande av konventionen kan påverka de förebå­dande revisionerna av de skandinaviska köplagama. Härvidlag finns an­ledning att understryka att den föreliggande konventionen i många stycken är resultatet av olika kompromisser och att texten inte representerar någon "modem" köplag, som återspeglar de kommersiella realiteterna eller el­jest tillgodoser reformbehoven för köplagens del. Detta bör finnas i åtanke vid etl framtida revisionsarbete

Organisationerna vill också understryka vikten av en nordisk rättslikhet även efter en eventuell anslutning till konvenfionen och revidering av köplagama. De skandinaviska köplagama är av hög kvalitet och det vore slöseri att förspilla detta rättsarv genom en radikal omläggning. Vid en revidering är det organisationernas uppfattning, att man bör bygga på de gällande köplagarna på så sätt, att man tillvaratar del värde som ligger i lagarnas disposition och den homogena rättsliga miljö som skapats av köplagamas långvariga giltighet.

Vid en anslutning till köpdelen bör således beaktas atl dörrarna inte stängs för en särreglering av de nordiska förhållandena på köprättens område. Den rättslikhet som råder inom Danmark, Norge och Sverige är viktig och bör bevaras. Så långt möjligt bör i vart fall materiell rättslikhet eftersträvas också i förhållande till Finland. Organisationema hemställer därför, att Sverige verkar för att de nordiska länderna vid en eventuell anslutning till köpdelen fogar en reservation enligt den s. k. nabolandsklau­sulen i art. 94(1). En sådan reservation torde komma att behövas även efter en eventuell reformering av köprätten i Norden.

I samband med behandlingen av konvenfionens köpdel vill organisatio­nema också framhålla, att en svensk ratificering inte får påverka anslut­ningen till 1955 års Haag-konvention om tillämplig lag beträffande inlema­tionella köp av lösa saker. Sverige är och bör förbli anslutet till denna konvenUon.

Organisationerna beklagar att en stat som ansluter sig till konventionen givits möjlighet att avge en "deklaration" i enlighet med art. 96. Detta innebär att ifrågavarande stater inte blir bundna av stadgandet i art. 11 om slopande av varie formkrav för slutande av avtal. För svenskt vidkomman­de måste gälla att något formkrav inte skall uppställas härvidlag.

I fråga om konventionens avtalsdel måste organisationerna redovisa en

primärt negativ hållning. Avtalsdelen innehåller en kompromiss mellan

171

anbuds äterkallelighet respektive oäterkallelighet som inte är särskilt klar­görande. För svensk rättsuppfattning - och med etl kommersiellt betrak­telsesätt är vidare den subjektiva tolkningsregeln i art. 8 inte tilltalande, eftersom svensk rätt ju bygger på tillitsteorin. Så länge Storbritannien och andra common law-länder, för vilkas skull kompromissen närmast kom till, ej ansluter sig till avtalsdelen finns ej heller för svensk del nägon anledning att göra så. Sammantaget finner organisationema att sådana skäl inte föreligger, att Sverige f. n. har anledning att ansluta sig till konventio­nens avtalsdel.

Även på avtalssidan vill organisationerna betona vikten av en fortsatt nordisk rättslikhet. Organisationerna fömtsätter all samråd sker med de övriga nordiska länderna, och att man från svenskt håll, om och när anslutning överväges, verkar för att eventuellt erforderliga reservationer görs enligt art. 94.

Samtidigt med konventionen om internationella köpavtal har också i ett protokoll till 1974 års preskriptionskonvention intagits en del ändringar i denna. Lika litet som tidigare finns nu någon anledning för Sverige att ansluta sig till preskriptionskonventionen. Vad som emellertid nu är aktu­ellt är de ändringar i konventionen som vidtagits för att få till stånd en närmare överensstämmelse med motsvarande stadganden i konventionen om internationella köpavtal. Sålunda sägs i protokollet (art. I) att preskrip­tionskonventionens regler blir tillämpliga också i de fall där de internatio­nellt privaträttsliga reglerna utpekar ett konvenfionslands lag som tillämp­lig på avtalet. I de fall konventionen kommer till användning innebär detta bl. a., att preskriptionsavbrott måste ske vid domstol i konventionsstat.

För svenskt vidkommande är problemet näraliggande eftersom Norge är anslutet till 1974 års konvention. Så länge konventionen fillämpas endast mellan konventionsstater uppstår härav inga olägenheter för svensk del. Utsträcks däremot tillämpningen till att omfatta även parter i icke-konven-tionsstater kommer problem att uppstå för dessa. Även om det skulle sägas att en konventionsstat kan acceptera talan vid domstol i en icke-konven-tionsstat som preskriptionsavbrytande, kommer detta som påpekats i professor Hjemers PM 1980-04-15 - att förbli så oklart och osäkert, att en part som skall avbryta preskripfion inte kan förlita sig därå. För övriga nordiska länder synes därför den nuvarande ordningen vara att föredra.

172

Bilaga 2

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till

Lag om internationeJJa köp

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Artiklarna 1-13 och 25-88 i Förenta nationernas konvention den 11

april 1980 angående avtal om internationella köp av varor skall i original­

texternas lydelse gälla som lag här i landet. Originaltexterna skall ha

samma giltighet.

Konventionens engelska och franska originaltexter finns tillsammans med en svensk översättning intagna som en bilaga lill denna lag. Texterna pä övriga originalspråk, arabiska, kinesiska, ryska och spanska, skall kungöras på det sätt som regeringen bestämmer.

2 § Lagen tillämpas inte i fall då bäde säljaren och köparen har sina

affärsslällen i Danmark, Finland, Island,Norge eller Sverige. Om en part

inte har något affärssiälle, skall avseende fästas vid hans hemvist.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Bilagan har uteslutits här.

173

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1905: 38 s. 1) om köp och byte av lös egendom

Härigenom föreskrivs alt I § lagen (1905: 38 s. 1) om köp och byte av lös egendom skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

I §

De i denna lag givna stadganden om säljares och köpares rättigheter och skyldigheter lände till efterrättelse, såvitt ej annat är uttryckligen överens­kommet eller eljest må anses avtalat eller ock följer av handelsbruk eller annan sedvänja.

Vad i denna lag är stadgal om köp skall i tillämpliga delar gälla i fråga om byte.

Denna lag tillämpas inte ifall då lagen (1987:000) om internationella köp är tUlämplig.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. I fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser.

174

Innehåll

sid.

Propositionens huvudsakliga innehåll   ............................ 

I

Propositionens lagförslag  ................................................ 

3

Uldrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 februari 1987

1

Inledning ....................................................................... 

81

2

FN-konventionen   ......................................................... 

81

2.1

Bakgrunden till konventionen   ................................ 

81

2.2

Konventionens huvudsakliga innehåll m.m............... 

83

3 Allmän motivering    ....................................................... 

86

3.1

Skall Sverige tillträda FN-konventionen?   ................ 

86

3.2

Vilka reservationer bör Sverige göra?   .................... 

... 

88

3.3

Hur skall FN-konventionen införlivas med svensk rätt?      

90

3.4

Ikraftträdande m.m................................................... 

93

4

Upprättade lagförslag   ................................................. 

93

5

Specialmotivering   ........................................................ 

94

5.1

Förslaget till lag om internationella köp    ................ 

... 

94

5.2

Förslaget till lag om ändring i köplagen  ................... 

95

6 Det närmare innehållet i FN-konventionen    ................. 

96

6.1.................................................................................. Del I Tillämpningsområde och allmänna bestämmelser     

96

6.1.1.......................................................................... Kap. I Tillämpningsområde            

96

6.1.2.......................................................................... Kap.

II 

Allmänna bestämmelser    

100

6.2

Del 

II 

Ingående av avtal   ......................................... 

104

6.3

Del III Köp av varor   ................................................ 

108

6.3.1

Kap. 1 Allmänna bestämmelser   ...................... 

108

6.3.2

Kap. 

II 

Säljarens skyldigheter   ........................ 

Ill

6.3.3

Kap. III Köparens skyldigheter   ....................... 

133

6.3.4

Kap. 

IV 

Riskens övergäng   .............................. 

144

6.3.5

Kap. V Gemensamma bestämmelser om säljarens och köparens skyldigheter            

146

6.4.................................................................................. Del

IV 

Slutbestämmelser               

159

7

Hemställan   .................................................................. 

160

8

Beslut   .......................................................................... 

161

Utdrag ur lagrådels protokoll den 2 mars 1987   .............. 

. 

162

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 mars 1987   .,.

164

Bilaga I     Sammanställning av remissyttrandena över FN-konven­

tionen    ............................................................. 

. 

166

Bilaga 2     Lagrådsremissens lagförslag   ........................ 

173

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987                                                                                                                     175