Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition nr 29 år 1975

Prop. 1975:29

Nr 29

Regeringens proposition med förslag till ändringar i lagen (1938: 274) om rätt till jakt och lagen (1950:596) om rätt till fiske;

beslutad den 13 februari 1975.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

SVANTE[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens  huvudsakliga  innehåU

I proposilionen läggs fram förslag som har saraband med den nya regeringsforraen (RF). Förslagen avser i första hand normgivningsbe-myndiganden för regeringen beträffande de i 8 kap. 7 § RF angivna ämnena jakt och fiske. Bemyndigande behövs för att regeringen och underordnade förvaltningsrayndigheter skall få samma normgivnings­kompetens inom berörda ämnesområden sora f. n. Riksdagen föreslås genora s, k. blankettstraffstadgande föreskriva även annan rättsverkan än böter för överträdelse av föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av bemyndigandet. Vidare föreslås att vissa bestämmelser som hittills har stått i författningar som har beslutats av regeringen flyllas över till lag.

1   Riksdagen 1975. 6 saml. Nr   29

Prop. 1975: 29

1   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1938: 274) om rätt till jakt

Härigenora föreskrives i fråga om lagen (1938: 274) om rätt tiU jakt dels att 24 § 3 mom., 26 § 1 och 2 mom, samt 27 och 38 §§ skaU ha

nedan angivna lydelse,

dels att i lagen skaU införas tre nya paragrafer, 26 a, 29 a och 30 a §§,

av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

24 

§

3 mom. Beträffande område, där stam av vildkanin eller vUd-mink finnes, får länsstyrelsen för­ordna att jakt efter sådant djur skall genom därtill av länsstyrel­sen särskilt utsedda jägare bedri­vas för att söka utrota stammen. Förordnas om dylik jakt, äger länsstyrelsen tillika föreskriva de undantag från bestämraelserna i denna lag sora behövas för jaktens ändaraålsenliga bedrivande. Läns­styrelsen bestäramer även hur det skall förfaras med djur som dö­das eller fångas vid jakten.

3 mom. Beträffande område, där stam av vUdkanin eller vild-mink finnes, får regeringen eller myndighet som regeringen bestäm­mer förordna att jakt efter sådant djur skall genom därtill av myn­digheten särskUt utsedda jägare be­drivas för att söka utrota stam­men. Förordnas om dylik jakt, äger myndigheten tillika föreskriva de undantag från bestämmelserna i denna lag som behövas för jak­tens ändamålsenliga bedrivande. Myndigheten bestämmer även hur det skall förfaras med djur som dödas eller fångas vid jakten.

26 §

1 mom. Den som vUl utöva jakt vare pliklig erlägga jaktvårdsavgift.

Till bevis om att den jagande fuUgjort vad honom enligt första stycket åligger skall han vid jakten medföra ett för honom gällande jaktkort; och vare han pliktig att vid anfordran uppvisa kortet för polisman eller med polismans be­fogenhet utmstad ordningsvakt för jaktbevakning, befattningshavare vid domänverket eller vid tullver­kets kust- eller gränsbevakning, lappfogde eller tillsynsman vid lappväsendet, stiftsjägmästare eller dennes biträden ävensom för den som   äger,   innehar   eller  vårdar

1

Senaste lydelse 1967: 616.

2

Senaste lydelse 1955: 43.

Till bevis om att den jagande fullgjort vad honom enligt första stycket åligger skall han vid jakten medföra ett för honom gällande jaktkort; och vare han pliktig att vid anfordran uppvisa kortet för polisman eller med polismans be­fogenhet utrustad ordningsvakt för jaktbevakning, befattningshavare vid domänverket, vid tullverkets kust- eller gränsbevakning eller vid lantbruksnämnds rennäringsavdel­ning, stiftsjägmästare eller dennes biträden ävensom för den som äger, innehar eller vårdar marken

Prop. 1975: 29

3

Nuvarande lyddse

Föreslagen lydelse

marken eUer den eljest där äger

eller den eljest där äger jakträtt;

jakträtt; skolande den befattnings-

skolande den befattningshavare

havare vid domänverket, lappvä-

vid domänverket, lantbruksnämnds

sendet och stiftsnämnd sålunda

rennäringsavdelning och stifts-

tiUkommande befogenheten att på-

nämnd sålunda tUlkommande be­

fordra uppvisande av jaktkort ha-

fogenheten att påfordra uppvisan-

va avseende allenast å mark som

de av jaktkort hava avseende alle-

står under hans förvaltning eller

nast på mark som står under hans

uppsikt.

förvallning eller uppsikt.

2 mom. Från skyldighet att er-

2 mom. Från skyldighet alt er­

lägga jaktvårdsavgift äro befriade:

lägga jaktvårdsavgift äro befriade:

Konungen och medlemmar av

Konungen och medlemraar av

det kungliga huset; samt

det kungliga huset; samt

svensk eller norsk lapp vid utöv-

svensk eller norsk same vid utöv­

ning av den rättighet att jaga, som

ning av den rättighet att jaga, som

enligt vad särskilt är stadgat må

enligt särskUda bestämmelser till-

tillkomma honom i vissa delar av

kommer honom i vissa delar av

riket.

riket.

Bestämmelserna om jaktvårdsavgift äga icke tillämplighet i fråga om rätten att döda djur enligt 14 § 2 mom. eller 15 § och ej heUer i fråga ora fångst av vildkanin enligt 24 § 2 mom.

26        a §

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får med­dela föreskrifter om fridlysning, jakttider och jaktmedel samt de föreskrifter i övrigt som behövas för att jakt och viltskydd skall kunna bedrivas på ett sätt som till­godoser såväl allmänna som en­skUda intressen. Regeringen be­myndigas också att besluta före­skrifter om avgifter för älg eller kronhjort som fälles.

27        

§

4

Talan mot poUsmyndighets beslut enligt 23 § föres hos länsstyrelsen genom besvär. Mot länsstyrelsens beslut må talan ej föras.

Mot länsstyrelses beslut enligt 10, 11 eller 13 § eller rörande föreläg­gande eller förordnande med stöd av 24 § 1 mom. första stycket föres talan hos kamraarrätten genora besvär. I fall, som avses i 11 §, skola besvär anföras inom två månader från det klaganden erhöll del av be­slutet.

3 Senaste lydebe 1967: 616. * Senaste lydelse 1974: 1069.

2   Riksdagen 1975. 6 saml. Nr 29

Prop. 1975: 29

4

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Talan mot annat beslut av läns-

Talan raot annat beslut av läns-

styrelse enligt denna lag föres hos    styrelse enligt denna lag eller mot

regeringen genom besvär.

beslut enligt 24 § 3 mom. av an-

nan myndighet än regeringen föres hos regeringen genom besvär.

Meddelande om länsstyrelses eller kammarrätts beslut med stöd av 11 § skaU införas i tidning inom orten. Delgivning av beslutet skall an­ses ha skett den dag då meddelandet infördes i tidningen.

29 a §

Den .som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrift som meddelats med stöd av 26 a § dömes, i de fall som särskUt an­givas i sålunda meddelad före­skrift, till böter eller fängelse i högst sex månader.

Är brott som avses i första styc­ket att anse som grovt, dömes till fängelse i högst ett år, i de fall som särskUt angivas i sålunda meddelad föreskrift.

Begår barn under femton år för­seelse mot föreskrift som medde­lals med stöd av 26 a § svarar, i de fall som särskUt angivas i så­lunda meddelad föreskrift, den som har vårdnaden om barnet för förseelsen, om det ej kan visas, att den skett utan hans vetskap eller att han gjort vad på honom an­kommit för att hindra densamma.

30a §

Djur, skinn, bo eller ägg som någon har erhållit genom brott mot föreskrift som meddelats med stöd av 26 a § skall, i de fall som särskilt angivas i sålunda medde­lad föreskrift, förklaras förverkat, om det ej är uppenbart obilligt.

Fångstredskap och andra i 30 § femte stycket avsedda hjälpmedel som använts eller medförts vid brott mot föreskrift som medde­lats med stöd av 26 a § få, i de fall som särskilt angivas i sålunda meddelad föreskrift, förklaras för­verkade, om det är påkallat till

Prop. 1975:29

5

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

förebyggande av brott eller eljest särskilda skäl föreligga.

I stället för egendom som avses i första eller andra stycket kan dess värde förklaras förverkat.

38 §

Om jakt å område som är avsatt Om jakt på område som är av-

till nationalpark så ock beträffan-

satt till nationalpark samt beträf-

de svenska och norska lappars rät-

fande svenska och norska samers

tighet att jaga i vissa delar av riket

rätt att jaga i vissa delar av riket

gälle vad särskilt är stadgat.

gälla särskilda bestämmelser.

Derma lag träder i kraft en vecka efter den dag, då lagen enligt upp­gift på den har utkommit från trycket i Svensk författningssamling,

Bestämmelsema i 29 a och 30 a §§ skall även gälla vid brott mot föreskrift som avses i 26 a § och som före ikraftträdandet av denna lag har meddelats av Kungl. Maj :t.

2   Förslag UU

Lag om ändring i lagen (1950: 596) om rätt till fiske

Härigenom föreskrives i fråga om lagen (1950: 596) om rätt till fiske'' dels att i 24 och 21 §§ ordet "Konungen" skall bytas ut mot "rege­ringen",

dels att i 16 § ordet "länsstyrelsen" skaU bytas ut mot "regeringen el­ler rayndighet som regeringen bestäramer",

dels att 1, 22, 26, 35, 36, 40 och 41 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skaU införas åtta nya paragrafer, 33 af, 35 a och 36 a §§ samt närraast före nya 33 a och 33 f §§ två nya rubriker av ne­dan angivna lydelse.

1 

§«

Denna lag avser rätten till fiske Denna lag avser rätten tiU fiske

inom Sveriges sjöterritorium och inom Sveriges sjöterritorium och

svensk fiskezon.

svensk fiskezon, / faU som särskilt

angivas gäller lagen även svenskt havsfiske utanför fiskezonen.

1 Senaste lydelse av

2§ 1967: 184 (jfr 1968:485)

3

§ 1956: 214

4

§ 1960: 46 21 § 1960: 46.

2 Senaste lydelse 1973: 827 Gfr 1973: 828).

Prop. 1975: 29

Nuvarande lydelse

Fiskezonen omfattar det havs­område intill åtta nautiska mil eller 14 816 meter utanför territo­rialgränsen vid Sveriges kuster som Konungen bestämmer.

Vad i lagen föreskrives om fiske zonen, dock med de begränsningar nentalsockeln.

För område, inom vilket fisket regleras genom överenskommelse med främmande makt, gälla ej be­stämmelserna i denna lag, i den mån de strida mot överenskom­melsen.

Föreslagen lydelse

Fiskezonen omfattar det havs­område intill åtta nautiska mil eller 14 816 meter utanför territo­rialgränsen vid Sveriges kuster som regeringen bestämmer.

i allmänt vatten gäller även i fiske-som föranledas av lagen om konti-

22 

§

3

Till förekommande av att fiske som är förbehållet innehavare av ;nskUd fiskerätt hindras eller skadas genora fiske som utövas med slöd av stadgande i 69 §? eller 11 § äger länsstyrelsen meddela erfor­derliga föreskrifter rörande läng­den av de redskap som därvid må användas och avståndet mellan dem ävensom stadga förbud mot att utsätta skotar, nät eller annat fiskeredskap inom visst avstånd från notvarp som utmärkts med av länsstyrelsen fastställt märke.

Länsstyrelsen må ock i annat fall än i första stycket sägs med­dela de föreskrifter som erfordras för att förebygga att fiske med fast redskap som utövas med stöd av enskild fiskerätt hindras eller skadas genom fiske som må bedri­vas utan stöd av sådan rätt.

Till förekommande av att fiske som är förbehållet innehavare av enskild fiskerätt hindras eller ska­das genom fiske sora utövas raed stöd av stadgande i 69 § eller 11 § äger regeringen eller myndig­het som regeringen bestämmer meddela erforderliga föreskrifter rörande längden av de redskap som därvid får användas och avståndet mellan dem ävensom meddela för­bud mot att utsätta skotar, nät eller annat fiskeredskap inom visst avstånd från notvarp sora ut­märkts med märke som fastställts av myndighet som nyss sagts.

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får också i annat fall än i första stycket sägs meddela de föreskrifter som er­fordras för att förebygga att fiske med fast redskap som utövas med stöd av enskild fiskerätt hindras eller skadas genom fiske som får bedrivas utan stöd av sådan rätt.

26

Ora fiskevårdsområde, fiske inom nationalpark samt lapparnas rätt tUl fiske i vissa delar av riket gäller vad särskilt är stadgat.

äSeiiaste lydelse 1956: 214. * Senaste lydelse 1960: 131.

Om fiskevårdsområde, fiske inom nationalpark samt samernas rätt till fiske i vissa delar av riket gälla särskilda bestämmelser.

Prop. 1975: 29

7

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Om förhållandet mellan fiskande inbördes

33 a §

Ämna flera därtill berättigade fiska i samma vatten och kunna de ej göra detta på en gång, skola de utöva fisket efter den ordning i vilken de kommit till stället. Så länge en fiskande begagnar av ho­nom utsatt fiskeredskap, får annan icke hindra honom i hans fiske.

Fiskeplats får ej uppehållas i onödan. Ej heller får efter avslu­tat fiske i vattnet kvarlämnas red­skap eller del därav eller förank­ringsanordning eller annat föremål som kan hindra efterföljande fis­kande.

1 vatten där varje svensk med­borgare äger fiska skola uteståen­de redskap och igenkänningsflöten vara märkta med ägarens namn och adress eller med av länssty­relsen särskilt inregistrerat num­mer eller, såvitt gäller redskap som utsatts från registreringspliktigt fiskefartyg, med fartygets register­beteckning.

Om särskilda skäl föreligga, får regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer för visst område meddela föreskrifter som avvika från förstatredje styc­kena.

Förstatredje styckena gälla ej, där annat föreskrives enligt 22 el­ler 24 § eller enligt bestämmelser som avses i 26 §.

33 b §

Varje fiskande skall söka und­vika att hans fiskeredskap kommer så nära fiskeredskap, som annan fiskande tidigare utsatt eller börjat utsätta, att fara uppkommer för att redskapen hopsnärfas.

33 c 

§

Kan fiskeredskap som hop-snärjts med annan tillhörigt fiske-

3   Riksdagen 1975. 6 saml. Nr 29

Prop. 1975: 29

8

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

redskap ej frigöras eller upptagas utan att redskapen samtidigt upp­tagas eller skada tiUfogas något av dem, skola de fiskande gemen­samt skilja och upptaga redskapen. Envar av de fiskande får, om de övriga ej äro närvarande och icke utan olägenhet kunna tillkallas, själv åtskilja redskapen. Kan fis­kande ej skilja redskapen genom att lösa eller kapa eget redskap, får han vidtaga de åtgärder med annans redskap som äro nödvän­diga för att åtskilja redskapen. Han är härvid skyldig att förfara så att ägaren av det andra red­skapet tillskyndas minsta möjliga skada. Vad han nödgats lösa eller kapa av annans redskap skäll han utan onödigt dröjsmål åter sani-manknyta.Har redskapet upptagits och på stället kunnat åtskiljas från övriga redskap, skall det jämte fångst som finnes däri omedelbart åter utsättas, om detta finnes vara till ägarens fördel. 1 annat fall skall den som upptagit redskapet skyndsamt föranstalta om att det­samma jämte fångst kommer äga­ren till hända.

33 d §

/ vatten där varje svensk med­borgare äger fiska med krokred­skap får fiske med sådant redskap ej bedrivas närmare än 100 meter från redan utsatt storryssja, bot­tengarn, ålhomma, fast laxnät eller liknande fast redskap, som i någon dd har större höjd än 1,5 meter, eller från stängvad, om icke äga­ren av det fasta redskapet eller stängvaden medgivit det. För att åtnjuta detta skydd skall fast red­skap i vardera änden vara utmärkt med en gulmålad stake av minst 1,5 meters höjd över vattenytan och stängvad vara utmärkt med gulmålade bojar. Annat red.skap får ej utmärkas på detta sätt.

Prop. 1975: 29

9

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

33 e§

Bestämmelserna i 33 a och 33 b §§ gälla även vid fiske från svenskt fartyg på intemationeUt vatten utanför svensk fiskezon. Bestäm­melserna i 33 c § skola jämväl till-lämpas på sådant vatten beträffan­de redskap som utsatts från sven­ska fartyg.

Om fiskets vård och bedrivande

33 f§

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får med­dela föreskrifter om fiskets vård och bedrivande inom område som avses i 1 § första siycket samt för svenskt hav.sfiske utanför fiske­zonen.

35 §5 Den som uppsåtligen anbringar fiskeredskap eller anordning i strid med vad sora gäller ora fiskådra, döraes till böter eller fängelse i högst sex månader.

TiU böter dömes den som

1.    uppsålligen eller av oaklsam­

het bryter mot 33 a §, även under

omständigheter som avses i 33 e §

första punkten, eller mot 33 d §,

2.     bedriver fiske i uppenbar

strid mot 33 b §, även under om­

ständigheter som avses i 33 e §

första punkten.

35 a §

Den som uppsålligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrift som meddelats med stöd av 33 f § dömes, i de fall som särskUt angi­vas i sålunda meddelad föreskrift, till böter eller fängelse i högst sex månader.

Den som gör sig skyldig till för­sök eller förberedelse till brott, för vilket   föreskrivits   påföljd   enligt första  stycket,   dömes,   i  de  fall 5 Senaste lydelse 1969: 339.

Prop. 1975: 29

Wuvarande lydelse

10

Föreslagen lyddse

som särskUt angivas i föreskrift meddelad med stöd av 33 f §, till ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

36 §6

Fångst som någon har erhållit jenom brott enligt denna lag och iora ej enligt 37 § tredje stycket jehåUits av fiskerättshavaren skall [örklaras förverkad, om det ej är ippenbart obUligt.

Fiskeredskap, som har använts iora hjälpmedel vid brott enligt lenna lag får förklaras förverkat, om det är påkaUat tUl förebyg­gande av brott eller eljest särskilda ikäl föreligga.

Fångst som någon har erhåUit genom annat brott enligt denna lag än överträdelser av 33 a, 33 b eller 33 d § och som ej enligt 37 § tred­je stycket behållits av fiskerätts­havaren skall förklaras förverkad, om det ej är uppenbart obilligt.

Fiskeredskap, som har använts som hjälpmedel vid annat brott enligt denna lag än överträdelse av 33 a § första stycket eller 33 b § får förklaras förverkat, om det är påkallat till förebyggande av brott eller eljest särskUda skäl föreligga. Vad som nu har sagts skall äga motsvarande lillämpning på för­ankringsanordning eller annat fö­remål som använts vid överträdelse av 33 a § andra stycket.

Första och andra styckena skola, i de fall som särskilt angivas i föreskrift meddelad med stöd av 33 f §, äga motsvarande tillämp­ning i fråga om fångst som erhål-Uls genom brott mot sålunda med­delad föreskrift samt i fråga om fiskeredskap som använts som hjälpmedel vid sådant brott.

Påträffas i ett parti fisk sådan fisk som enligt föreskrift med­delad med stöd av 33 f § skall för­klaras förverkad på den grund att den fångats under otillåten tid el­ler icke håller föreskrivet minimi­mått, skall hela partiet förklaras förverkat. Vad som nu har sagts gäller dock ej, om innehavaren av partiet. genast på egen bekostnad låter trovärdig person sortera bort den övriga fisken, eller om förver­kande av hela partiet skulle vara uppenbart obilligt.

I StäUet för fångsten eller redskapet kan dess värde förklaras förverkat.

Senaste lydelse 1970: 193,

Prop. 1975:29

11

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

36 a §

Har någon i strid mot före­skrift som meddelats med stöd av 33 f § till riket infört eller sökt in­föra fisk eller inom riket saluhål­lit, utbjudit, sålt eller i återförsälj-ningssyfte köpt fisk som icke hål­ler föreskrivet minimimått, skola 36 § första, fjärde och femte styc­kena äga motsvarande tillämpning. Härvid skall den fisk som varit fö­remål för olovlig befattning anses såsom olagligen fångad.

40 

§

Brott varom förmäles i 34 eller 35 § må ej, där det endast kränker enskUd fiskerätt, åtalas av allmän åklagare med raindre det av raåls-ägande angives till åtal eller statsåklagaren finner åtal vara ur allmän synpunkt påkaUat.

För fiske sora ingår i fiskevårdsoraråde raå fiskevårdsorarådet anses som målsägande.

Delägare i visst fiskevatten skall alltid anses som målsägande i frå­ga om rätt att beivra där begångna brott mot föreskrifter som medde­lats med stöd av 33 f §.

41 §8

Talan mot länsstyrelses beslut i ärende, varå 24, 28 eller 29 § äger tillämpning, eller rörande utdömande av vite enligt 32 § föres hos kam­raarrätten genom besvär inom två raänader efter det klaganden erhöll del av beslutet.

Mot annat beslut av länsstyrelse Talan mot beslut enligt denna

enligt denna lag föres talan hos lag av annan myndighet än rege-

Konungen genora besvär inom tid ringen i annat fall än som avses i

som sägs i första stycket,

första stycket föres hos regeringen

genom besvär inom tid som sägs i första stycket.

Vederbörande fiskeriintendent är på gmnd av sin befattning behörig att föra talan i ärende som avses i försia eller andra stycket.

Då beslut som länsstyrelse eller

Då beslut som myndighet med-

kammarrätt meddelar enligt denna

delar enligt denna lag angår så

lag angår så många att avskrift av

raånga att avskrift av beslutet ej

beslutet ej lämpligen kan tiUställas

lämpligen kan tillställas envar av

7         Senaste lydelse 1960:131.

8         Senaste lydelse 1971:564.

Prop. 1975: 29

12

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

envar av dem, skall delgivning ske dem, skall delgivning ske enligt enligt 17 § delgivningslagen (1970: 17 § delgivningslagen (1970: 428), 428).

Beslut, som avses i 22, 28 och 29 §§, skola lända tUl eflertättelse utan hinder av förd klagan, om ej annorlunda förordnas. Om särskilda skäl föreligga, må länsstyrelsen förordna att även beslut, som avses i 31 §, skall lända tiU omedelbar eflertättelse.

Denna lag träder i kraft en vecka efter den dag, då lagen enligt upp­gift på den har utkommit från trycket i Svensk författningssamling,

Bestämmelsema i 35 § andra stycket, 35 a § samt 36 och 36 a §§ skall även gälla vid brott mot föreskrift som avses i 33 f § och sora före ikraftträdandet av denna lag raeddelats av Kungl, Maj:t eller för-valtningsrayndighet.

Prop. 1975: 29

13

Utdrag

JORDBRUKSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1975-02-13

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], AspUng,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Noriing,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition med förslag till ändringar i lagen (1938: 274) om rätt till jakt och lagen (1950: 596) om rätt till fiske

1   Inledning

Den nya regeringsformen (RF) sora antogs slutligt av riksdagen under våren 1974 (prop, 1973: 90, KU 1973: 26, rskr 1973: 263, KU 1974: 8, rskr 1974: 19) började tillämpas den 1 januari 1975. De nya reglema om normgivningsmakten i 8 kap. RF innebär att den samfällda lagstiftningen försvinner och att de viktigare delarna av normgivningen läggs hos riks­dagen ensam och bUdar det s. k. primära lagområdet. TiU det priraära lagområdet har bl. a, förts över huvuddelen av den s, k, ekonoraiska normgivningsmakt som enligt 1809 års RF tiUkora regeringen. För att regeringen och andra myndigheter i enlighet med vad som fömtsattes vid den nya RF:s tillkomst i huvudsak skaU kunna behålla nuva­rande befogenheter alt meddela föreskrifter kan riksdagen genom lag delegera kompetens inom vissa delar av det primära lagområdet till rege­ringen.

Till de i RF uppräknade ämnen beträffande vilka delegation får ske hör jakt och fiske (8 kap, 7 § första stycket). Delegationsraöjligheten är begränsad i bl. a. det avseendet att regeringen inte får raeddela före­skrifter om annan rättsverkan av brott än böter. Riksdagen kan erael­lertid i en delegationslag föreskriva t. ex, frihetsstraff för överträdelse av föreskrifter som regeringen raeddelar med stöd av delegationen i lagen, s. k, blankettstraffstadgande (tredje siycket). Riksdagen kan vidare i ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter i visst ämne

Prop. 1975: 29

14

medge att regeringen överlåter åt förvaltningsmyndighet eller kommun att meddela bestämmelser i ämnet (11 §),

En utförligare redogörelse för den nya RF:s regler om normgivnings­makten ra, ra. fiims i den tUl riksdagen nyligen överlämnade proposi­tionen (1975: 8) om följdlagstiftning raed anledning av den nya rege­ringsformens bestäraraelser ora norragivning, till vilken hänvisas. I jord­bmksdeparteraentet har utarbetats förslag till sådana ändringar i lagen (1938: 274) om rätt tUl jakt (jaktlagen) och lagen (1950: 596) om rätt tUl fiske (fiskerättslagen) som behövs för anpassning till reglerna i nya RF om normgivningsraaklens fördelning. Vidare föreslås några änd­ringar i de båda lagarna av rent redaktionell karaklär. Jag avser nu att ta upp hithörande frågor.

2   Gällande bestämmelser

Jaktlagen (1938: 274, ändrad senast 1974: 1069) innehåUer de civU­rättsliga delarna av jaktlagstiftningen. Den reglerar sålunda bl, a, vem som har jakträtt och ger regler om jakträttens innebörd, jaktvårdsom­råde, jaktvårdsavgift, jaktkort ra, m, I det följande redovisas endast så­dana bestämmelser som berörs av de föreslagna ändringarna.

Beträffande område där det finns stara av vUdkanin eller vUdmink får länsstyrelsen förordna att jakt skall bedrivas efter sådant djur för att utrota stammen. Jakten skall utövas av jägare som länsstyrelsen sär­skilt utsett. När länsstyrelsen förordnar om sådan jakt, får den också meddela de undantag från bestämmelserna i lagen som behövs för jaktens ändamålsenliga bedrivande. Länsstyrelsen får också bestämma hur det skall förfaras med djur som dödas eller fångas vid jakten (24 § 3 mom,).

Enligt 26 § 1 mom. kan bl, a, lappfogde eller lUlsynsman vid lapp­väsendet beträffande viss mark påfordra uppvisande av jaktkort. Enligt 2 mom, i samma paragraf är svensk och norsk same befriad från att erlägga jaktvårdsavgift beträffande den rätt att jaga som enligt särskUda bestämmelser kan tUlkomma honom. Sådan jakträtt har getis åt saraerna enhgt rennäringslagen (1971:437) och lagen (1972: 114) raed anledning av konventionen den 9 februari 1972 mellan Sverige och Norge om renbetning. Erinran om svenska och norska samers ifrågavarande rätt görs också i 38 §,

EnUgt 27 § förs talan mot vissa beslut av länsstyrelse som rör bil­dande av jaktvårdsområde eller föreläggande för jakträttsinnehavaren att vidta skadeförebyggande åtgärder eller förordnande om tvångsjakt på hans mark hos kammarrätten genom besvär. Talan mot övriga beslut av länsstyrelse enUgt lagen förs hos regeringen genom besvär.

Den som olovligen jagar på annans jaktområde döms för olovlig jakt tUl böter eller fängelse i högst sex månader. Är brottet att anse som

Prop. 1975: 29

15

grovt kan straffet bli fängelse i högst ett år. Vid bedömande huruvida brottet är grovt skaU särskilt beaktas, om jakten avsett sällsynt eller värdefullt villebråd eller om den bedrivits vanemässigt eller i större om­fattning eller skett med otillåten hjälp av motorfordon eller annat motor­drivet fortskaffningsmedel (28 §). I 30 § finns förverkandebestäraraelser. Enligt femte stycket kan vapen, araraunition, annat jaktredskap, hund, motorfordon, annat motordrivet fortskaffningsmedel och släpfordon som använts eller medförts som hjälpmedel vid olovlig jakt under vissa fömtsättningar förklaras förverkade.

Jaktstadgan (1938: 279, oratiyckt 1967: 769, ändrad senast 1974: 1072) innehåller bestämmelser om fridlysning, jaktmedel, hundförbud, sär­skild jakttid m. m. för jakt efter älg, hjort och rådjur, särskilda bestäm­melser om vissa rovdjur, skottpengar och om kronans villebråd. Stadgan innehåller också tUlämpningsbestämmelser till vissa regler i jaktlagen och vissa bestämmelser om handel och annan hantering med vUt som syftar till att underlätta kontrollen av fridlysningsbestämraelsernas efter­levnad.

Enligt jaktstadgans ansvarsbestämmelser döms den som jagar, fångar eller dödar djur under tid då djuret är fridlyst eller förstör bävers bo­plats eller dammbyggnad eller tar eller förstör fridlyst fågels ägg eller bo för olaga jakt till böter eller fängelse i högst sex månader. Är brottet att anse som grovt döms till fängelse i högst ett år. Vid bedömande humvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om björn, varg, järv, lo, öm, älg, hjort eller rådjur eller annat sällsynt eller värdefullt ville­bråd påskjutits, sårats, dödats eller fångats vid jakten eller om jakten bedrivits vanemässigt eller i större omfattning (28 § 1 mora,). Den som, utan att det är fråga om jakträttsinnehavarens rätt att behålla trafUc-skadat vilt, behåller älg, hjort eller rådjur som anträffats som fallvilt under tid då djuret är fridlyst, döms såsom för olaga jakt efter sådant djur (28 § 3 mom, första stycket). Såsom för olaga jakt döms också den som hjälper till med att slakta, forsla, bereda eller på annat sätt ta hand om djur som under tid då djuret var fridlyst fångats eller, i annat fall än då det är fråga om jakträttsinnehavarens rätt till trafikskadat vUt, dödats. Detsamma gäller den som tar emot, bjuder ut, köper eller överlåter djuret eller del därav. Om gärningsmannen inte insåg eUer hade skälig anledning anta att djuret fångats eller dödats under tid då det var fridlyst, skall han dock inte dömas tUl ansvar (28 § 3 mora, andra stycket). Den som i strid mot gällande förbud tar befattning raed skinn av björn, varg, järv, lo, bäver, vit fjällräv eller utter döms såsom för olaga jakt efter sådant djur, om gämingen inte är belagd med strängare straff i lagen (1960: 418) om straff för vamsmuggling (28 § 3 mora, tredje stycket). Den sora i strid inot bestämmelse i jaktstadgan använder fortskaffningsmedel vid jakt, döms till böter eUer fängelse i högst sex månader (29 § 3 mom,). Löper hund lös i mark där hund-

Prop. 1975: 29

16

förbud råder till skydd för viss djurart, döms hundens ägare eUer inne­havare till böter eller fängelse i högst sex månader (29 § 5 mom,), övriga brott mot jaktstadgan bestraffas med böter, antingen omedel­bart i penningar eller som dagsböter. Om barn under femton år begår förseelse mot stadgan, svarar vårdnadshavaren för förseelsen, såvida det inte kan visas att den skett utan hans vetskap eUer att han gjort vad på honom ankommit för att förhindra förseelsen (33 §),

Djur, skinn, bo eller ägg som någon har erhållit genom brott som avses i 28 § 13 mom. eller 29 § 24 mom, skaU förklaras förverkat, om det inte är uppenbart obiUigt. Vapen, ammunition, annat jakt- och fångstredskap, hund, motorfordon, annat motordrivet fortskaffnings­medel och släpfordon som använts eller medförts som hjälpmedel vid nyssnämnda brott fär förklaras förverkade, om det är påkallat tUl före­byggande av brott eller annars särskilda skäl föreligger, I stället för sådan egendora kan dess värde förklaras förverkat (30 §),

Allmänna jakttider bestäms i en årligen utfärdad jakttidskungörelse (senaste kungörelse i ämnet 1974: 554).

För att få medel att ersätta skador som förorsakas av älg, bl, a. pä gröda, uttas allt sedan jaktlagens tillkomst en älgavgift för älg som fälls inom riket. Riktlinjerna för älgavgiftens uttagande har godkänts av riks­dagen, men de närmare bestämraelserna har utfärdats i administrativ ordning. Gällande regler finns i kungörelsen (1965: 260) om älgavgift m.m. (prop, 1965: 19, JoU 1965:4, rskr 1965: 144), Älgavgiftens stor­lek fastställs årligen av statens naturvårdsverk. Beloppet skall vara lägst 30 och, ora regeringen inte bestäraraer annat, högst 200 kr. Avgif­terna erläggs tUl länsstyrelsen. Älgavgifter som inflyter inom ett län bildar en älgskadefond som förvaltas av länsstyrelsen. För länen finns en gemensara regleringsfond som förvaltas av kammarkollegiet. Rege­ringen beslutar om överföring av medel från älgskadefond till regle­ringsfonden. Av liknande karaktär med hänsyn till sitt syfte är kun­görelsen (1970: 890) om ersättning för skada av kronhjort, m.m. (prop. 1970: 165, JoU 1970: 53, rskr 1970: 413), För varje kronhjort som fälls inom riket utgår en kronhjortsavgift som skall betalas till länsstyrelsen. Avgiften tUlförs jaktvårdsfonden.

Fiskerättslagen (1950:596, ändrad senast 1973:1156) innehåUer vid sidan av den samtidigt utfärdade lagen (1950: 595) om gräns mot aU­mänt vattenområde de viktigaste civilrättsliga bestämmelserna i fråga om fiske. Huvudsyftet med fiskerättslagen angavs vid dess tillkomst vara dels att främja fiskevården, dels att skapa sådana regler i fråga om rätten att bedriva fiske av olika slag och på olika vatten som innebär en rättvis awägnrag raeUan oUka fiskaregruppers intressen och sara­tidigt fyller riraliga anspråk på enhetiighet och klarhet (prop, 1950: 60 s, 24), Fiskerättslagen avser enligt 1 § rätten tiU fiske inom Sveriges sjöterritorium och svensk fiskezon. Fiskezonen omfattar det havsom-

Prop. 1975:29

17

rade intill åtta nautiska mil eller 14 816 meter utanför territorialgränsen vid Sveriges kuster som regeringen bestämmer. Enligt sista stycket i 1 § gäller inte lagens bestämmelser för oraråde, inom vilket fisket regleras genom överenskomraelse med främmande makt, i den mån lagens be­stämmelser strider mot överenskommelsen. I 16 § finns bestämmelser om fiske i enskUt vatten i Vänern. Rätten till ålrevsfiske i annans en­skilda vatten är beroende av särskUt tillstånd av länsstyrelsen. TUlstånd får inte meddelas åt annan än den som utövar fiske yrkesmässigt (första punkten). Enligt andra punkten kan länsstyrelsen förklara fiske efter siklöja och nors med finmaskad not fritt i vissa notvarp, bl. a. utanför öppen strand. Fiske efter siklöja och nors med finmaskat nät som utgör rörligt redskap är fritt utanför öppen strand på större djup än åtta meter (tredje punkten). Länsstyrelsen får meddela närmare föreskrifter om fiske efter siklöja och nors enligt andra och tredje punkterna (16 § andra stycket). Enligt 22 § får länsstyrelsen meddela sådana inskränk­ningar i fiske som annars skulle vara fritt, som behövs för att bereda de enskUda fiskerättsägarna ett starkare skydd. Länsstyrelsen fastställer också märke raed vilket notvarp skall vara utmärkt för att åtnjuta skydd (22 § första stycket), I 26 § finns en hänvisning motsvarande den i 38 § jaktlagen ora samernas rätt till fiske i vissa delar av riket på grund av särskilda bestämmelser, I 26 § erinras även om att särskilda regler gäller ora fiskevårdsområde. Med hänvisningen åsyftas lagen (1960: 130) ora fiskevårdsområden. Bestäraraelser om ansvar finns i 34 och 35 §§, om förverkande i 36 §, om åtal i 40 § och om besvär i 41 §. Talan mot länsstyrelses beslut ora hur fisket skall nyttjas, när fiske hör tUl blott en fastighet sora innehas med saraäganderätt och fastigheten inte utgörs av enbart fiske, ora hur fiskådra skall gå och om utdö­mande av vite förs hos kammarrätten. Mot annat beslut av länsstyrelse enligt lagen förs talan hos regeringen. Beslut av länsstyrelse och kam­marrätt får i vissa faU delges enligt delgivningslagens (1970: 428) be­stäramelser om kungörelsedelgivning (41 § fjärde stycket).

Fiskeristadgan (1954: 607, omiryckt 1973: 150, ändrad senast 1974: 475) innehåller huvudsakligen administrativa bestämmelser om fiskets vård och bedrivande inom rikets vattenområden. Dess huvudsyfte är att bevara och förbättra fiskbeståndet och att ge lämpliga regler för fiskets bedrivande (prop. 1954: 183 s. 25). Vissa bestämmelser i stadgan gäller även vid fiske från svenskt fartyg på internationellt vatten (23 §), Lokala bestäraraelser ora fiskets vård och bedrivande meddelas i stor utsträckning av länsstyrelserna (14 §). Fiskeristadgan innehåller också förbud mot införsel och försäljning m, ra, av fisk (2429 §§), Dessa bestämmelser har tUUcommit för att underlätta kontrollen av efterlev­naden av reglema om fredningstid och rainiraimått. Införselförbuden har också ansetts befogade med hänsyn till de svenska fiskarnas in­tresse att fisk, sora de själva inte får fånga, inte bör få importeras.

Prop. 1975:29

18

Gällande förbud mot införsel av kräftor har också det speciella syftet att ingå såsora ett led i kampen raot kräftpestens spridning (jfr prop. 1954: 183 s. 141).

I 35 a §§ fiskeristadgan finns allraänna regler om förhållandet mellan fiskande inbördes. Dessa bestämmelser är delvis av fiskerättslig karaktär och har ansetts inte böra ändras utan rUcsdagens hörande (3LU 1954: 28 s, 72). I 3 § första stycket ges en allmän regel för det fall att flera fiskeberättigade skall fiska i samma vatten raen inte kan fiska på en gång. I sådant fall skall den sora kora först till platsen ha före­träde. Enligt andra stycket är det förbjudet att onödigt uppehålla fiske­plats eUer att efter avslutat fiske i vattnet kvarlärana redskap ra.ra. Utestående redskap och igenkänningsflöten sora använts i vatten där varje svensk medborgare får fiska skall vara märkta med ägarens namn och adress eller av länsstyrelsen särskilt inregistrerat nummer eller, så­vitt gäller redskap som utsatts från registreringspliktigt fiskefartyg, med fartygets registerbeteckning. Enligt sista stycket gäller inte bestäm­melsema i 3 § om andra regler föreskrivits i eller med stöd av annan författning eller om länsstyrelsen med stöd av bemyndigandet i 14 § föreskrivit annat i lokala bestämmelser. De bestäramelser som här avses är i huvudsak 22 och 24 §§ fiskerättslagen och lagen (1960:130) om fiskevårdsområden (prop, 1954: 183 s, 35), EnUgt vad föredragande departementschefen anförde vid undantagsbestämmelsens tillkomst får lokala bestäraraelser inte ges ett sådant innehåll att de står i strid raot den allmänna principen i 3 § (prop. 1954: 183 s, 36),

Enligt 4 § skall varje fiskande försöka undvika att hans fiskeredskap kommer så nära fiskeredskap som annan fiskande tidigare satt ut eUer börjat sälla ut att fara uppkommer för att redskapen hopsnärjs, I 5 § ges regler om hur det skall förfaras om fiskeredskap hopsnärjts och om rätt för den fiskande att i en sådan situation vidta vissa åtgärder med annans redskap. Enligt 15 a §, som tUlades år 1973 (prop, 1973: 9, JoU 1973: 8, rskr 1973 :88), råder genereUt förbud mot fiske med krok­redskap inom 100 meter från större fast redskap eller stängvad. För att åtnjuta detta skydd skall redskapet vara utmärkt på visst sätt. Bestäm­melserna i 3 och 4 § § gäUer även vid fiske från svenskt fartyg på inter­nationellt vatten, och reglema i 5 § skall tUlämpas också på sådant vatten beträffande redskap som satts ut från svenskt fartyg (23 §). Fiskeristadgans ansvarsbestämmelser finns i 30 och 31 §§. TiU böter eller fängelse i högst sex månader för olaga fiske döms den som upp­såtligen eller av oaktsamhet bryter mot 1) i stadgan föreskrivna för­bud mot fiske med harka, ljuster o, d, (6 §), mot trålfiske (7 §), mot fiske utan tillstånd med sprängämne, dövande eller giftigt ämne, elek­trisk ström eller med skjutvapen (8 §) samt raot att under fredningstid ha redskap utestående i fiskevatten (21 §) eller mot bestämmelserna om fredningstider (9 §) eller minimimått (10 §), i fråga ora brott mot 8 och

Prop. 1975: 29

19

10 §§ även vid fiske på internationellt vatten, 2) förbud som meddelats av länsstyrelse med stöd av 14 § första siycket raot fiske under viss tid eller fångst av fisk som inte håller visst rainiraimått samt 3) förbud mot fiske som meddelats för visst område i anledning av företag enligt vattenlagen (1918: 523) eUer motsvarande äldre lag. Den som med upp­såt att bedriva eller främja olaga fiske vid färd på fiskevatten medför harka, ljuster, ämne som avses i 8 § eller anordning för fiske med elek­trisk ström eller lägger ut ämne eller anordning som nyss nämnts i vatten, döms till ansvar för förberedelse enligt 23 kap. brottsbalken (30 § andra stycket). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 3 och 5 a §§, i fråga om 3 § även vid fiske på internationellt vat­ten, eller mot vissa andra angivna bestämmelser i fiskeristadgan döms enligt 31 § tUl böter, TUl samma straff döms den som bedriver fiske i uppenbar strid mot bestämmelsen i 4 §, även i det fall att fisket ägt rum på intemationellt vatten. För försök till brott mot införselför­buden i 24 § döms till ansvar enUgt 23 kap. brottsbalken (31 § sista stycket). Förverkandebestämmelser finns i 32 och 33 §§, Fångst, som någon har erhållit vid olaga fiske eller genom brott raot andra lokala bestäramelser än förbud raot fiske under viss tid eller fångst av fisk som inte håller visst minimimått, skaU förklaras förverkad, ora det inte är uppenbart obilligt (32 § första stycket). Påträffas i ett parti fisk så­dan fisk som enligt första stycket skall förklaras förverkad därför att den fångats under otillåten tid eller inte håller föreskrivet minimimått skall, såvida inte innehavaren av partiet genast på egen bekostnad låter trovärdig person frånsortera den övriga fisken, också denna fisk för­klaras förverkad, om det inte är uppenbart obilligt (32 § andra stycket). Fiskeredskap som har använts som hjälpmedel vid olaga fiske, vid straff­belagd förberedelse till sådant brott eller vid överträdelse av 3 § andra eller tredje stycket eller 5 a § eller som använts i strid mot sådan lokal bestämmelse beträffande vilken överträdelse inte rubriceras som olaga ..iske får förklaras förverkat, om det är påkallat tiU förebyggande av brott eUer annars särskUda skäl föreligger (32 § tredje stycket), I stället för fångsten eller redskapet kan dess värde förklaras förverkat (32 § fjärde stycket). Finnes någon ha tUl riket olovligen infört eller försökt införa fisk i strid mot införselförbud enligt 24 § eller har han inom riket saluhållit, utbjudit, sålt eller i återförsäljningssyfte köpt fisk som inte håUer i 10 § föreskrivet minimimått i strid mot bestämmelserna i 2628 §§, skall vad i 32 § första, andra och fjärde styckena föreskrivs äga motsvarande tiUämpning, varvid den fisk som varit föremål för olovlig befattning skall anses såsom olagligen fångad (33 §), Enligt 39 § skaU delägare i visst fiskevatten alltid anses som målsägande i fråga om rätt att beivra där begångna brott.

Vid sidan av fiskeristadgan och av länsstyrelsen med stöd av denna meddelade lokala bestäraraelser finns flera i administrativ ordning ut-

Prop. 1975: 29

20

färdade författningar som avser fiskets vård och bedrivande. De grun­dar sig ofta på internationella överenskommelser. Ansvarsbestämmelser med böter eller fängelse i högst sex månader i straffskalan och för­verkandebestämmelser finns i följande författningar, nämligen 1) kun­görelsen (1933: 282, ändrad senast 1973: 209) med vissa bestämmelser rörande fiskeriförhållandena i de till Sverige och Danmark gränsande farvattnen (8 och 9§§), 2) kungörelsen (1949:97, ändrad senast 1970: 198) med v'issa bestämmelser rörande lax- och laxöringsfisket i Ide­fjorden och Svinesund m.m. (11 och 12 §§), 3) kimgörelsen (1952: 752, ändrad senast 1970: 199) angående fiske med räktrål efter djuphavs-räka (4 och 5 §§), 4) kungörelsen (1955: 45, ändrad senast 1970: 200) med särskilda bestämmelser rörande fiske med vad eller not längs svenska kusien av Öresund (4 och 5 §§) och 6) kungörelsen (1965: 500, omtryckt 1971: 837, ändrad senast 1974: 1022) om bestämmdser an­gående storleken av nälmaskor i fiskeredskap och minimimått på fisk m.m. (6 och 7 §§). Förverkandebestämmelse finns också i 13 § kun­görelsen (1932: 370, ändrad senast 1970: 196) med föreskrifter till före­byggande av kräftpestens spridning.

3   Föredraganden

Jaktlagen och fiskerättslagen innehåller de civilrättsliga delama av jakt- resp, fiskelagstiftningen, I jakt- och fiskeristadgorna finns adminis­trativa bestämmelser av sådan art att de ansetts kunna utfärdas av Kungl. Maj:t raed slöd av 89 § i 1809 års regeringsforra.

Jaktstadgan innehåller bestäramelser om fridlysning, jaktmedel och licensjakt och andra bestämmelser om jaktens bedrivande för att tiU­godose allmänna intressen. Stadgan innehåUer också tillämpningsbe­stämmelser till vissa regler i jaktlagen och vissa bestämmelser om han­del och annan hantering raed vilt som syftar till att underlätta kon­trollen av fridlysningsbestämmelsernas efterlevnad. Bland övriga för­fattningar på jaktens område som har anknytning tUl jaktstadgan och som har utfärdats av Kungl. Maj:t kan nämnas kungörelserna (1965: 260) om älgavgift rn. m. och (1970: 890) om ersättning för skada av kron­hjort, ra. m. samt jakttidskungörelsen (1974: 554),

Fiskeristadgan innehåUer administrativa bestämmelser om fiskets vård och bedrivande. Vissa av bestämmelserna avser förbud mot in­försel och försäljning m, ra, av fisk och har till huvudsyfte att imder-lätta kontrollen av efterlevnaden av stadgans regler om fredningstid och minimimått. Lokala bestäraraelser om fiskets vård och bedrivande meddelas i stor utsträckning av länsstyrelserna på grund av bemyn­digande enligt 14 § fiskeristadgan. Vidare finns vid sidan av fiskeri­stadgan flera andra av Kungl. Maj:t utfärdade författningar som rör fis­kets vård och bedrivande och som ofta grundar sig på intemationella

Prop. 1975: 29

21

överenskommelser. I en särskUd författning meddelas föreskrifter till förebyggande av kräftpestens spridning.

Enligt den nya RF faller huvuddelen av de i administrativ ordning utfärdade bestämmelserna om jaktens och fiskets vård och bedrivande under riksdagens primära lagområde. Bestämmelserna i fråga är emel­lertid delegeringsbara. I 8 kap, 7 § punkt 4 RF anges att regeringen efter bemyndigande i lag kan besluta föreskrifter som avser jakt och fiske. Enligt min mening bör regeringen och underordnade förvaltnings­myndigheter för framtiden i det väsentliga ha samma befogenheter att besluta föreskrifter om jaktens och fiskets vård och bedrivande som de hittills har ansetts ha. Detta förutsattes också vid den nya RF:s till­komst (prop, 1973: 90 s, 313), Härtill koramer att det ofta rör sig om detaljerade bestämmelser som kan behöva ändras raed korta raellanrum. Från lagteknisk synpunkt anser jag det lämpUgt att de behövUga bemyn-digandena tas in i jaktlagen resp. fiskerättslagen. Genom berayndigande-bestämmelserna bör den normgivningsrätt som i fortsättningen skall tUl­komma regeringen på orarådet i raöjligaste mån preciseras. Samtidigt bör bemyndigandena utformas på sådant sätt atl de ger tUlräckligt underlag för de föreskrifter som har meddelats i jakt- och fiskeristadgorna och i övriga av regeringen utfärdade författningar rörande jakt och fiske.

Jag är medveten om att åtskiUiga av de bestämmelser som nu finns i jakt- och fiskeristadgorna är av sådant allmänt intresse att riksdagen kan ha intresse att yttra sig, innan de ändras i mera betydelsefulla av­seenden. När fiskeristadgan utfärdades år 1954 och jaktlagstiftningen i väsentliga delar ändrades år 1967 hördes riksdagen beträffande de föreslagna stadgebestämmelserna. Därvid erinrade dock föredragande departementschefen i båda fallen om att stadgans innehåU var av den art att riksdagens medverkan inte krävdes i och för sig. I fråga om 1967 års ändringar i jaktstadgan frarahölls bl, a, att dessa i många fall hade samband med samtidigt företagna lagändringar och i några fall till­dragit sig särskilt intresse hos remissinstanserna eller i den allmänna debatten (prop, 1967: 136 s. 9), Beträffande fiskeristadgan anförde departementschefen liknande skäl för att riksdagens yttrande inhäm­tades beträffande stadgeförslaget men betonade samtidigt att i fram­tiden sådana ändringar i stadgan som inte var av mera genomgripnde art borde få vidtas utan att riksdagens yttrande inhämtades (prop, 1954: 183 s, 23), Tredje lagutskottet hade ingen erinran mot departements­chefens nämnda uttalande men underströk angelägenheten av att riks­dagen fick tillfälle att yttra sig om mera betydelsefulla ändringar i fis­keristadgan. Bland de bestämmelser i stadgan som inte borde ändras utan riksdagens hörande nämnde lagutskottet reglerna i 35 § § om förhållandet meUan fiskande inbördes (3LU 1954: 28 s. 72), Riksdagens yttrande inhä.Titades också i samband med vissa år 1973 genomförda ändringar i fiskeristadgan såvitt avsåg bl, a, bestämmelsema om skydd

Prop. 1975: 29

22

för fiske med fast redskap och märkning av utestående redskap (prop, 1973: 9, JoU 1973: 8, rskr 1973: 88), Jag vill i detta sammanhang erinra om att regeringen även efter den nya RF:s införande kan inhämta rUcs-dagens yttrande över författningar som formellt beslutas av regeringen ensam, utan att regeringen därmed avhänder sig sin formella norm­givningskompetens (prop, 1973: 90 s, 322), För egen del anser jag det vara angeläget att, även om regeringen erhåller begärda bemyndiganden, riksdagens yttrande inhämtas innan från politisk synpunkt betydelse­fulla ändringar görs i jakt- och fiskeristadgorna. Jag kan nämna att jag senare denna dag avser att föreslå regeringen att inhämta riksdagens yttrande över rUctlinjerna för älgvården. I samraanhanget kan också erinras om att riksdagen enligt 8 kap. 14 § RF alltid genora lag kan besluta föreskrifter också på sådana oraråden som faller inom re­geringens kompetensområde. I fråga ora fiskereglema föreslår jag att den normgivningsrätt som nu tillkomraer regeringen på orarådet be­gränsas i visst avseende. Jag avser därvid de i fiskeristadgan iniagna reglerna ora förhållandet mellan fiskande inbördes, beträffande vilka, som jag nyss har nämnt, riksdagen har förbehållit sig att bli hörd innan de ändras. Med hänsyn tUl de ifrågavarande bestämmelsernas innehåll föreslår jag att de förs över från fiskeristadgan till fiskerättslagen.

Jag skall i det följande närmare beröra vilka ändringar i jakt- och fiskerättslagarna som bör ske för att anpassa lagstiftningen på området till de nya reglerna om normgivningsmakten.

Jaktlagen. I jaktlagen föreslår jag att tre nya paragrafer, 26 a, 29 a, och 30 a, införs. Den nya 26 a § föreslås innehålla ett bemyndigande för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om fridlysning, jakttider och jaktmedel samt de föreslcrifter i övrigt som behövs för att jakt och viltskydd skall kunna bedrivas på 2lt sätl som tillgodoser såväl allmänna som enskilda intressen. Ett sådant bemyndigande bör enligt min mening ge tiUräckligt underlag fömtom för bestämmelserna i jaktstadgan också för 

Till regeringen får enligt den nya RF aldrig delegeras rätt att med­dela föreskrifter om annan rättsverkan av brott än böter. Riksdagen kan lock i en lag med bemyndigande för regeringen föreskriva även annan ättsverkan än böter för överträdelse av föreskrifter som regeringen har Tieddelat med stöd av bemyndigandet (s.k. blankettstraffstadgande). Enligt jaktstadgan kan påföljden för olaga jakt och vissa andra brott not bestämmelser i stadgan bli böter eUer fängelse i högst sex månader iller, om brottet är att anse som grovt, fängelse i högst ett år. Vidare "inns i jaktstadgan bestämmelser om förverkande. Den nya 29 a § före-ilås få karaktären av ett blankettstraffstadgande. Paragrafen bör ge

Prop. 1975: 29

23

möjlighet att till böter eller fängelse i högst sex månader döma den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrift som meddelats med stöd av 26 a §, i de fall som särskUt anges i sålunda meddelad föreskrift. Är brottet att anse som grovt bör kunna dömas till fängelse i högst ett år, i de fall som särskUt anges i sådan föreskrift. I anslutning till bestämmelse i 33 § jaktstadgan om vårdnadshavares ansvar bör i 29 a § vidare tas in en bestämmelse om skyldighet för den som har vård­naden om barn under femton år att svara för förseelse som barnet begått mot föreskrift som meddelats med stöd av 26 a §. Sådant ansvar bör åligga vårdnadshavaren i de fall som särskilt anges i sålunda med­delad föreskrift, om det inte kan visas att förseelsen skett utan hans vetskap eller att han gjort vad på honom ankommit för att hindra för­seelsen. Någon saklig ändring i fråga om jaktstadgans straffbestäm­melser är f. n. inte avsedd. Fängelse skall sålunda ingå i straffskalan endast för de brott där det i dag kan komma i fråga, Brottsrekvisiten skall stå kvar i stadgan, men beträffande påföljd med fängelse i skalan skall hänvisning ske tUl föreskriftema om ansvar i 29 a § i jaktlagen. Med visst undantag finns inte något subjektivt rekvisit angivet i de ifrågavarande straffbestämmelserna i jaktstadgan, raen det torde vara ställt utom tvivel att ansvar också kan ådömas vid oaktsamhet (jfr i fråga om olovligt och olaga fiske prop, 1969: 42 s, 50),

Den föreslagna 30 a § innebär ett slags blankettbestämmelse såvitt av­ser förverkande. Djur, skinn, bo eUer ägg som någon har erhållit genom brott raot föreskrift sora meddelats med stöd av 26 a § skall, i de fall sora särskilt anges i sålunda raeddelad föreskrift, förklaras förverkat, om det inte är uppenbart obilligt. Fångstredskap och andra hjälpmedel som avses i 30 § femte stycket jaktlagen och sora använts eller med­förts vid brott mot föreskrift som meddelats med stöd av 26 a § får, i de fall sora särskilt anges i sålunda meddelad föreskrift, förklaras förverkade, om det är påkaUat till förebyggande av brott eller annars särskilda skäl föreligger, I stället för sådan egendom som nämnts kan dess värde förklaras förverkat. Förslaget innebär att jaktstadgans för­verkandebestämmelser flyttas över tUl jaktlagen, I siadgan avses en hänvisning ske till 30 a § i jaktlagen.

Enligt RF är det inte tUIåtet att riksdagen delegerar normgivnings-befogenheter raed generell tUlärapbarhet direkt till en regeringen under­ordnad förvaltningsmyndighet. En sådan delegation måste alltid ske tiU regermgen. Riksdagen kan emellertid i en sådan delegation bemyndiga regeringen att i sin tur överlämna till förvaltningsmyndighet att utöva dess befogenhet. Detta sker antingen så att riksdagen berayndigar rege­ringen att utse den myndighet som skall komma i fråga eller så att myn­digheten anges i bemyndigandet raen det läggs i regeringens hand att av­göra ora något Överlämnande tiU den rayndigheten skall ske. Däreraot tillåter RF att riksdagen direkt till förvaltningsrayndighet överlåter att

Prop. 1975: 29

24

besluta i särskilt fall. Enligt 24 § 3 mora. jaktlagen kan länsstyrelsen be­träffande oraråde där det finns stara av vildkanin eller vildraink förordna ora jakt för att utrota stararaen, och länsstyrelsen får i saraband med så­dan jakt meddela de undantag från bestämraelserna i lagen som behövs för jaktens ändamålsenliga bedrivande. Länsstyrelsen får också bestära­raa hur det skall förfaras med djur som dödas eller fångas vid jakten. Eftersora de befogenheter som enligt momentet ankomraer på länsstyrel­sen i vart fall till en del får anses ha generell tillämpbarhet, bör bemyn­digandet i stället ges tiU regeringen eller myndighet sora regeringen be­stäramer.

Fiskerättslagen. I fråga om fiskerättslagen föreslår jag följande änd­ringar och tUlägg. 1 § fjärde siycket innehåUer en föreskrift att lagens bestämmelser inte gäller för område, inom vUket fisket regleras genom överenskommelse med främmande makt, i den raån de strider raot överenskommelsen. Formuleringen kan ge intryck av att en sådan över­enskomraelse automatiskt blir en del av den svenska rättsordningen i och med att den ingås. Då detta är oförenligt med grundsatser som förutsätts i nya RF:s regler om riksdagens medverkan vid ingående av internationella överenskommelser, föreslår jag att ifrågavarande bestäm­melse i 1 § fjärde stycket, som endast är av informativ karaktär, upp­hävs. Som förut har nämnls bör de nuvarande bestämraelserna i 3 5 a §§ fiskeristadgan om förhållandet mellan fiskande inbördes flyttas över tUl lagen. Jag föreslår att de med egen rubrik förs in i fiskerätts­lagen och betecknas som 33 ae §§, Därefter föreslås följa en ny rubrik om fiskels vård och bedrivande, omedelbart följd av en som 33 f be­tecknad paragraf med allmänt bemyndigande för regeringen eller myn­dighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om fiskets vård och bedrivande inom Sveriges sjöterritorium och svensk fiskezon samt för svenskt havsfiske utanför fiskezonen. Bemyndigandet är avsett att täcka de föreskrifter som finns i de hittUls utfärdade kungörelserna om fiskels vård och bedrivande, inräknat även kungörelsen med före­skrifter till förebyggande av kräftpestens spridning. Tillägget avseende svenskt fiske utanför fiskezonen föranleds av att vissa av de administra­tivt utfärdade bestämraelserna gäller utanför fiskerättslagens geografiska räckvidd enligt 1 §, dvs, Sveriges sjöterritorium och svensk fiskezon, och är tillämpliga också för svenskt havsfiske på intemationellt vatten utan­för fiskezonen, I samband härmed bör ett motsvarande tUlägg göras i 1 § första stycket. Bemyndigandet gör det sålunda möjligt för rege­ringen eller myndighet sora regeringen bestämmer att föreskriva om in­skränkning i svenskt fiske på intemationellt vatten, om det behövs t. ex. för att bevara fiskbestånd eller annars för att främja fisket. Det kan t. ex. uppkomma behov att i anledning av internationell överenskommelse om fångstkvoteruig inom visst havsområde ge föreskrifter om begränsning av

Prop. 1975: 29

25

svenskt fiske inom området och fördelning av fisket där mellan svenska fiskefartyg.

Sfraffbestäramelserna till de från fiskeristadgan överförda bestäm­melserna om förhållandet mellen fiskande inbördes innehåller endast böter i straffskalan och kan lämpligen läggas tUl som ett andra stycke i 35 §. Vidare föreslås att ett blankettstraffstadgande införs och att det belecknas som 35 a §, Enligt den föreslagna bestämmelsen skall till böter eller fängelse i högst sex raänader kunna dömas den som upp­såtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrift som meddelats med stöd av 33 f §, i de fall då detta särskilt anges i sålunda meddelad föreskrift. Vidare skall den som gör sig skyldig till försök eller för­beredelse tUl brott, för vilket föreskrivits sådan påföljd, dömas till ansvar enligt 23 kap, brottsbalken, i de fall som särskilt anges i föreskrift meddelad med stöd av bemyndigandebestämmelsen i 33 f §. Härigenom blir det möjligt att liksora hittiUs döma till böter eller fängelse i högst sex månader för olaga fiske och för försök därlUl sarnt för andra brotl mot administrativa fiskebestämmelser, beträffande vilka f, n. fängelse ingår i straffskalan. De speciella brottsbeskrivningarna bör få stå kvar i resp. administrativa författning, varvid hänvisning bör ske lill före­skrifterna om ansvar i 35 a § i fiskerällslagen, om strängare påföljd än böter kan ifrågakomma. Jag avser att senare föreslå regeringen de änd­ringar i de administrativa författningarna som kan behövas. De föreslag­na ändringarna i fiskeförfattningarnas ansvarsbestämmelser innebär ingen saklig ändring.

Förverkandebestämmelserna i de av regeringen utfärdade fiskeförfatt­ningarna kan lämpligen föras över dels till 36 §, som innehåller fiske­rättslagens nuvarande förverkanderegler, och dels lill en ny 36 a §, Därvid föreslås att förverkandereglerna i 36 § första och andra styckena i behövlig ulsiräckning görs tillämpliga i fråga om brott mot de före­skrifter om förhållandet mellan fiskande inbördes som enligt vad jag nyss föreslagit skall överflyttas till lagen, I paragrafens Iredje siycke bör intas en bestämmelse att förverkandereglerna i första och andra styckena skall, i de fall som särskUt anges i föreskrift som meddelats med stöd av bemyndigandebestämmelsen i 33 f §, äga molsvarande lillämpning i fråga ora fångst som erhållits genom brott mot sålunda meddelad före­skrift samt i fråga om fiskeredskap som använts som hjälpmedel vid sådant brott. Jag föreslår vidare att i ett nytl fjärde stycke tas in bestära­melserna i 32 § andra stycket fiskeristadgan ora förverkande i vissa fall av fisk som inte frånsorterats från fisk som fångats under otillåten tid eUer inle håller föreskrivet rainiraimått, I den nya 36 a § föreslås bli in­tagna föreskrifter motsvarande nuvarande bestämmelser i 33 § fiskeri­stadgan om förverkande i vissa fall vid otillåten införsel eUer försäljning inom riket ra, ra, av fisk som inte håller föreskrivet minimimått.

Prop. 1975: 29

26

Föreskriften i 39 § fiskeristadgan att delägare i visst fiskevatten i fråga ora beivrande av brott mot stadgan som sker på hans vatten aUtid har de befogenheler som enligt rättegångsbalken tillkommer målsägande bör med hänsyn till sin karaklär av rällegångsföreskrift tas in i lag. Den kan lämpligen föras in som ett nytt tredje stycke i 40 § fiskerättslagen.

I 16 och 22 §§ finns bemyndiganden för länsstyrelsen att fatta beslut av normgivningskaraktär. Av skäl som jag nämnt i fråga om motsvarande fall i jaktlagen bör bemyndigandena i stället avse regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.

Slutligen föreslår jag vissa konsekvensändringar och ändringar av rent redaktionell karaktär i fiskerättslagen.

Lagändringama i jakt- och fiskerättslagarna bör träda i kraft snarast.

Straff- och förverkandebestämraelserna i de nya lagbeslämmelsema gäller enligt ordalydelsen endast föreskrifter sora har beslutats av rege­ringen med stöd av de nya bestämmelserna eller av förvaltningsmyndig­het efter regeringens bemyndigande. Självfallet skall emellertid åsido­sättande av motsvarande äldre föreskrifter aUtjämt vara underkastat straffansvar och kunna raedföra förverkande. Detta bör föranleda sär­skUda övergångsbestäraraelser.

4   Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu anfört herastäUer jag att regeringen föreslår riksdagen att antaga inora jordbruksdepartementet upprättade förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1938: 274) om rätt tUl jakt,

2.

lag om ändring i lagen (1950: 596) om rätt till fiske.

5   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som före­draganden har lagt fram.

KUNGL.BOKTR. STOCKHOLM 1975 _ 7S0121