Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition

1980/81:31

om godkännande av konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar;

beslutad den 9 oktober 1980.

Regeringen föreslår riksdagen all antaga del förslag som har upptagils i bifogade utdrag av regeringsprolokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

ANDERS[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner en konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar. Konventionen underteck­nades av 33 stater vid ett miljöministermöte inom FN;s ekonomiska kom­mission för Europa (ECE) i november 1979. Enligt konventionen åtar sig de fördragsslulande staterna att begränsa och så långt möjligt gradvis minska och förhindra spridning av luftföroreningar. Konventionen innebär också att ell omfattande informationsutbyte och forskningssamarbete skall utvecklas när det gäller bl. a. åtgärder för att minska utsläpp av svavelför­eningar och andra luftföroreningar.

1    Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 31

Prop. 1980/81:31

Prop. 1980/81:31

2

Utdrag

JORDBRUKSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1980-10-09

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]. Krön­mark,[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo.[REDACTED_EFTERNAMN], Da­nell, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om godkännande av konvention om långväga gränsöverskri­dande luftföroreningar

1   Inledning

Sedan slutet av 1960-lalel har Sverige sökt få till stånd åtgärder på del internationella planet för all lösa problemet med luftföroreningar som sprider sig över långa avstånd och orsakar miljöproblem i andra länder. Ell viktigt exempel på sådana problem är försurningen av mark och vatten i bl.a. Sverige. Efler inledande studier inom organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) togs frågan upp i FN:s ekonomiska kommission för Europa (ECE) i samband med förberedelserna för ett miljöministermöte. Efler flera års förhandlingar kunde parterna enas om texten till en konvention om långväga gränsöverskridande luftförorening­ar. Under miljöministermötel, vilkel ägde rum i Geneve den 13- 15 novem­ber 1979, undertecknades konventionen av 33 länder, däribland Sverige, samt av de europeiska gemenskaperna (EG). Den engelska konventions-texten och en översättning lill svenska bör fogas till regeringsprotokollel i delta ärende såsom bilaga I.

Konventionen har remissbehandlats. En sammanställning av remissytt­randena bör fogas lill protokollet i detla ärende som bilaga 2.

2   Föredragandens överväganden

2.1 Försurningsproblemet i Sverige

Belastningen på miljön av de stora utsläppen av försurande ämnen från olika verksamheter är ell av de allvarligaste miljöproblemen. Huvudorsa­ken till försurningen är den svaveldioxid som släpps ul i luften vid förbrän-

Prop. 1980/81:31

3

ning av olja och kol samt vid olika industriella processer. F. n. släpps omkring 60 milj. lon svaveldioxid ut per år i Europa varav Sverige svarar för omkring I %. Av det försurande nedfallet i Sverige beräknas 70-80% härröra från utländska källor. Även kväveföreningar utgör en väsentlig och troligen ökande andel av det sura nedfallet. Den ökade barrskogsplanle-ringen samt användningen av sura gödselmedel har vidare diskuterats som bidragande orsaker till den försurning som sker vid sidan av den naturliga utlakningen.

De försurande ämnena medför att markens och vattnens kemiska balans rubbas, vilkel leder lill alt växter och djur påverkas. Genom försurning hämmas den biologiska aktiviteten, vilkel bl.a. beror på att tillgången på växtnäringsämnen minskar. Med tilltagande försurning reduceras antalet organismer i ekosystemen. I en slarkl försurad sjö saknas l.ex. fiskar, djur- och växtvärlden i övrigl är tydligt förändrad.

Miljöns motståndskraft mot försurande ämnen varierar i olika delar av landet, men ärför huvuddelen av landet liten. År 1975 uppskattades antalet sura sjöar till omkring 10000. Påfrestningarna blir i samband med snö­smältningen och islossningen särskilt stora. Sannolikt kan numera 20000 sjöar i samband med snösmältningen få sä tåga pH-värden från vattenytan och ner till tvä meters djup all den biologiska produktionen störs. Denna del av sjöarna omfattar slrandzonen som är den viktigaste från biologisk synpunkt. Även vissa rinnande vatten är starkt påverkade av försurning­en.

Utvecklingen i landet de senasle åren pekar mol all allt flera vallen kommer att försuras. Utförda mätningar visar alt pH-värdena under åren 1977 och 1978 har varil 0,5 enheter lägre än fem år tidigare.

Försumingen påverkar även markens ekosystem. Inom områden nära större utsläpp kan märkas direkta skador på vegetationen i form av mins­kad tillväxt eller i svåra fall alt vegetationen dör. En ökning av markens syraförtäd leder vidare till ullakning av t. ex. aluminium och vissa tungme­taller, vilket i sin lur medför förorening av yl- och grundvatten.

Försurningens effekt pä skogsproduktionen har ännu inle kunnal helt klariäggas bl. a. på grund av den långa tid det tar för skogens ekosystem all reagera på inverkan av försurande ämnen. Forskningsresultat tyder dock på att försurningen inverkar negativt på skogsproduktionen. De områden där effekterna först kan bli märkbara i större skala torde återfinnas inom delar av västkusten, där man finner en kombination av hög luftfuktighet, syradeposition och känsliga skogsjordar.

Bland de långväga gränsöverskridande luftföroreningarna intar de för­surande ämnena en särställning genom att de orsakar så allvariiga miljö­problem. Även andra luftföroreningar som t.ex. sol, stoft, metaller och kolväten sprids med vindarna över nationsgränserna. Dessa ämnens mil­jörisker har dock ännu inte klariagts i samma utsträckning. Ell fortsatt inlernationellt forskningssamarbete är viktigt för all dessa frågor skall kunna bli ytteriigare belysta, 

ti    Riksdagen 1980/81. I saml. Nr31

Prop. 1980/81:31

4

2.2 Nationella svenska åtgärder

Genom lagen (1968:551) om begränsning av svavelhallen i eldningsolja infördes ett förbud mot förbränning inom landet av eldningsolja med högre svavelhall än 2,5 viktprocent.

Riksdagen beslutade (prop. 1976/77:3. JoU 1976/77:4, rskr 1976/77:24) den 24 november 1976 om ytterligare ätgärder för att motverka negativa effekter av svavdulsläpp. Beslutet innebär dels kraftfulla nationella åtgär­der för att minska våra egna utsläpp, dels internationella initiativ för att förmå andra länder lill motsvarande åtgärder.

Som målsättning för de svenska ulsläppsbegränsningarna angavs all svavelutsläppen till år 1985 skall ha minskats till den nivå som gällde i börian av 1950-talel. Samtidigt antogs en ny lag (1976: 1054) om svavdhal-tigt bränsle. Enligt lagen får regeringen i fråga om fossilt bränsle meddela föreskrifter som gäller förbränning, handel, överlåtelse och import och som påkallas från miljöskyddssynpunkl. Med stöd av lagen har regeringen i förordningen (1976: 1055) om svavdhaltigl bränsle beslutat alt utsläppen skall begränsas lill högst 0,24 g svavel per megajoule bränsle, motsvarande eldningsolja med högst 1,0 viktprocent svavel, i hela Götaland saml Stock­holms, Södermanlands. Värmlands och Örebro län.

Regeringen beslöt är 1979 att ändra förordningen om svavdhaltigl bräns­le så all del område inom vilkel utsläppen fär uppgå lill högsl 0,24 g svavel per megajoule bränsle den I oktober 1981 utvidgas med Uppsala, Väst­manlands, Gävleborgs och Kopparbergs län och den I oktober 1984 lill all gälla hela landet. I fråga om begränsningen av svavelutsläppen från indu­strin angavs i prop. 1976/77: 3 all dessa utsläpp borde halveras fram till år 1985 och alt det i första hand ankom pä naturvårdsverket att med slöd av miljöskyddslagens bestämmelser vidta åtgärder för att delta syfte skulle uppnås.

Riksdagsbeslutet år 1976 innebar också att åtgärder skulle vidtas för all restaurera redan försurade sjöar och vattendrag genom kalkning. Riksda­gen har ställt 10 milj. kr. om året till fiskeristyrelsens förfogande för en försöksverksamhel med statsbidrag till kalkning av sjöar och vallendrag. Statsbidrag ulgår normalt med 75% av de godkända kostnaderna. Om särskilda skäl föreligger kan dock statsbidraget i enstaka fall utgå med högre bidragsprocent. Vid beräkning av bidrag las hänsyn lill den belydel­se kalkningen har för allmänhetens fritidsfiske eller för bevarande av ett växt- eller djurbestånd vilket framstår som värdefullt från vetenskaplig eller annan allmän synpunkt. De närmare bestämmelserna framgår av förordningen (1976: 1056) om statsbidrag lill kalkning av sjöar och vatten­drag.

Regeringen uppdrog år 1979 åt fiskeristyrelsen och statens naturvårds­verk att i samarbete sammanställa och utvärdera erfarenheterna av den pågående försöksverksamheten. I en första rapport betecknas resultaten av de hittills utförda kalkningsprojeklen som goda framför allt frän fiske-

Prop. 1980/81:31

5

synpunkt. 1 prop. 1979/80: 100 (bil. 13 s. 153) föreslog därför regeringen en höjning av anslaget till 15 milj. kr. för budgetåret 1980/81 vilket ocksä blev riksdagens beslut. Den korta försöksperioden har dock inle medgett några långtgående slutsatser rörande de ekologiska effekterna av kalkningen. Regeringen har uppdragit åt fiskeristyrelsen alt före den I juni 1981 lämna en samlad redovisning av försöksverksamhelen.

2.3 Internationellt samarbete

Behovet av internationellt samarbete rörande luftföroreningar som sprider sig över länga avstånd logs för första gången upp från svensk sida i slutet av 1960-talel. Vid FN:s miljökonferens i Stockholm år 1972 fram­lades en specialsludie i frågan. Det visade sig emellertid att andra länder ifrågasatte dels all svavelföreningar spreds frän deras territorier lill Sveri­ge, dels att miljöproblemen i svenska sjöar berodde på svavelnedfall. Miljökonferensen behandlade därför inte svavelfrågan närmare, men god­kände en för del framlida arbetet viktig princip, nämligen att stater är skyldiga att se lill att verksamheter inom deras territorium eller kontroll inte förorsakar miljöskador pä andra länders territorier (principdeklara­tionens punkl 21). Miljöskyddskonvenlionen den 19 februari 1974 mellan Danmark, Finland, Norge och Sverige utgör ell konkret exempel på lill­lämpningen av nämnda princip.

I syfle all få till stånd enighet om grundläggande fakta beslöt OECD:s miljökommitté om en gemensam mellanstatlig studie om spridningen av luftföroreningar, vilken genomfördes åren 1972-1975. Studien bekräftade i allt väsentligt de svenska påståendena. Kvantitativa uppgifler kunde lämnas på hur stora mängder svavelföreningar som spreds mellan olika länder. Effekterna på sjöar och vattendrag kartlades liksom andra miljö-och hälsoproblem, som kan uppkomma på grund av svavelutsläppen. Bland dessa kan nämnas minskad skogslillväxt och annan påverkan pä vegetationen, roslskador, skador på byggnader och kulturella minnesmär­ken saml hälsoeffekter. 1 en andra, ännu pågående etapp studerar OECD frågan om vilka åtgärder som kan vidtas, hur myckel de skulle kosta och vilka minskade skador de skulle kunna leda till. Den första OECD-studien visade alt problemet i hög grad berör både Väst- och Östeuropa. Sverige fär exempelvis stora mängder svavelföreningar från såväl Slorbrilannien och Förbundsrepubliken Tyskland som från Tyska demokraliska republi­ken och Polen. 1 della läge var del naturligt för Sverige att ta upp frågan i ECE och kräva gemensamma ätgärder. Parallellt påbörjade Sverige dess­ulom ett anlal bilaterala kontakter. 1 ett samarbelsavlal på miljövårdsom­rådet med Tyska demokratiska republiken åtog sig de båda länderna att vidta åtgärder för all minska luftföroreningen. Inom ramen för ett samar­betsavtal med EG-kommissionen har föreslagna EG-direktiv om svavel­hallen i eldningsolja diskuterats.

Prop. 1980/81:31

6

År 1976 föreslog Sovjetunionen att tre s.k. alleuropeiska kongresser, varav en om miljövård, skulle hållas som ell led i uppföljningen av konfe­rensen om säkerhet och samarbete i Europa, vilken avslutades i Helsing­fors. Förslaget behandlades inom ECE varvid Sverige i börian av är 1977 framförde tanken på en konvention om långväga gränsöverskridande luft­föroreningar vilken skulle kunna undertecknas på ett alleuropeiskt miljö-ministermöle.

Först år 1978 kunde emellertid de egentliga förhandlingarna la sin början sedan ECE:s årssession beslutat att ett eventuellt miljöministermöle främst skulle behandla långväga gränsöverskridande luftföroreningar samt resurssnäl teknik. Förberedelserna skedde i nära samarbete mellan Sveri­ge och Norge och breddades efter kontakter med Danmark, Finland och Island. 1 det fortsatta arbetet uppträdde de fem nordiska länderna gemen­samt. Det nordiska samarbetet kom bl.a. till ullryck i ett gemensamt nordiskt konventionsförslag vilket kom all ligga lill grund för förhandlings­arbetet.

Förhandlingsarbetet blev intensivt med en rad möten dels i form av möten med en särskild expertgrupp, dels i form av specialmöten med ECE:s miljökommitté. Enligl etablerad konventionspraxis hade det nor­diska förslagel uppdelats i en ramkonvention samt en bilaga vilken behand­lade åtgärder mol luftföroreningar orsakade av svavelföreningar. Ramkon­ventionen kunde genomdrivas efter omfatiande revideringar. Bilagan fick däremot lov all tills vidare ersättas med en resolution enligt vilken staterna ålar sig att prioritera frägan om svavel. Konventionstexlen slutjuslerades vid ECE:s årssession i april 1979 och miljöministermötet kunde därmed inkallas i november samma år. Vid miljöministermötel, som avhölls den 13-15 november 1979, undertecknades konventionen av representanter för så gott som samtliga dellagande stater.

2.4 Konventionens huvudsakliga innehåll m. m.

Konventionens grundläggande åtagande finns i artikel 2 som säger att "de avtalsslulande parterna ,,, skall bemöda sig om att begränsa och så långt möjligt gradvis minska och förhindra luftföroreningar, innefattande långväga gränsöverskridande luftföroreningar". För att uppnå delta skall parterna, enligt artikel 6, "använda bästa tillgängliga teknik, som är ekono­miskt möjlig". Inom ramen för konventionen skall parterna vidare gemen­samt "utarbeta riktlinjer och strategier som kan användas som medel i bekämpningen av utsläpp av luftförorenande ämnen" (artikel 3). Pä begä­ran skall vidare konsultationer äga rum mellan parter som planerar eller genomför ätgärder som kan ge ell betydande tillskotl lill långväga gräns­överskridande luftföroreningar och parter som berörs av dessa förorening­ar (artikel 5).

Som slöd för nationella eller gemensamma beslut om åtgärder enligt

Prop. 1980/81:31

7

artiklarna 2, 3, 5 och 6 skall parterna upprätta ett omfattande informations­utbyte och forskningssamarbete (artiklarna 4, 7, 8, 9). Samarbetet berör främst tre områden: åtgärder för att minska utsläpp av svavelföreningar och andra viktigare luftföroreningar, undersökningar av spridningen av luftföroreningar över länga avstånd samt studier av effekter av dessa luftföroreningar på hälsa och miljö. Informationsutbytet och forsknings­samarbetet har sin största belydelse för all få fram ell av alla parter gemensamt accepterat kunskapsunderlag för de fortsatta förhandlingarna om åtgärder.

Representanter för de avtalsslutande parterna skall, inom ramen för ECE, bilda konventionens verkställande organ med främsta uppgift all granska tillämpningen av konventionen (artikel 10). ECE skall fungera som konventionens sekretariat (artikel 1

1). 

Under förberedelsearbetet har Sve­rige lagt stor vikt vid att konventionen får ell effektivt sekretariat. Miljö­ministermötel uppmärksammade denna fråga i en särskild paragraf i den i övrigl hell formella och myckel kortfatlade mötesrapporlen.

Artikel 12 öppnar en möjlighet för tillägg lill konventionen. Sådana tillägg måste godkännas enhälligt. Enligt artikel 13 skall tvister biläggas genom förhandlingar eller annan av parterna godkänd metod.

Efter undertecknandet, som skedde i Geneve under miljöministermötet, (artikel 14), skall konventionen ratificeras (artikel 15) och den träder i krafl 90 dagar efter det all 24 anslutningar uppnåtts (artikel 16).

I en separat av miljöministermötel enhälligt antagen resolution förbinder sig de stater som undertecknat konventionen all så snart som möjligt inleda en provisorisk tillämpning av konventionen och all i möjligaste mån uppfylla de förpliktelser som konventionen ålägger dem i avvaktan pä dess ikraftträdande. ECE skall ställa nödvändiga sekretarialsresurser till förfo­gande för arbetet. Ulan dröjsmål skall signatärstalerna samordna riktlinjer och strategier för all minska och förebygga långväga gränsöverskridande luftföroreningar samt ge högsta prioritet åt färdigställande av ett dokument som redovisar varje stats åtgärder för bekämpning av luftförorening föror­sakad av svavelföreningar.

Konventionstexlen har remissbehandlats. I remissyttrandena framhålls betydelsen av alt kraftfulla åtgärder vidtas för att motverka den tilltagande försurningen. Ett stort antal remissinslanser välkomnar konventionen och alla, som yttrat sig däröver, tillstyrker en svensk ratificering. De många kommentarerna till hur konventionen bör tillämpas bör vara av värde för det framlida svenska arbetel i konventionens verkställande organ.

2.5 Konventionens tillämpning

Konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar innebär att praktiskt taget alla stater i Europa och Nordamerika i en folkrättsligt bindande form åtagit sig att bekämpa utsläpp av luftföroreningar som

Prop. 1980/81:31

8

sprider sig över gränsema. Enligt min bedömning är della ell myckel viktigt steg för all i praktisk handling omsätta den tidigare åberopade punkten 21 i principdeklarationen från FN:s miljökonferens i Stockholm år 1972. Konventionen utgör en grund för praktiska åtgärder för all komma lill rätta med problem som orsakas av svavelutsläpp och för utredning av behövliga åtgärder beträffande andra långväga gränsöverskridande luftför­oreningar. Eftersom konventionens åtaganden är allmänt formulerade blir uppföljningen ytterst viktig. Endast genom ett effeklivl uppföljningsarbete torde konventionen komma att leda lill nägon större minskning av det svavelnedfall i Sverige som härrör från källor i andra länder.

Inom ramen för ECE har den provisoriska tillämpningen av konven­tionen redan inletts bl. a. genom tillskapandet av ett interimistiskt verkstäl­lande organ (lEB). Sverige deltar aktivt i arbetet inom lEB och de expert­grupper som arbetar med olika delar av problemen.

En förutsättning för det framgångsrika förhandlingsarbetet har varil aU Sverige kunnat visa alt vi har vidtagit långtgående åtgärder för att minska våra egna utsläpp av svavelföreningar. Detta faktum har gett trovärdighet och tyngd åt det svenska förhandlingsarbetet. Det är därför nu också angelägel att Sverige sä snart som möjligt ratificerar konventionen. Även i del forlsatla förhandlingsarbetet är del av avgörande betydelse all Sverige kan redovisa en miljöpolitik och en energipolitik som ger trovärdighet åt våra förslag beträffande tillämpningen av konventionen. En svensk anslut­ning till konventionen lorde kunna ske ulan all riksdagen behöver medver­ka lill nägon ytterligare lagstiftning pä området. Konventionens bestäm­melser stär i överensstämmelse med de allmänna regler som finns i berörd svensk lagstiftning, dvs. främst miljöskyddslagen och lagen om svavdhal­tigl bränsle. Kravet i artikel 6 att bästa möjliga teknik som är ekonomiskt möjlig skall användas överensstämmer med lillållighelsreglerna i miljö­skyddslagen. Della innebär i detla avseende att kraven pä utsläppsbegrän­sande åtgärder kan komma alt skärpas i takt med den tekniska utveckling­en.

Enligl konventionen skall ett omfattande informationsutbyte och forsk­ningssamarbete upprättas. Jag räknar härvid för Sveriges del med att den forskning m. m. som erfordras skall kunna utföras inom ramen för den forsknings- och undersökningsverksamhet i övrigt som bedrivs av berörda myndigheter och andra organ och med anlitande av de anslag som slår till dessa organs förfogande. Sveriges kostnader för medverkan i konven­tionen bör i den mån de inte bestrids från andra anslag täckas från tionde huvudtitelns förslagsanslag Bidrag lill vissa inlernalionella organisationer m. m.

Prop. 1980/81:31

9

3   Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemsläller jag alt regeringen föreslår riksdagen

alt godkänna konventionen om långväga gränsöverskridande luft­föroreningar.

4    Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslular att genom proposition föreslå riksdagen att antaga det förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Prop. 1980/81:31

BU. I

Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution

The Parties to the present Convention,

Determined to promole relations and co-operalion in the field of envi­ronmental proteclion,

Aware of the significance of the aclivities of the United Nations Eco­nomic Commission for Europé in strenglhening such relations and co-operation, particularly in the field of air pollution including long-range transport of air pollutants.

Recognizing the contribution of the Economic Commission for Europé lo the multilateral implementation of the pertinent provisions of the Final Act of the Conference on Security and Co-operation in Europé,

Cognizant of the references in the chapter on environmenl of the Final Act of the Conference on Security an Co-operation in Europé calling for co-operation lo control air pollution and its effects. including long-range transport of air pollutants, and lo the development through internalional co-operation of an extensive programme for ihe moniioring and evaluation of long-range transport of air pollutants, slarting with sulphur dioxide and with possible exlension to other pollutants,

Considering the pertinent provisions of the Dédaration of the United Nations Conference on the Human Environmenl, and in particular princi­ple 21, which expresses the common conviction that the States have. in accordance with the Charter of the United Nations and the principles of internalional law, the sovereign right to exploit their own resources pursu­ant to their own environmental policies, and the responsibilily to ensure that aclivities within their jurisdiclion or conlrol do nol cause damage lo the environment of other States or of areas beyond the limits of national jurisdiclion,

Recognizing the existence of possible adverse effects. in the short and long term, of air pollution including transboundary air pollution,

Concerned that a rise in the level of emissions of air pollutants within the region as forecasl may increase such adverse effects,

Recognizing the need lo study the implications of the long-range trans­port of air pollutants and the need lo seek solulions for the problems identified,

Affirming their willingness lo reinforce active internalional co-operation to develop appropriate national policies and by means of exchange of information, consultation, research and moniioring. to co-ordinale nation­al action for combaling air pollufion including long-range transboundary air pollution.

Have agreed as follows:

DEFINITIONS

Artide I

For the purposes of the present Convention:

(a) "airpollution" means the introduclion by man. direclly or indirectly. of substances or energy into the air resulling in deleterious effects of such a nature as to endanger human heallh, harm living resources and ecosyslems and material property and impair or interfere with amenities and other

Prop. 1980/81:31

II

legitimate uses of the environment, and "air pollutants" shall be construed accordingly;

(b) "long-range transboundary air pollution" means air pollution whose physical origin is silualed wholly or in part within the area under the national jurisdiclion of one State and which has adverse effecls in the area under the jurisdiclion of another State at such a dislance that il is not generally possible lo dislinguish the contribution of individual emission sources or groups of sources.

FUNDAMENTAL PRINCIPLES

Artide 2

The Contracting Parties. taking due account of the facts and problems involved, are determined to protect man and his environment against air pollution and shall endeavour to limit and, as far as possible, gradually reduce and prevent air pollution including long-range transboundary air pollution.

Artide 3

The Contracting Parlies, within the framework of the present Conven­lion, shall by means of exchanges of informalion, consultation. research and moniioring, develop without undue delay policies and slrategies which shall serve as a means of combaling the discharge of air pollutants, taking into account efforls already made al national and internalional levels.

Artide 4

The Contracting Parties shall exchange information on and review their policies, scienlific aclivities and lechnical measures aimed at combaling. as far as possible, the discharge of air pollutants which may have adverse effecls, thereby contributing lo the reduction of air pollution including long-range transboundary air pollution.

Artide 5

Consultalions shall be held, upon request. at an early stage between. on the one hand, Contracting Parties which are actually affecled by or ex­posed to a significant risk of long-range transboundary air pollution and, on the other hand, Contracting Parties within which and subject to whose jurisdiclion a significant contribution lo long-range transboundary air pol­lution originates, or could originate, in connexion with aclivities carried on or contemplated therein.

AIR QUALITY MANAGEMENT

Artide 6

Taking into account artides 2 lo 5, the ongoing research, exchange of informafion and moniioring and the results thereof, the cosl and effective-ness of local and olher remedies and, in order lo combat air pollution, in particular that originating from new or rebuilt installations, each Contract­ing Party undertakes lo develop the best policies and slrategies including air qualily management systems and, as part of them, control measures compalible with balanced development, in particular by using the best available technology which is economically feasible and low- and non-wasle technology.

t2    Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 31

Prop. 1980/81:31

12

RESEARCH AND DEVELOPMENT

Artide 7

The Contracting Parlies, as appropriate lo their needs, shall iniliate and co-operate in the conduct of research into and/or development of:

(a)

exisling and proposed lechnologies for reducing emissions of sulphur compounds and olher major air pollutants, including technical and eco­nomic feasibility, and environmental conséquences;

(b)

instrumentation and olher lechniques for moniioring and measuring emission råtes and ambienl concentrations of air pollutants:

(c)

improved models for a beller understanding of the transmission of long-range transboundary air pollutants:

(d)   the effects of sulphur compounds and other major air pollutants on

human heallh and the environmenl. including agricullure. foreslry, maleri-

als, aqualic and other natural ecosyslems and visibilily, with a view to

eslablishing a scienlific basis for dose/effecl rdalionships designed to

protect the environment;

(e)   the economic. social and environmental assessmenl of allernative

measures for atlaining environmental objectives including the reduction of

long-range transboundary air pollution;

(f)    education and training programmes related lo the environmental

aspecls of pollution by sulphur compounds and olher major air pollutants.

EXCHANGE OF INFORMATION

Artide 8

The Contracting Parties. within the framework of the Executive Body referred lo in artide 10 and bilaterally, shall. in iheir common interesls. exchange available information on:

(a)

dala on emissions at periods of lime lo be agreed upon. of agreed air pollutants, slarting with sulphur dioxide, coming from grid-unils of agreed size: or on the fluxes of agreed air pollutants. slarting with sulphur dioxide. across national borders, al distances and at periods of lime to be agreed upon;

(b)

major changes in national policies and in general induslrial develop­ment, and their potential impacl. which would be likely to cause significant changes in long-range transboundary air pollution;

(c)

control lechnologies for reducing air pollution relevant lo long-range transboundary air pollution;

(d)   the projecled cosl of the emission conlrol of sulphur compounds and

other major air pollutants on a national scale;

(e)   meteorological and physico-chemical data relating to the processes

during transmission;

(f)    physico-chemical and biological data relating to the effects of long-

range transboundary air pollution and the extent of the damage' which

these dala indicale can be allributed lo long-range transboundary air

pollution;

(g)    national, subregional and regional policies and slrategies for the

control of sulphur compounds and olher major air pollutants.

The present Convenlion does nol conlain a rule on Slale liabilily as lo damage.

Prop. 1980/81:31

13

IMPLEMENTATION AND FURTHER DEVELOPMENT OF THE CO-OPERATIVE PROGRAMME FOR THE MONITORING AND EVALU­ATION OF THE LONG-RANGE TRANSMISSION OF AIR POLLU­TANTS IN EUROPÉ

Artide 9

The Contracting Parties stress the need for the implemenialion of the exisling "Co-operalive programme for the moniioring and evaluation of the long-range transmission of air pollutants in Europé" (hereinafter re­ferred lo as EMEP) and, with regard to the further development of this programme, agree lo emphasize:

(a)

the desirability of Contracting Parties joining in and fully implemenl­ing EMEP which, as a first step. is based on the moniioring of sulphur dioxide and related substances;

(b)

the need lo use comparable or standardized procedures for moniior­ing whenever possible;

(c)

the desirability of basing the moniioring programme on the frame­work of both national and internalional programmes. The eslablishmenl of moniioring stations and the collection of data shall be carried out under the national jurisdiclion of the counlry in which Ihe moniioring stations are located:

(d)   the desirability of eslablishing a framework for a co-operalive envi­

ronmental moniioring programme, based on and taking into account pres­

ent and future national, subregional, regional and olher internalional pro­

grammes;

(e)   the need to exchange data on emissions al periods of lime to be

agreed upon, of agreed air pollutants, slarting with sulphur dioxide. com­

ing from grid-unils of agreed size; or on the fluxes of agreed air pollutants.

slarting with sulphur dioxide, across national borders, at distances and al

periods of time to be agreed upon. The method, including the model, used

to determine the fluxes, as well as the method, including the model, used

to determine the transmission of air pollutants based on the emissions per

grid-unit, shall be made available and periodically reviewed, in order lo

improve the melhods and the models;

(O their willingness to continue the exchange and periodic updating of national data on total emissions of agreed air pollutants. slarting with sulphur dioxide;

(g) the need lo provide meteorological and physico-chemical dala relat­ing lo processes during transmission:

(h) the need to monitor chemical components in other media such as waler, soil and vegetation, as well as a similar moniioring programme to record effects on heaith and environment;

(i) the desirability of exiending the national EMEP networks to make them operational for control and surveillance purposes.

EXECUTIVE BODY

Artide 10

1. The representatives of the Contracting Parties shall. within ihe framework of the Senior Advisers lo ECE Governments on Environmental Problems, constitute the Executive Body of the present Convenlion, and shall meet at least annually in that capacity.

Prop. 1980/81:31

14

2. The Executive Body shall:

(a)

review the implementation of the present Convenlion:

(b)

eslablish, as appropriale, working groups lo consider maliers relaled to the implementation and development of the present Convenlion and lo this end to prepare appropriate studies and other documentation and lo submit recommendations to be con­sidered by the Executive Body;

(c)

fulfil such olher funclions as may be appropriate under the provi­sions of the present Convention.

3.

The Executive Body shall utilize the Steering Body for the EMEP lo play an integral part in the operation of the present Convention, in parlicu­lar with regard lo dala collection and scienlific co-operation.

4.

The Executive Body, in discharging its funclions, shall. when it deems appropriate, also make use of information from olher relevant internalional organizations.

SECRETARIAT

Artide 

II

The Executive Secretary of the Economic Commission for Europé shall carry out, for the Executive Body, the following secretarial funclions:

(a)

to convene and prepare the meetings of the Executive Body;

(b)

to transmit to the Contracting Parties reports and olher informalion received in accordance with the provisions of ihe present Convenlion:

le) to discharge the functions assigned by the Executive Body.

AMENDMENTS TO THE CONVENTION

Artide 12

1.

Any Contracting Party may propose amendments lo the present Convention.

2.

The text of proposed amendments shall be submitled in writing to the Executive Secretary of the Economic Commission for Europé, who shall communicale them to all Contracting Parties. The Executive Body shall discuss proposed amendments al its nexl annual meeling provided that such proposals have been circulated by the Executive Secretary of the Economic Commission for Europé to the Contracting Parties at least ninety days in advance.

3.

An amendment lo the present Convenlion shall be adopted by con­sensus of the representatives of ihe Contracfing Parties. and shall enter into force for the Contracting Parties which have accepted it on the ninelieth day after the date on which two-thirds of the Contracting Parties have deposited their instruments of acceplance with the depositary. There­after, the amendment shall enter inlo force for any olher Contracting Party on the ninelieth day after the date on which that Contracting Party deposits its instrument of acceptance of the amendment.

SETTLEMENT OF DISPUTES

Artide 13

If a dispule arises between two or more Contracting Parlies lo the present Convention as lo the interpretation or application of the Conven­lion, they shall seek a solulion by negotialion or by any olher method of dispule selllement acceptable lo the parties to the dispule.

Prop. 1980/81:31

15

SIGNATURE

Artide 14

1.

The present Convention shall be open for signature al the United Nations Office at Geneva from 13 lo 16 November 1979 on the occasion of the High-level Meeting within the framework of the Economic Commis­sion for Europé on the Proteclion of the Environment, by the member States of the Economic Commission for Europé as well as States having consultative status with the Economic Commission for Europé, pursuant lo paragraph 8 of Economic and Social Council resolution 36 

(IV) 

of 28 March 1947, and by regional economic integration organizations, consti-luted by sovereign States members of the Economic Commission for Europé, which have competence in respect of the negotialion, condusion and application of internalional agreements in malters covered by Ihe present Convenlion.

2.

In matters within their competence, such regional economic integra­tion organizations shall, on their own behalf, exercise the rights and fulfil the responsibilities which the present Convenlion attribules lo their mem­ber States. In such cases, the member States of these organizations shall not be entilled to exercise such rights individually.

RATIFICATION, ACCEPTANCE, APPROVAL AND ACCESSION

Artide 15

1.    The present Convention shall be subject to ralification, acceplance or

approval.

2.

The present Convenlion shall be open for accession as from 17 November 1979 by the States and organizations referred lo in artide 14, paragraph 

I.

3.

The instruments of ratification, acceplance. approval or accession shall be deposited with the Secrelary-General of the United Nations, who will perform the functions of the depositary.

ENTRY INTO FORCE

Artide 16

1.

The present Convenlion shall enter inlo force on the ninelieth day after the date of deposit of the twenty-fourth instrument of ratification, acceptance, approyal or accession.

2.

For each Contracting Party which ralifies, accepts or approves ihe present Convention or accedes thereto after the deposit of the twenty-fourth instrument of ratification, acceptance, approval or accession, the Convenlion shall enter into force on the ninelieth day afler the date of deposit by such Contracting Party of its instrument of ratification, accep­tance, approval or accession.

WITHDRAWAL

Artide 17

At any lime afler five years from the date on which the present Conven­tion has come into force with respect to a Contracting Party, that Contract­ing Party may withdraw from the Convenlion by giving written notification lo the depositary. Any such withdrawal shall take effect on the ninelieth day afler the date ofils receipt by the depositary.

Prop. 1980/81:31

16

AUTHENTIC TEXTS

Artide 18

The original of the present Convenlion, of which the English, French and Russian texts are equally authentic, shall be deposited with the Secre­tary-General of the United Nations.

IN WITNESS WHEREOF the undersigned, being duly authorized thereto, have signed the present Convention.

DONE al Geneva, this thirteenth day of November, one ihousand nine hundred and sevenly-nine.

RESOLUTION ON LONG-RANGE TRANSBOUNDARY AIR POLLU­TION

The Signatories to the Convention on Long-range Transboundaiy Air Pollution of 13 November 1979.

1.

Decide that they shall. within the framework of the Economic Com­mission for Europé and the Senior Advisers to ECE Governments on Environmental Problems, initiate. as soon as possible and on an interim basis, the provisional implemenialion of the Convenlion on Long-range Transboundary Air Pollution; they undertake to carry out the obligations arising from the Convenlion to the maximum extent possible pending its enlry inlo force;

2.

Agree that the necessary authority should be given to the Economic Commission for Europé and to ils Executive Secretary to provide for a sufficient secretarial and, in the framework of the exisling budgelary stmcture, for the appropriate financial means;

3.

Further decide to develop without delay furlher co-operation in prob­lem areas within the scope of the Convenlion. In particular they will seek lo bring doser togelher their policies and slrategies for combaling air pollution including long-range transboundary air pollution;

4.

Declare that such slrategies and policies shall be aimed at limiting and as lär as possible gradually reducing and prevenling air pollution, including long-range transboundary air pollution. These shall be imple­menled progressively and the designaled competent body shall review regularly the progress achieved at national level. To this end the signato­ries will altach highesl priorily to the complelion of a documenl setting out the slrategies and policies of each of the signatories for the abatemenl of air pollution caused by sulphur compounds.

Konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar

Parterna i denna konvention

som är fast beslutna all främja förbindelser och samarbete inom miljö­vårdsområdet,

som är medvetna om betydelsen av verksamheten inom Förenta Natio­nernas Ekonomiska Kommission för Europa för att stärka sädana förbin­delser och sådant samarbete, i synnerhet beträffande luftföroreningar, innefattande långväga spridning av luftföroreningar.

som erkänner del bidrag som Ekonomiska Kommissionen för Europa har lämnat till ett multilateralt genomförande av tillämpliga bestämmelser i den Europeiska Säkerhets- och Samarbetskonferensens slutakt.

Prop. 1980/81:31

17

som är medvetna om de delar av miljökapitlet i slutakten lill den Europe­iska Säkerhets- och Samarbelskonferensen, som påkallar samarbete för att kontrollera luftföroreningar och dessas följder, innefattande långväga spridning av luftföroreningar, och utveckling, genom internationellt samar­bete, av ett omfatiande program för övervakning och utvärdering av lång­väga spridning av luftföroreningar, i första hand svaveldioxid och möjligen även andra föroreningar.

som beaktar de tillämpliga bestämmelserna i den av Förenta Nationer­nas Konferens om den mänskliga miljön antagna deklarationen och särskilt artikel 21, som uttrycker den allmänna övertygelsen, i enlighet med Fören­ta Nationernas stadga och internationella rättsprinciper, att stater har suverän rätt alt utnyttja sina egna tillgångar enligl sin egen miljöpolitik samt ansvaret för att den verksamhet som ligger inom deras jurisdiktion eller under deras kontroll inle förorsakar skada på andra staters miljö eller på områden, som ligger utanför den nationella jurisdiktionen,

som erkänner förekomsten av eventuella skadeverkningar på kort eller läng sikl av luftföroreningar, innefattande gränsöverskridande luftförore­ningar,

som känner oro för att en ökning av utsläppen av luftföroreningar inom området kan leda lill en ökning av sådana skadeverkningar,

som erkänner behovet av alt studera tillämpningen av långväga trans­port av luftföroreningar och behovet all söka lösa de problem som redovi­sats,

som bekräftar sin vilja att aktivt stärka internationelll samarbete för all utarbeta lämplig nationell politik och genom informafionsulbyle, konsulta­tioner, forskning och övervakning, samordna nationella åtgärder för be­kämpning av luftföroreningar, innefattande långväga gränsöverskridande luftföroreningar,

har överenskommit om följande:

DEFINITIONER

Artikel I

I denna konvention avses med:

a)

"luftförorening" människans direkta eller indirekta tillförsel av äm­nen eller energi lill luften, vilket leder lill skadeverkningar av sådan natur att de kan innebära risker för människans hälsa, skada levande resurser och ekosystem och materiell egendom saml skada eller inkräkta på de icke-ekonomiska värden som miljön kan erbjuda och på ett rättmätigt utnyttjande av den; "luftföroreningar" definieras på motsvarande sätt;

b)

"långväga gränsöverskridande luftförorening" luftförorening vars fysiska ursprung hell eller delvis är beläget inom området under en stats nationella jurisdiktion och som har skadeverkan på ell område under en annan stats jurisdiktion, vilken är belägen på ett sädanl avstånd att det i regel inte är möjligt att urskilja utsläpp som kommer ifrån enstaka eller grupper av källor.

GRUNDLÄGGANDE BESTÄMMELSER

Artikel 2

De avtalsslulande parterna, som lar vederbörlig hänsyn lill berörda fakta och problem, är fast beslutna att skydda människan och hennes miljö mot luftföroreningar och skall bemöda sig om att begränsa och så långt som

Prop. 1980/81:31

18

möjligt gradvis minska och förhindra luftföroreningar, innefattande lång­väga gränsöverskridände luftföroreningar.

Artikel 3

De avtalsslulande parterna skall inom ramen för denna konvention ge­nom informationsutbyte, konsultationer, forskning och övervakning ulan otillbörlig försening utarbeta ålgärdsprogram och strategier som kan an­vändas som medel i bekämpningen av utsläpp av luftföroreningar, med hänsynstagande till de ansträngningar som redan gjorts nationellt och internationelll.

Artikd 4

De avtalsslulande parterna skall granska och utbyta informalion om ålgärdsprogram, vetenskaplig verksamhet och teknik för att så långt som möjligt bekämpa utsläpp av luftföroreningar, som kan ha skadlig verkan, och därigenom bidraga lill en minskning av luftföroreningar, innefattande långväga gränsöverskridande luftföroreningar.

Artikel 5

Konsultationer skall på begäran äga rum på ett tidigt stadium mellan å ena sidan avtalsslulande parter som verkligen berörs av eller utsätts för en belydande risk för långväga gränsöverskridande luftföroreningar och å andra sidan avtalsslulande parter inom vilkas områden och jurisdiktion ett betydande tillskotl lill långväga gränsöverskridande luftföroreningar har eller skulle kunna ha sitl ursprung i samband med där genomförda eller planerade ätgärder.

LUFTVÅRDANDE ÅTGÄRDER

Artikel 6

Med beaktande av artiklarna 2-5, pågående forskning, informationsut­byte och övervakning samt resultaten härav, kostnaderna för och effektivi­teten hos lokala och andra åtgärder och i syfle att bekämpa luftförorening­ar, särskilt de som härslammar från nya eller ombyggda anläggningar, åtar sig varje avtalsslutande part att utarbeta bästa möjliga åtgärdsprogram och strategier, vilka innefattar administrativa system för luftkvalitet och, som en del därav, begränsningsålgärder, vilka är förenliga med en balanserad utveckling, särskilt genom alt använda bästa tillgängliga teknik, som är ekonomiskt möjlig, saml resurssnål teknik.

FORSKNING OCH UTVECKLING

Artikel 7

De avtalsslulande parterna skall enligt sina behov dels inleda forskning och/eller utveckling rörande följande punkter och dels samarbeta i fräga om denna forskning och utveckling:

a)

Existerande och planerad teknik för alt minska utsläpp av svavelför­oreningar och andra viktigare luftföroreningar, innefattande teknisk och ekonomisk genomförbarhet samt följder med avseende på miljön;

b)

instrument och annan teknik för övervakning och mätning av ut­släppsnivåer och koncentration av luftföroreningar i omgivningen;

c)

förbättrade modeller för all öka kunskapen om överföring av långväga gränsöverskridande luftföroreningar;

Prop. 1980/81:31

19

d)    den effekt som svavelföreningar och andra viktigare luftföroreningar

har på den mänskliga hälsan och miljön, vilken innefattar jordbruk, skogs­

bruk, material, vatten- och andra naturliga ekosystem och siktförhållan­

den, i syfte att, för att skydda miljön, lägga en vetenskaplig grund för

sambandet mellan olika föroreningsdoser och deras effekter;

e)    ekonomiska, sociala och miljömässiga konsekvenser av alternativa

åtgärder för all uppnå mäl på miljöområdet, innefattande en minskning av

långväga gränsöverskridande luftföroreningar;

O utbildningsprogram som behandlar miljöaspekter på förorening genom svavelföreningar och andra viktigare luftföroreningar.

INFORMATIONSUTBYTE

Artikel 8

De avtalsslutande parterna skall, inom ramen för det verkställande or­gan som hänvisas till i artikel 10 saml bilateralt, i ömsesidigt iniresse utbyta tillgänglig information om:

a)

data rörande antingen utsläpp under överenskomna lidsperioder av utvalda luftföroreningar, i första hand svaveldioxid, frän områden av över­enskommen storlek eller flödet av utvalda luftföroreningar, i första hand svaveldioxid, över de nationella gränserna, vid avstånd och lidsperioder vilka överenskommits;

b)

viktigare förändringar i den nationella miljöpolitiken och i den all­männa induslriutvecklingen och dessas potentiella effekter, som troligtvis kan leda till betydande förändringar av långväga gränsöverskridande luft­föroreningar;

c)

teknik för all minska luftföroreningar som är av belydelse för lång­väga gränsöverskridande luftföroreningar;

d)   de uppskattade koslnaderna för begränsning av utsläpp av svavelför­

eningar och andra viktiga luftföroreningar på nationell nivä;

e)   meteorologiska och fysisk-kemiska data om processen vid spridning­

en;

f)    fysisk-kemiska och biologiska dala om verkan av långväga gränsöver­

skridande luftföroreningar och omfattningen av den skada' som alt döma

av dessa dala kan tillskrivas långväga gränsöverskridande luftförorening­

ar;

g)   enskilda länders och olika ländergruppers åtgärdsprogram och strate­

gier för begränsning av svavelföreningar och andra viktigare luftförore­

ningar.

TILLÄMPNING OCH VIDAREUTVECKLING AV SAMARBETS­PROGRAMMET FÖR ÖVERVAKNING OCH VÄRDERING AV LÅNGVÄGA TRANSPORT AV LUFTFÖRORipNINGAR I EUROPA

Arlikd 9

De avtalsslulande parterna betonar behovet av tillämpningen av det föreliggande "samarbelsprogrammet för övervakning och värdering av långväga transport av luftföroreningar i Europa" (här nedan kallat EMEP) och överenskommer i fråga om detla programs vidareutveckling om att betona:

' Denna konvention innehåller inte någon föreskrifl om ansvarsskyldighet för stater dådet gäller skada.

Prop. 1980/81:31

20

a)

del önskvärda i alt de avtalsslutande parterna deltar och fullständigt tillämpar EMEP vilkel som ett första steg grundar sig på övervakning av svaveldioxid och närliggande ämnen;

b)

behovet av all när så är möjligt använda jämförbara eller standardise­rade lillvägagångssäll för övervakning;

c)

det önskvärda i att lägga övervakningsprogrammet inom ramen för såväl internationella som nationella program. Upprättandet av övervak­ningsstationer och insamlingen av dala skall utföras under det lands juris­diktion i vilket övervakningsstationerna befinner sig;

d)   det önskvärda i all fastställa en ram för ett samordnat miljöövervak­

ningsprogram, som grundar sig på och är upprättat med hänsyn till nuva­

rande och framlida nationella och internationella program;

e)   behovet av att utbyta dala om antingen utsläpp av utvalda luftförore­

ningar, i första hand svaveldioxid, under överenskomna lidsperioder frän

områden av överenskommen storlek eller om flödet av utvalda luftförore­

ningar, i första hand svaveldioxid, över de nationella gränserna vid av­

stånd och under tidsperioder vilka överenskommits. Metoden, innefattan­

de modellen, som används alt bestämma flödet, liksom den metod, innefat­

tande modellen, för bestämning av överföring av luftföroreningar vid ut­

släpp från områden av överenskommen storlek, skall göras tillgänglig och

granskas periodvis för att förbättra metoderna och modellerna;

f)    sin vilja att fortsätta utbyte och periodisk uppdatering av nationella

dala om de lolala utsläppen av utvalda luftföroreningar, i första hand

svaveldioxid;

g)   behovet av all tillhandahålla meteorologiska och fysisk-kemiska dala

rörande processer under luftföroreningars spridning;

h) behovet av all övervaka kemiska beståndsdelar i andra media som vatten, jord och vegetation såväl som ett liknande övervakningsprogram för all registrera verkan pä hälsa och miljö;

i) det önskvärda i alt utvidga de nationella till EMEP anslutna stations-näten så all de kan användas för övervakning.

VERKSTÄLLANDE ORGAN

Artikd 10

1.    Representanterna för de avtalsslulande parterna skall inom ramen för

Förenta Nationernas Ekonomiska Kommissions för Europa (ECE:s) mil­

jökommitté bilda denna konventions verkställande organ och skall sam­

manträda minst en gång per år i denna egenskap.

2. Del verkställande organet skall:

a)

granska tillämpningen av denna konvention;

b)

vid behov upprätta arbetsgrupper, vilka skall behandla frägor rörande tillämpningen och utvecklingen av denna konvention samt för della ända­mål utarbeta lämpliga studier och annan dokumentation och vilka skall framlägga förslag, som skall behandlas av det verkställande organet;

c)

fullgöra sådana andra funktioner som kan anses vara lämpliga enligt bestämmelserna i denna konvention.

3.

Det verkställande organet skall utnyttja EMEP:s styrande organ som en integrerad del av tillämpningen av denna konvention, särskilt dä del gäller insamling av data och vetenskapligt samarbete.

4.

Det verkställande organet skall vid utförandet av sina uppgifler, när så anses vara lämpligt, även använda sig av informalion från andra rele­vanta internationella organisationer.

Prop. 1980/81:31

21

SEKRETARIAT

Artikd 11

ECE:s exekutivsekreterare skall för det verkställande organels räkning ulföra följande sekretarialsuppgifler

a)      att sammankalla och förbereda det verkställande organels möten;

b)    all lill de avtalsslulande parterna skicka ut rapporter och annan

information, som erhållits enligt bestämmelserna i denna konvention;

c) att ulföra de uppgifter som beslämls av del verkställande organet.

ÄNDRINGAR AV KONVENTIONEN

Artikd 12

1.    Varje avtalsslutande part får inkomma med förslag om ändringar av

denna konvention.

2.

Texter lill föreslagna ändringar skall skriftligen inlämnas till ECE:s exekutivsekreterare, som skall vidarebefordra dem lill alla avtalsslulande parter. Det verkställande organet skall behandla de föreslagna ändringama vid nästkommande årsmöte under förutsättning all sädana förslag har skickals ut till de avtalsslulande parterna av ECE:s exekutivsekreterare minst nittio dagar i förväg.

3.

Ett tillägg till denna konvention skall antagas enhälligt av represen­tanterna för de avtalsslulande parterna och skall för de avtalsslulande parterna, som godtagit den, träda i krafl nittio dagar efler dagen dä tvä tredjedelar av de avtalsslulande parterna hos depositarien har deponerat instrument rörande sitt godkännande. Därefter skall tillägget träda i krafl i förhällande till varje annan avlalslulande part nittio dagar efler dagen då den avtalsslulande parten deponerar sitt instrument rörande godtagandel av ändringen.

BILÄGGANDE AV TVISTER

Artikell3

Om tvist uppstår mellan två eller flera avtalsslulande parter i denna konvention belräffande konventionens tolkning eller tillämpning skall des­sa försöka finna en lösning genom förhandlingar eller annan av parterna godkänd metod för att bilägga Ivisten,

UNDERTECKNANDE

Artikel 14

1.

Denna konvention skall vara öppen för undertecknande på Förenta Nationernas Genéve-kontor frän den 13 lill den 16 november 1979 i sam­band med ett högnivämöle om miljövård inom ECE:s ram av medlemssta­terna i ECE såväl som av stater med rådgivande ställning i ECE enligl punkl 8 i ekonomiska och sociala rådels (ECOSOC:s) resolution 36 

(IV)

av den 28 mars 1947 saml av regionala organisationer för ekonomisk integra­tion grundade av suveräna stater som är medlemmar av ECE, och vilka är behöriga alt förhandla om samt sluta och tillämpa inlernalionella överens­kommelser i frågor omfattade av denna konvention,

2.

Sådana regionala organisationer för ekonomisk integration skall i frågor inom deras kompetensområden självständigt utöva de rättigheter och fullgöra de plikter som denna konvention ålägger deras medlemsstater, I sådana fall skall dessa organisationers medlemsstater inte ha rätt all enskilt utöva dessa rättigheter.

Prop. 1980/81:31

22

RATIFICERING, ANTAGANDE, GODKÄNNANDE OCH ANSLUT­NING

Artikel 15

1. Denna konvention skall ratificeras, antagas eller godkännas,

2.

Denna konvention skall från den 17 november 1979 vara öppen för anslutning av de stater och organisationer som hänvisats till artikel 14, punkl 

I.

3.

Instrument avseende ralificering, antagande, godkännande eller an­slutning skall deponeras hos Förenta Nationernas generalsekreterare, som åtager sig förpliktelserna som depositarie.

IKRAFTTRÄDANDE

Artikel 16

1.    Denna konvention träder i kraft nittio dagar efler depositionen av det

ljugofjärde instrumentet avseende ratifikation, antagande, godkännande

eller anslutning.

2.    För varje avtalsslulande part som ratificerar, antager eller godkänner

denna konvention eller ansluter sig efter depositionen av det ljugofjärde

instrumentet avseende ratifikation, antagande, godkännande eller anslut­

ning, skall konventionen träda i krafl nittio dagar efter dagen då sådan

avtalsslutande part deponerat sill instrument.

FRÅNTRÄDANDE

Artikel 17

När som helst efter utgången av fem år räknat frän dagen för denna konventions ikraftträdande i förhällande lill en avtalsslulande part kan denna frånträda konventionen genom skriftlig underrättelse till deposita­rien. Frånträdandel träder i krafl nittio dagar efter det att depositarien mottagit den.

AUTENTISKA TEXTER

Artikd 18

Originalet till denna konvention, där de engelska, franska och ryska texterna äger lika vitsord, skall deponeras hos Förenta Nationernas gene­ralsekreterare.

Till bekräftelse härav har undertecknade, därtill vederbörligen befull­mäktigade undertecknat denna konvention.

Som skedde i Geneve, den 13 november 1980.

.'RESOLUTION OM LÅNGVÄGA GRÄNSÖVERSKRIDANDE LUFT­FÖRORENINGAR

Signatärstalerna lill konventionen om långväga gränsöverskridande luft­föroreningar av den 13 november 1979,

1.    beslular alt de inom ramen för ECE och dess miljökommitté skall så

snart som möjligt och interimistiskt inleda en provisorisk tillämpning av

konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar; de för­

binder sig att i möjligaste mån uppfylla de förpliktelser som konventionen

ålägger dem i avvaktan på dess ikraftträdande;

2. enas om all ECE och dess exekulivsekrelerare skall ges nödvändig

Prop. 1980/81:31

23

befogenhet all slälla ett adekvat sekretariat lill förfogande och inom ramen för den befintliga budgetstmkluren slälla erforderliga finansiella medel fill disposition;

3.

besliUar vidare att ulan dröjsmål utveckla samarbete beträffande problemområden inom konvenfionens ram. De skall särskilt försöka sam­ordna sina åtgärdsprogram och strategier för bekämpning av luftförore­ningar, innefattande långväga gränsöverskridande luftföroreningar;

4.

förklarar alt sådana strategier och ålgärdsprogram skall ha som syfte att begränsa och så långt som möjligt gradvis minska och förhindra luftför­oreningar, innefattande långväga gränsöverskridande luftföroreningar. De skall tillämpas gradvis och det utsedda behöriga organet skall regelbundet granska framsteg som gjorts pä nationell nivä. I detla syfle skall signatär­stalerna därför ge högsta prioritet ät färdigställande av ett dokument som redovisar varje signatärslats strategier och ålgärdsprogram för bekämp­ning av luftföroreningar förorsakade av svavelföreningar.

Prop. 1980/81:31

24

BU. 2

Remissyttrandena

Konventionstexlen har remitterats till socialstyrelsen, Sveriges meteo­rologiska och hydrologiska institut (SMHI), universitets- och högskoleäm­betet (UHÄ), lanlbruksstyrelsen, skogsstyrelsen, fiskeristyrelsen, statens naturvårdsverk (SNV), koncessionsnämnden för miljöskydd, naturveten­skapliga forskningsrådet (NRF), Sveriges lantbruksuniversitet, länsstyrel­serna i Östergötlands, Jönköpings, Kronobergs, Blekinge, Hallands, Göte­borgs och Bohus, Älvsborgs, Skaraborgs, Värmlands och Örebro län. Institutet för vatten- och luflvärdsforskning (IVL), Svenska kommunför­bundet. Svenska naturskyddsföreningen, Sveriges industriförbund. Svens­ka petroleuminstitulet, Sveriges fritidsfiskares riksförbund, Sveriges fiska­res riksförbund samt Lantbrukarnas riksförbund (LRF). IVL, Sveriges industriförbund och Svenska petroleuminstitulet har inte begagnat tillfället att yttra sig. Remissen har skett främst för all fä underlag för en bedömning om konvenfionen bör ratificeras av Sverige. Remissammanställningen är uppdelad i två avsnitt, ett om försurningsproblemet i Sverige och nationel­la svenska ätgärder och ell om internationellt samarbete och konven­tionen.

1    Försurningsproblemet i Sverige och nationella svenska åtgärder

Slatens naturvårdsverk: Försurningsläget i Sverige är mycket allvariigt. 20000 sjöar får under våren kritiskt låga pH-värden (pH 5,5). Ungefär 20% av Sveriges sjöareal, de fyra stora sjöarna oräknade, är försurade eller försurningsholade. I vissa omräden finns också farhågor för markens pro­duktionsförmåga och grundvattnets kvalitet. Utsläpp i andra länder av framför allt svaveloxider men även kväveoxider bidrar i hög grad lill förhällandena men utsläpp i vårt eget land och även andra åtgärder i samhället som de ökade barrskogsarealerna spelar roll. Om inle radikala åtgärder vidtas finns risk all myckel stora försurningsproblem både direkta och indirekta, t.ex. genom metallförgiftning av mark och vatten, kommer att uppstå vid sekelskiftet. Det finns bara begränsade områden (delar av Skåne, Östergötland, Västergötland, Uppland och områdena kring Siljan och Storsjön) där motståndskraften mot försurningen är god.

Flera undersökningar pågår för att studera om andra luftföroreningar än svavel- och kväveoxider transporteras på långa avstånd lill Sverige från andra länder. Det gäller ozon och flera metaller som kvicksilver, bly och kadmium samt stabila organiska ämnen som polycykliska kolväten. Klara indikationer föreligger all vi i Sverige fär bidrag av betydelse från andra länder vad gäller dessa föroreningar.

Skogsstyrelsen: Som skogsstyrelsen framfört i flera yttranden i dessa frågor är del framför allt svavelnedfallet som för skogsbrukels del vållar problem i form av minskad skogsproduktion.

Del brådskar med åtgärder. Svensk skogsmark har stor buffringsför-måga men när väl en förändring sker kan den ske snabbi och skadeverk­ningarna kan bli svära om inte rent av omöjliga alt reparera.

Lanlbruksstyrelsen: Lanlbruksstyrelsen har i ett flertal remissyttranden angående lokaliseringsprövning enligt 136 a § byggnadslagen och konces-

Prop. 1980/81:31

25

sionsprövning enligt miljöskyddslagen samt i remissyttrande över utred­ningen (Ds Jo 1976:2) Mindre svavel - Bättre miljö påtalat riskema för produktionsbortfall inom lantbruk och trädgårdsnäring lill följd av de öka­de utsläppen av luftföroreningar, främst svavelföreningar.

Fiskeristyrelsen: Fisken och fisket i svenska sjöar och vattendrag är i dag ett av de största separata intressen som lider skada av den försurnings­situation som lill största delen är ett resultat av luftföroreningar förorsaka­de av svavelföreningar. Här kan särskilt nämnas effekter pä bestånden av laxfiskar och kräftor saml därmed sammanhängande negativa konsekven­ser för allmänhetens fritidsfiske.

Sveriges lantbruksuniversitet: Transport och deposition av luftförore­ningar i form av bl. a. sura substanser, oavsett deras ursprung, måste anses som ell av våra stora miljöproblem med för framtiden icke helt överblick­bara konsekvenser för vår hälsa, miljö och areella näringar. Del är numera klarlagt och internationellt accepterat att transporter av luftföroreningar över gränser sker medan det däremot råder stora åsiktsskillnader beträf­fande deras effekter, vilka är väsentligen svårare att fastställa liksom i fråga om de ekonomiska konsekvenserna.

Av grundläggande belydelse är att en bred och allsidig syn på transport, deposition och effekter av luftföroreningar kommer till stånd. Det är vä­sentligt att kunna tolka t. ex. andelen av den genom människans verksam­het betingade försurningen i relation lill den försurning som normall sker under ett landskaps utveckling samt genom olika markutnyttjande och skötsdätgärder. Med detta allsidiga synsätt är det ocksä viktigt att konsta­tera all forskning och analys inte enbart får syssla med svavel och dess föreningar ur försurningssynpunkt. Man mäste också beakta andra för­eningar som primärt eller sekundärt bidrar lill försurning. Pä samma säll är del viktigt att behandla ämnen som kan ge upphov lill förstärkta samspels-effekter t.ex. mellan svaveldioxid, kväveoxider och ozon. Vidare bör transport och deposition av tungmetaller liksom organiska mikroförening­ar vara med i ett långsiktigt perspektiv.

Länsstyrelsen i Jönköpings län: Länsstyrelserna i de sju södra länen har lagt fram en rapport angående vissa försurnings- och lungmetallproblem i sydlänen. Av rapporten framgår bl.a. alt områden med försurningsholade och försurningskänsliga sjöar utgör mer än 25000 km" eller mer än hälften av sydlänens yta. Den luftburna tillförseln av sura svavel- och kväveför­eningar och tungmetaller har inom regionen fem- lill liodubblals jämfört med tidigare sekel. Kvicksilverhalten i fisk har ökat bl.a. pä grund av sjunkande pH-värde i sjöarna. I rapporten framhålls också all svavelned­fallet från inhemska utsläpp endast ulgör en fjärdedel av det totala nedfal­let i sydlänen.

Länsstyrelsen i Jönköpings län har i samarbete med en särskilt utsedd arbetsgrupp lagt fram en rapport om försurningsläget i länet. Av rapporten framgår att försurningssiluationen är allvariig i Nissans inom länet belägna avrinningsområde och främst i de sydvästra delarna av delta. Även Lagans avrinningsområde uppvisar en tydlig försurning i sina inom länet västli­gaste delar.

1 rapporten föreslås ätgärder i form av kalkning i 31 sjöar där försur­ningssiluationen är akut. Kostnaderna för kalkningsåtgärderna har beräk­nats till 12 milj. kr. I rapporten framhålls att orsaken lill försurningen av luftens nederbörd och som en följd därav försurning av sjöar och vatten­drag är eldningen med fossila bränslen såsom olja och kol som innehåller svavel. Vid eldning med bränslen oxideras en del av luftens kväve lill

Prop. 1980/81:31

26

kväveoxider. I likhet med vad som sker med svaveldioxiden oxideras kväveoxiderna i atmosfären och faller ned som nitrater, salpetersyrlighet och salpetersyra. Kväveoxidulsläppen i Europa ökar snabbare än svavel­dioxidutsläppen. Bl.a. i Nederländerna har man beräknat alt utsläppen kommer alt fördubblas mellan åren 1970 och 1985. Svavelhalten i neder­börden beräknas ha ökat med 2-3 % per år sedan 1950-talet medan nitralhalten har ökal med ca 5 % per år. Kväveoxidutsläppen bidrar till försurning av mark och vatten.

I Mark och Vallen 

II 

berörs under avsnittet miljöpåverkan av olika föroreningar även försurningssiluationen. När del gäller försurningskäns­liga områden lämnas i utredningen förslag till restriktioner för vissa verk­samheter inom geografiskt angränsande områden. Som riktlinjer föreslås att försurande utsläpp från nya källor inle skall tillåtas om de i väsentlig utsträckning päverkar försurningskänsliga omräden i Kronobergs, Ble­kinge, Hallands, Älvsborgs saml Göteborgs och Bohus län. I remissarbetet över utredningen Mark och Vatten II torde länsstyrelsen komma att över­väga att föreslå alt detta område skall utvidgas att även omfatta Jönkö­pings län eller del därav.

De utredningar, som gjorts belräffande försumingen, omfattar hitlills i huvudsak inverkan på sjöar och vattendrag. Det är angeläget att i del forlsalta forsknings- och undersökningsarbetet även klariäggs försurning­ens inverkan på åkermark och skogsbruksmark.

Länsstyrelsen i Kronobergs län: Länsstyrelserna i länen F-N (utom Gotland) har redovisat den ulomordenlligl allvariiga luftföroreningen och vissa nödvändiga åtgärder i "Rapport angående vissa försurnings- och tungmetallproblem i sydlänen" 1979-04-30. Där framgår bl. a. att

-

områdena med försurningsholade och -känsliga sjöar ulgör 25000 km-eller mer än hälften av sydlänens yta,

-

den luftburna tillförseln av sura svavel- och kväveföreningar och av metaller som bly, kadmium, kvicksilver, nickel, vanadin och zink har fem- till liodubblals gentemol tidigare sekel, samt att särskilt stort nedfall av ammonium noterats i Halland och av vanadin omkring olje-kraftverkel i Karishamn,

-

kvicksilverhallen i fisk ökar med sjunkande pH-värde i vattnet,

-

svavelnedfallet från inhemska utsläpp utgör en fjärdedel av det totala i sydlänen,

-

de beslutade begränsningarna av svavelutsläppen från fossila bränslen (SFS 1979:672) kommer att innebära endast en liten minskning av nedfallet över Sydsverige.

Den anläggning som förorenar luften i Kronobergs län mest är oljekraft­verket i Karlshamn. Vid en kommande omprövning enligt miljöskyddsla­gen av den verksamheten lorde det bli självklart för koncessionsnämnden att överväga hårda begränsningar för utsläpp av svavel och metaller. Ett tilltänkt kolkraftverk i Karishamn prövas f. n. av regeringen med avseende pä lokaliseringens tillåfiighel enligl byggnadslagen. Skulle regeringen tillå­la verksamheten bör den samtidigt föreskriva särskilt små mängder av föroreningar i den utgående röken genom avsvavling och effektiv filtrering eller motsvarande. Ett sådant åläggande vore enligt länsstyrelsens mening inle bara av mycket stor betydelse för länet utan ocksä en utmärkt demon­stration av god vilja från Sveriges sida gentemol övriga konventionsslaler.

Länsstyrelsen i Blekinge län: För Blekinges del är försurningssitua­tionen synnerligen allvariig. Av länets ca I 200 sjöar betraktas 28 % som akut försurningsholade och i behov av omedelbara åtgärder. Bl.a. har

Prop. 1980/81:31

27

försurningen medfört en stark förhöjning av aluminiumhallen med risk för skador på sjöarnas naturliga fiskbestånd. För att på lämpligt sätt hanlera denna för länet allvarliga situation tillsätter länsstyrelsen nu en särskild ledningsgmpp för försurningsproblemen i länet.

Länsstyrelsen i Hallands län: Hallands län är hårt drabbat av långväga gränsöverskridande luftföroreningar. Depositionen av svavel är ca 2 gram per m och är vilket innebär en mycket kraftig belastning på sjöar och vattendrag. På sikt kommer svaveldepositionen också att påverka mark­förhållandena vilket bl.a. kan leda till en minskad skogstillväxt. Länssty­relsen har i olika sammanhang påpekat att de kalkningsåtgärder som vidta­gits mot försumingen av våra vatten endast kan ses som nödåtgärder genom vilka vissa värdefulla fiskbestånd kan räddas. För alt undvika en ohållbar situation i framliden måsle det ske en kraftig minskning av luflför-oreningsbelastningen dvs. man måste angripa orsakerna till försurningen och inte symptomen.

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län: Stora mängder svavel och andra förorenande ämnen har i flera decennier drabbat Sverige som nedfall från luften. Till de värst drabbade områdena hör Västsverige. Färska undersökningar bekräftar på ett alarmerande säll att t.o.m. gmndvallnet är försurat. Del sura vattnets förmåga att lösa ut metaller l.ex. bly, aluminium och kvicksilver, som finns lagrade i marken kan innebära en allvarlig hälsorisk för människor.

Insikten om luftföroreningarnas skadeverkningar har kommil sent. In­satserna mot luftföroreningar har därför inte prioriterats på samma sätt som arbetet med vattenföroreningar. Ca 10000 av luftburna föroreningar försurade svenska sjöar och ungefär lika många hotade, är en del av det pris vi får betala för hittills gjorda utsläpp.

Länsstyrelsen i Skaraborgs län: Del sura nedfallet har negativt påverkat organismsamhällena i ca 20000 svenska sjöar. I Skaraborgs län är Tiveden-området hårt drabbat av försurning men även ovanpå platåbergen och i Hökensåsområdel återfinns många försurade sjöar.

Det sura nedfallet ökar också markförsumingen vilket bl. a. leder till att allt större kalkgivor måste användas i åkerbruket och all skogsproduk­tionen kan påverkas negativt.

Länsstyrelsen i Örebro län: Omfattande undersökningar i Örebro län har visat att omkring 80 % av antalet sjöar i länet är försurade eller försumings-hotade. Huvudanledningen till detla är sannolikt luftburna föroreningar främst svaveldioxid. Trots alt svaveldioxidutsläppen inom länet, genom minskad svavdhalt i eldningsolja och åtgärder inom industrin torde ha halverats sedan år 1975 har antalet försurade sjöar ökal under se senaste åren. Delta visar att del sura nedfallet till slor del härstammar frän långt bort belägna källor.

För alt motverka allvarliga störningar i de värdefullaste vattnen har omfattande kalkningsinsatser gjorts och nya kalkningar planeras. För Öre­bro län har kalkningsbehovet för den närmaste femårsperioden beräknats motsvara en kostnad av 20 milj. kr. Tillgängliga resurser har dock varit betydligt mindre. Även om resultaten där kalkning gjorts varit goda är det inte sannolikt alt man på sikt kan bära kostnaderna för all rädda alla vatten av belydelse. Trots motåtgärder är det därför troligt all ytterligare ett stort antal sjöar kommer att försuras. Försurningen har visats mycket starkt påverka betingelserna för sjöarnas organismer. Minskad produktion och fiskdöd hör till de allvarligaste.

Man har vidare visat alt försurningen påverkar sjöarnas melallomsält-

Prop. 1980/81:31

28

ning. Samband mellan vattnets surhetsgrad och halten av kvicksilver och kadmium i fiskkölt är konstaterat i flera fall. Därigenom befaras påverkan på människors hälsa.

I närbelägna län har genom undersökningar av brunnsvatten fastlagts all försurning av grundvatten ägt rum i flera områden. Del kan därför inle uteslutas att luftföroreningar på sikl kan äventyra tillgången lill konsum­tionsvatten av tillfredsställande kvalitet i delar av Örebro län.

Svenska kommunförbundet: Svavelutsläpp vid förbränning av eldnings­olja m. m. och den ökade försurningen på grund härav har fält en sädan omfallning i vårt land alt del framstår som synnerligen angelägel att kraftfulla åtgärder vidtas för att åstadkomma lösningar pä problemen.

Sveriges fiskares riksförbund: Föroreningar genom nedfallet av svavel­föroreningar är ett stort hot mot fisket. F.n. har speciellt insjöfisket stora problem genom dessa föroreningar och varje åtgärd är välkommen.

Sveriges fritidsjlskares riksförbund: Dagens i särklass största svenska miljö- och fiskevårdsproblem är den alltmer tilllagande försurningen av våra sjöar och slrömvalten. Om denna utveckling inle kan hejdas riskerar med all sannolikhet inemot hälften av Sveriges inlandsfiskevallen att få sina bestånd helt utslagna. Inte minst för det svenska fritidsfisket är detla en katastrof av gigantiska mått.

Lantbrukarnas riksförbund: Den fortgående försurningen håller på all bli en katastrof för lantbruket inom sådana områden som utsätts för stora svavelnedfall. Försämrade produktionsmöjligheter på åkerjord, i skog samt i sjöar och vattendrag, kraftigt ökade kostnader för korrosion och annan materialförstörelse samt även hälsomässiga indikationer lalar för behovet av kraftfulla ätgärder mol utsläpp av försurande ämnen.

2    Internationellt samarbete och konventionen

Statens naturvårdsverk: Den nu underskrivna konventionen ulgör en mycket betydelsefull del av de olika verksamheter som måsle bedrivas för att förbättra föroreningssituationen särskilt vad gäller försurning av mark och vatten. Del mäste emellertid understrykas alt konventionen inte inne­håller några åtaganden om åtgärder men den ger möjligheter till fortsatta förhandlingar. Man kan redan nu förutskicka att dessa förhandlingar kom­mer all bli svåra med hänsyn lill bl, a. de ofta kostnadskrävande utsläpps-begränsande ätgärder som erfordras. Skall man kunna åstadkomma resul­tat fordras därför all ordentliga resurser avsätts för arbetet.

Med hänvisning till vad som framförts tillstyrker naturvårdsverket ratifi­cering av konventionen.

Koncessionsnämnden för miljöskydd: Koncessionsnämnden finner inle anledning lill erinring mol konventionen och tillstyrker därför ratificering. Nämnden uttalar som sin allmänna mening att det bör vara en strävan alt inom ramen för nu förevarande konvention och samarbetet inom ECE nå än längre i fråga om konkreta åtaganden.

Skogsstyrelsen: Eftersom största delen av de luftföroreningar som ham­nar på svensk mark härrör frän utländska källor är det synneriigen angelä­get att länder inom Europa i en konvention träffar avtal om en begränsning av utsläppen.

Konventionen synes läcka in alla sidor av problemet dvs. åtgärder, forskning, informalion, utveckling, samarbetsproblem och verkställighet.

Prop. 1980/81:31

29

Mer konkreta mål borde dock uppsättas. Ett första mäl bör vara att icke tillåta ökning av utsläppen i någol land. Därefter bör ske en successiv nedtrappning av utsläppen. 1 första hand bör de största producenterna av föroreningar införa begränsningar.

Skogsstyrelsen tillstyrker att Sverige ansluter sig till en konvention om luftföroreningar utformad i enlighet med det remitterade förslaget.

Lantbruksstyrelsen: Eftersom det försurande nedfallet i Sverige till största del härrör från utsläpp i andra länder är det av största vikt att internationellt samarbete utvecklas för att minska och förhindra de lång­väga gränsöverskridande luftföroreningarna. Lanlbruksstyrelsen tillstyr­ker däiför en svensk anslutning till konventionen.

Beträffande den forskning och utveckling som skall bedrivas inom kon­ventionens ram är det från lantbrukssynpunkl särskilt angeläget med un­dersökningar om de effekter svavel- och kväveföreningar har på försur­ningen av jordbruks- och skogsmark. En förutsättning för sådana under­sökningar är att del nationella stalionsnätet för mätning av lokala och fjärrtransporterade luftföroreningar förtätas.

Fiskeristyrelsen: Ett intensivt utbyte av informalion rörande konsekven­serna för bl, a, sjöar och vattendrag i Skandinavien av utsläpp av svavel­föreningar i luften kan medverka lill all skapa god motivation för samråd mellan berörda parter. Sådan informalion är också ett stöd för all aktivt driva på utarbetandet av riktlinjer och strategier för luftvårdande åtgärder och för kvantitativa begränsningar av utsläppen av luftföroreningar.

Fortsall forskning inom konventionens ämnesområde är av stort värde inte minst för ett effektivt tillvaratagande av fiskels intressen.

Resolutionstextens punkl 4, med sisla mening, "I della syfte skall signa­tärstalerna därför ge högsta prioritet åt färdigställande av ett dokument som redovisar varje signatärslats strategier och riktlinjer för bekämpning av luftföroreningar förorsakade av svavelföreningar" är av slor vikt för förändring av försurningssituationen. Ett internationelll samarbete som leder lill faktiska minskningar av de lolala utsläppen av svavelföreningar är den nödvändiga vägen till en varaktig förbättring av försurade sjöar och vallendrag i Sverige.

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut: SMHI anser att kon­ventionen bör ges en vid tolkning vad avser såväl typ av förorening som verkan. Alltså bör tillämpningen även omfatta kväveföreningar, kolväten och sekundära luftföroreningar. De sistnämnda är särskilt viktiga all beak­ta vid långväga transport (la. Ib).

Vad avser verkan bör även ingå långsiktig inverkan på klimatet (la). Exempel är ökningen av atmosfärens koloxidhalt och uttunningen av stra­tosfärens ozonlager vilka anses skulle kunna leda lill höjning av temperatur resp. ultraviolett instrålning.

Samverkan mellan luftföroreningar, s.k. synergistiska effekter, bör även beaktas (7d).

Modeller bör användas för att öka förståelse av processerna under själva transporterna (7c). Delta innebär att

-

man med modellerna skall kunna förutsäga mängd och typ av förore­ningar vid olika akluella eller framtida alternativ vad gäller utsläppen (l.ex. slag, läge, mängd).

-

modellerna skall användas för alt tolka uppmätta förorenings- och ul-släppsdala i relation till meteorologiska dala. Della möjliggör vidgade slutsatser om t. ex. trender ur mätdata från en begränsad lidsperiod.

-

modeller bör användas som kan simulera långsikliga ändringar i klimatet

Prop. 1980/81:31

30

beroende på ulsläppslakl och slag av föroreningar. Endast med sådana

modeller kan man flera är fram i liden förutsäga t. ex. om och i sä fall hur

fort ozonskiktet i stratosfären kommer alt förtunnas vid viss utsläpps-takt av klorfluormetaner.

Informationsutbytet (8) bör även omfatta resultat från ovannämnda typer av moddllillämpningar.

Artiklarna 8 och 9 bör vidare tolkas så att speciella ansträngningar mäste göras för att förenklat beskriva vetenskapliga resultat (som t.ex. mätdata och förutsägelser från modeller) så att de lättare förstås av allmänhet och beslutsfattare.

Socialstyrelsen: Socialstyrelsen finner det mycket positivt all inlernatio­nellt arbete med målsättningen att lösa problemet med långväga gränsöver­skridande luftföroreningar kommer lill stånd. Della innebär inle enbart en förbättring av luftföroreningssituationen på det internationella och natio­nella planet utan ocksä att verkningarna lokalt från luftföroreningar kom­mer all minska.

Med den samlade kunskap och erfarenhet av åtgärder inom luftvården som vi har i Sverige anser socialstyrelsen att det är viktigt att Sverige är med i detta internationella samarbete. Genom detta samarbete kan Sverige bl. a. påverka utvecklingen i andra länder och därigenom minska transpor­ten av luftföroreningarna frän kontinenten lill Sverige.

Vidare är del viktigt all alla nationers samlade resurser, både tekniska och vetenskapliga, utnyttjas för att eliminera utsläppen av luftförorening­arna.

Socialstyrelsen fär därför tillstyrka all Sverige ratificerar rubricerade konvention.

Uppsala universitet (i UHÄ:s yttrande): Tillkomsten av en konvention pä della område måste hälsas med tillfredsställelse. Det fär betraktas som ett viktigt framsteg i det inlernalionella samarbetet alt man nu är beredd all erkänna förekomsten av långdistansspridning av luftföroreningar och att skador kan uppkomma på stora avstånd frän föroreningskällan.

Beklagligt är möjligen alt man inte kommil längre än att i första hand inrikta sig pä svaveldioxid. Konventionen bidrar därmed inte genast lill alt öka insatserna mot andra svåra föroreningar förorsakade av utsläpp av t.ex. kväveoxider och kolväten. Texten är också i vissa delar så vagt hållen att den förefaller till intet förpliktigande.

Genom anknytning lill och utveckling av del Europeiska samarbelspro­grammet EMEP torde dock möjligheter till verkliga framsteg finnas. Till­skapandet av ett verkställande organ inom ECE:s ram måste också ses som ell steg i rätt riktning.

Sammanfattningsvis vill Uppsala universitet som sin uppfattning framfö­ra att de i konventionen föreslagna åtgärderna kan öppna vägen för ell fruktbringande internationellt Samarbete på luftvårdens område och till­styrker därför att Sverige verkar för tillkomsten av denna konvenfion.

Stockholms universitet (i UHÄ:s yttrande): Rektorsämbetet vid Stock­holms universitet anser all konventionen inle är särskilt bindande i sakfrå­gan, dvs. en minskning av svavelutsläppen. Däremot är del glädjande alt en så stor majoritet av Europas länder ställt sig bakom konventionen och därmed officiellt erkänt problemets existens och behovet av motåtgärder.

Naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR): Del är utan tvekan ett vik­tigt steg som lagils när det varit möjligt alt nå fram till den konvention som nu föreligger. Man kunde givelvis önska sig att ha nätt längre, men arbetet på ett område som delta måste gå stegvis.

Prop. 1980/81:31

31

För det fortsatta arbetet betonas upprepade gånger i konventionen beho­vet av vidare forskning. Artikd 7 behandlar ingående dessa frågor. NFR vill understryka att det därvid krävs säväl grundforskningsinsatser som insatser av mer tillämpat slag och det är naturligt att del är de senare som främst betonas i konventionen. En vidgad samverkan berörda länder emel­lan i delta sammanhang är angelägen ocb blir kostnadskrävande, inte minst när del gäller de mälprogram som kan behövas. Del är i delta sammanhang viktigt all la vara på den teoretiska utvecklingen på området, stödd inle minst av NFR, för att sådana program skall bli utformade med utgångs­punkt från klart vetenskapliga problemformuleringar. En vidare forskning pä detla område kan komma att kräva belydande resurser.

Det är naturligt alt arbetel i första omgången främst knyts till frägan om svavlets långväga spridning. Del är emellertid enligl NFR:s uppfattning viktigt att snarast vidga arbetet också lill frågor om andra luftburna förore­ningar och de ulsläppsmönsler som kan länkas växa fram i Europa på grund av den vidare industriella utvecklingen och användningen av synte­tiska kemikalier i jord- och skogsbruk. Del bör noteras att många andra slags utsläpp troligen har liknande spridnings- och depositionsmönster som de som numera är någoriunda väl kända för svavel.

Länsstyrelsen i Östergötlands län: Länsstyrelsen anser del synnerligen angelägel att del inlernalionella samarbetet intensifieras när det gäller mbricerade föroreningar och välkomnar därför varmt den akluella konven­tionen. Särskilt värdefullt är att samarbetet förutom forskning, utveckling och informationsutbyte även innefattar luflvårdande åtgärder. Föreliggan­de konvention bör förhoppningsvis kunna fungera som ett första steg mol den nödvändiga internationella förståelse och solidaritet som behövs för att avhjälpa den pågående försurningen av mark och vatten.

Länsstyrelsen i Jönköpings län: Till skillnad från den miljöskyddskon­vention, som de nordiska länderna träffade den 12 febmari 1974, har förevarande konvention inga rättsverkningar. Alt så är fallet föreligger förståelse för med hänsyn till det stora antalet signalärslater och del relativt stora avståndet staterna emellan. Konventionen bör dock kunna lägga grunden lill ett viktigt samarbete mellan stalerna i den akluella frågan. Genom konventionen möjliggörs för staterna alt lägga fram förslag t.ex. beträffande högsta tillåtna svavdulsläpp inom vissa känsliga områ­den i Europa. För Sveriges del och särskilt sydlänens måsle denna möjlig­het anses vara av stor belydelse. En naturlig följd av uppkommande samarbete lorde också bli att de överenskommelser som kan antas följa av konventionen kommer att beaktas vid prövning enligt miljöskyddslagen i Sverige.

I inledningen lill konventionen sägs bl.a. alt programmet för övervak­ning och utvärdering av långväga transporter av luftföroreningar i första hand skall avse svaveldioxid men att även andra föroreningar kan bli aktuella. Länsstyrelsen vill här framhålla att en övervakning och utvärde­ring av transporterna av kväveoxider är angelägen. Forsknings- och ut­vecklingsarbetet som redovisas i artikel 7 bör, som där framhålles, även omfatta inverkan på jordbmk och skogsbruk. För Jönköpings län med stora arealer skog är denna fråga vikfig med tanke pä skogsbrukets fram­tid. I artikel 9 berörs bl. a. frågan om övervakningsprogram och upprättan­de av övervakningsstalioner. Sydlänen berörs, som framgår av vad som tidigare sagts, i hög grad av den pågående försurningen. Det är därför angeläget att en eller flera övervakningsstalioner upprättas inom denna region. Kontrollen av kemiska beståndsdelar bör därvid omfatta såväl vatten som mark.

Prop. 1980/81:31

32

Länsstyrelsen finner den föreslagna konventionen angelägen med tanke på Sveriges utsatta läge när det gäller långväga luftföroreningar och till­styrker ratificering av konventionen.

Länsstyrelsen i Kronobergs län: Länsstyrelsen har inle kunnal finna nägot i konventionstexlen som direkt medför en minskning av luftförore­ningarna under överskådlig tid. Del ges emellertid fritt utrymme för förslag i den vägen från Sveriges sida, t.ex. preciserade önskemål om lägre svavelhall i bränslet inom Ruhrdistriktet och andra områden. För att uppnå den "balanserade utveckling" som konventionen talar om vore del rimligt att de fördragsslutande stater som ännu inte gjort del iiiförde minst lika låg svavelhalt i fossilt bränsle som det lagstiftats om i Sverige genom lag och förordning om svavdhaltigl bränsle.

I länet bedrivs en viss försurningsforskning, främst genom insatser av universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] och av IVL. Dessa studier bör kunna få bättre förut­sättningar genom det underlättade mellanstatliga forskningssamarbete som beslutats. Del är lämpligt att ett störte program för forskning om luftför­orening byggs upp i länet på grund av länels myckel stora förekomst av vatten i olika stadier av försurning och på grundval av de redan företagna studierna. Närvaron av en kompetent forskningsinstitution, IVL, centralt i länet är ytterligare ett slarkl skäl.

Länsstyrelsen ser med tillfredsställelse på konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar som ett steg framåt från FN:s konfe­rens om den mänskliga miljön i Stockholm 1972. Tyvärr måste konstateras att konventionen inte synes ägnad alt pä kort sikt ge nägra påtagliga resultat. Men den bör leda lill ett meningsfullt mdlanstalligl samarbete för att studera och begränsa luftföroreningar. Länsstyrelsen vill i konventio­nens anda uppmana regeringen alt

snarast efter avtalets ikraftträdande föreslå en internationell begräns­ning av svavelhalten i rökgaser, om möjligt lill högsl lagstadgad svensk nivä,

utfärda klara anvisningar till de myndigheter som ansvarar för prövning enligt miljöskyddslagen om hur såväl nu aktuell konvention som den tidigare nordiska miljöskyddskonvenlionen skall kunna beaktas vid handläggningen av ärenden om utsläpp av luftföroreningar från anlägg­ningar i Sverige och ullandel,

uppdra åt berörda myndigheter att snarast igångsätta ell stort program för försurningsforskning inom Kronobergs län.

Länsstyrelsen i Blekinge län: Länsstyrelsen finner konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar mycket värdefull med tanke på att hit hörande problemkomplex därmed uppmärksammats på en hög politisk nivå och i FN:s regi. Konventionen förväntas främja samarbetet mellan parterna och leda till en ökad insikt om transport och verkan av luftburna föroreningar. Länsstyrelsen anser del dock nödvändigt att gå vidare med klart definierade förslag till åtgärder.

Länsstyrelsen i Hallands län: Eftersom mellan 70 och 80% av svavdde-posilionen i Sydsverige beräknas härröra frän utlandet måsle minskningar av utsläppen ske såväl inom som utom Sveriges gränser. Den här behand­lade konventionen fär ses som ett led i en sädan strävan.

De åtgärder som kommer alt vidtas för att minska utsläppen av luftför­oreningar grundas pä vad som anses vara ekonomiskt möjligt och vad som är bästa tillgängliga teknik. En sädan bedömning kan godtas när det gäller redan befintliga anläggningar. Belräffande etablering av nya anläggningar, framför allt inom eller i närheten av områden som är särskilt drabbade av

Prop. 1980/81:31

33

t. ex. försurning, kan restriktioner av det slag som anges i Mark och Vatten 

II 

bli nödvändiga. Del är viktigt att Sverige aktivt arbetar för att ett sådant synsätt accepteras även internationelll. En förutsättning för att arbetet ska ge resullal är givelvis all vi kan visa att vi själva har vidtagit ätgärder i den riktningen.

Länsstyrelsen vill betona viklen av del utbyte mellan konventionens parter av informalion, forskare och forskningsresultat m.m. som avses ske. Samarbetet bör även omfatta kontroll av miljöförhållandena, saml exempelvis kontinuerlig inlerkalibrering av metoder. Samarbetet måsle vara av sådan art alt tvister beträffande miljöförhållandena, t. ex. allvaret i en viss situation, undviks. Det kan nämnas att utvärderingen av försur­ningssituationen i de skandinaviska länderna, inkl. orsakerna till förhållan­del, varit föremål för tvister och meningsskiljaktigheler.

Försurningen ulgör, ålminsione pä västkusten, värt kanske allvarligaste miljöproblem i dag. Länsstyrelsen ser därför med tillfredsställelse alt man nu träffat en internationell överenskommelse i avsikt all minska utsläppen av bl.a. försurande ämnen. Endast på delta sätt kan man pä sikl nä en lösning på försurningsproblemet.

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län: Konventionens uttalade vilja till internationell samordning av ätgärder för forskning och kontroll av gränsöverskridande luftföroreningar är väl motiverad men något senkom­men. Trots den fördröjda reaktionen är initiativet välkommet och kan säkerligen stimulera till ökal iniresse för luflvårdsfrågor och leda lill renare luft i framliden.

Konventionens programförslag inriktar sig nästan uteslutande på svavel­dioxid. Med tanke på det stora antalet olika ämnen som finns i de luftför­oreningar som transporteras i lufthavet och med hänsyn lill de olika miljö-och hälsofaror dessa innebär bör man mer fullständigt angripa problemen.

Förutsättningar måste stegvis skapas för all skapa större kunskaper om såväl partikel- och gasformiga utsläpp samt hur dessa skall minskas. Na­luriiglvis måsle åtgärderna i första hand riktas mot de mesl toxiska och miljöfarliga ämnena. Dessas transportvägar, omvandlingsreaktioner och möjliga effekter på människan mäste noga studeras och beaktas.

Avslutningsvis anser länsstyrelsen att del är ell stort framsteg ur lufl-vårdssynpunkt att initiativet lill denna konvention har tagits. Det innebär ökade förhoppningar om avsevärt förbättrad luflhygien bl.a. via målmed­vetna inlernalionella kontakter. I sin nu föreliggande form innehåller kon­ventionstexlen dock ell slorl anlal oklarheter som kan komma alt leda lill tolkningssvårigheler och minska de avsedda verkningarna av konven­tionen.

Eftersom luflredpienlen bildar ett öppet syslem är det emellertid rimligt att ta hänsyn till den mångfald av substanser som förekommer som förore­ningar och de olika riskmoment dessa innebär. Vi menar därför att foku­seringen pä svaveldioxidulsläppen inle är godtagbar annat än som en kort inledning lill ell avsevärt utvidgat program.

Länsstyrelsen i Ålvsborgs län: Undertecknandet av föreliggande kon­vention utgör ell myckel viktigt steg för alt minska utsläppen av i första hand svaveldioxid från utsläppskällor på kontinenten. Det omedelbara målel som uppnåtts är ett erkännande av sambandet mellan utsläpp i Centraleuropa och försurningssiluationen i Skandinavien. Det är dock svårt att bedöma i vilken omfallning undertecknandet av konventionen verkligen kommer att medföra en minskning av utsläppen. Delvis beror

Prop. 1980/81:31

34

della naturligtvis på i vilken takt instrument avseende ralificering, anta­gande eller godkännande deponeras.

Som i alla internationella konventioner är texten mycket allmänt hållen och innebär i sig inte några direkta åtaganden för all begränsa utsläppen. Delta framgår också tydligt av formuleringarna i artikel 6 "luftvårdande åtgärder". För att konventionen skall ha avsedd effekt är det därför angelägel alt Sverige verkar för antagande av tillägg lill konventionen i form av protokoll eller annex som anger exempelvis vilka maximala ut­släppsnivåer som skall vara uppfyllda inom en viss tid.

För alt ha argument för en sådan framställning är det angelägel att forskningen kring försurningens effekter pä andra delar av ekosystemet än sjöarna intensifieras. Nyligen presenterade resultat i Västsverige pekar exempelvis på alt också grundvattnet häller pä alt påverkas. De långsikliga effekterna av sådana förändringar är dåligt kända men man har anledning förmoda att det kan ha en storskalig påverkan på markprocesserna med exempelvis effekter på skogstillväxlen som följd.

Problemet med den belydande depositionen av tungmetaller såsom kad­mium och bly med det atmosfäriska nedfallet bör också uppmärksammas i ett intemationellt sammanhang då det är troligt alt dessa tungmetaller har samma ursprung som del sura nedfallet.

Länsstyrelsen i Skaraborgs län: Länsstyrelsen anser det mycket gläd­jande och betydelsefullt att den föreliggande konventionen har antagits av ett mycket stort antal länder i Europa och vi ser den som ell första och nödvändigt steg mot framtida överenskommelser om nationella riktlinjer och ålgärdsprogram för all nedbringa luftföroreningsulsläppen, I konven­tionstexlen nämns svavdföreningar som den typ av luftföroreningar som i arbetet bör prioriteras. Även om länsstyrelsen delar denna uppfattning anser vi alt arbetet inom konventionen ocksä bör behandla andra typer av luftföroreningar som sprids mellan länderna och åstadkommer skada pä hälsa och miljö. Sådana luftföroreningar är stoft innehållande metaller, sura kväveföreningar och kolväten. Vi noterar vidare att den bindande konventionstexlen endast behandlar utbyte av information, samråd, forsk­ning och kontroll och all endast generella, för länderna inte bindande, textavsnitt innehåller bestämmelser om all informations- och forsknings­materialet skall användas till att nedbringa luftföroreningsulsläppen.

Enligt länsstyrelsens uppfattning föreligger redan så säkra resultat att arbetet med all upprätta nationella strategier för att minska luftförore­ningsulsläppen, bl.a. av svaveldioxid, bör påbörjas omedelbart i många länder. Sverige bör verka för alt arbetsgrupperna i konventionens verkstäl­lande organ utan dröjsmål påbörjar ett arbete som bör utmynna i förslag till. nedskärning av punktutsläpp från såväl gamla som nya emissionskällor i de olika länderna och omfatta, förutom svaveldioxid också andra hälso- och miljöfarliga luftföroreningar. Länsstyrelsen anser således all Sverige bör utnyttja artikel 12 i konventionen och föreslå att det i forsknings- och mätprogrammet även bör ingå bl. a. kolväten och kväveföreningar och att alla stora emissionskällor noggrant karlläggs.

Det sura nedfallets förödande miljöeffekter i vissa delar av Sverige och Norge gör det särskilt angeläget för vårt land att de europeiska länderna nedbringar sina utsläpp. Det är därför i Sveriges intresse alt del verkstäl­lande organet får ett sekretariat med belydande resurser till sitt förfogan­de.

Länsstyrelsen i Värmlands län: Försurningsproblemel i landet är sä omfattande att alla möjligheter att minska belastningen på miljön av försu­rande ämnen bör prövas.

Prop. 1980/81:31

35

Helt klart är alt en stor del av försurningen beror på långväga transport av föroreningar. Länsstyrelsen anser därför att del kanske viktigaste in­strumentet för att hejda den oroande utvecklingen är all träffa internatio­nella överenskommelser av del slag som remitterad konvention ulgör.

Länsstyrelsen skulle betrakta del som en belydande framgång för mil­jöintressena om konventionen accepteras av alla ECE-stalerna och vill för sin del instämma i dess lydelse och tillstyrka en ralificering.

Länsstyrelsen i Örebro län: Då det visat sig alt luftföroreningarna utgör ett internationellt problem finner länsstyrelsen det glädjande all konven­tionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar nu kunnal under­tecknas. De undertecknande nationerna har därvid bl.a. dels erkänt före­komsten av skadeverkningar av luftföroreningar, dels bekräftat sin vilja all samordna nationella åtgärder för bekämpning av luftföroreningar.

Regeringen bör kraftfullt medverka till alt konventionens verkställande organ inom ECE blir en effektiv organisation vars arbete leder till radikala minskningar av mängden långväga gränsöverskridande luftföroreningar.

Svenska naturskyddsföreningen: Föreningen vill uttrycka sin stora upp­skattning av att den svenska regeringen så aktivt har drivit arbetet med denna konvention och att den nu har signerats av åtskilliga länder. Bl.a. med tanke på del ytterst allvarliga miljöproblem som de långväga svavel­föreningarna utgör hoppas föreningen innerligt att konventionen skall kun­na utnyttjas för att snabbi och radikalt nedbringa svavelutsläppen i Euro­pa. Föreningen avstår i della sammanhang frän all lämna synpunkter på konventionstexlen och anser alt Sverige snarast bör ratificera konven­tionen.

Svenska kommunförbundet: Då endast en del av de svavelföreningar som drabbar landet kan motverkas genom åtgärder på del nationella planet är det enligt styrelsens mening av synnerlig vikt all det även i internationel­la sammanhang skapas förståelse för behovet av begränsning av svavelut­släpp.

ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar framstår som ell viktigt led i strävandena mot en begränsning av svavelut­släppen inom Europa.

Sveriges fiskares riksförbund: Den föreslagna konventionstexlen speglar mer av goda föresatser än konkreta åtgärder, men måste ändå ses som ett stort framsteg.

Sveriges fritidsfiskares riksförbund: Förbundet finner det i hög grad glädjande att denna europeiska konvention äntligen kommit lill stånd. Som från förbundets sida i olika sammanhang betonats, senasi vid den interna­tionella försurningskonferens som förbundet med ekonomiskt slöd av jord­bruksdepartementet anordnade hösten 1979 i syfle all informera europeis­ka massmedia om den svenska försurningssiluationen, ulgör en sådan konvention den nödvändiga gmndvalen för gemensamma europeiska an­strängningar all nedbringa svavelutsläppen.

Förbundet är dock väl medvetet om att konventionen i sin nuvarande form inle innebär några för signalärstaterna bindande förpliktelser eller konkreta åtaganden vad gäller successiv nerlrappning av de försurande utsläppen. Förbundet finner det därför ytterst angeläget att man frän svensk sida med krafl verkar för att föreskrifter om sådan nedtrappning införes.

Alltjämt torde del förhålla sig sä att den från svensk och norsk sida hävdade uppfattningen om de långväga luftburna utsläppens effekter inte är inlernationellt helt accepterade. Vad gäller svavelutsläppens påverkan

Prop. 1980/81:31

36

på våra vatten föreligger visserligen en omfattande bevisning, men beträf­fande dessas inverkan på skogsproduktionen, grundvattnen och över hu­vud taget på markförhållandena råder ännu slor osäkerhet. Det är därför av slor vikt att Sverige i det omfattande mät- och forskningsprogram som rekommenderas i konventionen framför allt inriktar sig på ovannämnda aspekter och all resurser härför skapas. Förbundet anser det också ytterst väsentligt att man från svensk sida verkar för att sådant samråd som skisseras i konventionens artikel 5 verkligen sker på tidigt stadium rörande anläggningar i Europa som medför eller riskerar medföra ytterligare lång­väga utsläpp, saml att den i konventionen rekommenderade bästa och mest resurssnåla tekniken utnyttjas för att reducera utsläppen vid nya anläggningar.

Förbundet vill betona nödvändigheten av alt del i artikel 9 skisserade omfattande övervakningsprogrammet (EMEP) snarast kommer till stånd och ytterligare utvecklas.

Då Sverige (tillsammans med Norge) står för de initiativ och större delen av det inlernalionella arbete som nu lett lill ifrågavarande konvention, finner förbundet slutligen del hell nödvändigt all, om trovärdigheten i våra strävanden inle skall ifrågasättas, vårt land föregår med bästa länkbara exempel vad gäller svavelnerlrappning. Den år 1984 riksomfattande 

I-

procenlsregdn för svavdhalliga brännoljor bör endast ses som ett första steg på vägen. Inom i varje fall de svårast försurningsdrabbade områdena bör en ännu lägre svavelprocent stipuleras. Vidare mäste bästa tillgängliga metod för rökgasrening snarast införas. Detla inte endast vad gäller even­tuella nya kol- och oljeanläggningar utan också i de befintliga.

Självfallet är den inhemska kraftiga svavelnerlrappningen ingalunda en­bart befogad av nämnda "Irovärdighelsskäl". Även om för vårt land huvuddelen av de försurande utsläppen främst kommer från England och kontinenten finns det också omräden där försurningen främst beror på svavelutsläpp från inhemska källor.

Lantbrukarnas riksförbund: Del är bekant för LRF att en stor del av de svavelföreningar som faller ned över Sverige härrör från andra länder liksom alt svavelutsläpp i Sverige kan medföra skada i andra länder. LRF har i ell flertal remissyttranden och framställningar krävt dds åtgärder för alt begränsa utsläpp i Sverige, dels åtgärder för alt minska skador från nedfall och dels all de svenska statsmakterna skall ta initiativ lill inlerna­lionella överenskommelser för alt begränsa de gränsöverskridande luftför­oreningarna.

LRF noterar att det föreliggande förslagel ligger i linje med de framförda kraven. LRF utgår från att förslagel är formulerat i enlighet med gängse konventioner och lar för sin del inle ställning till enskilda formuleringar, men noterar dock att innehållet kan revideras allteftersom undertecknarna kan enas om förändringar.

Avslutningsvis vill LRF påminna om andra typer av gränsöverskridande föroreningar vilka också kan ha menlig inverkan på flora och fauna saml på hälsa och produktionsvillkor i andra länder. De föroreningar som man syftar på är i första hand PCB, vissa melallföreningar saml radioakliva ämnen. LRF förutsätter att även dessa problem uppmärksammas och tillstyrker ett vidgat inlernationellt samarbete för att begränsa de gräns­överskridande luftföroreningarna.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1980