Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1984/85:191

Regeringens proposition 1984/85:191

med förslag om utländska banketableringar i Sverige;

beslutad den 28 mars 1985.

Regeringen föreslår riksdagen all anta de förslag som tagits upp i bifo­gade utdrag av regeringsprotokoll ovannämnda dag.

På regeringens vägnar OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

KJELL-OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att utländska banker skall tillåtas etablera sig här i landet. Etableringen skall enligt förslaget ske i bankakfiebolagsform. Däremot tillåts inte utländska banker all inrätta filialer här. Den utlands-ägda banken skall bildas med stöd av bankrörelselagen. Banken blir alltså en självständig svensk juridisk person som i princip skall vara underkastad samma förfatlningsmässiga reglering som de svenskägda bankerna.

De svenska och utländska bankerna skall så långt möjligt behandlas lika. Detta innebär bl. a. att en utlandsägd bank måste vara beredd att la emot inlåning från allmänheten och driva en förhållandevis bred verksamhet. En utlandsägd bank skall kunna erhålla valutahandelstillstånd och tillstånd att driva fondkommissionsrörelse i samma omfattning som en svensk bank. Avdelningskontor skall kunna inrättas utan särskilt tillstånd enligt de regler som nu gäller för svenska banker. För svenska banker gäller vidare i princip ett förbud mot förvärv av aktier. I vissa fall kan dock regeringen medge undantag från förbudet. Även i detta avseende föreslås att svenska och utländska banker skall behandlas lika.

En utlandsägd banks aktiekapital bör inte vara mindre än 25 milj. kr. Någon maximigräns för kapitalets storlek anges däremot inte.

Endast de banker kan påräkna eiableringslillstånd som är välrenomme­rade och har en god ställning i hemlandet. Moderbanken bör vara välkon-soliderad och stå under effektiv tillsyn. Del förhållandet att en utländsk bank redan har viss kontakt med Sverige och svenska företag bör också kunna beaktas vid fillståndsprövningen.

1    Riksdagen 1984/85. I saml. Nr 191

Prop. 1984/85:191

2

Förslaget innehåller vidare bestämmelser som möjliggör för ett utlands-ägt bankaktiebolag att ha utländska medborgare i styrelsen. Det föreslås alt högst en tredjedel av styrelsens ledamöter får vara utländska medbor­gare eller svenska medborgare bosatta utomlands. Regeringen skall kunna ge dispens från denna bestämmelse.

Utländska banker föreslås även fortsättningsvis kunna inrätta represen-tationskonlor enligt de regler som gäller för närvarande.

Slutligen föreslås ett tillägg till lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m. m. som innebär att en utländsk bank som har aktier i en bank här i landet i princip inte skall kunna få tillstånd att förvärva aktier i svenska aktiebolag.

De föreslagna lagändringarna föreslås träda i kraft den I juli 1985.

Lagförslagen i denna proposition har granskals av lagrådet. Propositio­nen innehåller därför tre huvuddelar: lagrådsremissen (s. 10), lagrådets yttrande (s. 116) och föredragande statsrådets ställningstaganden till lagrådets synpunkter (s. 118). Den som vill ta del av samtliga skäl för lagförslaget måste därför läsa alla tre delarna.

Prop. 1984/85:191

3

1    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse

Härigenom föreskrivs att 4 § 1 mom., 6 §, 10 § I mom. samt 18, 22, 35, 72, 74, 189 och 190 §§ lagen (1955; 183) om bankrörelse skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4§'

/ mom. De som vilja stifta bank-

I mom. Bankaktiebolag bUdas av

aktiebolag skola upprätta bolags-     stiftare, som skall vara minst tio till

ordning samt därå söka regering-     antalet. Stiftarna skall vara här i

ens stadfästelse.

riket bosatta svenska medborgare.

Stiftarna skola vara myndiga här     Den som är omyndig eller i kon-

i riket bosatta svenska medborgare     kurstillstånd kan ej vara stiftare.

och till antalet minst tio.

Utan hinder av första stycket får

Den som  är i konkurstillstånd     bankaktiebolag bildas av ett eller

kan ej vara stiftare.

fiera  utländska  bankföretag  som

stiftare.

Stiftarna skall upprätta en bo­lagsordning som skall underställas regeringen för stadfästelse. Till an­sökan om oktroj skall fogas en plan för den tilltänkta verksamheten.

Regeringen prövar bolagsordningens överensstämmelse med denna lag samt lag och författning i övrigt, så ock om och i vad mån därutöver, med hänsyn till omfattningen och beskaffenheten av bolagets rörelse, särskilda bestämmelser må erfordras.

Finnes den tillämnade rörelsen vara nytfig för det allmänna, stadfäster regeringen bolagsordningen samt beviljar oktroj för en tid av högst tio år och därutöver intill slutet av då löpande räkenskapsår.

6§

Bankaktiebolags firma skall innehålla ordet bank.

Ny firma skall tydligt skilja sig från annan, förut i laga ordning regi­strerad, ännu bestående banks firma, så ock från benämning å utländsk bankinrättning, som är allmänt känd här i riket. För registrering av bankak­tiebolags firma gäller i övrigt vad som föreskrives i firmalagen (1974:156).

Utan hinder av andra stycket får firman för ett bankaktiebolag som har bildats av ett utländskt bank­företag innehålla det företagets fir­ma. Motsvarande gäller om bank­aktiebolaget bildats av flera ut­ländska bankföretag.

Sedan bolaget bildats, kan styrelsen antaga bifirma. Vad i andra stycket sägs om firma gäller även bifirma. Ordet bank får ej intagas i bifirma.

' Senaste lydelse 1975; 227.  Senaste lydelse 1974: 166.

Prop. 1984/85:191

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

10 

§

/ mom. Teckning av aktier skall ske å teckningslisian i huvudskrifi eller i avskrift som bestyrkts av noturius publicus eller landsfiskal eller av stif­tarna. Vid teckningslisian skola vara fogade på enahanda sätt siyrkia avskrifter av oktrojbeslutel och bolagsordningen.

Innan teckningslistan framlägges i huvudskrift eller avskrift, skall teckning av stiftarna hava ägt rum med angivande av dagen däriör. Om ett bankaktiebolag bildas av ut­ländskt bankföretag behöver teck­ningslisian inte läggas fram.

Innan teckningslistan framlägges i huvudskrift eller avskrift,  skall

teckning av stiftarna hava ägt rum med angivande av dagen därtör.

18

Aktier i bankaktiebolag får genom teckning eller överlåtelse förvärvas endast av svenska medborgare, av svenska bolag och föreningar, som inte är kontrollsubjekt enligt lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m. m., ävensom av andra svenska samfälligheter och stiftelser samt lill aktiefonder enligt aktiefondslagen (1974:931). Har aktieförvärv skett annorledes än genom teckning eller överlåtelse, skall vad nyss stadgals icke i något fall medföra hinder för aktieägaren att med stöd av den företrädesrätt till teckning eller erhållande av nya aktier, vilken enligt denna lag eller den vid förvärvet gällande bolagsordningen är förenad med de förvärvade aktierna, bekomma ytterligare aktier.

Förvärv av aktie, som strid med innehållet i stycket, är ogillt.

Första stycket gäller inte aktier i

ett bankaktiebolag som är bildat av

utländskt bankföretag. Beträjjände

sådant bolag gäller i stället att ak­

tier i bolaget får JÖrvärvas endast

av utländskt bankföretag som fått

regeringens tillstånd till förvärvet.

skett  i

Förvärv  av  aktie,  som  skett  i

första     strid med första eller andra stycket, är ogillt.

22 

§

Ansökan om bankaktiebolagets registrering skall göras av styrelsen se­nast ett år från del oktroj beviljats.

Ansökningen skall beträffande styrelseledamot och styrelsesup­pleant innehålla uppgift om full­ständigt namn, hemvist och med­borgarskap samt förklaring att des­sa personer inte är omyndiga.

Ansökningen skall beträffande styrelseledamot och styrelsesup­pleant innehålla uppgift om full­ständiga namnet ävensom hemvist, så ock förklaring att dessa personer äro svenska medborgare och ej äro omyndiga.

I ansökningen skall uppgivas, av vilka och huru bolagets firma skall tecknas, där den ej tecknas av styrelsen allenast på grund av denna lag.

 Senaste lydelse 1982:624.

Prop. 1984/85:191

5

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Skall firman tecknas av annan person än som avses i andra stycket, gäller vad där är stadgat även i fråga om sådan firmatecknare.

Bolagels postadress skall angivas.

Vid ansökningen skola fogas:

1.

de listor, å vilka aktieteckningen ägt rum, jämte avskrift av desamma;

2.

avskrift av protokollet vid konstituerande stämman;

3.

två avskrifter av oktrojbeslutel och bolagsordningen;

4.

avskrift av den i 15 § I mom. omförmälda handlingen rörande tilldel­ningen av aktier:

5.

en av samtliga styrelseledamöter undertecknad handling, innehållan­de uppgift dels om det tecknade belopp, för vilket tilldelning av aktier ägt rum, samt om det belopp, för vilket aktier må hava förklarats förverkade enligt 28 §, dels angående det belopp, som inbetalts å aktiekapitalet, och, där aktiekapitalet icke blivit till fullo inbetalt, sammanlagda nominella beloppet av de aktier, som till fullo betalts, dels ock om det sätt varpå inbetalningen skett.

Har ej å ansökningen varje styrelseledamot och styrelsesuppleant eller annan, som är bemyndigad att teckna bolagets firma, egenhändigt skrivit sin av vittnen styrkta namnteckning, skall vid ansökningen fogas en sär­skild bilaga, därå namnteckningen finnes och blivit styrkt av vittnen.

35 §"

Sedan bolagsstämman fattat be-

Sedan bolagsstämman fattat be-

slut om aktiekapitalets ökning, sko- slut om aktiekapitalets ökning skall la teckningslisla och kungörelse om leckningslista och kungörelse om beslutet upprättas samt underteck- beslutet upprättas samt underteck­nas av samtliga styrelseledamöter.       nas av samtliga styrelseledamöter.

Någon kungörelse behövs dock inte när ett bankaktiebolag som är bil­dat av utländskt hankföretag fattat beslut om ökning av aktiekapitalet.

1 såväl teckningslistan som kungörelsen skall upptagas bolagsstämmans beslut om aktiekapitalets ökning ävensom erinran om den i 18 § stadgade inskränkningen i rätten att förvärva aktier. Har i ökningsbeslutet bestäm­melse ej meddelats om tiden för betalning av nya aktier, skall sådan bestämmelse upptagas i teckningslistan och kungörelsen.

Sedan ökningsbeslutet registrerats, skall styrelsen låta införa kungörel­sen i Post- och Inrikes Tidningar och den eller de ortstidningar, som styrelsen bestämmer. Del åligger ock styrelsen att ofördröjligen i rekom­menderat brev om bolagsstämmans beslut underrätta varje aktieägare, om vars postadress upplysning utan väsentlig omgång eller tidsutdräkt kan inhämtas.

72 

§

'

Styrelseledamöterna skola vara myndiga, här i riket bosatta svenska medborgare.

Utan hinder av första stycket får i ett bankaktiebolag som är bildat

" Senaste lydelse 1977:693. 'Senaste lydelse 1970:666.

Prop. 1984/85:191

Nuvarande lydelse

Av styrelseledamöterna må icke flera än en för varje påbörjat femtal vara befattningshavare i banken.

Vid beräkningen av det högsta antal styrelseledamöter som enligt andra stycket få vara befattnings­havare i hanken skall hänsyn ej la­gas lill offentlig styrelseledamot.

Föreslagen lydelse

av utländskt hankföretag högst en tredjedel av hela antalet styrelsele­damöter vara svenska medborgare bosatta utomlands eller utländska medborgare. Styrelseordföranden skall dock vara svensk medborgare och bosatt här i landet. Regeringen eller, efter regeringens bemyndi­gande, tilhynsmyndigheten får medge undantag från vad som före­skrivs i detta stycke.

Av styrelseledamöterna får icke flera än en för varje påbörjat femtal vara befattningshavare i banken. Vid beräkningen skall hänsyn ej ta­gas till offentlig styrelseledamot.

74 

§

*

Styrelsen skall inom sig utse verkställande direktör att under styrelsens inseende leda verksam­heten, däri inbegripet att i den ut­sträckning styrelsen bestämmer av­göra ärenden av beskaffenhet att el­jest ankomma på styrelsens egen prövning. Där förhållandena så på­kalla, må bland styrelseledamö­terna eller styrelsesuppleanlerna flera verkställande direktörer utses. Styrelsen skall även förordna sty­relseledamot eller styrelsesup­pleant att vara ställföreträdare för verkställande direktör.

Styrelsen skall inom sig utse verkställande direktör att under styrelsens inseende leda verksam­heten, däri inbegripet att i den ut­sträckning styrelsen bestämmer av­göra ärenden av beskaffenhet att el­jest ankomma på styrelsens egen prövning. Där förhållandena så på­kalla, må bland styrelseledamö­terna eller styrelsesuppleanterna flera verkställande direktörer utses. Styrelsen skall även förordna sty­relseledamot eller styrelsesup-pleanl att vara ställföreträdare för verkställande direktör. / ett bank­aktiebolag som är bildat av ut­ländskt bankföretag skall verkstäl­lande direktör vara bosatt hår i lan­det.

Styrelsen må jämväl uppdraga åt annan än verkställande direktör att ensam eller i förening med annan avgöra ärenden av beskaffenhet att eljest ankomma på styrelsens egen prövning.

Angående den befogenhet i olika avseenden, som skall tillkomma verk­ställande direktör eller person som avses i andra stycket, åligger det styrelsen alt meddela föreskrifter i en för ett år i sänder fastställd instruk­tion. Avser uppdraget beviljande av kredit, skola grunderna för kreditgiv-ningen fastställas. Hava flera verkställande direktörer utsetts, skall in-

* Senaste lydelse 1979:1050.

Prop. 1984/85:191

7

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

struktionen angiva huni ledningen av bankens verksamhet skall mellan dem fördelas. Styrelsen skall, så snart kan ske, till tillsynsmyndigheten insända avskrift av instniktionen ävensom, där ändringar vidtagas i den­samma, meddela myndigheten därom.

Uppdrag som sägs i denna paragraf må när som helst återkallas eller inskränkas. Utan hinder av uppdrag äger styrelsen själv avgöra ärende av varje slag.

Styrelsen må icke åt enskild styrelseledamot eller annan uppdraga att avgöra ärende, som avser:

1.

inrättande eller indragning av avdelningskontor eller övertagande av annan bankrörelse;

2.

förvärv eller avyttring av fastighet, avsedd för bankens inrymmande eller för att tillgodose därmed sammanhängande behov;

3.

beviljande av kredit till befattningshavare, som avses i 61 § första stycket, eller annan befattningshavare, som ensam eller i förening med annan får avgöra på styrelsen ankommande ärenden, lill den som är gift med sådan befattningshavare, lill person som avses i 61 § andra stycket eller fill bolag, förening eller annan sammanslutning, vari sådan person är styrelseledamot eller såsom delägare eller medlem äger ett väsentligt eko­nomiskt intresse; styrelsen dock obet.iget att för person eller sammanslut­ning, som nu nämnts, fastställa vissa gränser, inom vilka utan styrelsens beslut i varje särskilt fall kredit må beviljas vederbörande i och för en av honom idkad rörelse;

4.

förvärv av aktie, emissionsbevis, förlagsbevis som avses i 55 § första stycket 5 samt andel i aktiefond och i ekonomisk förening i andra fall än då fråga är om sådant värdepapper, som är för bankbolagets fordran utmätt eller pantsatt, eller förvärvet sker med stöd av 55 § andra eller tredje stycket och slyrelsebeslut angående förvärvet ej kan utan olägenhet av­vaktas;

5.

fastställande av allmänna räntesatser för in- och utlåning; dock att beslut, där så påkallas av allmän ränteförändring, må utan styrelsens hörande meddelas för tiden intill nästkommande styrelsesammanträde;

6.

utgivande av obligationer med längre löptid än ett år.

1 denna paragraf meddelade bestämmelser angående kredit och obliga­tioner skola gälla även i fråga om garantiförpliktelse, som bankbolag iklä­der sig.

189 §'

Bildas bankaktiebolag eller ökas bankbolags aktiekapital för överta­gande av annan bankrörelse, må andel i vad bolaget sålunda skall övertaga utgöra vederlag för aktie i bolaget samt teckning ske med villkor, att sådant tillskott skall få göras; och skall i övrigt i ty fall gälla denna lags bestämmel­ser om bankbolags bildande och aktiekapitalets ökning med följande tillägg och undantag:

I. Vid bankbolags bildande skall teckningslista och vid aktiekapitalets ökning bolagsstämmans beslut om ökningen innehålla jämväl alla de om bankrörelsens övertagande träffade bestämmelserna. Vad som stadgas i 9 och 33 §§ föranleder ej därtill att värdet av det, som för aktie skall tillskju-

'Senaste lydelse 1968:601.

Prop. 1984/85:191

8

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

las i annat än penningar, skall i teckningslista eller i bolagsstämmans beslut om ökning av aktiekapitalet uppskattas till visst penningbelopp.

2.

Där vid bankbolags bildande ej samtliga tecknare enligt bestämmelse i teckningslistan äro berättigade att för aktie tillskjuta annat än penningar, äger å konstituerande stämman tecknare, vilken berättigats att göra till­skott i annat än penningar, ej deltaga i omröstning enligt 15 §; ej heller må sådan tecknare eller av honom tecknade eller eljest förvärvade aktier vid omröstningen lagas i beräkning.

3.

Vad som stadgas i 36 § äger ej fillämpning.

4.

Tillgång, som bankbolag på sätt ovan sägs övertagit, skall vid dess införande i bolagets böcker upptagas till skäligt värde.

5.    Har bankbolag övertagit annat bankbolags rörelse och finnes bland

sistnämnda bolags tillgångar egendom, varmed bankbolag ej må driva

handel för egen räkning, må den egendom, även om sådant fall ej är för

handen, som i 55 eller 56 § omförmäles, förvärvas av det övertagande

bolaget. Egendom, som bankbolaget på detta sätt förvärvat, skall, i den

mån egendomen ej jämlikt vad i nyssnämnda lagrum stadgas må av bolaget

behållas, åter avyttras så snart lämpligen kan ske och senast då avyttring

kan äga rum ulan förlust för bolaget.

Första stycket gäller inte för ett bankaktiebolag som är bildat av ut­ländskt bankföretag.

190 §*

Ej må bankaktiebolag övertaga

Ej må bankaktiebolag övertaga

annat bankbolags eller sparbanks annat bankbolags eller sparbanks

rörelse, med mindre regeringen, rörelse, med mindre regeringen,

där övertagandet icke finnes vara där övertagandel icke finnes vara

lill skada för del allmänna, lämnar till skada för det allmänna, lämnar

tillstånd därtill.

tillstånd därtill. Ett hankaktiebolag

som är bildat av utländskt bankfö­retag får inte överta en svenskägd banks rörelse.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1985,

" Senaste lydelse 1975:227.

Prop. 1984/85:191

9

2   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska

företag m. m.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m. m.

dels att 7 § skall ha nedan angivna lydelse,

dels ati i lagen skall införas en ny paragraf, 14 a §, av nedan angivna lydelse.

7 § Konlrollsubjekt får inte utan tillstånd (förvärvslillslånd) för vaije sär­skilt fall förvärva

1.

så många aktier i svenska aktiebolag att genom förvärvet förvärva­rens andel av aktiekapitalet eller röstetalet för samtliga aktier i bolaget kommer all överskrida något av gränsvärdena tio, tjugo, fyrtio eller femtio procent,

2.

andelar i svenska handelsbolag,

3.

äganderätt eller nyttjanderätt till rörelser som drivs här i landet eller delar av sådana rörelser.

Om vissa utländska bankföretags förvärv finns särskilda bestämmel­ser i 14 a §.

14 a §

Ett utländskt bankföretag som äger aktier i ett bankaktiebolag här i landet får inte förvärva aktier i svenska aktiebolag, andelar i svenska handelsbolag eller rörelser som drivs här i landet.

Utan hinder av första stycket får ett utländskt bankföretag som driver handel med värdepapper som ett led i denna rörelse förvärva aktier i svenska aktiebolag.

Förvärv i strid mot bestämmel­serna i denna paragraf är ogiltigt.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1985.

Prop. 1984/85:191

10

Utdrag

FINANSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1985-03-14

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Thunborg, Wick­bom

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Lagrådsremiss med förslag om utländska banketableringar i Sverige

1    Inledning

Enligt den svenska banklagstiftningen får bankrörelse drivas här i landet endast av vissa särskilt angivna svenska rättssubjekt. Sådan rörelse be­drivs, förutom av riksbanken, av bankaktiebolag, sparbanker och för­eningsbanker. Med bankrörelse avses verksamhet, vari ingår inlåning från allmänheten på räkning som allmänt används av bank.

Utländska medborgare eller företag får inte förvärva aktier i svenskt bankaktiebolag. Ett utländskt bankföretag kan dock få tillstånd att här i landet bedriva verksamhet som inte innefattar inlånings- eller utlåningsrö­relse (representationskontor).

I maj 1983 tillkallade chefen för finansdepartementet en kommitté' med uppdrag att göra en översyn av kreditmarknadens struktur. Kommittén antog namnet kredilmarknadskommittén (Fi 1983:06). Kommittén fick i uppdrag att behandla bl. a. förutsättningarna för utlandsägda finansinsti­tuts, däribland bankers, etablering i landet samt formerna för svenskägda finansinsfituts etablering utomlands.

' F.d. landshövdingen Nils Hörjel, ordförande, samt docenten Alf Carling, bankin­spektören Stig[REDACTED_EFTERNAMN], riksbanksdirektören Erik Karlson och rättschefen Kurt[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1984/85:191

11

Kommittén, som behandlat frågan om utländska bankers etablering i Sverige med förtur, avgav i september 1984 betänkandet (Ds Fi 1984:20) Utländska banketableringar i Sverige. Betänkandet har remissbehandlats.

Till protokollet i detta ärende bör fogas dels en sammanfattning av betänkandet som bUaga 1, dels de lagförslag som läggs fram i betänkandet som bUaga 2, dels en förteckning över remissinstanserna och en samman­ställning av remissyttrandena som bilaga 3.

2    Allmän motivering

2.1 Allmänna utgångspunkter

I 1 § lagen (1955: 183) om bankrörelse (BL) anges vilka som får driva bankrörelse här i riket. Bankrörelse får utövas endast av Sveriges riks­bank, bankaktiebolag, sparbank, cenlralkassa för jordbrukskredit och järnkontoret. Begreppet bankrörelse definieras i paragrafen som sådan verksamhet, i vilken ingår inlåning från allmänheten på räkning som av bank allmänneligen begagnas.

Enligt 18 § BL får aktie i bankaktiebolag genom teckning eller överlå­telse förvärvas endast av svenska medborgare, av svenska bolag och föreningar, som inte är konlrollsubjekt enligt lagen (1982:617) om utländs­ka förvärv av svenska företag m. m., och av andra svenska samfälligheter och stiftelser samt till aktiefonder enligt aktiefondslagen (1974:931). Syftet med denna regel är att skydda svenska affärsbanker mot utländskt infly­tande.

Av det sagda framgår att bankrörelse i den i BL angivna betydelsen här i landet får drivas enbart av svenska rättssubjekt. Verksamhet som varken omfattar inlåning eller utlåning får dock - efter regeringens fillslånd -drivas här av utländska bankföretag (1 § fjärde stycket BL). Med stöd av denna bestämmelse har hittills 28 utländska bankförelag erhållit tillstånd att driva representations- och förmedlingsverksamhet i Sverige.

En förutsättning för att ett bankaktiebolag skall beviljas tillstånd (oktroj) att driva rörelse är alt den tillämnade rörelsen finnes vara nyttig för del allmänna (4 § 1 mom. sista stycket BL). Detta krav infördes för affärsban­kerna redan genom 1911 års bankrörelselag. Som motiv angavs alt det borde finnas en möjlighet att hindra bildandet av nya banker i fall där de uppenbarligen inte skulle vara till nytta för del allmänna. Prövningen anses innehålla både ett kvalitativt och ett kvantitativt inslag. I praktiken är del emellertid fråga om en samlad bedömning.

I Sverige finns f.n. 15 affärsbanker. Några egentliga nybildningar av bankaktiebolag har - med undantag av Sveabanken som beviljades oktroj år 1982 - inte förekommit sedan slutet på 1920-talet.

Bankverksamheten i Sverige har fortlöpande internationaliserats. De svenska affärsbankerna har i allt högre grad etablerat sig i utlandet. Även

Prop. 1984/85:191

12

sparbankerna och föreningsbankerna genom Sparbankernas Bank och Föreningsbankernas Bank har etablerat sig utanför Sverige. Förutom den traditionella betalningsförmedlingen omfattar bankernas utlandsrö­relse finansiering av export, import och direktinvesteringar. Bankerna medverkar också vid statens och företagens upplåning utomlands och vid värdepappershandel, aktieemissioner m. m. över gränserna. Vidare omfat­tar utlandsrörelsen arbitrageverksamhet, valutahandel m.m.

Vid utgången av 1983 hade de svenska affärsbankerna tillsammans 8 helägda dotterbolag utanför Sverige och 17 participationer med en ägaran­del över 10%. Den övervägande delen av affärsbankerna finns i finanscen­tra i Europa, USA och Fjärtan Östern. London är den viktigaste etable-ringsorien. Balansomslutningen för de svenska bankernas ägarandelar motsvarade år 1983 cirka 10% av de svenska moderbankernas balansom­slutning.

Samtliga våra nordiska grannländer tillåter numera utländska banketa­bleringar. 1 Danmark, som är medlem i EG, öppnades den första utländska bankfilialen år 1975. Finland erhöll sina första utlandsägda dotterbanker 1982 medan Norge så sent som i januari i år meddelade sju utländska banker tillstånd alt etablera dotterbank i landet.

Kredilmarknadskommittén har i sitt belänkande (Ds Fi 1984:20) Ut­ländska banketableringar i Sverige föreslagit alt utländska banker skall få möjlighet att bedriva bankverksamhet i Sverige. Kommittén har främst hänvisat lill den internationella praxis som råder i fråga om utländska banketableringar och det förhållandet att Sverige inom kort riskerar att inta en särställning bland OECD-länderna genom att vi endast tillåter utländsk bank att inrätta representationskonlor här i landet. Enligt kom­mittén är denna ensidiga avskärmning av den svenska kreditmarknaden i längden ohållbar. Kommittén har vidare pekat på att svenska banker förorsakats olägenheter vid sina utlandselableringar genom att andra länder uppställer krav på reciprocilet, dvs. svenska banker får tillstånd att etablera sig endast om landets egna banker får möjlighet att etablera sig i Sverige.

Kommittén föreslår att en utländsk bank som önskar etablera sig här skall få göra detta i form av en dotterbank eller, under vissa förutsättning­ar, som konsortiebank. Den utlandsägda banken blir enligt förslaget ett svenskt bankaktiebolag, som skall vara underkastat samma förfatlnings­mässiga reglering som de svenskägda bankaktiebolagen. Det kommer där­för att krävas bl. a. att regeringen givit banken oktroj att driva bankrörelse här. Kommittén konstaterar vidare att även den svenska valutaregleringen och den kredilpolitiska lagstiftningen kommer att gälla för de utlandsägda bankerna.

Kommitténs utgångspunkt är att en utländsk bank skall få tillstånd att driva bankverksamhet här under samma förutsättningar som en svensk bank. Tillståndsgivningen bör emellertid inte ske på sådant sätt att de

Prop. 1984/85:191

13

utländska bankerna kommer att spela en dominerande roll på bankmarkna­den eller att möjligheterna att bedriva en effektiv kreditpolitik och att upprätthålla valularegleringen försämras. Kommittén menar därför att det kan bli nödvändigt med vissa speciella villkor och regler för de utlandsägda bankernas verksamhet. Kommittén sätter också upp ett antal särskilda prövningskriterier för de utländska banker som önskar etablera sig här. Kriterierna tar sikte på bedömningar av dels den utländska bankens rörel­se, inriktning och kredilvärdighet, dels bankens hittillsvarande kontakter med Sverige och svenska förelag, dels den verksamhet som den utlands­ägda banken avser att driva i Sverige.

Kommitténs förslag har väckt ett stort och över lag positivt intresse. Inte någon remissinstans har avstyrkt förslaget om att utländska banker skall beredas möjlighet alt etablera sig i Sverige. De föreslagna etablerings-formerna - dotterbank eller konsortiebank - har endast mött allvarliga erinringar från föreningen Foreign Bankers Association in Sweden. För­eningen, vars medlemmar utgörs av banker som har representationskontor i Sverige, har förklarat att en etablering i form av filial är alt föredra.

För egen del vill jag instämma i all liden nu får anses vara mogen för att tillåta utländska banker au etablera sig här i riket. Etableringen bör - av skäl som jag återkommer lill ske i form av bankaktiebolag. Ett väsentligt konstaterande är därmed att den utlandsägda banken kommer att utgöra ett svenskt bankaktiebolag på vilket svensk lagstiftning och reglering är att tillämpa. En utgångspunkt för förslagels utformning är vidare alt sä få särregleringar som möjligt bör gälla för de utlandsägda bankerna jämfört med'de svenskägda.

1 samband med diskussionen om i vilken form de utlandsägda bankerna skall medges rätt att etablera sig här har fråga uppkommit om de utländska bankernas möjligheter att förvärva aktier i ett svenskägt bankaktiebolag. En av kommitténs sakkunniga har i ett särskilt yttrande lagt fram ett förslag som innebär att ett begränsat utländskt ägande bör tillåtas i svensk bank. Även en del remissinstanser har tagit upp frågan och hävdat att saken borde avgöras i delta sammanhang eller i vart fall snarast möjligt.

1 direktiven lill kredilmarknadskommittén (Dir 1983: 38) uttalade jag att starka skäl talade för att utländska etableringar av finansinstitut här i huvudsak begränsas till nyetableringar, i synnerhet om de sker på bank­marknaden. Jag framhöll all det var ett samhällsintresse alt del internatio­nellt sett begränsade antalet svenska affärsbanker stannar under inhemsk kontroll. Kommittén borde därför inte föreslå ändringar i sak i de regler som hindrar utländskt ägande av de nu befintliga svenska affärsbankerna även om etableringsfrihet i princip råder i övrigt.

Med anledning av innehållet i direktiven i denna del har kommittén inte ansett att översynen bör omfatta någon omprövning av förbudet för utlän­ning all förvärva aktier i ett svenskt bankbolag. Kommittén har också deklarerat att om den haft att överväga denna fräga den i så fall bör

Prop. 1984/85:191

14

prövas i samband med översynen av kreditmarknadsstrukturen i stort. De övergripande strukturfrågorna avser kommittén att behandla i sill huvud-belänkande.

Från många håll har framhållits del angelägna i att tillåta ett begränsat utländskt ägande i svenska banker på sätt som förekommer i bl. a. våra grannländer. Tillräckligt underlag för att nu ta ställning till detta spörsmål föreligger enligt min mening inte. Jag har emellertid inte funnit anledning motsätta mig att saken blir föremål för överväganden av kredilmarknads­kommittén. Formuleringarna i de tidigare angivna direktiven bör således inte hindra kommittén från all ta upp denna fråga. Jag har också under hand försäkrat mig om att kommittén är beredd alt göra detta och i sitt huvudbetänkande framlägga de förslag i denna del som kommittén kan finna motiverade.

En uppgift för' kommittén har varil alt la ställning lill om den s. k. behovsprövningen i oktrojförfarandet bör vara kvar i sin nuvarande form. I kommitténs direktiv uppgav jag att en behovsprincip för prövning av banketableringar borde behållas. Jag sade emellertid samtidigt att kommit­tén borde överväga möjligheterna att införa en "omvänd" behovsprövning av innebörd att en ansökan om etablering skulle få avslås endast om den tilltänkta verksamheten var oförenlig med en sund utveckling av bankvä­sendet.

Kommittén har funnit det olämpligt och opsykologiskl att lätta på be­hovsprövningen för enbart utländska banker. Eftersom så få särregler som möjligt skall gälla för de utländska bankerna är det enligt kommittén inte tillfredsställande att ha olika behovsprövning för inhemska och utländska banker. Kommitténs slutsats är därför att behovsprövningen tills vidare bör ha den innebörd den hittills har haft.

Jag delar kommitténs uppfattning att del inte är lämpligt att ha olika regler i fråga om oktrojprövning för svenska och utländska banker. Skall t. ex. behovsprövningen ges en ny innebörd bör den nya regeln således gälla för bankaktiebolagen generellt. Kommittén har emellertid inte ansett sig kunna ta slutlig ställning till frågan om en behovsprövning på bankom-rådet annat än i samband med den övergripande översynen av strukturen på kreditmarknaden. Jag ämnar återkomma även till denna fråga när kom­mitténs huvudbetänkande föreligger. Några förändringar bör därför enligt min mening inte nu genomföras i denna del.

Sammanfattningsvis kan jag således ansluta mig till de principer som legat till grund för kommitténs förslag om etablering av utländska banker här i landet. Förslaget är även i övrigt väl ägnat all läggas lill grund för lagstiftning.

1 del följande kommer jag att närmare behandla frågan om utländsk bankelablering i Sverige i avsnitt 2.2, om etableringsformen i avsnitt 2.3, om oktrojprövningen i avsnitt 2.4, om styrelsen i avsnitt 2.5, om verksam-

Prop. 1984/85:191

15

hetsplanen i avsnitt 2.6, om introduktionen av de utländska bankerna i avsnitt 2.7 samt om representationskonlorens ställning i avsnitt 2.8.

Mina kommentarer lill de enskilda lagbestämmelserna återfinns i spe­cialmoiiveringen (avsnitt 4).

2.2 Utländsk banketablering i Sverige

Mitt förslag: Utländska banker tillåts etablera sig här i landet.

Kommitténs förslag: Överensstämmer med mitt förslag (se belänkandet s. 126-134).

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget. Kam­marrätten i Stockholm och Landsorganisationen i Sverige (LO) anser dock att det vore naturligast att ta ställning till frågan om utländska banketable­ringar här först efter kredilmarknadskommitténs slutliga genomgång av den svenska kreditmarknadens struktur(se bil. 3 avsnitten 1.4 resp. 1.13).

Skälen för mitt förslag: Enligt internationell praxis är del ytterst få länder som vägrar utländska banker eiableringslillstånd. Av OECD-länderna är det - förutom Sverige - numera endast Island och Nya Zeeland som intar denna restriktiva hållning. Sverige är av tradition anhängare till en ökad frihandel och har inom ett flertal områden aktivt verkat för ett vidgat internationellt samarbete. Vår ekonomi har under senare tid alltmer inter­nationaliserats och vårt ullandsberoende och engagemang på utländska marknader är nu så stort att del är svårt att motivera den nuvarande protektionistiska inställningen i fråga om banketableringar.

Som nämnts tillåter de flesta av de länder som utgör Sveriges viktigaste handelspartners utländska banketableringar. Under senare år har dock i en del länder tillstånd till etableringar av utländska banker förenats med krav pä reciprocilet, vilket har skapat olägenheter för svenska banker.

Den ökande utrikeshandeln har medfört att de svenska företagen i allt större utsträckning efterfrågat bankservice för sin verksamhet utomlands. De svenska bankerna har under de senaste åren också kraftigt ökat sina ansträngningar alt bistå de svenska företagen i utlandet. Utländska bank­etableringar i Sverige kan komma att innebära en stimulerande och i det längre perspektivet en positivt verkande konkurrens för de svenska ban­kerna inom vissa delar av bankmarknaden. Sannolikt kommer de utländs­ka bankerna även alt kunna ge de svenska företagen en utökad och förbätt­rad service på många områden. Som exempel kan nämnas den internatio­nella betalningsförmedlingen, utländska kredit- och kapitalmarknader, nya exportmarknader. Vidare kan etablering av utländska banker öppna möj­ligheter till ökad service till svenska dotterföretag i utlandet.

Prop. 1984/85:191

16

Vad jag nu anfört talar enligt min mening för att tillåta ufländska banker att etablera sig här i landet. Jag delar i och för sig de remissinstansers uppfattning som anser att det vore en fördel om man kunde avvakta kredilmarknadskommitténs huvudbetänkande om kreditmarknadens struktur innan ställning logs lill utländska banketableringar. Det får emel­lertid här bli en avvägning mellan det angelägna i alt snarast öppna våra gränser för utländska banker och de olägenheter som kan tänkas uppstå om denna fråga behandlas med förtur. Kommittén har för sin del funnit att att en förtursprövning av frågan om utländska bankers etablering kan ske ulan alt man tar ställning till strukturfrågorna i stort och ulan att kommit­tén i sill återstående arbete blir bunden i sina överväganden. Även enligt min mening överväger de skäl som talar för alt saken behandlas nu.

2.3 Etableringsformen

Mitt förslag: Utländska banker tillåts etablera sig här i form av bank­aktiebolag med en eller flera ägare.

Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Kom­mittén föreslår dock all i ett bankaktiebolag skall en av de utländska ägarna ha ett dominerande inflytande (se betänkandet s. 136-144).

Remissinstanserna: 1 stort sett samtliga som yttrat sig i frågan har accepte­rat kommitténs förslag. Foreign Bankers Association har förklarat alt etableringsformen filial vore att föredra (se bil. 3 avsnitt 2.6). Även Svensk Industriförening ställer sig tveksam till att inte medge etablering genom filialbank (se bil. 3 avsnitt 2.7).

Skälen för mitt förslag: De etableringsformer som kan tänkas komma i fråga för en utländsk bank i Sverige är bankaktiebolag eller filial. Till skillnad från ett bankaktiebolag utgör en filial inte någon självständig juridisk person utan kan beskrivas som ett avdelningskontor med själv­ständig förvaltning.

I kredilmarknadskommitténs direktiv angav jag att starka skäl talade emot att medge att avdelningskontor eller filialer till utländska banker upprättas här. Jag pekade på att eftersom de utlandsägda bankerna förut­sattes bli valutainlänningar med tillgång Ull den svenska kreditmarknaden, skulle de kredit- och valuiapolitiska kontrollproblemen bli alltför svårbe­mästrade om bankerna samtidigt var en integrerad del av de utländska moderbankernas rörelse. Endast en inhemsk juridisk person, alltså ett bankbolag och inte en filial till en utländsk bank, borde enligt vad jag då uppgav få vara valulabank med det myndighetsansvar som är förenat med en sådan ställning.

Prop. 1984/85:191

17

Kommittén konstaterar för sin del att det i och för sig skulle vara möjligt alt finna en form för filialetablering i Sverige.

Enligt kommittén skulle emellertid de svenska förhållandena vad gäller banklagstiftning och valuia- och kreditpolitisk lagstiftning kräva en omfat­tande särreglering för filialen. Särregleringen skulle bli av en sådan omfatt­ning att någon större skillnad inte skulle föreligga mellan filial och dotter­bank. Kommitténs slutsats blir därför att utländska banker inte bör få etablera sig i Sverige i form av filial.

Jag har inte funnit att något framkommit som givit mig anledning alt ändra min i direktiven redovisade inställning lill filialen som etablerings-form för de utländska bankerna. Sådan etablering bör därför inte få före­komma.

Från svensk synpunkt erbjuder aktiebolagsformen flera fördelar. Den innebär att utländska banker kan bilda ett bankaktiebolag som i alla av­seenden är likvärdigt med de inhemska bankbolagen. Bankaktiebolaget bildas med stöd av banklagen och utgör en självständig svensk juridisk person. Banklagen kommer med vissa ändringar alt i sin helhet kunna tillämpas på dess verksamhet. Del kommer att bli lätt att passa in ett sådant bankbolag i olika regleringar som är nödvändiga ur valuta- och kreditpolitisk synpunkt.

De utlandsägda bankaktiebolagen kommer således att bli betraktade som valutainlänningar. Detta innebär att betalningar mellan banken och de svenska kunderna kommer att kunna ske utan att tillstånd från riksbanken erfordras. Moderbanken är emellertid valulautlänning och för andra betal­ningar än sådana som är alt hänföra till löpande betalningar mellan moder­banken och den svenska dotterbanken kommer all krävas tillstånd av riksbanken. På detta sätt avskärmas i valutaregleringshänseende moder-och dotlerbank från varandra.

Valutahandeln är förbehållen riksbanken och valutabankerna. Huruvida en bank skall få tillstånd att driva valutahandel avgörs av riksbanken. Del får förutsättas att en utlandsägd dotterbank som ges tillstånd att driva bankverksamhet i Sverige även erhåller valutahandelstillstånd. Valulaban-kerna har inom valutaregleringen ålagts betydelsefulla upggifter som bl. a. innefattar myndighetsutövning. En handläggande tjänsteman kan således i vissa fall ställas till ansvar för myndighetsmissbruk eller vårdslös myndig­hetsutövning enligt 20 kap. 1 § brottsbalken.

Även den kreditpolitiska lagstiftningen kommer att fullt ut kunna tilläm­pas på ett ullandsägt bankaktiebolag. Vid utländska bankers inträde på svensk marknad är det givet att principen om lika behandling leder lill alt också de utlandsägda bankerna blir föremål för kredilpolitiska åtgärder i samma mån som de svenska bankerna utsätts för sådana. Härvid inbegrips t.ex. deltagande i bostadsbyggandets finansiering vilket f.n. sker i spe­ciella former. Riksbanken bör alltså i sin kredilpolitiska styrning sträva efter en likabehandling av de utlandsägda och de svenska bankerna. 

2    Riksdagen 1984/85. 1 saml. Nr 191

Prop. 1984/85:191

18

En av fördelarna med att tillåta de utlandska bankerna att etablera sig endast i form av bankaktiebolag är att tillsynen över dessa blir förhållande­vis okomplicerad att ordna. Den utlandsägda banken är en från moderban­ken formellt sett fristående enhet och en självständig juridisk person. Tillsynen över dessa banker bör däriör i stort kunna följa samma mönster som gäller för de svenska bankerna. Detta innebär att det är bankinspek­tionen som har att självständigt utöva tillsyn och kontroll över alt den utlandsägda bankens verksamhet slår i överensstämmelse med den svens­ka banklagen och dess krav på sund bankverksamhet.

Enligt min mening talar således flera skäl för att välja bankaktiebolaget som etableringsform. Jag anser därtör att utländska bankers verksamhet här bör drivas i denna form. Några avgörande argument för att därtill kräva att bankaktiebolaget skall ha enbart en ägare och således alltid utgöra en belagd dotlerbank föreligger emellertid enligt min mening inte. Jag anser all det skall kunna vara möjligt för två eller flera utländska banker all tillsammans bilda ett bankaktiebolag. Del är då att föredra att en av moderbankerna har ett dominerande inflytande eftersom ansvarsförhållan­dena i ett sådant fall blir klarare och tillsynen underlättas. Jag finner emellertid inte skäl att motsäua mig etableringar där dotterbanken inte på detta sätt har en dominerande ägare.

2.4 Oktrojprövningen

2.4.1 Behovsprövningen

Mitt förslag: Kravet på att bankrörelsen skall vara nyttig för det all­männa behålls tills vidare i sin nuvarande utformning som ett villkor för att oktroj skall beviljas.

Kommitténs förslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandet s. 149-160).

Remissinstanserna: Av de sju remissorgan som yttrat sig i denna fråga har Svenska bankföreningen tillstyrkt kommittéförslaget (se bil. 3 avsnitt 4.4) medan Näringsfriheisombudsmannen (NO), Svenska företagares riksför­bund och Svenska handelskammarförbundet förordat en omvänd behovs­prövning på sätt som anges i kommitténs direktiv (se bil. 3 avsnitten 4.3, 4.6 och 4.7). Fullmäktige i Sveriges riksbank har föreslagit att de utländska bankerna nu bör ges tillstånd att bedriva rörelse i Sverige, men att frågan om behovsprincipens tillämpning i övrigt får anslå i avvaktan på fortsatt arbete inom kommittén (se bil. 3 avsnitt 4.2). Enligt hovrätten för Västra Sverige slår det klart alt beaktandet av skälen för och emot utländsk banketablering i Sverige har endast vag anknytning till den kvantitativa delen av allmännyitebegreppet (se bil. 3 avsnitt 4.1).

Prop. 1984/85:191

19

Skälen för mitt förslag: Oktrojprövningen kan sägas ha en formell och en materiell sida. De formella villkoren för oktroj kommer till uttryck bl. a. i vissa krav rörande stiftarna och i fi-åga om bolagsordningens innehåll. Den materiella sidan av oktrojprövningen kommer bl. a. till uttryck i villkoret alt rörelsen skall vara nyttig för del allmänna. Som jag uppgivit tidigare anser jag att såvitt möjligt samma regler bör gälla för de utländska ban­kerna som för de svenska. Eftersom kommitténs slutliga ställningstagande till hur villkoren för att meddela oktroj bör utformas ännu inte föreligger, bör de nuvarande reglerna tillämpas tills vidare. Den egentliga innebörden av kravet pä all rörelsen skall vara nyttig för det allmänna är att del utgör en grund för möjligheten alt stoppa banketableringar i en situation då del finns tendenser lill en från allmän synpunkt osund utveckling mot en överetablering av bankinstitul.

De villkor jag nu redovisat bör inte hindra nyetableringar så länge del är möjligt att på detta sätt främja effektiviteten inom bankområdels olika sektorer genom ökad konkurrens.

På samma sätt som del kan vara till nytta för del allmänna att stimulera konkurrensen vad gäller de tjänster som de utländska bankerna kan länkas erbjuda här i landet kan det vara till nytta för det allmänna att de svenska bankerna har goda möjligheter alt etablera sig i andra länder. Skulle ett reciprocitetstänkande utomlands hindra sådan svensk etablering kan del hävdas alt det är lill nytta för de svenska bankerna och det allmänna all sådana hinder undanröjs genom att utländska banker tilläts etablera sig här.

Mot den här angivna bakgrunden menar jag att del även med tillämpning av nu gällande elableringsregler finns utrymme för att ge ett antal utländs­ka banker tillstånd att etablera sig här i landet. När det gäller att bedöma de utländska bankernas oklrojansökningar kommer störst vikt all fästas vid bankernas kvalitativa egenskaper.

2.4.2  Vissa etableringsvillkor

Mitt förslag: De svenskägda och de utlandsägda bankerna skall så långt möjligt behandlas lika. Särskilda villkor eller begränsningar för ut­ländsk banketablering får i princip ställas upp endast om detta är motiverat av tungt vägande skäl.

Kommitténs förslag: Den allmänna utgångspunkten att de svenskägda och utlandsägda bankerna skall behandlas lika överensstämmer med milt för­slag (se betänkandet s. 179). Kommittén gör emellertid avsteg från denna princip i flera fall och avviker därigenom från milt förslag. Således föreslår kommittén att en utlandsägd bank inte skall ges tillstånd alt driva fond­kommissionsrörelse förtån banken varit verksam i Sverige en viss tid

Prop. 1984/85:191

20

(s. 190). Sådan bank skall heller inte få inriiila avdelningskontor ulan tillstånd (s. 202). Vidare föreslär kommittén att de utlandsägda bankerna enligt lag inte skall kunna erhålla tillstånd att förvärva aktier i andra sidoföretag än sädana som driver verksamhet med bankgemensamt ända­mål (s. 200-202). Kommittén anger slutligen vilka förhållanden som enligt dess mening bör tillmätas betydelse vid prövningen av ansökan om oktroj. En del av dessa kriterier främst sådana som kan sågas vara specifikt tillkomna för de utlandsägda bankerna - återfinns inte i mitt förslag (s. 180-185).

Remissinstanserna: Remissinstanserna instämmer i allmiinhet i tanken pä att så få särregler som möjligt bör gälla för de utlandsägda bankerna. En rad invändningar framförs mot att kommittén avvikit frän denna princip samt mot de särskilda kriterier som kommittén tagit upp. Bankinspektio­nen, fullmäktige i Sveriges riksbank och Foreign Bankers Association anser att den utlandsägda banken genast skall kunna erhålla tillstånd att driva fondkommissionsrörelse (se bil. 3, avsnitt 5.1, 5.5 och 5.11) medan styrelsen för Stockholms fondbörs instämmer i kommitténs förslag om viss väntetid (avsnitt 5.10). Även Svenska fondhandlareföreningen förordar en försiktig tillståndsgivning (avsnitt 5.14). När det gäller förvärv av aktier i sidobolag finner kommerskollegium, Foreign Bankers Association och Sveriges industriförbund att kommittén gjort obefogade avvikelser från vad som gäller för svenskägda banker (avsnitt 5.2, 5.11 och 5.16). Avdel­ningskontor bör enligt bankinspektionen, kommerskollegium, fullmäktige i Sveriges riksbank och Näringsfrihetsombudsmannen (NO) kunna etable­ras utan tillstånd på sätt somgällerför svenska banker (avsnitt 5.1, 5.2, 5.5 och 5.7).

Skälen för mitt förslag: Utländska banker skall enligt det nu framlagda förslaget tillåtas etablera sig i Sverige i form av bankaktiebolag. De ut­landsägda bankbolagen blir svenska juridiska personer och kommer att driva sin verksamhet här under i allt väsentligt samma regler som de svenska bankerna. Enligt min mening finns därmed inte några skäl att ställa upp sådana särskilda villkor för etableringen att denna i praktiken motarbetas. Jag anser alltså alt de utländska bankerna bör få etablera sig och verka på den svenska marknaden på i princip samma villkor som de svenska bankerna. Därmed är också sagt alt de krav som i dag ställs på de svenska bankerna även kommer alt ställas på de utländska.

Inlåning på räkning

Redan av definitionen på bankrörelse - verksamhet, i vilken ingår inlåning från allmänheten på räkning som allmänt används av bank - följer att de utlandsägda bankerna måste vara beredda att ta emot den inlåning som kunder önskar sätta in på räkning i banken. En bank som inte avser att

Prop. 1984/85:191

21

erbjuda denna möjlighet kan således enligt min mening inte få oktroj. Däremot ar jag inte beredd att ange någon norm för omfattningen av denna del av verksamheten.

Bred verksamhet

Sedan gammalt brukar det krävas av svenska banker att de kan erbjuda allmänheten ett brett sortiment av tjänster. Detta förhållande är dock inte reglerat i författning. Det ingår emellertid i kredilmarknadskommitténs uppgift att pröva om kravet på ett brett sortiment även i framtiden skall utgöra en förutsättning för beviljandet av oktroj. I avvaktan på kommitténs ställningstagande bör ändringar inte göras av gällande praxis på denna punkt. Detta bör dock inte innebära att en utlandsägd bank skall vara skyldig att driva verksamhet som omfattar alla de banktjänster allmänhe­ten har behov av. Verksamheten får emellertid inte vara sä snäv att den lika gärna kunde ha drivits i fondkommissionsbolag eller finansbolag utan bör inrymma flertalet av de traditionella banktjänsterna. Bl. a. bör en viss rörelse i svenska kronor drivas upp så att banken kan erbjuda tjänster i denna form till inhemska kunder.

Att en bank förutsätts driva en bred verksamhet innebär inte att banken skulle vara förhindrad att inrikta huvuddelen av sin verksamhet på en eller flera särskilda sektorer av bankområdet. Det får antas att de utländska banker som avser att etablera sig här kommer att vända sig i första hand till svenska företag med anknytning till utlandet samt utländska företag som är etablerade här i landet. Jag ser inte något hinder i att så sker men, som framgått av vad jag tidigare har anfört får verksamheten inte avgränsas till enbart detta.

Spritt ägande

F. n. finns inga direkta bestämmelser om ägarspridning inom bankområ­det. Kredilmarknadskommittén har enligt sina direktiv att undersöka de problem som kan sammanhänga med en stark ägarkoncentration av bank­väsendel. 1 direktiven uttalas att det är ett viktigt samhällsintresse att banker inte blir föremål för en stark ägarkoncentration och därmed kom­mer att anknytas till vissa ägarkonstellationer inom näringslivet.

Kommittén anger för de utländska moderbankernas del att krav på ett spritt ägande bör gälla även för dem. De utländska banker som önskar etablera sig här bör således inte enligt kommittén domineras av en eller några fä ägare, med undantag dock för statsägda banker.

Som framgått av redovisningen här lar direktiven i denna del huvudsak­ligen sikte på de svenskägda bankerna. Något krav på spritt ägande kan uppenbariigen inte ställas på utlandsägda banker i Sverige. Tvärtom har för dessa etableringar förordats dotterbanksformen med en dominerande ägare. Vad sedan gäller ägarförhållandena i de utländska moderbankerna eller motsvarande är följande att säga. De nackdelar med ägarkoncentra-

Prop. 1984/85:191

22

tion i svenska banker som är redovisade i direktiven, bl. a. anknytningen till vissa ägarkonstellationer inom näringslivet, är inte av samma betydelse i fräga om de utländska moderbankerna. Jag anser det därför inte lämpligt att ställa upp ett generellt krav pä spritt ägande i moderbanker för att ge tillstånd fill etablering i Sverige. Detta ställningstagande utesluter dock inte att ägarförhållandena kan tillmätas viss betydelse vid oktrojprövning­en.

Aktiekapitalet

1 bolagsordningen skall den oktrojsökande bankens aktiekapital anges. Detta kan också ske så alt aktiekapitalet bestäms lill ett lägre eller högre belopp. 1 sådant fall får det lägre beloppet inte utgöra mindre än en tredjedel av del högre (7 § BL).

Kommittén har i sitt förslag angivit vissa, icke i lag reglerade, rikt­punkter för aktiekapitalets storlek i de utlandsägda bankerna. För att skapa erforderlig bas för en sund bankverksamhet bör, enligt förslaget, aktiekapitalet som regel uppgå till minst 25 milj. kr. Vidare föreslås, som en begränsande faktor, att aktiekapitalet under de första verksamhetsåren som regel inte bör översliga 75 milj. kr.

För egen del ansluter jag mig till kommitténs förslag i fråga om minimi­kapital. Jag finner det emellertid inte nödvändigt att i detta sammanhang föreslå någon maximering av aktiekapitalet eller någon annan åtgärd med motsvarande syfte.

Fondkommissionsrörelse

Tillstånd för ett bankaktiebolag att driva fondkommissionsrörelse med­delas av bankinspektionen (3 § fondkommissionslagen).

Kommittén har framhållit bl. a. all det skett en omfattande nyetablering av fondkommissionärer under senare år och att de utländska bankerna som regel inte har någon ingående kännedom om den svenska värdepappers­marknaden utan är hänvisade till alt anställa svensk personal för all skaffa sig sådana kunskaper. Av dessa skäl menar kommittén att tillstånd för utländska banker att driva fondkommissionsrörelse bör övervägas först sedan dessa banker varil verksamma i Sverige erforderlig tid.

Jag delar den uppfattningen som bl. a. bankinspektionen framfört att det är ifrågavarande banks kompetens och resurser som bör vara avgörande vid prövningen av fråga om tillstånd att driva fondkommissionsrörelse. En utlandsägd bank skall därför i och för sig kunna erhålla sådant tillstånd redan i samband med att banken startar sin verksamhet.

A vdelningskontor

Enligt gällande bestämmelser kan ett bankaktiebolag öppna avdelnings­kontor ulan särskilt tillstånd. Saken skall dock utan dröjsmål anmälas hos bankinspektionen (68 § BL).

Prop. 1984/85:191

23

Kommittén föreslår att en utlandsägd bank inte skall få inrätta avdel­ningskontor ulan att bankinspektionen meddelat tillstånd till detta. Kom­mittén anser således att det inte är tillräckligt med endast en anmälan.

Enligt min mening innebär kommitténs förslag i denna del ett onödigt avsteg från principen om lika behandling av svenska och utländska banker. Jag anser därför att ett avdelningskontor skall kunna öppnas av en utlands­ägd bank enligt samma regler som gäller för svenska banker.

Aklieförvärv.iförbud

För bankaktiebolag gäller i princip ett förbud mot förvärv av aktier. Från förbudet finns dock undantag i 55 § första stycket 5 BL för förvärv av aktier i annat bankaktiebolag, i utländskt bankförelag och i svenskt aktie­bolag eller utländskt företag, vars ändamål kan anses gynna bankväsendet eller det allmänna. För att en bank skall få förvärva sådana aktier krävs dock regeringens tillstånd. Med stöd av den nämnda bestämmelsen driver ett flertal svenska bankbolag bl. a. finansbolag i form av dotterbolag.

En viktig uppgift för kredilmarknadskommittén är att kartlägga och ange riktlinjerna för bankernas verksamhet i sidoföretag. Intill dess kommitténs arbete är slutfört är regeringens praxis i de tillslåndsärenden om aktieför­värv som berör de inhemska bankerna mycket restriktiv.

Mot den här angivna bakgrunden finns det givetvis också anledning att tills vidare se restriktivt även på de utländska bankernas möjligheter till motsvarande aktieförvärv. I motsats lill kommittén anser jag emellertid inte alt del är nödvändigt att helt utesluta möjligheten för de utländska bankerna att förvärva aktier av ifrågavarande slag. Även i delta avseende bör således de utländska bankerna behandlas på samma sätt som de svenska. De eventuella ändringar av aktieförvärvsreglerna som kan bli aktuella bör genomföras först sedan kommittén redovisat sitt huvudbetän­kande. Enligt min mening kan det inte uppstå några negativa verkningar med anledning härav, eftersom varje förvärv av aktier förutsätter regering­ens tillstånd. Några sådana tillstånd bör tills vidare endast undantagsvis meddelas för förvärv av aktier och då i huvudsak i företag som avser att tjäna allmänt gemensamma intressen på bankområdet. Exempel på sådana företag är Bankomatcentralen AB, AB Giro och Upplysningscentralen UC AB.

Prövningskriterier

Riktpunkt för tillståndsprövningen bör bl. a. vara att den utländska banken skall vara välrenommerad och i hemlandet ha en god ställning. Moderbanken bör vara välkonsoliderad och slå under effektiv tillsyn. Alt en utländsk bank redan har förbindelser med Sverige och svenska företag eller är hemmahörande i ett land med vilket Sverige har handelsutbyte bör också beaktas vid prövningen av en ansökan om oktroj. Något strikt krav på reciprocilet bör inte ställas upp. Detta utesluter inte att reciprocitets-hänsyn i enskilda fall kan beaktas vid tillståndsprövningen.

Prop. 1984/85:191

24

I motsats till kommittén anser jag emellertid inte att frågor som hänger samman med en utländsk banks personalrekrytering eller det förhållandet att den utländska banken varit engagerad i den svenska statens upplåning utomlands bör inverka vid prövningen av en oktrojansökan. Att de ut­landsägda bankerna skall följa svensk arbetsrättslagstiftning och den ar­betsmarknads- och kollektivavtalspraxis som tillämpas inom bankbransch­en är vidare självklart och behöver inte nämnas särskilt i delta samman­hang.

2.5 Stvrelse och verkställande direktör

Mitt förslag: I en utlandsägd bank får högst en tredjedel av styrelsens ledamöter vara utländska medborgare eller svenska medborgare bosat­ta utomlands.

Styrelsens ordförande skall vara svensk medborgare och bosatt i Sverige.

Verkställande direktören, som utses inom styrelsen, kan vara ut­ländsk medborgare men skall vara bosatt i Sverige.

Dispens från de angivna bestämmelserna rörande styrelsens sam­mansättning och styrelsens ordförande får ges av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av tillsynsmyndigheten.

Kommitténs förslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandet s. 203-205).

Remissinstanserna: Endast fullmäktige i Sveriges riksbank har yttrat sig i denna del och därvid förklarat att man inte har något att erinra mot de föreslagna reglerna (se bil. 3 avsnitt 7.2).

Skälen för mitt förslag: Enligt 72 § BL skall styrelseledamöterna i ett bankaktiebolag vara svenska medborgare och bosatta här i landet. Någon möjlighet fill dispens från denna regel ges inte i BL.

För aktiebolag i allmänhet gäller också att styrelseledamot och verkstäl­lande direktör skall vara svensk medborgare och bosall här i landet (8 kap. 4 § ABL). Kommerskollegium kan emellertid ge dispens från denna be­stämmelse. Enligt den praxis som f. n. tillämpas ges som regel dispens för upp till en tredjedel av styrelsens ledamöter. Nyligen har också bestäm­melserna i ABL ändrats så att medborgarskap och bosättning i annat nordiskt land jämställts med medborgarskap och bosättning i Sverige (prop. 1983/84:184, LU 8, rskr 19).

Enligt min mening är det rimligt att en utlandsägd bank i sin styrelse tillåts ha ett visst antal utländska medborgare eller svenska medborgare bosalla utomlands. Mot bakgrund av den praxis som tillämpas i fråga om

Prop. 1984/85:191

25

aktiebolag i allmänhet anser jag att högst en tredjedel av det totala antalet styrelseledamöter i en utlandsägd bank bör få vara utländska medborgare eller svenska medborgare bosatta utomlands. En bestämmelse av denna innebörd bör föras in i BL.

Inom styrelsen skall en ledamot vara ordförande. Styrelsens val av ordförande skall godkännas av regeringen (77 § BL). Detta skall självklart gälla även för utlandsägda banker. Enligt min mening bör ordföranden i en utlandsägd bank i regel vara svensk medborgare och bosatt här i landet.

Ett bankaktiebolags styrelse skall inom sig utse verkställande direktör (74 § BL). För en utlandsägd bank bör del inte ställas upp krav på att verkställande direktören skall vara svensk medborgare. Däremot bör det av praktiska skäl alltid krävas alt han är bosatt här i landet.

1 vissa fall - särskilt när del gäller medborgare i annat nordiskt land och svenska medborgare bosatta utomlands - kan del finnas skäl alt ge di­spens från de nu nämnda reglerna om styrelsens sammansättning och om dess ordförande. En sådan möjlighet bör därför införas. När del gäller styrelsens sammansättning bör dispensmöjlighelen tillämpas reslrikfivt. Del bör inte medges alt över hälften av det totala antalet styrelseledamöter är utländska medborgare eller svenska medborgare bosatta utomlands.

Enligt 71 § BL får regeringen utse högst 5 ledamöter i styrelsen för ett bankaktiebolag. Vidare gäller enligt lagen (1976: 355) om styrelserepresen-talion för de anställda i bankinstitul och försäkringsbolag att de anställda i ett bankaktiebolag med minst 25 arbetstagare har rätt all utse 2 ledamöter i bolagels styrelse jämte suppleanter. Av principen om att svenskägda och utlandsägda banker skall behandlas lika följer alt även nu nämnda regler skall gälla för de utlandsägda bankerna.

2.6 Verksamhetsplan

Mitt förslag: En ansökan om oktroj skall vara åtföljd av en plan för den tilltänkta verksamheten (verksamhetsplan).

Kommitténs förslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandet s. 185-188).

Remissinstanserna: Endast bankinspektionen och fullmäktige i Sveriges riksbank har särskilt tagit upp frågan om verksamhetsplan. Båda remissin­stanserna tillstyrker förslaget (se bil. 3 avsnitt 5.1 och 5.5).

Skälen för mitt förslag: Prövningen av en oktrojansökan innefattar bl. a. en allmän bedömning av omfattningen och beskaffenheten av den planerade verksamheten. Den bank som ansöker om oktroj måste därför prestera en ingående utredning om den tilltänkta verksamheten.

Prop. 1984/85:191

26

1 försäkringslagstiftningen har nyligen införts krav på att den som ansö­ker om koncession för försäkringsrörelse skall till ansökan foga en plan för den tilltänkta verksamheten (prop. 1984/85:77, NU 11, rskr 111). Också banklagsutredningens förslag till ny banklagstiftning innehåller motsvaran­de krav.

Enligt min mening bör redan i delta sammanhang i BL införas krav på att den som ansöker om oktroj skall ge in en verksamhetsplan.

Verksamhetsplanen skall i princip endast utgöra en grund för prövning­en av ansökan om oktroj. Väsentliga avsteg från verksamhetsplanen som banken gör i sin verksamhet bör anmälas till bankinspektionen. Del förhål­landet att bankbolaget avviker från planen utgör emellertid inte skäl för formellt ingripande frän bankinspektionens sida om avvikelsen inte inne­fattar sådant missförhållande som är särskilt angivet i BL.

Syftet är att uppgifterna i verksamhetsplanen skall komplettera de upp­gifter om den tilltänkta verksamheten som finns i bolagsordningen. Vad gäller det närmare innehållet i planen kan jag i allt väsentligt ansluta mig till kommitténs förslag. Planen bör alltså innehålla t. ex. en utförlig beskriv­ning av den tilltänkta verksamheten med angivande av de målgrupper som banker avser alt rikta sig till, en redogörelse för hur bankens organisation kommer att vara utformad saml bolagels tänkta verksamhetsområde, en analys rörande del förväntade kapilalkravet fördelat på de olika riskklas­serna enligt kapitalläckningsbestämmelserna i 57 § BL, en plan för an­skaffning av svensk valuta samt en prognos över det förväntade ekonomis­ka utfallet under de tre första verksamhetsåren.

Del ligger i sakens natur alt man inte generellt kan ange allt vad en verksamhetsplan bör innehålla. Detta måste i viss mån anpassas efter förhållandena i varje särskilt fall. Den myndighet som prövar ansökan om oktroj måste också ha möjlighet att begära de kompletteringar av uppgif­terna i planen som anses erforderliga.

2.7 Introduktionen av utländska banker

Som jag tidigare uppgivit har hittills närmare 30 utländska bankförelag meddelats tillstånd att driva representationskonlor här. De utländska ban­kernas intresse av den svenska marknaden återspeglas i viss mån av detta förhållande. Av dessa banker torde dock endast en del vara intresserade av att genast starta bankverksamhet här i landet. Hur många som i en första omgång kommer att ansöka är inte möjligt att förutse. Det går inte heller alt förutse inriktningen och omfattningen av den verksamhet som de ut­ländska bankerna önskar driva här. Det är därför knappast möjligt att i förväg ange hur många utlandsägda bankbolag som kan beviljas oktroj. Denna fråga får närmare bedömas i samband med prövningen av ansök-

Prop. 1984/85:191

27

ningarna i den första omgången. Det kan emellertid inte uteslutas all man vid denna liksom vid senare prövningar tvingas avslå någon eller några ansökningar om det skulle visa sig att antalet sökande är sä stort att den svenska bankmarknaden skulle allvarligt störas om alla tilläts etablera sig här samtidigt.

Enligt min mening bör ansökningsförfarandet fortskrida på så sätt alt en sista ansökningsdag - den 1 oktober 1985 - anges för de banker som önskar få sina ansökningar prövade i en första omgång vid årsskiftet 1985/86. Ansökningarna skall ges in lill bankinspektionen, som har att bereda ärendena och med eget förslag redovisa dem lill regeringen.

Andra banker kan när som helst efter den angivna dagen ge in sin oktrojansökan. Prövningen av dessa ansökningar kommer alt ske fortlö­pande allteftersom förhållandena medger. Detta innebär att de banker som inte är klara med sitt ställningstagande i etableringsfrågan till den 1 oktober kan avvakta en senare och lämpligare tidpunkt ulan att detta tidsmässigt för med sig några olägenheter.

Ansökningshandlingarna skall vara skrivna på svenska. Även i övrigt skall den utlandsägda bankens språk i kontakterna med myndigheterna här i landet vara svenska.

2.8 Representationskontorens ställning

Mitt förslag: En utländsk bank skall även fortsättningsvis, efter rege­ringens tillstånd, kunna inrätta representationskonlor här i landet.

Kommitténs förslag: Överensstämmer med milt förslag (se belänkandet

s. 235-236).

Remissinstanserna: Hovrätten för Västra Sverige och kammarrätten i Stockholm har angett att det i lagtexten närmare bör anges vilken verksam­het som får bedrivas genom representationskontor (se bil. 3 avsnitt 8.1).

Skälen för mitt förslag: Regeringen har vid tillståndsgivningen begränsat representationskonlorens verksamhet till att avse representations- och förmedlingsverksamhet. Kontoren har således inte själva eller för bankens räkning kunnat sluta avtal med kunder i Sverige. Om dessa begränsningar inte iakttas kan tillståndet dras in, något som dock ännu inte varit aktuellt. Att möjlighet nu öppnas för utländska bankföretag att driva fullständig bankverksamhet här i landet utesluter inte att det finns behov av att kunna driva representationskonlor här för sådana utländska bankföretag som inte önskar etablera sig i Sverige genom ett svenskt bankbolag. Möjligheten för ett utländskt bankföretag att, efter tillstånd av regeringen, driva represen-

Prop. 1984/85:191

28

tationskontor här i landet bör därför finnas kvar. Det bör också vara möjligt för ufländska banker som etablerar sig här att även fortsättningsvis ha representationskontor. Jag finner del inte erforderligt att i detta sam­manhang närmare precisera BL: s regler om vilken verksamhet som får bedrivas vid ett representationskontor.

2.9 Ikraftträdande

De ändringar i BL som möjliggör för utländska banker att etablera sig här i landet bör träda i kraft så snart som möjligt. Jag föreslår att så sker den 1 juli 1985. Vid samma tidpunkt bör även ändringen i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska förelag m. m. träda i kraft.

3    Upprättade lagförslag

I enlighet med det anförda har inom finansdepartementet upprättats förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse,

2.

lag om ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m.m.

Förslagen bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 4.

4    Specialmotivering

4.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse

1 § Bankrörelse må, förutom av Sveriges riksbank, drivas endast av bankaktiebolag, som därtill erhållit regeringens tillstånd (oktroj).

Med bankrörelse förslås i denna lag sådan verksamhet, i vilken ingår inlåning från allmänheten på räkning som av bank allmänneligen begagnas.

Angående sparbank, cenlralkassa för jordbrukskredit och järnkontoret är särskilt stadgat.

Utländskt bankförelag får i Sverige

1.

bilda bankaktiebolag som driver bankrörelse i enlighet med bestäm­melserna i denna lag samt

2.

efter tillstånd av regeringen från kontor eller annat fast driftställe driva verksamhet i vilken ej ingår inlånings- eller utlåningsrörelse.

I gällande lag upptas i paragrafens fjärde stycke en bestämmelse enligt vilken ett utländskt bankföretag kan få tillstånd att inrätta representations­konlor här i landet. Denna bestämmelse bör kompletteras så alt den fullständigt anger ett utländskt bankföretags möjligheter att driva verksam­het i Sverige. Med ett utländskt bankföretag skall förstås en juridisk person, som är bank och som bildats enligt lagen i en främmande stat.

Prop. 1984/85:191

29

Redan i inledningen av BL slås således fast den nyhet som innebär att ett utländskt bankförelag kan få bilda ett bankaktiebolag här i landet och i detta bolag driva bankverksamhet i enlighet med BL: s bestämmelser. Denna möjlighet står inte öppen för något annat utländskt rättssubjekt än ett bankförelag. Vidare följer att bankverksamheten får drivas endast i en nyetablering i form av ett bankaktiebolag.

Det utlandsägda bankbolaget kommer att utgöra ett svenskt bankbolag, som måste ha regeringens tillstånd (oktroj) för att driva verksamheten och som kommer att slå under bankinspektionens tillsyn.

1 fjärde stycket andra punkten återfinns den gällande bestämmelsen om representationskontor. Där regleras utländskt bankföretags verksamhet, som drivs från ett fast driftställe i Sverige. Bestämmelsen innefattar ett indirekt förbud att driva verksamhet i vilken ingår inlånings- eller utlå­ningsrörelse. Del är således här fråga om ett vidare förbud än om förbudet skulle utformas med stöd av definitionen på bankrörelse enligt 1 § andra stycket BL. Genom den negativa bestämningen ges teoretiskt möjlighet för en utländsk bank att från kontoret driva all annan verksamhet än inlånings-och uilåningsrörelse, t. ex. annan central bankverksamhet såsom arbi-irage- och rembursverksamhet. Även annan verksamhet skulle kunna vara länkbar. Enligt lagen i det utländska bankföretagets hemland kan banken ha rätt att driva en verksamhet som inrymmer åtskilligt mera än vad som avses med bankverksamhet enligt svensk banklagstiftning. Eftersom lagen (1968:555) om rätt för utlänning och utländskt företag att idka näring här i riket inte är tillämplig i fråga om utländskt bankföretags rätt att här driva verksamhet, måste sådan verksamhet som ligger utanför vad som i BL avses med bankverksamhet, även prövas enligt denna paragraf. Avsikten har emellertid inte varit alt tillåta ett utländskt bankföretag att driva sådan verksamhet vid ett representationskontor i Sverige. Inte heller har avsik­ten varit att ge utländskt bankföretag tillstånd att driva annan central bankverksamhet. Regeringen har därför i tillstånden angett att verksamhe­ten skall vara representations- och förmedlingsverksamhet.

4 § 1 mom. Stiftarna skall upprätta en bolagsordning som skall understäl­las regeringen för stadfästelse. Till ansökan om oktroj skall fogas en plan för den tilltänkta verksamheten.

Stiftarna skall vara myndiga här i riket bosatta svenska medborgare och till antalet minst tio. Utan hinder härav får dock ett bankaktiebolag stiftas av ett eller flera utländska bankförelag.

Den som är i konkurstillstånd kan ej vara stiftare.

Regeringen prövar bolagsordningens överensstämmelse med denna lag samt lag och författning i övrigt, så ock om och i vad mån därutöver, med hänsyn lill omfattningen och beskaffenheten av bolagets rörelse, särskilda bestämmelser må erfordras.

Finnes den tillämnade rörelsen vara nyttig för det allmänna, stadfäster regeringen bolagsordningen samt beviljar oktroj för en tid av högst tio år och därutöver intill slutet av då löpande räkenskapsår.

Prop. 1984/85:191

30

Första stycket har kompletterats med en bestämmelse som anger alt en plan för den tilltänkta verksamheten skall bifogas oktrojansökan. 1 avsnitt 2.6 har givits exempel på uppgifter som bör las in i denna plan och vilka syften planen skall tjäna.

Enligt andra stycket skall ett bankaktiebolag stiftas av minst tio perso­ner, som skall vara myndiga, här i riket bosatta, fysiska personer. Här föreslås ett tillägg för att göra det möjligt för ett eller flera ufländska bankförelag att stifta ett bankaktiebolag. Skall den planerade banken ägas av tvä eller flera utländska bankförelag bör således lika många få vara stiftare.

6 §    Bankaktiebolags firma skall innehålla ordet bank.

Ny firma skall tydligt skilja sig från annan, förut i laga ordning regis­trerad, ännu bestående banks firma, så ock från benämning å utländsk bankinrättning, som är allmänt känd här i riket. För registrering av bank­aktiebolags firma gäller i övrigt vad som föreskrives i firmalagen (1974: 156).

Utan hinder av andra stycket får firman för ett bankaktiebolag som har bildats av ett utländskt bankföretag innehålla del förelagets firma. Motsva­rande gäller om bankaktiebolaget bildals av flera utländska bankförelag.

Sedan bolaget bildals, kan styrelsen antaga bifirma. Vad i andra stycket sägs om firma gäller även bifirma. Ordet bank får ej inlagas i bifirma.

Enligt den gällande lydelsen skall ett bankaktiebolags firma innehålla ordet bank. Vidare skall firman bl. a. skilja sig från benämningar på ut­ländska bankinrältningar, som är allmänt kända i Sverige. Enligt tredje stycket, som är nytt, föreligger det inte något hinder mot att den utlands­ägda bankens firma innehåller firman för de utländska bankföretag som bildat bankbolaget i Sverige. Är det utlandsägda bankbolaget ett helägt dotterbolag till en utländsk bank bör dotterbolagels firma regelmässigt innehålla den utländska moderbankens firma.

10 § / mom. Teckning av aktier skall ske å teckningslisian i huvudskrifi eller i avskrift som bestyrkts av notarius publicus eller landsfiskal eller av stiftarna. Vid teckningslistan skola vara fogade på enahanda sätt styrkta avskrifter av oktrojbeslutel och bolagsordningen.

Innan teckningslisian framlägges i huvudskrifi eller avskrift, skall teck­ning av stiftarna hava ägt rum med angivande av dagen därför. Om ett bankaktiebolag bildas av utländskt bankförelag behöver teckningslisian inte läggas fram.

Reglerna om hur ett bankaktiebolag bildas är tämligen omfattande och utformade med hänsyn till bl. a. att ett bankaktiebolag regelmässigt har ett stort antal ägare. På en punkt föreslås här en ändring. Det bankbolag som bildas av utländska bankförelag har endast ett eller några få sådana förelag som ägare. Ägarförhållandena mäste vara helt klara redan innan oktrojan­sökan lämnas in till tillsynsmyndigheten. Vid bildande av en utlandsägd bank krävs därför inte att teckningslistan läggs fram för offentlig teckning.

Prop. 1984/85:191

31

18 § Aktier i bankaktiebolag får genom teckning eller överlåtelse förvär­vas endast av svenska medborgare, av svenska bolag och föreningar, som inte är kontrollsubjekt enligt lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m. m., ävensom av andra svenska samfälligheter och stiftelser samt till aktiefonder enligt akiiefondslagen (1974:931). Har aktie­förvärv skett annorledes än genom teckning eller överlåtelse, skall vad nyss stadgats icke i något fall medföra hinder för aktieägaren att med stöd av den företrädesrätt lill teckning eller erhållande av nya aktier, vilken enligt denna lag eller den vid förvärvet gällande bolagsordningen är för­enad med de förvärvade aktierna, bekomma ytteriigare aktier.

Första stycket gäller inte aktier i ett bankaktiebolag som är bildat av utländskt bankförelag. Beträffande sådant bolag gäller i stället att aktier i bolaget får förvärvas endast av utländskt bankföretag som fåll regeringens lillstånd lill förvärvet.

Förvärv av aktie, som skett i strid med första eller andra stycket, är ogillt.

Enligt gällande lydelse är det i princip förbjudet för utländsk fysisk eller juridisk person att förvärva aktier i bankaktiebolag. Förvärv som skett i strid med dessa bestämmelser är ogiltiga. Ingen ändring föresläs i dessa bestämmelser såvitt avser svenskägda banker.

Det bankbolag som stiftas av utländskt bankföretag enligt BL: s regler kommer all vara ett svenskt bankaktiebolag. För all ett utländskt bankfö­retag över huvud taget skall ha möjlighet att etablera ett bankbolag i Sverige, bör företagel självfallet ha rätt att förvärva aktier i bolaget. Särskilda bestämmelser om detta har tagits in i ett nytt andra stycke. Tillstånd av regeringen erfordras och sådant tillstånd kan ges endast lill utländskt bankföretag. Vid nyetableringen ges detta lillstånd i samband med oktrojen. Svensk fysisk eller juridisk person får således inte förvärva aktier i ett bankbolag som bildats av ett utländskt bankförelag. Även ett förvärv genom svenskägd utländsk bank bör förhindras med stöd av denna paragraf. Bestämmelsen innebär vidare att ett utländskt bankförelag som önskar avyttra aktier i ett dylikt bankbolag till ett annat utländskt bankfö­retag inte kan göra detta utan att regeringens tillstånd inhämtas. Om förvärv har skett i strid med dessa bestämmelser är förvärvet ogiltigt. Bestämmelser om detta har tagits in i det nuvarande andra stycket, som enligt förslaget kommer att utgöra paragrafens tredje stycke.

22 § Ansökan om bankaktiebolagets registrering skall göras av styrelsen senast ett år från del oktroj beviljats.

Ansökningen skall beträffande styrelseledamot och slyrelsesuppleant innehålla uppgift om fullständigt namn, hemvist och medborgarskap samt förklaring att dessa personer inte är omyndiga.

1 ansökningen skall uppgivas, av vilka och huru bolagets firma skall tecknas, där den ej tecknas av styrelsen allenast på grund av denna lag. Skall firman tecknas av annan person än som avses i andra stycket, gäller vad där är stadgat även i fråga om sådan firmaiecknare.

Prop. 1984/85:191

32

Bolagets postadress skall angivas. Vid ansökningen skola fogas:

1.

de listor, å vilka aktieteckningen ägt rum, jämte avskrift av desamma;

2.

avskrift av protokollet vid konstituerande stämman;

3.

två avskrifter av oktrojbeslutel och bolagsordningen;

4.

avskrift av den i 15 § 1 mom. omförmälda handlingen rörande tilldel­ningen av aktier;

5.

en av samtliga styrelseledamöter undertecknad handling, innehållande uppgift dels om del tecknade belopp, för vilket tilldelning av aktier ägt rum, saml om del belopp, för vilket aktier må hava förklarats förver­kade enligt 28 §, dels angående det belopp, som inbetalts å aktiekapita­let, och, där aktiekapitalet icke blivit lill fullo inbetalt, sammanlagda nominella beloppet av de aktier, som lill fullo betalts, dels ock om det sätt varpå inbetalningen skett.

Har ej å ansökningen varje styrelseledamot och slyrelsesuppleant eller annan, som är bemyndigad alt teckna bolagets firma, egenhändigt skrivit sin av vittnen styrkta namnteckning, skall vid ansökningen fogas en sär­skild bilaga, därå namnteckningen finnes och blivit styrkt av vittnen.

I ansökan om bankaktiebolagets registrering skall enligt gällande lydelse i en särskild förklaring anges alt utsedda styrelseledamöter och styrelse-suppleanter är svenska medborgare. Enligt vad som föreslås i 72 § andra stycket får emellertid utländska medborgare ingå i styrelsen för ett bank­aktiebolag bildat av ufländski bankföretag. Av den anledningen föreslås alt förklaringen om svenskt medborgarskap i registreringsansökan ersätts med en skyldighet alt lämna uppgift om medborgarskapet.

35 § Sedan bolagsstämman fatlat beslut om aktiekapitalets ökning skall teckningslista och kungörelse om beslutet upprättas samt undertecknas av samtliga styrelseledamöter. Någon kungörelse behövs dock inte när ett bankaktiebolag som är bildat av utländskt bankföretag fattat beslut om ökning av aktiekapitalet.

1 såväl teckningslisian som kungörelsen skall upptagas bolagsstämmans beslut om aktiekapitalels ökning ävensom erinran om den i 18 § stadgade inskränkningen i rätten alt förvärva aktier. Har i ökningsbeslutet bestäm­melse ej meddelats om tiden för betalning av nya aktier, skall sådan bestämmelse upptagas i teckningslisian och kungörelsen.

Sedan ökningsbeslutet registrerats, skall styrelsen låta införa kungörel­sen i Post- och Inrikes Tidningar och den eller de ortstidningar, som styrelsen bestämmer. Det åligger ock styrelsen alt ofördröjligen i rekom­menderat brev om bolagsstämmans beslut underrätta varje aktieägare, om vars postadress upplysning ulan väsentlig omgång eller i tidsutdräkt kan inhämtas.

I ett bankbolag som bildals av en eller flera utländska bankföretag får endast sådant förelag förvärva aktier. I första hand bör endast utländskt bankföretag som redan innehar aktier i bankbolaget få teckna nya aktier i samband med en nyemission. Förvärv av aktier i samband med en nyemis­sion i utlandsägd bank kräver enligt föreslagen ändring i 18 § BL regering-

Prop. 1984/85:191

33

ens tillstånd. Av denna anledning behöver ett ullandsägt bankbolag inte kungöra ett beslut om aktiekapitalets ökning. Ökningsbeslulel kommer till allmänhetens kännedom genom kungörandet enligt 172 § BL.

72 § Styrelseledamöterna skola vara myndiga, här i riket bosatta svenska medborgare.

Utan hinder av första stycket får i ett bankaktiebolag som är bildat av utländskt bankförelag högst en tredjedel av hela antalet styrelseledamöter vara svenska medborgare bosalla utomlands eller utländska medborgare. Styrelseordföranden skall dock vara svensk medborgare och bosatt här i landet. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyn­digheten får medge undantag från vad som föreskrivs i detta stycke.

Av styrelseledamöterna må icke flera än en för varje påbörjat femtal vara befattningshavare i banken. Vid beräkningen av det högsta antal styrelseledamöter som får vara befattningshavare i banken skall hänsyn ej tagas till offentlig styrelseledamot.

Enligt första stycket skall styrelseledamöterna i ett bankaktiebolag vara svenska medborgare och bosatta i Sverige. Som ett särskilt undanlag för utlandsägda bankbolag har i ett nytt andra stycke föreskrivits all högst en tredjedel av hela antalet styrelseledamöter får vara svenska medborgare bosatta utomlands eller utländska medborgare. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, bankinspektionen kan för ett visst bankaktie­bolag tillåta att ett högre antal utlandssvenskar och utländska medborgare får ingå i styrelsen. En sådan dispens bör ges restriktivt och aldrig avse mer än hälften av det totala antalet styrelseledamöter. Styrelsens ordföran­de skall enligt en särskild bestämmelse i regel vara svensk medborgare och bosall i Sverige. Även här finns dock möjlighet att dispensera från kravet på svenskt medborgarskap och bosättning i landet.

74 § Styrelsen skall inom sig utse verkställande direktör att under styrel­sens inseende leda verksamheten, däri inbegripet att i den utsträckning styrelsen bestämmer avgöra ärenden av beskaffenhet alt eljest ankomma på styrelsens egen prövning. Där förhållandena så påkalla, må bland sty­relseledamöterna eller styrelsesuppleanterna flera verkställande direktörer utses. Styrelsen skall även förordna styrelseledamot eller styrelsesupp­leant att vara ställföreträdare för verkställande direktör. I ett bankaktiebo­lag som är bildal av utländskt bankförelag skall verkställande direktör vara bosall här i landet.

Styrelsen må jämväl uppdraga åt annan än verkställande direktör att ensam eller i förening med annan avgöra ärenden av beskaffenhet all eljest ankomma på styrelsens egen prövning.

Angående den befogenhet i olika avseenden, som skall tillkomma verk­ställande direktör eller person som avses i andra stycket, åligger del styrelsen att meddela föreskrifter i en för ett år i sänder fastställd instruk­tion. Avser uppdraget beviljande av kredit, skola grunderna för kreditgiv-ningen fastställas. Hava flera verkställande direktörer utsetts, skall in­struktionen angiva huru ledningen av bankens verksamhet skall mellan dem fördelas. Styrelsen skall, så snart kan ske, till tillsynsmyndigheten

3    Riksdagen 1984/85. 1 saml. Nr 191

Prop. 1984/85:191

34

insända avskrift av instruktionen ävensom, där ändringar vidtagas i den­samma, meddela myndigheten därom.

Uppdrag som sågs i denna paragraf må när som helst återkallas eller inskränkas. Utan hinder av uppdrag äger styrelsen själv avgöra ärende av varje slag.

Styrelsen mä icke ät enskild styrelseledamot eller annan uppdraga att avgöra ärende, som avser:

1.

inrättande eller indragning av avdelningskontor eller övertagande av annan bankrörelse;

2.

förvärv eller avyttring av lästighet, avsedd för bankens inrymmande eller för att tillgodose därmed sammanhängande behov;

3.

beviljande av kredit till befattningshavare, som avses i 61 § första stycket, eller annan befattningshavare, som ensam eller i förening med annan får avgöra på styrelsen ankommande ärenden, till den som är gift med sådan befattningshavare, till person som avses i 61 § andra stycket eller till bolag, förening eller annan sammanslutning, vari sådan person är styrelseledamot eller såsom delägare eller medlem äger ett väsentligt ekonomiskt intresse; styrelsen dock obetagei att för person eller sam­manslutning, som nu nämnts, fastställa vissa gränser, inom vilka utan styrelsens beslut i varje särskilt fall kredit må beviljas vederbörande i och för en av honom idkad rörelse;

4.

förvärv av aktie, emissionsbevis, förlagsbevis som avses i 55 § första stycket 5 samt andel i aktiefond och i ekonomisk förening i andra fall än då fråga är om sådant värdepapper, som är för bankbolagets fordran utmätt eller pantsatt, eller förvärvet sker med stöd av 55 § andra eller tredje stycket och styrelsebeslut angående förvärvet ej kan utan olägen­het avvaktas;

5.

fastställande av allmänna räntesatser för in- och utlåning; dock alt beslut, där sä påkallas av allmän ränteförändring, må ulan styrelsens hörande meddelas för liden intill nästkommande styrelsesammanträde;

6.

utgivande av obligationer med längre löptid än ett år.

I denna paragraf meddelade bestämmelser angående kredit och obliga­tioner skola gälla även i fråga om garantiförpliktelse, som bankbolag iklä­der sig.

I ett bankaktiebolag skall verkställande direktör alltid vara styrelseleda­mot. Härav följeratt han i en svenskägd bank skall vara svensk medborga­re och bosatt i Sverige. Den styrelseledamot som utses till verkställande direktör i ett ullandsägt bankbolag kan vara antingen svensk medborgare eller utlänning men han skall, enligt en särskild bestämmelse i första stycket, alltid vara bosatt här i landet. Om flera verkställande direktörer har utsetts gäller motsvarande för envar av dem.

189 § Bildas bankaktiebolag eller ökas bankbolags aktiekapital för över­lagande av annan bankrörelse, må andel i vad bolaget sålunda skall över­laga utgöra vederlag för aktie i bolaget samt teckning ske med villkor, att sådant tillskott skall få göras; och skall i övrigt i ty fall gälla denna lags bestämmelser om bankbolags bildande och aktiekapitalets ökning med följande tillägg och undanlag:

Prop. 1984/85:191

35

1.

Vid bankbolags bildande skall leckningslista och vid aktiekapitalets ökning bolagsstämmans beslut om ökningen innehålla jämväl alla de om bankrörelsens överlagande träffade bestämmelserna. Vad som stadgas i 9 och 33 §§ föranleder ej därtill all värdet av det, som för aktie skall tillskjutas i annat än penningar, skall i teckningslista eller i bolagsstäm­mas beslut om ökning av aktiekapitalet uppskattas till visst penningbe­lopp.

2.

Där vid bankbolags bildande ej samtliga tecknare enligt bestämmelse i teckningslistan äro berättigade all för aktie tillskjuta annat än penning­ar, äger å konstituerande stämman tecknare, vilken berättigats alt göra tillskott i annat än penningar, ej deltaga i omröstning enligt 15 §; ej heller må sådan tecknare eller av honom tecknade eller eljest förvär­vade aktier vid omröstningen lagas i beräkning.

3.

Vad som stadgas i 36 § äger ej tillämpning.

4.

Tillgång, som bankbolag på sätt ovan sägs övertagit, skall vid dess införande i bolagels böcker upptagas lill skäligt värde.

5.

Har bankbolag övertagit annat bankbolags rörelse och finnes bland sistnämnda bolags tillgångar egendom, varmed bankbolag ej må driva handel för egen räkning, må den egendom, även om sådant fall ej är för handen, som i 55 eller 56 § omförmäles, förvärvas av del överlagande bolaget. Egendom som bankboiagel på detta sätt förvärvat, skall, i den mån egendomen ej jämlikt vad i nyssnämnda lagrum stadgas må av bolaget behållas, åter avyttras så snart lämpligen kan ske och senast då avyttring kan äga rum ulan föriusl för bolaget.

Första stycket gäller inte för ett bankaktiebolag som är bildal av ut­ländskt bankförelag.

190 § Ej må bankaktiebolag övertaga annat bankbolags eller sparbanks rörelse, med mindre regeringen, där övertagandel icke finnes vara till skada för del allmänna, lämnar tillstånd därtill.

Ett bankaktiebolag som är bildal av utländskt bankföretag får inte överta en svenskägd banks rörelse.

I 189 § BL ges särskilda regler om banksammanslagningar. De kan ske antingen på så sätt att ett bankaktiebolag går upp i ett redan beslående bankbolag, vilket medför en akliekapitalökning i del sistnämnda bolaget, eller genom all en ny bank bildas för övertagande av två eller flera andra bankers rörelser. För samtliga övertaganden av annan banks rörelse krävs dock enligt 190 § BL regeringens tillstånd.

En utlandsägd bank skall inte få bildas eller utöka sin verksamhet genom att överta en inhemsk banks rörelse. 1 ett andra stycke i 189 § BL har därför införts en bestämmelse som föreskriver att vad som sägs i paragra­fens första stycke inte gäller för bankbolag som bildals av utländskt bank­företag. I 190 § BL har tillagts att ett bankbolag som bildats av ett ut­ländskt bankföretag inte får överta en svenskägd banks rörelse.

Prop. 1984/85:191

36

4.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag ni. m.

7 a § Ett utländskt bankföretug som äger aktier i ett bankaktiebolag här i landet får inte förvärva aktier i svenska aktiebolag, andelar i svenska handelsbolag eller rörelser som drivs här i landet.

Ulan hinder av första stycket får ett utländskt bankföretag som driver handel med värdepapper som ett led i denna rörelse förvärva aktier i svenska aktiebolag.

Förvärv i strid mol bestämmelserna i denna paragraf är ogiltigt.

1 BL anges den yttre ramen för bankernas tillåtna verksamhet. Bankerna får inte ägna sig åt en verksamhet som inte har en naturlig anknytning till in- och ulläningsrörelsen. Även inom denna yttre ram är emellertid banker­nas verksamhet begränsad i vissa avseenden. I rörelsereglerna anges vil­ken egendom en bank får förvärva för egen räkning och driva handel med. Dessa regler hindrar bankerna bl. a. att inneha aktier i för dem rörelsefräm­mande bolag. De bankbolag som bildas av utländska bankförelag i Sverige kommer som svenska juridiska personer helt naturligt att lyda under BL med dess verksamhetsregler. De utlandsägda bankerna kommer att ägas av en eller ett fåtal utländska bankföretag. Mot denna bakgrund bör de utländska bankförelag som driver bankverksamhet genom bank i Sverige inte själva vid sidan av sin banketablering få gå in och engagera sig i verksamhet som är förbjuden för deras bankbolag här i landet. Som ut­ländskt rättssubjekt är det utländska bankföretagel konlrollsubjekt enligt lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. Enligt denna lag (7 §) krävs ett särskilt tillstånd (förvärvslillslånd) för att utländskt bankföretag skall fä förvärva aktier i svenska aktiebolag, andelar i svenska handelsbo­lag eller rörelser som drivs här i landet. Förvärvslillslånd erfordras dock inte om aktieförvärvet understiger 10% av aktiekapitalet eller röstetalet i det svenska bolaget.

Med hänsyn till vad som sagts tidigare bör ett utländskt bankföretag som äger andel i bankbolag inte få förvärva aktier i svenska aktiebolag, andelar i svenska handelsbolag eller rörelser som drivs här i landet. Undantag har dock gjorts för utländskt bankföretag som driver fondkommissionsrörelse eller motsvarande rörelse avseende handel med värdepapper. Ett sådant förelag får förvärva aktier i svenska aktiebolag i den mån förvärven ingår som ett naturligt led i den nämnda rörelsen. Härigenom får anses att lika villkor skapas mellan svensk och utlandsägd bank i Sverige.

Prop. 1984/85:191

37

5   Hemställan

Jag hemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till

1.

lagom ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse,

2.

lag om ändring i lagen (1982:617) om utländska bankers förvärv av svenska förelag m. m.

6   Beslut

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

Prop. 1984/85:191

38

Bilaga I

Sammanfattning av kredilmarknadskommitténs betänkande (Ds Fi 1984:20) Utländska banketableringar i Sverige

Bakgrund

I likhet med vad som skett i flera andra länder har kreditmarknaden i Sverige under de senaste åren förändrats på ett genomgripande sätt. Ut­vecklingen kännetecknas framförallt av en snabb tillväxt av marknaden utanför banksystemet, 1 Sverige har utvecklingen förstärkts till följd av obalanserna i samhällsekonomin. Detta har lett till spänningar mellan olika grupper av finansinstitut som tidigare bara i begränsad utsträckning kon­kurrerat inbördes. Tendenserna till upplösning av gränslinjerna mellan de olika institutgruppernas verksamhetsområden kan till dels förklaras av all den befintliga lagstiftningen inte är utformad med hänsyn till den nya situationen som uppstått. Kommitténs uppgift enligt direktiven är all skyndsamt utreda strukturfrågorna i syfte att avgöra vilka institut som bör vara verksamma på kreditmarknaden samt de krav som skall ställas på institutens uppbyggnad och verksamhet.

Som ett särskilt delområde av kommitténs utredningsuppdrag kan av­skiljas frågan om banks etablering över gränserna.

Under efterkrigstiden har i takt med den ökade världshandeln en omfat­tande internationalisering av näringslivet ägt rum. Sverige har pä del internationella planet verkat mycket aktivt för en ekonomisk integration. Den svenska ekonomins internationalisering har också kraftigt ökat under de senaste decennierna. Under samma lid har utvecklingen inom bank­väsendet varit likartad. Drivkrafterna härvidlag har varit den ökande världshandeln och de internationella investeringarna men också tillkoms­ten av den s.k. euromarknaden. Den svenska kreditmarknaden har hittills varit slängd för utländska banker vilket även medfört all flera länder begränsat de svenska bankernas möjligheter alt delta i utvecklingsmöjlig­heter utomlands.

Under det senaste året har flera länder öppnat sina gränser för utländska banker, däribland Norge och Australien. Sverige riskerar därmed att inom kort inta en särställning bland OECD-länderna genom att vi endast tillåter utländsk bank alt inrätta representationskonlor i landet. Den internationel­la utvecklingen tycks dessutom gå mol allt skärplare reciprocitetskrav. Det torde därför vara ett klart intresse för de svenska bankerna att Sverige så snart det är möjligt förändrar sin inställning gentemot utländska banker. Kommittén har därför funnit skäl att med förtur prova frågan om utländska banketableringar i Sverige.

Prop. 1984/85:191

39

Principiellt ställningstagande

De skäl som talar för utländska banker i Sverige ar främst följande. Trots Sveriges tradition av frihandel intar vi i jämförelse med internationell praxis som råder i fråga om utländska banketableringar en i det närmaste unik ställning. Denna ensidiga avskärmning av den svenska kreditmarkna­den iir i längden ohållbar. Detta visar sig bl. a. genom att utländska banker redan nu driver bankverksamhet hår i konkurrens med svenska banker. Denna verksamhet ligger helt utanför méijiighetcrna till kontroll och styr­ning från de svenska myndigheternas sida. Vidare har andra länders krav pä reciprocilet förorsakat olägenheter för svenska banker. Etableringen av utländska banker i Sverige kan ge värdefulla tillskott till det svenska näringslivet och den svenska kreditmarknaden. Mot detta har kommittén vagt de nackdelar och de farhågor som bl. a. framförts i den allmänna debatten om utländska banketableringar. Kommittén har emellertid funnit att skälen för utländsk banketablering här i hög grad överväger. Utländska banker bör sålunda ges tillstånd att bedriva bankverksamhet i Sverige. Detta bör dock ske så att vitala intressen som rör vår kreditmarknad inte berörs på ett oacceptabelt sätt. Flertalet av de problem som kan länkas uppkomma i samband med elableringarna bör därför lösas genom speciella villkor och regler för verksamheten. Kommitténs principiella utgångs­punkt är dock all de utländska bankerna skall få tillstånd att här i landet driva bankverksamhet under samma förutsättningar som de svenska ban­kerna. Enligt direktiven skall dessa hållas fria från utländskt ägande och fortfarande utgöra stommen i bankväsendel. Mot denna principiella bak­grund anser kommittén att inget svenskt ägande tills vidare bör förekomma i de utlandsägda bankerna i Sverige. Kommittén anser vad beträffar eta­bleringsformen alt helägd dotlerbank är att föredra men att flera utländska banker gemensamt bör kunna äga en bank i Sverige antingen i form av dotterbank eller som s. k. konsortiebank. Den senare skiljer sig från dotter­banken genom att ingen ägare har ett bestämmande inflytande. Av direkti­ven framgår alt möjlighet inte skall ges en utländsk bank att etablera filial i Sverige.

Oktrojförfarandet

De utlandsägda bankerna kommer att vara underkastade samma förfatl­ningsmässiga reglering som de svenska bankerna. Det kommer alltså bl. a. att krävas att regeringen givit banken särskilt tillstånd (oktroj) att driva bankrörelse här.

En särskild uppgift enligt direktiven är att pröva om den behovsprövning som nu ingår i oktrojförfarandet bör vara kvar i nuvarande utformning eller om den - i likhet med ett lagförslag för försäkringsområdet - bör vara omvänd. Innebörden av en omvänd behovsprövning skulle vara att oklroj-sökanden inte behöver visa på ett behov av en ny bank utan alt tillstånds-

Prop. 1984/85:191

40

myndigheten för avslag måste finna att etableringen inte kan antas vara förenlig med en långsiktig sund utveckling av del svenska bankväsendel. Kommittén har funnit att del vid prövningen av ansökningar från ett relativt stort antal utländska banker är uppenbart alt behovet av banker pä marknaden måste prövas. Med den omvända behovsprövningen föreligger bl.a. risk att överetablering stoppas för sent. Enligt kommitténs mening bör därför behovsprincipen för såväl inhemska som utländska banker ha samma innebörd som nu. Härutöver måste emellertid ett antal kvalitativa krav uppställas på de banker som skall få tillstånd all etablera sig i Sverige. Kommittén anser att den kvalitativa prövningen blir ett särskilt betydelse­fullt led i oktrojförfarandet och all tonvikten bör läggas vid denna pröv­ning. Kommittén har indelat prövningskriterierna i tre grupper. Den första avser olika mått och bedömningar avseende moderbankernas totala rörel­se, inriktning och kreditvärdighet. Den andra gruppen avser att mäta och bedöma moderbankens hittillsvarande kontakter med Sverige och svenska förelag i olika former. Den tredje gruppen gäller den verksamhet som den planerade banken avser all bedriva.

Vid en genomgång av de olika verksamheter som en utländsk bank kan länkas bedriva i Sverige och hur denna verksamhet kommer alt påverka olika delmarknader har kommittén konstaterat ett antal problem som mås­te lösas eller undvikas. Även om utgångspunkten är all de svenska och utländska bankerna skall arbeta under i princip samma förutsättningar kommer det att råda flera olikheter när det gäller deras möjligheter att driva bankverksamhet i landet. Dessa olikheter kan inte helt utjämnas genom ett särskilt regelsystem. I stället har kommittén i första hand inrik­tat sig på att utforma särskilda villkor som skall vara uppfyllda för att en utländsk bank skall få tillstånd att etablera sig i Sverige. Dessa innebär att preciserade krav ställs på den utländska banken liksom på den verksamhet som den avser att driva här. Ett av de viktigaste kraven är att banken avser att bedriva en förhållandevis bred verksamhet i Sverige.

Vid tillkomsten av nya bankbolag är del väsentligt alt del allmänna och de blivande bankkunderna kan utgå från att den planerade verksamheten utvecklas på ett sådant sätt alt bolaget kan uppfylla de krav som måste ställas på en bank. Det är därför viktigt att endast välrenommerade banker av en viss storlek ges tillstånd att driva verksamhet i Sverige. Banken bör i hemlandet och i de andra länder där verksamhet bedrivs ha en god ställ­ning och driva en sund bankverksamhet saml ha ett gott förhållande lill bl. a. myndigheterna. Det är av vikt att banken i hemlandet står under en effektiv tillsyn. Ett nära samarbete bör finnas eller kunna utvecklas mellan den utländska bankens tillsynsmyndighet och bankinspektionen.

Svenska banker tillåts inte engagera sig i företagsamhet som är för bank främmande. Del har ansetts vara en viktig princip att inte blanda ägande och traditionell kreditgivning. Ufländsk bank som direkt eller indirekt genom sidobolag innehar aktier i det svenska näringslivet bör därför i

Prop. 1984/85:191

41

princip inte ges oktroj för alt bedriva bankrörelse här. Undantag från den uttryckta principen har kommittén ansett kunna medges då del direkta eller indirekta ägandet lill sin art och omfattning får anses vara av mycket liten betydenhet. Inte heller ägande i annat svenskt kreditinstitut än bank har kommittén ansett kunna förenas med oktroj för bankverksamhet. 1 konsekvens med detta har kommittén föreslagit en ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m. m. som innebär att en utländsk bank som äger andel i ett bankbolag här inte kan få förvärvslill-stånd enligt den lagen.

Lika viktigt som att en bank inte skall vara engagerad i för bank främ­mande verksamhet genom ägande anser kommittén det vara alt olika näringsföretag inte genom ett alltför dominerande ägande i en bank kan styra eller påverka dess verksamhet. De svenska privatägda affärsban­kerna har med få undanlag ett spritt ägande. Kommittén anser att samma förhållande bör gälla även för de utländska banker sorri önskar etablera sig i landet. Dessa utländska moderbanker bör således inte domineras av en eller några få ägare eller ägargrupper.

För de utlandsägda bankerna gäller självfallet svensk arbetsrätt och därmed de anställdas rätt till medbestämmande och deras rätt att organise­ra sig fackligt. Härutöver förutsätter emellertid kommittén all dessa banker följer den arbetsmarknads- och kolleklivavlalspraxis som gäller för bankbranschen.

Kommittén anser också alt de banker som bl. a. genom utbildning av egen personal förbereder och bygger upp personalstyrkan i den tilltänkta banken i Sverige bör ha bättre möjligheter alt snabbt fä elableringslillslånd än de som avser alt anskaffa större delen av sin personal från de svenska bankerna eller från andra svenska kreditinstitut.

Den bank som önskar etablering i Sverige bör kunna peka på ett visst mått av förbindelser med värt land. Främst bör beaktas kontakterna med svenska förelag i Sverige och utomlands, men betydelse bör också till­mätas om banken varit engagerad i den svenska statens upplåning utom­lands.

För all ge regeringen underlag för en så noggrann bedömning som möjligt av den påverkan som en enskild bank kommer att få på vår svenska kredilmarknad föreslår kommittén all lill oktrojansökan skall fogas en verksamhetsplan. De banker som skall tillåtas etablera sig här bör ha för avsikt att driva en förhållandevis bred verksamhet inrymmande flertalet av de traditionella banktjänsterna. Dessa tjänster bör erbjudas en så stor grupp av bankkunder som möjligt. Banken bör vara tvungen att driva upp en viss rörelse i svenska kronor för att ge möjlighet all erbjuda svenska kunder krediter i inhemsk valuia. Även om något krav inte kan uppställas på att den utländska banken skall ha en inlåning från allmänheten till en viss volym, bör den ändå ha skyldighet att ta emot den inlåning som en bankkund önskar sätta in på bankräkning i banken.

Prop. 1984/85:191

42

En särskild och betydelsefull fräga har varit, om en utländsk banketa­blering i Sverige skall förenas med ett krav på att reciprocilet föreligger, dvs. att svenska banker skall ha möjlighet alt driva bankverksamhet i den sökande bankens hemland. Även om det under senare tid har skett en skärpning vad gäller tillämpningen av denna princip i olika länder uppstäl­ler alltjämt endast ett fåtal länder i lag reciprociteten som ett villkor för att utländska banker skall fä etablera sig. Inget av dessa länder med undan­tag för Norge som strikt kommer att hävda denna princip tillhör våra närmaste handelspartners. Av denna anledning anser kommittén inte all Sverige bör uppställa ett strikt reciprocitetskrav. Detta krav bör dock utgöra en av de faktorer som tillmäts vikt vid beslut om tillstånd till bankelablering, men det bör inte ges en ensam och avgörande betydelse.

Författningsmässig reglering

För svensk bank råder i princip ett aklieförvärvsförbud. Bankaktiebolag får dock efter regeringens tillstånd förvärva aktier i annat bankaktiebolag, i utländskt bankföretag och i svenskt aktiebolag och utländskt företag, vars ändamål kan anses gagneligl för bankväsendet eller det allmänna. De svenska bankbolagen driver med stöd av dessa undantag en omfattande verksamhet i sidoföretag. Ett viktigt led i kommitténs fortsalla arbete är all kartlägga och ange riktlinjerna för bankernas sidoförelagsverksamhet. In­till dess kommittén har slutfört sitt arbete är regeringens praxis i de tillslåndsärenden som berör de inhemska bankerna myckel restriktiv. En­ligt en ny regel är utländska medborgare vidare förhindrade all förvärva andelar i svenska finansbolag och fondkommissionsbolag. Mot denna bak­grund har kommittén funnit anledning att tills vidare se mycket restriktivt på de utlandsägda bankernas möjligheter lill aktieförvärv. Kommittén har sålunda ansetl att det under inledningsskedet finns skäl att av de ovan nämnda aktieförvärven endast ge tillstånd till förvärv av aktier i bolag som skall tillgodose för bankväsendet gemensamma ändamål, som t.ex. Ban-komalcenlralen AB, AB Giro och Upplysningscentralen UC AB.

Utöver huvudkontoret bör en utlandsägd bank få inrätta avdelningskon­tor. För delta bör dock inledningsvis krävas bankinspektionens tillstånd.

Kommittén föreslår all i en utlandsägd bank högst en tredjedel av antalet styrelseledamöter får vara utländska medborgare eller svenska medborga­re bosatta utomlands. Styrelseordföranden bör emellertid i regel vara svensk medborgare och bosalt här i landet. Dispens bör dock kunna ges från dessa krav.

Kommittén har redovisat olika problem som kan uppstå när del gäller att tillämpa valutaregleringen och den kredilpolitiska lagstiftningen på de ut­landsägda bankerna. Kommittén har därvid konstaterat att några särtegler för de utlandsägda bankerna inte erfordras. Riksbanken har alt tillämpa gällande reglering på ett för inhemska och utlandsägda banker likvärdigt sätt.

Prop. 1984/85:191

43

Introduktionsförfarandet

Introduktionen av de utländska bankerna i Sverige kommer att medföra vissa problem. De största riskerna härvidlag torde främst kunna hänföras till plötsliga förändringar i konkurrensförhållandena. Övergångsvis kom­mer därför att krävas att antalet utländska etableringar begränsas med hänvisning till behovet av en gradvis omställning av bankmarknaden. För att ge regeringen möjlighet att väga de olika bankernas fördelar och påver­kan på den svenska kreditmarknaden mot varandra föreslår kommittén alt de banker som önskar delta i en första prövningsomgäng senast den 1 november 1985 skall inge sin oktrojansökan. För all ge bästa möjliga underlag för bedömningen bör finansdepartementet eller, på uppdrag av regeringen, bankinspektionen utfärda föreskrifter om innehåll och utform­ning av ansökningarna. Kommittén har försökt uppskatta del antal banker som efter lagändringens ikraftträdande omedelbart eller successivt under ett antal år av regeringen bör kunna ges tillstånd till etablering. Därvid har kommittén kunnat konstatera, att en sådan uppskattning av flera skäl blir så osäker att den är av föga värde. Först när man har kännedom om vilka utländska banker som ansökt om etableringstillstånd och vilken verksam­het dessa planerar att driva här kan en sådan bedömning med säkerhet göras. Det ankommer således på regeringen att mot bakgrund av ingivna ansökningshandlingar bestämma del antal banker som antingen omedel­bart eller successivt skall ges etableringstillstånd. Ett värdefullt underlag för regeringens beslut härvidlag bör remissyttrandena från bankinspektio­nen, riksbanken och bankernas branschorganisationer utgöra.

Övrigt

Kommittén har konstaterat att tillsynsfrågorna på grund av de valda etableringsformerna kommer att bli förhållandevis okomplicerade att lösa. Tillsynen över de utlandsägda bankerna torde i stort kunna följa samma mönster som gäller för de svenska bankerna. För en effektiv tillsyn är del viktigt att värdlandels och hemlandets tillsynsmyndigheter samarbetar. Eftersom del redan finns ett välutvecklat samarbete mellan tillsynsmyn­digheterna i de från banksynpunkl mest betydelsefulla länderna torde förutsättningarna för ett sådant samarbete mellan bankinspektionen och tillsynsmyndigheten i moderbankens hemland vara goda.

Kommittén föreslår ingen förändring av representationskonlorens ställ­ning. Detta innebär bl. a. all en utländsk bank som etablerar sig i Sverige i form av bank vid sidan av banken kan ha ett representationskontor.

Kommittén föreslår att de föreslagna ändringarna i banklagen skall träda i kraft den 1 juli 1985.

Prop. 1984/85:191

44

Bilaga 2

Kreditmarknadskommitténs författningsförslag

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1955:183) om bankrörelse att 1, 4, 6, 10, 18, 22, 35, 55, 68, 72, 74, 189 och 190 §§ skall ha nedan angiven lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Inledande bestämmelser 1 § Bankrörelse må, förutom av Sveriges riksbank, drivas endast av bank­aktiebolag, som därtill erhållit regenngens tillstånd (oktroj).

Med bankrörelse förstås i denna lag sådan verksamhet, i vilken ingår inlåning från allmänheten på räkning som av bank allmänneligen begagnas. Angående sparbank, cenlralkassa för jordbrukskredit och järnkontoret är särskilt stadgat.

Utländskt bankföretag må efter

Utländsk bank får i Sverige

tillstånd av regeringen från kontor

/. bilda ett bankaktiebolag och

eller annat fast driftställe här i riket     driva bankrörelse i enlighet med

driva verksamhet i vilken ej ingår     bestämmelserna i denna lag samt

inlånings- eller uilåningsrörelse.

2. efter tillstånd  av  regeringen

från kontor eller annat fast drift­ställe driva verksamhet i vilken ej ingår inlånings- eller utlåningsrö­relse.

Om bankaktiebolags bildande

4 § 1 mom.

De som vilja stifta bankaktiebolag

Stiftarna skall upprätta en bo-

skola upprätta bolagsordning samt     lagsordning som skall underställas

därå söka regeringens stadfästelse.      regeringen för stadfästelse. Till an­

sökan om oktroj skall fogas en plan

för den tilltänkta verksamheten.

Stiftarna skola vara myndiga här        Stiftarna skall vara myndiga här i

i riket bosatta svenska medborgare     riket bosatta svenska medborgare

och till antalet minst tio.

och   till   antalet   minst  tio.   Utan

hinder härav får dock ett bank­aktiebolag stiftas av utländsk bank.

Den som är i konkurstillstånd kan ej vara stiftare.

Regeringen prövar bolagsordningens överensstämmelse med denna lag saml lag och författning i övrigt, så ock om och i vad mån därutöver, med hänsyn till omfattningen och beskaffenheten av bolagets rörelse, särskilda bestämmelser må erfordras.

Prop. 1984/85:191

45

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Finnes den tillämnade rörelsen vara nyttig för det allmänna, stadfäster regeringen bolagsordningen samt beviljar oktroj för en tid av högst tio år och därutöver intill slutet av då löpande räkenskapsår.

6 

§

Bankaktiebolags firma skall innehålla ordet bank.

Ny firma skall tydligt skilja sig från annan, förut i laga ordning regist­rerad, ännu bestående banks firma, så ock från benämning å utländsk bankinrätlning, som är allmänt känd här i riket. För registrering av bank­aktiebolags firma gäller i övrigt vad som föreskrives i firmalagen (1974: 156).

Firman för ett bankbolag bildat av utländsk bank skall dock inne­hålla såväl ordet bank som ordet aktiebolag och får utan hinder av vad som sägs i andra stycket inne­hålla den utländska bankens firma.

Sedan bolaget bildats, kan styrelsen antaga bifirma. Vad i andra stycket sägs om firma gäller även bifirma. Ordet bank får ej inlagas i bifirma.

10 § 1 mom.

Teckning av aktier skall ske å teckningslistan i huvudskrift eller i av­skrift som bestyrkts av notarius publicus eller av stiftarna. Vid tecknings­listan skola vara fogade på enahanda sätt styrkta avskrifter av oktrojbeslu­tel och bolagsordningen.

Innan teckningslistan framlägges i huvudskrift eller avskrift, skall teck­ning av stiftarna hava ägt rum med angivande av dagen därför.

Bildas ett bankaktiebolag av ut­ländsk bank behöver inte teck­ningslistan läggas fram för ojfent-lig teckning.

18 § Aktier i bankaktiebolag fär genom teckning eller överlåtelse förvärvas endast av svenska medborgare, av svenska bolag och föreningar, som inte är kontrollsubjekt enligt lagen (1982: 617) om utländska förvärv av svenska företag m. m., ävensom av andra svenska samfälligheter och stiftelser samt till aktiefonder enligt aktiefondslagen (1974:931). Har aktieförvärv skett annorledes än genom teckning eller överlåtelse, skall vad nyss stadgats icke i något fall medföra hinder för aktieägaren att med stöd av den företrädesrätt lill teckning eller erhållande av nya aktier, vilken enligt denna lag eller den vid förvärvet gällande bolagsordningen är förenad med de förvärvade aktierna, bekomma ytterligare aktier.

Vad som sägs i första stycket gäller inte aktier i bankbolag bildat av utländsk bank. Aktier i sådant bolag får, efter regeringens till­stånd, förvärvas endast av utländsk bank.

Prop. 1984/85:191

46

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Förvärv  av  aktie,  som skett  i

Förvärv  av  aktie, som skett  i

strid med innehållet i första stycket strid med innehållet i första eller

är ogillt.

andra stycket, är ogillt.

22 § Ansökan om bankaktiebolagels registrering skall göras av styrelsen se­nast ett år från del oktroj beviljats.

Ansökningen   skall   beträffande

Ansökningen   skall   beträffande

styrelseledamot och styrelsesupp- styrelseledamot och styrelsesupp­

leant innehålla uppgift om fullslän- leant innehålla uppgift om fullstän­

diga namnet ävensom hemvist, så diga namnet ävensom hemvist, så

ock förklaring att dessa personer ock förklaring att dessa personer ä/-

äro svenska medborgare och ej äro svenska medborgare och ej är

omyndiga.

omyndiga.

/ registreringsansökan av bank­bolag bildal av utländsk bank skall anges fördelningen av antalet svenska och utländska medborgare i styrelsen i enlighet med vad som föreskrivs i 72 § andra stycket.

1 ansökningen skall uppgivas, av vilka och huru bolagels firma skall tecknas, där den ej tecknas av styrelsen allenast på grund av denna lag. Skall firman tecknas av annan person än som avses i andra stycket, gäller vad där är stadgat även i fråga om sådan firmaiecknare.

Bolagets postadress skall angivas.

Vid ansökningen skola fogas:

1.

de listor, ä vilka aktieteckningen ägt rum, jämte avskrift av desamma;

2.

avskrift av protokollet vid konstituerande stämman;

3.

två avskrifter av oktrojbeslutel och bolagsordningen;

4.

avskrift av den i 15 § I mom. omförmälda handlingen rörande tilldel­ningen av aktier;

5.

en av samtliga styrelseledamöter undertecknad handling, innehållande uppgift dels om det tecknade belopp, för vilket tilldelning av aktier ägt rum, samt om det belopp, för vilket aktier må hava förklarats förver­kade enligt 28 §, dels angående det belopp, som inbetalts ä aktiekapita­let, och, där aktiekapitalet icke blivit lill fullo inbetalt, sammanlagda nominella beloppet av de aktier, som till fullo betalts, dels ock om det sätt varpå inbetalningen skett.

Har ej å ansökningen varje styrelseledamot och styrelsesuppleant eller annan, som är bemyndigad att teckna bolagels firma, egenhändigt skrivit sin av vittnen styrkta namnteckning, skall vid ansökningen fogas en sär­skild bilaga, därå namnteckningen finnes och blivit styrkt av vittnen.

Om aktiekapitalets ökning

35 §

Sedan bolagsstämman fallat be-

Sedan bolagsstämman fatlat be-

slut om aktiekapitalets ökning, sko- slut om aktiekapitalets ökning skall la leckningslista och kungörelse om     leckningslista och kungörelse om

Prop. 1984/85:191

47

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

beslutet upprättas samt underteck-     beslutet upprättas samt underteck­nas av samtliga styrelseledamöter.       nas av samtliga styrelseledamöter.

Någon kungörelse behövs dock inte när bankaktiebolag bildat av ut­ländsk bank fattat beslut om aktie­kapitalökning.

1 såväl teckningslistan som kungörelsen skall upptagas bolagsstämmans beslut om aktiekapitalets ökning ävensom erinran om den i 18 § stadgade inskränkningen i rätten att förvärva aktier. Har i ökningsbeslulel bestäm­melse ej meddelats om liden för betalning av nya aktier, skall sådan bestämmelse upptagas i teckningslisian och kungörelsen.

Sedan ökningsbeslulel registrerats, skall styrelsen låta införa kungörel­sen i Post- och Inrikes Tidningar och den eller de ortstidningar, som styrelsen bestämmer. Det åligger ock styrelsen all ofördröjligen i rekom­menderat brev om bolagsstämmans beslut underrätta varje aktieägare, om vars postadress upplysning ulan väsentlig omgång eller tidsutdräkt kan inhämtas.

Om rörelsen

55 § Bankaktiebolag får förvärva

1.     fast egendom, tomträtt och bostadsrätt för att bereda banken lokaler för

dess inrymmande eller tillgodose därmed sammanhängande behov,

2.

aktie i bolag, vilket uteslutande har till syfte alt förvalta fast egendom eller tomträtt som förvärvats för del under 1 angivna ändamålet,

3.

inventarier, vilka anskaffas för rörelsen eller till fastighet, som bankbo­laget äger, eller lill lokaler, som bolaget i övrigt innehar,

4.

bostadsrätt för au bereda bostad åt någon som är anställd i banken,

5.

efter tillstånd av regeringen, aktie i annat bankaktiebolag, i utländskt bankföretag och i svenskt aktiebolag eller utländskt företag, vars ända­mål kan anses gagneligl för bankväsendet eller det allmänna, samt garantifondbevis eller förlagsbevis uifärdai av bolag eller förelag som nu nämnts.

Ett bankaktiebolag bildat av ut­ländsk bank Jår inte tillstånd att förvärva aktier enligt Jörsta stycket 5, med u/ulantag för aktier i bolag som skall tillgodose för bankväsen­det gemensamma ändamål.

Bankbolag som medverkar vid emission av aktier på den allmänna marknaden får förvärva aktie som ingår i emissionen.

Sådan aktie skall bolaget dock avyttra så snart del lämpligen kan ske och senast eit år efter förvärvet. Om synnerliga skäl föreligga, kan tillsynsmyn­digheten förlänga denna frist.

Bankbolag som har tillstånd att driva fondkommissionsrörelse får, för att underlätta rörelsen, i samband med denna dessutom förvärva aktie, emissionsbevis samt andel i aktiefond och i ekonomisk förening. Bolag får dock ej inneha sådana värdepapper till högre anskaffningsvärde än som anges i 16 § första stycket fondkommissionslagen (1979:748).

Prop. 1984/85:191

48

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Om synnerliga skäl föreligga, kan

Om  synnerliga  sV.ä\ föreligger,

tillsynsmyndigheten   medgiva   all

kan bankinspektionen medgiva alt

bankbolag får inneha värdepapper

ett bankholag får inneha värdepap-

som avses i tredje stycket i störte

per som avses i fiärde stycket i

omfattning än som anges där.

störte omfattning än som anges där.

68 § Om ett bankakUebolag har beslutat att inrätta ett bankkontor, skall del utan dröjsmål anmälas hos tillsynsmyndigheten.

Avser ett bankbolag bildat av ut­ländsk bank att inrätta ett bankkon­tor, krävs dock hankinspektionens tillstånd till detta.

Om styrelse och firmateckning

72 § Styrelseledamöterna skola vara myndiga, här i riket bosatta svenska medborgare.

Utan hinder av vad som sägs i första stycket får i ett bankaktiebo­lag bildat av utländsk bank högst en tredjedel av hela antalet styrel­seledamöter vara .svenska medbor­gare bosatta utomlands eller ut­ländska medborgare. Styrelseord­föranden skall dock vara svensk medborgare och bosatt här i lan­det. Regeringen eller, efter rege­ringens bemyndigande, bankin­spektionen får för särskilt fall med­ge undantag från vad som före­skrivs i detta stycke.

Av styrelseledamöterna må icke flera än en för varje påbörjat femial vara befattningshavare i banken.

Vid beräkningen av det högsta

Vid beräkningen av det högsta

antal styrelseledamöter som enligt antal styrelseledamöter som enligt

andra stycket få vara befaitningsha- andra och tredje styckena får vara

vare i banken skall hänsyn ej lagas befattningshavare i banken skall

till offentlig styrelseledamot.

hänsyn ej lagas till offentlig styrel-

seledamot.

74 §

Styrelsen   skall   inom   sig   utse

Styrelsen   skall   inom   sig   utse

verkställande direktör att under verkställande direktör att under styrelsens inseende leda verksam- styrelsens inseende leda verksam­heten, däri inbegripet alt i den ut- heten, däri inbegripet att i den ut­sträckning styrelsen bestämmer av-     sträckning styrelsen bestämmer av-

Prop. 1984/85:191

49

Nuvarande lydelse

göra ärenden av beskaffenhet att el­jest ankomma pä styrelsens egen prövning. Där förhållandena så på­kalla, må bland styrelseledamö­terna eller styrelsesuppleanlerna flera verkställande direktörer utses. Styrelsen skall även förordna sty­relseledamot eller styrelsesupp­leant all vara ställföreträdare för verkställande direktör.

Föreslagen lydelse

göra ärenden av beskaffenhet att el­jest ankomma pä styrelsens egen prövning. Där förhållandena så på­kalla, må bland styrelseledamö­terna eller styrelsesuppleanlerna flera verkställande direktörer utses. Styrelsen skall även förordna sty­relseledamot eller styrelsesupp­leant att vara ställföreträdare för verkställande direktör. I bankaktie­bolag bildat av utländsk bank skall verkställande direktören alllid vara bosatt här i landet.

Styrelsen må jämväl uppdraga ål annan än verkställande direktör alt ensam eller i förening med annan avgöra ärenden av beskaffenhet all eljest ankomma på styrelsens egen prövning.

Angående den befogenhet i olika avseenden, som skall tillkomma verk­ställande direktör eller person som avses i andra stycket, åligger det styrelsen alt meddela föreskrifter i en för ett år i sänder fastställd instruk­tion. Avser uppdraget beviljande av kredit, skola grunderna för kreditgiv-ningen fastställas. Hava flera verkställande direktörer utsetts, skall in­struktionen angiva huru ledningen av bankens verksamhet skall mellan dem fördelas. Styrelsen skall, så snart kan ske, till tillsynsmyndigheten insända avskrift av instruktionen ävensom, där ändringar vidtagas i den­samma, meddela myndigheten därom.

Uppdrag som sägs i denna paragraf mä när som helst återkallas eller inskränkas. Utan hinder av uppdrag äger styrelsen själv avgöra ärende av varje slag.

Styrelsen må icke åt enskild styrelseledamot eller annan uppdraga att avgöra ärende, som avser:

1.

inrättande eller indragning av avdelningskontor eller övertagande av annan bankrörelse;

2.

förvärv eller avyttring av fastighet, avsedd för bankens inrymmande eller för alt tillgodose därmed sammanhängande behov;

3.

beviljande av kredit till befattningshavare, som avses i 61 § första stycket, eller annan befattningshavare, som ensam eller i förening med annan får avgöra på styrelsen ankommande ärenden, lill den som är gift med sådan befattningshavare, lill person som avses i 61 § andra stycket eller till bolag, förening eller annan sammanslutning, vari sådan person är styrelseledamot eller såsom delägare eller medlem äger ett väsentligt ekonomiskt intresse; styrelsen dock obetaget att för person eller sam­manslutning, som nu nämnts, fastställa vissa gränser, inom vilka ulan styrelsens beslut i varje särskilt fall kredit må beviljas vederbörande i och för en av honom idkad rörelse;

förvärv av aktie, emissionsbe­vis, förlagsbevis som avses i 55 § första stycket 5 saml andel i aktiefond och i ekonomisk för­ening i andra fall än dä fräga är om sådant värdepapper, som är

förvärv av aktie, emissionsbe­vis, förlagsbevis som avses i 55 § första stycket 5 samt andel i aktiefond och i ekonomisk för­ening i andra fall än då fråga är om sådant värdepapper, som är

4    Riksdagen 1984/85. I saml. Nr 191

Prop. 1984/85:191

50

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

för bankbolagets fordran utmätt

för bankbolagets fordran utmätt

eller   pantsatt,   eller   förvärvet

eller   pantsatt,   eller   förvärvet

sker med stöd av 55 § andra eller

sker med stöd av 55 § tredje el-

iredje stycket och styrelsebeslut

ler fjärde stycket och slyrelse-

angående förvärvet ej kan utan

beslut angående förvärvet ej kan

olägenhet avvaktas;

utan olägenhet avvaktas;

5.

fastställande av allmänna räntesatser för in- och utlåning; dock att beslut, där så påkallats av allmän ränteförändring, må utan styrelsens hörande meddelas för tiden intill nästkommande styrelsesammanträde;

6.

utgivande av obligationer med längre löptid än ett år.

1 denna paragraf meddelade bestämmelser angående kredit och obliga­tioner skola gälla även i fråga om garaniiförpliktelse, som bankbolag iklä­der sig.

Särskilda bestämmelser

189 §

Bildas bankaktiebolag eller ökas bankbolags aktiekapital för överta­gande av annan bankrörelse, må andel i vad bolaget sålunda skall övertaga utgöra vederlag för aktie i bolaget samt teckning ske med villkor, alt sådant tillskott skall få göras; och skall i övrigt i ty fall gälla denna lags bestämmel­ser om bankbolags bildande och aktiekapitalets ökning med följande tillägg och undanlag:

1.

Vid bankbolags bildande skall leckningslista och vid aktiekapitalets ökning bolagsstämmans beslut om ökning innehålla jämväl alla de om bankrörelsens övertagande träffade bestämmelserna. Vad som stadgas i 9 och 33 §§ föranleder ej därtill att värdet av det, som för aktie skall tillskjutas i annat än penningar, skall i teckningslista eller i bolagsstäm­mans beslut om ökning av aktiekapitalet uppskattas till visst penningbe­lopp.

2.

Där vid bankbolags bildande ej samtliga tecknare enligt bestämmelse i teckningslisian äro berättigade att för aktie tillskjuta annat än penning­ar, äger å konstituerande stämman tecknare, vilken berättigats alt göra tillskott i annat än penningar, ej deltaga i omröstning enligt 15 §; ej heller må sådan tecknare eller av honom tecknade eller eljest förvär­vade aktier vid omröstningen tagas i beräkning.

3.

Vad som stadgas i 36 § äger ej tillämpning.

4.

Tillgång, som bankbolag på sätt ovan sägs övertagit, skall vid dess införande i bolagets böcker upptagas till skäligt värde.

5.

Har bankbolag övertagit annat bankbolags rörelse och finnes bland sistnämnda bolags tillgångar egendom, varmed bankbolag ej må driva handel för egen räkning, må den egendom, även om sådant fall ej är för handen, som i 55 eller 56 § omförmäles, förvärvas av del övertagande bolaget. Egendom som bankbolaget på detta sätt förvärvat, skall, i den mån egendomen ej jämlikt vad i nyssnämnda lagrum stadgas må av bolaget behållas, åter avyttras så snart lämpligen kan ske och senast då avyttring kan äga rum ulan förlust för bolaget.

Vad i första stycket sägs gäller inte för bankbolag bildat av ut­ländsk bank.

Prop. 1984/85:191

51

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

190 §

Ej må bankaktiebolag överlaga

Ej må bankaktiebolag överlaga

annat bankbolags eller sparbanks annat bankbolags eller sparbanks

rörelse, med mindre regeringen, rörelse, med mindre regeringen,

där övertagandet icke finnes vara där överlagande icke finnes vara till

till skada för det allmänna, lämnar skada för det allmänna, lämnar till­

tillstånd därull.

stånd därtill. Bankbolag bildat av

utländsk bank får dock inte överta annan banks rörelse.

Denna lag träder i kraft den I juli 1985.

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska

företag m. m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska förelag m.m. all i lagen skall införas en ny paragraf 7 a §, vilken skall ha nedan angivna lydelse.

7a§

En utländsk bank som äger andel i ett bankaktiebolag här i landet får inte förvärvstlllstånd enligt 7 §.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1985.

Prop. 1984/85:191

52

Bilaga 3

Sammanställning av remissyttrandena över kreditmark­nadskommitténs betänkande (Ds Fi 1984:20) Utländska banketableringar i Sverige

Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av bankinspektio­nen, kommerskollegium, hovrätten för Västra Sverige, kammarrätten i Stockholm, fullmäktige i Sveriges riksbank, fullmäktige i riksgäldskon­toret, näringsfrihetsombudsmannen (NO), riksskalteverket. Svenska bankföreningen. Svenska sparbanksföreningen, Sveriges föreningsbankers förbund, styrelsen för Stockholms fondbörs, Foreign Bankers' Associa­tion in Sweden, Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Centralorganisationen SACO/SR, Svenska bankmannaförbundet, Finansbolagens förening. Svenska fondhandlareför­eningen, SHIO-Familjeföretagen, Sveriges Industriförbund, Svenska före­tagares riksförbund. Svensk indusiriförening. Svenska försäkringsbolags riksförbund, Folksam, Svenska handelskammarförbundet och Sveriges Exportråd.

Post- och Kreditbanken, PK-banken, har instämt i Svenska bankför­eningens yttrande. Till kommerskollegiets yttrande har fogats yttranden av Stockholms handelskammare och Skånes handelskammare.

Av remissinstanserna har Svenska sparbanksföreningen och Folksam tillstyrkt kommitténs förslag i dess helhet medan Centralorganisationen SACO/SR har förklarat sig inte ha något att erinra mol utredningens förslag.

1    Utländsk banketablering i Sverige

1.1 Bankinspektionen

För bankinspektionen har det länge stått klart, att Sverige inte kan undandra sig det internationella ijänsteutbyte som äger rum genom att banker i ett land är verksamma i andra länder. Sverige har också sedan 60-talet profilerat av den mera framsynta uppfattning som har varil rådande i andra länder, särskilt dem som spelat en ledande roll i det internationella bankväsendet, såsom Storbritannien. USA och Schweiz. En stigande irri-lafion över den svenska hållningen har sedan länge märkts och på olika sätt gått ut över svenska intressen. De stränga reciprocitetsreglerna i Schweiz och Norge är välkända. Ett annat exempel är att svenskägda banker inte kan medverka vid emission av obligationer i pundvalula i Storbritannien.

Prop. 1984/85:191

53

Mera sådant är att vänta om inte den svenska hållningen snabbt ändras. Sverige är inom västvärlden numera praktiskt laget ensamt om att ute­stänga utländska banker.

För de svenska bankerna innebär självfallet öppnandet av utlandska banker i Sverige - även med beaktande av de stora engagemang som svenska företag sedan länge har med internationellt verksamma banker en ökad konkurtens. Men en skärpning av konkurrensen innebär så gott som alltid fördelar för kunderna. Frågan blir också, om tillkomsten av utländska banker inte i längden kan innebära fördelar även för svenska banker. Det kan innebära en stimulans för det ekonomiska livet som på sikt kan ge de svenska bankerna nya uppgifter. Sverige kan med sitt läge i centrum av Norden och mellan öst och väst utvecklas till ett naturligt finanscenlrum i konkurrens med andra finanscenlra. Det bör även noteras, att de svenska bankernas hållning är positiv. Vidare kan framhållas, att erfarenheterna av utländska banker i Danmark och Finland är goda.

Mot den här i stora drag tecknade bakgrunden tog inspektionen år 1980 initiativ till det lagstiftningsarbete som resulterat i kredilmarknadskommit­téns nu föreliggande förslag. Detta hälsas av inspektionen med tillfredsstäl­lelse. Del är i huvudsak väl avvägt och ägnat att ligga till grund för lagstiftning.

Självfallet hade det varit av visst värde, om kommittén före förslagets framläggande hade hunnit skaffa sig den överblick över hela den svenska kreditmarknaden som ursprungligen var avsedd. Att utländska banker får etablera sig i Sverige spelar dock enligt inspektionens uppfattning inte någon större roll i detta sammanhang. Men de villkor under vilka de utländska bankerna får arbeta kan givelvis - liksom gäller de svenska bankerna - komma att ändras såsom ett resultat av kommitténs fortsatta arbete.

Såsom framgår av det sagda tillstyrker inspektionen alt beslut nu fattas om att tillåta utländska banker all etablera sig i Sverige.

1.2 Kommerskollegium

Frågan om utländska banketableringar i Sverige har ett klart samband med frågan om handel med tjänster som på senare tid kommit all tilldra sig ökad uppmärksamhet i handelspolitiska sammanhang och som för närva­rande diskuteras inom olika multilaterala organ, bl. a. OECD och GATT. I detta internationella perspektiv är den föreslagna liberaliseringen alt väl­komna bl. a. eftersom Sverige söker spela en pådrivande roll i pågående multilaterala arbeten. Vidare visar den studie som kapitalmarknadskom­mittén gjort avseende bankområdel bl. a., alt elablerings- och investerings­hinder torde utgöra det allvarligaste problemet för en internationalisering av tjänsteutbylet på detta område.

Prop. 1984/85:191

54

1.3      Hovrätten för Västra Sverige

Del remitterade förslaget har samband med en rad väsentliga och svår­lösta problem rörande främst del inhemska bankväsendets framlida situa­tion och möjligheterna att hävda en för landet gynnsam valuta- och kredit­politik men också med de vidaregående effekterna av en ökande internatio­nalisering av förelagandel på svenskt näringsliv och det svenska samhället i stort. Frän de synpunkter hovrätten har alt företräda saknar hovrätten emellertid anledning att närmare gå in på den mångfald frågor som sålunda i och för sig förtjänar uppmärksamhet. Vad nu sagts gäller också det inom kommittén uppenbariigen kontroversiella spörsmålet huruvida kommittén i strid med sina direktiv över huvud bort prioritera frågan om utländsk banketablering i Sverige framför den övergripande frågan om hur den inhemska kreditmarknaden bör vara strukturerad. Hovrätten har därför ansett sig böra begränsa sitt yttrande huvudsakligen till en granskning av de lagförslag som kommittén lagt fram.

1.4      Kammarrätten i Stockholm

I direktiven anges att kommittén först bör behandla den övergripande frågan om strukturen och därefter överväga formerna för etablering av utländska bankinstitul. Kommittén har valt att la upp frågorna i omvänd ordning. Som motiv har angetts att allt fler länder har öppnat sina gränser för utländska banker och att Sverige därmed riskerar all inom kort inta en särställning bland OECD-länderna. Vidare åberopas att reciprocitetskra-vet (dvs. villkoret att värdlandets banker skall ha möjlighet att driva bankverksamhet i den utländska moderbankens hemland) tycks slå igenom alltmer på det iniernalionella planet.

Kammarrätten har förståelse för att kommittén, mot bakgrund av den svenska frihandelspoliliken och den allt snabbare internationaliseringen av företagsamheten, har med förtur tagit fram frågan om all öppna Sveriges gränser för utländska banketableringar.

Från allmän synpunkt och med hänsyn till intresset av att i möjlig mån upprätthålla stadga i lagstiftningen synes det dock ha varil mer ändamåls­enligt om kommittén hade följt turordningen enligt direktiven.

Om möjlighet först öppnas för utländska banker att etablera sig i Sverige och därefter lagstiftningen om kredilmarknadens struktur ändras, kan en rad problem uppkomma. Bl. a. kan konkurrensen snedvridas mellan de utländska och de svenska bankerna genom att de senare inte ges möjlighet att på ett mera flexibelt sätt möta konkurrensen från de utländska ban­kerna i initialskedet. Den föreslagna ordningen kan också leda till olägen­heter för de utländska bankerna genom alt de först etablerar sig här under de förutsättningar som då gäller men sedan tvingas omforma sin verksam­het efter den nya lagstiftning som kan bli följden av kommitténs fortsalla

Prop. 1984/85:191

55

verksamhet. Det är också möjligt att dessa banker etablerar sig i en form som de senare kan finna mindre attraktiv men som var den enda möjliga vid etableringstillfallet. Mot denna bakgrund finns anledning att överväga om en lagstiftning verkligen nu bör genomföras på grundval av kommitténs förslag.

I sammanhanget bör beaktas att banklagsutredningen nyligen har re­dovisat resultatet av sitt arbete i betänkandena (SOU 1984:26-29) Ny banklagstiftning Del 1-4. Med hänsyn bl.a. till all det nu remitterade betänkandet dä nyligen hade avgetts satte kammarrätten i sitt yttrande över utredningens förslag i fråga om det var rationellt att genomföra detsamma ulan att samordna del med resultaten av kredilmarknadskom­mitténs arbete.

1.5 Fullmäktige i Sveriges riksbank

Kommittén har anfört några enligt dess mening avgörande skäl för att ge utländska banker rätt att etablera sig i Sverige. Först pekas på att Sverige med sin frihandelstradilion och positiva inställning till internationellt sam­arbete numera intar "en i det närmaste unik ställning" i sitt avvisande av utländska banketableringar. Vidare "torde det vara svårt att i längden upprätthålla en ensidig avskärmning av den svenska kreditmarknaden mot utländska banker". Slutligen anförs att "de krav på reciprocilet som en del länder uppställer har förorsakat olägenheter för de svenska bankerna", och att dessa olägenheter i framliden kan öka i betydelse.

Enligt fullmäktiges mening gör kommittén utan tvivel en viktig observa­tion dä den pekar på kontrasten mellan Sveriges stöd för frihandel och vår isolationism i fräga om banketableringar. Fullmäktige kan instämma i kommitténs slutsats i så mån, att del måste finnas starka skäl för alt motivera ett fasthållande vid den hittillsvarande restriktiva politiken.

När det gäller hänvisningen lill reciprocitetsproblemet tyder erfarenhe­terna på att ordet olägenheter är väl valt: några allvarliga hinder för svenska bankers etablering utomlands har inte tidigare anförts. Riksban­ken har också ett bestämt intryck att de svenska bankerna numera har en försiktig attityd till ytterligare expansion i ullandel och omsorgsfullt prövar alla projekt. Som kommittén särskilt anmärker har emellertid problemet aktualiserats genom del strikta reciprocitetskrav som Norge kommer att ställa, och det kan givetvis inte uteslutas att även bortsett från delta fall utländska staters reciprocileiskrav skulle hindra välmotiverade svenska utlandselableringar eller alt existerande svenskägda banker i utlandet kan komma att drabbas av restriktioner i olika avseenden för den händelse att Sverige ej kan erbjuda reciprocilet.

Argumentet om svårigheten att i längden avskärma den svenska kredit­marknaden är svårare att väga in i ställningstagandet. För det första står det klart att många svenska företag och koncerner givetvis utnyttjar ut-

Prop. 1984/85:191

56

ländska banker dels för låne- och betalningsoperationer där detta är möjligt med gällande valutareglering dels allmänt när det gäller dotterbolag i utlandet. Dessa relationer med utländska banker kan i vissa fall underlättas av att banken har ett representationskontor i Sverige men existensen av ett representationskontor är inte nödvändigt. Dessa förbindelser mellan svenska förelag och utländska banker, som kommittén kanske en smula missvisande kallar bankverksamhet i Sverige i begränsad omfattning, kom­mer att växa med fortskridande internationalisering. Det är oklart i vilken mening delta är ett argument för att acceptera utländska banker att etable­ra sig i Sverige. Ett särskilt motiv skymtar i kommitténs resonemang - att utländska banker i dag kan konkurtera med svenska banker "under oreg­lerade former och därmed med vissa konkurrensfördelar i förhållande till de svenskägda bankerna". Rimligen kan väl denna verksamhet fortsätta i samma former även om den utländska banken sätter upp en dotlerbank i Sverige och vad som sägs kan inte vara något skäl för (eller emot) utländsk banketablering.

Förhoppningsvis kan man räkna med positiva verkningar av utländska banketableringar i Sverige. Det gäller stimulerande konkurrens för de svenska bankerna, nya handelskanaler, företagens tillgång till informafion och tjänster, bättre internationell betalningsförmedling, bättre Ullgång till utländska kredit- och kapitalmarknader och ökad service till dotterföretag i utlandet. Fullmäktige anser för sin del all dessa mera aktiva skäl för bankelablering i Sverige bör beaktas.

Kommittén redovisar också skäl som framförts mot att tillåta utländska banketableringar i Sverige. Först pekas på att utlandsägda banker kan väntas inrikta sig på tjänster som internationell betalningsförmedling, valu-lahandel m. m. som är mest lönsamma och som berör de stora företagen. Det kan medföra en försämrad lönsamhet för de svenska bankerna. Däref­ter anförs att utländska banker kanske inte känner samma ansvar för kundföretag och alt den ökade efterfrågan på viss bankpersonal kan leda till svårigheter.

Fullmäktige har förståelse för argumentet som bygger på alt de utländs­ka bankerna kan specialisera sig på de för dem mest lönsamma verksam­hetsområdena och därigenom skada de svenska bankerna. Bland de övriga argumenten tycks kommittén fästa intresse vid den möjliga överskottsef­terfrågan på vissa slag av banktjänstemän. Problem av detta slag torde vara ett regelbundet inslag i en ny eller expanderande sektor. FullmäkUge anser därför att denna fråga kan överlämnas till bankerna alt lösa i sin personal- och utbildningsplanering.

1.6 Fullmäktige i riksgäldskontoret

Kredilmarknadskommittén föreslår att utländska banker bör få etablera sig i Sverige. I denna slutsats instämmer fullmäktige. De skäl som anförs i

Prop. 1984/85:191

57

belänkandet är dels att Sverige, som i andra sammanhang bekänner sig till en fri handel, inte bör avvika från sina principer på detta område, särskilt som del finns risk för att motåtgärder kan tillgripas av andra länder, dels att etablerandet av utländska banker i Sverige kan få positiva effekter på den svenska ekonomiska utvecklingen. Fullmäktige vill för sin del särskilt betona den senare aspeklen. Fler agerande på penning- och kapitalmarkna­derna bör bidra till en ökad konkurtens och därmed en högre effektivitet. En del utländska banker kan dessutom tänkas tillföra dessa marknader ny kunskap avseende bl. a. finansiella tekniker. Sammanlaget bör delta un­derlätta riksgäldskontorets verksamhet.

1.7       Näringsfrihetsombudsmannen (NO)

NO kan i allt väsentligt ställa sig bakom kredilmarknadskommitténs principiella resonemang, vilket leder fram till ställningstagandet att ut­ländska banker skall ges rätt att etablera sig i Sverige i fastare former. Ökat konkurtenslryck är en ulvecklingsfaklor av stor betydelse på alla områden av näringslivet. De svenska bankerna har på grund av etableringsreglernas utformning hittills varil i allt väsentligt skyddade från ufländsk konkurrens på sin hemmamarknad. Som kommittén påpekat är marknaden för finan-sieringstjänsler under stark utveckling. Här, liksom ifråga om andra bank­tjänster, torde impulser kunna komma från utlandsägda banker som kan främja såväl produktutveckling som en ökad utrikeshandel. Stimulansen av utländska bankers etablering på den svenska marknaden bör öka de svenska bankernas konkurtenskraft såväl på hemmamarknad som på inter­nationell marknad till nytta för bankernas kunder och samhället. NO vill också understryka frihandelsaspekterna och reciprocitelshänsynen i sam­manhanget. NO anser alltså i likhet med kommittén att utländska banker skall ges elableringsmöjligheler i Sverige även i andra former än represen­tationskonlor. Kommitténs förslag är dock omgärdat med åtskilliga re­striktioner.

1.8      Riksskatteverket

Sammanfattningsvis delar RSV den i betänkandet framförda uppfatt­ningen alt utländska banker bör ges möjlighet att etablera sig i Sverige. Den internationella utvecklingen nödvändiggör att en sådan möjlighet kommer lill stånd. RSV delar därvid kommitténs principiella utgångspunkt att dessa banker skall driva bankverksamhet här i landet under samma förutsättningar som de svenska och att de utländska bankerna också skall vara underkastade samma förfatlningsmässiga reglering och samma till­syn.

Prop. 1984/85:191

58

1.9 Svenska bankföreningen

Till grund för sitt principiella ställningstagande lägger kommittén en avvägning av olika skäl för och emot ufländsk banketablering i Sverige. Avvägningen utmynnar sammanfattningsvis (sid 133) i att följande skäl talar för sådan etablering:

-

Sverige hävdar av tradition fri internationell handel och har en positiv inställning till internationellt samarbete.

-

Den rådande unika ensidiga avskärmningen av den svenska kreditmark­naden mot utländska banker kan i längden inte upprätthållas.

-  Bristande reciprocilet kan förorsaka ölägenheter för svenska banker.

Svenska Bankföreningen, som under lång lid ställt sig positiv lill ut­

ländsk bankelablering här, kan biträda den avvägning som kommittén gör.

Bankföreningen vill särskilt framhålla alt de utländska bankerna i själva verket redan verkar i Sverige men under sådana oreglerade former att konkurrensen inte äger rum på lika villkor. Grundprincipen bör i fråga om kreditpolitiken vara att de kreditpolitiska medel som används tillämpas likvärdigt för alla banker, där så är möjligt; detsamma bör gälla bankernas dellagande i finansieringen av statsskuld och bostadsbyggande. Behovet av reciprok behandling kan bankföreningen också vitsorda. Kommittén erinrar (sid 131) om att reciprocitetskravet i vissa länder tillämpas så alt etableringen tillåts men verksamheten i landet försvåras genom villkor eller diskriminering på annat sätt. Del finns exempel på villkor för utlands­ägda banker som innebär kännbara avsteg från "national treatment". Bankföreningen anser därför att, även om reciprocitetskravet inte som i Norge inskrives i lagen, stor vikt bör läggas vid vilken faktisk likabehand­ling som ges i den sökande bankens hemland.

Även om, som kommittén redovisar, försämrad lönsamhet för de svens­ka bankerna på vissa områden kan bli en följd, anser bankföreningen att det nu är nödvändigt att Sverige i likhet med så gott som alla OECD-länderna tillåter utländsk banketablering.

1.10 Sveriges föreningsbankers förbund

SFF - som är representerad i kommittén genom verkställande direktö­ren, Per Schierbeck tillstyrker att betänkandet läggs till grund för lag­stiftning varigenom utländska banker medges rätt alt etablera bankaktie­bolag i Sverige.

1.11 Styrelsen för Stockholms fondbörs

Med hänsyn lill svensk tradition i fråga om fri internationell handel och internationellt samarbete synes del varken önskvärt eller möjligt alt i längden upprätthålla den nuvarande ensidiga avskärmningen av svensk

Prop. 1984/85:191

59

kreditmarknad från utländska bankers deltagande. Lika med kreditmark-nadskommittén anser börsstyrelsen därför alt möjlighet bör öppnas för alt ge utländska banker tillstånd alt driva bankverksamhet här i landet. Själv­fallet bör villkoren för verksamheten i princip vara desamma för såväl svenska som utländska banker.

1.12 Foreign Bankers Association in Sweden

Föreningen har med tillfredsställelse noterat innehållet i tilläggsdirekti­ven till banklagsutredningen och den skyndsamhet med vilken Betänkan­det färdigställts. Införandel av en rätt för utländska banker att etablera sig i Sverige under 1985 kommer ej endast att göra förhållandena på bankområ­det i Sverige likvärdiga med dem som är förhärskande i andra ledande handelsnationer utan kommer också att medföra betydelsefulla och påtag­liga fördelar för landet såväl inom den offentliga som den privata sektorn.

Sveriges hävdvunna frihandelspolitik har utgjort något väsentligt mer än ett tekniskt instrument för främjande av handel och investeringar och har resulterat i beaktansvärda ekonomiska vinningar; den har gjort landet till en av de mest konkurrensintensiva marknaderna i världen och därigenom kommit konsumenterna till godo i form av lägre priser för många varor och tjänster. Numer är Sveriges frihandelspolilik en ovillkoriig förutsättning för ekonomisk överlevnad som en följd av landets beroende av export­marknader.

Liksom betydande grenar av många svenska mulfinationella företag drives utomlands på samma villkor som de som är tillämpliga på lokala företag behandlas de många utlandsägda svenska industri- och handelsfö­retagen såsom helt likställda med svenskägda sådana. En väsentlig stånd­punkt som intages av Kommittén är att samma princip om likabehandling skall gälla i förhällandet mellan de nuvarande svenskägda affärsbankerna och de nyfillkommande utlandsägda bankerna. Föreningen stödjer till fullo denna grundregel. Likväl finner Föreningen att Kommittén föreslår infö­rande av ett antal begränsningar i utlandsägda svenska bankers verksam­het som är oförenlig med Ukabehandlingsprincipen och som till sin natur är diskriminerande (se t.ex. Kommitténs uttalande på sid. 171-2, 178 och 189). Dessa inskränkningar motiveras av fruktan för effekterna av en plötslig etablering av utlandsägda banker i Sverige vilken enligt Kommit­téns mening kan komma att störa den nuvarande bankslrukturen och allvarligt skada de existerande svenska bankerna. Enligt Föreningens upp­fattning är de svenska bankernas ställning på den lokala marknaden myc­kel stark och kan icke lälleligen rubbas; av detta skäl är den ängslan som ofta kommer till uttryck, och vilken återspeglas i Betänkandet, överdriven. Av störte vikt är att varje begränsning som göres i utlandsägda bankers verksamhet ytterst får en negaliv återverkan på den svenska ekonomin som helhet. Ytterst betalas nämligen inskränkningar i konkurrensfriheten av konsumenterna såväl inom den offentliga som inom den privata sek-

Prop. 1984/85:191

60

torn. Sedan nära nog tre decennier har enligt svensk rätt skadlig verkan ansetts uppkomma av konkurtensbegränsningar därest de på ett otillbörligt sätt påverkar prisbildningen, hämmar effektiviteten inom näringslivet eller försvårar eller hindrar annans näringsulövning. Sådan skadlig verkan skall undanröjas; i enlighet därmed kan konkurrensbegränsningar av dylikt slag påtalas enligt § 2 konkurrenslagen (1982:729).

Enligt Föreningens mening bör därför principen om full jämställdhet mellan de nuvarande svenska bankerna och de föreslagna nytillkommande utlandsägda bankerna genomföras i all hithörande lagstiftning. Därutöver bör samma princip förklaras vara gällande på de vikliga områden inom vilka riksbanken och bankinspektionen utövar sin verksamhet med tillämpning av diskretionära normer utan direkt stöd av detaljerade lagbe­stämmelser. Genomförandel av en sådan princip skulle underiätta upp­gifterna för ifrågavarande myndigheter genom att undanröja behovet av att tillämpa två olika normsystem.

1.13 Landsorganisationen i Sverige (LO)

Grunden för kreditmarknadskommitténs förslag att tillåta utländska banker att etablera sig i Sverige är, såvitt LO kan förstå, intresset av alt svenska banker ska kunna etablera sig utomlands. Andra länder kan, om Sverige framhärdade i sin inställning, komma att slänga sina länders grän­ser för svenska banker. Hittills har kommittén emellertid inte kunnat påvisa några påtagliga nackdelar för de svenska bankernas utlandselable­ringar. Av Sveriges mer framträdande handelspartners, är det bara Norge som kommer att tillämpa strikt reciprocilet, dvs. ett oeftergivligt krav på norsk banks möjlighet alt etablera sig i den utländska moderbankens hemland.

Landsorganisationen har ingen negativ uppfattning beträffande den ökande liberalisering som skett i handelsutbytet mellan olika länder. Det har varit av stort värde för svenska löntagares standard och välfärd. Av lika stor betydelse har emellertid också varit att Sverige kunnat föra en självständig politik på vitala områden. Det gäller t. ex. kreditpolitikens utformning, där det enligt Lös mening har varil av värde att de viktigaste aktörerna på marknaden, nämligen bankerna, har varil av svenskt ur­sprung. De vore, enligt Lös mening, naturligt att man tog ställning lill utländsk banks etablering i Sverige i samband med de totala struktur­frågorna som kreditmark[\adskommiltén har att utreda. Detta vore dessut-

._       __

positivt insjilld till etablering av utlandsägda finans-

institut i Sverige, är formernTOjjjSpAlering av sådan betydelse för slruklu-

om i enlighet med direkfivenjudär det heter: "Även om man är positivt insjilld till ela

bilei ren på den svenska kreditmarCTiafflen att man bör överväga dessa först

sedan rörelsereglerna för olika slags finansinstitut fastlagts'

Prop. 1984/85; 191

61

Inför ett sådant ställningstagande skulle LO önska en noggrannare ge­nomgång av de svenska bankernas utlandselableringar, planer på fortsatta sädana saml en redovisning av de negativa konsekvenser som kan bli följden av alt Sverige håller fast vid sin ursprungliga inställning att bank­verksamhet är förbehållen svenska banker. Slutligen kan, i samband med all rörelsereglerna för finansinstitutet läggs fast, en klarare bild av behovet av utländska banketableringar göras.

1.14     Tjänstemännens centralorganisation (TCO)

TCO tillstyrker förslaget alt utländska banker ska få etablera sig i Sveri­ge.

1.15     Svenska bankmannaförbundet

Sveriges internationella beroende, principen om fri handel och reciproci-letshänsyn är skäl som motiverar att våra gränser öppnas för utländska banker även i formellt avseende. Till följd av det stora antal representa­tionskonlor som redan finns här och de kontakter svenska och i Sverige verksamma utländska företag har med internationella banker spelar i reali­teten utländskt bankväsen redan idag en roll för svensk ekonomi. Det är således en naturlig konsekvens att utländska bankers verksamheter legali­seras på svensk botten.

1.16     Finansbolagens förening

Med hänsyn tagen lill vad som sägs i direktiven är det enligt föreningens mening tveksamt om kommittén ulan tilläggsdirektiv hade kunnat framläg­ga ett betänkande beträffande utländska banketableringar i Sverige utan att dessförinnan ha föreslagit rörelseregler för olika slags finansinstitut.

1.17     Svenska fondhandlareföreningen

Svenska Fondhandlareföreningen har i delta ärende samrått med Svens­ka Bankföreningen och får instämma i dennas synpunkter pä rubr. delbe­tänkande om utländska banketableringar i värt land.

Fondhandlareföreningen delar alltså kommitténs uppfattning om viklen av de skäl som den lagt lill grund för sitt förslag: Sveriges traditionellt frihandelsvänliga och till internationellt samarbete positiva attityd, del därav följande kravet att upphäva rådande avskärmning av vår egen kredit-och kapitalmarknad samt därtill konstaterandet av de olägenheter för svensk del som brislen på reciprocilet föranleder i förhållande lill mer öppna nationer.

Prop. 1984/85:191

62

1.18    SHIO - Familjeföretagen

Bankväsendet är av slentrian och historiska skäl kanske den mest regle­rade kommersiella verksamheten i landet. Utgångspunkten för bankernas arbetsvillkor förefaller vara all enbart del som direkt stadgas är tillätet och allt annat förbjudet. Denna restriktiva syn har vi kommenterat i vårt remissyttrande över banklagsutredningens slutbetänkande Ny banklag­stiftning (SOU 1984:26-29). Vi aviserade också att vi ämnade äterkomma till frågan när kredilmarknadskommittén avlämnat sitt slutbetänkande.

SHIO-Familjeföretagens allmänna syn är i stället att ett rationellt och flexibelt banksystem är av yttersta vikt för ett fungerande näringsliv. Vidare anser vi all all kommersiell verksamhet bör ske under så fria former som möjligt och under konkurrens på lika villkor. Slafliga detaljregleringar och andra restriktioner måste vara undanlag och inte regel. Av detta skäl välkomnar vi kommitténs förslag alt tillåta utländska banker att etablera sig i Sverige.

1.19    Sveriges Industriförbund

Industriförbundet stöder kommitténs förslag att utländska banketable­ringar skall tillåtas i Sverige. För industrin är behovet av och fördelarna med utländska banker stora. Industriförbundet anser dessutom att argu­menten för utländska banketableringar är fler och väger tyngre än vad som framgår av betänkandet.

Industriförbundels åsikt är att etablering av utländska banker i Sverige så långt möjligt skall överensstämma med de krav som ställs på etablering av och verksamheten vid svenska banker. Industriförbundet är därför av annan mening än kommittén vad avser oktrojprövning och den särskilda inlroduktionsordningen för utländsk bankverksamhet i Sverige.

Behovet av utländska banker (Kommentarer till kap. 5 och 8)

Kredilmarknadskommittén har utrett frågan om utländska banketable­ringar i Sverige skyndsamt. Del är tillfredsställande alt Sverige nu lar steget och anpassar sina regler lill övriga OECD-länders, vilket gagnar både svenska bankers och svensk industris internationalisering.

Alt frågan om utländska banketableringar lyfts ur kredilmarknadskom­mitténs övriga arbete och snabbehandlats, grundar sig bl. a. på de recipro­citetskrav som mött svenska banker utomlands. Kommittén ifrågasätter dock behovet av utländska banker på den svenska marknaden. På sid 127 framför kommittén "Mot bakgrund av dessa konstateranden" (bland annat att del är "väl söijt för en fri konkurtens mellan bankerna och de olika bankinstituien") "torde del kunna göras gällande au del i dagens läge inte finns något direkt behov av att låta utländska banker etablera sig i Sveri­ge."

Prop. 1984/85:191

63

Industriförbundet delar inte denna tvekan. Såväl mindre som störte företag har framhållit alt de förväntar sig en utökad och förbättrad service via de utländska bankerna genom allmänt ökad konkurrens och genom tillskott av utländska bankers särskilda kompetens. Några exempel pä de utländska bankernas värdefulla tillskott pä den svenska krediimarknaden nämns nedan.

Underlättar satsning på vissa exportmarknader

På vissa exportmarknader är det nödvändigt alt samarbeta med en lokalt etablerad bank. Det förekommer t. ex. krav från framför allt statliga kun­der att leverantören och den bank som sköter exporlaffären skall ha samma nationalitet. Om inte någon svensk bank har lokalkontor på den aktuella exportmarknaden, kan affären äventyras.

1 exporlaffärer förekommer olika typer av kontraklsgaranlier som ex­portören och dennes bank lämnar till importören. Garantierna måste ibland lämnas av en internationellt känd och lokalt etablerad bank. Den svenske exportörens svenska bank måste i så fall anlita en utländsk störte bank. För företaget leder del till dubbla provisioner. Samarbetet med utländska banker i utlandet är både kostsamt och betungande för den svenska exportindustrin. En svensk dotterbank till en brett etablerad inter­nationell bank skulle lösa de problemen.

För mindre företag kan stödet från en utländsk bank vara nödvändigt för en första framgångsrik exportsatsning. Den utländska banken har en unik kunskap om lokala förhållanden och kan hjälpa till med olika kontakter. Det mindre företagel, som inte har så många utlandskontakter, vinner på att kunna knyta kontakter med den utländska banken i Sverige.

Effektivare rembursbehandling

Remburssyslemet innebär idag en omfattande hantering av dokument. Del är därför viktigt med fysisk närhet mellan leverantören och den bank som skall mottaga och granska dokumenten under en remburs. Remburser är viktiga för såväl export som import.

Svenska förelag som erhåller exportremburser öppnade i utländska banker måste idag skicka dokumenten lill något av denna banks kontor utomlands. Denna hantering är i sig ett riskmoment och betyder dessutom alllid en viss tidsutdräkt som medför att förelaget förlorar valutadagar, dvs. företagen gör en ränteförlust. För förelag med stor export skulle därför, vilket också kommittén framför, rembursbehandling i Sverige leda lill betydande besparingar.

Del mest fördelaktiga för en exportör är att erhålla en bekräftad rem­burs. I många fall är den utländske köparen dock inte villig att öppna en sådan. Exportören kan då be en svensk eller utländsk bank alt mot viss provision bekräfta rembursen. Redan idag utnyttjar svenska exportören utländska banker härför, men kontakterna skulle underlättas om bankerna

Prop. 1984/85:191

64

fick etablera sig i Sverige. Då skulle exportörerna också kunna utnyttja den högre riskbenägenhei som utländska banker ofta har i jämförelse med svenska. Deras högre riskbenägenhet torde bero på bankernas storlek och all de är väl representerade på de flesta av de svenska exportörernas utlandsmarknader.

Svensk industri är beroende av utländska insalsvaror för både sin hem­maförsäljning och för exportören. Den utländska leverantören kräver ofta all remburshanteringen skall ske i en internationellt känd och etablerad bank. Utländska banketableringar i Sverige skulle därmed kunna underlät­ta och förbilliga den svenska importen.

Effektivare "cash-management"

Flera utländska banker har en mycket avancerad teknik för all "leta" efter betalningar som inte kommer fram i lid. Deras arbete underlättas av deras geografiskt bredare representation.

Flera stora svenska företag har egna personella resurser för alt åstad­komma effektivare cash-management. De mindre förelagen kan inte på samma sätt specialisera sin personal och blir beroende av sin banks tjäns­ter och effektivitet på området.

Om utländska banker får etablera sig i Sverige, skulle deras cash-mana-gement-system troligen anpassas lill svenska förhållanden och lill den svenska efterfrågan. Därmed skulle konkurtensen öka lill nytta för de svenska förelagen. Troligen blir effekfiviletsvinsterna störst för de mindre förelagen.

Långsamma internationella betalningar förorsakar industrin kostnader i form av förlorade valuladagar. Sannolikheten är stor all betalningarna kan ske snabbare om svenska företag får direkt tillgång lill de utländska ban­kernas tjänster på området.

Effektivare kortfristig finansiering

Kostnaderna för företagens kortfristiga finansiering är till stora delar beroende av bankernas möjligheter att finna valuta till acceptabla kurser. De utländska bankerna har genom sin breda representation ett bättre utgångsläge än de svenska när del gäller alt agera effektivt på denna marknad.

Förelagen kan redan idag utnyttja de utländska bankerna för kortfristiga krediter, men den kurssäkring som görs för återbetalningar måste ske i svensk valutabank. Om de utländska bankerna i Sverige blir valulabanker, öppnas en möjlighet för företagen alt göra upplåning och kurssäkring samfidigl i en och samma bank.

Den långfristiga exportfinansieringen blir effektivare

En stor del av de svenska exportkrediter, som har löptider på två år och längre, finansieras av AB Svensk Exportkredit (SEK). Själva krediterna

Prop. 1984/85:191

65

lämnas dock i regel av svensk affärsbank till den utländske köparen eller dennes bank (s. k. köparkrediter). Bankerna tillämpar sedan SEK-sysle-mets införande 1978 nästan identiska avgifter och villkor för sin medver­kan.

Utländska bankers etablering pä den svenska marknaden bör leda till alt de i betydligt störte utsträckning än hittills kommer att medverka i den svenska exportkrediigivningen. Detta innebär all konkurrensen, vad gäller avgifter och villkor, ökar, vilket troligen medför lägre kostnader för de svenska exportföretagen.

Om man bortser från fartygsexporlen, är störte delen av de medel- och långfristiga svenska exportkrediterna garanterade av exportkredit­nämnden (EKN). EKNs riskkapacilet är ofta otillräcklig för de svenska exportföretagen. En lösning på detta problem är att risken delas mellan EKN och svenska eller utländska banker. EKN har nyligen gäll med på sådan riskdelning i ett par fall. Arrangemang av detta slag är försäkrings-tekniskt myckel komplicerade och fordrar därför omfattande förhandlingar mellan vederbörande exportör, medverkande banker och EKN. Sådan riskdelning skulle i hög grad underlättas om utländska banker fick etablera sig i Sverige.

1.20     Svensk indusiriförening

Värt lands traditionella ställning av frihandelsnation slår i bjärt kontrast till den nuvarande regeln att endast tillåta utländska banker alt inrätta representationskonlor i landet. Enbart detta förhållande är enligt förening­ens mening lillräckligl för att ändra lagstiftningen sä att fri etableringsräll medges för utländska banker i Sverige. Härtill kommer naturligtvis alt många länder kräver reciprocilet och inte minst alt utländska banketable­ringar i Sverige otvivelaktigt ger ett värdefullt tillskott lill det svenska näringslivet och den svenska krediimarknaden.

Såsom framgår av del nu anförda intar föreningen en klart positiv attityd lill kreditmarknadskommitténs förslag om etableringsräll i Sverige för utländska banker.

1.21     Svenska försäkringsbolags riksförbund

Riksförbundet har i och för sig inga erinringar mol kommitténs förslag. Riksförbundet konstaterar emellertid - vilket framgår av särskilt yttrande av sakkunnige Curt G.[REDACTED_EFTERNAMN] - att med frågan om etablering av utländska banker sammanhänger en rad frågor, bl. a. om ägarförhållanden i svenska banker, svenskt ägande i av utländsk bank nyelablerad svensk bank och om konkurrensneutralitet. Dessa frågor är lika svåra alt isolera från var­andra som motsvarande frågor pä försäkringsområdet.

5    Riksdagen 1984/85. 1 saml. Nr 191

Prop. 1984/85: 191

66

1.22    Svenska handelskammarförbundet

Handelskammarförbundet tillstyrker kommitténs förslag att tillåta ut­ländsk bankelablering i Sverige. Förslaget ligger väl i linje med den frihan­delsvänliga inställning som Sverige traditionellt hävdar i internationella sammanhang och innebär dessutom en anpassning till vad som redan gäller i så gott som alla andra OECD-länder. Med hänsyn lill främst sistnämnda förhållande anser förbundet att förslaget bör behandlas med skyndsamhet.

1.23    Sveriges Exportråd

Exportrådet anser liksom kommittén att utlandska banketableringar bör tillåtas i Sverige. Den hittillsvarande negativa inställningen härtill stämmer dåligt överens med den utpräglat frihandelsvänliga politik som Sverige traditionellt följer. För elableringarna lalar också att det bör medföra påtagliga exportfrämjande effekter bl. a. genom ett ökat serviceutbud från bankerna omfattande bl. a. "cash management" och remburser saml en effektivare såväl kort- som långfristig exportfinansiering. Exportrådet de­lar sålunda de mer detaljerade synpunkter på dessa frågor som anförs i Sveriges Industriförbunds remissvar 1984-12-21.

2    Etableringsformen

2.1 Bankinspektionen

Inspektionen godtar att etableringen sker i form av dotterbanker med en eller flera utländska banker som ägare. De nya bankerna blir rättsligt svenska banker, underkastade samma lagar som de svenska. Särbestäm­melserna bör bli så få som möjligt, och såväl formell som reell likställighet med de svenska bankerna eftersträvas.

2.2 Fullmäktige i Sveriges riksbank

Fullmäktige kan för sin del stödja kommitténs avvisande av filialer och blandat svenskt-utländskt ägarskap. Denna avgränsning bidrager till att göra den utländska introduktionen hanteriig och lältöverskådlig och kan sägas vara en rimlig tillämpning av riktlinjen om en försiktig introduktion. Fullmäktige vill liksom kommittén peka på all verksamhet genom filialer medför kredit- och valutapolitiska kontrollproblem liksom allmänna till­synsproblem som kräver komplicerade lösningar. Norge och Finland har inte heller tillåtit verksamhet i filialform medan Danmark tvingats lill en lösning som innebär att filialer omvandlas till en artificiell juridisk enhet.

Fullmäktige vill inte uttala sig om på vilka förutsättningar banker ägda av två eller flera utländska banker kan accepteras. Det är omöjligt att nu

Prop. 1984/85:191

67

förutse i vilka kombinationer utländska banker vill samarbeta, och del är onödigt alt binda tillämpningen genom uttalanden i motiven. Vad kommit­tén anfört torde kunna ersättas med, alt bakom en utlandsägd bank skall stå en eller flera banker som i realiteten tar ansvaret för dess rörelse och förpliktelser. Del utesluter inte att man som huvudform ser utlandsägda dotterbanker.

2.3 Näringsfrihetsombudsmannen (NO)

NO kan också instämma i att det finns fördelar med all utländska banketableringar sker i form av en självständig svensk juridisk person. NO tillstyrker följaktligen att de etableringsformer som tillåts är dotterbank och konsorliebank. NO anser del rimligt alt flera utländska banker skall kunna äga en dotlerbank. Vad gäller konsorliebanker är NO tveksam till kommitténs förord att en utländsk bank skall ha det dominerande inflytan­det. 1 denna etableringsform bör flera banker kunna tillåtas ha t. ex. lika stora andelar.

2.4       Riksskatteverket

RSV anser att de föreslagna etableringsformerna från såväl skatterättslig som redovisningsmässig synpunkt torde vara att föredra framför filialfor-men.

2.5       Svenska bankföreningen

Bankföreningen har ingen erinran mot förslagen om dotlerbank och konsortiebank. Beträffande konsortiebank, varmed förslås bankaktiebolag där ingen av delägarna är moderbolag, säger kommittén (sid. 144) att ägarna bör vara få till antalet och kunna visa på ett naturligt samband. Detta sambands art är oklart. Krävs att ägarbankerna tidigare samarbetar, i sitt hemland om de har samma hemland eller i utlandet? Är det tillräckligt att de har samma hemland? Att de gemensamt har inriktning på viss sorls verksamhet?

2.6       Foreign Bankers Association in Sweden

Föreningen önskar understryka alt de utländska banker vilka kan vilja etablera sig i Sverige skulle föredraga all göra delta i form av filialer. De flesta länder i världen vari utländska banker må etablera sig tillåter dem att utöva bankverksamhet antingen i form av filialer eller i form av dotterbolag eller i båda formerna, enligt bankernas val. Föreningens medlemsbanker har nära kännedom om filialverksamhet, och användningen av denna etab­leringsform även i Sverige skulle nedbringa bankernas kostnader och möj-

Prop. 1984/85:191

68

liggöra för respektive bank att skapa större intern enhetlighet och över-skådlighet.

Förekomsten av en stor "moderbank" varuti filialer är en integrerad del i ansvarshänseende markerar på ett klarare sätt den yttersta ansvarighe­ten. Det är därför knappast förvånande att medlemsbankernas kunder typiskt sett har föredragit alt komma i åtnjutande av det fulla stödet från en "moderbank" till sin filial till skillnad från att träffa avtal med dotterbolag som har en förhållandevis begränsad egen kapitalisering.

Tilläggsdirektiven utgick från att utländska banker skulle tillåtas att välja mellan all etablera sig i form av dotterbolag eller filial, förutsatt all filialen behandlades som valutainlänning enligt valutaregleringen (tilläggsdirektiv till banklagsutredningen, dir. 1981:46, sid. 5). Kommittén anger emellertid att det är omöjligt att överblicka alla problem förbundna med filialbildning, innefattande såväl kredilpolitiska som valutapolitiska sådana. Föreningen anser att Kommittén icke har anfört något övertygande skäl för denna slutsats. Uppenbarligen måste bokföringen i en filial vara särskild och identifierbar, och kontrollen och övervakningen av en utländsk banks filial utövas med strikt tillämpning av svensk lag. Det är också självklart att en filial skall behandlas som valutainlänning. Därför finnes ingen anledning antaga att någon övervakande funktion anförtrodd riksbanken eller bank­inspektionen skulle försvåras i avseende å en filial; detta har icke varit fallet i något land vari Föreningens medlemsbanker verkar. Föreningen önskar i delta sammanhang såsom exempel hänvisa lill erfarenheterna i Danmark och Frankrike, vilka båda länder har en valutareglering jämför­bar med den som gäller i Sverige; i intet av dem har några svårigheter upplevts avseende övervakningen och kontrollen av utländska bankers filialer.

2.7 Svensk industriförening

Kreditmarknadskommitténs förslag innebär att den utländska banken måste etablera sig genom dotterbolag i Sverige och att etablering genom filialbank således icke medges. Föreningen ställer sig tveksam härtill och anser icke all kommittén har presterat godtagbara skäl för alt hindra etablering i filialform. Enligt utredningens tilläggsdirektiv hade del funnits möjligt att lägga ett förslag som givit de utländska bankerna valfrihet mellan dotterbolag och filial. Enär filiafformen innebär fullt stöd från en moderbank skulle kunderna ur ansvarssynpunkl säkerligen icke fått en sämre ställning.

Prop. 1984/85:191

69

3    Frågan om utländskt ägande i svensk bank m. m.

3.1 Banklnspeklinnen

Kommittén har t. v. avvisat möjligheten för utländska banker att samar­beta med svenska banker via ett minoritetsägande. Inte heller kommer enligt förslaget svenska banker att på motsvarande sätt kunna manifestera ett samarbete genom delägande i utländsk bank här i landet. Det har av kommittén inte ansetts möjligt att ta ställning lill denna fråga innan de övergripande strukturfrågorna behandlats. Kommittén åberopar i detta avseende även direktiven. Inspektionen skulle för sin del gärna se att också denna fråga kunde lösas i förevarande sammanhang. Del är även här en fråga om reciprocilet. Kommitténs restriktiva ståndpunkt i detta hänse­ende kan enligt inspektionens uppfattning vara känslig inte minst med tanke på de nordiska och andra banker som står de svenska bankerna nära och som kan vilja markera detta genom ett delägande i mindre omfattning. Det bör vidare understrykas alt ett sådant samarbete skulle kunna innebä­ra att berörda utländska banker skulle finna del onödigt att etablera egna dotterbanker i Sverige. Inspektionen vill därför förorda en möjlighet lill ömsesidigt delägande genom minoriletsposter på högst 20%. Varje sådant fall får prövas utifrån sina förutsättningar och från sundhetsaspekter och att beslut skall fattas av regeringen. Samtidigt kommer all få beaktas att kriterierna för tillstånd av detta slag inte skall kunna uppfattas som diskri­minerande för dem som inte kommer i fråga.

3.2       Kommerskollegium

Enligt direktiven för utredningen skall gällande förbud mot utländskt ägande i befintlig svensk bank inte ändras. Kollegiet kan ha förståelse för denna bestämmelse så länge utländska rättssubjekt inte får etablera bank i Sverige. När såsom kommittén föreslår sådan etableringsräll införes finns inte anledning att motsätta sig joint venlures i olika former. Kollegiet förordar därför både att utländskt rättssubjekt får ingå som minoritetsägare i befintlig svensk bank och att svenskt minoritetsägande får förekomma i bank som etableras i Sverige av utländsk bank. Kollegiet förutsätter därvid att 1982 års lag om utländska förvärv av svenska företag m. m. skall kunna utnyttjas för att i de enskilda fallen begränsa delägandel.

3.3       Näringsfrihetsombudsmannen (NO)

Kommittén har på grund av direktiven ansett sig förhindrad att pröva frågan om utländskt delägarskap i existerande svensk bank. 1 konsekvens härmed anser kommittén att inte heller svenskt delägarskap skall tillålas i de utländska banker som kan komma alt etableras i Sverige. NO beklagar

Prop. 1984/85:191

70

alt dessa frågor inte har kunnat få en allsidig belysning i betänkandet. Utvecklingen, t. ex. försök till nordiskt banksamarbete, visar att det finns ett praktiskt behov av alt möjliggöra utländskt ägande i svensk bank. NO kan inte heller se några allvariiga problem om svenska banker skulle tillåtas vara delägare i i övrigt utlandsägda banker i Sverige. Del är möjligt alt öppnandet av sädana lösningar skulle ge en lugnare övergäng lill friare etableringsförhållanden. NO finner det därför önskvärt - för den händelse sädana möjligheter inte anses kunna lämnas redan på nuvarande underlag - att kommittén får i upprag att i sitt fortsatta arbete komma med förslag även i de här berörda agarfrägorna.

3.4 Svenska bankföreningen

Kommittén påpekar (sid. 128) alt Sveriges utlandsberoende och engage­mang på den utländska marknaden nu är så stort att det är svårt att motivera den nuvarande protektionistiska politiken i hela frågan om ut­ländsk banketablering här. Dessa skäl lalar enligt bankföreningens mening också för engagemang i form av ett begränsat utländskt aktieägande i de existerande svenska bankerna. En sådan möjlighet all utnyttja den interna­tionella marknaden för kapitaltillskott i svenska banker skulle vara till gagn för de svenska bankernas verksamhet. Det omedelbara sambandet med huvudfrågan om utländska bankers etablering här beslår i alt sådant del­ägarskap med all sannolikhet skulle minska antalet ansökningar om oktroj för utländska dotterbanker; därigenom skulle det av kommittén (sid. 215) angivna intresset alt begränsa antalet utländska etableringar tillgodoses och överetableringsrisken minskas, något som bankföreningen ställer sig bakom. De av kommittén (sid. 138-139) anförda hindren mot att redan nu pröva delägarskap - sambandet med frågor om spritt ägarskap, med andra institutioner än banker och de s.k. förvärvslagarna väger enligt bank­föreningens uppfattning inte särskilt tungt.

Del utländska ägandet i de befinfliga svenska bankerna bör självfallet begränsas så att dessas fortsatta självständighet garanteras. Detta kan ske genom att högsta tillåtna utlandsägda andel av aktiekapitalet bestäms till 20 procent, genom rösträttsbegränsning och prövning av regeringen eller bankinspektionen i varje särskilt fall; denna prövning skulle garantera att endast seriösa utländska banker bereddes delägarskap.

Den av bankföreningen sålunda förordade möjligheten till delägarskap bör förenas med formell möjlighet för bank alt göra riktade emissioner och all utge skuldebrev med optionsrätt lill nyteckning. Förslag i denna rikt­ning har framlagts av banklagsutredningen (SOU 1984; 27 sid. 63 och 89).

Bankföreningen hemställer på grund av det anförda alt regeringen redan i den fortsatta beredningen av det nu aktuella lagstiftningsärendet om utländska banker tillgodoser den angivna möjligheten lill delägarskap.

Prop. 1984/85:191

71

3.5 Foreign Bankers Association in Sweden

Enligt Föreningens uppfattning är de förbud som föreslås av Kommittén mot förvärv av ett begränsat antal aktier från svensk fysisk eller juridisk persons sida i ufland.sägda svenska banker (sid. 199-200), resp. från utländska banker eller dotterbolags sida av aktier i svenskkonlrollerade banker (sid. 201), otillfredsställande. Sädana förbud skulle förhindra ett samarbete över nationella gränser vilket skulle vara lill gagn för svenska intressen liksom vaije på ägargemenskap grundad integration. Samarbets­projekt har varit grogrunden för mänga betydande svenska industrier och affärsrörelser; avtal av sådan innebörd kan vara av stor betydelse även i finansvärlden.

3.6       SHIO-Familjefiiretagen

Vidare hävdas i sakkunnige Curt G. Olssons särskilda yttrande alt de svenska bankerna bör ges möjlighet all samarbeta med de utländska ban­kerna i Sverige. Framför allt bör utländska banker ges möjlighet att äga aktier i svenska banker. I den mån risk skulle uppslå för utländsk domi­nans av det svenska bankväsendet kan aktieägandel begränsas till exem­pelvis 20 procent av aktiekapitalet. Pä .samma sätt bör även svenska banker få möjlighet att köpa aktier i de utländska bankerna.

I detta instämmer SHIO-Familjeföretagen till fullo.

3.7       Sveriges Industriförbund

Kommittén föreslår vidare att "ägande i svenskt kreditinstitut inte bör kunna förenas med oktroj". Industriförbundet är av annan mening och anser, liksom Bankföreningen och Stockholms Handelskammare, att ett närmare samarbete mellan svenska och utländska banker manifesterat i delägarskap skulle få positiva effekter på den svenska krediimarknaden. Det finns inte heller anledning att genom förbud mot aktieinnehav i svenskt finansbolag, hindra ett troligen fruktbart samarbete mellan svenska finans­bolag och utländska banker. Industriförbundet anser även att svenskt ägande skall få förekomma i utländska dotterbanker i Sverige.

3.8       Svenska företagares riksförbund

Vi föreslår därför i enlighet med del särskilda yttrandet av sakkunnige Curt G.[REDACTED_EFTERNAMN] att förutsättningar skapas för en samverkan mellan en utländsk bank och en bestående svensk bank. På detta sätt skulle en del av det utländska intresset för etablering i Sverige kunna fångas upp på ett positivt sätt också för de svenska bankerna.

Prop. 1984/85:191

72

I Finland är det möjligt för en bank att sälja 20% av sitt aktiekapital på utländska marknaden. Liknande regler bör kunna gälla i Sverige.

Kommittén har vidare föreslagit att de banker som utländska banker skulle kunna få tillstånd alt etablera i Sverige icke får ha andra än utländs­ka banker som ägare.

Denna regel avstyrker Förbundet bestämt och menar all svenska banker genom ett gemensamt ägande skulle kunna uppnå betydande fördelar såväl kunskapsmässigl som när det gäller alt komma in på ytterligare utländska marknader.

3.9 Svenska handelskammarförbundet

Förbundet vill föreslå all utländsk bank även skall få rätt att i begränsad utsträckning förvärva aktier i svensk bank och att motsvarande skall gälla för svensk bank i utländsk bank. Ett sådant ägande kan vara av värde för svenska banker bland annat genom att det underlättar ett närmare samar­bete med utländska banker. För vissa utländska banker kan ett sådant samarbete utgöra ett intressant alternativ Ull etablering i Sverige.

4    Behovsprövningen

4.1 Hovrätten för Västra Sverige

Större intresse tilldrar sig däremot den kvantitativa prövningen eller behovsprövningen. Enligt direktiven för banklagsulredningen var det en utgångspunkt för dess arbete att behovsprövningen skulle slopas. Genom direktiven för kredilmarknadskommittén har frågan begränsats lill alt gälla om bestämmelsen skall ha ett rakt eller omvänt prövningslema eller annor­lunda uttryckt huruvida del skall åligga oktrojsökanden att visa den till­tänkta etableringens nytta eller ej.

Kommitténs överväganden i denna fråga har emellertid enligt hovrättens mening kommit alt i alltför hög grad präglas av alt den diskuterats i anslutning lill det nu utbrutna spörsmålet om utländsk bankelablering i Sverige.

Hovrätten har visserligen förståelse för att kommittén kan ha funnit del angeläget att inte föregripa det slutliga ställningstagande, vartill dess fort­salla utredningsarbete kan föranleda. Med den tyngdpunkt kommittén vid behandlingen av denna fråga givit åt de särskilda aspekter en plötslig inbrytning av utländska intressen på bankväsendets område framkallar är det inte heller mer än naturligt att kommittén ansett sig inte för närvarande kunna förorda en ändring i den nuvarande utformningen av behovspröv­ningen. Dessa särskilda aspekter borde kommittén emellertid inte - redan med hänsyn till att bankrörelselagen avser att reglera ett strikt nationellt bankväsende - ha sökt föra in i tolkningen och tillämpningen av bankrö-

Prop. 1984/85:191

73

relselagens allmännyttebegrepp. Hovrätten vill särskilt ifrågasätta kom­mitténs uttalande (s 159) att det står regeringen fritt att när som helst ändra innebörden av detta begrepp. Regeringen kan uppenbarligen inte gå utom ramen för av riksdagen stiftad lag, ens i det fall lagens förarbeten är knapphändiga. Vedertaget är också att ändrad tillämpning av en oföränd­rad lagregel inte kan åstadkommas genom molivultalanden i anslutning lill ändringar av andra lagrum (JuU 1975/76:15 s 6). Viktigt synes även vara att internationella överenskommelser inte åsidosätts genom en rättstill-lämpning som avviker från vad Sverige lill berörda organ notifieral an­gående innehållet i svensk lag.

Enligt hovrättens mening står det klart alt beaktandet av skälen för och emot utländsk bankelablering i Sverige har endast vag anknytning till den kvantitativa delen av bankrörelselagens allmännyttebegrepp. Så t. ex. ger kommitténs utredning intrycket att det svenska bankväsendet knappast behöver den utländska bankelablering, ål vilken kommittén av andra skäl vill lämna tillträde och beträffande vilken den av andra skäl vill påbjuda restriktivitet. Kommitténs för det svenska bankväsendets framlida utveck­ling och struktur uppenbart vikliga principinslällning i fråga om den åter­hållsamhet som bör iakttas i tillståndsgivningen har anmärkningsvärt nog i det väsentliga redovisats, inte i avsnittet Den materiella oktrojprövningen, utan under rubriken Allmänna utgångspunkter och riktlinjer för den fort­satta utredningen.

4.2 Fullmäktige i Sveriges riksbank

Svårigheten är att förena den traditionella inställningen, som uppfattats som att några nya banker inte behövs, med etablering av utlandsägda banker. Kommitténs lösning är att konstatera att nya utlandsägda banker ger "potentiella utvecklingsmöjligheter" t. ex. när det gäller finansieringen av internationella affärer. Den hävdar även all del vore olämpligt att ha olika behovsprövning för svenska och utlandsägda banker.

Fullmäktige är medvetna om problemets svårighetsgrad just genom alt utländsk etablering ryckts loss och behandlats med förtur i kommitténs arbete. Någon tid har helt enkelt inte funnits all arbeta igenom behovsprin-. cipens motivering och dess tillämpning pä alla banker. En tillfällig lösning vore att nu konstalera att utländska banker får tillstånd alt i föreslagna former bedriva rörelse i Sverige, men all frågan om behovsprincipens tillämpning i övrigt får anstå i avvaktan på fortsatt arbete inom kommittén. Härigenom skulle inte några slutsatser kunna dras om nya principer vid oktrojprövningen för bankprojekl med svenska stiftare.

Innebörden av den nuvarande behovsprincipen är svår att klart ange, särskilt som någon praxis inte finns. Endast tre fall har prövats sedan 20-talet, varvid två gällt Sparbankernas Bank och Föreningsbankernas Bank. I avsaknaden av prejudikat inskränker sig kommittén till att föreslå att

Prop. 1984/85:191

74

"utländska banker som önskar driva verksamhet i Sverige bör kunna peka pä omständigheter som motiverar att de med bibehållande av den nuvarande behovsprincipen - ges möjlighet till etablering". Fullmäktige vill hävda, att det bör krävas all den sökande banken redovisar grundragen i den verksamhet den avser att bedriva i Sverige. Om olika faktorer motiverar eller inte motiverar bifall och hur hänsyn las lill behovsprincipen bör lämnas åt de svenska myndigheterna all bedöma.

4.3 Näringsfrihetsombudsmannen (NO)

Som NO anfört redan i remissyttrande 1984-11-30 lill finansdepartemen­tet över banklagsulredningens betänkanden bör liden nu vara mogen alt slopa behovsprövningen. NO anser att en ny banklagstiftning bör ha en positivare syn på konkurtens än vad den nuvarande ger uttryck för.

NO anser visserligen att en tillståndsprövning även fortsättningsvis är motiverad men alt denna främst bör avse de kvalitativa och formella aspekterna. Den modell som NO förordar är samma som skisseras i direk­tiven fill kommittén och som kan förväntas bli genomförd på försäkrings­området. I oktrojprövningen bör alltså enligt NO ingå att pröva om den tilltänkta verksamheten är oförenlig med en sund utveckling av bankverk­samheten.

NO vill som stöd för sin uppfattning i detta sammanhang erinra om den praktiska effekten vad gäller nyetablering under många årtionden av nuva­rande regler om behovsprövning på såväl bank- som försäkringsområdet.

4.4 Svenska bankföreningen

Om, som kommittén upplyser (sid 158), ett tjugotal utländska banker är intresserade av svensk etablering, biträder bankföreningen kommitténs uppfattning alt del föreligger risk för överetablering med därav föranledda störningar på den internationellt sett lilla svenska kreditmarknaden. Det är då ofrånkomligt att ansluta sig till kommitténs slutsats (sid 158) all oktroj­prövningen även fortsättningsvis måste innehålla en kvantitativ prövning, dvs. en behovsprövning. En sådan prövning torde i EG-perspektiv vara möjlig att tillämpa framemol år 1990, varefter enligt fattade EG-beslut behovsprövning inte längre får ske i EG-länderna.

Behovsprövningen förutsätts enligt kommittén (sid 159) vara densamma för nyetablering av svenskägda och utlandsägda banker. Av hänsyn till intresset av likabehandling anser bankföreningen detta vara väsentligt. Bankföreningen vill i detta sammanhang särskilt understryka vikten av kommitténs ståndpunkt (sid 156) att vid bedömning av nytta för det all­männa "hänsyn bör även tas lill om en nyetablering kan anses vara till nytta från den speciella synpunkten att den i sig har potentiella utveck­lingsmöjligheter inom vissa sektorer, där en nyorientering av verksamhe-

Prop. 1984/85:191

75

len är aktuell eller pågår". De senaste årens erfarenheter inom Sverige visar enligt bankföreningens mening att ett sådant långsiktigt kvalitativt behovsprövningskrilerium vore väsentligt.

Kommittén nämner (sid 159 n) att den materiella prövning som nyltig-hetskrileriet ("nytta för det allmänna") medför inte har fastlagts i några förarbeten lill nuvarande lagstiftning samt all i praxis prövningen kommit att innebära inslag av såväl kvantitativa som kvalitativa bedömningar. Därefter tillägger kommittén all "del står emellertid regeringen fritt alt när som helst ändra innebörden". Bankföreningen vill hävda all med den nya regeringsformens regler för lagstiftning så inte kan vara fallet: regeringen har tvärtom att göra sin prövning inom ramen för den lagtext och de förarbeten som riksdagen beslutat. Härav följer all åtminstone i de lag-motiv som i delta ärende föreläggs riksdagen prövningskrilerierna - bl. a. del nyss behandlade - mäste anges.

4.5      Sveriges Industriförbund

Behovet av olika banktjänster avgörs bäst av marknaden själv. Den kvantitativa delen av oktrojprövningen bör därför tonas ned. Industriför­bundels förelagskonlakter visar att de utländska bankerna kan tillföra den svenska krediimarknaden efterfrågad service samtidigt som den ökade konkurtensen kan leda lill kostnadsbesparingar för kunderna.

Enligt kommittén bör behovsprincipen tillämpas så, "att behovet skall anses vara fyllt först när en verkligt effektiv konkurrens uppstått på mark­naden." En sådan bedömning kan endast avgöras av marknaden och måste ta hänsyn lill potentiella kunders önskemål. Industriförbundet motsätter sig därför att regeringen är den som skall avgöra "den lämpliga omfattning­en av utländska banker som i inledningsskedet och även fortsättningsvis skall få tillstånd lill etablering." Oktrojprövningen bör istället inriktas på den sökandes kompelens.

4.6      Sveriges företagares riksförbund

Enligt kommittén måste nyelablerade banker även fortsättningsvis för erhållande av s. k. oktroj bevisa alt del finns ett behov av vederbörande bank pä marknaden.

Förbundet finner all en sådan regel inte gynnar konkurtensen på mark­naden ulan föreslår istället all tillståndsgivaren lill oktroj istället vid avslag måste motivera varför etableringen inte kan antas vara förenlig med en långsiktig sund utveckling av det svenska bankväsendet.

Prop. 1984/85:191

76

4.7 Svenska handelskammarförbundet

Enligt förbundets mening är den nuvarande behovsprövningen alltför långtgående. Särskilt för utländska banker kan det vara svårt alt påvisa ett verkligt behov, dels med hänsyn lill alt erfarenheter av utländska banker i Sverige saknas, dels på grund av att tillgången på banktjänster redan idag är god i Sverige. Förhållandena i andra länder talar också mot att behålla den nuvarande behovsprövningen.

Problemet har uppmärksammals såväl i utredningen som i direktiven lill densamma och i de sistnämnda föreslås för kommitténs övervägande att den nuvarande prövningen ersätts med en s.k. omvänd behovsprövning, vilken skulle innebära all en bank kan vägras oktroj endast om den fill-tänklä verksamheten bedöms oförenlig med en sund utveckling av bank­väsendet. Förbundet vill för sin del förorda detta alternativ framför den mer strikta behovsprövningen.

5    Etableringsvillkor

5.1 Bankinspektionen

Principiellt måste det kravet ställas på de utländska bankerna att de skall driva sådan verksamhet som utgör den legala grunden för de svenska bankerna, dvs. in- och utlåning av pengar och därav direkt följande verk­samhet. Det är inlåningen av pengar som konstituerar egenskapen av bank.

Dock är det realistiskt alt räkna med att tonvikten kommer att läggas på utlandsrörelse. Denna kommer av naturliga skäl att bli inriktad på finansi­ering i utländska valutor. Omfattningen av finansiering i svensk valuta torde bli beroende av bl. a. behovet av sådan finansiering i dotterbolag lill företag i bankens hemland.

Det är inte realistiskt all räkna med all de utländska bankerna kommer att i vedertagen mening bedriva inlåning över filialnät. Sådan inlåning torde inte kunna under konkurrens med svenska banker nå en volym som läcker de myckel betydande kostnaderna för inlåningsadministralionen. Svensk inlåning torde huvudsakligen få anskaffas genom specialinlåning i störte poster. Verksamheten kommer därvid alt i mycket likna den rörelse som svenska banker bedriver i utlandet genom hel- eller delägda kreditin­stitut. Rörelsen kommer alt i inte ringa grad repliera på utvalda kundför­hållanden inom ramen för vilka "skräddarsydda" finansieringslösningar kommer all tillhandahållas. Möjligheter alt driva fullständig bankverksam­het skall emellertid enligt inspektionens uppfattning finnas. En likställdhet med svenska banker bör finnas även betr. öppnande av avdelningskontor. 1 förekommande fall skall alltså sådant kontor kunna öppnas utan särskilt tillstånd. Inspektionen måste därför avstyrka det lillståndstvång beträffan­de avdelningskontor som föreslås av kommittén.

Prop. 1984/85:191

77

Fondkommissionrörelse får enligt inspektionens uppfattning anses vara ett naturligt inslag i verksamheten. Sådan rörelse kan ha betydelse för möjligheterna att till fördel för svenskt näringsliv utnyttja utländska kapi­talmarknader liksom också med tanke på värdepappersaffärer i motsatt riktning. Den ifrågavarande bankens kompetens och resurser i olika av­seenden kommer att få bli avgörande för tillståndsgivningen. Inspektionen kan alltså inte ansluta sig lill kommitténs tanke att utländsk bank inte omedelbart skulle kunna få tillstånd alt bedriva fondkommissionsrörelse. Denna tanke innebär enligt inspektionens mening ett icke godtagbart av­steg frän likabehandlingsprincipen.

Kommittén utgår från möjligheten att ett relativt stort antal utländska banker redan från början kommer att ansöka om tillstånd för etablering och all därför problem kan länkas uppstå bl. a. beträffande urvalet bland kvali­ficerade sökande. Omständigheter som därvid kan vara att särskilt beakta diskuteras av kommittén. Inspektionen har i stort sett inte någon från kommittén avvikande mening härvidlag. Dock anser inspektionen att med­verkan eller ej från utländsk banks sida i den svenska statens upplåning utomlands kan vara ett tveksamt kriterium. Man torde kunna utgå från alt sådan medverkan av utländska banker alltid bedöms på rent affärsmässig basis. Denna medverkan bör enligt inspektionens mening betraktas på samma sätt som andra affärsförbindelser med Sverige.

En verksamhetsplan som anger den blivande bankens inriktning kan ha sitt berättigande även från urvalssynpunki. I planen bör anges de huvud­sakliga riktlinjerna för verksamheten. Framlida avvikelse från planen mås­te få accepteras.

Vad gäller aktiekapitalets storlek synes mest förenligt med gällande förutsättningar för svenska banker att ett kapitalkrav för utländska banker inte preciseras i banklagen. En riktpunkt bör dock - som utredningen anger vara att minimikapitalet inte är lågt och i vart fall inte sätts lägre ån 25 mkr, vilket kommer att få beaktas vid bolagsordningens prövning och stadfästelse. Motsvarande bör gälla nybildade svenska banker. Däremot måste inspektionen ställa sig avvisande till tanken på en maximigräns för aktiekapitalet. Dels kan påpekas alt det inte är någon lämplig metod att begränsa rörelsens omfattning. Dels måste del från allmän synpunkt vara ett intresse att en bank har ett stort kapital och därmed är sä säker som möjligt.

Bankinspektionen uppfattar som en självklarhet att de utländska banker som etableras i Sverige kommer att bemöda sig om att i alla avseenden leva upp till de krav som ställs på svenska banker. Inspektionens erfarenheter från representationskonlorens verksamhet bestyrker detta. Häri ligger också alt de beaktar svenska arbetsräitsliga förhållanden och såsom svens­ka banker följer svensk lagstiftning på detta område. Emot den bakgrun­den ställer sig inspektionen frågande till förslaget om en pä förhand av­given förklaring av sökandebank i det avseendet såsom förutsättning för

Prop. 1984/85:191

78

tillstånd. Inte heller bör personalens anslutning till kollektivavtalen - en självklarhet i vart fall beträffande den svenska personalen - eller av banken ordnad utbildning av personalen vara avgörande för tillstånd. På dessa punkter måste inspektionen avstyrka kommitténs förslag. Den om­ständigheten att sökandebanken har representationskonlor här i landet kan enligt inspektionens mening få viss betydelse vid tillståndsgivningen, men bör inte vara avgörande.

5.2 Kommerskollegium

Kommittén anser alt vissa kvalitativa krav skall ställas på den utländska banken inför etableringen, däribland erfarenhet av internafionell bank­verksamhet. Detta kriterium bör enligt kollegiets mening inte tillämpas så alt bank som har särskilt omfattande internationell verksamhet ges företrä­de framför andra banker. En sådan tillämpning skulle vara särskilt gynn­sam för s. k. internationella storbanker. Kriteriet bör istället bedömas mot bakgrund av inriktningen av bankens verksamhet. Såsom kommittén an­fört är det naturligt om de etablerade bankerna inriktar sig på alt betjäna företagens utlandsinriklade verksamhet, dvs. import och export. Del bör uppmärksammas all i runt tal en fjärdedel av svensk utrikeshandel försig­går med de nordiska grannländerna. Kriteriet bör därför tillämpas så alt del ger nordiska banker goda möjligheter lill etablering i Sverige och understöder del nordiska samarbetet.

Kommittén föreslår, all för etableringstillstånd för utländsk bank skall krävas viss bredd i den tilltänkta verksamheten. Ett sådant krav överens­stämmer med det krav som ställs på inhemska banker. Det kan vara tveksamt om ett sådant krav bör upprätthållas i framtiden. Kollegiet anser dock att någon särreglering avseende utländska banker inte är motiverad. Kollegiet tillstyrker kommitténs förslag i denna del.

Vissa av kommitténs förslag skulle däremot, förutom all de innebär onödiga avsteg från likabehandlingsprincipen, motverka kravet på bredd i verksamheten. Således anser kollegiet, all någon gräns för vilket belopp aktiekapitalet maximalt får uppgå till inte bör anges ens under ett inled­ningsskede. Inte heller torde skäl föreligga all för utländska banker som vill inrätta bankkontor, införa krav på lillstånd.

Kollegiet ställer sig även tveksamt till kommitténs förslag till förbud mot vissa aktieförvärv enligt 55 § första stycket p. 5 BL. Kommittén hänvisar här, som stöd för sin uppfattning, till att regeringen intar en myckel restriktiv praxis i tillslåndsärenden om aktieförvärv som berör de inhems­ka bankerna. Kollegiet anser all restriktivitet här är befogad, men ifråga­sätter om ett direkt förbud för utländska banker bör införas. Eventuella negativa verkningar bör ändå kunna undvikas genom att aktieförvärv enligt lagrummet i fråga är förenat med krav på tillstånd från regeringen.

Prop. 1984/85:191

79

Slutligen ifrågasätter kollegiet kommitténs förslag, att frågor som per­sonalrekrytering och -politik skall tillmätas någon betydelse vid prövning av ansökan om tillstånd alt driva bankverksamhet.

5.3 Hovrätten för Västra Sverige

Hovrätten förordar - mol bakgrund av vad hovrätten tidigare anfört och det kommittén själv framhållit om att del vid oktrojprövningen för utlands­ägd bank tillkommer ett antal särskilda kriterier - att substansen i de sålunda relevanta prövningskrilerierna kommer lill uttryck i ett tillägg till den nuvarande prövningsregeln i 4 § I mom. 5 st. lagen om bankrörelse.

På flera håll i betänkandet (t. ex. på s. 63, 145 och 178) förutsätter eller uttalar kommittén alt regeringen kan uppställa särskilda villkor för utlands­ägda bankbolags etablering och verksamhet. Vad därmed avses och vilket stöd som kan finnas för alt stipulera sådana villkor är inte helt klart liksom inte heller vilka konsekvenserna kan bli för den utlandsägda bank som inte uppfyller sådana villkor som uppställts för dess verksamhet. Inte minst med hänsyn till angelägenheten av att de utländska banker som överväger alt etablera sig i Sverige skall kunna säkert överblicka och bedöma de förutsättningar, under vilka de här kan bedriva bankverksamhet, bör de berörda frågorna ytterligare belysas. Av samma skäl finns anledning upp­märksamma att kommittén i belänkandet (s. 63) förklarar sig vilja i möjli­gaste mån undvika men inte kan utesluta alt dess fortsatta arbete leder lill strukturförändringar som kan innebära att man beträffande utländska banketableringar drar in redan givna rättigheter.

Kommitténs nu berörda uttalanden ger anledning erinra om det nuvaran­de innehållet i den för auktoriteten i oktrojsyslemet avgörande men i praktiken dessbättre sällan aktualiserade bestämmelsen om oktrojindrag-ning. Enligt 153 § 2 st bankrörelselagen äger regeringen förklara oktrojen förverkad, om svårare avvikelse sker från lagen eller bolagsordningen. För närvarande kan oktroj upphöra också genom att okirojtiden, vilken enligt 4 § nämnda lag är maximerad till 10 år, löper ut utan att oktrojen förlängs. Banklagsutredningen har emellertid i sitt tidigare nämnda betänkande före­slagit all denna bestämmelse ändras sä alt oktroj skall beviljas utan någon tidsbegränsning. Av vad nu sagts framgår att det endast är avvikelser från lag eller bolagsordning som kan föranleda okirojförverkande samt att, om banklagsutredningens förslag godtas, någon möjlighet inte finns att pä annat sätt bringa en utlandsägd banks verksamhet all upphöra.

5.4      Kammarrätten i Stockholm

I betänkandet behandlar kommittén utförligt de förutsättningar och regler som skall gälla för utländska banketableringar i Sverige. Den före­slagna lagtexten återspeglar emellertid i mycket liten grad detta och mäste

Prop. 1984/85:191

80

betecknas som knapphändig. Kammarrätten vill framhålla att del här gäller ett område av svenskt näringsliv som skall öppnas för utländska banker. Dessa kan självfallet inte förväntas ha någon ingående kännedom om svensk lagstiftning. Domstolen finner det redan av den orsaken anmärk­ningsvärt alt inte ens de grundläggande villkoren för alt bevilja utländsk bank oktroj återfinns i lagtexten. Även om fråga är om en prövning, som ankommer på regeringen, framstår det från allmän rättssäkerhetssynpunkt som olämpligt om väsentliga regler inte las in i lag utan står att finna endast i motivuttalanden i en proposition eller, vilket skulle vara än mer betänk­ligt, i ett utredningsbetänkande.

I belänkandet anges (s. 180) att som villkor för oktroj bl. a. bör gälla att sökanden har "ett gott förhållande" lill myndigheter i hemlandet och de andra länder där den bedriver verksamhet. Ett rekvisit av den arten synes tvivelaktigt. Ett mer adekvat krav all ställa synes vara att den utländska banken fullgör sina åligganden gentemot myndigheterna i de länder där den bedriver verksamhet.

5.5 Fullmäktige i Sveriges riksbank

Fullmäktige vill starkt understryka all utlandsägda banker skall under­kastas samma regler som svenska banker. Framförallt bör det undvikas att försöka att kompensera möjliga konkurrensfördelar genom ingrepp i deras rörelsefrihet. Detta innebär en naturlig fortsättning av den svenska bank­politiken, som byggt på all olika bankinstitul, från de största affärsban­kerna lill små sparbanker, fått arbeta utifrån vill skilda förutsättningar men under identiska rörelseregler.

Det finns inget att erinra mol flertalet av kommitténs villkor och förut­sättningar för utländsk bankverksamhet i Sverige, men på några punkter vill fullmäktige ifrågasätta dessa. Slorlekskravei kan tolkas så att den utländska banken förutsattes vara av internationellt sett betydande stor­lek. Fullmäktige anser det tvivelaktigt all på delta sätt kvantitativt söka binda beslutsfattarna då del kan uppstå fall då en bank, t. ex. i ett annat nordiskt land, bör kunna få etablera en dotlerbank i Sverige ulan att den uppfyller nyssnämnda storlekskriterium. Vidare finner fullmäktige det svårt att mäta den roll som den utländska banken spelar i hemlandet eller internationellt. Givetvis kan man inte bortse härifrån men denna roll synes vara en av de faktorer som kan vägas in i prövningen om så bedömes lämpligt och bör ej vara ett bindande kriterium för regeringen.

Fullmäktige vill också ifrågasätta om del är meningsfullt att slå fast all en utländsk bank icke får domineras av en eller några få ägare eller ägargrupper. Kommittén har icke närmare utvecklat detta problem utan nöjer sig med alt konstatera att de svenska privatägda affärsbankerna med få undantag uppfyller detta kriterium. Fullmäktige vill icke utesluta alt speciella ägarförhållanden kan vara motiv för att vägra etablering men vill

Prop. 1984/85:191

81

ifrågasätta om regeringen på detta sätt måste göra en bedömning av even­tuell ägardominans vid oktrojbeviljandet eller vid senare tillfällen då ägar­förhållandena i moderbanken förändras.

Det självklara i att utlandsägda banker skall följa svensk lag inom arbets­rättslagstiftningen gör det överflödigt alt ställa detta särskilda krav för oktroj. Detsamma gäller kravet att de följer branschpraxis som arbetsgiva­re. Kommitténs intresse för utlandsägda bankers rekryteringspolitik har berörts tidigare: som krav är det väl tillräckligt att banken visar att den kommer alt ha tillgång lill kompetent personal.

Kommittén uttalar alt förekomsten av represenlationskontor i Sverige ej bör tillmätas avgörande betydelse vid bedömning av ansökningarna. Enligt fullmäktiges mening bör del relevanta vara all den sökande banken kan antas ha kunskap om svenska förhållanden, inte om denna förvärvats genom erfarenheter från representationskonlor i Sverige eller på annat sätt.

Slutligen kan fullmäktige här instämma i att kravet på att endast först­klassiga banker kommer i fråga gör att del inte är nödvändigt alt som sker i vissa bankcenlra avkräva moderbanken eller delägarbankerna en ansvars­förbindelse avseende dotterbankernas förpliktelser.

Den andra gruppen av kriterier avser moderbankens tidigare relationer till Sverige. Kraven om moderbankens anknytning till Sverige har i detal­jerna dels formulerats som avseende dess hemland - delta skall ha haft stort, och långvarigt handelsutbyte med Sverige dels ock huvudsakligen som bankens kontakter med svenska förelag i Sverige och utomlands. Häremot är inte något att anmärka: av bankens hemland ägda förelag i Sverige kan dock också nämnas. Del kan emellertid ifrågasättas om del skall föreskrivas alt "svenska företag bör vara etablerade i sökandens hemland i icke ringa omfattning". Fullmäktige finner det visserligen högst sannolikt att så i praktiken kommer att vara fallet men finner likväl bestäm­melsen vara onödigt restriktiv speciellt mot bakgrund av alt ett av de vanligaste skälen för bankelablering utomlands utanför finanscentra är att en bank önskar följa sina kunder utomlands.

Kommittén säger också att det vidare bör beaktas om den utländska banken varit engagerad i den svenska statens upplåning utomlands. Full­mäktige vill bestämt avråda från krav av delta slag. Svensk siatsupplåning utomlands har skett i en strängt affärsmässig atmosfär och utländska banker har engagerat sig eller inte beroende på sin bedömning av de villkor som erbjudits. Del har ansetts som helt uteslutet att en banks val skulle ha några konsekvenser för hur den skulle komma att behandlas av svenska myndigheter i olika sammanhang. Att en bank aktivt deltagit i uppläggning­en av svenska förelags lån i utlandet är däremot givelvis av intresse vid bedömningen av bankens kontakter med Sverige.

De övriga kriterierna avser sökandens redovisning av den planerade verksamheten i Sverige och kommittén föreslär alt den sökande skall 

6   Riksdagen 1984/85. 1 saml. Nr 191

Prop. 1984/85:191

82

överlämna verksamhetsplan som skall tjäna som stöd vid oktrojprövningen och vid den fortsatta tillsynen. En vikiig förutsättning skall vara att de utlandsägda bankerna skall syfta till att driva en relativt bred verksamhet inrymmande flertalet av de traditionella banktjänsterna. Den skall också ha skyldighet alt ta emot inlåning som en bankkund önskar sätta in på bankräkning i banken.

En slags verksamhetsplan kan, enligt fullmäktiges mening, vara en god form för att systematisera den information som kan behövas om sökandens planer. Fullmäktige vill dock ifrågasätta om inte detaljkraven hår drivits för långt, t. ex. i fråga om uppgiftsskyldighet beträffande ny leknik, hur lokalfrågan skall lösas och personalens slorlek.

Verksamhetsplanen kan också vara en bakgrund vid fortsatta kontakter med tillsynsmyndigheten. Fullmäktige vill emellertid peka pä att avvi­kelser inom ganska vida gränser från den angivna planerade verksamheten naturligtvis är ett fullt normall inslag. Om rörelsen utvecklas på ett sätt så all det kan ifrågasättas om de förutsättningar på vilka oktrojen gavs är uppfyllda får myndigheterna naturligtvis på allvar pröva vilka ingripanden som är erforderliga.

Kravet på en relativt bred rörelse låter rimligt men även här torde del vara svårt alt precist lägga fast krav i förväg. Beträffande inlåning från allmänheten bör en språklig anmäikning göras. I dagens praxis täcker detta all inlåning (utom mol obligationer) från förelag och hushåll och även s. k. specialinlåning ingår. Kommittén synes utesluta specialinlåning när den använder termen inlåning från allmänheten och synes ibland låta den beteckna bara hushållsinlåning. För fullmäktige synes det naturligt att utlandsägda banker kommer att ägna sig åt förmedling av utlandsbetal­ningar och i samband därmed arbeta med checkräkning i svenska kronor för förelagen. Därtill kommer utlåning och inlåning i utländsk valuta och specialinlåning och viss utlåning i svenska kronor. Detta bör vara tillräck­ligt för att fylla kravet i vad avser rörelsens omfattning. Det synes vara av föga betydelse om bankerna i fråga bedriver inlåning frän hushåll på vanlig bankräkning. Detta krav bör utgå.

I utredningen antydes all tillstånd alt få driva fondkommissionsrörelse först kan aktualiseras sedan de utländska bankerna varil verksamma i Sverige erforderlig lid. Fullmäktige anser all sådant tillstånd normalt skall ges i samband med oktrojen på samma sätt som förutsattes i fråga om valutahandelstillstånd.

Kommittén föreslår slutligen alt reciprocilet inte bör uppställas som formellt krav för en sökande utländsk bank, men skall kunna tillmätas vikt. Fullmäktige förutser att sökandenas hemländer kommer alt uppfylla reci­procitetskrav och att frågan är av underordnad betydelse. Den av kommit­tén föreslagna lösningen förefaller vara den bästa.

Kommittén avvisar tanken alt sätta ett fixerat mål för de utländska bankernas andel av marknaden men anger vissa gränser för aktiekapitalets

Prop. 1984/85:191

83

v 'v.

storlek de första verksamhetsåren. Aktiekapitalet bör i initialskedet ligga mellan 25 och 75 miljoner kronor.

Om t. ex. tio banker skulle erhålla oktroj med ett genomsnittligt aktieka­pital om 50 miljoner kronor skulle detta innebära att affärsbankernas aktiekapital ökade med 500 miljoner kronor. Denna siffra bör jämföras med att aktiekapitalet i de fjorton svenska affärsbankerna vid utgången av 1983 var 3409 miljoner kronor motsvarande drygt hälften av del egna kapitalet som då uppgick till 6731 miljoner kronor. Även om ett aktiekapi­tal om 50 miljoner kronor endast motsvarar drygt 4% av S-E-Bankens aktiekapital vid årsskiftet 1983/84 så skulle det antagna aktiekapitalet totalt motsvara ca 15% av de svenska affärsbankernas aktiekapital vid samma tidpunkt. Detta är en påfallande hög siffra som dock synes något svår all tolka som indikator på potentiell marknadsandel, bl. a. beroende på de olika strukturerna i de två slagen av banker och den tid det lar att bygga upp eget kapital och andra delar av kapitalbasen utöver aktiekapitalet. Del kan dock här erinras om alt utredningen anger all de fyra utländska bankerna i Danmark med ett aktiekapital om 140 miljoner danska kronor efter 3 ä 4 år hade ett eget kapital om 173 miljoner danska kronor motsva­rande 1,3% av samtliga bankers eget kapital om 13 304 miljoner danska kronor.

Även om del kan ifrågasättas vilket syfte en maximigräns egentligen tjänar så motsätter sig fullmäktige inte kommitténs förslag i detta avseen­de.

Kommittén föreslår alt utlandsägda banker skall kunna upprätta avdel­ningskontor, men all delta skall fordra bankinspektionens lillstånd. Full­mäktige anser all för utlandsägda banker bör gälla samma bestämmelser som för de svenska. För en svensk bank fordras endast att bankinspektio­nen ofördröjligen underrättas om beslut alt upprätta ett avdelningskontor. Skulle en utländsk bank etablera kontor i en omfattning som bankinspek­tionen anser olämplig får inspektionen påtala detta.

Del har framhållits all etablering av utlandsägda banker inte får skada möjligheten alt driva valulareglering och kredilpolitik. Fullmäktige vill framhålla all i den kredilpolifiska styrningen kommer riksbanken att ställa samma krav på utländska dolterbanker som på svenska banker. För all kunna åstadkomma detta erfordras dock vissa mindre kompletteringar i den kredilpolitiska lagstiftningen. Vid införande av t. ex. ett ulläningstak saknar de utländska dollerbankerna en bas lill vilken ökningstakten kan relateras eller också är basen myckel liten. Lagen behöver därför komplet­teras så att ökningstakten kan anges i absoluta tal (mkr). Andra liknande exempel finns men fullmäktige anser del inte motiverat att här i detalj gå igenom detta utan vill endast återigen understryka den grundläggande synpunkten, att i den kredilpolifiska styrningen samma regler skall gälla för utländska dolterbanker i Sverige som för svenska banker. Fullmäktige har förtroende för att detta mål uppnås genom alt den utländska etablering-

Prop. 1984/85:191

84

en sker genom helt utlandsägda bankaktiebolag som i krediipoliiiken be­handlas alldeles som svenska banker.

1 fråga om valutaregleringen vill fullmäktige poängtera ett problem vid oktrojprövningen. Det är säkert sä alt en oktrojsökande bank pä samma gång söker bli anlagen som valutabank. Del vore inte en rimlig utgång att en bank som erhåller oktroj inte får lillsiänd som valutabank. Med tanke pä de höga krav som ställs i oktrojprövningen torde en sådan utgång knappast uppslå, men ett ylteriigare skydd mot en sådan utgång ligger i riksbankens deltagande i oktrojprövningsprocessen och en samordning av prövningen för oktroj och valutahandelstillstånd. Det är en annan sak att situationen senare kan uppstå då riksbanken begränsar eller drar in valutahandclstill-ständet.

Utredningen har beskrivit de av riksbanken till valutabankerna utfär­dade valuiahandelstillstånden. Den på sidan 81 omtalade översynen av dessa är numera slutförd och tillstånden har följande funktion och utform­ning (som också berörs på sidorna 206-207 i utredningen).

Ett valutahandelstillstånd ger en bank rätt att handla med utländska valutor och gör därmed banken till valutabank. Riksbanken har även uppdragit åt valutabanken alt bedöma om en kunds betalning till eller från utlandet är tillåten eller förbjuden enligt gällande valutareglering. Valuta­bankerna spelar därför en betydelsefull roll inom adminislreringen av valularegleringen och deras valutaprövning av kundtransaktioner innebär en myndighetsutövning.

Valutahandelstillständet innehåller regler som skall begränsa valutaban­kernas risker av olika slag. Sålunda behandlas dels valutakursrisker, dels likviditets- och ränterisker, dels ock kredit- och länderrisker. När det gäller de senare tvä slagen av risker föreskriver valutahandelstillständet endast att banken noga beaktar riskerna och strävar efter att i största möjliga utsträckning begränsa dem. Valutakursrisken däremot regleras genom att varje bank tilldelas maximi- och minimilimiter för sina valutapo­sitioner.

Limiterna avser tre slag av valutapositioner, nämligen avistaposiiionen, nellopositionen i varje enskild valuta samt den aggregerade neitoposi-lionen. Limiterna sätts och ändras av riksbanken med hänsyn lill omfatt­ningen av respektive banks utrikesrörelse och lill dess roll på valutamark­naden. När del gäller de två slagen av nellopositioner har som riktlinje därvid uppställts, att varje banks position i förhållande till bankens eget kapital inte skall överstiga visst procenttal.

De utlandsägda bankernas i valutahandelstillständet angivna roll i admi­nislreringen av valularegleringen finner fullmäktige ej bereda problem. Dessa banker kommer säkerligen alt, med kompetent personal, sköta denna uppgift. När det gäller att fastställa de olika limiterna i valulahandelslillslåndel skall i princip samma regler gälla som för svensk­ägda banker. Eftersom del inte finns någon ullandsrörelse alt relatera

Prop. 1984/85:191

85

limiterna lill innan tillståndet utfärdats, får limiterna till en hörjan sältas till en rimlig nivå och justeras sedan erfarenhet vunnits. Vad ovan sagts om viss relation mellan limiter och eget kapital är inte någon fast regel utan endast ett riktmärke. De utlandsägda bankerna kan komma all ha ett relativt lågt eget kapital i förhållande till sin utrikesrörelse men detta problem fär dä lösas.

5.6 Fullmäktige i riksgäldskontoret

Kredilmarknadskommittén föreslår att de utländska banker som vill etablera sig i Sverige skall uppfylla ett antal villkor. En del av dessa villkor förefaller vara .självklara. Delta gäller exempelvis villkoret att de utlands­ägda bankerna skall iaktta svensk arbetsrättslagstiftning. Andra villkor förefaller väl specifika. Exempelvis sägs det alt uppgift skall lämnas om ny teknik, hur lokalfrågan skall lösas och personalens storlek.

Ett villkor berör mer direkt riksgäldskontorel. 1 betänkandet föreslås det att regeringen innan beslut om oktroj tas bör beakta om den utlandska banken varit engagerad i den svenska statens upplåning utomlands. Full­mäktige vill avråda från ett krav av detta slag. Den svenska statliga utlandsupplåningen bedrivs enligt helt affärsmässiga principer, från såväl statens som bankernas sida. Icke affärsmässiga överväganden bör ej infö­ras i detta sammanhang, särskilt inte från statens sida. Enligt fullmäktiges mening är det av central betydelse att en boskillnad upprätthålls mellan statens roll som låntagare och statens och myndigheters lillståndsgivande och reglerande roll.

5.7 Näringsfrihetsombudsmannen (NO)

Kommittén ställer upp krav i olika avseenden pä att den utländska bank som vill etablera sig skall ha anknytning till Sverige. Bl. a. anför kommit­tén: "Den utländska banken bör således vara hemmahörande i ett land med vilket Sverige har haft ett väsentligt och långvarigt handelsutbyte". NO anser alt ett så långtgående krav på manifesterat handelsutbyte inte bör ställas upp. Även i övrigt ställs krav på dokumenterad anknytning. Avgörande bör enligt NOs mening inte enbart vara den historiska anknyt­ningen utan också den utveckling beträffande handel och andra kontakter som kan förutses i framtiden. Den föreslagna ordningen kan verka diskri­minerande gentemot t. ex. banker från nyligen industrialiserade länder eller andra länder med en betydande utvecklingspotential.

Kommittén anser att de utlandsägda bankerna för närvarande inte bör ges tillstånd att förvärva andra aktier enligt banklagens 55 § första stycket 5 än de som medför ett delägarskap i företag med bankgemensamt ändamål. Enligt NOs uppfattning bör rörelsereglerna för de inhemska och utlands­ägda bankerna så långt möjligt vara lika. NO anser därför att de utlands-

Prop. 1984/85:191

86

ägda bankerna bör ha möjlighet att äga aktier i andra förelag på samma villkor som de inhemska bankerna. Denna ståndpunkt står också i god överensstämmelse med intresset av konkurrensneutralitet. De långtgående inskränkningar som kommitténs ståndpunkt innebär kan bara godtas under en kortare lid i avvaktan på kommitténs fortsatta arbete. Målsättningen bör dock vara den av NO angivna. De utlandsägda bankerna skall alltså kunna bilda sidoförelag, även finansbolag, på samma villkor som inhemska banker. Alt de utlandsägda bankerna ges möjlighet att omedelbart ingå som delägare i aktiebolag med bankgemensamt ändamål anser NO vara ett minimikrav.

Enligt kommitténs uppfattning skall de utlandsägda bankerna kunna inrätta avdelningskontor först efter tillstånd av bankinspektionen. NO avstyrker förslaget att pä nytt införa etableringskonlroll för bankkontor. Enligt NOs uppfattning finns ingen anledning att diskriminera de ut­landsägda bankerna i delta avseende. Dessa måste, likaväl som de inhems­ka, själva bäst kunna avgöra hur de skall bygga ut ett rationellt konlorsnäl.

Som tidigare framgått anser NO att det finns skäl som lalar för alt en utländsk bank eller en utlandsägd bank får förvärva aktier i inhemska banker. NO anser därför i princip att de möjligheter lill övertagande av annan banks rörelse som nämns i 189 och 190 §§ banklagen bör stå de utlandsägda bankerna lill buds.

5.8 Riksskatteverket

De utlandsägda bankerna föreslås vara skyldiga att följa de särskilda lagregler som gäller för bankverksamhet saml att vara underkastade bank­inspektionens tillsyn. Jämfört med andra utlandsägda företag blir de ut­ländska bankerna genom bestämmelser i banklagen om kapilalläckning och krav på kassabehållning skyldiga att ha en tillfredsställande soliditet och likviditet. Härigenom förhindras underkapitalisering dvs. det förhål­lande som uppkommer, då ett ullandsägt företag finansieras genom lån från moderbolaget i stället för att tillföras ett tillräckligt stort eget kapital, som svarar mot bolagets verksamhet. RSV noterar detta förhållande med tillfredsställelse.

För de utlandsägda bankerna kommer att gälla samma bestämmelser beträffande kontrolluppgiflsskyldigheten som för de svenska bankerna. Av dessa bestämmelser kan särskilt nämnas 39 § I mom. p. 3 taxeringslagen angående skyldigheten alt efter anmaning till skattemyndighet lämna kon­trolluppgift om gollgjord ränta och innestående medel vid viss angiven fidpunkl samt 39 § 3 mom. taxeringslagen angående banks skyldighet att efter anmaning lämna uppgift om angiven persons insättningar och uttag under viss tid. Även kontrolluppgiflsskyldigheten enligt 40 § laxerings-lagen kan nämnas. På punktskatteområdet kan nämnas bankernas skyldig­het alt ta ut och redovisa omsättningsskatt vid förmedling av köp och försäljningen av värdepapper.

Prop. 1984/85:191

87

';.'.'iS

Enligt bl. a. förslaget om förenklad deklaration kan det i framtiden ställas krav på allmän kontrolluppgiftsskyldighet för räntor från bankerna.

Eftersom de utlandsägda bankerna bara i begränsad omfattning synes rikta sig till hushällen torde kontrolluppgifter komma att infordras i liten omfattning. Dock bör de utländska bankerna särskilt uppmärksammas på ovannämnda förhållanden.

Vid transaktioner mellan de utlandsägda bankerna i Sverige och intres­seföretag i utlandet gäller att prissättningen på tjänster skall grundas pä villkor som skulle ha avtalats mellan av varandra oberoende näringsidkare (43 § 1 mom. kommunalskattelagen). Delta kan exempelvis avse provi­sioner och räntemarginaler. För kontroll härav kan ifrågasättas om inte krav borde uppställas på en särredovisning i räkenskaperna om transaktio­nerna med övriga koncernbolag.

Vad gäller den framlida revisionsverksamheten är tanken att de stora företagen skall granskas planmässigt med några års mellanrum. Revisio­nerna kommer sannolikt även att omfatta flertalet utlandsägda banker. Etableringen av utländska banker i Sverige kommer således att ta vissa revisionsresurser i anspråk. Förutom att kontrollera skatter och avgifter hos de utländska bankerna är revisionsverksamheten också av stor bety­delse för att upprätthålla konkurrensneutraliteten mellan svenska och ut­landsägda banker. Detta kommer att ställa stora krav pä revisorns kompe­lens.

Kontrollverksamheten kommer i framliden alt i allt högre grad präglas av samarbete mellan skattemyndigheter på det internationella planet. Det pågår bl.a. diskussioner om s.k. simultana revisioner, som innebär att skattemyndigheterna i två eller flera länder enligt en fastställd plan samti­digt företar granskning av bolag tillhörande samma företagsgrupp i respek­tive land. 1 vilken utsträckning utlandsägda banker kan granskas i denna ordning är tveksamt. Något system för simultana revisioner har ännu inte formats. Härtill kommer att Sverige idag saknar handräckningsavial med ett flertal länder och dessutom att kontrollmöjligheterna är likartade länder emellan.

RSV förutsätter att i vart fall banker i s. k. skatleparadis vid prövning av utländska bankers etablering inte får tillstånd att etablera bankverksamhet i Sverige. Anledningen härtill är att Sverige saknar avtal om handräckning med dessa länder och att avsaknaden härav inte gör det möjligt att kontrol­lera t. ex. transaktioner med moderbolagels huvudkontor.

I Västtyskland är utlandsägda banker med en balansomslutning över 100 milj. DM sedan många år föremål för planmässiga revisioner. Gransknings­perioderna omfattar i regel 3-4 räkenskapsår och föranleder vaije år betydande taxeringshöjningar. Genom avtal har USA och Västtyskland ett fortlöpande informationsutbyte om erfarenheter av bankverksamhet saml utför i samarbete simultana revisioner.

Prop. 1984/85:191

88

5.9 Svenska bankföreningen

Åberopande alt de svenska privatägda bankerna med få undantag har ett spritt ägande anser kommittén (sid. 182) att samma förhållande bör gälla för de utländska banker som önskar etablera sig i Sverige. Dessa utländska ägarbanker bör enligt kommittén således inte domineras av en eller några få ägare eller ägargrupper, med undanlag för statsägda banker.

Bankföreningen vill påpeka att kommittén intar denna ståndpunkt utan någon som helst analys av fördelar och nackdelar med enhetligt respektive spritt ägande eller betydelsen av olika ägares art. Att en utländsk bank är statsägd kan i delta sammanhang i vissa fall länkas vara ett lika starkt skäl mot etableringstillstånd som att den ägs av någon dominerande privat intressent. Det behöver å andra sidan inte heller alltid vara en olägenhet att den utländska banken ägs av en sådan intressent. Härtill kommer att den av kommittén uppställda regeln skulle innebära krav på alt svenska myn­digheter fortlöpande följer ägarförändringar i den utländska ägarbanken och upphäver den beviljade oktrojen om en ägare blir dominerande. Enligt bankföreningens mening saknas underlag för kommitténs förslag på denna punkt.

Kommitténs uttalande (sid. 183) att de utlandsägda bankerna måste iaktta svensk arbetsrältslagsfiftning är självklart. Det är också riktigt att detta innebär laglig rätt att genom behöriga åtgärder, t. ex. blockad och strejk, framtvinga kollektivavtal. Kommittén säger i detta sammanhang (sid. 183) att "del förutsätts vidare att den utländska bank som önskar etablera sig här medverkar lill att dess bankbolag i Sverige följer den arbetsmarknads- och kollektivavtalspraxis som gäller för bankbran­schen". Ullalandet är dunkelt: del kan dock inte få innebära att regeringen som oktrojvillkor skulle "förutsätta" utfästelse rörande sakinnehållet i kollektivavtal.

För att verksamheten skall få i Sverige betecknas som bankrörelse och förelagen som banker krävs enligt den svenska banklagen - som kommit­tén i detta hänseende inte i denna utredningsetapp föreslår ändrad - att i verksamheten "ingår inlåning från allmänheten på räkning som av bank allmänneligen begagnas". Klart är alltså att en sådan inlåning skall omfat­tas av verksamhetsplanen.

Kommittén konstaterar (sid. 189) att, även om krav inte kan uppställas på att denna inlåning har viss volym, den utländska banken ändå bör vara skyldig att la emot den inlåning som en bankkund önskar sätta in på bankräkning i banken. Kommittén har här råkat i ett dilemma: å ena sidan nödvändigheten att iaktta bankdefinitionen, ä andra sidan hushållsinlå­ningens volym i de utlandsägda bankerna. Bankföreningen, som finner alt denna inkonsistens måste undanröjas, har, i avvaktan på bankstrukturfrå­gornas lösning, inte något önskemål att de utlandsägda bankerna nu på­tvingas allmän räkningsinlåning.

Prop. 1984/85:191

7

89

Även om de utlandsägda bankerna skall driva "en förhållandevis bred verksamhet", kommer de, som kommittén konstaterar (sid. 189), att arbe­ta i mindre enheter och med till vissa sektorer koncentrerad verksamhet. De kommer därigenom att vinna konkurrensfördelar framför de svenska bankerna, om inte dessa bereds möjlighet alt genom dotierbolagsbildning tillgodogöra sig de små enheternas fördelar. Det är, som framhålls i det särskilda yttrandet i betänkandet sid. 256, inte fräga om utvidgning av de svenska bankernas verksamhetsfält ulan om en ökad organisatorisk frihet. Enligt bankföreningens mening är det angelägel att denna frihet bereds de svenska bankerna redan i samband med alt de utlandsägda får etablerings-rätt. Några hinder häremot kan inte heller anses föreligga.

5.10     Styrelsen för Stockholms fondbörs

Börsstyrelsen delar kreditmarknadskommitténs uppfattning att det bör finnas möjlighet för utländska banker att här driva fondkommissionsrö­relse. För sådan verksamhet krävs beslut av bankinspektionen. Såsom kommittén framhållit (sid. 190 i belänkandet) torde erforderligt underiag för sådant beslut föreligga först efter det alt de utländska bankerna varit verksamma här viss tid.

Vad nu sagts gäller även i fräga om börsmedlemskap; beslut härom meddelas av börsstyrelsen.

5.11     Foreign Bankers Association in Sweden

Föreningen instämmer i Kommitténs förslag att etablering av utländska banker i Sverige skall utgöra föremål för tillståndsprövning grundad på ansökningar som innefattar godtagbara verksamhetsplaner, på sätt anges å sid. 186. Uppenbarligen mäste garantier vinnas för all fordringsägare icke lider förluster därest ett bankföretag blir mindre lyckosamt. Utöver vin­nande av klarhet härutinnan bör regeringen emellertid avslå endast sådana ansökningar som uppenbarligen är osunda eller som icke ger klart uttryck för sökandens allvarligt menade avsikt att skapa och vidmakthålla en långsiktig anknytning lill och samhörighet med Sverige.

Kommittén hänvisar på sid. 229-32 till sekretesslagen och anger särskilt på sid. 187 att för sökanden känsliga uppgifter i verksamhetsplanen kan sekretessbeläggas enligt nämnda lag, Föreningen måste med kraft under­stryka all ansökningar och all därtill hörande dokumentation avseende verksamhetsplaner måste behandlas med den yttersta diskretion enär de genomgående kommer alt innehålla myckel känsliga upplysningar. Därtill kommer att sädana data väl kan tänkas vara sekretessbelagda enligt ut­ländsk lag som sökande är underkastad. Det är med hänsyn härtill svårt att föreställa sig ett remissförfarande vari sådan dokumentation för yttrande underställes branschorganisationer och fackliga organisationer, som före-

Prop. 1984/85:191

90

slås på sid. 219. Tvärtom måste klargöras att ansökningarna kommer alt granskas endast av direkt ansvariga svenska myndigheter och att de därvid kommer att vara i sin helhet sekretessbelagda. Alternativt skulle Förening­en förorda ett berednings- och prövningsförfarande i vilket de delar av ansökningar som är av särskilt känslig natur i sin helhet sekrelessbelägges frän den lidpunkt då handlingarna ingives lill vederbörande myndighet.

Kommittén föreslår som riktlinje att en utländsk dotlerbank skall ha ett kapital ej understigande 25 miljoner kronor (sid. 194). Detta synes För­eningen godtagbart, men rekommendationen att maximera kapitalet bör enligt Föreningens mening icke genomföras. Bankers kapitalbehov vari­erar betydligt beroende på vilken verksamhet vari de företrädesvis är engagerade; kapitalbehoven fluktuerar också i tiden så att strikta begräns-ningaiär oskäliga och svårhanterliga. Ingen i Sverige skulle åtnjuta någon fördel av etablering i landet av underkapilaliserade banker; tvärtom kom­mer det svenska näringslivet och det svenska samhället som helhet att gagnas av förekomsten av kapitalstarka banker. Det allmännas intressen skyddas därför bäst av en liberal och flexibel politik i avseende ä kapitali-seringsfrågan. Enligt Föreningens mening skall konkurtensmässiga förhål­landen på marknaden, och icke begränsningar av det egna kapitalet, vara avgörande för storleken av varje utlandsägd bank. Om en banks kapital trots allt inledningsvis begränsas bör inga inskränkningar föreligga i rätten att sedermera öka delsamma.

Kommittén anger på sid. 214 att riksbanken i sin laglillämpning liksom i sin kredilpolitiska styrning i övrigt så långt som är meningsfullt bör söka åstadkomma en likabehandling av utlandsägda banker och svenskägda banker. Kommittén förutsätter också, på sätt angives å sid. 208, alt de utlandsägda bankerna erhåller valutahandelstillstånd. Föreningen är ense med Kommittén all utlandsägda bankers ställning i alla hänseenden skall vara densamma som svenskägda bankers i angivna hänseenden. Om och i den mån en sådan regel om lika behandling icke uttryckligen lagfästes (såsom i avseende å villkoren för valutahandelstillstånd, jfr sid. 207), bör avsikten att principen skall gälla klart bekräftas i förarbetena.

Föreningen lar därför speciellt avstånd från Kommitténs förslag all uflandsägda banker inte bör erhålla lillstånd till förvärv av aktier i finans­bolag (sid. 201) och från förslaget all de inledningsvis icke skall ges tillstånd att driva fondkommissionsrörelse. Fondkommissionsrörelse är ett område inom vilket utländska banker av den kvalitet som är ifråga kan tillföra den svenska marknaden stor erfarenhet och kunskap. Så snart en utlandsägd bank har godkänts (sid. 201) och erhållit tillstånd att bedriva bankrörelse i Sverige skall den enligt Föreningens mening ha precis samma rättigheter och skyldigheter som alla andra svenska banker och icke vara föremål för diskriminering.

Enligt Föreningens uppfattning är Kommitténs förslag av innebörd att företräde skall givas de sökande banker vilka ej avser att rekrytera sin

Prop. 1984/85:191

91

personal från andra svenska banker eller kreditinstitut (sid. 183-4) ofören­ligt med svenska rättsprinciper om arbetsmarknadens frihet och skulle förorsaka svårigheter i tillämpningen. Det bör ej förglömmas att under en lång följd av år åtskilliga svenska bankmän har utbildats av Föreningens medlemmar och andra utländska banker och att den utbildning som kom­mer att beredas ett väsentligt antal svenskar av utlandsägda svenska banker under kommande år (såväl i Sverige som utomlands) kommer att vara lill stort gagn för det svenska samhället och de nuvarande svenska bankerna, öm utvecklingen i bankbranschen medför en höjning av den lönenivå som för närvarande gäller inom denna sektor i Sverige innebär detta endast en nödvändig marknadsanpassning som i sig icke skiljer sig från den som inträffar inom andra branscher från tid lill annan.

Om del vid närmare granskning befinnes alt efterfrågan på erforderliga bankmän blir alltför stor kan densamma dämpas genom att stimulera utländska banker att under begränsad tid anställa utländsk bankpersonal. En sådan rekrytering skulle underlättas genom införande av speciella skattelättnader för sådana bankmän, vilka kunde fillämpas under en över­gångsperiod av förslagsvis 24 år; en förebild därtill finnes redan i den nyligen stiftade lagen om beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i Sverige.

Legaldefinitionen av en bank såsom varande en inrättning i vars verk­samhet ingår inlåning från allmänheten har föranlett Kommittén att upp­ställa kravet alt verksamhetsplanen skall innefatta redogörelse för arten och omfattningen av sådan verksamhet. Ehuru Föreningen icke har nå­gon invändning mot detta villkor betraktar den med oro de uttalanden som görs på sid. 188 av innebörd att varje utlandsägd bank bör "ha för avsikt alt driva en förhållandevis bred verksamhet", pä sid. 189 att "de traditio­nella banktjänsterna ... måste erbjudas en så stor grupp bankkunder som möjligt" och på samma sida att sådan bank "inte bör tillålas ha en alltför selektiv hushållsinlåning". Uttalandena i massmedia har gått än längre i all föreslå att utlandsägda banker måste utveckla en rörelse av en viss minsta omfattning inom hushållssektorn. Föreningen accepterar principen att en utlandsägd bank måste vara beredd att mottaga inlåning från allmänheten. Enligt Föreningens uppfattning finnes emellertid ej skäl att fixera inlåning­ens omfattning. Genom all begära att utlandsägda banker skall tillhanda­hålla en lill sitt innehåll fastställd bred bankverksamhet inrymmande flerta­let av de traditionella banktjänsterna, vilket svenska banker icke är skyl­diga att göra, skulle utlandsägda banker erhålla ett mindre mätt av frihet än svenskägda banker alt inom lagens råmärken bestämma storleken på och omfattningen av sin bankservice. De svenskägda bankerna skulle i detta hänseende ej åläggas motsvarande förpliktelser. Därigenom skulle utlands­ägda banker komma att bli underkastade snävare restriktioner och in­skränkningar än sina svenska kolleger. Detta skulle innebära införande av en dualistisk rättsställning som enligt Föreningens mening är oförenlig med

Prop. 1984/85:191

92

den svenska grundprincipen om likabehandling. Därtill kommer, att infö­rande av en regel av innebörd att alla banker underkastas en på förhand fastställd verksamhetsform, som innefattar samma relativa omfattning av varje gren av den totala rörelsen, endast kommer att få till resultat ett undertryckande av konkurrensen och framtvingad fortlevnad av historiska verksamhetsformer även sedan desamma må ha blivit irrationella och/eller oekonomiska.

5.12     Tjänstemännens centralorganisation (TCO)

En viktig förutsättning är att de utländska bankerna följer den arbets­marknads- och avtalspraxis som vi vant o5s vid här i Sverige. Erfarenheter vid liknande förändringar i andra länder är tyvärr inte de bästa, vilket lett till avsevärda störningar på berörda kreditmarknader.

5.13     Svenska bankmannaförbundet

De urvalskriterier som föreslås i kap. 9 av betänkandet anser SBmf väl motiverade. Dock bör en skärpning kunna ske ifråga om moderbankens ansvar för att den planerade dollerbanken i Sverige följer den arbetsmark­nads- och avtalspraxis som gäller för bankbranschen här. Redan i den föreslagna verksamhetsplanen ska en viljeförklaring lämnas, att banken fullt ul kommer att respektera de fackliga rättigheterna vid den svenska dollerbanken. SBmf fäster stor vikt vid att förutsättningarna i dessa av­seenden helt klargörs för de utländska bankerna som här överväger en etablering. Erfarenheter från flera länder visar att många internationella banker har en syn på fackligt arbete som är helt främmande för svensk tradition. För att undvika konflikter mellan banken och den fackliga orga­nisationen måste även i detta avseende konkurrenslikhet föreligga mellan svenska banker och utländska bankers dolterbanker i Sverige.

5.14     Svenska fondhandlareföreningen

Eftersom kommittén föreslår alt man från svensk sida skall kräva att en utländsk bank, som söker sig hit, verkligen avser all läcka ett förhållande­vis brett verksamhetsfält, framstår del som realistiskt att räkna med att även fondkommissionsrörelse i flera fall kan komma att ingå i tjänsteutbu­det. Detta skall då framgå av den verksamhetsplan som ufländsk bank föreslås skola tillhandahålla som underlag för myndigheternas prövning. Kommittén rekommenderar i detta sammanhang (s. 190) att bankinspek­tionen, vid den enligt fondkommisionslagen obligatoriska tillståndspröv­ningen, beaktar att nyetablering inte sker i en med hänsyn lill resurser och marknadsförhållanden överdriven takt. Föreningen får härvidlag ansluta sig till det resonemang som förs pä det nu refererade stället i delbetänkan­det.

Prop. 1984/85:191

:

93

5.15    SHIO-Familjeföretagen

I likhet med vad näringsfrihetsombudsmannen anfört i sill remissyttran­de anser vi att alltför långtgående restriktioner uppställts. Kommittén förefaller knappast uppskatta vikten av konkurrens inom bankområdet och den stimulans av bankväsendet i Sverige, till gagn för bankernas kunder, både allmänhet och näringsliv, som en introduktion av utländska banker skulle medföra.

Betänkandet domineras i stället av en pä intet sätt specificerad eller analyserad rädsla för "utländskt inflytande". Detta betraktelsesätt känns igen från diskrimineringsutredningens delbetänkande Utlänningars rätts­liga ställning (Ds A 1984:6).

Vi vill i övrigt hänvisa till det särskilda yttrande som den sakkunnige Curt G.[REDACTED_EFTERNAMN] avgivit med instämmande av direktör Rune[REDACTED_EFTERNAMN] samt direktör Lars Öländer. Del väsentliga är således alt den ökade konkurrens som utländska banketableringar skulle medföra sker på lika villkor. Därför bör även utländska banker exempelvis delta i finansieringen av statsskuld och bostadsbyggande.

5.16    Sveriges Industriförbund

Industriförbundet anser det rimligt, att vissa kvalitativa bedömningar görs av de utländska moderbanker som önskar etablera dotterbolag i Sverige. Prövningen, som bör vara densamma som för nya svenska banker, bör leda till ati endast seriösa och välrenommerade banker får etablera sig i Sverige. Att uppställa kriterier pä vad som skall inkluderas i en sådan bedömning är svårt och kan variera från fall till fall. Bedömningen bör göras så flexibel som möjligt, för att inte diskriminera några banker och några länder på förhand.

Flera av de speciella krav som kommittén föreslår alt den utländska moderbanken skall uppfylla för dotterbolagsetablering i Sverige, kan kom­ma att innebära att banker som är viktiga för den svenska industrin inte fär etablera sig pä den svenska marknaden.

Industriförbundet motsätter sig alt den sökande utländska banken mäste "vara hemmahörande i ett land med vilket Sverige har haft ett väsentligt och långvarigt handelsutbyte" för att oktroj skall beviljas. Ett sådant krav innebär att banker från nya handelspartner kan hindras från att etablera sig i Sverige. Därmed kan svensk exportindustri förlora möjlighet till viktiga kontakter på intressanta marknader.

Likaså kan kravet på ett "spritt ägande" i den utländska moderbanken leda till alt banker och länder som är intressanta för svensk exportindustri inte beviljas oktroj. Kommittén framför inga avgörande skäl till varför en bank med spritt ägande skall passa den svenska marknaden bättre än banker med en annorlunda ägandestruktur.

Prop. 1984/85:191

94

Industriförbundet anser även att svenskt ägande skall fä förekomma i utländska dotterbanker i Sverige. Vidare bör så få specificerade krav som möjligt uppställas på dotlerbankens verksamhet. Bedömningen bör, lik­som vad gäller moderbanken, göras så flexibel som möjligt. Kraven bör vara desamma för utländska som för svenska banker. Banker i Sverige bör behandlas lika oavsett ägarintressenas ursprung.

Det finns inga skäl för att ställa upp krav på de utländska bankernas verksamhetsinriktning. De utländska bankerna koncentrerar troligen sina marknadsföringsaktivileter lill de tjänster och mol de kundkategorier som de bedömer som mest lönsamma. Den svenska exportindustrin med stora internationella kapitalslrömmar kommer säkerligen all tillmätas stort in­tresse. Flera svenska företag förväntar också, som ovan redovisats, en ökad service när de utländska bankerna kan etablera sig på den svenska marknaden.

5.17     Svenska företagares riksförbund

Kommittén menar att det vid tillkomsten av nya bankbolag är väsentligt all del allmänna och de blivande bankkunderna kan utgå från all den planerade verksamheten utvecklas på ett sådant sätl alt bolaget kan upp­fylla de krav som måste ställas på en bank. I detta synsätt instämmer förbundet.

När det gäller beviljandet av s.k. oktroj har föreslagits att "de banker som bl. a. genom utbildning av egen personal förbereder och bygger upp personalstyrkan i den tilltänkta banken i Sverige bör ha bättre möjligheter all snabbt få etableringstillstånd än de som anskaffar större delen av sin personal från de svenska bankerna eller från andra svenska kredilinstitul".

Förbundet delar inte denna uppfattning utan menar att det tvärtom måste vara en fördel för de banker som etablerar sig i Sverige att de får tillgång till sakkunnig personal som redan verkat inom svenskt bank­väsende. Regeln tycks inte ha något annat syfte än att sinka de utländska banketableringarna i Sverige saml att hålla nere lönerna för den bank­personal som annars vore attraktiv på marknaden. Detta krav för etable­ringstillstånd bör därför slopas.

Förbundet finner ätt de svenska bankerna inte bör skyddas från utländsk konkurtens vare sig vad gäller konkurtens om kunder eller personal. Däremot bör ett antal mer marknadsmässigl betingade åtgärder vidtagas för att få de svenska bankerna bättre rustade inför den väntade utländska konkurtensen.

5.18     Svensk industriförening

Kommitténs förslag innebär att en utlandsägd banks aktiekapital under de första verksamhetsåren bestäms sä alt mimimigränsen sätts lill SEK 25

Prop. 1984/85:191

95

miljoner och maximigränsen till SEK 75 miljoner. Föreningen delar upp­fattningen all en minimigräns bör finnas och alt SEK 25 miljoner kan vara ett lämpligt belopp. Däremot anser föreningen att en maximigräns är tveksam och all i vart fall beloppet SEK 75 miljoner är för lågt. Underkapi­laliserade utländska banketableringar kan knappast vara positivt för kun­derna.

Under en övergångstid efter den nya lagstiftningens införande torde personalknapphet inom vissa specialområden komma alt uppstå. Denna problemalik är ofrånkomlig eftersom ett av bankernas främsta konkurtens-medel är god service lill sina kunder. Några speciella regler för att motver­ka dessa personalproblem anser dock föreningen icke vara motiverade. Eftersom bankerna är medvetna om dessa problem får det förutsättas att utökade ulbildningsakiivileler insätts pä de områden som är aktuella. Vidare torde de utländska bankerna lill viss del läcka sitt personalbehov genom personal frän hemlandet. De synpunkter som framförts om skatte­lättnader för sådan utlandspersonal motsätter sig föreningen bestämt, bl. a. av rättviseskäl.

5.19 Svenska handelskammarförbundet

Kommittén föreslår att utländska banker som fär etableringstillstånd skall ha skyldighet alt driva en förhållandevis bred verksamhet i Sverige. Som skäl härför anför kommittén all de utländska bankerna annars skulle fä alltför stora konkurrensfördelar i förhållande till de svenska bankerna som har en fullständig bankservice.

Förbundet kan ha förståelse för dessa synpunkter, särskilt som de svenska bankerna idag har begränsade möjligheter all organisera sin verk­samhet i de former som de anser mest effektiva. För alt bättre kunna möta den utländska konkurrensen bör de svenska bankerna ges större frihet i detta hänseende, bland annat i fo.-m av ökade möjligheteratt förlägga vissa delar av sin verksamhet i dotterbolag.

När del gäller de utländska bankernas verksamhet anser förbundet att kravet på bred verksamhet inte kan drivas alltför långt. Bland annat synes det knappast praktiskt att påtvinga de utlandsägda bankerna en allmän räkningsinlåning. Den nuvarande bankdefinitionen bör anpassas härtill.

Vissa förslag från kommittén synes också motverka kravet på bred verksamhet. Bland annat föreslås en maximigräns för aktiekapitalet på 75 miljoner under de första verksamhetsåren, restriktivitet när det gäller alt inrätta avdelningskontor samt förbud mot att äga aktier i finansbolag.

Förutom att dessa förslag, om de följs, kan komma att försvära en bred verksamhet i Sverige för de utländska bankerna strider de mot likabehand­lingsprincipen. Förbundet kan visseriigen ha förståelse för att avsteg från denna princip i vissa fall kan behöva göras, men ifrågasätter om något av de nämnda förslagen hör till denna kategori.

Prop. 1984/85:191

96

Förbundet ifrågasätter också kommitténs förslag att ge förtur till etable­ring för utländska banker som inte avser att rekrytera svensk personal. Även om förbundet kan ha viss förståelse för del bakomliggande motivet anser det inte att nämnda omständighet är av den arten att den bör ligga till grund för prövningen av etableringstillstånd.

Slutligen har förbundet invändningar mol uttalandet av kommittén "att utländsk bank som önskar etablera sig här medverkar lill att dessa bank­bolag följer den arbetsmarknads- och kolleklivavlalspraxis som gäller för bankbranschen". Uttalandet kan tolkas som krav på såväl att kollektivav­tal tecknas som att detta avtal skall ha visst innehåll. Enligt förbundels mening är detta frågor som bör lösas vid förhandlingar och inte vid pröv­ningen av elableringslillslånd.

6    Introduktionen av utländska banker

6.1 Bankinspektionen

Kommittén har ansett lämpligt alt utländska banker som önskar bilda en dotlerbank i Sverige skall ansöka under en gemensam ansökningsperiod. Därmed skulle tid finnas för prövning och urval bland ett förmodat relativt stort antal banker samtidigt. Inspektionen kan ansluta sig lill tanken alt försöka åstadkomma en samtidig prövning i ett inledningsskede. Denna tanke får dock inte föra för långt. Om senare inkomna ansökningar inte skulle prövas förrän åtskillig lid förflutit, skulle man riskera att vissa banker skulle göra ansökan s.a. s. reservationsvis. Inspektionen anser därför att senare inkommen ansökan skall kunna prövas och bifallas utan hinder av en sådan av huvudsakligen praktiska skäl betingad ordning som kommittén föreslagit.

Inspektionen instäinmer i kommitténs uppfattning, alt ett högsta antal banker inte bör fastställas i förväg. Riktpunkten bör vara, att banker, som uppfyller kvalitetskraven, bör få tillstånd i så stor utsträckning som är försvarlig med tanke på balansen pä marknaden. Vidare bör eftersträvas en rimlig länderfördelning.

6.2 Kammarrätten i Stockholm

Om en ny lagstiftning pä området leder till all i inledningsskedet många utländska banker ansöker om oktroj synes det vara lämpligt från bl. a. rättssäkerhetssynpunkt att ansökningarna prövas i ett sammanhang. Det torde med en sådan ordning vara lättare att göra en samlad bedömning av hur många och vilka banker som lämpligen bör få oktroj.

Prop. 1984/85:191

97

6.3       Fullmäktige i Sveriges riksbank

Kommittén skisserar ett särskilt introduklionsförfarande. En sista dag för ansökan om oktroj bör fastställas, och ansökningar som inkommit prövas i samma omgång. Efter beslutstillfället då oktrojen utfärdas bör viss tid förflyta innan bankerna får böija driva verksamhet.

För det, enligt kommittén, sannolika fall att antalet sökande överskrider det antal det är försvarligt alt bifalla, stär ett val mellan två metoder. Den ena är att efter en första omgång, där ett antal ansökningar avslås, ingen ny prövning företas förrän en utvärdering skett. Den andra innebär att de först avslagna ansökningarna prövas på nytt följande år tillsammans med senare inkomna ansökningar.

Problemet är svårt, och fullmäktige anser att ansträngningar bör göras för alt undvika att välja mellan sökande som alla väl uppfyller de krav som kan uppställas. De prövande myndigheterna bör vara beredda att sträcka sig långt för att undvika ett val mellan förstklassiga kandidater. Endast sedan ansökningarna inkommit kan del avgöras om del är möjligt all bifalla alla eller, vilket också skulle underlätta invalet, om de naturligt faller sänder i en grupp av självklart starka kandidater och andra.

Fullmäktige finner det dock icke osannolikt alt ett stort antal sökande kan vara ett resultat av den ovisshet som måste råda hos de sökande bankerna om vad som kommer att hända efter del att den första omgången av banker tillåtits börja sin verksamhet i januari 1986. Man bör därför icke avstå från fortsatt oktrojprövning tills dess att utvärdering skett. Genom att på detta sätl ha en löpande prövning av inkomna ansökningar kan sannolikt en smidigare introduktion av de utländska bankerna på den svenska maknaden erhållas och en del av de problem som utredningen pekar på elimineras.

6.4       Näringsfrihetsombudsmannen (NO)

NO anser det i likhet med kommittén motiverat att en viss försiktighet iakttas vad gäller elableringsiakten för utländska banker. Alla som i ett inledningsskede ansöker om oktroj och som uppfyller de kvalitativa och formella kraven kan troligen inte nästan samtidigt tillåtas etablera sig. Enligt NOs mening låter sig emellertid en sådan försiktighet vad gäller elableringsiakten väl förena med en prövning enligt kriteriet vad som är förenligt med en sund utveckling av bankverksamheten.

NO instämmer i att det övergångsvis kan krävas att antalet utländska etableringar begränsas för att uppnå en gradvis omställning av bankmark­naden. Som NO redan anfört behövs inte nuvarande behovsprövning för alt åstadkomma denna anpassning. Av de två modeller för introduktionen av utländska banketableringar som kommittén diskuterar vill NO förorda vad som kallas en successiv prövning. 

7    Riksdagen 1984/85. I saml. Nr 191

Prop. 1984/85:191

98

6.5       Svenska bankföreningen

Bankföreningen biträder kommitténs bedömning alt oktrojsökande banker kan bli fler än som till en början kan få etableringstillstånd. Det synes också sannolikt att de uppställda etableringsvillkoren inte kommer att på ett objektivt sätt kunna motivera ett därvid nödvändigt urval.

Bankföreningen, som instämmer i kommitténs slutsats alt urvalspröv­ningen blir mycket svår, vill i detta sammanhang peka på två särskilda förhållanden.

Den inbördes konkurtensen mellan banker i ett visst land får antas medföra att en bank inte alltid vill ge konkurrenten fördelen av etablering i Sverige. Konkurrensen kan alltså leda till ansökningar från flera banker i ett land, banker som beträffande alla av kommittén uppställda kriterier är lika goda. Vaije av den svenska regeringen gjort urval mellan dem kommer av "förlorarna" all uppfattas som ett otillbörligt ingrepp i den inbördes konkurtensen mellan del landels banker. Hänsyn lill sådana förhållanden kan leda lill att vissa länders banker inte alls bereds inträde medan från andra länder flera banker får elableringslillslånd.

Kommittén anför (sid. 219) alt urvalsproblemet får lösas bl. a. därige­nom att de olika bankernas fördelar vägs mot varandra. Detta uttalande kan ställas samman med det ovan (se avsnitt 3.1 sista stycket) kritiserade kommilléullalandel om regeringens möjlighet all när som helst ändra inne­börden av nylligheiskriteriet. Det är enligt bankföreningen dä viktigt att nya bankers fördelar för det svenska samhället på förhand kan beskrivas så att de inte förväxlas med löften av ekonomisk-politisk art, anpassade lill den tillslåndsprövande regeringens aktuella behov eller önskemål. Den nödvändiga sekretessen utåt för varje sökande banks verksamhetsplan kan vid denna avvägning av fördelar innebära frestelser. Bankföreningen re­kommenderar alt det antydda problemet ägnas särskild uppmärksamhet genom att i lagmoliven del klargörs vilka slags fördelar som får tillmätas betydelse.

6.6       Foreign Bankers Association in Sweden

Enligt Föreningens mening skulle införandel av en kvantitativ begräns­ning vara olycklig, och dess tillämpning i praktiken - med ledning av flera av de kriterier som föreslås av Kommittén - kan komma att placera regeringen i en känslig och svår ställning utan att därigenom några samhäl­leliga fördelar uppnås. Kommittén förväntar sig ej all någon sökande kommer alt icke kunna uppfylla de kvalitativa krav som anges på sid. 180-1 (se sid. 219). Den historiska anknytningen mellan en sökande och Sveri­ge, och de nuvarande ekonomiska relationerna mellan Sverige och sökan­dens ursprungsland, kommer naiuriigen att tillmätas vikt i avseende å varje sökande; Föreningen har likväl uppfattningen att del är av lika stor bety­delse att se lill framliden som lill gången tid vid tillståndsgivningen.

Prop. 1984/85:191

99

Kommittén har på sid. 217-21 gjort vissa uttalanden om tidpunkter och andra aspekter pä det förfarande som skall tillämpas vid behandlingen av de initiala ansökningarna. Föreningen vill föreslå att ingen yttersta tids­gräns fastslälles för ingivande av ansökningar utom i den bemärkelsen att alla ansökningar som må ingivas före viss dag (såsom 1 november 1985) kommer att bli föremål för slutgiltigt beslut före ett angivet datum (såsom 1 januari 1986). Föreningen utgår från alt alla oktrojer meddelade i anledning av sålunda gjorda ansökningar får verkan från ett och samma datum och att därför ingen bank kommer att beredas konkurtensmässiga fördelar framför någon annan. Därest den först angivna dagen får ultimaliv karaktär på sätt att därefter en odefinierad period skulle inträda under vilken inga ytteriiga­re utlandsägda banker tillätes etablera sig (sid. 220) föreligger en överväldi­gande risk för att ett antal ofullständigt utformade ansökningar ingives i enda syfte att undvika uteslutning. Detta kommer endast att förorsaka åtskilligt administrativt merarbete för myndigheterna i ändamål alt åväga­bringa klargöranden och kompletteringar. Av än störte betydelse är att införande av ett slutdatum av angivet slag kan öka sannolikheten för att vissa banker, vilka i grund och bollen skulle föredraga att avvakta markna­dens reaktion och utveckling, ändå inleder verksamhet, vilket skulle leda till att ett störte antal banker startar sin verksamhet samtidigt. Därmed skulle risken för ej önskvärda effekter på den svenska bankmarknaden öka. Följaktligen bör utländska banker tillåtas ingiva ansökningar när som helst och därvid vara förvissade om alt de prövas inom en skälig tidrymd.

6.7      Tjänstemännens centralorganisation (TCO)

En förutsättning för att etableringar skall kunna ske ulan störningar på den svenska krediimarknaden är att endast ett mindre antal banker tillåls i ett inledningsskede.

6.8      Svenska bankmannaförbundet

Genom etablering av ett antal nya banker kan negativa konsekvenser och svårigheter uppstå på den svenska kreditmarknaden. Förbundet har i andra sammanhang pekat på den oreglerade kredilmarknadens stora till­växt, tillkomsten av finansbolag och fondkommissionärer med större frihet och mindre reglering än bankerna och de därmed förenade riskerna för överetablering. Svensk kredilmarknad är redan välutbyggd och obalanser kan uppstå om alltför många stora internationella banker får etableras. En förutsättning för utländska bankers etablering här måste därför innebära en försiktig introduktion där ett mindre antal banker till en böljan tilläts öppna kontor. Förbundet förordar att i en första omgång inte mer än 5 å 10 utländska banker ges lillstånd. Del definitiva antalet kan fastställas först sedan ansökningarna prövats och tillståndsmyndighelerna konstaterat om

Prop. 1984/85:191

100

uppställda krav fylls. Efter förslagsvis 3 år måste en utvärdering göras vilka effekter etableringen av utländska banker medfört. Först härefter kan eventuellt ytterligare ansökningar beviljas.

6.9 Sveriges Industriförbund

Det introduktionsförfarande som kommittén föreslår med en sista an­sökningsdag uppmuntrar, enligt Industriförbundet, bankerna till att ansöka om etablering "för säkerhets skull". Härigenom motverkar bestämmelsen sitt eget syfte. En successiv etablering av utländska banker i Sverige, där den r.tländska banken inkommer med en ansökan först när den ordentligt penetrerat sina möjligheter på den svenska marknaden, ger istället en mer naturlig förändring och utveckling av den svenska bankmarknaden.

Etablering genom en första ansökningsdag besparar också regering och myndigheter svåra urvalsproblem som följer av att flera utländska banker klarar oktrojprövningen samtidigt som bara ett mindre antal skulle tillålas etablera sig på marknaden. Konkurtensförhållandena regleras bäst genom den utländska banken själv och de presumtiva kunderna. Om marknads­mekanismerna får reglera antalet banker på den svenska marknaden, ska­das dessutom inte Sveriges internationella relationer på samma sätt som om statsmakterna genom ett introduktionsförfarande tvingas säga nej lill en bank frän ett visst land.

Successiv etablering utan en sista ansökningsdag leder till en långsam utbyggnad av bankkapacilelen i landet som reglerar sig själv genom mark­nadsmekanismerna. Därigenom behöver inte konkurrensen om lokaler och personella resurser bli så hård som kommittén förutspår och som kanske blir fallet om alla utländska banker skall etablera sig inom en begränsad lidsrymd.

7    Övriga frågor

7.1 Bankinspektionen

De utländska insUtutens ersättning till bankinspekfionen för tillsyn kom­mer enligt inspektionens uppfattning att under ett inledande skede få grundas på en särskild beräkning på basis av tidsåtgången för tillsyns­insatserna. Senare får övervägas i vad mån övergång kan ske till generella normer. Del kan inte uteslutas alt beträffande de utländska bankerna omslutningen i balansräkningen kommer att utgöra ett alltför bristfälligt mätt pä rörelsevolym och tillsynsinsalser även fortsättningsvis. Mycket av vad dessa banker kommer all ägna sig ål kan förväntas vara av det slaget att det inte kommer till uttryck i balansräkningen.

Prop. 1984/85:191

101

7.2 Fullmäktige I Sveriges riksbank

Fullmäktige har inte något att erinra mot de föreslagna reglerna för styrelsens sammansättning, som innebär att högst en tredjedel av styrelsen får utgöras av andra än svenska medborgare bosatta i Sverige och att ordförande skall vara bosatt i Sverige.

8    Den lagtekniska utformningen

8.1  1 § fjärde stycket BL

Hovrätten för Västra Sverige: Enligt första punkten i detta stycke får utländsk bank bilda ett bankaktiebolag i Sverige. Delta led i den föreslagna punkten hör emellertid inte hemma i avsnittet Inledande bestämmelser utan i det därpå följande avsnittet Om bankaktiebolags bildande. Härtill mä för övrigt anmärkas att rädslan för nakna substantiv synes ha framkal­lat del möjligen inte avsedda intrycket att utländsk bank får bilda endast ett bankaktiebolag.

1 förevarande stycke liksom på åtskilliga andra ställen i lagförslaget används uttrycket utländsk bank. Den realitet som detta uttryck avspeglar torde inte vara en enstaka juridisk person utan ett konglomerat av företag, vilka enligt svensk men inte gängse associationsrältslig terminologi slår i koncernförhällande till varandra. Kommittén synes ha tagit för givet att det bolag, som ansöker om oktroj och önskar förvärva ett svenskt dotter­bolag, skall vara moderbolaget i den nämnda koncernen. Så torde inte alllid komma att bli fallet. Uttrycket utländsk bank synes därför alltför oprecist för att användas i lagtexten. Över huvud taget synes större enhet­lighet i de använda beteckningarna böra eftersträvas. För närvarande förekommer utöver utländsk bank - ett flertal odefinierade begrepp såsom utländskt bankföretag, utländsk bankinrättning, utländskt bank­institut, bankbolag bildat av utländsk bank och bankaktiebolag bildat av utländsk bank.

1 specialmotiveringen till förevarande stycke har kommittén över­tygande klargjort att bestämmelsen i sin gällande lydelse inte tillräckligt snävt drar de av lagstiftaren åsyftade gränserna för den verksamhet en utländsk bank får driva från ett representationskonlor samt alt del är olämpligt att en inadekvat bestämmelse är straffsanktionerad. Kommittén har med hänsyn till att någon bank ännu inte överträtt de tilltänkta gränser­na för verksamheten likväl inte velat ändra lagtexten. Kommitténs motiv för att underlåta att beriktiga lagen är enligt hovrättens mening inte bäran­de. Det kan också erinras om att banklagsutredningen (SOU 1984: 26 s. 190 y n) ansett sig förhindrad all vidta erforderiiga lagstiftningsåtgärder på grund av kredilmarknadskommitténs direktiv.

Prop. 1984/85:191

102

Kammarrätten i Stockholm: I specialmotiveringen lill I § fjärde stycket lagen om bankrörelse anför (s. 240) kommittén att den har funnit lämpligt alt komplettera den nuvarande bestämmelsen så att den fullständigt anger ett utländskt bankföretags möjligheter att driva verksamhet i Sverige. Huvudregeln bör enligt betänkandet vara att det bankaktiebolag som bil­das i Sverige utgör ett av en, två eller flera utländska banker helägt dotterbolag. Under vissa förutsättningar bör även en konsortiebank få bildas av två eller flera utländska banker av vilka en bör ha det domineran­de inflytandet. Den sistnämnda regeln framgår inte på något sätt av lagtex­ten, som därför bör kompletteras.

Den nuvarande bestämmelsen i 1 § fjärde stycket bibehålls oförändrad. Som kammarrätten har påpekat i sitt yttrande över banklagsutredningens förslag behandlas där fråga om tillstånd för utländska bankföretag att driva annan verksamhet än bankrörelse. Domstolen finner det i och för sig lämpligt att i bankrörelselagen regleras all verksamhet som utländsk bank får bedriva här i riket. Kommittén framhåller (s. 241) att avsikten med bestämmelsen, när den infördes 1973, inte torde ha varil att tillåta annan verksamhet än i huvudsak representations- och förmedlingsverksamhet. Lagtexten innehåller inte någon sådan precisering. Kommittén säger sig inte finna anledning att göra en dylik precisering, eftersom samtliga de 24 representationskonlor som i dag är inrättade driver sådan verksamhet som avses i de förarbeten som ligger lill grund för lagtexten. Mot bakgrund av vad som har sagts tidigare om innehållet i lagtexten förordar kammarrätten att, om lagrummet ändå ändras, bestämmelsen utformas så att den svarar mot vad som har åsyftats.

8.2       4 § 1 mom. andra stycket BL

Hovrätten för Västra Sverige: Genom den föreslagna undanlagsbestäm­melsen i andra stycket får ett bankaktiebolag stiftas av utländsk bank. Det kan sättas i fråga om undanlaget är så utformat alt del med hänsyn till all huvudregeln talar om stiftarna i pluralis klargör all endast en stiftare krävs i detta fall. Kommittén synes heller inte ha beaktat alt vissa bestämmelser i senare delar av bankrörelselagen uppenbariigen utgår från att stiftaren är flera svenska medborgare.

8.3       6 § tredje stycket BL

Hovrätten för Västra Sverige: Den föreslagna bestämmelsen, som för övrigt bör anges gälla bankaktiebolag och inte bankbolag, kan inte läsas på annat sätt än all firman för ett ullandsägt bankaktiebolag måste innehålla två separata ord, nämligen bank och aktiebolag. Av specialmotiveringen framgår emellertid all tanken varil all firman skall innehålla ordet bank­aktiebolag, för så vill inte redan den utländska firman upptar ordet bank, i

Prop. 1984/85:191

103

vilket fall ordet bank inte behöver upprepas. Denna tanke bör komma till klarare uttryck i bestämmelsen. I detta sammanhang må framhållas att motivet för bestämmelsen, nämligen att firman tydligt skall ange att det är fräga om svenskt aktiebolag ler sig något egenartat, då det i svensk bank­lagstiftning - till skillnad från vad som gäller för aktiebolagens och försäk­ringsaktiebolagens firmor - ansetts obehövligt att firman utöver ordet bank också innehåller ordet aktiebolag. All en här verksam banks firma innehåller ordet aktiebolag skulle alltså bli kännetecknande för all banken är utlandsägd men inte för all den är svensk. Med hänsyn härtill kan sällas i fräga om den nybildade bankens firma mera förutsättningslöst kan fast­ställas i okirojärendei (jfr för övrigt 27 § firmalagen). Behålls kravet på att ordet aktiebolag skall ingå i firman, bjuder konsekvensen alt ullandsägt bankaktiebolag i lagtexten inte ibland kallas bankbolag.

Kammarrätten i Stockholm: 1 specialmoiiveringen trycker (s 243) kom­mittén särskilt på att, om bankbolaget är ett helägt dotterbolag lill en utländsk bank dotterbolagets firma regelmässigt bör innehålla den utländs­ka moderbankens firma. Detta bör i så fall komma lill uttryck i lagtexten. Fråga kan ställas varför inte ursprunget också i övriga fall skall framgå av firman.

8.4 10 § 1 mom. tredje stycket BL

Hovrätten för Västra Sverige: Om ett bankaktiebolag bildas av utländsk bank, behöver enligt den föreslagna bestämmelsen teckningslisian inte läggas fram för offentlig teckning. Detta är den enda punkt på vilken kommittén funnit anledning att ändra den omfattande reglering av bolags­bildningen som återfinns i bankrörelselagen. Kommittén har härutöver nöjt sig med all hänvisa lill den av banklagsutredningen förordade möjlig­heten till s. k. simultanbildning av bankaktiebolag. Kommitténs inställning är svårförståelig redan mot bakgrund av att bildandet och ägandet av ett bankaktiebolag, som i princip berör en enda utländsk bank, kommer all - i än högre grad än i de fall som enligt banklagsulredningen lämpar sig simultanbildning göra åtskilliga bestämmelser utöver den av kommittén utpekade lill rena formaliteter. Härtill kommer emellertid att bestämmel­serna om teckning står i direkt strid med kommitténs intentioner alt ägar­förhållanden måste vara helt klara, innan ansökan om oktroj görs. Hovrät­ten kan som exempel peka på regeln i 9 § bankrörelselagen alt stiftarna skall upprätta teckningslisian, sedan oktroj beviljats.

8.5 18 § andra stycket BL

Hovrätten för Västra Sverige: Enligt andra meningen i förevarande stycke får aktier i bankaktiebolag, som bildats av utländsk bank, förvärvas endast av utländsk bank och efter regeringens lillstånd. Bestämmelsen

Prop. 1984/85:191

104

innebär, såsom kommittén påpekar i specialmotiveringen, att en utländsk bank, som önskar avyttra sina aktier i ett svenskt bankaktiebolag till en annan utländsk bank, inte kan göra detta utan regeringens tillstånd. Hov­rätten vill emellertid fästa uppmärksamheten pä att bestämmelsen inte medger någon absolut kontroll över det utländska inflytandet över bank­väsendel i Sverige. Den hindrar sålunda inte att den bank, som äger det här verksamma dotterbolaget, helt eller delvis köps upp av den bank som önskar etablera sig på den svenska marknaden. På motsvarande sätl kan bestämmelsen kringgås genom att svenska intressenter förvärvar aktier i den utländska moderbanken.

1 detta sammanhang anser sig hovrätten något böra beröra de möjliga konsekvenserna av att ett lillstånd att förvärva aktier inte är tidsbegränsat. Detta innebär nämligen i förening med del förhållandel alt ett meddelat tillstånd självfallet inte behöver utnyttjas att det under obestämd lid kan vara ovisst om en beviljad etablering verkligen kommer till stånd. Även om det förefaller osannolikt alt en utländsk bank, som gjort sig besvär att söka oktroj och förvärvslillslånd och bedömts så seriös att ertorderliga lillstånd beviljats, inte också omgående skulle vilja fullfölja etableringen, förtjänar uppmärksammas att en utländsk bank genom att dröja med etableringen skulle kunna under avsevärd tid - med hänsyn lill innehållet i 119 § minst ett år - försvära för andra, minst lika kvalificerade intressenter att vinna tillträde till den svenska marknaden.

8.6 22 § andra stycket BL

Hovrätten för Västra Sverige: Det föreslagna tillägget till förevarande stycke synes avsett att möjliggöra för registreringsmyndigheten att kon­trollera att de i 72 § 2 st. jämfört med 76 § 1 st. förordade kraven på styrelseledamöters och styrelsesuppleanters medborgarskap och bosätt­ning är uppfyllda. Från denna synpunkt är bestämmelsen om vad en registreringsansökan skall innehålla oprecis och inadekvat. Det bör sålun­da för undvikande av missförstånd anges hur den tillagda uppgiflsskyldig-heien förhåller sig lill vad nu föreskrivs i samma stycke. Man får annars lätt det intrycket all skyldigheten all avge förklaring alt samtliga styrelsele­damöter och styrelsesuppleanler är svenska medborgare för de utlandsäg­da bolagens vidkommande ersätts med en skyldighet att ange fördelningen av antalet svenska och utländska medborgare i styrelsen, med vilka i detta sammanhang synes böra förstås såväl styrelseledamöter som suppleanter. En sådan fördelningsuppgifl ger uppenbarligen ingen möjlighet att kontrol­lera om kravet på inhemsk representation inom vardera av de nämnda kategorierna iakttagits, om bosätlningskraven är uppfyllda eller om styrel­sens ordförande är svensk medborgare. Sistnämnda brist sammanhänger också med del förhållandel alt bankrörelselagen inte synes innehålla någon föreskrift all uppgift om vem som är styrelsens ordförande skall anmälas

Prop. 1984/85:191

105

för registrering. En annan sak är att det i 77 § bankrörelselagen efter betänkandets avgivande i ett väsensskilt kontrollsyfte intagits en anmäl­ningsskyldighet beträffande val av styrelseordförande.

8.7 35 § första stycket BL

Hovrätten för Västra Sverige: Hovrätten ifrågasätter om inte ytteriigare förenklingar än den här föreslagna skulle kunna göras i reglerna för ökning av aktiekapital i utlandsägda bankaktiebolag.

8.8 55 § BL

Hovrätten för Västra Sverige: Avsikten med den föreslagna bestämmel­sen synes vara att för utlandsägda bankaktiebolag införa ett förbud att förvärva sådana aktier, som avses i första stycket punkten 5, vilket förbud dock skall vara dispensabelt med avseende på aktier i bolag som skall tillgodose för bankväsendel gemensamma ändamål. För denna saks skull torde emellertid inte finnas anledning att på sätt föreslagits utforma be­stämmelsen såsom en lill regeringen riktad handlingsregel. Skall bestäm­melsen ha denna inriktning bör det använda uttrycket vara "får inte ges" i stället för "fär inte". Bestämmelsen är vidare i mer än ett hänseende otillräckligt preciserad. Det använda uttrycket "aktier i bolag" klargör sålunda inte om undanlaget också skall gälla aktier i utländskt företag. Begränsningen lill "aktier" synes också innebära, vilket måhända inte varit meningen, alt ett absolut förbud skulle föreligga mot alt förvärva garantifondbevis eller förlagsbevis.

Hovrätten vill påpeka att ett förvärv som sker i strid med den föreslagna bestämmelsen inte synes kunna beivras. Sä t. ex. inträder inte sådan ogil-lighetspäföljd som utgör den civilrättsliga sanktionen för de i 18 § bankrö­relselagen uppställda förvärvsförbuden.

Kammarrätten i Stockholm: I den nuvarande bankrörelselagen anges i 162 § alt bankinspektionen är tillsynsmyndighet. 1 övrigt används genom­gående begreppet tillsynsmyndigheten. Kommittén har valt all använda bankinspektionen i de nya och ändrade delarna av lagtexten. Detta medför en omotiverad oenhetlighel inte bara i lagen som sådan ulan även i enskil­da paragrafer, se t. ex. 55 och 68 §§ i kommittéförslagel. Endera metoden bör användas. Praktiska skäl lalar för all "bankinspektionen" genomgåen­de förs in i lagtexten. I så fall bör 162 § upphävas.

8.9 68 § andra stycket BL

Hovrätten för Västra Sverige: Del torde inte finnas anledning att ut­tryckligen nämna bankinspektionen vid namn när i lagrummet för närva­rande talas om tillsynsmyndigheten. Det föreslagna styckets utformning synes inte heller helt lycklig. 

8    Riksdagen 1984/85. I saml. Nr 191

Prop. 1984/85:191

106

8.10 72 § andra stycket BL

Hovrätten för Västra Syerige: Den i förslaget upptagna dispensmöjlighe­ten har utformats sä att undantag fär medges "för särskilt fall". Formule­ringen ger närmast det intrycket att viss person kan tillåtas vara styrelsele­damot trots att den i lagen föreskrivna kvoten därmed skulle överskridas. Specialmoiiveringen däremot ger vid handen alt kommittén avsett att ett bankaktiebolag tydligen för all framlid skall tillålas ha en större kvot än lagen medger. Anledning föreligger knappast att på detta sått åstadkomma bestående skillnader mellan olika utlandsägda banker.

8.11     74 § BL

Hovrätten för Västra Sverige: 1 den föreslagna lydelsen uppställs ett bosäitningskrav för "den verkställande direktören". Om användningen av den bestämda formen avses skola utesluta ett ullandsägt bankaktiebolag från den i lagrummet angivna möjligheten att utse flera verkställande direktörer, bör skälen härtill framläggas. Det i förslaget använda ordet "alltid" torde inte fylla någon uppgift och kan utgå.

8.12     190 § BL

Hovrätten jör Västra Sverige: Hovrätten vill påpeka att det är oklart om det föreslagna förbudet för utlandsägd bank att förvärva annan banks rörelse skall omfatta även föreningsbanks rörelse.

1 likhet med vad som anmärkts i anslutning lill 55 § 2 st. vill hovrätten erinra om alt inte heller del här föreslagna förvärvsförbudet är sanktione­rat.

8.13     7 a § lagen om ändring i lagen om utländska förvärv av svenska företag

m. m.

Hovrätten för Västra Sverige: Med hänsyn till att hovrätten inte kan överblicka konsekvenserna och behovet av all göra det nuvarande för-värvsförbudel indispensabell, kan hovrätten inte ulan vidare godta den föreslagna ändringen. Härutöver må anmärkas alt hovrätten saknar en förklaring till varför i förslaget använts ordet andel i stället för ordet aktier.

Kammarrätten i Stockholm: Kommitténs förslag i denna del är otillräck­ligt för att nå den avsedda effekten. Den aktuella lagen är nämligen, när det gäller aktieförvärv, utformad så (se 7 § första stycket 1) att förvärvslill­slånd fordras enbart om förvärvarens andel av aktiekapitalet eller rösteta­let för samtliga aktier i bolaget kommer all överskrida något av gränsvär­dena tio, tjugo, fyrtio eller femtio procent. I övriga fall behöver förvär­varen inte söka tillstånd och berörs i så fall inte heller av den föreslagna 7a§.

Prop. 1984/85:191

107

Kommittén har vidare anfört (s. 181) att utländsk bank som direkt eller indirekt genom sidobolag innehar aktier i svenska näringslivsföretag eller äger del i svenskt kreditinstitut bör, för att fä tillstånd all driva bankverk­samhet i Sverige, avveckla detta engagemang. Om en sådan ordning skall gälla, bör den regleras i lag. Förslaget innehåller emellertid ingenting i del hänseendet.

Prop. 1984/85:191

108 Bilaga 4

Lagförslag

1    Furslag till

Lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse

Härigenom föreskrivs att 1 §, 4 S 1 mom., 6 §, 10 § I mom. samt 18, 22, 35, 72, 74, 189 och 190 §§ lagen (1955: 183) om bankrörelse skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §'

Bankrörelse mä, förutom av Sveriges riksbank, drivas endast av bank­aktiebolag, som därtill erhållit regeringens tillstånd (oktroj).

Med bankrörelse förstås i denna lag sådan verksamhet, i vilken ingår inlåning frän allmänheten på räkning som av bank allmänneligen begagnas.

Angående sparbank, centralkassa för jordbrukskredit och järnkontoret är särskilt stadgat.

Utländskt bankföretag må efter tillstånd av regeringen från kontor eller annat fast driftställe här i riket driva verksamhet i vilken ej ingår inlånings- eller utlåningsrörelse.

Utländskt bankföretag ./i:;;- ; Sve­rige

1.     bilda bankaktiebolag som

driver bankrörelse i enlighet med

bestämmelserna i denna lag samt

2.     efter tillstånd av regeringen

från kontor eller annat fast drift­

ställe driva verksamhet i vilken ej

ingår inlånings- eller uilåningsrörel­

se.

4

§

=

/ mom. De som vilja stifta bank­aktiebolag skola upprätta bolags­ordning samt därå söka regering­ens stadfästelse.

/ mom. Stiftarna skall upprätta en bolagsordning som skall under­ställas regeringen för stadfästelse. Till ansökan om oktroj skall fogas en plan för den tilltänkta verksam­heten.

Stiftarna skola vara myndiga här i riket bosatta svenska medborgare och till antalet minst tio.

Stiftarna skall vara myndiga här i riket bosatta svenska medborgare och till antalet minst tio. Utan hinder härav får dock ett bank­aktiebolag stiftas av ett eller jlera utländska bankföretag.

Den som är i konkurstillstånd kan ej vara stiftare. Regeringen prövar bolagsordningens överensstämmelse med denna lag saml lag och författning i övrigt, så ock om och i vad mån därutöver, med

' Senaste lydelse 1975:227. = Senaste lydelse 1975:227.

Prop. 1984/85:191

109

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

hänsyn till omfallningen och beskaffenheten av bolagets rörelse, särskilda bestämmelser må erfordras.

Finnes den tillämnade rörelsen vara nyttig för det allmänna, stadfäster regeringen bolagsordningen samt beviljar oktroj för en tid av högst tio år och därutöver inlill slutet av då löpande räkenskapsår.

6§'

Bankaktiebolags firma skall innehålla ordet bank.

Ny firma skall tydligt skilja sig från annan, förut i laga ordning regis­trerad, ännu beslående banks firma, så ock från benämning å utländsk bankinrättning, som är allmänt känd här i riket. För registrering av bank­aktiebolags firma gäller i övrigt vad som föreskrives i firmalagen (1974: 156).

Utan hinder av andra stycket får firman för ett bankaktiebolag som har bildats av ett utländskt hank-förelag innehålla del företagels fir­ma. Motsvarande gäller om hank­aktiebolaget bildats av flera ut­ländska bankföretag.

Sedan bolaget bildats, kan styrelsen antaga bifirma. Vad i andra stycket sägs om firma gäller även bifirma. Ordet bank får ej inlagas i bifirma.

10 § / mom. Teckning av aktier skall ske å teckningslistan i huvudskrift eller i avskrift som bestyrkts av notarius publicus eller landsfiskal eller av stif­tarna. Vid teckningslisian skola vara fogade på enahanda sätt styrkta avskrifter av oktrojbeslutel och bolagsordningen.

Innan teckningslistan framlägges

Innan teckningslisian framlägges

i huvudskrifi eller avskrift, skall i huvudskrift eller avskrift, skall

teckning av stiftarna hava ägt rum teckning av stiftarna hava ägt rum

med angivande av dagen därför.

med  angivande av dagen därför.

Om ett bankaktiebolag bildas av ut­ländskt bankföretag behöver teck­ningslistan inte läggas fram.

4

18 §

Aktier i bankaktiebolag får genom teckning eller överlåtelse förvärvas endast av svenska medborgare, av svenska bolag och föreningar, som inte är konlrollsubjekt enligt lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m. m., ävensom av andra svenska samfälligheter och stiftelser samt lill aktiefonder enligt aktiefondslagen (1974:931). Har aktieförvärv skett annorledes än genom teckning eller överlåtelse, skall vad nyss stad­gats icke i något fall medföra hinder för aktieägaren att med stöd av den företrädesrätt till teckning eller erhållande av nya aktier, vilken enligt

' Senaste lydelse 1974: 166. " Senaste lydelse 1982:624,

Prop. 1984/85:191

110

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

denna lag eller den vid förvärvet gällande bolagsordningen är förenad med de förvärvade aktierna, bekomma ytterligare aktier.

Första stycket gäller inte aktier i

ett bankaktiebolag som är bildat av

utländskt bankförelag. Beträffande

sådant bolag gäller i stället att ak­

tier i bolaget får förvärvas endast

av utländskt bankföretag som fått

regeringens tillstånd till förvärvet.

Förvärv  av  aktie,   som  skett  i

Förvärv  av  aktie,  som  skett  i

strid    med    innehållet    /    första      strid med första f//

stycket, är ogillt.

är ogillt.

22 § Ansökan om bankaktiebolagets registrering skall göras av styrelsen se­nast ett är från del oktroj beviljats.

Ansökningen skall beträffande

Ansökningen skall beträffande

styrelseledamot och styrelsesupp-

styrelseledamot och slyrelsesupp­

leant innehålla uppgift om fullstän-

leant innehålla uppgift om fullstän­

diga namnet ävensom hemvist, så

digt namn, hemvist och medhor-

ock förklaring att dessa personer

garskap samt förklaring att dessa

äro svenska medborgare och ej äro

personer inie är omyndiga,

omyndiga.

I ansökningen skall uppgivas, av vilka och huru bolagets firma skall tecknas, där den ej tecknas av styrelsen allenast pä grund av denna lag. Skall firman tecknas av annan person än som avses i andra stycket, gäller vad där är stadgat även i fråga om sådan firmatecknare.

Bolagets postadress skall angivas.

Vid ansökningen skola fogas:

1.

de listor, å vilka aktieteckningen ägt rum, jämte avskrift av desamma;

2.

avskrift av protokollet vid konstituerande stämman;

3.

tvä avskrifter av oktrojbeslutel och bolagsordningen;

4.

avskrift av den i 15 § I mom. omförmälda handlingen rörande tilldel­ningen av aktier;

5.

en av samtliga styrelseledamöter undertecknad handling, innehållan­de uppgift dels om del tecknade belopp, för vilket tilldelning av aktier ägt rum, saml om det belopp, för vilket aktier må hava förklarats förverkade enligt 28 §, dels angående det belopp, som inbetalts å aktiekapitalet, och, där aktiekapitalet icke blivit till fullo inbetalt, sammanlagda nominella beloppet av de aktier, som till fullo betalts, dels ock om det sätt varpå inbetalningen skett.

Har ej å ansökningen varje styrelseledamot och styrelsesuppleant eller annan, som är bemyndigad att teckna bolagets firma, egenhändigt skrivit sin av vittnen styrkta namnteckning, skall vid ansökningen fogas en sär­skild bilaga, därå namnteckningen finnes och blivit slyrkl av vittnen.

Prop. 1984/85:191

Nuvarande hddsc

Föreslagen lydelse

111

35 §'

Sedan bolagsstämman fattat be­slut om aktiekapitalets ökning, sko­la teckningslista och kungörelse om beslutet upprättas samt underteck­nas av samtliga styrelseledamöter.

Sedan bolagsstämman fattat be­slut om aktiekapitalets ökning skall teckningslista och kungörelse om beslutet upprättas samt underteck­nas av samtliga styrelseledamöter. Någon kungörelse behövs dock inie när c/t bankaktiebolag som är bil­dat av utländskt hankföretag fattal beslut om ökning av aktiekapitalet.

I såväl teckningslistan som kungörelsen skall upptagas bolagsstämmans beslut om aktiekapitalets ökning ävensom erinran om den i 18 § stadgade inskränkningen i rätten att förvärva aktier. Har i ökningsbeslulel bestäm­melse ej meddelats om liden för betalning av nya aktier, skall sådan bestämmelse upplagas i teckningslisian och kungörelsen.

Sedan ökningsbeslutet registrerats, skall styrelsen låta införa kungörel­sen i Post- och Inrikes Tidningar och den eller de ortstidningar, som styrelsen bestämmer. Det åligger ock styrelsen att ofördröjligen i rekom­menderat brev om bolagstslämmans beslut underrätta varje aktieägare, om vars postadress upplysning utan väsentlig omgång eller tidsutdräkt kan inhämtas.

72 §'" Styrelseledamöterna skola vara myndiga, här i riket bosatta svenska medborgare.

Utan hinder av första stycket får i ett bankaktiebolag som är bildat av utländskt bankföretag högst en tredjedel av hela antalet styrelsele­damöter vara svenska medborgare bosatta utomlands eller utländska medborgare. Styrelseordföranden skall dock vara svensk medborgare och bosatt här i landet. Regeringen eller, efter regeringens bemyndi­gande, tillsynsmyndigheten får medge undantag från vad som före­skrivs i detta stycke.

Av styrelseledamöterna må icke flera än en för varje påbörjat femtal vara befattningshavare i banken.

Vid beräkningen av del högsta antal styrelseledamöter som enligt andra stycket få vara befattnings­havare i banken skall hänsyn ej ta­gas till offentlig styrelseledamot.

Av styrelseledamöterna må icke flera än en för varje påbörjat femtal vara befattningshavare i banken. Vid beräkningen av det högsta antal styrelseledamöter som /ar vara be­fattningshavare i banken skall hän­syn ej lagas till offentlig styrelsele­damot.

' Senaste lydelse 1977:693. * Senaste lydelse 1970:666.

Prop. 1984/85:191

112

Nuvarande lydelse

Föreslagen Ivddse

74 

§

Styrelsen   skall   inom   sig   utse

Styrelsen   skall   inom   sig   utse

verkställande direktör att under verkställande direktör att under

styrelsens inseende leda verksam- styrelsens inseende leda verksam­

heten, däri inbegripet att i den ut- heten, däri inbegripet alt i den ut­

sträckning styrelsen bestämmer av- sträckning styrelsen bestämmer av­

göra ärenden av beskaffenhet att el- göra ärenden av beskaffenhet alt el­

jest ankomma på styrelsens egen jest ankomma på styrelsens egen

prövning. Där förhållandena så på- prövning. Där förhållandena så på­

kalla, må bland slyrelseledamö- kalla, mä bland styrelseledamö­

terna eller styrelsesuppleanterna terna eller styrelsesuppleanterna

flera verkställande direktörer utses. flera verkställande direktörer utses.

Styrelsen skall även förordna sly- Styrelsen skall även förordna sty­

relseledamot eller styrelsesupp- relseledamol eller slyrelsesupp­

leant att vara ställföreträdare för leant att vara ställföreträdare för

verkställande direktör.

verkställande direktör. / ett hank-

aktiebolag som är bildal av ut­ländskt bankföretag skall verkstäl­lande direktör vara bosatt här i lan­det.

Styrelsen må jämväl uppdraga åt annan än verkställande direktör att ensam eller i förening med annan avgöra ärenden av beskaffenhet att eljest ankomma på styrelsens egen prövning.

Angående den befogenhet i olika avseenden, som skall tillkomma verk­ställande direktör eller person som avses i andra stycket, åligger det styrelsen alt meddela föreskrifter i en för ett år i sänder fastställd instruk­tion. Avser uppdraget beviljande av kredit, skola grunderna för kreditgiv-ningen fastställas. Hava flera verkställande direktörer utsetts, skall in­struktionen angiva huru ledningen av bankens verksamhet skall mellan dem fördelas. Styrelsen skall, så snart kan ske, lill tillsynsmyndigheten insända avskrift av instruktionen ävensom, där ändringar vidtagas i den­samma, meddela myndigheten därom.

Uppdrag som sägs i denna paragraf må när som helst återkallas eller inskränkas. Ulan hinder av uppdrag äger styrelsen själv avgöra ärende av vaije slag.

Styrelsen må icke åt enskild styrelseledamot eller annan uppdraga att avgöra ärende, som avser;

1.

inrättande eller indragning av avdelningskontor eller övertagande av annan bankrörelse;

2.

förvärv eller avyttring av fastighet, avsedd för bankens inrymmande eller för att tillgodose därmed sammanhängande behov;

3.

beviljande av kredit till befattningshavare, som avses i 61 § första stycket, eller annan befattningshavare, som ensam eller i förening med annan får avgöra pä styrelsen ankommande ärenden, till den som är gift med sådan befattningshavare, till person som avses i 61 § andra stycket eller lill bolag, förening eller annan sammanslutning, vari sådan person är styrelseledamot eller såsom delägare eller medlem äger ett väsentligt eko­nomiskt intresse; styrelsen dock obetaget att för person eller sammanslut-

' Senaste lydelse 1979: 1050.

Prop. 1984/85:191

113

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

ning, som nu nämnts, fastställa vissa gränser, inom vilka ulan styrelsens beslut i varje särskilt fall kredit mä beviljas vederbörande i och för en av honom idkad rörelse;

4.

förvärv av aktie, emissionsbevis, förlagsbevis som avses i 55 § första stycket 5 samt andel i aktiefond och i ekonomisk förening i andra fall än då fråga är om sådant värdepapper, som är för bankbolagels fordran utmätt eller pantsatt, eller förvärvet sker med stöd av 55 § andra eller tredje stycket och styrelsebeslut angående förvärvet ej kan utan olägenhet av­vaktas;

5.

fastställande av allmänna räntesatser för in- och utlåning; dock att beslut, där så påkallas av allmän ränteförändring, må utan styrelsens hörande meddelas för liden intill nästkommande styrelsesammanträde;

6.

utgivande av obligationer med längre löptid än ett år.

I denna paragraf meddelade bestämmelser angående kredit och obliga­tioner skola gälla även i fräga om garaniiförpliktelse, som bankbolag iklä­der sig.

189 §" Bildas bankaktiebolag eller ökas bankbolags aktiekapital för överta­gande av annan bankrörelse, må andel i vad bolaget sålunda skall övertaga utgöra vederlag för aktie i bolaget samt teckning ske med villkor, att sådant tillskott skall få göras; och skall i övrigt i ty fall gälla denna lags bestämmel­ser om bankbolags bildande och aktiekapitalets ökning med följande tillägg och undantag:

1.

Vid bankbolags bildande skall teckningslista och vid aktiekapitalets ökning bolagsstämmans beslut om ökningen innehålla jämväl alla de om bankrörelsens övertagande träffade bestämmelserna. Vad som stadgas i 9 och 33 §§ föranleder ej därtill alt värdet av del, som för aktie skall tillskju­tas i annat än penningar, skall i teckningslisla eller i bolagsstämmas beslut om ökning av aktiekapitalet uppskattas lill visst penningbelopp.

2.

Där vid bankbolags bildande ej samtliga tecknare enligt bestämmelse i teckningslisian äro berättigade alt för aktie tillskjuta annat än penningar, äger å konstituerande stämman tecknare, vilken berättigats att göra till­skott i annat än penningar, ej deltaga i omröstning enligt 15 §; ej heller må sådan tecknare eller av honom tecknade eller eljest förvärvade aktier vid omröstningen tagas i beräkning.

3.

Vad som stadgas i 36 § äger ej tillämpning.

4.

Tillgång, som bankbolag på sätt ovan sägs övertagit, skall vid dess införande i bolagels böcker upplagas lill skäligt värde.

5.

Har bankbolag övertagit annat bankbolags rörelse och finnes bland sistnämnda bolags tillgångar egendom, varmed bankbolag ej mä driva handel för egen räkning, må den egendom, även om sådant fall ej är för handen, som i 55 eller 56 § omförmäles, förvärvas av det övertagande bolaget. Egendom, som bankboiagel på detta sätt förvärvat, skall, i den mån egendomen ej jämlikt vad i nyssnämnda lagrum stadgas må av bolaget behållas, åter avyttras så snart lämpligen kan ske och senast då avyttring kan äga rum utan föriusl för bolaget.

Första stycket gäller inte för ett bankaktiebolag som är bildat av ut­ländskt hankförelag.

" Senaste lydelse 1968:601.

Prop. 1984/85:191

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

114

190 §'

Ej må bankaktiebolag övertaga annat bankbolags eller sparbanks rörelse, med mindre regeringen, där övertagandet icke finnes vara til! skada för del allmänna, lämnar fillslånd därtill.

Ej må bankaktiebolag övertaga annat bankbolags eller sparbanks rörelse, med mindre regeringen, där övertagandet icke finnes vara till skada för det allmänna, lämnar tillstånd därtill. Ett hankaktiebolag som är bildat av utländskt bankfö­retag får inte överta en svenskägd banks rörelse.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1985.

' Senaste Ivdelse 1975: 227.

Prop. 1984/85:191

115

2    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska

företag m.m.

Härigenom föreskrivs att i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m.m. skall införas en ny paragraf, 7 a §, av angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7a§

Ett utländskt bankföretag som äger aktier i ett bankaktiebolag här i landet får inte förvärva aktier i svenska aktiebolag, andelar i svenska handelsbolag eller rörelser som drivs här i landet.

Utan hinder av första stycket får ett utländskt bankföretag som driver handel med värdepapper som ett led i denna rörelse förvärva aktier i svenska aktiebolag.

Förvärv i strid mot bestämmel­serna I denna paragraf är ogiltigt.

Denna lag träder i kraft den I juli 1985.

Prop. 1984/85:191

116

Utdrag

LAGRÅDET

PROTOKOLL

vid sammanträde 1985-03-19

Närvarande: f.d. regeringsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Mueller, justi­tierådet Jermsten

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 14 mars 1985 har rege­ringen på hemställan av chefen för finansdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådels yttrande över förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse,

2.

lag om ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m.m.

Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Ulf Lind­gren.

Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

Lagen om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse

1  §

I fjärde stycket av paragrafen föreslås en föreskrift av innehåll att ett utländskt bankföretag i Sverige får bilda bankaktiebolag, som driver bank­rörelse i enlighet med bestämmelserna i lagen.

De regler som i dag hindrar den avsedda etableringen från utländska bankföretags sida återfinns främst i 4 och 18 §§ av lagen. Däremot innehål­ler 1 § inte någon bestämmelse som innebär förbud i detta hänseende. Även om det från informationssynpunkt kunde vara av intresse all redan i lagens inledningsparagraf ange under vilka förutsättningar utländska bank­förelag fär driva bankrörelse i Sverige saknar den föreslagna ändringen i 1 § naturligt samband med föreskrifterna i övrigt i paragrafen. För del ändamål som avses med de remitterade lagförslagen synes inte heller behövas andra föreskrifter än de som innefattas i förslagen i övrigt. Enligt lagrådets mening bör ändringen i 1 § utgå.

4 §

I syfte att det aktuella momentet i paragrafen skall bli lättare alt läsa och därjämte erhålla en från lagleknisk synpunkt mera tillfredsställande formu­lering föreslår lagrådet att momentet får följande lydelse:

"/ mom. Bankaktiebolag bildas av stiftare, som skall vara minst tio till antalet. Stiftarna skall vara här i riket bosatta svenska medborgare. Den som är omyndig eller i konkurstillstånd kan ej vara stiftare.

Prop. 1984/85:191

117

Utan hinder av första stycket fär bankaktiebolag bildas av ett eller flera utländska bankföretag som stiftare.

Stiftarna skall upprätta en bolagsordning som skall underställas rege­ringen för stadfästelse. Till ansökan om oktroj skall fogas en plan för den tilltänkta verksamheten.

Regeringen-- 

Finnes--- "

Lagen om ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m. m.

Förslaget innebär att 1982 års lag kompletteras med nya bestämmelser för sådana utländska bankföretag som äger aktier i ett här i riket bildat bankaktiebolag. Huvudregeln i de nya bestämmelserna är att det utländska bankföretagel inte får förvärva aktier i svenska aktiebolag, andelar i svens­ka handelsbolag eller rörelser som drivs här i landet. Bestämmelserna har enligt förslaget förts samman i en ny 7 a §.

I nu föreslagna utformning hör den nya paragrafen i systematiskt hänse­ende mindre väl samman med de bestämmelser som nu ingår 17-11 §§ under den gemensamma rubriken "förvärvslillslånd". Enligt lagrådets mening skulle de nya bestämmelserna därför få en mera lämplig placering om de får ingå i en ny 14 a §. Godtas delta förslag bör dock i förtydligande syfte 7 § kompletteras med ett nytt sista stycke med förslagsvis följande lydelse: "öm vissa utländska bankförelags förvärv finns särskilda bestäm­melser i 14 a §."

Prop. 1984/85:191

118

Utdrag

FINANSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1985-03-28

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], Anders­son,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Thunborg, Wickbom

Fördragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition med förslag om utländska banketableringar i Sverige

1    Anmälan av lagrådets yttrande

Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslag lill

1.

lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse,

2.

lag om ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m. m.

Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför.

Jag godtar vad lagrådet har anfört i fråga om de remitterade lagförslagen och föreslår alt förslagen ändras i enlighet härmed. Vidare förordar jag alt några ytteriigare ändringar av redaktionell art görs i förslagen.

2    Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslär riksdagen att anta de av lagrådet granskade lagförslagen med vidtagna ändringar.

3   Beslut

Regeringen ansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredragan­den har lagi fram.

Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde 1985-03-14.

Prop. 1984/85:191

119

Innehåll

Propositionen  ................................................................... 

1

Propositionens huvudsakliga innehåll   ............................. 

1

Propositionens lagförslag

1.

lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse   . 

3

2.

lag om ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska förelag         

9

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14 mars 1985   ...

10

1

Inledning  ....................................................................... 

.. 

10

2

Allmän motivering    ........................................................ 

.... 

II

2.1

Allmänna utgångspunkter ........................................ 

.. 

11

2.2

Utländsk banketablering i Sverige   .......................... 

.. 

15

2.3

Etableringsformen   .................................................. 

.. 

16

2.4

Oktrojprövningen ..................................................... 

18

2.4.1

Behovsprövningen   .......................................... 

18

2.4.2

Vissa etableringsvillkor   ................................... 

19

2.5

Styrelse och verkställande direktör   ........................ 

.. 

24

2.6

Verksamhetsplan   .................................................... 

25

2.7

Introduktionen av utländska banker ........................ 

26

2.8

Representationskontorens ställning   ....................... 

.. 

27

2.9

Ikraftträdande .......................................................... 

28

3

Upprättade lagförslag  ................................................... 

.. 

28

4

Specialmolivering   ......................................................... 

28

4.1

Förslaget till lagom ändring i lagen (1955:183)om bankrörelse .

28

4.2

Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m. m      

36

5

Hemställan   ................................................................... 

.. 

37

6

Beslut    .......................................................................... 

.. 

37

Bilaga I   Sammanfattning av kreditmarknadskommitténs betänkande

(Ds Fi 1984:20) Utländska banketableringar i Sverige   ....

38

BUaga 2  Kreditmarknadskommitténs lagförslag    ........... 

.. 

44

Bilaga 3  Sammanställning av remissyttranden     ............. 

52

Bilaga 4  De remitterade lagförslagen     ........................... 

108

Utdrag ur lagrådets protokoll den 19 mars 1985    .......... 

116

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 28 mars 1985   ...

118

Norsledts Tryckeri, Stockholm 1985