Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1979/80:124 Regeringens proposition

1979/80:124

om  den  centrala  organisationen  för rationalisering  och  ADB  i statsförvaltningen;

beslutad den 13 mars 1980.

Regeringen föreslår riksdagen atl antaga de förslag snm har upptagils i bifngade utdrag av regeringsprotnkoll.

På regeringens vägnar

TORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

INGEMAR[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen behandlas statskontorets verksamhet mot bakgrund av förslag från utredningen nm cenlral ralinnalisering nch ADB (SOU 1979:72). Stalsknntnrels huvuduppgifter bör vara atl fungera som ulredningsorgan åt regeringen och att ge vägledning och slöd till myndigheterna i frågor om rationalisering, administrativ utveckling och ADB. I propositionen anges vidare hur förslag om investeringar i ADB inom statsförvaltningen skall prövas innan de blir föremål för beslut. Omorganisation av statskontoret förutsätts hinna genomföras till den 1 januari 1981.

I proposilionen begärs slutligen anslag lill statskontoret för budgetåret 1980/81.

1 Riksdagen 1979180. 1 saml. Nr 124

Prop.  1979/80:124

2

Utdrag

BUDGETDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1980-03-13

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden UUsten.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Burenstam-Linder,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN], Boo,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och Petri.

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om den centrala organisationen för rationalisering och ADB i statsförvaltningen

1 Inledning

I den svenska statsförvaltningen utförs verksamhelen enligt statsmak­ternas riktlinjer till största delen av myndigheter som är fristående från regeringen. Myndigheterna är inom ramen för gällande författningar, avtal m. m. ansvariga för den verksamhet snm de har anförtrotts. Ansvaret avser inle bara alt myndighetens sakverksamhet skall bedrivas på ell knrreki sätl. Myndigheterna ansvarar nckså för att verksamhelen bedrivs ratinnellt nch effektivt. I allmänna verkstadgan (1965:600 med senare ändringar) snm i tillämpliga delar gäller för alla statsmyndigheter föreskrivs att verksamheten skall bedrivas så enkell, snabbt uch eknnnmiskl sum är möjligt ulan att säkerheten eftersatts. Det åligger myndighetens chef alt verka för förenk­lingar uch förbättringar i arbetets planläggning uch ulförande.

Gennm förordningen (1975:567, ändrad 1976:121 nch 1977:601) om raflonaliseringsverksamhei inom den civila statsförvaltningen (rationalise­ringsförordningen) åläggs varje myndighel alt vidtaga de åtgärder snm behövs för att verksamheten inom myndighetens ansvarsområde skall kunna bedrivas så ralionellt som möjligt.

Regering och riksdag beslular nm nmfatlning, inriktning uch resurser för myndigheternas verksamhel. Statsmakterna har nckså det yttersta ansvaret för alt verksamheten bedrivs ratinnellt och effekiivt. Riksdagen följer dessa frågor bl. a. genom den allmänna politiska bevakningen av förvaltningen och genom riksdagsrevisorernas verksamhet.

Regeringen söker på nlika sätl främja effektiviteten i statsförvaltningen, bl. a. genom atttainitiaflv till rationaliseringar. Ett betydelsefullt instrument härför är budgetprocessen. Grundmaterialet i denna är myndighelernas anslagsframställningar. I budgetprocessen avgörs hur resurserna skall delas

Prop.  1979/80:124

3

mellan olika verksamheter. Syftet är därvid atl så effektivt som möjligt tillgodose medborgarnas gemensamma behov. Med effektivitet avses både atl statsverksamheten skall vara inriktad på angelägna arbetsuppgifter och atl den skall utföras på elt rationellt sätl. 1 budgetprocessen framknmmer nch behandlas nfta uppslag till ratinnaliseringar och andra förändringar.

För atl undersöka möjligheterna till mer vittgående rationaliserings- och effektiviseringsarbete använder regeringen ofta kommittéer och särskilda utredare.Inriktningen av kommittéernas arbete styrs med direktiv av regeringen.

Regering och riksdag har vidare inrättat elt anlal centrala administrativa expertmyndigheter som på olika sätt medverkar i arbetet atl höja effektivi­teten i statsförvaltningen. Riksrevisionsverket (RRV) bedriver förvaltnings­revision. Denna syftar till all identiflera förekommande effektivitetsbrister och flll att initiera åtgärder från myndighelernas sida för alt lösa problemen. Förvaltningsrevisionen tar emellertid inte del i arbetet med att utforma lösningar eller att genomföra förändringar. Statskontoret och försvarets rationaliseringsinstitut (FRI) är rationaliseringsorgan med resurser specia­liserade på ratinnaliseringsverksamhet inum den civila statsförvaltningen resp. innm försvarsdepartementels verksamhelsområde. Vid sidan av dessa flnns även vissa sektorinriktade organ vars uppgifter delvis faller inom området rationalisering och administrativ utveckling. Som exempel kan nämnas domstolsverket och länsstyrelsernas organisationsnämnd (LON).

I det följande behandlas sådana frågnr nm ralinnalisering nch administra­tiv utveckling, inberäknat användning av autnmatisk databehandling (ADB), vilka bör anknmma på för statsförvaltningen gemensamma nrgan. Inom den civila statsförvaltningen ankommer dessa frågnr f. n. till största delen på statsknntnret.Mnlsvarande frågnr rörande försvarsdepartementets verksamhetsnmråde har nyligen behandlats (prnp. 1978/79:100 bil. 7, FöU 1978/79:23, rskr 1978/79:327 samt prup. 1979/80:100 bil. 7).

I prnp. 1979/80:100 (bil. 11 s. 14) har regeringen föreslagit riksdagen atl, i avvaktan på särskild prupnsitinn i ämnet, till statsknntnret för budgetåret 1980/81 beräkna ett förslagsanslag av 57 600 000 kr. Jag anhåller atl nu få ta upp även denna fråga.

2 Gällande organisation

2.1 Statskontorets tillkomst och viktigare institutionella förändringar

De organ snm under 1950-talet hade till uppgift alt centralt svara för ratinnaliseringsverksamhet innm statsförvaltningen var i försia hand statens urganisationsnämnd nch statsknntnret. Statens nrganisalinnsnämnd skulle gennm systematiska organisalionsundersökningar verka för effekiivisering av den statliga förvaltningen. Nämndens verksamhetsnmråde nmfattade hela statsförvaltningen inkl. försvaret. Statskontoret var ett allmänt utrednings-

Prop.  1979/80:124

4

och remissorgan som från förvaltningsmässiga. organisatoriska och ekono­miska synpunkter granskade myndigheternas anslagsframslällningar eller av kommittéer framlagda organisalionsförslag. I remissuilåtanden kunde slals­kontoret föreslå olika åtgärder i rationaliserings- och besparingssyfte.

I prop. 1960:126 föreslogs en ny organisaflon för den centrala ralionali­seringsverksamheten. I propositionen uttalades atl ell samspel mellan den egentliga ralionaliseringsverksamheten och en på väsenlliga frågor inriktad remissverksamhet varav värde. Därmed framslod det som naturligt alt till etl organ föra samman statskontoret och statens organisationsnämnd. Uppgif­ten för rationaliseringsorganet skulle omfatta rationaliseringsverksamhet inom hela statsförvaltningen saml dessulom en på rationaliserings- och besparingsfrågor inriktad remissverksamhet. Från del gamla statskontoret överfördes vidare de tryckeriiekniska ärendena. Den nya organisationen trädde efter riksdagens beslut i krafl den 1 juli 1961.

Härefter har successivt vid olika lillfällen vidtagits förändringar i fråga om statskontorets uppgifter och inrikining.

Efter förslag i prop. 1963:85 tilldelades statskontoret vissa cenirala uppgifter gällande användningen av ADB inom statsförvaltningen och anskaffning av datamaskiner. Häri ingick bl. a. samordning i fråga om anskaffning och användning av datamaskinulrustning. Efter förslag i prop. 1965:42 vidgades statskontorets samordningsuppgift i fråga om anskaffning av datamaskiner till att även omfatta den högre utbildningens och forskningens områden. Den dataadminislrativa verksamheten vid statsknn­tnret stärktes samtidigt.

För att underlätta samordningen när det gäller anskaffning och utnyttjan­de av ADB-ulrustning beslutade riksdagen efter förslag i prop. 1968:48 att centralisera anskaffningen av sådan utrustning till statskontoret. Vidare inrättades den 1 juli 1969 statens datamaskinfond för finansiering av köp av ADB-ulruslning.

Stalsknntnrels ratinnaliseringsverksamhet avsåg i princip hela statsförvalt­ningen. Efter förslag i prnp. 1968:35 bildades försvarets rationaliseringsin­stitut (FRI) genom att den militära enheten bröts ut ur statskontoret.

Efter förslag i prop. 1969:60 bildades år 1969 Statskonsult AB, ett statligt konsultföretag för rationalisering innm statsförvaltningen. Statsknntnret hade i successivt minskande grad kunnat verka som konsult åt de statliga myndigheterna. Skälen härtill var de växande kraven på samordningsinsatser och all utrymme behövde skapas för slörre uiredningar av funktionell nch horisontell natur. Statskonsult AB övertog bl. a. delar av statskontorets konsultinriklade verksamhet.

Omfattningen och inriktningen av statskontorets verksamhet har även påverkats av tillkomsten av AB Allmänna Förlaget år 1969 och av datamaskincentralen för administrativ databehandling (DAFA) år 1970. Vidare har vissa verksamheter förts över lill andra myndigheter. Sålunda fördes fond- och kameralförvaltningen vid fondbyrån med redovisningsceni-

Prop.  1979/80:124

i

5

ral och revisionskonlor över till kammarkollegiet år 1973 och frågnr rörande samdistributinnsrabalt till dagstidningar fördes över till presslödsnämnden år 1976.

Sedan år 1968 svarar statsknntnret för kanslifunktionen åt statsförvalt­ningens cenirala förslagsnåmnd (SCFN). Sedan år 1974 flnns elt standardise­ringsråd för ADB-frågor vid statskontoret.

Del bör framhållas att de statliga affärsverken inte är inordnade i den centraliserade anskaffningen av ADB-utrustning. Statskontoret genomför normalt heller inte rationaliseringsundersökningar vid affärsverken.

2.2 Verksamhet och organisation

Statskontoret är central förvaltningsmyndighet för rationaliseringsverk­samheten inom statsförvaltningen utom den del som hör lill försvarsdepar­tementet. Enligt instruktionen (3 8) åligger det statskontoret alt bl. a.

-

ta inilialiv till rationaliseringsåtgärder och svara för erforderlig samord­ning av rationaliseringsverksamheten

-

planlägga och i samverkan med vederbörande verk utföra eller medverka till rationaliseringsundersökningar inom slalliga förvaltningsgrenar

-

anordna och medverka vid utbildning av personal för ralionaliseringsverk­samhet

-

även  i  övrigl,  såsom  genom  upplysning och  rådgivning,  verka  för förenklingar och kostnadsbesparingar inom statsförvaltningen

-

svara   för  samnrdning   i   fråga   om   anskaffning  och   utnyttjande   av dalamaskiner inom statsförvaltningen

-

förvalta slalens datamaskinfond.

Statskontoret disponerar f. n. omkring 65 milj. kr. och knappl 300 personår för sin verksamhel. Denna är indelad i två program, nämligen Rationalisering och Förvaltning av slalens datamaskinfond. Dessutom förekommer viss verksamhel som inte är programbunden. I tabell 1 redovisas utgifternas fördelning på program m. m. samt vissa inkomster.

Av tabellen framgår att omkring 90 % av utgifterna har avsett ralionali­seringsverksamhet och ca 10 % förvaltningen av statens datamaskinfond. Bland de inte programbundna verksamheterna har de senaste åren särskilda kostnader i samband med införande av generelll löneulräkningssyslem för statsförvaltningen (SLÖR) dominerat. Statskontoret har varit inlerimislisk huvudman för SLÖR. Detta ansvar överförs dock den 1 juli 1980 på slalens personalpensionsverk, som samlidigt byter namn till slatens löne- och pensionsverk.

Programmet Rationalisering är indelal i fyra delprogram, nämligen Samordning, Utbildning, information och rådgivning, Raflonaliseringsut-redningar samt Administration.

Rationaliseringsarbeiel  bedrivs  i  huvudsak  i  form  av  projekt.   Det

Prop. 1979/80:124

Tabell 

I. 

Utgifter och inkomster vid statskontoret. Milj. kr.

Program m. m.

Budgetår

1976/77

1977/78

1978/79

Ulgifter

Rationalisering

50,2

58,0

58.7

Förvaltning av statens datamaskinfond

4,6

5,7

5,8

Övrigt

0.3

0.4

2,2

Blanketter m. m.

(0,2)

(0,3)

(0.3)

Särskilda   kostnader   för   införande   av

SLÖRi

(   -)

(   -)

(1.8)

Administration av förslagsverksamhet

(0,1)

(0.1)

(0,1)

Summa

55.1

64,1

66,7

Inkomsler

Ersättning för förvaltning av statens data-

maskinfond

4.6

5,7

5.8

Tillskott från anslaget viss ralionaliserings-

verksamhet

1.5

2.9

0,1

Tillskott avseende LIBRIS

2,9

3.8

7,0

Tillskott från miljödatanämnden

1.9

2,5

2,1

Övrigt

2.6

0,5

1,0

Summa

13,5

15.4

16,0

Summa totall

41,6

48,7

50,7

' Generellt löneulräkningssyslem för statsförvaltningen. 2 ADB-system för de vetenskapliga biblioteken.

projektbundna rationaliseringsarbeiel ingår i delprogrammet Ralionalise-ringsutredningar. Omkring hälften av statskontorets ekonnmiska resurser uch drygt en Iredjedel av verkels persnnalresurser används inom delta delprogram.

Omkring 50 projekt är ständigt under arbete. Omkring 30 projekl slulförs nch ungefär lika många nya tillknmmer årligen. Utredningsuppdrag lämnas av regeringen, knmmittéer nch myndigheter. Ungefär 80 % av arbelsvoly­men utgörs av utredningar där uppdrag har lämnats av regeringen eller kommittéer. Uppdrag från myndigheter motsvarar mindre än 10 % av arbelsvolymen. Resterande projektarbete initieras av statsknntnret nch avser bl. a. metodarbete. De tin största projekten tar i anspråk ca 75 % av resurserna inom delprogrammet Rationaliseringsutredningar. Det stora flertalet projekt slutförs på relaflvt knrt tid, men några få stora projekl är under arbete länge. Den genomsnitlliga projekttiden är någnt kurtare än två år. 35 ä 40 % av antalet projekt avser en viss myndighet. Övriga, dvs. 60 ä 65 %, avser flera myndigheter eller är gemensamma för statsförvaltningen. Sistnämnd typ av projekt tar i anspråk ca 80 % av resurserna. Statskontoret är huvudansvarigt för drygt hälften av projekten. För något mindre än

Prop.  1979/80:124

7

hälflen av projekten är en annan myndighet huvudansvarig. I några få fall är ansvaret delal mellan statskontoret och annan myndighel.

Omkring hälften av statskontorets insatser med egen personal i projekten avser allmän utredningsverksamhet. 1 övrigt arbetar verkets personal med projektledning och projekladminislralion saml problemorienlerat ADB-arbete. Sammanlaget medverkar slalskontoret med omkring 100 personår i projektarbete. Dessutom anlitar verket konsulter för sådanl arbete till en kostnad av omkring 10 milj. kr. Detta moisvarar omkring 40 personår. Konsulter anlilas i försia hand för ADB-anknulet arbele.

Statskontorets andra program. Förvaltning av slalens dalamaskinfond, sammanhänger med att anskaffningen av ADB-utrustning inom statsförvalt­ningen är centraliserad lill statskontoret. Verket köper, hyr och säljer ADB-utrustning. Utrustningen redovisas på slalens dalamaskinfond. Användarmyndigheterna belalar avgifter för utruslningen och ersätter statskontoret för dess administrationskostnader. Årligen anskaffas utrust­ning för 100-150 milj. kr. Statskontoret avsätter ca 40 personår för anskaffning och förvaltning av statens ADB-utrustning.

Statskontoret yttrar sig årligen över omkring 100 remisser från regeringen och några tiotal remisser från myndigheler och organisationer. Sex ä sju personår används för ändamålel. Omkring hälften av insatsen avser 10 ä 20 större remisser från regeringen av kommillébelänkanden.

1 organisatoriskt hänseende leds statskontoret av en styrelse. Generaldi­rektören är styrelsens ordförande. Vice ordförande är chefen för riksrevi­sionsverket. Däruiöver finns minsl sju andra ledamöier som regeringen utser särskilt samt två personalföreträdare.

Generaldirektören är chef för statskontoret. Närmast under denne flnns en överdirektör som är generaldirektörens ställföreträdare. Dessa två utgör gemensamt verksledningen.

Verket är organiserat i tre sektorinriktade utredningsavdelningar, en leknisk avdelning, en planerings- och utbildningsavdelning samt en adminis­trativ byrå. Härutöver flnns lills vidare vid sidan av avdelningsurganisatiunen en särskild utredningsgrupp. Verksamheten vid statsknntnret ulförs således i sju arbetsenheler. Den nrganisatnriska uppbyggnaden framgår av en tablå vilken snm bilaga (bil. 1) bör fugas till prntnknllet i della ärende.

Statskonlnrets utredningsverksamhet handhas främsl innm de tre utred­ningsavdelningarna. Var och en av dessa svarar för utredningar på vissa departements verksamhetsområden. Utredningsorganisationen arbetar allt­så sektorinriklal. Den tekniska avdelningen handhar främst anskaffning av datamaskinulrustning och förvallar statens datamaskinfond. Vid avdelning­en bedrivs vidare konturs- uch blanketteknisk rådgivning. Planerings- uch utbildningsavdelningen handhar bl. a. frågnr av övergripande nalur rörande planering av slatsknntorets verksamhet uch samnrdning av denna med ratinnaliseringsverksamhelen i övrigt innm statsförvaltningen. Administra­tiva byrån handhar slatsknntorets cenirala persnnal- nch ekunnmiadmini-

Prop.  1979/80:124

8

stratinn, allmänna kansligöromål samt bibliotekstjänsten. Den särskilda utredningsgruppen handhar vissa sektorövergripande utredningar.

Statskontorets personalstyrka uttryckt i faktiskt uppnådda personår och dennas fördelning på program framgår av tabell 2. Antalet anställda är nägot större på grund av förekommande deltidstjänstgöring.

Tabell 2. Personal vid statskontoret. Personår

Program m. m.

Budgelår

1976/77

1977/78

1978/79

Rationalisering

Förvallning av statens datamaskinfond

Övrigt

248

35

1

254

38

0

240 37

1

Summa

284

292

278

Av tabellen framgår att personalstyrkan vid statskonlnret, uttryckt i personår, har varit i huvudsak oförändrad under senare år. De faktiska personalresurserna motsvarar f. n. ca 280 personår. Omkring 85 % av personalresurserna har direkt och indirekt använts innm programmet Ralinnalisering nch ca 15 % avser Förvaltning av statens datamaskinfond. Av personalstyrkan utgörs omkring 200 av handläggare och 80 av övrig personal.

Personalomsättningen vid statsknntnret uppgår flll 15 ä 20 % per år. Omsättningen är högre bland utredande personal med begränsad erfarenhet. Bland högre tjänstemän är omsättningen låg. Rekrytering till de lägre utredande tjänsterna sker till stor del utifrån, medan i allt väsentligt intern rekrytering sker till de högre tjänsterna.

2.3 Rationaliseringsförordningen m. m.

Den i det föregående (avsnitt 1) nämnda rationaliseringsförordningen (1975:567), som trädde i kraft den 1 juli 1975, reglerar bl. a. myndigheternas relatinner till statsknntnret, DAFA nch Statsknnsult AB. Myndigheterna åläggs att samråda med statsknntoret i rationaliseringsfrågor som är av större omfattning eller av principiell betydelse. Föreskrift lämnas även om att myndighet skall samråda med statskontoret i fråga snm avser anlitandet av privat servicebyrå för drift av ADB-system.

I sammanhanget bör nämnas att monopolutredningen (B 1977:08) har prövat frågan om särställning för vissa myndigheter och företag vid leveranser till siaten. I delbeiänkandel (SOU 1978:48) Konkurrens på lika villkor föreslngs att Statsknnsult AB:s särställning i fråga nm vissa ralinnaliseringsuppdrag för civila statsmyndigheter skulle upphävas. Riksda-

Prop.  1979/80:124

9

gen (prop. 1978/79:134, FiU 1979/80:6, rskr 1979/80:45) har sedermera beslutat att särställningen skall upphöra den 1 juli 1980. Della kommer alt föranleda en ändring av rationaliseringsförordningen.

1 delbeiänkandel (Ds B 1979:1) Datakonkurrens föreslår monopolutred­ningen bl. a. att DAFA:s särställning i fråga om uppdrag avseende utveckling och drift av ADB-system skall upphävas. Utredningen lämnar åven förslag till vissa åndringar i ralionaliseringsförordningen som följer av dess övriga förslag. Betänkandet har remissbehandlais men har ännu inte föranlell någol ställningstagande från regeringens sida.

3 Skäl för omprövning

Flera förhållanden gör att det finns skäl atl överväga vilka uppgifler de centrala rationaliseringsorganen inom den civila delen av statsförvaltningen, främst statskontoret, bör ha i framliden samt behovet av eventuella organisatoriska förändringar. Dessa förhållanden kan grovt delas upp i dels förändringar i de allmänna förutsättningarna för rationalisering och admi­nistrativ utveckling i statsförvaltningen, dels problem och svårigheter med nuvarande uppgifter och organisation.

3.1 Ändrade förutsättningar

Efterkrigstiden har fram till början av 1970-lalet präglats av en snabb ekonomisk tillväxt. Slatens och kommunernas åtaganden har under denna tid vidgats till alll fler områden samtidigt som ambitionsnivån höjts på nästan alla områden. Denna utveckling har inneburit en kraftig utbyggnad av statsförvaltningen och den offentliga verksamhelen i övrigt.

Rationaliseringsorganens arbete har helt naturligt till största delen varit inriktat på atl lösa problem som sammanhänger med en expanderande förvallning. Detta har även påverkat valet och utformningen av organisato­riska lösningar och administrativa förfaranden liksom nckså sättet atl bedriva rationalisering och administrativt utvecklingsarbete.

Vi står nu dock inför en delvis ny ekonomisk situation. Statsmakternas slrävanden alt bl. a. fullgöra gjorda åtaganden, hålla uppe sysselsältningen och underlätta en strukturell omvandling av vårt näringsliv har lelt till stora underskott i statsbudgeien de senaste åren. Delta underskott måsle successivt nedbringas. Av della följer att den offentliga verksamheten inte kan tillåtas fnrlsålla alt expandera i samma takt snm tidigare.

Den nya situatiunen innebär givetvis atl förutsättningarna för ratinnalise-ringsarbetet delvis ändras. Resurser för nya åtaganden inom den statliga sektorn måste i ökad utsträckning skapas genom ompriorilering av lidigare ålaganden och omfördelning av resurser inom och mellan olika verksamhe­ter. Sådana rationaliseringsinsatser snm innebär minskad resursförbrukning för en verksamhel är i delta läge givetvis synnerligen angelägna. Det innebår

Prop.  1979/80:124

10

att inriktningen på de uppdrag som ges framöver avseende rationalisering och administrativ utveckling kan komma att förändras i jämförelse med lidigare. Vidare lorde också organisationslösningar, administrativa förfaran­den och sältel att bedriva rationalisering och administrativ utveckling påverkas av alt förändringar i statsförvaltningen inle är kopplade till en expansion av verksamhelen och därmed sammanhängande personalökning. Här berörda frågor har nyligen behandlals av förvaltningsutredningen i belänkandet Förnyelse gennm nmprövning (SOU 1979:61). Betänkandet har remissbehandlais och överväganden i dessa frågor pågår f. n. inom regeringskansliet.

Ett annat förhållande som siarkt påverkat och kommer att påverka de centrala rationaliseringsorganens arbete är den snabba utvecklingen av nya administrativa tekniker nch hjälpmedel. Denna utveckling är i hög grad förknippad med användning av ADB och andra nya teknnlugier (mikrofilm, mudern reprugraflutrustning m. m.). Arbetet under 1960- och 1970-talen har präglals av datorisering av flertalet personalmässigt tunga förvaltningssek­torer. I många fall har del skell inom ramen för myckel stora projekt som inneburit utveckling och införande av enhetliga, för hela landet gemensam­ma ADB-system.

Datoriseringen väntas furtsätta. Den tnrde dnck i flera avseenden få ändrad karaktär. Nya furmer av datateknik (system- uch programvara m. m.) nch ADB-utrustning har möjliggjort nya lösningar, ofta baserade på användning av mindre och fysiskt spridda datorer. Inom redan datoriserade verksamheter väntas utvecklingen innebära dels successiva förändringar av utvecklings- och driftfunklinnerna, dels dalurisering av ytterligare funktio­ner. Bl. a. vänlas de s. k. kunlnrsfunktiunerna (utskrift, knntrulläsning, kopiering, diarieförening, arkivering m. m.) genomgå stora förändringar.

Förutsättningarna för rationalisering och administrativ utveckling har också förändrats som en följd av ulvecklingen vad gäller de anslälldas rätt och möjligheter till inflytande på verksamhelen och den egna arbetssitua­tionen. Genom lagstiftning (MBL m. m.) och avtal, främst medbestämman­deavtalet för det statliga arbelstagarområdet (MBA-S), har de anställdas rätt och möjligheter all delta i och påverka myndigheternas planering, rationa­lisering och administrativa utveckling reglerats. Etl mer renodlat partsför­hållande mellan arbetsgivaren och arbetstagarna har etablerats. För stats­förvaltningens del har förändringarna bl. a. lett till omorganisation av de statliga myndigheterna för personalfrågor o. d. Inrättandet av ett statens arbetsgivarverk den 1 januari 1979 bör här särskilt nämnas.

Inträffade och väntade förändringar av nämnda slag gör det angeläget att pröva vilka uppgifter raiinnaliseringsorganisationen på central nivå bör ha och nm organisationen är väl ägnad att bidra till att styra ulvecklingen i önskvärda bannr.

Prop. 1979/80:124

11

3.2 Problem med gällande organisation

Nuvarande organisatoriska lösning med många av de centrala myndighets­uppgifterna för rationalisering, administrativ utveckling och ADB samlade inom statskontoret har flera fördelar och fungerar i många avseenden väl. Bl. a. undviks en rad av de besvärliga gränsdragningsfrågor och kompelens-problem snm kan uppstå nm vissa uppgifler bryts ut uch förläggs till andra befintliga eller nya nrgan. För myndigheterna torde nuvarande ordning vara enkel och praktisk.

Det flnns dock en del problem och svagheter med nuvarande lösning. De uppgifter som instruktionsenligt åligger statskontoret är synnerligen omfat­tande. Verksamhetsområdet omspänner i princip hela den civila statsförvalt­ningen. Det år också komplicerat i den meningen att det präglas av forllöpande förändringar vad gäller formerna för arbetets bedrivande, arbetsmetoder, tekniska hjälpmedel m. m. Inte minsl på ADB-områdel och del kontnrstekniska nmrådet går utvecklingen snabbt. Lösningarna på de frågnr statskontoret arbetar med får i många fall dessutom, särskilt när det gäller organisationsutredningar, genomgripande konsekvenser för myndig­helers organisation och arbetsformer och kan därigenom ibland bli kontroversiella.

Vissa av statskontorels uppgifter är svåra att förena. Som centralmyndig­het för rationaliseringsverksamheten inom statsförvaltningen skall statskon­toret bl. a. ta initiativ till samt bevaka rationaliserings- och samnrdningsfrå-gur i samband med nrganisatinnsförändringar, utveckling av ADB-system och annal administrativt utveckingsarbete. Statskontoret har också lill uppgift att planlägga och i samverkan med vederbörande verk utföra eller medverka vid rationaliseringsundersökningar. Denna medverkan i myndig­heternas rationaliseringsarbete är värdefull på flera sätt både för de av arbetet direkt berörda myndigheterna och för statsknntnret. Bl. a. tillförs statsknntnret praktiska erfarenheter sum är till nytta i verkels verksamhel på andra håll. Å andra sidan kan medverkan i kunkreta prujekt i vissa fall medföra att verket samtidigt är verkställande, samordnande och granskande organ, vilket kan medföra avvägningsproblem och rollkonflikter för ver­ket.

Del förhållandel att statskontoret även aktivt medverkar i rationaliserings­och ADB-projekt hos olika myndigheter kan vidare helt naturligt medföra atl sådan medverkan prioriteras på bekostnad av för statsförvaltningen gemensamma och övergripande frågor. Tendensen atl prioritera medverkan i myndighetsinriklade eller på liknande sätt avgränsade projekt kan förstärkas bl. a. av att tidsramarna för sådana projekt är snäva. Därtill kommer att myndigheterna nfta själva har begränsad tillgång på persnnal med tillräcklig kunskap nch erfarenhei i fråga nm ratinnalisering uch ADB. Statsknntoret kan därigenom tvingas avsätta en slörre del av sina resurser i sådana projekt än vad snm från andra synpunkter vure önskvärt.

Prop.  1979/80:124

12

Nämnda förhållanden motiverar en prövning av statskontorets uppgifter och roll och därmed av den centrala organisationen för rationalisering, administrativ utveckling och ADB i statsförvaltningen. Som underlag för prövningen har dessa frågnr utretts i särskild ordning.

4 Utredningen om central rationalisering och ADB i statsförvaltning­en

Med stöd av regeringens bemyndigande den 25 januari 1979 lillkallade jag en särskild utredare' för atl se över organisationen för de centrala myndighetsuppgifterna avseende rationalisering och ADB i statsförvaltning­en. Utredningsuppdraget, som bedrevs under benämningen utredningen om cenlral rationalisering och ADB, har redovisats i betänkandet (SOU 1979:72) Rationalisering och ADB i statsförvaltningen. Betånkandet över­lämnades i slutet av uktnber 1979 till mig och har därefter remissbehandlais. I det följande (avsniu 4.1.3 samt bilaga 2) redovisas huvudpunkterna i betänkandet.

4.1 Problemdiskussion

1 direktiven till utredningen anförs i huvudsak fem motiv för en översyn av statskontorets uppgifler och roll vad gäller ratinnalisering nch ADB. Utredningen diskuterar (kap. 4-8) frågor med anknytning till dessa fem problemområden. Jag rednvisar här endast huvudpunkterna. Ulredningens egen sammanfatining av prnblemdiskussinnen bör som bilaga (bil. 2, avsnitt 1) fogas till protokollet i detta ärende.

Utredningen behandlar de avvägningsproblem och rollkonflikter som kan uppslå under sex rubriker, nämligen Iniliativ, Samordning, Rationaliserings-utredningar, Anskaffning av dalamaskiner m. m.. Metodförbättring och Granskning. Det åligger statskontoret särskilt att ta initiativ till rationalise­ringsåtgärder, vilket i praktiken innebär att statskontoret på eget initiativ bedriver metodförbättringsarbete saml verkar för att regeringen skall lämna direkliv till en ralionaliseringsundersökning vid en viss myndighet. Formella och praktiska skäl begränsar statskontorets möjligheter atl fullfölja inilia-livskyldigheten. Av det skälet anses någon verklig rollkonflikt eller något verkligt awägningsproblem inle föreligga mellan initiativskyldigheten nch statskontorets övriga uppgifter.

Med samordning avser ulredningen en självständig aktivitet som riktar sig mot verksamhel vid andra myndigheter. Med denna snäva avgränsning och med den låga ambitionsnivå som slatskonlorel bedriver samordningen bör rollkonflikter inte uppkomma. Avvägningsproblem avseende omfattningen

' Generaldirektören Ingvar Widén. Sekreterare har varit byråchefen Äke Hjalmars­son.

Prop.  1979/80:124

13

av samordningsinsatserna kan dnck självfallet alltid uppkumma.

En av staisknntorets huvudsakliga uppgifter är alt genomföra rationalise­ringsutredningar. Skilda tolkningar av utedningarnas mål och inriktning kan medföra kunflikter mellan statsknntnret och sakansvariga myndigheter. För slatskonlorel uppkommer dessulom avvägningsproblem i rationaliseringsar­betet beroende på konflikter mellan rollen som statens rafltionaliseringsor-gan och som konsult.

Statskontoret skall samordna anskaffningen av datamaskiner. Genom atl ADB i stor ulslräckning används snm instrument för ralinnalisering leder rationaliseringsutredningar ofta till anskaffning av datamaskinulrustning. Enligt utredningens mening bör därför en rollkonflikt föreligga mellan statskontorets rationaliseringsutredande uppgift och uppgiften att anskaffa datamaskinutrustning.

Statsknntnret bedriver viss metodförbättring. Utredningen anser inte atl det råder någnn principiell rullkunflikt mellan metndförbättring nch löpande ratinnaliseringsarbele. Förhållandet anges snarare vara del mntsatta. Däremnt kan avvägningsproblem uppkumma när det gäller atl avgöra hur stur del av resurserna som skall satsas på metodarbete. Både efterfrågestyr-ningen nch den resursmässiga styrningen behöver förbättras.

Statsknntnret granskar utredningar nch ralinnaliseringsförslag. Då stats­kontoret kan ha medverkat i utformningen av dessa uppstår en jävsituation. Samma förslag kan dessutom granskas vid olika tillfällen på uppdrag av myndighet nch senare av regeringen. Härigennm kan statsknntnret knmma i en rullkunflikt.

Utredningen diskuterar vidare hur lag nch avtal nm medbestämmande kan påverka nlika faser i en ratinnaliseringsprocess. Det konstateras att bearbetade erfarenheter av de effekter som ändringarna på arbetsrättens område har medfört saknas. Behovet av en arbelsgivarpolicy i rationalise­ringsfrågor är enligt utredningen stort. Utredningen bedömer dock att anspråken från myndigheterna på medverkan från statskontoret knappast blir slörre, att möjligheterna för statskontoret att verka inom myndigheterna kan begränsas eller försvåras och att kalendertiden för rationaliseringsun­dersökningar kan öka utan att den totala resursåtgången behöver öka.

Uttalanden i propositionen om användningen av ADB i statsförvaltningen bedöms påtagligt påverka innehållet i nch förutsättningarna för ett centralt ratiunaliseringsnrgans arbete på ADB-umrådet. Del gäller främst uppgifter nch riktlinjer för:

-

Granskning av större nch viktigare ADB-invesleringar inför regeringens nch riksdagens beslul

-

Medverkan i projekt avseende utredning av ADB-system

-

Råd nch vågledning nm användning av smådalnrer och andra hjälpme­del

-

Initiering, samordning och informaiinnsspridning um insalser på metod-området

Prop.  1979/80:124

14

- Samordning av ADB-användningen,  bl. a.  i samband med spridning (decentralisering) av datordrift.

De delvis nya ADB-uppgiflerna tillsammans med övriga centrala rationa-liseringsuppgifter bör enligt ulredningen påverka den organisatoriska strukturen för hur dessa uppgifter bäst skall lösas.

Utredningen lar också upp förvaltningsutredningens förslag om ompröv­ning av statlig verksamhet. Utredningen föreslår att statskontoret på olika sätt skall medverka i översyns- och omprövningsarbetel.

Utredningen behandlar även vissa personalfrågor vid statskontoret. För att de anspråk som riktas mnt verket skall kunna tillgoduses bör kumpelens nch kvalifikatinner förslärkas hns utredare uch projektledare. Bl. a. bör högre tjänstemän la aktivare del i prnjektarbetel saml rörligheten bland dessa tjästemän ökas. Vidare måste erfarna nch kumpetenta utredare nch projektledare anställas.

4.2 Centrala myndighetsuppgifter avseende rationalisering och ADB

Ulredningens egen sammanfattning av sina överväganden och förslag i denna del bör som bilaga (bil. 2, avsnitt 2) fugas till prntnkollet i detta ärende. I korthet innebär de följande.

De statsflnansiella utsikterna medför att ralionaliseringsverksamheten bör inriktas mot realiserbara besparingar. Stora förvaltningsmyndigheter kan själva eller med hjälp av knnsulter klara även större projekt rörande rationalisering och administrativ utveckling. För att genomföra riktigt stnra rationaliserings- eller ADB-projekt torde de emellertid behöva kvalificerat stöd utifrån. Små och medelstnra myndigheter har i regel små egna resurser för ratinnalisering. Nurmalt kan endast enklare åtgärder genomföras. Dessa myndigheter behöver avsevärt stöd utifrån för att kunna klara mer omfattande rationaliseringsprojekt.

De centrala myndighetsuppgifterna avseende ratinnalisering nch ADB bör vara följande;

a) Ratinnaliseringsutredningar

En precisering av effektivitetsbegreppet bör ske nch förslag härom lämnas. Statsknntoret bör särskilt verka för effektivitetshöjningar i form av kostnadsbesparingar nch i försia hand bevaka statsmakternas inlresse. Det innebär att verket har en särskild myndighetsroll. Uppdrag från myndigheter bör ej utföras. Statskontoret bör upprätthålla en förteckning över aktuella ralinnaliseringsuppdrag nch föreslå regeringen att dessa utförs, Statsknntn­ret bör vidare medverka vid intensifierad nmprövning av statlig verksamhet i enlighel med förvaltningsutredningens förslag.

Statsknntoret bör medverka i projekt på ett sådant sätt alt verket kan ta fullt ansvar för arbetet. Arbetsformen bör vara sådan att projekten kan

Prop.  1979/80:124

15

genomföras med en så koncenlrerad resursinsats som möjligt och på så kort tid som möjligt. Beredskapen att la nya uppdrag och förutsättningarna atl kunna medverka i flera projekt ökar därmed.

b) Anskaffning av datamaskiner

Anskaffningen av ADB-utrustning skall ske centralt, antingen vid slalskontoret eller vid ett fristående organ. Rollkonflikter kan uppstå i båda fallen. Främst praktiska skäl bör avgöra valet av organisatorisk lösning.

c)  Metodförbättring

Ett visst mått av arbete med att ta fram och förbättra metoder o. d. är nödvändigt i rationaliseringsarbete och systemutveckling. För metodförbätt­ring som syftar lill att lösa problem inom flera projekt i den egna organisalionen bör en resursram på 2 % av verkets anslagsmedel avsättas. En plan för metodförbättring av detta slag bör årligen tillställas regering­en.

För metodförbättringsarbete avseende stöd till alla myndigheter i statsför­valtningen bör en rådgivande delegation inrättas. Sådan metodförbättring bör ske i samarbete med andra myndigheter och delfinansieras av samar­beispartnern. För planeringen av sådan metodförbättring bör för slatskon­lorels del t. v. gälla en kostnadsram på 5 milj. kr. per budgetår.

d) Granskning

Statskontoret granskar rationaliseringsförslag genom remiss- och samråds­yttranden. En rollkonflikt eller jävsituation kan uppstå då statskontoret tidigare medverkat i ett rationaliseringsuppdrag och verket bör i sådana fall avstå från atl avge yttrande.

En särskild granskningsfunktion bör flnnas för granskning av viktigare ADB-invesleringar m. m. i statsförvaltningen.

e) Övriga uppgifter

Behovet av samordning bör beaklas innm ramen fur statskonlnrets huvudsakliga arbetsuppgifter (punkt a-d). Samordning som en självständig uppgift bör åvila statskontoret endasl beträffande vissa frågor, t. ex. informalion för databearbetning, datakommunikation samt standardi­seringsfrågor inom ADB-området.

Statskontoret bör vidare genom rådgivning inom ADB-området öka

stödet till myndigheterna. Statskontoret bör starkt begränsa sin verksamhet

inom det kontorstekniska området och avveckla kompetensen i fråga om

utrustning för flextid, konlnrsuffsel samt blankett- nch dokumentteknik.

I 

Dessa uppgifter kan i vissa fall överföras till andra myndigheter med

motsvarande kompetens. Verket bör dock bevaka utvecklingen av den mest

Prop.  1979/80:124

16

avancerade konlorslekniska utrustningen framför allt om ADB-inslagel i den är betydande.

4.3 Organisation m. m.

Utredningens egen sammanfallning av sina överväganden och förslag rörande organisalions- och personalfrågor bör som bilaga (bil. 2, avsnitt 3) fogas till protokollet i detta ärende. Huvudpunkterna i den är följande.

Den planerade funktionen för granskning av ADB-invesleringar förläggs till etl fristående organ, dvs. etl organ som inle deltar i systemutvecklings­arbete. Utredningen analyserar nlika lösningar vad gäller ett sådant urgans uppgifler nch rull. Utredningen anser atl uppgiflerna bör begränsas till i första hand granskning av statliga ADB-investeringar och föreslår att ett granskningsnrgan benämnt statens ADB-råd inrättas. ADB-rådet bör bestå av högsl åtta ledamöter, därtill etl kansli med högst 15 tjänstemän. Rådet bör inrätlas för en tid av fem år varefter en utvärdering bör ske.

Statsknninret bör enligt ulredningen behålla i huvudsak nuvarande uppgifter uch får dessutnm vissa ulökade uppgifler på ADB-nmrådet. Dukumenlatinnscentralen över statliga ADB-system bör dnck överföras till ADB-rådet.

Beträffande organisation och arbetsformer menar utredningen att styrel­sen bör la slörre ansvar för enskilda ärenden, bl. a. la ställning i viktigare projekt och anskaffningsärenden. Antalet organisalinnsenheter bör vara litet för att öka flexibiliteten. Förutsättingar bör skapas för atl tjänslemän­nens professionella kompetens skall kunna utvecklas. Utredningen skisserar två alternativ till urganisatnrisk uppbyggnad av statsknntoret i stort. Den närmare utformningen m,m. bör dock övervägas av en organisatinnsknm-milté.

De högre tjänstemännen bör erbjudas möjlighet att efter sex år övergå till annan verksamhet inom statsförvaltningen. De högre och högsta tjänste­männen bör rekryteras externt och inlåning av högt kvaliflcerad personal bör kunna ske. En ny tjänstetyp benämnd utredningschef bör införas för projektledare på avdelningschefs nivå.

Mycket stora organisations- eller ADB-projekt skall enligt utredningens mening förläggas till kommittéer där eventuellt politiskt förtroendevalda kan ingå.

Sammanfattningsvis föreslås statskontoret bli etl regeringens ratinnalise-ringsorgan med uppgift att verka för effektivitetshöjningar i furm av knstnadsbesparingar. Vikten av metodförbättringar betonas. Verket bör eftersträva att nå en genomsnittligt något högre erfarenhels- och kompe­tensmässig styrka än f. n.

Prop,  1979/80:124

17

5 Huvuddragen i remissyttrandena

En redovisning av remissinstanserna och deras'yttranden över betänkan­det (SOU 1979:72) Rationalisering och .ADB i statsförvaltningen bör som bilaga (bil. 3) fogas till prntokollet i delta ärende., I det följande redogör jag endasl för huvuddragen i remissyllrandena.

Flertalet inslanser lämnar inga synpunkter på utredningens omfattning och inriktning. Några efterlyser dock en mer samlad syn på hela rationaliserings-verksamheten och anser att utredningen alllför starki begränsat sig till all enbart behandla statskontorets roll och verksamhel. Från näringslivets sida framhålls att man vid statliga rationaliseringsinsatser även bör beakta effekterna för företag och enskilda medborgare.

Flertalet remissinstanser framhåller att den definition av effektivitetsbe­greppet som staten och arbetstagarnas organisaiioner kommii överens om i samband med medbestämmandeavtalet (MBA-S),för det staliga arbetslagar-området bör vara vägledande för statskontorets arbete. De anser att utredningen i alltför hög grad vill inrikla statskontorets verksamhet på främst kostnadssänkningar. Om besparingsmålet eller något annat effektiviietsmål är huvudsyfte bör detla framgå i direktiven lill varje enskilt uppdrag. Några remissinstanser anser alt staten bör utveckla en central arbelsgivarpolicy, särskilt mnt bakgrund av att det medbestämmandeavtal sum ingåtts kan få vittgående knnsekvenser för rationaliseringsarbeiel.

I många yttranden betonas att myndigheterna själva primärt är ansvariga för verksamhetens effektivitet. De centrala rationaliseringsnrganen bör ha en vägledande nch stödjande funktinn.

Det råder stur enighet bland remissinstanserna um att statsknnlnrets

myndighetsroll bör förstärkas. De anser i likhet med utredningen att

ralinnaliseringsuppdrag i första hand skall lämnas av regeringen. Kurtare

utredningsuppdrag bör dnck även fnrtsättningsvis kunna utföras av statskon­

toret på uppdrag av enskilda myndigheter.

;

I flera remissyttranden framhålls att regeringen bör ange mer preciserade direktiv för de enskilda uppdragen. Några remissinslanser avråder dock från en generell reglering av insatsernas form nch sturlek nch från en detaljstyr­ning av de uppdrag snm lämnas till statskontoret.

Remissinstanserna är tveksamma till myndigheternas förmåga att själva klara sin rationalisering. Stöd utifrån behövs för att kunna förverkliga de ökande kraven på effektivitetsförbättringar. I: en rad remissyttranden efterlyses därför insatser för all tillhandahålla kunskaper om lämpliga meloder nch lekniker innm det administrativa nmrådet. Snm exempel på områden där insatser är särskilt angelägna nämns ADB och kontorsleknik. Flertalet instanser anser att det bör vara en uppgift för statskontoret att för myndigheternas räkning bevaka och samordna; arbetet med att la fram metoder och tekniker och atl ge vågledning nch stöd i hithörande frågnr. Utredningens förslag nm atl till statsknntoret; knyta en delegation för

2 Riksdagen 1979/80. 1 saml. Nr 124

!

Prop.  1979/80:124

18

metodfrågor med rådgivande uppgifter tillstyrks av näslan alla instansei. Flera av dem anser det dessutom angeläget att statskontoret och statsför­valtningen samarbetar i metndfrågur med övriga delar av den nffentliga seklorn och med näringslivet.

I några remissyttranden betonas vikten av all statskontoret skaffar sig överblick över utvecklingen innm det administrativa området och av de olika metoder och tekniska hjälpmedel som används där. På grundval härav bör statskontoret uiarbeta en plan för systematiska insatser för alt förbättra myndighelernas kompelens i rationaliserings- och ADB-frågor.

En rad remissinstanser anser att statskontoret bör förstärka sin rådgiv­ningsverksamhet i olika rationaliserings- och ADB-frågor. Flera av dem är därför iveksamma till ulredningens förslag att statskontoret skall begränsa sin rådgivningsverksamhet till enbart ADB nch kvaliflcerade knntursteknis-ka frågor. Därigenom skulle resurserna splittras. I stället bör en samlad och kvalitativt höjd kompetens hos statsknntnret eftersträvas för atl ge förut­sättningar för en effektivare rådgivning.

Med några få undantag ansluter sig remissinstanserna till utredningens uppfattning atl statsknntoret även i framliden bör ha huvudansvaret för anskaffning av ADB-utrustning till statliga myndigheter.

I remissytlrandena framhålls betydelsen av en mer övergripande genom­gång och bedömning av större ADB-investeringar. Remissinstanserna delar därför utredningens uppfallning alt en särskild granskningsfunkiion behövs. Flertalet av dem ställer sig dnck kritiska till att inrätta ell nytt fristående ratinnaliseringsnrgan för granskning. De anser att en granskingsfunktion kan inordnas i en redan existerande organisalion och föreslår i regel statskontoret snm den mest lämpliga.

Endast några få remissinstanser går in på frågan nm slatsknntorets inlerna organisation. De som gör det avråder från utredningens organisationsför­slag. Statskontoret och försvarels ralinnaliseringsinstitut föreslår i slället en prnjeklnrienterad urganisatiun där huvudansvariga uppdragsgivare snarare än knmpetensområden bör styra indelningen av huvudenheter.

Många remissinstanser är skeptiska till möjligheterna att lösa statskonto­rets personal- nch knmpetensproblem på de sätt snm ulredningen föreslår, bl. a. att i större utsträckning utnyttja konsulter och låna in personal från annan statlig verksamhet för viss tid, vissa uppgifter m. m. De framhåller atl problemen i regel är generella till sin nalur nch måsle lösas för statsförvalt­ningen i sin helhet.

6 Föredragandens överväganden

6.1 Allmänna synpunkter

Vad gäller de centrala myndighetsuppgifterna för rationalisering, admi­nistrativ utveckling och ADB föreligger nu ett omfattande och mångsidigt

Prop. 1979/80:124

19

beslutsunderlag i furm av elt betänkande från utredningen om central rationalisering och ADB (SOU 1979:72) saml remissyttranden över detla. Jag avser nu alt redovisa min syn på dessa frågor.

Den typ av insatser snm ryms innm begreppen ratinnalisering och administrativ utveckling ingår som en del i arbetet att förändra statsförvalt­ningen i önskvärd riklning vad gäller tjänsteproduktion, service, sätt atl arbeta, arbetsmiljö m. m. Den överordnade frågan om prioritering av samhällets åtaganden och den offenlliga förvaltningens anpassning till nya förutsättningar har nyligen behandlals av förvaliningsutredningen (SOU 1979:61). Betänkandet har remissbehandlais och övervägs som tidigare nämnts f. n. inom regeringskansliet. I detla sammanhang behandlas därför inte förvallningsulredningens förslag ytterligare.

Rationaliserings- nch utvecklingsarbetets inriktning styrs av samhällsut­vecklingen uch de problem den medför. Den ändras därför i tiden. Vidare förnyas ständigl metnderna uch hjälpmedlen för ratinnalisering uch admi-nisiraflv utveckling. Del är därför varken möjligt eller lämpligt alt försöka avgränsa vilken lyp av insatser och vilka metoder uch hjälpmedel snm kan knmma i fråga vid ratinnalisering uch administrativ utveckling. Vidare är del nödvändigt alt urgan nch enheter för ratinnalisering nch administrativ utveckling ges en flexibel urganisation så atl de successivi kan förändra sin verksamhelsprofil. Den allmänekunomiska och statsflnansiella situationen inför 1980-talet gör att resurserna för ratinnalisering uch administrativ utveckling i ökad grad tnrde få användas för atl utreda nch gennmföra umfördelning av resurser innm nch mellan nlika verksamhetsområden liksom också minskad resursförbrukning för ett antal verksamheter.

En aspekt som måste beaktas vid överväganden om rationalisering och administrativ utveckling, dvs. nm utredande nch genomförande av förän­dringar, är att detta är svåra och känsliga uppgifter. Detta medför i sin tur alt det är svårt alt hilta från alla synpunkier idealiska lösningar på hur dessa uppgifter skall organiseras inom enskilda myndigheter nch verksamhetsom­råden och, som nu är aktuellt, på central myndighetsnivå. Hittillsvarande erfarenheter av de centrala rationaliseringsorganen talar för alt även en i förhållande till nuläget ändrad verksamhetsinriktning och organisation så småningom kan knmma att fungera, eller uppfattas fungera, på ett mindre tillfredsställande sätl. Interna eller externa översyner av verksamheten tnrde därför bli nödvändiga även i framfiden.

Jag har fldigare (prnp. 1976/77:100 bil. 11 s. 15-51) diskuterat förhållandet mellan revisiun och rationalisering och i anslutning därtill behandlat uppgiftsfördelningen och samverkan mellan statskontoret och riksrevisions­verkei. Jag framhöll då att de centrala resurserna för raflonalisering och förvaltningsrevisinn är begränsade nch att det år angeläget att de utnyttjas så effektivt snm möjligt. Ralinnalisering är i regel betydligt mer tids- nch resurskrävande än förvallningsrevision. Det är därför inte möjligt att genomföra en rationaliseringsinsats där statskontoret medverkar efter varje

Prop.  1979/80:124

20

förvaltningsrevision. Effektivitetsvinster kan dock, som jag framhöll, uppnås genom förbättrad samordning nch ökad samverkan i de cenirala revisions-och ralionaliseringsorganens planering av den egna verksamheten. Jag föreslog därför vissa ålgärder för atl itislitulionalisera sådan samverkan i verkens planering. I det sammanhanget förordade jag också gemensamma genomgångar av viktigare revisionsrapporter i syfte alt förbättra förutsätt­ningarna för atl revisionerna skall leda lill önskat resultat. Behovet av samordning och samverkan mellan statskontoret och riksrevisionsverket kommer atl kvarstå och det är därför av största vikl att de lämpliga formerna härför fortlöpande uppmärksammas.

Som nyss redovisats (avsnitt 3.2 och 4) medför statskontorets nuvarande uppgifter vissa rnllknnflikter och awägningsproblem för verkel. Ulredning­en nm central rationalisering och ADB har på etl förtjänstfullt säll analyserat och skapat medvetenhet om dessa problem. Mina överväganden har i huvudsak resulterat i förslag till en bäitre precisering av statskontorets uppgifter och verksamhetsmål, viss ompriorilering av verksamhetsinrikt­ningen, riktlinjer för ändring av verkets organisation m. m. Syftet med detta är att göra statskontnrel bättre ägnat atl verka sum centralt ratinnaliserings­nrgan och att fungera bättre internt. Vissa rnllknnflikter nch awägningspro­blem är dock av sådan art alt de inte på ett bra sätt går att bemästra inom ramen för nuvarande organisatiun. Det gäller främst hur granskningen av beslutsunderlag för förslag till ADB-investeringar skall ske.

Stnra krav knmmer i framtiden att ställas på insatser innm nmrådet rationalisering nch administrativ utveckling. Jag anser trots detta inle alt det är befogat att öka statskontorets personal. Organisationer med uppgifter liknande stalsknntnrels bör enligt min mening inle vara stnra nm de skall fungera bra. Statsknntnret ärredan nu en jämförelsevis stur organisatiun. En i princip nförändrad medelsram understryker det angelägna i atl verkel prinriterar sina insatser så att de ger största möjliga utdelning sett ur statsmakternas perspektiv.

6.2 Statskontorets uppgifter och verksamhet i stort

Vissa förändringar av statsknntnrets verksamhetsinriktning nch sätt atl arbeta bör enligt min mening göras. Till ledning för detla är det angeläget att bättre än hittills precisera verkels uppgifter nch ställning. En sådan precisering behövs även för atl skapa klarhet innm statsknntnret i dessa avseenden samt för att bättre klargöra uppgifterna nch ställningen för andra myndigheter nch umgivningen i övrigt.

En svaghet med nuvarande instruktion (se avsnitt 2.2) är atl det inte finns något närmare preciserat mål för verksamheten och att uppgiftsbeskrivning­en ger mindre god vägledning beträffande statskontorets verksamhet. Vidare är begreppet samordning vagt och mångtydigt. Utredningen om central raflonalisering och ADB föreslår en precisering av målet för statskontorets

Prop.  1979/80:124

21

verksamhel. Statskontoret bör i första hand sträva efter all nå god hushållning med resurserna. 1 instruktionen bör anges atl det särskilt åligger statskontoret alt verka för effektivitetshöjningar i form av kostnadssänk­ningar. En rad remissinstanser avråder dock från en så snäv definition av effektivitetsbegreppet som ulredningen föreslår.

För egen del delar jag utredningens uppfattning att det behövs ett klarare angivet mål som vägledning för statskontorels verksamhet. Mot bakgrund av de allmänekonomiska och slalsfinansiella utsikterna under 1980-lalet år en sträng hushållning med resurser och direkta kostnadssänkningar synnerligen angelägna. Delta måste givetvis vara vägledande för statskontorets verksam­het.

Som utgångspunkt för formulering av målel för verksamheten bör las den vidare definition av begreppel effektivitet som staten och arbetstagarorga­nisationerna kommit överens om i protokollet till medbestämmandeavtalet för det slalliga arbelstagarområdet (MBA-S). Däri anges all med effektivitet avses atl myndighelen skall nå målen för sin verksamhet under god hushållning med resurserna, med beaktande av offentlighets- och rättssäker­hetskrav och med beaktande av persnnalens behnv av arbetslillfredsslällelse, gnd arbelsmiljö, anställningstrygghet nch möjlighel lill medbeslämmande nch persnnlig utveckling. Det övergripande målet för slalsknntnrel måste i enlighet härmed vara att verka för ralinnalisering uch administrativ utveckling av statsförvaltningen under gnd hushållning med tillgängliga resurser. Detta skall självfallet ske med beaktande av de övriga aspekter sum nämns i medbestämmandeaMalets definitinn av effektivitetsbegreppet. Därutöver bör i utredningsverksamheten för varje enskilt uppdrag särskilt anges vilka mera kunkreta mål som regeringen anser statskontoret skall tillgodose.

Jag vill i sammanhanget även ta upp vad konstitutionsutskottet (KU 1978/79:35) uttalat i sitt av riksdagen godkända betänkande, nämligen atl decentralisering av statlig verksamhet skall föras in som ett av målen i statskontorets instruktion. Jag konstaterar att decentraliseringsmålet har tagits in i allmänna verkstadgan och att det därigenom gäller även statskontoret. Det är emellertid inte allfld snm frågnr nm decentralisering är relevanta i samband med slatsknntorets verksamhet. Jag förordar därför alt statsmakterna vid behov i uppdragen särskilt anger att utredningsarbetet skall inriktas mot att åstadkomma decentralisering. Decentraliseringsmålet kan på detta sätt också ges en mera konkret innebörd anpassat till varje särskilt fall. Denna ordning bör göra statskontorets medverkan i decentra­liseringssträvandena mer effektiv än ett generelll åliggande.

De uppgifter och den ställning statskontoret bör ha kan enligt min mening bäst sammanfattas på så sätt atl verket bör vara central förvaltningsmyndig­hel för rationalisering, administrativ utveckling och ADB i den civila delen av statsförvaltningen. Det innebär att verkel dels skall fungera snm regeringens  särskilda  nrgan  i  frågnr  om  rationalisering,  administrativ

Prop.  1979/80:124

22

utveckling och ADB, dels skall vara ell normgivande nch stödjande organ gentemot myndigheterna i sådana frågor. Till detla kommer vissa speciella uppgifler som alt svara för anskaffning av ADB-utrustning. Innm försvars­departementets verksamhetsområde har försvarets rationaliseringsinstitut motsvarande uppgifter.

Statskontoret bör som en huvuduppgift ha alt vara utredningsorgan ål regeringen i frågor med anknytning lill rationalisering, administrativ utveckling och ADB, att lämna förslag lill ålgärder för rationalisering och annan förbättring av enskilda myndigheter och verksamheier, att fortlöpan­de följa och lämna förslag till generella åtgårder för att främja effektiviteten i statsförvaltningen saml att på uppdrag av regeringen eller för statsmakternas räkning granska förslag lill ålgärder för rationalisering eller annan förändring i statsförvaltningen.

Den andra huvuduppgiften bör vara alt fungera som normgivande och stödjande organ för myndigheterna. Häri bör ingå att i den utsträckning del behövs utarbeta förslag till föreskrifter och andra anvisningar inom området rationalisering, administrativ utveckling och ADB samt atl lillhandahålla praklisk vägledning om tillämpning av utfärdade föreskrifter och anvisningar och i övriga frågor av gemensaml intresse inom områdel. Vidare bör statskontoret ta iniliativ lill och medverka i utbildning och andra kunskaps-höjande insatser inom områdel. En stor del av arbetet i denna del handlar om atl ge generellt och individuellt stöd i frågor om val och tillämpning av arbelsmeloder och administrativa hjälpmedel.

Uppgiftsbeskrivningen i statskontorets instruktion (8 3) bör enligt min mening ändras så att den bättre svarar mot arbetets innehåll sådant jag nu har angivit det. Huvuduppgiften för statskontoret bör vara alt verka för rationalisering och administrativ utveckling av statsförvaltningen under god hushållning med lillgängliga resurser.

Det bör särskilt åligga statskontoret aU på uppdrag av regeringen ulföra och medverka i ratinnaliseringsutredningar, atl ularbela förslag lill föreskrif­ter nch andra anvisningar samt i övrigl ge praktisk vägledning um arbetsmelnder, administrativa uch lekniska hjälpmedel n. d. som slöd för myndigheterna inom områdel rationalisering, administrativ utveckling nch ADB, alt svara för innehållet nch medverka i ulbildningen innm nämnda nmråde, flfr vara remissnrgan saml o/? anskaffa ADB-ulrustning nch verka för samnrdning i frågnr om ADB som rör flera myndigheler eller hela statsförvaltningen.

Jag vill betona atl i statskontorets funktion som regeringens särskilda organ i effektivitetsfrågor ligger en självklar skyldighet för verket att såväl i samband med enskilda uppdrag som mera allmänt lämna förslag om eller på annal sätl göra regeringen uppmärksam på möjligheter till förenklingar, besparingar nch andra förbättringar. Det gäller även förhållanden som rör statlig verksamhets mål, inriktning, omfattning och kvalilel. dvs. förhållan­den som är förbehållna de poliliska organen alt besluta om och som därför

Prop.  1979/80:124

23

inte kan bli föremål för kolleklivavlal.

Jag kommer i del följande atl närmare beskriva och moiivera statskonto­rets nya uppgifier och därvid särskilt la upp tre av statskontorets huvudupp­gifler, nämligen utredningsverksamheten (avsnitt 6.3), den normgivande och stödjande verksamheten (avsnitt 6.4) och anskaffningen av ADB-utrustning (avsnitt 6.5).

6.3 Utredningsverksamhet

En av statskontorets huvuduppgifter - och resursmässigt den största enskilda delen av verksamhelen - har varil att vara utredningsorgan ål regeringen i frågor som kräver kunskap om rationalisering, administrativ utveckling och ADB eller mer allmänl om statsförvaltningen. Som ulred­ningsorgan har statsknntnrets resurser använls för uppgifter av myckel skiftande art, t. ex. nrganisationsöversyner. nybildning och sammanslagning av myndigheter, allmän rationalisering av myndigheler och verksamhetsom­råden, undersökning av möjligheterna atl använda ADB för olika uppgifler saml utveckling och införande av ADB-system. Som sammanfattande begrepp på uppdragen brukar användas termen rationaliseringsutredningar. Slatskonlorel har under senare år kanske särskilt kommit att förknippas med medverkan i utveckling och genumförande av stnra ADB-system uch därmed sammanhängande reformer.

Jag anser liksom ulredningen att en av statskontorets huvuduppgifter även i framliden bör vara atl fungera som ulredningsorgan ål regeringen i frågor med anknytning till rationalisering, administrativ utveckling och ADB.

Ell oavvisligt krav på statskontoret är att verket utför eller medverkar i rationaliseringsutredningar på ett sådant sätt alt verket kan fullgöra sin myndighetsroll och ta ansvar för det sätt på vilket arbelel bedrivs och för de förslag som lämnas. Detta lalar för atl uppdrag sum direkl berör enskilda myndigheter bör ges av regeringen. Jag flnner dock inte tillräckliga skäl föreligga för att avskaffa statskuntnrets möjlighet atl i mån av resurser nch efter egen bedömning ulföra ratinnaliseringsutredningar på begäran av myndigheter. Sådana uppdrag utgör emellerlid redan nu en relativt liten del av utredningsverksamheten totall selt och de bör med de förutsättningar som följerav vad jag nu anför minska ytterligare. För kom.mitléer gällerenligt 6 S kommittéförordningen (1976:119) redan nu alt regeringens tillstånd krävs för all använda statskontoret eller annan myndighel för utredningsuppgif­ter.

1 sammanhanget bör nämnas alt statsmakterna har lagil ställning för alt utveckling av större ADB-syslem bör förläggas lill den för verksamheten ansvariga myndigheten (prop. 1978/79:121, FiU 1978/79:34. rskr 1978/ 79:339). Statskontoret bör även i sådana fall på olika sätt medverka i utrednings- och utvecklingsarbetet.

Om det inle flnns en självklar eller lämplig sakansvarig myndighel bör. i

Prop. 1979/80:124

24

likhet med vad utredningen föreslår, ansvaret för stora organisations- och ADB-projekt enligt min mening läggas på särskilda kommittéer. Sådana projekl kan exempelvis bli aktuella vid genomgripande förändringar av regelsystem och därtill hörande administrativa förfaranden eller vid föränd­ringar som rör flera myndigheter. 1 kummittéerna bör förelrädare för de viktigaste intressenterna vara företrädda. Statskontoret bör på nlika sätl medverka i arbetet, främst genom att på uppdrag ulföra utredningsarbete av olika slag.

Det finns inte anledning alt generellt föreskriva för vilken typ av utredningsuppdrag statskontorets resurser får användas. Denna fråga bör i slället avgöras av regeringen när den anger innehållet i uppdragen. Några förhållanden bör dock nämnas som kan få betydelse i statskontorets verksamhetsprofil. Om en systematiskt bedriven omprövning av statlig verksamhet enligt de riktlinjer som förvaliningsutredningen (SOU 1979:61) föreslagit förverkligas kan detta leda lill att bl. a. statskontoret tas i anspråk härför. Det skulle innebära en ökning av uppdrag som syflar till att omfördela resurser inom och mellan myndigheter och verksamheter.

Statskontoret bör på eget initiativ kunna utföra rationaliseringsutredning­ar i frågor av gemensamt intresse för flera eller alla myndigheter. När det gäller stora insatser av denna typ bör statsknntnret först inhämta regeringens gudkännande. Vidare bör del ingå i statsknntnrets uppgifl att lämna förslag till ratinnaliseringsutredningar avseende enskilda myndigheter nch verksam­heter.

En fråga av största betydelse för statskuntnrets möjligheter att fullgöra sin uppgift som självständig myndighet med särskild inriktning på rationalisering är formuleringen av uppdragens mål och syften. Som jag nyss framhållil (avsnitt 6.2) ingår i begreppet effektivitet god hushållning med tillgängliga resurser och beaklande av andra värden av belydelse för samhället och de anställda. Vad snm bör inbegripas i gnd hushållning med resurser och vilka värden som i övrigl bör beaklas varierar dock från fall till fall. Målen för nch syftena med varje enskilt uppdrag till statsknntoret bör därför anges tydligt. Så har ofta inle varit fallel. Väl preciserade mål och syften är en förutsättning för atl statskontorels utredningsarbete skall kunna bedrivas planmässigt och med gott resultat. Särskilt om uppdragen gäller slörre förändringar, som kan bedömas vara i elt eller annat avseende kontroversiella, torde det utan klart angivna mål och syften vara mycket svårt för statskontoret att ta fram det utredningsmaterial statsmakterna önskar.

Statsmakterna bör enligt min mening inle generellt närmare reglera i vilka former och med vilken resursinsats statskontoret skall bedriva utrednings­verksamhet. Formerna och resursinsatserna bör i stället få bedömas med hänsyn till förutsättningarna i det enskilda fallet. Det är angeläget att statskontoret systematiskt bevakar resultaten och erfarenhelerna i övrigl av olika arbetsformer, grad av medverkan med egen personal o. d.

Prop. 1979/80:124

25

6.4 Normgivande oeh stödjande verksamhet

Behovet av anvisningar för och stöd till myndigheterna i frågor om rationalisering, administrativ utveckling och ADB har starki framhållits i en rad remissyttranden. Behoven anses dessutom komma all växa av flera skäl, bl. a. de krav på rationalisering och andra förändringar som vänlas följa av de allmänekonomiska och statsflnansiella utsikterna under 1980-lalel. Andra fakiorer som påverkar behovet av normer och stöd är den snabba utveckling som pågår inom datatekniken och andra tekniker. Som en följd därav har förutsättningarna ändrats på bl. a. kontorsautomalionsområdel. Växande behov av insalser för alt effektivisera förvaltningen och den allmänna inriktning av statskontorets verksamhel jag lidigare förordat gör att verket normalt inte kan ställa egna resurser till förfogande till alla myndigheler och verksamheter. I del läget måsle verkets insatser i stor ulslräckning inriklas på generelll verkande insatser i syfte att förbällra myndigheternas egen förmåga alt utreda och genomföra rationaliseringar och andra förändringar samt alt siödja dem i deras arbete.

En huvuduppgift för statskontoret bör dårför vara alt fungera som normgivande och stödjande expertmyndighel till de statliga myndigheterna i sådana frågor om rationalisering, administrativ utveckling och ADB som inte uttryckligen har lagts på annan central myndighel. I denna uppgifl ingår alt utarbeta förslag till föreskrifier nch andra anvisningar, atl tillhandahålla praktisk vägledning samt att ta initiativ till nch medverka i utbildning nch andra kunskapshöjande insalser. Uppgiften innebär i stor utsträckning alt ta fram nch sprida kunskaper nm metuder nch administrativa hjälpmedel samt atl förmedla de erfarenheler snm vunnits i dessa frågnr.

Vad gäller inriktningen av statsknntnrets verksamhet vill jag särskilt erinra nm att det åligger statens arbetsgivarverk att svara för de arbelsgivarpolitiska frågnrna inum ratinnaliseringsområdet. Arbetsgivarverkets normgivande uppgifter är av två slag. Det åligger verket att enligt sin inslruktion meddela föreskrifter nch anvisningar i sådana ratiunaliseringsfrågnr snm berör förhållandel mellan staten snm arbetsgivare och arbetstagarna hos staten. Vidare svarar verket för kollektivavtalsförhandlingar inom rationaliserings-området. Till della kommer ett övergripande samordningsansvar för arbetsgivarpolitiken. Mol bakgrund av de nu angivna uppgifterna för arbetsgivarverket har statsmakterna bestämt, att myndighet skall samråda med arbetsgivarverket innan myndighelen utfärdar föreskrift som rör förhållandet mellan siaten och dess arbetstagare och som skall gälla utanför myndighetens verksamhetsområde (prop. 1977/78:157 s. 29 f.). En besläm­melse av denna innebörd finns inlagen i 10 8 förordningen (1976:1021) om statliga kollektivavtal, m. m.

Det statliga medbestämmandeavtalet, MBA-S, behandlar bl. a. rationali­sering och administrativ utveckling. För rationalisering snm beslutas nch gennmförs  av  myndighet  och   som   avser  den   myndighelen  nch  dess

Prop.  1979/80:124

26

underlydande organ anges i avtalel ett antal centralt reglerade allmänna riktlinjer. Del flnns vidare särskilda regler om information och förhandling i samband med offentliga uiredningar. Avtalet ger också m.öjlighet till lokal kollektivavialsreglering i en rad frågor av belydelse för myndigheternas ralionaliseringsverksamhet. En myndighet och berörda lokala arbetstagar­organisationer får t. ex. sluta kollektivavtal om uppläggning och arbetsfor­mer, undersökningsmetoder och hjälpmedel vid arbete med rationalisering. Del ankommer självfallet på arbetsgivarverket att lämna myndigheterna anvisningar och utbildning i de rationaliseringsfrågor som är reglerade i MBA-S. Verket kan också utfärda föreskrifter och anvisningar i andra avtalsbara frågor inom rationaliseringsområdet.

I statskontorets normgivande och stödjande verksamhet bör ingå vägled­ning om bl. a. arbelsformer för rationaliserings- och annal förändringsarbe­te, val och lillämpning av administrativa tekniker och tekniska hjälpmedel samt organisalion och ulformning av administrativa funktioner. ADB-system o. d. Till områdel hänförs således frågor om standardisering av och s. k. kompatibilitet (enhetlighel och kombinationsmöjligheter) hos ADB-och annan ulrusining. Vidare bör dit hänföras frågor av gemensaml inlresse för flera myndigheter eller hela statsförvaltningen. Som exempel kan nämnas adminislrativi arbete av den lyp som brukar räknas in i konlorsfunktionen. Vidare kan nämnas definitioner och beteckningar på vanliga informations­objekt (företag, faslighet o. d.). Arbetsområdet är följaktligen mycket stort och heterogent.

Möjligheterna och lämplighelen i att föreskriva vissa arbelsformer, administrativa tekniker, utrustningar o. d. varierar. Det sammanhänger med all del på många områden flnns flera likvärdiga meloder, atl metoderna ständigt förbältras och att nya meloder tillkommer. Vägledning måste därför många gånger ges formen av rekommendationer, råd, tillämpningsexempel e. d. En strävan bör dock vara att där det är möjligt ange vilka kvalitativa krav som myndigheterna skall eller bör uppfylla i samband med rationalise­ring och administrativ utveckling, inberäknat utveckling av ADB-system och organisation av datordrift. Föreskrifter kan endast ulfärdas av regeringen eller efler regeringens bemyndigande. 1 sammanhanget vill jag också erinra om kungörelsen (1970:641. omtryckt 1977:629) om begränsning i myndighets rätt alt meddela föreskrifier. anvisningar eller råd. Enligt denna får föreskrifter, anvisningar eller råd, som leder till direkta eller indirekta kostnadsökningar i den verksamhet som berörs, inte meddelas eller ändras ulan regeringens medgivande.

Rent praktiskt ingår i den normgivande och stödjande funktionen arbetsuppgifter av skiftande art. En är att utarbeta förslag lill föreskrifier och andra anvisningar saml atl i övrigt lillhandahålla generelll inrikiad praktisk vägledning i olika frågor. 1 denna del bör arbetet i stor utsträckning organiseras i projekl med syften, tids- nch koslnadsramar m. m. klart angivna. Ulfärdade anvisningar och vägledning i form av handböcker o. d.

Prop.  1979/80:124

27

måste givetvis också hållas akluella. En annan arbetsuppgift är att föra ut anvisningar och annan vägledning genom utbildning och andra kunskapshöj­ande ålgärder. Häri ingår att uiarbeta kurs- nch annat utbildningsmaterial nch Ijänslgöra sum lärare, alt urdna knnferenser. seminarier u. d. saml alt i övrigl tillhandahålla infurmalion och förmedla erfarenheler. En tredje uppgift i den normgivande och stödjande funktionen är alt svara för rådgivning till enskilda myndigheler och tjänstemän i situationer där de har problem att flnna, välja eller tillämpa metoder, tekniska hjälpmedel o. d.

En fördel med atl ha den normgivande och stödjande verksamheten förlagd lill statskontoret är all verket praktiskt arbetar med ralionaliserings­arbete. Verkel får därmed självt en nära och handfast beröring med behoven av och problemen med alt tillhandahålla normer och stöd. Del är angelägel atl den normgivande och stödjande verksamheten bedrivs i nära kontakt med konkret rationaliserings- och utvecklingsarbete, t. ex. i projekt som stats­kontoret utför eller dellar i. En sirävan bör vidare vara att bedriva verksamhelen i nära samarbete med andra centrala myndigheter, särskilt statens arbetsgivarverk, försvarets rationaliseringsinstitut och riksrevisions­verkei, samt affärsverken.

Behovet av normer och stöd inom området rationalisering, administrativ utveckling och ADB är i stor ulslräckning delsamma inom övriga samhälls­sektorer som i statsförvaltningen. Statskontoret bör därför även samarbeia med kommuner, landslingskommuner och del enskilda näringslivet i dessa frågor. Sådanl samarbete har också bedrivits, bl. a. inom ADB-området. Som exempel kan här nämnas det arbete som har utförts på datasäkerhets­området.

En viklig fråga för att den normgivande och stödjande funktionen skall ge önskat resultat är att statskontoret kan flnna och utveckla metoder för all ideniifiera nch prinritera behnv av insalser av här berörd typ. Vad jag åsyftar är en hög grad av 'efterfrågestyrning" med utgångspunkt från myndighe­lernas upplevda behnv. Självfallet måste dnck dessa vägas mnt nch ev. mndifleras med hänsyn till statsmakternas behuv.

I syfte att främja bl. a. efterfrågestyrningen föreslår utredningen - nch stöds på denna punkl av en rad remissinstanser - atl en rådgivande delegalinn för metodförbåttringsarbele inrätlas. Jag delar denna uppfattning nch avser all vidta åtgärder för att elt råd för metndfrågur skall komma till slånd. Det bör kunna bli etl verksamt forum såväl för atl fånga upp och värdera behov av insatser som när det gäller atl planera och skapa former för den normgivande nch stödjande verksamheten.

För alt ge stadga åt melndförbättringsarbelet föreslår ulredningen vidare att särskilda resursramar anges för denna verksamhel. Flera remissinstanser anser detla mindre lämpligl. En lämplig nrdning bör enligt min mening vara att statskontoret i sin anslagsframställning mot bakgrund av en behovsanalys föreslår inriktning av och nmfatlning på den nnrmgivande uch stödjande verksamheten. Det bör gälla både inriktningen i slnrt uch enskilda slörre

Prop.  1979/80:124

28

insatser i projektform för all la fram anvisningar och annan vägledning i bestämda frågor. Slalsmakterna får sedan på vanligt sätt pröva förslagen.

Jag vill i detta sammanhang även påminna om atl frågor om metodstöd. informations- och erfarenhetsförmedling m. m. på ADB-området behand­lades i prop. 1978/79:121 (kap. 6.5). I enlighel med vad som där angavs har regeringen den 28 juni 1979 på mitt förslag uppdragit ål statskontoret och försvarels rationaliseringsinstitut att uireda och lämna förslag till anvisningar för ADB saml handlingsprogram för metndslöd. Uppdragel skall i vissa delar avrappurteras under vären 1980. De riktlinjer för arbetet som lämnats i en till uppdraget fogad promemoria stämmer väl överens med vad som här anförs i dessa frågor. Fullgörandet av detta uppdrag bör, trols alt del är begränsai till ADB-nmrådet, ge kunskaper och erfarenheter som är av värde för slatskonlorels framtida arbete med normgivande och stödjande uppgifter.

Ett annal område som särskilt bör nämnas är vidare def kontorstekniska. På detta område, som innefattar bl. a. utskrift av text, kopiering, diariefö­ring, arkivering samt sättning och iryckning av text, pågår en snabb utveckling av ADB-hjälpmedel och andra tekniska hjälpmedel. Kontorsar­betet väntas lill följd härav genomgå stora förändringar i framtiden. Med hänsyn till att en mycket stor del av statsförvaltningens personal arbelar med uppgifler av denna karaktär måste dessa frågnr ägnas stur uppmärksamhet. Perspekflvet får inte begränsas till enbari utrustning och tekniska funktioner utan måste avse konlorsfunktionen i sin helhel. Jag kan konstalera all Slatskonlorel nch försvarets rationaliseringsinstitut under de senaste åren aktivt tagit sig an dessa frågor. Enligt min mening behövs dock en översyn och prövning av med vilka frågor och på vilket sätt statsknntnret skall arbela innm det knntorstekniska området. Jag avser att ta initiativ till atl en sådan översyn kommer till slånd.

6.5 Anskaffning av ADB-utrustning

Anskaffning av generellt användbar ADB-utrustning i statsförvaltningen sker, med undantag för affärsverken, sedan slulel av 1960-talet centralt genom statskontoret som också i övrigl svarar för samordning i fråga om användningen av ADB i statsförvaltningen. Inom försvarsdepartementets verksamhetsområde sker anskaffningen i samverkan med försvarets rationa­liseringsinstitut. Ulgifterna för den utrustning som köps, liksom vissa andra utgifler som är av sådan art att de bör periodiseras, finansieras med medel från en kapitalfond, slatens dalamaskinfond. De medelstillskott till fonden som kan behövas för de anskaffningar som är aktuella anvisas över ell särskilt invesleringsanslag på kapitalbudgeten.

I stort tillgår anskaffning av ADB-utrustning på följande sätt. Myndighe­ler och andra organ som avser atl anskaffa ADB-ulrustning anmäler sina behov till statskontoret. Även sådana anskaffningar som beräknas ske i form av förhyrning skall anmälas. Efler prövning av myndigheternas redovisade

Prop.  1979/80:124

29

behov av ADB-utrustning utarbelar statskontoret en anslagsframställning lill regeringen. Den slutliga prövningen av de enskilda anskaffningarna sker dock först i samband med själva upphandlingen. Anskaffningar av utrustning som har ett värde översiigande 300 000 kr. skall underslällas regeringens prövning. I övrigl får slalskonlorel självt besluta om anskaffningarna.

Datamaskinfondens utlägg för anskaffad utrustning skall återvinnas under utrustningens beräknade ekonomiska livslängd. Kapitalåtervinningen sker genom årliga avgifier lill fonden. Dessa debileras de myndigheler och institutioner som utnyttjar utrustningen. 1 avgifterna ingår avskrivning, ränla på utestående fondkapital enligt statens normalränta saml ersäitning lill statskontoret för fondens adminislralion. Konstruktionen med anskaffning av utrustning över dalamaskinfonden nch uttag av årliga avgifter för utrustningen från resp. driftmyndighet kan i princip beskrivas snm ett hyresförhållande mellan myndighelen och statskontoret.

Frågan om den centrala anskaffningen av ADB-utrustning via statskon­toret och nuvarande finansieringsform har nyligen behandlals av riksdagen (prop. 1978/79:121, FiU 1978/79:34, rskr 1978/79:339). Därvid beslöts atl nuvarande ordning i stort skall behållas. Samtidigt konstaterades att vissa förändringar borde göras. En särskild utredare (B 1979:09) har därför tillkallats för atl se över vissa frågor rörande anskaffningen av ADB-utrustning (Dir. 1979:71). En uppgift för uiredaren är all precisera vilka typer av ADB-utrustning som skall anskaffas centralt av statskontoret. Vidare skall den lämpliga arbets- och ansvarsfördelningen mellan statskon­toret och de ADB-användande myndigheterna utredas. Bl. a. skall möjlig­heterna atl delegera anskaffningsbeslut till myndigheterna undersökas. Beloppsgränsen 300 000 kr. för regeringens prövning skall övervägas. Också frågor rörande avgiflssältning och avskrivningstider för den ADB-utrustning som köps skall utredas.

Pågående omläggning av det statliga budgetsystemet medför alt den statliga förmögenhetsreduvisningen på statsbudgeten förändras fr. n. m. budgetåret 1980/81 (prop. 1976/77:130, FiU 1977/78:1, rskr 1977/78:19). Bl. a. avskaffas systemet med produktiva kapitalfonder för redovisning av statens investeringar. Som en följd härav kommer statens datamaskinfond all upphöra den 1 juli 1980 och för den civila statsförvaltningens del ersättas på statsbudgeten av ett invesleringsanslag. För försvarsdepartementets del gäller särskilda regler som angetls i prop. 1979/80:100 bil. 7.

Vad som nu sagts innebär att anskaffning av ADB-ulruslning och frågor i samband därmed kommer all uigöra en väsentlig uppgift för statskontoret även i framtiden. Verkets uppgifter kan dock komma att förändras i en del avseenden som ett resultat av nyss nämnda utredning. F. n. budgeteras ca 40 personår för dessa frågor.

1 uppgiften att anskaffa ADB-utrustning inbegriper jag uppgiflen att omplacera eller sälja ADB-utrustning snm bör ersättas eller inte längre behövs inom den myndighet där den för tillfället finns samt frågor om

Prop.  1979/80:124

30

upphandling av servicebyråtiänsler. Övriga frågor av samordningskarakiär rörande ADB-utrustning har jag hänfört till den normgivande och stödjande verksamhelen (avsnitt 6.4).

6.6 Vissa andra frågor

6.6.7 Statskontorets planering

Ratinnaliseringsverksamhelen vid statsknntnret är till sin natur föränder­lig. I utredningsverksamheten tillkommer och avslutas ständigt projekt. Inriktningen av statskontorets rationaliseringsutredningar förändras dess­utom från tid till annan. I den normgivande och stödjande verksamhelen måsie kontinuerligt stora insalser göras på olika områden för att ta fram föreskrifter, anvisningar, handböcker o. d. Dessa förhållanden släller stora krav på statskontorets planering.

En god planering av de generella insatserna är en förutsättning för att verket skall kunna planera verksamheten i övrigt. Möjligheterna till och karaktären på denna planering påverkas givetvis av atl uppdragen lill största delen avses komma från regeringen. Planeringen av de generella insatserna är emellerlid viktig även av andra skäl. Insatserna kan i en del fall böra ske i en viss nrdning för att de skall ge gnd effekt. Vidare tnrde de generella insatserna många gånger böra ske i samverkan med andra myndigheler, t, ex, statens institut för persnnaladministralinn nch persnnalutbildning, försvarels ralinnaliseringsinstitut uch riksrevisinnsverket.

Planeringsfrågnr måsle således ägnas stur uppmärksamhel i statskontorets verksamhel. Över huvud taget torde slatskonlorels förmåga att fungera effektivt till stor del sammanhänga med om verket kan flnna lämpliga metoder uch furmer för olika planeringsproblem (verksamhetsplanering, personalplanering, projektplanering m. m.). En särskild funkiion behövs enligt min mening därför inom statskontoret för alt stödja och samordna de olika organisationsenheternas planering.

6.6.2 Remissorgan

Statskontoret yttrar sig årligen över ett stort anlal förslag o. d. som remitteras till verket från departemenl och myndigheter. Statskontoret förutsätts härvid särskilt granska administrativa och ekonomiska aspekler. Statsknnlnrets resursinsats för att besvara remisser uppgick under budget­årel   1978/79 till   knappt  1   milj.   kr.  mnlsvarande  drygt  sex persnnår.

Statsmakterna har slor nytta av väl genomarbetade remissyttranden. Remissyttranden kan också vara ett verkningsfullt medel med vilket statskontoret kan verka för rationalisering nch administrativ utveckling av statsförvaltningen. En viklig uppgifl för statsknntnret bör därför även i framtiden vara atl fungera sum en kvaliflcerad remissinstans. Verket bör

Prop. 1979/80:124

31

särskilt granska remitterade förslag med avseende pä deras administrativa nch eknnumiska effekter. Häri ingår au bevaka möjligheterna till besparing­ar och risker för icke avsedda kostnadsökningar.

6.6.3    Översyn av rationaliseringsförordningen

Utredningen om central rationalisering och ADB föreslår, som en konsekvens av föreslagna förändringar i övrigt, att 3 och 4 88 ratinnalise-ringsförordningen (avsnitt 2.3) ändras. I 3 § sägs atl myndighet bör samråda med statskontoret vid utveckling av ADB-system av större belydelse. Denna paragraf kan få mindre betydelse om syslemutvecklingsarbelet i slörre utsträckning än f. n. inriktas på små och lätthanterliga system och om myndighelernas planering och kompetens på ADB-områdel förbättras.

I 4 8 sägs att statskontoret inom ramen för tillgängliga resurser biträder civila myndigheter vid raflonaliseringsuiredningar. Eftersom statskontorets möjlighel att ulföra rationaliseringsverksamhet åt myndigheler enligt min mening inte bör avskaffas (avsnitt 6.3), ärdet i och för sig inte nödvändigl alt ändra denna paragraf. Statskontorets medverkan får härvid ske i mån av resurser. Förordningen kan mot denna bakgrund dock behöva förtydli­gas.

I rationaliseringsförordningen regleras även i vilka fall myndigheterna skall vända sig till datamaskincentralen för administrativ databehandling (DAFA). Frågan om DAFA:s särställning har snm nämnts i del föregående (avsnitt 2.3) nyligen utretts nch övervägs f. n. i regeringskansliet. Resultatet härav kan komma atl leda till förändringar i rationaliseringsförordningen.

Mol denna bakgrund avser jag senare all pröva behovet av en samlad översyn av förordningen. Oberoende av delta kommer dock förordningen atl ändras inom kort i och med att bestämmelsen om viss särslällning för Statskonsult AB upphävs (se avsnitt 2.3).

6.6.4    Övrigt

Ulredningen om central rationalisering och ADB behandlar och lämnar förslag i etl anlal konkreta frågor i vilka statskontoret bedriver verksamhel, i regel enligt särskilda uppdrag e. d. De tas även upp i en rad remissyUranden. Jag vill därför kort kommentera dem.

Ulredningen anser att statskontoret starkt bör begränsa sin verksamhel på del kontorstekniska området. Bl. a. bör verkels uppgifler på kontorsoffset-området enligt cirkulär (1972:13) till statsmyndigheterna om mångfaldigande av handlingar avvecklas. Vidare föreslås att den serviceverksamhet i fråga om blankett- och dokumentteknik, som f. n. bedrivs vid en särskild enhet mom statskontoret, överförs till statistiska centralbyrån. Av remissyttran­dena framgår att det flnns stort behov av stöd i konlorslekniska frågor. En

Prop.  1979/80:124

32

splittring av resurserna på detta område bör undvikas. Mot bakgrund av den snabba utvecklingen av ny teknik och utrustning efterlyses i slället en upprustning och bättre samordning av insatserna. 1 samordningen ingår även slandardisering och ökad enhetlighet i övrigt inom del konlorslekniska området. Som framgått av vad jag sagt i del föregående (avsnitt 6.4) bör statskontorets arbele på del kontorstekniska området ses över. I del sammanhanget bör även verkets uppgifter och kompetens i fråga om kontorsoffset och blankett- och dokumentleknik övervägas.

Ulredningen föreslår vidare atl bestämmelsen i 6 8 förordningen (1976:35) om flexibel arbelslid hos statsmyndigheterna angående skyldighet att samråda med statskontoret vid anskaffning av flextidsutrustning upphävs. Det synes mig dock forlfarande föreligga visst behov av vägledning i denna fråga varför bestämmelsen t. v. bör flnnas kvar.

Statskontoret har f. n. vissa uppgifler beträffande blanketter för sjukle­dighet för statsanställda m. m. (förordning 1976:1061 och 1979:919 samt cirkulär 1966:736 med senare ändringar). Uppgifterna har samband med rapporteringen till de löne- och personaladministraliva ADB-syslem som statens personalpensionsverk blir huvudman för den 1 juli 1980. Utredningen föreslår därför alt uppgifterna överförs till personalpensionsverket. Jag delar denna uppfattning och avser au vidta åtgärder härför.

6.7 Granskning av ADB-investeringar

En fråga som fått storl utrymme i utredningen och remissyttrandena är uppgiften att granska beslutsunderlaget för slatliga ADB-investeringar. Ulredningen föreslår alt ett särskilt fristående organ benämnl slatens ADB-råd inrättas för granskningen. En rad remissinslanser ifrågasätter del lämpliga häri.

Särskild handläggnings- och beslutsordning

I prop. 1978/79:121 (avsnitt 6,5) om användningen av ADB i statsförvalt­ningen behandlades utförligt frågan om beslutsprocessens ulfnrmning i samband med investeringar i ADB. För att ge beslutsfattare bättre möjligheter till styrning nch kontroll bör enligt propnsiflunen fnrmella regler utarbetas nch fastställas för etappindelning, beslutspunkter och beslutsun­derlag vid utveckling och införande av större eller på annat säll viktiga ADB-system inom statsförvaltningen. Reglerna för arbets- och beslutsgång­en skulle baseras på en uppdelning av arbelel i etl antal etapper. Övergång från en elapp till nästa skulle föregås av beslut av ansvarig instans. Reglerna borde samlas i ett särskilt dokument, en s. k. handläggningsnrdning. Av denna bör framgå vilket ansvar i hithörande frågnr som åvilar regeringen, de centrala rationaliseringsnrganen nch övriga berörda myndigheter. Initiativ till att utarbeta lämpligl utfurmade föreskrifter i enlighet med vad snm nu

Prop.  1979/80:124

33

sagts skulle enligt propositionen tas snarast.

Frågan om beslutsprocessens ulformning togs även upp i riksdagsbehand­lingen (FiU 1978/79:34, rskr 1978/79:339) av propusitiunen. Finansutsknltel instämde i sitt betänkande, som riksdagen ställde sig bakom, i all del är angelägel atl förbättra planeringen, styrningen och samordningen av . ADB-användningen i statsförvaltningen. Utskotlel ville i sammanhanget särskilt framhålla nödvändigheten av atl förbättra statsmakternas insyn i användningen av ADB och av atl ge statsmakterna bättlre möjligheter atl påverka inrikiningen av ADB-användningen. Delta kräver att statsmakterna knmmer in redan i ett tidigt skede av beslutsprocessen för större uch viktigare projekt nch alt ell lämpligt utfnrmat beslutsunderlag tas fram vid flera ulika tillfällen. Samtidigt framhölls att en ökad reglering i della syfle kan medföra risk för byråkratisering. Vissa sådana effekter kan vara svåra att undgå nm statsmakterna vill få elt fastare grepp över utvecklingen. Regeringen burde emellerlid vara uppmärksam på dessa prublem vid utfurmningen av beslutsprocessen.

Enligt utsknttels mening var det av stur vikt att den tilltänkta nrdningen för beslut rörande ADB-projekt i statsförvaltningen utformades med hänsyn lagen till riksdagens särskilda behov. Riksdagen borde ges tillfälle att ta ställning till större och vikligare systeminvesleringar innan mer kostnadskrä­vande aktiviteter, som skulle riskera att inskränka riksdagens handlingsfrihet vid dess ställningstagande, har inletts i ett ADB-projekt. Givetvis borde riksdagen underställas ärendet på nytt för den händelse det fortsatta arbetet visar att förutsättningarna förändrats i viktiga hänseenden. Utskottet ville också understryka det angelägna i atl arbetet planeras så alt beslutstidpunk­terna i så stor utsträckning som möjligt anpassas lill budgetprocessen och till beslutsordningen i riksdagen.

Med ledning av vad snm uttalats i prnpnsitionen och utskuttsbetänkandet har arbete med att ta fram en handläggnings- uch beslutsnrdning för ADB-investeringar bedrivits inum budgetdepartementet. Jag avser att inom kort återkomma till regeringen med förslag till handläggnings- och besluts­ordning. Vidare har särskilda anvisningar för behandling av ADB i myndigheternas anslagsframställningar fastställts för budgetåren 1980/81 och 1981/82 (prop. 1978/79:121, avsniu 6.7). EU av syftena med dessa är aU ge statsmakterna bättre överblick över pågående och planerad syslemutveck­ling och datordrift. Själva beslutsprocessen för större ADB-investeringar kan av naturliga skäl dock inte helt knylas flll budgetarbetet. Del skulle nämligen medföra orimliga väntelider i utrednings- och utvecklingsarbe­tet.

Beredningen av beslutsunderlag

Handläggnings- och beslutsnrdningen avser i första hand att reglera förhållandel mellan myndigheterna nch regeringen när det gäller ADB-

3 Riksdagen 1979/80. I saml. Nr 124

Prop.  1979/80:124

34

investeringar. För vissa projekl som väljs ut av regeringen skall efter olika etapper i arbetet beslutsunderlag med föreskrivet innehåll presenleras för regeringen som, då så erfordras, underställer sitt ställningstagande riksda­gens prövning. Den fråga snm återstår ad lösa är i vilken form beredningen av beslutsunderlaget skall ske. Olika lösningar på denna fråga har diskuterats,

Ulredningen om cenlral rationalisering anser atl ett särskilt frislående organ, statens ADB-råd, bör inrättas för en period av 5 år med huvuduppgift att svara för granskning av beslutsunderlag innan detla lillstålls regeringen. Granskningsorganet skulle även ge vägledning till myndigheterna i frågor nm beslutsunderlagets innehåll och utformning saml medverka vid urvalet av de investeringar som bör underslällas regeringen enligt reglerna i handlägg­nings- och beslutsordningen. Några remissinslanser (se bilaga 3, avsnitt 7) delar denna uppfattning. Flertalet remissinstanser avslyrker dock elt särskilt granskningsorgan främsl med hänvisning lill att det redan finns så många organ med uppgifter på ADB-området. Några anser att granskningen bör vara en uppgift för statskontoret och försvarets rationaliseringsinstitut. Andra lösningar som föreslås är att granskningen förläggs lill den av riksdagen förordade datadelegationen eller till regeringskansliet.

För egen del har jag såväl i remissyttrandena som i arbetet med atl la fram en handläggnings- och beslutsordning för ADB-investeringar noterat en stor skepsis mot att inrätta elt särskilt granskningsnrgan. Jag anser atl farhågnrna för "överorganisation"', dvs. för många myndigheler nch nrgan. och "byråkrati", dvs. onödig omsländlighet och tidsutdräkt i beslutsfattandet, inte kan lämnas utan avseende. Jag är därför inte nu beredd att förorda atl ett nytt fristående granskningsnrgan inrättas.

Den av riksdagen förordade datadelegatinnen skall i försia hand ägna sig åt atl bevaka utvecklingen av datoriseringen, följa utredningsarbete som pågår och utarbeta förslag till principer och riktlinjer för dalateknikens utveckling och användning i samhället. Den skall inte primärt behandla enskilda statliga ADB-ärenden. Med den sammansättning den skall ha - bl. a. skall representanter för riksdagspartierna, arbetsmarknadens parter och kom­munförbunden ingå - är den inte lämpad att för regeringens räkning bereda beslutsunderlag för statliga ADB-investeringar. Jag vill dock understryka alt regeringen vid behnv bör kunna inhämta yltrande från delegatiunen vid beredning av beslut om statlig ADB-verksamhel.

En annan lösning år som nämnls att låla de centrala ralionaliseringsorga-nen, alltså statskontoret och försvarets rationaliseringsinstitut, svara för en del av beredningen av beslutsunderlaget, främsl den lekniska granskningen av dettas fullständighet nch tillförlitlighet. Denna lösning har flera fördelar. Bl. a. förfngar de nämnda organen redan i dag över sådan expertis som behövs för dessa uppgifter. Myndigheterna är också vana att vända sig till statskontoret och försvarets rationaliseringsinstitut för att få vägledning i frågor om metoder och tekniker. Som ulredningen om central rationalisering

Prop.  1979/80:124

.

35

och ADB anför medför denna lösning dock rollkonflikter och jåvsproblem i de fall de centrala rationaliseringsorganen själva utför eller medverkar i utveckling av ADB-system och andra ADB-investeringar. Av detla skäl anser jag denna lösning olämplig.

Enligt min mening bör i stället beredningen av beslutsunderlaget t. v. ske inom regeringskansliel. Särskild personal med kunskaper om och erfaren­heler av utveckling av ADB-system och raflonalisering i övrigt bör anslällas för detta. Frågan om resursernas storlek och inplacering ankommer på regeringen att avgöra. Jag avser all inom korl åierkomma till regeringen i denna fråga. Vid behov kan genom remiss synpunkter på beslutsunderlaget inhämtas från dem som berörs av en investering och från utomstående experlis, bl. a. statskontoret och försvarets ralionaliseringsinslilut. Likaså kan som nämnts daladelegationens synpunkter inhämtas.

Den personal som bereder beslutsunderlaget bör medverka även vid urvalet av de ADB-investeringar som skall redovisas för regeringen enligt reglerna i handläggnings- och beslutsordningen. Detta bör bl. a. ske genom genomgångar av myndigheternas anslagsframställningar och evenluella särskilda ADB- eller raflonaliseringsplaner.

6.8 Organisations- och personalfrågor

Organisation m. m.

Ulredningen om central rationalisering nch ADB har i första hand riktat in sitt arbele dels på alt definiera vilka uppgifter innm området rationalisering, administrativ utveckling och ADB som bör fullgöras på central myndighets­nivå i statsförvaltningen, dels på den övergripande instilulionella organisa­tionen. Utredningen ger emellerfld synpunkter även på statskontorets nrganisatnriska ulfnrmning samt på vissa frägor om verkets inlerna arbetsfurmer. Utfurmningen mer i detalj av statskontorets organisation och arbetsformer penetreras däremot inte i utredningens betänkande. 1 detta sammanhang flnns del inte anledning atl gå in djupare i statskontorets organisation utan denna fråga bör lämpligen överlåtas på en organisations­kommitté som jag avser att inhämta regeringens bemyndigande alt flllkalla.

Jag har i det föregående (avsnitt 2.2) beskrivit statskontorets organisation. Verket är organiserat i tre sektorinriktade utredningsavdelningar, en teknisk avdelning, en planerings- uch utbildningsavdelning nch en administrativ byrå. Dessutnm flnns f. n. en särskild utredningsgrupp.

Utredningen anser atl en viktig utgångspunkt för verkets uppbyggnad bör vara att skapa gynnsamma förutsättningar för atl statskontorets och dess tjänstemäns yrkesmässiga kompetens skall kunna utvecklas. Anlalet orga­nisationsenheter bör begränsas. Personal, som har likarlade iniressen, arbelar med samma teknik och som i viss utsträckning möter likartade

Prop. 1979/80:124

36

prnblem, bör hållas samman. Ulredningen skisserar två alternativ lill ny nrganisaiinn för statsknntnret. Del ena innebär att verksamheten delas upp på en huvudenhet för urganisationsfrågor och en huvudenhet för ADB-frågor samt en enhet för gemensamma administrativa funktioner. Det andra alternativet innebär, förutom en administrativ enhet, atl lill en huvudenhet förläggs utrednings- och utvecklingsarbete rörande större ADB-system och anskaffning av ADB-utrustning och att till en huvudenhet förläggs organi­sationsutredningar och blandade ADB- och organisationsutredningar.

Av remissinstanserna är det främst statskontoret självt och försvarets rationaliseringsinstitut samt TCO-S som behandlar frågan om statskontorets organisation och arbelsformer. De avråder från utredningens båda alternativ med hänvisning bl. a. lill tidigare erfarenheter. De framför också sins emellan likartade synpunkter på hur organisationen i storl bör vara uiformad. Med ledning av bl. a. utredningens och nämnda remissinstansers synpunkter vill jag något beröra organisatinnsknmmitténs arbete med att utreda nch ulfnrma förslag till en mer detaljerad urganisatiun.

Statsknntnrets huvudsakliga verksamhet kan delas upp i två delar, nämligen utredningsverksamheten nch den nnrmgivande nch stödjande verksamheten. Till detta kommer uppgiflen alt anskaffa ADB-utrustning samt de gemensamma administrativa stödfunkliunerna, inkl. planerings-funktinnen.

En huvuduppgift för urganisalinnskommittén bör vara atl mol bakgrund av förändringarna i verksamhetsinriktningen utreda och lämna förslag lill programindelning och urganisatiun för statsknntnret.

En strävan för nrganisatinnskummittén bör vara all bygga upp en urganisatiun snm är flexibel i den meningen atl statskontoret kan bilda lämpligt sammansatta projektgrupper nch tillhandahålla kompetenta perso­ner för uppdrag av skilda slag. Vidare bör få beslutsnivåer eftersträvas. Beträffande arbetsformerna bör en riktlinje vara alt arbetet i myckel stur utsträckning skall bedrivas i form av projekt med fastställda mål nch tids- och resursramar. Likaså bör som riktlinje gälla att även tjänstemän i ledande ställning skall delta i projektarbete. Andra riktlinjer för kommittén bör vara alt söka organisations- och arbetsformer som underlättar att personal inom utredningsverksamheten utnyttjas för uppgifter inom den normgivande och stödjande verksamheten och vice versa. 1 det sammanhanget måsle klarläggas hur man på ett effekflvt sätt skall kunna utnyttja den ofta knappa kvalificerade expertisen i många frågor, inle minst ADB-frågor. Behovet av att behålla någnn furm av sektnrindelning av verksamheten bör också utredas av nrganisatinnskummittén.

I utredningen nch remissytlrandena behandlas även vilka frågnr statskon­torets styrelse bör ägna sig åt och ta ansvar för. Bl. a. anförs att styrelsen i större utsträckning än f. n. bör ta ställning i viktigare utrednings- och anskaffningsärenden. Jag anser det värdefullt att denna fråga har övervägts av utredningen men anser att det inom ramen för verkets instruktion bör

Prop.  1979/80:124

'

37

ankomma på styrelsen att själv avgöra med vilka frågor den skall arbeta. Huvuduppgiflerna för styrelsen måste enligt min mening dock avse planering och uppföljning av statskontorets verksamhel samt övriga allmänna riktlinjer för verksamhelen.

Styrelsens sammansättning bör enligt min mening ändras och ges ett större parlamentariskt inslag. Del är motiverat av flera skäl, bl. a. den ökade inriktning på generella insalser som jag förordat i det föregående (avsnitt 6.1 och 6.4). Vidare bör delta vara en fördel om en omprövningsverksamhet enligt de rikllinjer förvaliningsutredningen föreslagil skulle bli en väsentlig uppgift för statskontoret i framtiden. Jag avser därför alt vidta åtgärder för alt förändra styrelsens sammansättning.

Vissa personalfrågor

Utredningen om cenlral rationalisering och ADB anför atl de högsia tjänstemännen vid statskontoret av regeringen systematiskt bör erbjudas möjlighet att efler förslagsvis högsl sex år vid slalskontoret övergå till annan verksamhel inom statsförvaltningen. Därmed kan erforderlig personell förnyelse på raflonaliseringsområdet nås. De högre och högsta tjänstemän­nen bör i betydande utsträckning rekryteras externt, dock i första hand från statsförvaltningen. Anlitande av högt kvalificerad personal för endasl elt visst projekt eller för viss tid bör kunna ske. Statskontoret bör enligt utredningens uppfattning även i övrigl sträva efter att nå en balanserad rekrylering från och avgång till statsförvaltningen i fråga om tjänstemän på alla erfarenhetsnivåer. Inom ramen för en given personalstyrka bör verket ha en stor andel handläggare med kvalificerad kompetens.

Enligt min mening tar utredningen här upp högst väsenlliga frågor för statskontorets möjligheter att fungera på önskvärt sätt. Det är till slor del frågor av generell arl snm inte kan lösas separat för statsknntnrets del.

På grund av den natur snm arbetet med ratinnalisering nch administrativ utveckling har är det, snm utredningen anför, angeläget atl fortlöpande få till stånd personalmässig förnyelse genom rekrytering av ny personal och cirkulation mellan olika befattningar och arbetsuppgifter. Det bör åven finnas möjligheter all få lill stånd cirkulation mellan statskonlnret och andra myndigheter. Del kan vidare finnas skäl att vid sidan av linjeorganisationen inrätta etl anlal tjänster för kvaliflcerade projektledare och uiredare. Detla bör ingå i förutsättningarna för organisationskommitténs arbete.

6.9 Genomförande

Jag avser - som redan har framgått - att inom korl inhämta regeringens bemyndigande all tillkalla en organisationskommitté för att lämna förslag till ny organisation m. m. för statskontoret.

Strävan bör vara alt statskontorets nya organisation kan tillämpas fr. o. m.

Prop.  1979/80:124

38

den 1 januari 1981. Min beräkning av behovet av anslagsmedel för nästa budgetår görs med utgångspunkt häri. Jag återkommer till detla i del följande.

7 Anslag till statskontoret för budgetåret 1980/81

1978/79 Utgift 50 728 784 1979/80 Anslag 55 667 000 1980/81 Förslag      57 325 000

En redogörelse för statskontorets verksamhel har lämnats i det föregående (avsnitt 2.2). Med hänsyn till all de förändringar av statskontorets verksamhet, organisation m. m. som jag anser bör genomföras kommer atl påverka verksamheten redan under budgeiårei 1980/81, ger jag i det följande endast en kortfattad redovisning av statskontorets anslagsframställning för detla budgetår.

Statskontnrel tillämpar programbudgetering nch tilldelas anslag i pro­gramiermer. Följande programindelning gäller för statskunluret.

1.

Rationalisering

2.

Förvaltning av statens datamaskinfund

En eknnnmisk reduvisning av slatsknntorets verksamhel lämnas i ta­bell 3.

Tabell 3. Ekonomisk översikt

Program/verksamhet

1978/79 Utgift

1979/80 Budget

1980/81 Beräknar

Stats-

Före-

kontoret       draganden

58 690

58 765

57 590

59 658

Rationalisering

Förvaltning av statens data-

maskinfond'

5 834

6 350

6 900

6 900

Ej programbundna utgifter

376

370

410

85

Särskilda kostnader för infö-

rande av SLÖR2

1756

2 140

-

-

Summa kostnader

66 656

68 518

66 075

64 575

Avgår:

Uppbördsmedel under ansla-

get

5 834

6 350

6 900

6 900

Bidrag från andra myndighe-

ter

10 092

6 501

350

350

Nettoutgift

50 729

55 667

58 825

57 325

' Ersätts den  1 juli  1980 av programmet Anskaffning och förvaltning av ADB-utrustning. 2 Generell statlig löneuträkningsrutin.

Prop.  1979/80:124

39

Statskontorets verksamhet under program 1 och 2 flnansieras från ett förslagsanslag benämnl Statskontoret. Av de avgifter som inflyter till slatens dalamaskinfond skall anslaget lillgodoföras etl belopp som svarar mot kosinaderna för program 2. Beloppel skall redovisas som uppbördsmedel under anslaget.

Statskontoret

I sin anslagsframslällning för budgetårel förordar verkel en medelslilldel­ning enligt elt alternativ som innebär oförändrad real resurstilldelning jämfört med budgetårel 1979/80, bortsett från anslagsposlen Särskilda kostnader för införande av SLÖR (generell statlig löneuträkningsrutin). Som motiv för detta anför statskontoret att verket avser atl kraftigt öka sin melodförbällringsverksamhel inom främst ADB-nmrådet. Della görs snm direkl följd av den inrikining snm anges i prnp. 1978/79:121 um användning­en av ADB i statsförvaltningen.

Verkel har prövai möjligheterna att, i enlighet med regeringens anvis­ningar för myndigheternas anslagsframställningar, gennm omprioriteringar klara en sådan ambilionsnivåhöjning inom ramen för en med 2 % sänkl resurstilldelning. Sådana omprioriteringar leder emellertid till alt verket får en alltför låg beredskap för nya uppdrag och insatser.

Statens datamaskinfond upphör som särskild redovisningspost på slals­budgeten vid utgången av innevarande budgetår (se även avsnitt 6.5). Slalskontoret föreslår därför att programmet Förvaltning av statens datama­skinfond byter namn lill Anskaffning nch förvaltning av ADB-utrustning. Avgifter skall furtfarande tas ut från myndigheter och institutioner som utnyttjar ADB-ulrustning som anskaffas centralt via statskontoret. Av avgifterna skall anslaget Statskontoret liksom tidigare lillgodoföras etl belopp (uppbördsmedel) som svarar mot kostnaderna för programmet.

Delprogrammet Ratinnaliseringsutredningar inom programmei Rationa­lisering har som mål att åstadkomma förbättrad organisalion och förbättrade administrativa system och rutiner hos statsmyndigheterna. Delprogrammet omfaUar både tillämpningsinriktade och metodinriktade utredningar. Till-lämpningsutredningarna kan avse enskilda myndigheter eller gripa över flera myndigheters verksamhet, t. ex. ett system eller en rutin snm år gemensam för flera myndigheter. Tyngdpunkten i delprogrammet ligger kvar på tillämpningsulredningarna men nmfattningen av de metndinriktade utred­ningarna ökar kraftigt jämfört med tidigare år snm en direkl följd av ambilinnsnivåhöjningen för ADB-administrativa åtgärder i statsförvaltning­en.

Under budgetåret 1978/79 bedrevs 78 utredningar. Hälften av dessa har tillkummit på uppdrag av regeringen nch kommitléer. Dessa uiredningar svarade för över 80 % av kosinaderna. Under budgetårel 1978/79 påbörjades 29 utredningar och avslutades lika många. De största utredningarna avsåg

Prop. 1979/80:124

40

skatteväsendet, den allmänna försäkringen, informationssystem för de velenskapliga biblioteken (LIBRIS), arbelsförmedlingarna, en generell statlig löneuträkningsrutin (SLÖR) samt elt system för automatiserad matrikelföring och pensionsberäkning.

Kosinaderna för skilda verksamheter under delprogrammet Rationalise­ringsutredningar framgår av tabell 4.

Tabell 4. Projekt under delprogrammet Rationaliseringsutredningar (1 OOO-tal kr.)

Område

1977/78

1978/79

1979/80

Statskontoret beräk­nar för 1980/81

Alt.A'

Alt.B-

Rättsväsende och kriminal-

vård

582

547

Skatteväsende m. m.

2 391

2 372

1031

Socialförsäkring

338

911

1 010

Utbildning, forskning

5 220

7 822

4 750

125

125

Miljövård, arbetsmiljö

3512

3 807

1383

250

250

Jord- och skogsbruk, fiske

1 326

360

Arbetsmarknad

559

556

740

750

750

Statlig personaladministra-

tion

12 267

10 188

11 952

6 600

6 600

Metoder för ADB, organi-

sation och kontorsraliona-

lisering

3 700

2 992

6 692

10 300

10 300

Övrigt

3 520

2 777

3 102

2 475

2 475

Summa

33 415

32 332

30 660-

20 500''

20 500-'

Preliminärt planerade pro-n    jekl samt  ointecknad  re-

serv Summa

33 415        32 332

5 118 35 778

10 995 31495

12 170 32 670

Avgår: Projekt finansie­rade från andra anslag

Summa projekt finansie­rade från anslaget Stats­kontoret

9 544

9 277

23 871       23 055

5 801

29 977

31495

32 670

' Avser verksamhet vid en minskning av de reala resurserna med 2 %. - Avser verksamhet vid oförändrade reala resurser. 3 Budgeterad verksamhet (sommaren 1979). t Planerad verksamhel (sommaren 1979).

Projekt rörande datordriften för den allmänna försäkringen, arbetsför­medlingarna och personaladministrativa ADB-system (SLÖR m, fl.) beräk­nas kräva en stor andel av resurserna för programmet Ratinnalisering även under budgetårel 1980/81. Vidare bör nämnas projekt avseende metudut­veckling innm områdena ADB, organisatiun nch knnlnrsrationalisering. Dessutom förutses elt antal nya utredningar på uppdrag av regeringen, kommitléer och myndigheter.

Prop.  1979/80:124

41

Förslaget under delprogrammet Rationaliseringsutredningar innefattar preliminärt planerade projekt saml en ointecknad reserv på sammanlagt 12.2 milj. kr. Många projektförslag är så långt framskridna atl de i och för sig mycket väl skulle kunna budgeteras. Statskontoret försöker emellerlid i del längsla behålla så slor handlingsfrihel som möjligi och föredrar därför atl beleckna prioriterade projektförslag som anspråk snarare än som bestämda budgeterade projekl. Verksamhelen budgeteras först när regeringens direktiv eller formell hemställan från myndighel föreligger eller beslut fattas på annal säll. Den oinlecknade reserven skall också till en del utgöra reserv för oförutsedda arbetsuppgifter.

Statskontorets förslag till verksamhel för budgetårel 1980/81 innebär inte någon förändring i antalet anställda uUryckt i helårsarbetskrafler.

Tabell 5. Statskontorets personal. (Omräknat i helårsarbetskrafter.)'

1978/79

1979/80

1980/81 Beräknar

Stats-

Före-

kontoret

draganden

Personal

Handläggande personal

216

216

216

216

Övrig personal

84

84

84

84

300

300

300

300

' Tabell 5 avser budgeterade årsarbetskrafter. 1 tabell 2 (avsnitt 2.2) anges det faktiskt uppnådda antalet årsarbetskrafter.

Föredraganden

Enligt de anvisningar som regeringen har utfärdai för myndighelernas anslagsframställningar avseende budgetåret 1980/81 skall beträffande myn­dighetsanslag och motsvarande anslag huvudförslagel ulgå från ett pris- nch löneomräknat anslag minskat med 2%. Det skulle för statskontorets del innebära en medelstilldelning av 57 650 000 kr. Verkel förordar emellertid en medelstilldelning av 58 825 000 kr., vilket skulle innebära alt en pris- och löneomräkning av anslaget för budgeiårei 1979/80 ulan minskning med 27c.

De riktlinjer för statskontorets verksamhet, som jag anser bör gälla och som jag redogjort för i det föregående, innebär atl stora krav ställs på statskontoret. Jag anser trots detta inte alt statskontoret bör göras större än det f. n. är. Jag förordar att verket ges resurser för nästa budgetår med den minskning med 2 % som normalt har tillämpats i årets budgelförslag vid beräkningen av myndigheternas anslag för nästa budgelår. Vidare bör hänsyn tas till alt statskontorels uppgifter beträffande blanketter för sjukledighet m. m.för statsanställda förs över till slatens personalpensions-

Prop.  1979/80:124

42

verk   fr. o. m.   budgetåret   1980/81.   Del   innebär   att   statskontoret   för budgetåret 1980/81 bör tilldelas eu anslag som uppgår till 57 325 000 kr.

8 Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu anförl hemställer jag alt regeringen föreslår riksdagen att

1.

godkänna de riktlinjer för statskontorels verksamhet som jag har förordat,

2.

godkänna huvuddragen av den omorganisation av slalskontoret som jag har förordat,

3.

bemyndiga regeringen alt vidta de övergångsåtgärder och åtgärder i övrigt som behövs för att en omorganisation skall kunna genomföras,

4.

till Statskontoret för budgetåret 1980/81 under åtlonde huvud­titeln anvisa etl förslagsanslag av 57 325 000 kr.

9 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom propositinn föreslå riksdagen att antaga de förslag sum föredragan­den har lagl fram.

Prop.  1979/80:124

43 Bilaga 1

Statskontorets nuvarande organisation

Z

O

H 

c/2

Z 

o

Q Z

o;

Z

1/3 

H

O H Z

O

c/3 

H

H 

C/3

Administrativ

byr

å

(A)

01

JZ

c

CU

c :ro

E

.HL

(U

o 

i5

O)

c

Oi

E

0 c 0

.i;

UJ

4-* (U

JZ

c

Oi

ro c O

V)

Oi 

Q.

ro ro

OJ

a>

VI 

VI

Cl

c 'c

"O w

j

>

Planerings-och utbildnings­avdelning (PU)

V)

c .o

+-

CD

al

JZ 

o 0

ra

c

0)

c ro

Q-

ra

c

'c

\\ 

ra    c

vt     Oi

t/i

ro C 'c

5

5

4-

»

tt)

.C

c

Q)

Ol

C

o

CU

/span> t-'

+-

x: c 

Teknisk

avdelning

(T)

.12

c

*-i

-1

Oi

J   *- 

c    a;

CO    OJ

CO

+-

(/)

'c

'e

a 

ro ro

ra Q

x: c

Oi

>

Vi

'c

*-

(fl

il

Q)

C (U

o

*-l 

Oi

ra

c

c ro

-

UJ CO

_1

Ui 

DC

>-

&padding:0cm 2.0pt 0cm 2.0pt; height:14.65pt'p class=MsoNormal>

~

z

Z Q 

UJ

_i

CO

cc

UJ

>

S

ä

rskild utred­ningsgrupp (US)

Sektor: 

ö

vergripande

ro

O)

C

'c

D 

+-

3

q)

o.

E

Oi 

X 

UJ

L

ö

neulr

ä

k­ningssyslem

Utrednings­avdelning 3 (U3)

-i

1-

ro 

L   E o   i2

c/5    to

Vi

-    Oi 

   -O

-a   c ro   ro c x:

,-i

g "E

h

o   o

C (D

4-

»

C (U

E

OJ

ro 

Q.

OJ

O

Utrednings­avdelning 2 (U2)

- -     in

P

.5

VI

01    o CO   .Q

VI

D)

C

-    C

o lo

8 5

utrikes­departementen

Utrednings­avdelning 1 (UD

0   S,

.p    Ul .   T3 0)     3 CO   .Q

O      CD

 i

S   E

departementen Riksdagens

IU

>

Prop.  1979/80:124

45

Bilaga 2

Ur sammanfattningen till betänkandet (SOU 1979:72) Rationalisering och ADB i statsförvaltningen.

1 Problemdiskussion

Avvägningsproblem och rollkonflikter

1 kapitel 4 karllägger och analyserar ulredningen principiella och praktiska avvägningsproblem och rollknnflikter snm negativt påverkar möjligheterna för statskontoret all fullgöra sina uppgifter. Dessa frågor behandlas under sex rubriker, nämligen Initiativ, Samordning, Ratinnaliseringsutredningar, Anskaffning av datamaskiner m. m., Metndförbättring och Granskning. Därvid framkommer följande.

Det åligger statskontoret särskilt att ta initiativ lill rationaliseringsåtgärder. Statskontoret tar av formella och praktiska skäl inte initiativ till rationa­liseringsåtgärder som direkt berör någon enskild myndighel. På eget iniliativ bedriver statskontoret melodförbättringsarbele. Verket föreslår vidare re­geringen eller myndighet att lämna uppdrag till rationaliseringsutredningar. Det sätt på vilket initiativskyldigheten förverkligas innebär, enligt utred­ningens bedömning, atl någon rollkonflikt eller något avvägningsproblem inle föreligger mellan denna uppgifl och annan verksamhet vid statskontoret.

Med samordning avser utredningen en självsländig aktivitet som riktar sig mnt verksamhet vid andra myndigheter. Ulredningen anser alt stats­kontoret driver samordningen av ratinnaliseringsverksamhelen i den civila statsförvaltningen med så låg ambilionsnivå alt awägningsproblem och roll­konflikter inte kan uppkomma i förhållande lill verkets övriga uppgifter. Samordning bör enligt utredningens mening ses som en aspekl som skall beaktas i slatsknntorets ratinnaliseringsutredningar, anskaffningen av da­lamaskiner, metodförbättring nch granskning. Med detla synsätt anser ut­redningen alt del inte heller i framtiden bör uppkumma avvägningsprnblem eller rnllknnflikter mellan samnrdningsslrävanden och verkels övriga upp­gifler.

En av slatsknntorets huvudsakliga uppgifter är att genomföra rationa­liseringsutredningar.

Ulredningen har funnil atl de avvägningsproblem och rollkonflikter som föreligger mellan slalskonlorels uppgifl alt utföra rationaliseringsutredningar nch verkets övriga uppgifter inte i väsentlig mån negaiivt påverkar arbetet med ratinnaliseringsutredningar. Utredningen konstaterar däremot atl den oklara deflnition som slalskontoret ger begreppet effektivitet kan leda till skilda måltnlkningar Detta kan ge upphnv till kunflikter innm statsknntoret och mellan slatskonioret och sakansvariga myndigheler.

Statskontoret möter en mängd avvägningsproblem i det ralionaliserings­arbete som genomförs tillsammans med andra myndigheter. Dessa avväg­ningsproblem visar sig ha en nära anknylning lill en rollkonflikt för stals-

Prop.  1979/80:124

46

kontoret, nämligen om verket skall uppträda endast som företrädare för statens rationaliseringsintresse eller om verkel i vissa projekt eller i vissa situationer kan ha en konsultliknande ställning.

Ulredningen konstaierar all det i projektarbete kan uppslå kunflikter mel­lan siatskuntnrel nch en sakansvarig myndighel. Detla är enligt ulredningens mening naluriigt med hänsyn till atl de båda myndigheterna harolika roller och förelräder olika iniressen.

Statskontoret kan i viss mån välja form för engagemang i de olika pro­jekten. Avvägningarna kan avse typ av arbetsinsats, resursmängd, prujekttid, antal prujekt nch uppdragsgivare. Det val som statskontoret träffar i dessa frågor är av slor betydelse för verkets möjligheter atl leva upp till sin myn­dighetsroll.

Utredningen anseratt ställning måste las lill frågan nm verkel uteslutande skall uppträda i en myndighetsroll eller om verket även kan fungera som konsult.

Statskontoret skall samordna anskaffningen av datamaskiner inom stats­förvaltningen. För statskontorets del är delta en förvaltningsuppgift där be­sluten har centraliserats till verket.

Successivi kommer en alll större del av anskaffningen av ADB-utrustning att avse ersättning eller utbyggnad av befintlig utrustning. Slalskontoret medverkar i dessa sammanhang i regel endast i anskaffningen.

Något mindre än hälften av statskontorets ralionaliseringsprojekl innebär alt ADB i relativt stur nmfatlning används som metnd för att åstadknmma avsedd rationalisering. Anspråk på ADB-kapacitel ställs när de så småning­om gennmförs. Sådana rationaliseringsutredningar påverkar därmed förut­sättningarna för statskontorels uppgift att anskaffa dalamaskiner. Under utredningsarbetets gång preciseras bl. a. ADB-systemens uppgifler, ambi-tinnsnivå nch funktionssätt. Förutsättningarna har en styrande effekl på anskaffningen av dalamaskiner.

Ställningstaganden under uiredningsskedet kan därför på etl avgörande sätt påverka valel av maskinutrustning. Detta kan innebära låsningar sum i upphandlingsansvarigas tycke leder till nnödigt kostsam anskaffning av datamaskiner. Enligt ulredningens mening föreligger därmed en rollkonflikt mellan statskontorets rationaliseringsutredande uppgift och uppgiften atl anskaffa datamaskiner. Sistnämnd uppgifl påverkas negativt. Rollkonflikten bör lösas med beaklande av de delvis nya förutsäUningar som de ålgärder medför som redovisas i proposilionen om användning av ADB i statsför­valtningen.

Statskontoret har även till uppgift atl samordna utnyttjandet av data­maskiner i statsförvaltningen. Syftet är atl nå ell så högl och jämnt ka­pacitetsutnyttjande som möjligt. Enligt ulredningens mening kan en roll­konflikt föreligga även mellan statskontorets rationaliseringsutredande upp­gift och uppgiften att samordna utnyttjandet av statens datamaskiner.

Statskontoret bedriver viss metodförbättring. Utveckling av nya metoder förekummer knappast vid statsknntoret. Verksamhelen beslår i stället av vidareutveckling och anpassning av metoder som har utvecklats på annat håll. De resultat som uppnås i rationaliseringsarbeiel och i upphandlingen av datamaskiner beror i viss mån på de meloder som används.

Prop.  1979/80:124

47

Ulredningen anser att det inte råder någon principiell rollkonflikt mellan metodförbättring och löpande rationaliseringsarbete. Förhållandet är snarare det motsatta. Däremot kan del föreligga avvägningsproblem. Både i pla­neringsskedel och i genomförandeskedei måste ställning las till hur slor del av de samlade resurserna som skall satsas på metodarbele med vidare syfte än att resultaten skall användas i ett bestämt projekt. Efterfrågestyr­ningen av metodförbättring som inte sker i direkt anslutning lill tillämp­ningsprojekten behöver förbättras. Vidare behöver formerna för den budget-och resursmässiga styrningen av planering och genomförande av metodar­bele förbällras.

Slatskonioret granskar åriigen etl stort antal utredningar och rationali­seringsförslag för vilka andra är ansvariga. Förslagen överiämnas lill verkel för yttrande från regeringen, kommittéer och myndigheler.

Statskontoret kan ha medverkat på ett eller annat sätt vid utformningen av del förslag som remitteras. 1 så fall uppkommer enligt utredningens me­ning en rollkonflikt eller närmare bestämt en jävssituation för verket och dess tjänstemän. En annan rollkonflikt kan föreligga mellan gransknings­uppgifter som utförs vid olika tillfällen. Kommittéer eller myndigheter kan på uppdrag av regeringen eller på eget iniliativ inhämta statskontorets syn­punkter innan ett förslag överiämnas till regeringen, Samma förslag kan senare av regeringen remitteras till statskontoret för yttrande, Ulredningen beaktar hur olika uppgifier och roller för statskontoret påverkar de insti­tutionella jävsproblemen.

Medbestämmande och rationalisering

1 kapitel 5 diskuterar utredningen om det kan flnnas skäl au ändra stats­kontorets uppgifter och roll som en följd av de förändringar som på senare år har genomförts på arbetsrättens område.

Utredningen går igenom hur bl, a. medbestämmandelagen (MBL) och medbestämmandeavtalet för det statliga arbeistagarnmrådet (MBA-S) kan påverka förulsältningarna för ralionaliseringsverksamheten i statsförvalt­ningen. Ulredningen diskuterar närmare hur olika faser i en ratinnalise­ringsprocess påverkas av reglerna i MBL nch MBA-S. De faser som beskrivs är direkliv, projektplan, arbetsformer, konsultmedverkan, olika etapper i en ulredning, krav på ytterligare alternativ och genomförande.

1 stor utsträckning saknas bearbetade erfarenheler av de effekter som ändringarna på arbetsrättens nmråde har medfört. Det råder och knmmer ännu en tid atl råda osäkerhel vid många myndigheter om den fortfarande nya situatiunen. En mängd regler gäller numera för ratinnaliseringsverk­samhelen. Oklarhet kan också gälla om vilka regler snm faktiskt skall till-lämpas i del enskilda fallel. Riktlinjerna är formulerade på etl sätt som ger betydande utrymme för tolkning, t. ex. av vilka typer av undersökningar som kräver en mer strikt tillämpning av reglerna. En arbetsgivare kan finna del svårt atl samiidigi tillgodose både formkraven och kraven på enkelhet och snabbhei.

Risk för skadestånd föreligger om en arbetsgivarrepresentant förbiser nå­gon av de många regler snm kan gälla. En arbetsgivare kan vidare fällas

Prop.  1979/80:124

48

i arbeisdnmsiolen för att ha begått formella fel. Risken att utsättas för dessa former av obehag kan medverka till all även sakligt moliverade initiativ till förändringar och beslul inie så gärna tas.

Om enighet i en ralionaliseringsfråga inte kan nås Inkall så kan frågan lyftas till central förhandling. Anlalet centrala förhandlingar är duck ytterst begränsat, Della antyder alt uppgörelser träffas på Inkal nivå. En sirävan synes finnas att undvika cenirala förhandlingar. Om uppgörelse skall kunna iräffas Inkall, måste någnn part göra eftergifter. Av enkäler som arbets­tagarorganisationerna har gjort bland de lokala föreningarna, framgår atl flertalet anseratt MBL har förbättrat möjligheterna alt påverka arbetsgivarens beslut.

Det förhållandel att arbetsgivaren slutligt bestämmer utgör inte grund alt hävda atl förulsällningarna för rationaliseringar är oförändrade. Syftet med arbelsrältsreformen är att stärka de anställdas möjligheter lill med­beslämmande. Av de nämnda enkäterna framgår au arbetstagarparien i fler­talet förhandlingar anser sig nå tillfredsställande resullal.

På den statliga myndighetssidan finns inte någon uttalad och spridd ar­belsgivarpolicy uiöver vad som framgår av MBA-S och statens arbetsgi­varverks anvisningar härtill. De nya förhållandena innebär att ett lidigare partssamarbeie har utvecklats mot klara parisförhållanden. Den personal som förutsätts företräda arbetsgi'arsidan kan delvis känna sig främmande inför denna roll. Behovel av en arbelsgivarpolicy är stort. En markering bör också göras av vilken personal vid myndigheterna som skall anses fö­relräda arbelsgivaren. Om arbetsgivarrollen skall kunna ulövas med full kraft, t. ex. på raiionaliseringsområdei, kan denna personal behöva stöd. Det lorde vara ett allmänt inlresse au denna roll kan fullgöras. Samiidigi är del av stor betydelse för den enskilde tjänstemannens sociala arbelsmiljö.

Arbelsrältsreformen inverkar på flera säll på statsknntnrets verksamhel. De utredningar som beslutas innm andra myndigheter nch som bedrivs under medverkan av slatskonlorel kan påverkas. Dessutom kan del ut­redningsarbete påverkas som bedrivs på uppdrag från regeringen, offentlig utredning eller molsvarande.

Ulredningen konstaterar att del ännu är svårt att göra säkra uttalanden om slatskonlorels möjligheter atl verka under de nya förutsättningar som arbelsrältsreformen medför. Ulredningens sammanfattande bedömning är emellerlid följande.

Anspråken från myndigheterna på medverkan från statskontoret blir knappast större som en följd av arbetsrättsreformen.

Statskonlnrets möjligheter att kunna lillhandagå myndigheter med råd avseende medbestämmandereglerna och avtal på raiionaliseringsområdei är begränsade.

Möjligheterna atl verka inom myndigheterna kan i några fall begränsas av Inkala knilekiivavtal så att statsknntnret inte anser sig böra medverka i uiredningar vid myndighet. 1 andra fall kan förulsältningarna påverkas mera måttligt men likväl försvåra för siatskuntnrel all leva upp lill sin myndighetsrnll.

Kalenderiiden för ratinnaliseringsutredningar kan knmma att öka men

Prop. 1979/80:124

49

della behöver inle innebära en ökning av de lotala resurserna för ra­tionaliseringsutredningar och genomförande av ratinnaliseringsåigärder.

D Förutsättningarna för slalsknntnrel alt verka på uppdrag från regeringen nch knmmittéer är i huvudsak uförändrade.

D Stalskonturet bör ha beredskap atl lillhandagå arbetsgivarverket med den experlis på ratinnaliseringsområdet snm arbetsgivarverket kan ha behnv av i förhandlingsverksamheten.

Förändringarna på arbetsrättens område påverkar således statskontorets upp­gifier och roll.

ADB i Slalsförvaliningen

I kapitel 6 återger utredningen de uttalanden i proposilionen om användning av ADB i statsförvaltningen och riksdagens beslut i anledning härav som kan bedömas mer pålagligl knmma all påverka innehållet i och förutsätt­ningarna för de cenirala rationaliseringsorganens framtida arbete vad gäller ADB. Dessa sammanfattas på följande sätl av utredningen.

En ny granskningsfunktinn för ADB-investeringar införs. Det innebär atl större och vikligare ADB-investeringar skall granskas vid två ä tre lill­fällen inför regeringens och riksdagens beslut i ärendel.

Den samnrdnade anskaffningen av datamaskiner skall även i fortsätt­ningen vara en uppgifl för centralt ratinnaliseringsnrgan. Detla skall nckså kunna ge råd och annan vägledning nm användning av smådatorer nch andra hjälpmedel.

Utveckling av enskilda ADB-sysiem bör inte föriäggas till centralt ra­tionaliseringsorgan, särskilt inte när det är frågan om att utveckla slora ADB-system. Sådana organ eller tjänstemän från sådana organ kan dock på olika sätt medverka i stora utvecklingsprojekt. 1 fråga om mindre system bedöms det många gånger vara fördelaktigt att låta myndigheterna anlita konsulter m. m. Centrala raiionaliseringsorgan skall också kunna lämna råd till myndigheler om nästan färdiga ADB-system och program som kan köpas.

Cenirala rationaliseringsorgan skall initiera, samordna och sprida infor­malion om insalser på metodområdet. De bör vidare delia i arbelet på me-todområdei som bedrivs av ADB-områdels intresseorganisationer och på apdra häll utanför statsförvaltningen.

Härtill kommer att centrala ratinnaliseringsnrgan på ett övergripande sätt skall följa och svara för att samnrdningsaspekier beaktas vid spridning av datordriften. Delta kan bl, a, ske gennm att granska utredningar nch förslag om sådan spridning. Även möjligheterna till samnrdning av ADB-använd­ningen i övrigt skall bevakas.

Dessutom bör de allmänt verka för att myndigheternas planering av ADB-verksamheten förbältras samt medverka i utfurmningen av översiktlig in­formation om användningen av ADB i statsförvaltningen.

Mot bakgrund av statskontorets nuvarande uppgifter på ADB-området och de uttalanden som görs i propositionen om användningen av ADB i statsförvaltningen sammanfattar utredningen befintliga och ev. nya centrala rationaliseringsorgans uppgifter på ADB-området. Dessa bör bl. a. utföra

4 Riksdagen 1979/80. 1 saml. Nr 124

Prop.  1979/80:124

50

granskning av ADB-invesieringar, svara för samordnad anskaffning av ADB-ulruslning, medverka vid utveckling av vissa ADB-system, lämna råd om system, program och utrustning, iniliera och medverka i metod­utveckling samt bevaka utvecklingen på ADB-området. De delvis nya upp­gifterna, den siarkare betoningen av vissa uppgifter och de säll på vilka uppgifterna kan komma att utföras påverkar den organisatoriska siruktur i vilken dessa ADB-uppgifter och övriga centrala raiionaliseringsuppgifter bäst kan lösas. Riskerna för awägningsproblem och rollkonflikter inom olika organisationer måste särskilt uppmärksammas. 1 sina överväganden utgår utredningen från att uppgifterna för den av riksdagen beslutade datadele­gatinnen i huvudsak skall avse övergripande ADB-frågor av betydelse för samhället i storl.

Omprövning av slallig verksamhet

Förvaliningsutredningen (FU) har lämnat förslag som bl. a. syftar lill all siatsmakterna skall få bälire underiag för beslul att ompröva befintlig statlig verksamhet, 1 kapitel 7 redogör utredningen för de av FU:s överväganden och förslag som är av belydelse för organisalionen av de centrala myn­dighetsuppgifterna avseende rationalisering och ADB.

FU föreslår alt översynsgrupper skall inrättas i fackdepartementen. Hu­vuduppgiften för dessa grupper skulle vara att bereda regeringens beslut i olika skeden av översyns- och omprövningsarbetet.

De organ vid sidan av översynsgrupperna i departementen som kan an­vändas för utredningsarbete syftande lill omprövning är riksrevisionsverket, statskontoret, försvarets raiionaliseringsinslilul och berörda myndigheter, FU föreslår inte några omedelbara resursförstärkningar vid statskonlnret vid etl successivi gennmförande av dess förslag. Utredningen ansluter sig till FU:s bedömning att förslaget lills vidare inte behöver påverka omfatt­ningen av statskontorets resurser. Resursfrågorna torde i stället lämpligen bevakas i det åriiga budgetarbetet.

FU anser att det ulan alt förändra statskontorets inrikining är möjligt för verket atl medverka i översynsarbele på de områden där verkel har förvärvat erfarenheter. FU konstaterar också au statskontoret redan nu i betydande utsträckning styrs av uppdrag från regeringen. Utredningen an­sluter sig till dessa bedömningar. Liksom FU anser utredningen att raiio­naliseringsinsatser ligger nära översyns- och omprövningsinsatser. Enligt ulredningens mening behöver därför statskontorets medverkan i översyns­arbete varken av formella, metodmässiga eller innehållsmässiga skäl påverka statskontorets organisatoriska utformning.

FU har pekat på några olika sätt på vilka statskontoret kan medverka i översynsarbetet. Verkei kan ideniifiera problem och medverka i över­synsgruppernas arbete atl ulforma direkliv. Statskontoret kan också på upp­drag av regeringen ta fram underiag för val av översynsobjeki och utformning av direktiv. Ibland kan det enligt FU även vara lämpligt att ge statskontoret uppdrag att genomföra översyner på etl sakområde. Enligt utredningens mening låter dessa sätt för statskontoret atl medverka i översynsarbetel

Prop.  1979/80:124

51

sig väl förenas med en myndighetsslällning för slalsknntnrel.

FU anser nckså att del kan vara möjligt au engagera statsknntoret för alt ge en sakansvarig myndighet resurs- och kompetensmässigt stöd vid en översynsutredning. Rollfördelningen mellan sakansvarig myndighet nch statskonlnret skulle då preciseras i direkliven. Slalskontoret skulle även ha möjlighel alt framföra ev. avvikande mening lill uppdragsgivaren. Enligt ulredningens mening kan del vid sådan medverkan från statskontoret i prakliken vara svårt för verket att helt leva upp lill en myndighetsroll,

Ulredningen anser att elt samband föreligger mellan det sätt på vilket statskontoret medverkar i ulredningsarbele och den roll som verket har. Även formerna för engagemang i omprövningsarbetel måsle vara förenliga med de roller som utredningen väljer att definiera för de centrala ratio­naliseringsorganen.

Vissa personalfrågor m. m.

I kapitel 8 behandlar ulredningen vissa personalfrågor vid slatskonioret. Ut­redningen betonar vikten av att statskontoret har en personalstyrka som gör det möjligt för verket att lillgodose de anspråk som utifrån riktas mot verket. För atl kunna uppnå detta anser utredningen att personalomsätt­ningen på lägre nivåer bör behållas eller ev. något minskas, atl rörligheten bland de högsta tjänstemännen bör ökas, atl de högsta tjänstemännen måsle ta aktiv del i prnjektarbetel, atl erfarna och kompetenta utredare måste anslällas, att kvalificerade projektledare måsle kunna engageras och atl sam­bandet med den övriga statsförvaltningen bör stärkas.

Mot bakgrund av iakttagelser som har gjorts i samband med analysen och diskussionen i kapitel 4-8 presenterar utredningen i kapitel 9 och 10 sina överväganden och förslag beträffande de cenirala myndighetsuppgif­terna avseende rationalisering nch ADB saml den nrganisatnriska furm i vilken dessa uppgifter bör utföras.

2 Centrala myndighetsuppgifter avseende rationalisering och ADB

Vissa yueriigare förutsäUningar för ralionaliseringsverksamheten anges i ka­pitel 9. Mot bakgrund av tillgängliga bedömningar av de slalsfinansiella ut­sikterna drar utredningen slutsatsen atl ralionaliseringsverksamheten och den administrativa utvecklingen i statsförvaltningen i högre grad än f n. bör inriklas mot att åstadkomma realiserbara besparingar.

Rationaliseringsarbetet i statsförvaltningen påverkas även av de förut­sättningar som myndigheterna har för sådant arbete. Utredningen konsla­lerar alt affärsverken har god tillgång till egna persnnalresurser för ratin­nalisering nch att något ytteriigare slöd för ralionaliseringsverksamheten i allmänhet inte torde behövas. Stora förvaltningsmyndigheter kan själva eller med hjälp av konsuller klara även större projekl rörande rationalisering och administrativ utveckling. För alt genomföra riktigt stora rationaliserings-eller ADB-projekt torde de emellertid behöva kvalificerat stöd ulifrån. Små

Prop.  1979/80:124

52

och medelslora myndigheter har i regel små egna resurser för rationalisering. Normalt kan endast enklare ålgärder genomföras. Dessa myndigheter be­höver avsevärt slöd utifrån för atl kunna klara mer omfattande ratinna-liseringsprnjeki. Dessa omständigheter behöver beaktas när uppgifter och organisalion för cenirala rationaliseringsorgan utformas.

Ulredningens överväganden om vilka de cenirala myndighetsuppgifterna avseende rationalisering nch ADB skall vara spänner över elt vill fält. Föl­jande förslag lämnas.

Rationaliseringsutredningar

1 instruktionen för slalskontoret ingår f. n. inte någon närmare precisering av målet för verkels rationaliseringsverksamhet. Statskontoret använder en myckel vidsträckt definition av begreppet effektivitet. Utredningen föreslår en precisering på denna punkt. Det bör särskilt åligga statskontoret att verka för alt effektivitetshöjningar i form av kostnadsbesparingar kan ästad­knmmas. Självfallel skall verkel i rimlig utsträckning nckså beakta de krav som t. ex. rättssäkerhet, arbetslillfredsslällelse och arbelsmiljö kan resa. När uiredningsuppdrag lämnas lill statskontoret bör särskilt anges om presta-tinns- och serviceförbättringar får motivera koslnadsökningar eller oföränd­rade kostnader. Med denna inriktning av verksamheten skall statskontoret i försia hand bevaka statsmakternas iniressen av en enkell, snabbt och eko­nomiskt arbetande statsförvaltning. Det innebär atl statskontoret har en särskild myndighetsroll. Uirymme finns inle för en konsultroll i vilken sak-myndighels iniressen kan sältas främst.

Den roll som därmed har föreslagits för statskontoret påverkar även kret­sen av möjliga uppdragsgivare. Uppdrag från myndigheter bör inle ulföras i fortsättningen. Sådana uppdrag kan tendera atl ge siaisknnioret en kon­sultroll. Förändringarna på arbetsrättens område kan också lala för att stats­kontoret inle bör utföra undersökningar på uppdrag av myndigheler.

Uppdrag till statskontoret bör i första hand lämnas av regeringen. Det bör även vara möjligt för statliga kommitléer att lämna uiredning:>uppdrag lill statskontoret. Kommillé bör dock först inhämla medgivande från re­geringen eller vederbörande statsråd.

Självfallet bör del även i fortsättningen vara möjligt för riksdagen att efter medgivande från regeringen lämna uppdrag till statskontoret som avser riksdagen och dess verk.

Statskontoret bör på egel initiativ bedriva metodförbäilringsarbete som är av intresse för verket och för flera av dess tillämpningsprojekt. Samma förhållande bör kunna gälla vissa övergripande horisontella projekt, t. ex. avseende för hela statsförvaltningen gemensamma funktioner. Statskontoret bör utforma och för regeringen presentera förslag lill konkreta ralinnali­seringsuppdrag. För detla ändamål bör verket ha en akluell förteckning över lämpliga ralionaliseringsprojekl. Regelbundel eller vid behov kan stats­kontoret föreslå regeringen alt dessa utförs. Underiag till direkliv för sådana projekl bör finnas.

Statskontoret bör medverka i prujekt på elt sådant sätl att verket kan leva upp till sin myndighetsroll. Detta påverkar uppdragens form och ar-

Prop.  1979/80:124

53

betsformerna.

Uppdragens form kan variera. Om regeringen eller kommitté lämnar stats­kontoret ensamt elt visst uppdrag är verkets ansvar klarl. Finns en eller flera sakansvariga myndigheter bör dessa medverka på lämpligl sätl. Önskar uppdragsgivaren markera detla kan anges atl statskontnrel skall utföra upp­draget i eller efter samråd med berörd myndighet. Även i dessa fall har statskontoret elt fulll ansvar för projektet. Om inte sakansvarig myndighet ansluter sig till statskontorets förslag får myndigheten markera detla i gängse förvaltningsmässiga former. Under vissa förulsältningar bör regeringen även kunna lämna uppdrag lill myndighel med föreskriften alt uppdragel skall ulföras i samråd med statskontoret.

Fattar statsmakterna beslul om en intensifierad omprövning av slallig verk­samhet bör statskontoret på olika sätt kunna medverka häri, Beiräffande uppdragsformerna för sådanl arbeie bör samma förhållanden gälla som för medverkan i annat ralionaliseringsarbete.

Även statskontorets arbetsformer i projekten är av belydelse. Verket måsle ha elt reellt inflytande över projektledningen och tjänstemän från verkel skall svara för en väsentlig del av ulredningsarbelet m, m. i projektet. Sak­ansvarig myndighet skall självfallet aklivt medverka om sådan finns, Slals­konlorel bör vidare eftersträva alt genomföra projekt med en så koncentrerad resursinsats som möjligt och på så kort tid som möjligt, Verkel har då goda möjligheter atl i projekten leva upp till sin myndighetsroll. Dessutom medverkar detla till att resurserna binds för kortare lid. Beredskapen all ta nya uppdrag från regering och kommitléer ökar därmed.

Dessa arbelsformer m, m, innebär att statskonlnrets utredare ges förut­sättning all få medverka i fiera stnra prnjekt under given tidsrymd. Risken för ämnes- eller melndmässig stagnalinn minskar därmed för utredarna, Detla arbetssätt bör öka benägenhelen för yngre tjänstemän att slanna någol längre vid slalskonlorel.

Anskaffning m. m. av datamaskiner för statsförvaltningen

Anskaffning av ADB-utrustning avses enligt proposilionen om användning av ADB i statsförvaltningen ske centralt även i fortsättningen. Delta är därför en uppgift för centralt rationaliseringsorgan. Vilken utrustning som skall omfattas av den centrala anskaffningen och vilken grad av delegering lill användarmyndigheier som kan vara lämplig utreds f. n.

Den rollkonflikt snm ulredningen har knnstaterat kan föreligga mellan statskontorets rationaliseringsutredande uppgift och uppgiften att anskaffa datamaskiner kan i princip lösas på två skilda sätt. Den ena innebär att utrednings- och anskaffningsverksamheierna knyts nära till varandra för atl säkerslälla att erforderiiga kontakter las på etl tidigt sladium. De två verksamheterna kan då vävas så hårt samman atl rnllkonflikten i prakliken upphör. Denna lösning ökar dessulom förutsättningarna för atl skapa och vidmaklhålla en bred och hög kompelens på ADB-områdel inom stats­kontoret. En nackdel med en sådan ordning är atl system ulvecklade av eller under medverkan av statskontoret kommer atl stå i en annan relalion

5 Riksdagen 1979/80. 1 saml. Nr 124

Prop.  1979/80:124

54

till anskaffningsverksamheten än syslem ulvecklade av andra.

Den andra lösningen innebär att anskaffningsverksamheten bryts ut ur siatskuninrei. Rnllknnflikten markeras därmed, men den är inle längre intern innm statskontoret. En nackdel med en sådan ordning är att yllerligare svårigheter uppslår alt åstadkomma kontakter mellan systemutveckling och anskaffning i de fall statsknntnret utför systemutveckling m. m,

Ulredningen har också konslalerat au en rollkonflikt kan föreligga om statskontoret ulför eller medverkar i syslemutveckling och därefter skall samnrdna utnyttjandet av ADB-uirusining, De ivå principiellt skilda lös­ningar som har angetls i fråga om anskaffning av ADB-utrustning är till­lämpliga även i della fall.

Enligt utredningens mening bör främst prakliska skäl avgöra valel mellan de två organisatoriska lösningarna på dessa rollkonflikter.

Metodförbättring

De förhållanden inom statsförvaltningen som föranleder behov av ratio­naliseringar förändras efler hand. Samlidigt förändras de metoder och lek­niker som kan användas i rationaliseringsarbetet. Del är därför nödvändigt atl det i rationaliseringsarbete och systemutveckling ingår ett visst mått av melodförbättringsarbele.

Utredningen har konstaterat atl det inle råder någon principiell rollkonflikt mellan metodförbättring och löpande ralionaliseringsarbete. Förhållandet är snarare det motsatta, Däremoi föreligger vissa resursawägningsproblem.

När del gäller metodförbättring som syflar lill alt lösa problem i etl visst projekl föreligger inle några pålagliga svårigheter i fråga om inriktning, nm­fatlning nch användning av resultatet. Dessa frågor löses nämligen helt naluriigt inom projektet. Dei betyder all några särskilda överväganden inte behöver göras angående styrning av sådan meiodförbättringsverksamhel.

När det gäller metodförbättringar som syftar lill att lösa prnblem som förekommer inom flera projekt som den egna organisationen bedriver, fö­religger vissa problem i fråga om verksamhelens inrikining och omfattning nch spridning av resultatet. Konkurrens om resurserna kan föreligga i pla­nerings- och genomförandefaserna. En bestämd resursram bör gälla för au ge stadga ål denna metodförbättring och en plan för verksamheten bör re­dovisas till regeringen för ställningstagande. Enligt utredningens mening bör ramen tills vidare sällas lill storieksordningen 2 96 av statskonlnrets anslagsmedel.

Även när det gäller metodförbättring som syftar lill att stödja alla myn­digheter i statsförvaltningen som möter ett problem av viss typ så föreligger avsevärda svårigheter i fråga om val av verksamhelens inriktning och om­fallning samt i fråga om spridning och användning av resultaten, Ulred­ningen anser alt idéer, uppslag uch förslag till prujekt löpande bör samlas in från statsförvaltningen. Efter en värdering bör en plan för metodförbättring av gemensaml intresse för fiera myndigheter upprättas. För planeringen bör lills vidare gälla en koslnadsram av 5 milj. kr per budgetår. Metodprojeki bör i första hand utföras vid en myndighel som har användning av resultatet.

Prop.  1979/80:124

55

som är särskilt intresserad av projektet och som är lämplig atl ulföra del­samma.

För atl fånga upp tänkbara behov nch prnjekiförslag, för atl värdera dessa, för all upprälla en plan inom given finansiell ram och för att underlätta spridning av resultaten bör en rådgivande delegaiion för metodförbättrings­arbete inrättas. Den bör anknytas till ett lämpligt centralt rationaliserings-organ.

Granskning

Statskontoret granskar rationaliseringsförslag som har utformats av andra. Detta sker i form av yttranden över remisser från regeringen och sam-rådsyltranden lill myndigheter och kommitléer. En viss granskning utövas även i samband med anskaffning av ADB-utrustning.

Ulredningen har konstaterat all statskontoret och dess ijänslemän kan råka i rollkonflikter eller jävssituationer i granskningsverksamheten. Dessa beror på alt statskontoret eller dess tjänstemän före granskningen kan ha haft mer eller mindre omfattande befallning med ärendel.

Statsmakterna har nytta av väl genomtänkta remissyttranden. Statskon­toret bör därför även i fortsättningen ägna sig ål granskningsverksamhet av här aktuellt slag. Verket och dess tjänstemän kommer därmed även framdeles alt kunna komma i situationer av jävskaraklär. Det är lämpligt att statskontoret avslår från alt lämna yltrande nm verkei har deltagit i utformningen av ett utredningsförslag eller eljest haft mer påtaglig befattning med ärendet. Del ankummer på slatsknntorel alt vaka över atl dess integritet inte kan sältas i fråga.

Den förbätlrade planering, slyrning och samordning av ADB-användning som regering och riksdag har beslulat om med anledning av förslag i pro­posilionen om användning av ADB i statsförvaltningen innebär bl. a. atl en granskningsfunkiion för vikligare ADB-invesleringar skall tillkomma. Denna delvis nya och utökade uppgift kan utföras av regeringskansliet, av ett särskilt organ eller av statskontoret. Ulredningen har bedömi all det inte är önskvärt att denna granskningsfunkiion organisatoriskt ingår som en del av regeringskansliel.

De ADB-syslem m. m., som kommer all behandlas av granskningsfunk-tinnen inför regeringens nch riksdagens ställningstagande, kan vara utveck­lade av vederbörande myndighel, av myndighel tillsammans med stats­kontoret eller av statskontoret ensamt. I samtliga fall kan konsuller ha medverkat. Granskningen skall ske på elt likartat säll och på samma villknr uavsett vilkel organ som är ansvarigt för utveckling av systemet. Om man önskar undvika reella rollkonflikter, eller föreställningar om sådana, bör granskningen göras i ett organ som slår fritt i förhållande till inslanser som kan medverka i syslemutveckling.

Prop.  1979/80:124

56

Övriga uppgifter

Med samordning avser ulredningen en självständig aktivitet som riktar sig mol verksamhel vid andra myndigheler. Del självklara förhållandet atl stats­kontoret i ralionaliseringsarbete inom ell förvaltningsområde beaktar sam­ordning med annan verksamhet är en del av projektarbetet och inte en självständig samordningsuppgift. Samordning bör ses som en aspekt som skall beaklas i statskontorets huvudsakliga arbetsuppgifter, nämligen att genomföra rationaliseringsutredningar, all anskaffa datamaskiner, att be­driva metodförbättring och alt genomföra granskning. Viss självständig sam­ordning i ralionaliseringsverksamheten kommer dock alt behövas. Som exempel på sådana samordningsuppgifier kan nämnas innehålls- och ut­seendemässig samordning av information för databearbetning, datakom­munikation samt Slandardisering och normering av maskin- och program­varor. Samordningsuppgifter av detta slag bör åvila bl, a, statskontoret.

Regeringen har i proposilionen om användningen av ADB i statsförvalt­ningen uttalat sig för att centrala ratinnaliseringsnrgan genum rådgivning på ADB-området skall öka stödel till myndigheterna. Rådgivningen skall enligt proposilionen bl. a. avse köp av nästan färdiga ADB-system och pro­gram samt användningen av smådatorer och andra ADB-hjälpmedel. Vidare skall lämnas vägledning i frågor om utformning av driftlösningar, val av ulrustning samt organisation och bemanning av driftenheter. Sådan råd­givning förutsälter enligt ulredningens bedömning au särskild kunskap byggs upp. Moment av metodförbättring kan ingå häri. Sådan rådgivning bör åvila bl. a. slatskonlorel.

En stor del av den slalliga adminislralionen består av arbetsuppgifter som ryms inom begreppet koniorsdrift. Alla myndigheter har konlorsfunk­lioner och svarar i stor utsträckning själva för val av metoder och ulrusining m. m. Några myndigheler, bl. a. slalskontoret, har inslruktionsmässiga eller på andra sätt reglerade skyldigheter alt ge service, råd och anvisningar på området. Ulredningen har låtit genomföra en kartläggning av förekomslen av kontorsteknisk rådgivning och seiyice m. m. inom statsförvaltningen. Mot bakgrund av dels de resultat som därvid har framkommil, dels utredningens överväganden i övrigt drar utredningen följande slutsatser.

Statskontorets kompetens i fråga om ulrusining för flextid bör avvecklas. Eventuellt kan den överföras lill det nybildade slalens inslitui för perso­naladminislration och personalutbildning (SIPU),

Även slatskonlorels kompetens på kontorsoffsetom.rådet bör avvecklas, Evenluelll kan den överföras lill postens inköpscenlral.

Statskontoret bör även befrias från de uppgifter beträffande blanketter för sjukledighet för statsförvaltningen som för närvarande åvilar verket. Uppgiften bör föras över på t. ex. slatens personalpensionsverk.

Den serviceverksamhet i fråga om blankett- och dokumentleknik som bedrivs vid blankettekniska enhelen vid statskontoret bör överföras lill sta­tistiska centralbyrån (SCB). Utbildningsverksamhet på området bör admi­nislreras av SIPU.

Det innebär atl statskontoret starkt kan begränsa sin nuvarande verk­samhet på det konlorslekniska området. 1 fortsättningen bör verket behålla

Prop.  1979/80:124

57

kompeiensen och kapaciteten för arbeismälning. Vidare bör verkel ägna sig ål den vid olika tidpunkter mest kvalificerade kontorstekniska utrust­ningen m. m. där bl. a, inslaget av ADB är mer belydande. Del kan också vara lämpligl att system innehållande ADB-utrustning och program för olika inom statsförvaltningen gemensamma kontorsfunktioner utformas.

3 Organisation m. m.

I kapitel 10 presenlerar ulredningen förslag om den centrala myndighets-organisationen för rationalisering och ADB i statsförvaltningen.

Inledningsvis diskuterar utredningen några exempel på organisatoriska ålgärder snm har omnämnts i direktiven. Ulredningen behandlar sålunda möjligheten alt stanna vid att bäitre precisera stalsknntnrels uppgifter, alt lill statsknntnret knyta etl organ med rådgivande eller beslutande funktioner avseende t. ex. vikligare ADB-frågor, alt inrätta ett fristående mindre organ för granskning av viktiga ADB-projekt och all inrätta elt granskningsorgan med ytteriigare uppgifter. Utredningen diskuterar också möjligheten alt in­rätta ett dataverk. Utredningen ger sin syn på lämpligheten av dessa olika lösningar.

När utredningen formulerar egna lösningar, anger den som sin grund­läggande inställning att en effektiv granskning av statliga ADB-investe­ringar, som kan ha förutsättningar att vinna respekt för opartiskhet, måste ske i ett nrgan som är fristående i förhållande till myndigheter som deltar i utveckling av ADB-sysiem, I granskningen ingår i princip två delar, näm­ligen en beredande del och en beslutande del. Utredningen anser atl den beslulande delen måste ha full kontroll över beredningsresurserna. Även den beredande delen måste därför slå fri i förhållande till syslemulvecklande myndigheter.

Med denna ulgångspunkl har utredningen särskilt övervägt tre organi­sationsalternativ som innebär att del vid sidan av statskontoret bildas etl särskilt organ för granskning av statliga ADB-sysiem. Detla organ lilldelas i två av alternativen vissa ytterligare uppgifter på ADB-området.

Grundalternaiivet innebär atl granskningsorganei, uiöver au svara för granskning, även medverkar vid urvalet av ADB-investeringar som skall granskas och driver dokumentationscentralen över slatliga ADB-sysiem. Till dessa uppgifler läggs i ett alternativ bl. a. uppgifterna att samordna meiodarbetei på ADB-området och atl utfärda riktlinjer m. m. för utveckling av ADB-system. Till dessa uppgifter för ett nytt nrgan fugas i etl annal alternativ även uppgiften alt svara för den samnrdnade anskaffningen av ADB-utrustning för statsförvaltningen. De olika alternativen påverkar i va­rierande grad statskontorets uppgifter.

Ulredningen analyserar de tre alternativen och konstaterar all alla tre har fördelar och nackdelar. Om granskningsorganels uppgifter vidgas upp­kommer definitions- och gränsdragningsproblem genlemol statskontoret. Ansvar för många uppgifter kan, särskilt i ett inledningsskede, dessutom negaiivt påverka arbetet med den vikliga och krävande huvuduppgiften all granska slatliga ADB-investeringar. En fördel med atl låta gransknings-organet även svara för anskaffningen av ADB-utrustning är dock atl samma

Prop.  1979/80:124

58

organ därmed ges full kontroll över de olika styrinstrumenten för använd­ningen av ADB i statsförvaltningen. Utredningen anser vidare alt möjlig­heten lill värdefull återföring av erfarenheter skulle gå föriorad om gransk­ningsorganets uppgifter begränsades till alt lämna synpunkter på enskilda ADB-investeringar.

Med ledning av övervägandena om för- och nackdelar som vidlåder de tre allernaliven lämnar ulredningen ett förslag till organisation av de cenirala myndighetsuppgifterna avseende rationalisering uch ADB. Förslaget har gi­vits en ulformning som skall medverka till att gränsdragningsproblem mel­lan granskningsorganels och bl. a. slatsknntorets uppgifter inte skall behöva uppkomma. Del innebär au granskningsorganets uppgifter begränsas lill au i första hand avse granskning av statliga ADB-investeringar.

Statens ADB-råd

Ulredningen föreslår att granskningsorganei ges formen av en kommitté med vissa förvaltningsuppgifter. Den kan t, ex, benämnas statens ADB-råd, Följande uppgifter bör åvila rådel.

1.

Granska invesleringar i slalliga ADB-sysiem och ADB-anläggningar och vid behov lämna råd till myndigheter om utformning av beslulsunderiag m. m.

2.

Medverka vid urval av ADB-investeringar som bör granskas.

3.

Driva dokumentationscentral över statliga ADB-sysiem.

4.

Besvara remisser från regeringen i viktigare ADB-ärenden, t, ex, större anskaffningar och frågor om riktlinjer för ADB-verksamhet,

5.

Lämna en årlig översiktlig redogörelse för sin verksamhel. Därvid kan även lämnas synpunkier på hur användningen av ADB i statsförvalt­ningen utvecklas i olika vikliga avseenden.

Rådet bör inrättas för en periud av fem år räknat från den 1 juli 1980. Verksamhetens innehåll, furmer, resultat och organisalion bör utvärderas i god lid före år 1985.

Själva rådet bör vara litet och bestå av högst åtta ledamöier. 1 rådet bör ingå företrädare för riksdagspartier och personer med särskild sakkunskap på ADB-området, Elt kansli nmfatlande högsl 15 ijänslemän bör inrätlas för alt bereda rådels beslut. Rådet bör höra till budgetdepartementet.

Statskontoret

Statskontoret behåller enligt utredningens förslag i huvudsak nuvarande uppgifter nch får dessutnm vissa utökade uppgifler på ADB-områdei. Du­kumenlatinnscentralen över statliga ADB-syslem överförs dock till ADB-rådet. Viss rådgivning och service på det konlorslekniska områdel bör av­vecklas eller föras över till annan myndighel. Följande huvuduppgifter bör åvila statskontoret.

1, På uppdrag av regering eller kommillé utföra ralionaliseringsundersök­ningar och annat utredningsarbete avseende organisalion, ADB osv.

Prop.  1979/80:124

59

2,

Anskaffa ADB-utrustning för statsförvaltningen,

3,

Bedriva metodförbättring i anslulning lill projekten. Bedriva metodför­bättring av belydelse för flera projekt m, m, som den egna organisalionen utför. Samordna metodförbättring av inlresse för flera myndigheter inom statsförvaltningen.

4,

På anmndan av regeringen eller myndighet granska rationaliseringsförslag snm har uifnrmais av andra inslanser än slatsknntorel,

Ulredningen lämnar vissa synpunkier på organisation och arbetsformer vid statskontoret.

Enligt utredningens mening är det angeläget alt slyrelsen för statskontoret tar etl större ansvar för enskilda ärenden vid verket än f n, Slyrelsen bör ta ställning i viktigare rationaliserings- och sysiemutvecklingsprojekl som rapporteras lill uppdragsgivare. Styrelsen bör även ta ställning i viktigare ärenden om anskaffning av ADB-ulruslning.

Utredningen pekar på fyra förhållanden som bör beaktas vid uifnrmningen av den närmare organisalionen för siatskuninrei. Enligt ulredningens me­ning är det angeläget att förutsättningar skapas för all statskontorets och dess tjänstemäns professionella kompetens kan utvecklas. Antalet organi­salinnsenheter bör vara litet i syfte atl öka flexibiliteten hos verket och dess resurser. Anskaffning av ADB-utrustning och arbete med systemut­veckling bör i viss utsträckning hållas samman nrganisainriskl, Melodför­bättringsarbele bör bedrivas i enheter som i övrigt huvudsakligen arbelar med tillämpningsprojekt. Utredningen skisserar två allernaliv i stort för statsknntnrets inre urganisatiun. Den närmare organisaloriska utformningen m. m. bör övervägas av en organisationskommitté.

Utredningen anser att regeringen systematiskt bör erbjuda de högsia tjän­stemännen vid slalskontoret möjlighel alt efter förslagsvis högsl sex år vid verkel övergå till annan verksamhel inom statsförvaltningen. De högre och högsta tjänstemännen bör i betydande utsträckning rekryleras externt, i för­sta hand från statsförvaltningen. Inlåning av högl kvalificerad personal för visst projekt eller för viss tid bör kunna ske. Statskontoret bör även i övrigt sträva efter atl nå en balanserad rekrylering från och avgång lill statsför­valtningen i fråga om tjänstemän på alla erfarenhetsnivåer. Inom ramen för en given personalstyrka bör verkel ha en stor andel handläggare med kvalificerad kompelens. Konsuller bör dessulom användas i något större utsträckning i projektarbetet.

Projektledare för de största och vikligasle projekien som bedrivs inom stalskonturet skall enligt ulredningens mening ansvara direkt inför gene­raldirektören i vad avser projektarbetet. Projektledare för övriga projekt an­svarar inför chefen för en av utredningsenheterna. De mest kvalificerade utredarna vid statskontoret skall arbeta som projektledare för etl eller några få projekl. En ny tjänstetyp benämnd utredningschef bör införas. Dessa tjänster bör vara avsedda för prnjektledare på avdelningschefs nivå.

Om del inte finns en självklar eller lämplig sakansvarig myndighel bör ansvarei för mycket stora organisations- eller ADB-projekt läggas på särskilda av regeringen tillkallade kommitléer, I en sådan kommitté bör projektets intressenter ingå. Om man så önskar kan politiskt ansvariga ingå i kommittén

Prop.  1979/80:124

60

och därmed på nära håll följa rationaliseringsarbeiel m. m. Statskontoret kan stödja dessa kommittéers arbete på olika säll.

Metodförbäitringsverksamhelen skall enligt ulredningens mening bedri­vas som projekt i utredningsenheterna. När det gäller metodarbele som avses vara til! nytta för flera myndigheter m. m. inom statsrörvaltningen är det särskilt angeläget au behoven av metodförbäilringsarbete kan fångas upp, alt metodarbele kan bedrivas i anslulning lill praktiskt arbete nch atl resultaten av metodarbeiet kommer till användning. 1 syfte att skapa för­ulsältningar härför föreslår ulredningen alt en rådgivande delegation för meiodfrågor knyts lill statskontoret.

Statskontoret enligt förslager

Innebörden för statskontoret av utredningens förslag i fråga om inrikining och omfattning av verksamheten kan sammanfallas på följande sätt. Stals­konturet blir etl regeringens organ med uppgifl att inom statsförvaltningen verka för effektivitetshöjningar i form av kostnadsbesparingar. Verkets upp­gifter koncentreras lill för framtiden betydelsefullt rationaliseringsarbete. Vikten av metodförbäilringsarbete betnnas. För atl kunna möla de anspråk snm bedöms komma alt riktas mot statskontoret bör verket eftersträva att nå en genomsnittligt någol högre erfarenhets- och kompetensmässig slyrka. Behovet av rationalisering är stort inom statsförvaltningen. Ulredningen utgår därför från atl de centralt sammanhållna resurserna för rationaliserings­och ADB-arbete förblir i storl sett oförändrade.

Prop.  1979/80:124

61

BUaga 3

Redovisning av remissinstanserna och deras yttranden över betänkan­det (SOU 1979:72) Rationalisering och ADB i statsförvaltningen

Remissyttranden har avgivits av dumstolsverkei, rikspolisstyrelsen, krimi­nalvårdsstyrelsen, datainspektionen, överbefälhavaren, försvarels maleriel­verk, försvarels ratiortaliseringsinstitut, socialslyrelsen, postverket, telever­ket, statistiska centralbyrån (SCB). statskontoret, byggnadsstyrelsen, dala­maskincentralen för administrativ databehandling (DAFA), riksrevisions­verket, riksskatieverkel, slatens arbetsgivarverk, slatens personalpensions­verk, statens arbetsmarknadsnämnd, slatens förhandlingsråd, riksarkivet, universitets- och högskoleämbetet, utrustningsnämnden för universitet och högskolor, slatens naturvårdsverk, miljödatanämnden, patent- och registre­ringsverkel, arbelsmarknadsstyrelsen, statens lantmäteriverk, slyrelsen för teknisk utveckling, länsstyrelsernas organisationsnämnd, länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län, samarbetsorganet för rättsväsendets informa­tionssystem (Ju 1968:59), utredningen (Fö 1977:02) rörande datasystemens sårbarhet, delegationen för företagens uppgiftslämnande (B 1977:09), ADB-anskaffningsutredningen (B 1979:09), Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, Centralorganisaflonen SACO/SR, Landsorganisatio­nen i Sverige, TCO:s statstjänstemannasektion (TCO-S) nch ST-statsknnlo-ret avd. 426, Svenska arbetsgivareföreningen, Sveriges industriförbund och Standardiseringskommissionen i Sverige.

Redovisningen har delats upp enligt följande:

1.

Allmänna synpunkter

2.

Statskontorets uppgifter och roll

3.

Effektivitetsbegreppet

4.

Metodverksamhelen nch samnrdningsfunktinnen

5.

Rådgivning nch stöd till myndigheterna

6.

Anskaffning av ADB-utrustning

7.

Granskningsfunktinnen

8.

Statskonlnrets organisation m. m.

9.

Personalfrågor

1 Allmänna synpunkter

Flertalet remissinstanser kommenterar inte utredningens avgränsning av sill uppdrag. Några remissyttranden innehåller dock allmänna synpunkter på utredningens omfattning och inriktning.

Länsstyrelsernas organisationsnämnd anser att utredningen föreslår en lämplig avgränsning av uppgifterna och ger en god precisering av statskon­torets verksamhel.

En motsatt uppfattning har datainspektionen som konslalerar alt betän-

6 Riksdagen 1979180. 1 saml. Nr 124

Prop.  1979/80:124

62

kandet i allt väsentligt koncentrerats till slatskonlorel trols att utredningen hafl till uppgift atl se över organisationen för de cenirala myndighetsupp­gifterna. Övriga centralmyndigheter såsom riksrevisionsverket, försvarets ralionaliseringsinslilut och DAFA har endast perifert behandlats. Datain­spektionen anser alt direktiven inle heller har medgell alt ulredningen behandlat frågan om hur ADB-verksamheten inom statsförvaltningen påverkar villkoren för näringslivel. förelag och enskilda medborgare. Liknande synpunkier anförs av Svenska arbetsgivareföreningen och Sveriges Industriförbund (gemensamt yttrande), som anser atr i de cenirala myndig­hetsuppgifterna avseende rationalisering och ADB bör ingå ytterligare uppgifler utöver de som utredningen behandlat. Enligt deras erfarenhet är del ofta i samband med ny lagstiftning, dvs. när lagstiftaren överväger olika normativa system, som krånglet är påverkbart. Vid detla tillfälle måsle uppmärksammas hur normsystem skall kunna tillämpas. Statskontoret bör få i uppgift alt ansvara för att förslag lill ny lagstiftning och ändringar i normsystem, som förutsätter administrativa förfaranden eller anpassningar, avvägs med hänsyn till prakliska tillämpningskrav.

SACO/SR beklagar att del i utredningen inte funnits representanter för vare sig de fackliga organisationerna eller övriga myndigheter. Ulredningen hade då bättre kunnat diskulera en effektiv organisalion av statskontoret samt det statliga rationaliseringsarbeiel.

Riksrevisionsverket anför atl ulredningen har förbigått den väsenlliga frågan om en samlad inrikining av de cenirala effektivitelsansträngningarna genom att välja sina uigångspunkter i statskontorels interna problem.

Slalskonlorel konstaterar rent allmänt att rationaliseringsfrågorna har fått en större politisk tyngd än tidigare. Del är därför vikligl atl statsmakterna bättre än hittills preciserar vilka krav som från politisk synpunkt är väsentliga.

2 Statskontorets uppgifter och roll

Ulredningen anser alt statskontorets myndighetsroll bör förstärkas. Statskontoret bör spela en aktivare roll och vara regeringens instrument i det omfattande förändrings- och översynsarbete som förestår inom statsförvalt­ningen. Remissinstanserna instämmer i delta med några få undantag.

Försvarets ralionaliseringsinslilut, domstolsverket, SCB, riksrevisionsver­ket, riksskatteverket. Svenska arbetsgivareföreningen, Sveriges industriför­bund, kriminalvårdsstyrelsen, statskontoret, arbetsmarknadsstyrelsen, läns­styrelsen i Göteborgs och Bohus län, delegationen för förelagens uppgiftsläm­nande och Svenska kommunförbundet ansluter sig till utredningens uppfatt­ning att ralinnaliseringsuppdrag i försia hand skall lämnas av regeringen. Däremoi betonas av samtliga remissinslanser som yttrat sig i frågan atl del är väsentligt att kortare utredningsinsatser, bl, a, de nuvarande s. k. 20-dagars uppdragen,   även   fortsättningsvis   skall   kunna   utföras   på   begäran   av

Prop.  1979/80:124

63

myndigheterna. Utredningen anses på denna punkt ha överbelonat rollkon­flikten i atl vara rådgivare på flera nivåer.

Försvarets rationaliseringsinstitut anför all del finns ett slnrt behov av förändring och förnyelse i statsförvaltningen och av atl hushålla med resurserna. Institutet ser omprövning av statlig verksamhet, dvs. de frågor som förvaliningsutredningen har behandlat, och rationalisering som olika ultryck för effektivisering. Institutet saknar ett helhelsresonemang i dessa frågor i slatskontorsutredningen. Institutet betonar vidare myndigheternas ansvar för verksamhetens effektivitet. Della är en del av del traditinnella "linjeansvaret". De särskilda effektiviseringsorganen bör medverka snm granskare uch rådgivare.

Domstolsverket, statskontoret, riksrevisionsverkei (RRV) nch slatens arbetsgivarverk betnnar vikten av alt statsknntnret medverkar vid utform­ning av förslag och direkliv till rationaliseringsuppdrag inom ramen för arbetet med atl se över statsförvaltningen. RRV betonar vikten av all statskontoret följer utvecklingen inom del administrativa nmrådet - bl. a. erfarenheterna från RRV:s förvaltningsrevisinn - nch lämnar förslag lill regeringen um allmänna rikllinjer för ratinnaliseringsarbelel. Statskontoret bör fungera dels som beredningsorgan till regeringen, dels som kravslällare på myndigheterna i fråga om deras ratinnaliseringsverksamhet. Statens arbetsgivarverk knnstaterar att utredningen nm rationalisering nch ADB i statsförvaltningen står i gnd samklang med förvaltningsutredningens idéer. Verket framhåller vidare vikten av myndigheternas aktiva medverkan både når initiativ tas till översyner nch när nedskärnings- nch umpriuriteringsåt-gärder gennmförs. DAFA hänvisar i sammanhanget lill förvaltningsutred­ningen snm gör den bedömningen att det inte flnns något principiellt hinder för att utnyttja staisknntorets resurser nch kumpelens i översynsarbetet. Detta kan dock på sikt leda till atl tyngdpunkten i verksamheten förskjuls och att karaktärskillnaden kan komma att minska mellan riksrevisionsverkei och statskontoret.

3 Effektivitetsbegreppet

Ulredningen föreslår att effektivitetsbegreppet preciseras, så atl bespa­ringseffekterna får en större lyngd. DAFA delar utredningens uppfattning att en oklar definition av effektivitetsbegreppet kan leda till skilda måltolkningar, men anser inte att utredningen gjort någnt väsentligl förtydligande på denna punkt. Av liknande uppfattning är delegationen för företagens uppgiftslämnande som flnner det väl moflverat att besparingsmå­let läggs fast som statskontorets huvuduppgifl.

Försvarets rationaliseringsinstitut påpekar att effektivitetsbegreppet senast har preciserats i medbestämmandeavtalet för det statliga arbelstagarområdet (MBA-S). Det cenirala i denna precisering är enligt insUtutets uppfattning måluppfyllelse under god hushållning med resurserna. Övriga bestämningar

Prop.  1979/80:124

64

- som gäller rättssäkerheten och personalens välfärd - måsle uppfattas som bivillkor, som skall tillgodoses.

En rad remissinslanser däribland datainspektionen, postverket, slatskonio­ret, universitets- och högskoleämbetet, SACO/SR, SCB, riksrevisionsverkei, riksskaiteverket, slalens arbetsgivarverk, statens förhandlingsråd, försvarels malerielverk och TCO-S anser alt utredningens avgränsning av begreppet effektivitet till främst kostnadssänkningar är alllför snäv. Statskontoret bör liksom den övriga statsförvaltningen lillämpa del i MBA-S definierade effekflvitetsbegreppet. Om målet för ett visst projekt skall begränsas till någon eller några av de i deflnitionen angivna faktorerna bör detla föreskrivas av regeringen i varje särskilt fall.

Svenska arbetsgivareföreningen, Sveriges industriförbund, överbefälhava­ren, riksskatieverkel m.fl. saknar en central arbelsgivarpolicy för rationali­sering särskilt mot bakgrund av att ett medbestämmandeavtal har ingåtts och alt olika tolkningar av avtalet kan få vittgående konsekvenser.

4 Metodverksamheten och samordningsfunktionen

Domstolsverket, datainspektionen, försvarets rationaliseringsinstitut, post­verket, statskontoret, riksrevisionsverket, SCB, TCO-S, SACO/SR, slatens personalpensionsverk m. fl. anser i likhet med ulredningen det vara en angelägen uppgift för statskontoret att särskilt uppmärksamma metodfrågor och speciellt sådana som är gemensamma för flera myndigheler. Insatserna bör förslärkas under 1980-talet. Riksrevisionsverket anser att statskontoret bör ha som en väsentlig uppgift att inom det administrativa området lämna regeringen underlag för att formulera en gemensam utvecklings- och investeringssyn anpassad till den allmänna ADB-utvecklingen. En sådan gemensam syn bör utgöra grund för samordningssträvandena och bli den planform från vilken statsknntoret agerar.

Statskontoret, som behandlarmelndfrågurna utförligt, anseratt ulredning­en inle tagil ett samlat grepp um melndfrågurna nch kan inte flnna att den bild snm ges av prublem nch svårigheler är korrekt. Problem och konflikter som uppstår är inte i försia hand, som utredningen gör gällande, en fråga om de ekonomiska förutsättningarna utan bemannings- och rekryteringspro­blem. Dessa tar sig uttryck i konkurrens om personal mellan metodarbete nch tillämpningsprnjekt, varvid de sistnämnda tenderar att priurileras. Verket anför vidare att planeringen av statskonlnrets metndverksamhet integreras med den övriga planeringen uch baseras på en årlig metudutveck-lingsplan. Fr. o. m. innevarande budgetår barett metodsekrelariat inrättats för att ytterligare förbättra planeringen nch styrningen innm området.

Utredningen föreslår vissa belupp nch andra eknnumiska ramar för metndverksamheten. Enligt statskontoret innebär dessa förslag att regering­en hårdare än idag skall planera och styra statskontorels metodverksamhet. Statskontoret kan inte finna atl regeringen bör belastas med dessa uppgifter

Prop. 1979/80:124

65

utan anser att i den mån regeringen önskar påverka inrikiningen skall delta göras genom all uppdrag lämnas på sedvanligt sätt. Omfattningen av metodverksamheten bör styras gennm den nrdinarie budgetprocessen och ej genom fastställda belopp eller procentramar. Av liknande uppfattning är riksrevisionsverket, som konstaierar atl utgångspunkten för prövning av metodutvecklingsarbetets omfattning måsle vara det behov som bedöms föreligga och inte en fast procentsats av statskontorets anslag eller en beloppsgräns. Omfattningen bör prövas i den årliga verksamhetsplanering­en. Statsmaklemas prövning bör göras i budgetprocessen och i samband med alt uppdrag lämnas till statskontoret alt bedriva vikligare metodprojekt.

Daiainspeklionen ifrågasätter om det är möjligt att på de i betänkandet redovisade grunderna fastställa kostnadsramar och procentuella andelar av statskontorets budget för metodarbete av olika slag. Eftersom behov föreligger av översyn av befintliga databehandlingssystem kan erforderliga insatser visa sig vara slörre än de som nämns i betänkandet. Slalskonlorel hävdar att utredningens schablonmåssiga förslag angående resursramarna för metndverksamheten skulle innebära en avsevärd nedrustning av denna verksamhet i förhållande till nulägel. Statens personalpensionsverk anser alt den föreslagna ramen nm 2 % av slatsknntorets anslag för metodutveckling förefaller alltför blygsam med hänsyn lill del stnra behnv av metndutveck-lingsinsatser snm föreligger.

Enligt förs v arets rationaliseringsinstituts uppfattning är kvaliteten i metnd-studiearbetet väsentlig. Budgetramar är nintressanta jämfört med en attityd hos statsmaklen och verksledningen på statskontoret som uppmuntrar till metodinsatser och tillåter intresserade och kompetenta personer alt syssla med metodfrågor.

Remissinstanserna tillstyrker starki utredningens förslag om att inrätta en metoddelegation med rådgivande uppgifter. Metoddelegationen bör vara ändamålsenlig som instrument för att fånga upp tänkbara behov av insatser och prnjekiförslag liksom för att forcera och prioritera metodutveckling som hittills fått stå tillbaka för tillämpningsinriktat syslemutvecklingsarbete samt för att underlätta spridning av resultaten. Endast postverket och patent- och registreringsverket ställer sig tveksamma till behovet av ett särskilt kontakt­organ i detta sammanhang. I stället bör statskontoret aktivera de direkta kontakterna med myndigheterna.

Landsorganisationen (LO) anser att även arbetstagarnas organisationer bör vara representerade i metoddelegalionen.

Utredningen anser att arbetet med metodförbättring bör bedrivas i samarbete med andra myndigheter och flnansieras gemensamt. Särskilda medel föreslås därför anvisas statskontoret för atl med delflnansiering stödja metodarbetet vid andra myndigheter. Metoddelegalionen skall föreslå hur dessa medel skall disponeras. Statskontoret och flera andra remissinstanser ställer sig avvisande till konslruklionen med samfinansiering eflersom utvecklingsarbetet då torde förbehållas de slörre myndigheterna med egna

Prop.  1979/80:124

66

resurser. De mindre myndigheterna med det största metodstödet skulle däremoi få mindre möjligheter än idag all medverka i metodarbeiet.

Flera remissinstanser betonar samordningsfrågor som en väsenllig uppgift för statskontoret. Den snabba ulvecklingen och myndigheternas ökande benägenhet alt söka tekniska hjälpmedel medför ökade behov av centralt stöd och samordningsinsatser.

Dalainspektionen hävdar att någon samordning av ADB inom statsförvalt­ningen i mer kvalificerad mening hitlills knappast har förekommit. Erfaren­heler och kunskaper som samlats inom skilda områden har inte utnyttjats inom andra områden med slundom dåligt resursutnyttjande som följd. Del är av vikt alt underlag och stöd nu skapas för en medvelen strategi i fråga nm administrativ utveckling nch ADB.

En mer aktiv samurdningsrnll förordas även av SCB. Metodutvecklings-och samordningsuppgifter avseende t. ex. databearbetningar, datakommu­nikation samt standardisering och normering av maskin- och programvaror är mycket angelägna. Kombinerat med ett rådgivande organ för metodför­bättringar borde statskontorets verksamhel här kunna leda till ell mer utvecklat samarbete mellan myndigheler. TCO-S och slandardiseringskom­missionen är av liknande uppfattning. SCB framhåller att statsknnlnrets samurdningsinsalser inum metnd- uch informationsområdet även kan underlätta SCB:s roll som statistiskt samordningsorgan.

5 Rådgivning och stöd till myndigheterna

Utredningen anser atl myndigheterna själva i stor utsträckning kan bedriva sin ralionaliseringsverksamhet. Små myndigheter kan vid behov utnyttja konsulter för att främja denna verksamhel. Statskontorets rådgiv­ning bör därför kunna begränsas till ADB-teknik och kvaliflcerade kontorstekniska frågor. Det medför atl § 3 i ratinnaliseringsförnrdningen bör utgå.

Statskontoret delar inte ulredningens uppfattning om myndigheternas egen förmåga atl bedriva sin rationaliseringsverksamhet. Framför allt de mindre myndigheterna har svårl att fullgöra ställda krav och behöver stöd utifrån. Atl enbart möta delta behov med konsulter som har kommersielll inriktade intressen är inte lämpligt. Statskontoret delar inle heller utredningens uppfattning att verket skulle ha svårl alt fullgöra sin myndighetsroll i direktkontakter med myndigheterna utan hävdar alt verkets rådgivning inte är av "konsultkaraktår". Del är fråga om ijänslemannauppgifter inom ramen för verkels åligganden som central myndighet med angivna mål. Statskontoret förutsätter att verkel även fortsättningsvis skall kunna föra ul kunskaper och ge myndigheterna råd i en rad olika frågor. Rådgivning är bl. a. en nödvändig förutsättning för att ge vägledning i metodfrågor. Ratinnaliseringsförnrdningen 3 § bör därför bibehållas.

Försvarets rationaliseringsinstitut släller sig nckså tveksamt till utredning-

Prop.  1979/80:124

67

ens diskussion um de rollkonflikter som kan uppstå om etl rationaliserings­organ skall vara rådgivare på flera olika organisationsnivåer. Rollkonflikten kan i allmänhet elimineras genom en rollprecisering vid uppdragets inledning.

Länsstyrelsen i Göleborgs och Bohus län menar att slalskoiiioret alltfort bör bedriva en rådgivningsverksamhet till de slatliga myndigheterna för alt dela med sig av den kompetens verket besitter och som forllöpande vidgas genom övergripande uiredningar av olika slag. Byggnadsslyrelsen anför all del under alla förhållanden är angclägel för sakmyndigheter alt kunna få råd och hjälp av statskontoret som sakkunnig i generella frågor gällande rationalisering m, m, inom statsförvaltningen.

Några remissinstanser anser alt rådgivningsverksamhelen bör förslärkas inom kontorsteknik- och ADB-området. Domstolsverket, riksrevisionsver­ket och TCO-S betonar atl utvecklingen inom dessa två områden noggrant bör följas och att de enskilda myndigheterna kostnadsfritt skall kunna få råd och vägledning i hithörande frågor.

TCO-S anser att verksamhelen vid statskontorets nuvarande kontorstek­niska enhet skall ulvecklas lill vad som kan kallas "kontorsulvecklingsverk-samhet". Den uppgiften skulle innefatta all utveckla metoder för olika funktioner i förvallningen, följa teknikutvecklingen, ge myndigheler råd och genomföra kortare utvecklingsinsatser. Verksamhelen skulle bedrivas under myndighetsansvar, dvs. inle vara konsultverksamhet.

Socialstyrelsen, byggnadsstyrelsen, länsstyrelserna i Göteborgs och Bohus län, TCO-S m. fl. är kriiiska mot en alltför långtgående begränsning av rådgivningsverksamheten till enbari ADB och kvaliflcerad kontorsteknik med inslag av ADB. Även riksarkivel konstaterar, inte utan orn, att ulredningens mutivering för begränsningen inte överensstämmer med de erfarenheter riksarkivet har gjort. Enligt riksarkivet flnns en rådvillhet och ell växande behov av bistånd hos såväl slörre som mindre myndigheler. Den tekniska utvecklingen och därmed övergången till nya informationsbärande media gör att behovet av väl fungerande registreringsfunkiioner kommer att bli ännu större.

Beträffande utredningens förslag rörande vissa speciella funktioner inom det konlorslekniska området anser statskontoret, riksrevisionsverket och byggnadsstyrelsen alt de ytterligare skulle splittra kompeiensen inom det konlorslekniska området nch hävdar alt samordningen behöver förbällras. Därigenom bör de resurser som disponeras kunna utnyttjas effeklivare och möjligheterna att behålla och utnyttja expertpersonal inom olika områden ökar. Dessutom torde den lekniska utvecklingen öka kraven på enhetlig­het.

Statskontoret har ingel principielll alt erinra mot atl, som utredningen föreslår, samrådskravet vid myndigheternas val av syslem och leknisk utrustning för flextid tas borl. Verket anser dock att en rådgivande funktion beträffande val av flextidsutrustning behövs. Det är enligt verket olämpligt

Prop.  1979/80:124

68

att föra över denna fråga lill statens inslitut för personaladniinistration och personalutbildning.

Flera remissinstanser, däribland slalskonlorel, lar upp utredningens förslag att avveckla statskontorets uppgifler pä reprograflområdel. De anser all i avvakian på en översyn av reprograflområdel bör inga förändringar vidtas i nu gällande samrådsbestämmelser om kontorsoffsetutrustning m. m. Ulrustningsnänutden för universitet och /i(7j;i'o/nr(UUH) tillslyrker däremot ulredningens förslag på denna punkt. Rådgivning i hithörande frågor kan för högskolesektorn ombesörjas av UUH, som har personal med kompelens inom reprograflområdel.

Posiverkei anser att nuvarande obligatoriska krav om samråd med statsknntoret i fråga nm knnlorsoffsei- och flextidsutrustning bör ersättas med en allmän rekommendation om samråd.

Statskontorets uppgifter rörande vissa blanketter för sjukledighet anser Slatens personalpensionsverk (SPV) bör föras över på SPV, Statens förhand­lingsråd anser däremot att de snarare bör föras över lill statens arbetsgivar­verk.

Många remissinstanser släller sig tveksamma till förslaget alt föra över serviceverksamheten i fråga om blankett- och dokumentleknik till SCB för all där ingå i verkets uppdragsverksamhel. En central kompetens och service bör flnnas. En överflyttning av servicefunktionen till SCB bedöms dock mindre lämplig eflersom det måste anses vara verksamhetsfrämmande för SCB att ge råd i frågnr nm administrativ rationalisering och kontorsraliona-lisering. Statskontoret förordar atl blankett- uch dukumentteknisk service även fortsättningsvis bedrivs innm statskontoret. SCB ställer sig posiliv till att ta över den blankettekniska verksamheten, nm man väljer alt fördela ansvaret för knntorsserviceområdel på flera myndigheter.

6 Anskaffning av ADB-utrustning

Utredningen konstaterar atl anskaffning av ADB-utrustning även i flamtiden skall ombesörjas centralt (prop. 1978/79:121, FiU 1978/79:34, rskr 1978/79:339). Utredningen anser att denna uppgift bör ankomma på statskontoret. Remissinslanserna, med några få undanlag, delar uppfatt­ningen atl statskontoret även i framtiden bör ha huvudansvaret för anskaffning av ADB-utrustning. Vissa frågor rörande denna anskaffning utreds f. n. och några ändringar bör därför inte göras nu.

Beträffande anskaffning/upphandling av ADB-utrustning inom försvars­maklen ställs enligt överbefälhavaren (ÖB) och försvarets malerielverk särskilda krav på samordning för all säkerställa drifl, ulhållighet och underhåll. ÖB har lidigare föreslagil regeringen atl anskaffning av ADB-utrustning lill försvarsmakten skall åläggas försvarets materielverk men alt viss upphandling kan ske via statskontoret.

Utrustningsnämnden för universitet och högskolor (UUH) och lantmäteri-

Prop.  1979/80:124

69

verket anser att gränsen för regeringens prövning av datorinköp bör höjas för att därigenom undvika onödiga förseningar. UUH föreslår en höjning från 300 000 kr. lill 500 000 kr. Eventuellt kan andra kriterier för prövning tänkas.

DAFA anför att myndigheterna själva bör få ansvara för upphandlingar och att statskontoret bör ges en rådgivande roll i fråga om teknik, ekonomi och juridik.

7 Granskningsfunktionen

Många remissinstanser framhåller betydelsen av en mera övergripande effektbedömning av systemförslag och accepterar tanken på en formaliserad beslutsprocess nch en särskild granskningsfunktinn för statliga ADB-investeringar.

Utredningens förslag att inrätta ett särskilt organ, statens ADB-råd, för granskningen m. m. ges stort utrymme i remissytlrandena, Flerlalel remiss­instanser är kritiska. Till denna grupp hör domstolsverket, arbetsmarknads­styrelsen, försvarets materielverk, byggnadsstyrelsen, statens naturvårdsverk, SACOISR, statens personalpensionsverk, samarbeisorganet för rättsväsendets informationssystem, universiteis- och högskoleämbetet, patent- och registre­ringsverket. Svenska arbetsgivareföreningen, Sveriges industriförbund, miljö­datanämnden, statens lantmäteriverk. Landstingsförbundet, kriminalvårds­styrelsen. De anser att en granskningsfunktinn kan inordnas i en redan existerande organisation. De flesla föreslår statskontoret som den mesl lämpliga.

Statskontoret kan av flera skäl inte ansluta sig till utredningens förslag att ett nytt rationaliseringsorgan - statens ADB-råd - inrätlas. Del flnns redan i dag en omfattande urganisation för kontroll och granskning. Till de etablerade nrganen hör riksrevisinnsverket, statsknntoret, försvarets ratio­naliseringsinstitut, JK, JO m. fl. Vidare erinras om att förvaltningsutred­ningen har föreslagit att översynsgrupper inrättas i varje fackdepartement. Statskontoret släller sig frågande lill utredningens sätt atl pröva eller avfärda möjligheterna alt använda andra organ för granskningen, t. ex, den av riksdagen beslutade datadelegalionen, de centrala rationaliseringsorganen, andra myndigheler eller konsultföretag. Det saknas enligt statskontoret tillräckliga moliv för inrättandet av etl ADB-råd. Skall en ny gransknings-funktion inrätlas måste den åtminstone ges uppgifter som tillför ärendebe­redningen något nytt i sak. Däremot kan del flnnas moliv för att förbättra analysen av de samhällsekonumiska konsekvenserna av ADB-teknikens utnyttjande. Statskontoret skulle dock välkomna att regering och riksdag förstärker sin egen ADB-kompelens.

Försvarets raiionaliseringsinslilul anser all förulsåtlningarna för gransk­ningsverksamhelen är ganska osäkra, t. ex. rhängden av granskningsuppgif­ter, arbetsmetoderna, behovet av och tillgången på kompetens m. m. Det är

Prop.  1979/80:124

70

enligt institutet inte heller uteslutet alt inslansen inrättas alldeles för sent, då den tekniska utvecklingen numera synes göra det lätlare att undvika slora oöverblickbara systemkonstruktioner. Regeringen bör för övrigl kunna inrikta ralionaliseringsverksamheten så alt man undviker att skapa stora systemkomplex. Detta vore att föredraga framför att öka byråkratin kring ADB. Institutet anser att granskningsfunklionen lämpligen kan föras över lill statskontoret. Beslulsfallandet kan anförtros antingen ål verkets styrelse eller ål en särskild till slalskontoret knuien delegation e. d.

Riksrevisionsverkei avvisar tanken på elt granskningsorgan enligt utred­ningens förslag. Verkel föreslår i slället alt en delegation med en ställning motsvarande den, snm bl. a. näringspolitiska rådel har, tillsätts. Delegalio­nen bör knytas lill regeringskansliet.

Rikspolisslyrelsen, dalainspektionen, slyrelsen för teknisk utveckling och DAFA ansluter sig däremot till förslaget om all inrätta ett särskilt organ för granskning m. m., som är frislående från myndigheter och andra organ. Delegationen för förelagens uppgiftslämnande anser det välbetänkt att inrätta ett granskningsorgan för en tidsbegränsad period, men innan slutlig ställning tas bör sambanden med finansutskottets föreslagna datadelegation klaras ul. TCO-S anser alt det trols risk för ökad byråkrati kan vara lämpligt alt på försök pröva utredningens förslag om ett fristående granskningsorgan. Landsorganisationen (LO) anför atl ett ADB-råd skulle kunna ha ett värde om huvuduppgiften är att granska ADB-investeringar och bedöma effekti­viteten enligt deflnitionen i MBA-S. Representanter för arbetsorganens organisationer bör då också ingå i detta ADB-råd. Enligt LO behövs dock en datadelegation med mer övergripande uppgifter.

Statens förhandlingsråd anser att rådel böi inrättas som en myndighet med försöksverksamhet och ej som en kommitté såsom utredningen föreslagit.

8 Statskontorets organisation m. m.

Endast några få remissyttranden innehåller synpunkter på statsknntnrets interna urganisatiun nch knmpetensprufil. Några remissinstanser anser liksom ulredningen alt organisationsfrågorna bör övervägas av en organisa­tionskommitté.

Datainspektionen finner inga skäl alt behandla statskontorets organisation men vill kommentera det övergripande organisaiionsmönstrel för de uppgifler som inspeklionen anser vara av särskild vikl. Insatser behövs på det nationella planel för stimulans och stöd lill den administrativa utvecklingen. Dessa frågor handläggs i dag delvis inom styrelsen för teknisk utveckling (STU). Trots all det "administrativa området" sysselsätter fler personer i Sverige i dag än "del tekniska områdel" så flnns inget samlat grepp och någon policy för slöd och slimulans lill administrativ utveckling i likhei med STU:s insalser för den lekniska ulvecklingen. En myndighet bör nybildas härför och bör då kunna överta uppgifter från i försia hand statskontoret.

Prop.  1979/80:124

71

försvarets rationaliseringsinstitut och STU.

På basis av lillgängligl material lar riksrevisionsverket (RRV) inte någon ställning till organisalionsförslaget i dess helhet. RRV vill dock betona alt statskontorets organisation bör få en sådan utformning atl verket löpande kan bevaka rationaliseringsbehovel i hela den civila statsförvaltningen. Liksom utredningen anser försvarels ralionaliseringsinslilut alt verksamhelen i allmänhet bör bedrivas i projekt som organiseras med hänsyn lill aktuella arbetsuppgifier. Den närmaste inriktningen och ledningen av projekien bör - i den mån beslul inte fattas av regeringen - ankomma på verksledning­en.

Beträffande ulredningens förslag om två huvudenheter efter kompetens­områden och en administrativ enhet har endast tre remissinstanser lämnat synpunkter: riksskatteverket, försvarets rationaliseringsinstitut och statskon­toret. Försvarets ralionaliseringsinslilut stöder utredningens uppfattning om en indelning av två huvudenheter men anser att huvuduppdragsgivare snarare än kompetensområden bör styra indelningen, Evenluella rollkon­flikter vid rådgivning åt både myndigheler och regering överbetonas i utredningen enligt institutets uppfattning. De kan elimineras eller väsentligt minskas om uppdragsgivare snarare än kompetensnmråden får styra indelningen av dessa huvudenheter. Institutets förslag innebär atl utred­ningsverksamheten samlas i en huvudenhet och uppgifterna avseende allmän rådgivning n, d, lill myndigheterna i en annan huvudenhet.

Statskontoret anser att nrganisaiinnsförslaget tillkummit utan någnn utvärdering av den nuvarande nrganisatinnen nch utan egenllig analys av arbetsfördelning, arbetsmetoder, framtida krav osv. Statskontoret bedömer på erfarenhelsmässig grund atl verkels basorganisation på ulredningssidan bör vara seklorindelad och,ej uppdelad efler typ av utredningsinsatser.

Statskontoret delar inte utredningens uppfattning all varje uppdelning i enheler minskar flexibiliteten och att det därför bör finnas så få organisa­tionsenheter som möjligt. All erfarenhet lalar enligt statskontoret för alt personalansvaret måste omfatta mindre grupper av personal och utövas av personer som i del dagliga arbetet står personalen nära. Del behövs därför en nivå i organisationen mellan projektledare och verksledning snm för grupper av hanterlig storlek har ansvar för både verksamhet nch personal.

Statsknntoret avslyrker alt det nu görs en omorganisation av verkel. En närmare utvärdering av stalsknntnrels nuvarande urganisatiun bör göras av statskontoret tillsammans med utomstående expertis. En ny organisalion kan gälla fr. o. m. den 1 januari 1981 eller om ytterligare riksdagsbeslut skulle krävas från den 1 juli 1981. I del senare fallet kan om så erfordras en organisationskommitté tillkallas våren 1981. Skulle statsmakterna vilja förändra organisationen redan från den 1 juli 1980 bör enligt statskontoret enheterna bildas mot bakgrund av vad som nyss sagts beiräffande sektor­kunnande, utredningsverksamhet och ansvar för personal eller bör man utgå från nuvarande organisatoriska ordning.

Prop.  1979/80:124

72

Riksskatteverket anser alt statskontorets nuvarande organisation med bl. a. tre sektorinriktade utredningsavdelningar har medförl atl inom resp. avdelning har kunnat byggas upp värdefull sakkunskap inom till varje avdelning hörande departements verksamhetsområde. På samma sätt har inom den tekniska avdelningen byggts upp en stor kompetens vad gäller bl. a. upphandling av ADB-ulruslning. De av utredningen redovisade två "organisationsallernativen skulle sannolikl göra del svårt atl upprätthålla denna typ av kompelens.

TCO-S ger principiella synpunkter på statskontorets organisation. TCO-S hävdar bl. a. atl det bör vara så få organisationsnivåer som möjligt, att inga renodlade ADB- eller organisationsenheter bör flnnas samt atl personalan­svarig chef inle bör ha mer än 30 anställda inom en enhet.

9 Personalfrågor

Beträffande utredningens diskussion av kompetensfrågorna delar stats­kontoret uppfatlningen atl personalens kompetens är av fundamental betydelse för slatskonlorels möjlighet atl ulföra de uppdrag som statsmak­terna lägger på verket. Enligt statskontoret gör dock utredningen en för snäv avgränsning av kompetensen. Tidigare logiskt avgränsade funktioner vävs nu samman varför en bred samlad kompetens i alternativa tekniker erfordras. Enligt statskontoret måsle det ankomma på verket självt alt avgöra vilken kompetens som krävs för atl verkel skall kunna utföra ålagda arbetsuppgif­ter. Även om verkel vid rekrylering alltmer besväras av en konkurrens från icke statlig verksamhet är kompetensproblemen inte enbart en rekryterings­fråga. Atl vidmakthålla nch utveckla de anställdas kumpelens är minsl lika viktigt. Stalsknntnrets insalser härför måste vara betydande.

Utredningens samlade förslag är enligt statskontorets mening ägnade att försvaga kompetensen genom alt verket får ensidigare och i detalj reglerade arbetsuppgifter. Farhågorna om framtiden har medfört större prnblem på senare lid att behålla kvaliflcerad persnnal. Möjligheter att låna in persnnal eller att utnyttja konsulter i slörre utsträckning löser enligt statskontoret inga prnblem. Även dessa möjligheter är starkt bemende av den egna persnnalens knmpetens nch erfarenhet.

Utredningens förslag atl ulnyllja konsuller i slörre utsträckning har mötts med skepsis från flera remissinsalser, däribland domstolsverket, försvarets rationaliseringsinstitut, slalskonlorel, statens personalpensionsverk, TCO-S m. fl.

Försvarets rationaliseringsinstitui anser det vara viktigt med cirkulation mellan föreslagna huvudenheter. För att åstadkomma personahörlighet krävs en aktiv personalpnlitik. Vidare efterlyser institutet elt aktivi engagemang av regeringen i ulika persunalrekryteringsfrågnr.

För att skapa förutsättningar att uppehålla utredningspersonalens erfaren­hets- och knmpelensmässiga styrka bör enligt aomstolsverket de högsia nch

Prop.  1979/80:124

73

mest erfarna tjänstemännen i viss omfattning aktivt delta i prnjektarbetel. Härigenom bereds dessa lillfällen alt i löpande utredningsarbete både dela med sig av sina erfarenheter och få tillfälle au vidareutveckla sitt kunnande.

Riksskatteverket vill understryka vikten av atl statskontorets organisation, rekryteringsprinciper och lönesättning ulformas på etl sätt som ger gynnsamma förutsättningar för verket att ha en slor andel handläggare med hög kompetens.

Enligt DAFA:s uppfattning kommer personal- och kompetensfrågorna, som i dag är svårhanterliga, alt bli än mer besvärande på sikt. Konkurrensen hårdnar om den kvaliflcerade persnnalen. Del är därför nödvändigt atl man inom statsförvaltningen skapar mer generella lösningar på detta problem. Bland områden som bör ses över ingår löne- och anställningsvillkor för denna typ av personal.

Del råder delade meningar om ulredningens förslag all begränsa anställningsflden lill sex år för högre tjänstemän. Statskontoret och domstols­verket tillstyrker förslaget medan riksrevisionsverkei, statens förhandlingsråd och TCO-S Släller sig mycket tveksamma till en sådan personalpolitik. TCO-S ställer sig däremot positivt till en större rörlighet bland de högre tjänstemännen mellan organisationer som försvarets rationaliseringsinstitut, försvarets forskningsanstalt, riksrevisionsverket, styrelsen för teknisk utveckling, centrum för arbelslivsfnrskning nch statskontoret.

Prop.  1979/80:124

74

Innehållsförteekning

Sid.

1

Inledning   ................................................................ 

..... 

2

2

Gällande organisation   ............................................ 

..... 

3

2.1

Statskontorets tillkomst och viktigare institutionella för­ändringar       

3

2.2

Verksamhet och organisation   ........................ 

..... 

5

2.3

Rationaliseringsförordningen m.m..................... 

..... 

8

3     Skäl för omprövning   ................................................ 

9

3.1

Ändrade förutsättningar   ................................ 

9

3.2

Problem med gällande organisation    ........... '. .

11

4................................................................................ Utredningen om central rationalisering och ADB i statsförvalt­

ningen ....................................................................... 

12

4.1

Problemdiskussion   ......................................... 

..... 

12

4.2

Centrala  myndighetsuppgifter  avseende  rationalisering

och ADB   .......................................................... 

14

4.3    Organ\sation m.m............................................. 

16

5     Huvuddragen i remissyttrandena .............................. 

..... 

17

6     Föredragandens överväganden    ............................ 

..... 

18

6.1

Allmänna synpunkier ........................................ 

18

6.2

Statskontorets uppgifter och verksamhet i storl     

20

6.3

Utredningsverksamhet  ................................... 

23

6.4

Normgivande och stödjande verksamhet   ...... 

.... 

25

6.5

Anskaffning av ADB-utrustning   ....................... 

28

6.6

Vissa andra frågnr   ......................................... 

30

6.6.1

Statsknntnrets planering   ..................... 

30

6.6.2

Remissorgan   ........................................ 

30

6.6.3

Översyn av ratinnaliseringsförnrdningen      

31

6.6.4

Övrigt   ................................................... 

31

6.7

Granskning av ADB-investeringar    .................. 

32

6.8

Organisatinns- och persnnalfrågnr ................... 

35

6.9

Genomförande    .............................................. 

37

7

Anslag till statskontoret för budgetåret 1980/81  ..... 

.... 

38

8

Hemställan    ............................................................. 

.... 

42

9     Beslul  ...................................................................... 

.... 

42

Bilagor

Bilaga 1 Slatsknntorets nuvarande urganisatiun   .......... 

.... 

43

Bilaga 2 Ur  sammanfaUningen   till  belänkandet  (SOU   1979:72)

Ratinnalisering nch ADB i statsförvaltningen   ....        45

Bilaga 3 Reduvisning av remissinstanserna uch deras yllranden över

belänkande* (SOU 1979:72) Ratinnalisering uch ADB i

statsförvaltningen ..............................................        61