Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1975/76:205 Regermgens proposition

1975/76: 205

med förslag till lag om immunitet och privilegier i vissa fall, m. ni.;

beslutad den 25 mars 1976.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har uppta­gits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

CARL[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att lagen (1966: 664) med vissa bestämmel­ser om immunitet och privilegier ersätts med en ny lag i ämnet. Den nya lagen överensstämmer i materiellt hänseende med 1966 års lag. Vissa bestämmelser i den nya lagen har emellertid fått en ändrad lag­teknisk utformning i förhållande till vad som gäller enligt 1966 års lag. Genom detta uppnås att själva lagtexten blir mera lättillgänglig än vad som f. n. är fallet och att man på ett smidigare sätt än tidigare har möjlighet att med svensk rätt införliva regler om immunitet och privi­legier i nya internationella överenskommelser.

1    Riksdagen 1975176.1 saml. Nr 205

Prop. 1975/76: 205

1    Förslag till

Lag om immunitet och privilegier i vissa fall

Härigenom föreskrives följande.

1

§ Vad som i denna lag föreskrives i fråga om immunitet och privile­gier skall gälla utan hinder av bestämmelse i annan författning.

2

§ Främmande stats beskickning och beskickningsmedlemmar jämte deras familjer och betjäning samt diplomatiska kurirer åtnjuter immu­nitet och privilegier enligt den i Wien den 18 aprU 1961 avslutade kon­ventionen om diplomatiska förbindelser.

3

§ Främmande stats konsulat och konsulatsmedlemmar jämte deras familjer och betjäning samt konsulära kurirer åtnjuter immunitet och privUegier enligt den i Wien den 24 april 1963 avslutade konventionen om konsulära förbindelser, såvitt annat ej följer av andra eller tredje stycket.

Rätt att i enlighet med konventionens artikel 35 första stycket använ­da diplomatiska eller konsulära kurirer och diplomatisk eller konsulär post gäller ej för försändelser till eUer från konsulat som förestås av olönad konsul, såvida ej regeringen i förhållande till viss stat medgivit det.

Regeringen kan förordna om undantag från första stycket i förhål­lande till stat som ej biträtt konventionen eller som biträtt denna med förbehåll.

Konsulat och personer, som avses i första stycket, åtnjuter vidare, ef­ter förordnande av regeringen, immunitet och privilegier i den utsträck­ning som följer av särskild överenskommelse med främmande stat.

4

§ De intemationella organ och personer med anknytning till sådana organ, som anges i bUaga tUl denna lag, åtnjuter immunitet och privi­legier enligt vad som bestämts i stadga eUer avtal som är i kraft i för­hållande till Sverige. Regeringen skall kungöra tidpunkten då sådant av­tal eller sådan stadga trätt i kraft eller upphört att vara bindande i för­hållande till Sverige.

5

§ Regeringen bemyndigas att efter avtal med intemationellt organ som avses i 4 § i den omfattning som behövs för att tillgodose orga­nets syften meddela föreskrifter om immunitet och privilegier för and­ra personer än sådana som anges i bilagan till denna lag, om föreskrif­terna är av sådant slag som avses i 8 kap. 3 § regeringsformen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1977, då lagen (1966: 664) med vissa bestämmelser om immunitet och privilegier skall upphöra att gälla.

Vad som föreskrives i äldre lag om immunitet och privilegier för or­ganisationen för europeisk rymdforskning, medlemmarnas representan­ter i organisationen samt personer med tjänst hos eller uppdrag av denna skall dock fortfarande gäUa tiU dess att konventionen den 30 maj 1975 om upprättande av ett europeiskt rymdorgan blivit bindande för Sverige.

Prop. 1975/76: 205

Bilaga

Immunitet och/eller privilegier gäller för följande

Internationella organ

Fysiska personer

Tillämplig intemationell överenskommelse

10

1   Intemationella dom­stolen

2   Förenta nationerna (FN)

3   Förenta nationernas fackorgan

4   Europarådet

5   Rådet för samarbete på tullområdet

6--------- 

Internationella atom­energiorganet (lAEA)

Europeiska frihan­delssammanslutningen (EFTA)

Organisationen för ekonomiskt samar­bete och utveckling (OECD)

Domstolens ledamöter och perso­nal samt de som på annat sätt medverkar i förfarande vid dom­stolen

Medlemmarnas representanter i Förenta nationerna och personer med tjänst hos eller uppdrag av organisationen

Medlemmarnas representanter i fackorganen och personer med tjänst hos eller uppdrag av så­dana fackorgan

Medlemmarnas representanter i rådet och personer med tjänst hos eller uppdrag av rådet

Medlemmarnas representanter i rådet och personer med tjänst hos eller uppdrag av rådet

Ledamöterna i den europeiska kommissionen för de mänskliga rättighetema

Ledamöterna i den domstol som inrättats genom konventionen om upprättande av säkerhetskontroll på atomenergiens område och de som pä annat sätt medverkar i förfarande vid domstolen

Medlemmarnas representanter i atomenergiorganet och personer med tjänst hos eller uppdrag av organet

Medlemmarnas representanter i frihandelssammanslutningen och personer med tiänst hos eller upp­drag   av  denna  sammanslutning

Medlemmarnas representanter i organisationen och personer med tjänst hos eller uppdrag av denna

Stadga den 26 juni 1945 för den internationella domstolen

Konvention den 13 februari 1946 rörande Förenta nationernas pri­vilegier och immuniteter

Konvention den 21 november 1947 om privilegier och immu­nitet för Förenta nationernas fackorgan

Allmän överenskommelse den 2 september 1949 rörande Euro­parådets privilegier och immuni­tet jämte tilläggsprotokoll den 6 november 1952

Konvention den 15 december 1950 avseende upprättande av ett råd för samarbete pä tulloinrå-det med därtill hörande annex angående rådets rättskapacitet, privilegier och immunitet

Andra tilläggsprotokollet den 15 december 1956 till den allmänna överenskommelsen rörande Euro­parådets privilegier och immuni­tet

Protokoll den 20 december 1957 rörande den domstol, som upp­rättats genom konventionen samma dag om upprättande av säkerhetskontroll på atomener­giens område

Avtal den 1 juli 1959 om privi­legier och immunitet för det in­ternationella atomenergiorganet

Protokoll den 28 juli 1960 angå­ende Europeiska frihandelssam-manslutningens rättskapacitet, privilegier och immunitet

Konvention den 14 december 1960 angående Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveck­ling med därtill anslutande pro­tokoll

ti   Riksdagen 1975176.1 saml. Nr 205

Prop. 1975/76: 205

Immunitet och/eller privilegier gäller för följande

Fysiska personer

Internationella organ

Tillämplig internationell överenskommelse

11

Den inom organisa­tionen för ekono­miskt samarbete och utveckling (OECD) upprättade finansiella stödfonden

12

Europeiska domstolen för de mänskliga rät­tigheterna

13

Internationella cen­tralorganet för bi-läggandet av in­vesteringstvister

14

Asiatiska utveck­lingsbanken

15-------- 

16

Ledamöterna i fondens styrelse och rådgivande utskott samt OECD:s tjänstemän då de hand­lar på fondens vägnar

Domstolens ledamöter, dess ge­neralsekreterare och biträdande generalsekreterare

Medlemmarnas representanter i organet och personer med tjänst hos eller uppdrag av detta samt ledamöterna av förlikningskom­mission, skiljedomstol eller kom­mitté som inrättats enligt den i kol. 3 angivna konventionen även­som de personer som på annat sätt medverkar i förfaranden en­ligt konventionen

Ledamöterna av bankens styrelse och personer med tjänst hos eller uppdrag av banken

Ledamöterna av den kommitté för de mänskliga rättigheterna och de förlikningskomniissioner som inrättats enligt internatio­nella konventionen om medbor­gerliga   och   politiska   rättigheter

Andra sådana personer än som anges vid 6 och 12 ovan, vilka medverkar i förfarande vid euro­peiska kommissionen och dom­stolen för de mänskliga rättighe­terna, samt personer, vilka med­verkar i förfarande vid Europa­rådets ministerkommitté vid dess behandling av rapport från euro­peiska kommissionen för de inänskliga rättigheterna

Avtal den 7 april 1975 om upp­rättande av en finansiell stöd­fond inom organisationen för ekonomiskt samarbete och ut­veckling

Fjärde tilläggsprotokollet den 16 december 1961 till den allmänna överenskommelsen rörande Euro­parådets privilegier och immuni­tet

Konvention den 18 mars 1965 om biläggande av investerings­tvister mellan stat och medbor­gare i annan stat

Överenskommelse den 4 december 1965 om upprättande av Asia­tiska utvecklingsbanken

Internationell konvention den 19 december 1966 om medborgerliga och politiska rättigheter

Europeisk överenskommelse den 6 maj 1969 om personer som medverkar i förfarande vid euro­peiska kommissionen och domsto­len för de mänskliga rättigheterna

17

Internationella tele­satellitorganisationen Intelsat

18

Internationella olje­skadefonden

19   Afrikanska utveck­lingsfonden

Ledamöierna i fondens styrelse och personer med tjänst hos el­ler uppdrag av fonden

Överenskommelse den 20 augusti 1971 rörande den internationella telesatellitorganisationen    Intelsat

Konvention den 18 december 1971 om upprättande av en in­ternationell fond för ersättning av skador orsakade av förorening genom olja

Överenskommelse den 29 novem­ber 1972 om upprättande av Afrikanska utvecklingsfonden

Prop.1975/76: 205

Immunitet och/eller privilegier gäller för följande

Fysiska personer

Internationella organ

Tillämplig internationell överenskommelse

20   Nordiska minister­rådets sekretariat och Nordiska rådets pre­sidiesekretariat

21    Europeiska centret för medellånga väderprognoser

22

Europeiska orga­nisationen för astro­nomisk forskning rörande södra stiärnhimlen

23

Europeiska rymd­organet (ESA)

24

Europeiska atom­energigemenskapen

25

Nordiska investe­ringsbanken

26

Internationella kaffe­organisationen

Personer med anställning vid an­givna sekretariat jämte deras fa­miljer

Medlemmarnas representanter i centret och personer med tjänst hos eller uppdrag av centret

Medlemmarnas representanter i organisationen och personer med tjänst hos eller uppdrag av orga­nisationen

Medlemmarnas representanter i rymdorganet och personer med tiänst hos eller uppdrag av detta

Tjänstemän vid de europeiska ge­menskaperna

Avtal den 12 april 1973 om Nor­diska ministerrådets sekretariat och deras rättsliga ställning samt tilläggsprotokoll den 15 maj 1973 om Nordiska rådets presidiesekre­tariat och dess rättsliga ställning

Protokoll fogat till konvention den 11 oktober 1973 om upprät­tande av ett europeiskt centrum för medellånga väderprognoser, vilket protokoll avser immunitet och privilegier för centret

Protokoll den 12 juli 1974 om privilegier och immuniteter för den europeiska organisationen för astronomisk forskning rörande södra stjärnhimlen

Bilaga I till konvention den 30 maj 1975 angående upprättande av ett europeiskt rymdorgan

Avtal mellan Sverige och euro­peiska atomenergigemenskapen om samarbete inom området för styrd termonukieär fusion och plasmafysik

Överenskommelse den 4 decem­ber 1975 om upprättande av Nor­diska investeringsbanken

1976 ärs intemationella kaffeav­tal

Prop. 1975/76: 205

2    Förslag till

Lag om ändring i utlänningslagen (1954:193)

Härigenom föreskrives att 69 § utlänningslagen (1954: 193) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

69 § Beträffande främmande makters i Sverige anställda diplomatiska och avlönade konsulära tjänstemän samt deras familjer och betjäning och beträffande främmande makters kurirer tillämpas denna lag endast i den mån regeringen förordnar.

I fråga om annan utlänning som

I fråga om annan utlänning som

är berättigad till förmåner enligt

är berättigad tUl förmåner enligt

lagen den 16 december 1966 (nr

lagen   (1976: 000)  om  immunitet

664) med vissa bestämmelser om

och privilegier i vissa fall, iaktta-

immunitet och privilegier, iaktta-

gas de inskränkningar som följa av

gas de inskränkningar som följa av

25 §§ nämnda lag.

1, 3 eller 4 § nämnda lag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1977.

1 Lagen omtryckt 1975:1358.

Prop. 1975/76: 205

Utdrag

JUSTITIEDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1976-03-25

Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Bengts­son,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Zachris­son,[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition med förslag till lag om immunitet och privilegier i vissa fall, m. m.

1    Inledning

Internationella överenskommelser angående t. ex. inrättande av inter­nationella organisationer innehåller ofta bestämmelser om att immuni­tet och privilegier skall tiUkomma vissa rättssubjekt. Bestämmelserna kan avse enbart organisationerna som sådana men gäller i allmänhet också vissa fysiska personer med anknytning till dessa. Sverige har till­trätt en rad sådana internationella överenskommelser. Härigenom har Sverige åtagit sig att respektera överenskommelsernas bestämmelser om bl. a. immunitet och privilegier. För att ett åtagande av detta slag skall få verkan i de fall då svensk rätt gäller krävs att överenskommelsens regler i ämnet införlivas med intern svensk rätt.

Frågan om tillämpningen av bestämmelser om immunitet och privi­legier i internationella överenskommelser regleras f. n. i lagen (1966: 664) med vissa bestämmelser om immunitet och privilegier. Denna lag iimehåller generella föreskrifter varigenom överenskommelsernas im­munitets- och privUegieregler gjorts tiUämpliga i Sverige. Reglema har sålunda inte omarbetats till svensk lagtext.

1966 års lag är emellertid utformad på ett sätt som medför vissa olägenheter då nya regler om immunitet och privilegier skall införlivas med svensk rätt. Regelsystemet har förlorat i överskådlighet och klar­het aUt eftersom antalet intemationeUa organ som åtnjuter immunitet och privUegier har ökat. Fråga har därför uppkommit om inte vissa ändringar nu bör vidtas för att råda bot på detta förhållande.

t2  Riksdagen 1975/76.1 saml. Nr 205

Prop. 1975/76: 205

8

2    Gällande rätt

I 1 § lagen (1966: 664) med vissa bestämmelser om immunitet och privilegier regleras frågan om förmåner för främmande staters beskick­ningar och beskickningsmedlemmar med familjer och betjäning samt för diplomatiska kurirer. Enligt lagrummet skall nu angivna subjekt utan hinder av bestämmelse i annan författning åtnjuta immunitet och privUegier enligt den i Wien den 18 april 1961 avslutade konventionen om diplomatiska förbindelser.

Motsvarande bestämmelser rörande främmande staters konsulat och konsulatsmedlemmar med familjer och betjäning samt konsulära kuri­rer finns i 2 § första stycket. För dessa kategorier skall i fråga om im­munitet och privilegier gäUa vad som anges i den i Wien den 24 april 1963 avslutade konventionen om konsulära förbindelser. I 2 § andra stycket föreskrivs undantag från bestämmelsen i första stycket i fråga om rätten att använda diplomatiska eller konsulära kurirer och diplo­matisk eller konsulär post. Sådan rätt gäller ej för försändelser tiU eller från konsulat som förestås av olönad konsul såvida inte regeringen i förhållande till viss stat medgivit det. Enligt 2 § tredje stycket kan rege­ringen förordna om undantag från första stycket i förhållande tUl stat som inte har biträtt 1963 års konvention eller som har biträtt denna med förbehåll. Slutiigen finns i 2 § fjärde stycket ett stadgande enligt vilket konsulat och personer, som avses i första stycket, efter rege­ringens förordnande får åtnjuta immunitet och privilegier i den ut­sträckning som följer av särskild överenskommelse med främmande stat.

I 3 § regleras frågan om immunitet och privUegier för olika inter­nationella organisationer. Enligt detta lagrum skall utan hinder av be­stämmelse i annan författning för de organisationer som särskilt om­nämns i paragrafen gälla immunitet och privilegier enligt vad som har bestämts i stadga eller avtal som är i kraft i förhållande till Sverige. Paragrafen är alltså så konstruerad att den förutsätter att de organisa­tioner som avses räknas upp i lagtexten. Vid lagens tiUkomst år 1966 omfattade uppräkningen av sådana' organisationer tolv punkter. Vid olika tillfällen har därefter gjorts ändringar i paragrafen beroende på att Sverige tillträtt nya internationella överenskommelser om inrättan­de av internationella organisationer- för vilka skall gäUa immunitet och privUegier.  F. n.  innehåller paragrafen  sålunda  en  uppräkning i   17 punkter av olika organisationer. Dessa är 1) Förenta nationerna, 2) till Förenta nationerna anknutna fackorgan, 3) Europarådet, 4) rådet för samarbete på tuUområdet, 5) internationeUa atomenergiorganet, 6) Eu­ropeiska frihandelssammanslutningen, 7) organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling samt den inom nämrida organisation upprät­tade finansiella stödfonden, 8) europeiska rymdorganet, 9) den inter-

Prop. 1975/76: 205

9

nationella domstolen, 10) den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, 11) internationella centralorganet för biläggandet av in­vesteringstvister, 12) Asiatiska utvecklingsbanken, 13) internationeUa telesatellitorganisationen Intelsat, 14) Afrikanska utvecklingsfonden, 15) internationella oljeskadefonden, 16) den europeiska organisationen för astronomisk forskning rörande södra stjärnhimlen och 17) det euro­peiska centret för medellånga väderprognoser. Vidare har regeringen i prop. 1975/76: 108 föreslagit att Nordiska investeringsbanken tas med i uppräkningen under en ny punkt 18.

Paragrafens bestämmelser har ännu inte trätt i kraft såvitt avser in­ternationella oljeskadefonden. I fråga om punkterna 16 och 17 har lag­stiftningen visserligen trätt i kraft men i förordningen om ikraftträdan­det har föreskrivits att lagens bestämmelser inte skall tillämpas såvitt avser det europeiska centret för medellånga väderprognoser förrän från den senare dag som regeringen föreskriver. Slutiigen har inte heller vissa lagändringar som berör punkterna 7 och 8 trätt i kraft.

Frågan om immunitet och privilegier för vissa fysiska personer regle­ras i 4 §. Också denna paragraf är så konstruerad att den förutsätter en uppräkning i lagtexten av de personer som avses. Vid lagens till­komst år 1966 omfattade uppräkningen sex punkter. Av samma skäl som anförts vid redovisningen för innehållet i 3 § har emeUertid där­efter vid olika tUlfällen gjorts lagändringar varigenom personkretsen utvidgats. Paragrafen i dess gällande lydelse innehåller således en upp­räkning i nio punkter av personer för vilka skall gälla immunitet och privilegier enligt stadga eller avtal som avses i 3 §. De personer som här avses är 1) medlemmarnas representanter i de organisationer som nämns i 3 § punkterna 18, 1114 och 1617 och personer med tjänst hos eller uppdrag av sådan organisation, 2) den internationeUa domstolens ledamöter och personal samt de som på annat sätt medver­kar i förfarande vid domstolen, 3) ledamöterna i den europeiska kom­missionen för de mänskliga rättigheterna och de som på annat sätt medverkar i förfarande vid kommissionen, 4) ledamöterna och viss per­sonal i den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna och de som på annat sätt medverkar i förfarande vid domstolen, 5) ledamö­terna i den domstol som har inrättats genom konventionen om upp­rättande av säkerhetskontroll på atomenergiens område och de som på annat sätt medverkar i förfarande vid domstolen, 6) ledamöterna av förlikningskommission, skUjedomstol eUer kommitté som inrättats en­ligt konventionen om biläggande av investeringstvister mellan stat och medborgare i annan stat och de som på annat sätt medverkar i förfa­rande enligt denna konvention, 7) personer som medverkar i förfaran­de vid Europarådets ministerkommitté vid dess behandling av rapport från europeiska kommissionen för de mänskliga rättighetema och de förlikningskommissioner som inrättats enligt internationella konventio-

Prop. 1975/76: 205

10

nen om medborgerliga och politiska rättigheter och 9) personer som deltar i skUjedomsförfaranden enligt överenskommelsen rörande den intemationella telesatellitorganisationen Intelsat och den därtiU anslu­tande driftöverenskommelsen.

Paragrafens bestämmelser har dock ännu inte trätt i kraft såvitt av­ser personer med anknytning tUl Intelsat. Såvitt avser personer med anknytning till det europeiska centret för medellånga väderprognoser gäller, liksom i fråga om 3 §, att bestämmelserna skall tillämpas först från den senare dag som regeringen föreskriver. Inte heUer har bestäm­melserna trätt i kraft beträffande de personer som omnämns i punkt 9.

Enligt 5 § första stycket kan regeringen efter avtal med organisation som nämns i 3 § punkterna 18, 1214 och 1617 för särskilt fall bevilja också andra personer än som avses i 4 § 1 immunitet och privi­legier i den omfattning som fordras för att tiUgodose organisationens syften. Denna fullmaktsbestämmelse har utnyttjats för att bereda för­måner för bl. a. deltagare i det år 1968 av UNESCO anordnade sym­posiet i Göteborg angående metodiken i tvärnationella studier i nations­byggande och vissa personer vid Förenta nationemas konferens i Stock­holm år 1972 om den mänskliga miljön.

5 § andra stycket innehåller en fullmaktsbestämmelse enligt vUken regeringen kan bevilja den som mottagit uppdrag att vara skUjeman i tvist meUan stater och medhjälpare åt sådan skUjeman immunitet och privilegier i den omfattning som fordras för uppdragets fullgörande.

Vidare föreskrivs i 6 och 7 §§ att Nordiska ministerrådets sekreta­riat. Nordiska rådets presidiesekretariat och personer med anställning vid dessa sekretariat samt deras familjer skall utan hinder av bestäm­melse i annan författning åtnjuta immunitet och privUegier enligt den i Oslo den 12 april 1973 undertecknade konventionen om Nordiska ministerrådets sekretariat och deras rättsliga ställning oeh det i Oslo den 15 maj 1973 undertecknade tUläggsprotokoUet om Nordiska rådets presidiesekretariat och dess rättsliga ställning.

SlutUgen har riksdagen nyUgen (prop. 1975/76: 86, NU 29, rskr 172) antagit förslag till en ny 8 § med bestämmelser om immunitet och pri­vilegier för den europeiska atomenergigemenskapen och tjänstemän vid de europeiska gemenskaperna i enlighet med vissa bestämmelser härom som finns intagna i ett avtal mellan Sverige och atomenergigemenskapen angående termonukieär forskning.

3    Föredraganden

3.1 Behovet av en reform

Sverige är bundet av ett stort antal intemationella överenskommel­ser som innehåller bestämmelser om rättsUg immtmitet och privilegier av olika slag. Viktigast av dessa är två i Wien den 18 aprU 1961 resp.

Prop. 1975/76: 205

11

den 24 aprU 1963 avslutade konventioner om diplomatiska och konsu­lära förbindelser. Dessa konventioner innehåller utförliga bestämmelser om utländska diplomatiska och konsulära representanters stäUning (se prop. 1966: 148 och 1973: 172). Sverige är dessutom bundet av ett antal stadgor och avtal rörande internationella organisationer av olika slag. Flertalet av dessa iimehåUer bestämmelser om immunitet och privUe­gier för den ifrågavarande organisationen liksom för personer med an­knytning till orgaiusationen. Förutom en mer eUer mindre omfattande immunitet för organisationen mot rättsUgt förfarande innehåller dessa stadgor och avtal vanligen bestämmelser om okränkbarhet för organisa­tionens lokaler och arkiv samt immunitet för organisationens egendom och tUlgångar mot rekvisition, konfiskation, expropriation och liknande åtgärder. Föreskrifter om att organisationen skall vara befriad från cen­sur, valutarestriktioner, tuUar och direkta skatter är också vanliga. Stad­gorna och avtalen bmkar även innehålla bestämmelser om mer eUer mindre långtgående immunitet för medlemsstatemas representanter i or­ganisationens beslutande organ och för organisationens tjänstemän och personer med uppdrag av organisationen, t. ex. experter som anlitas i olika sammanhang. Vanligen tUlförsäkras de anställda förmåner även av annat slag såsom skatte- och tullfrihet, frihet från invandrings- och valutarestriktioner och värnpliktstjänstgöring.

Ingen av de intemationella organisationer beträffande vilka Sverige ingått avtal om immunitet och privilegier av det slag som jag nu har beskrivit har f. n. sitt säte här i landet och bestämmelserna är därför för svensk del av jämförelsevis liten betydelse. Stadgoma och avtalen bru­kar emellertid ställa upp krav på att samtiiga medlemsstater skall godta bestämmelserna om immunitet och privUegier.

Bestämmelser om immunitet och privUegier för begränsade kategorier av personer finns också i en del andra avtal. Det gäUer medlemmarna i vissa intemationella domstolar, skiljedomstolar, förlikningskommissio­ner och kommittéer.

Bestämmelser om förmåner finns även i avtalen om Nordiska minister­rådets sekretariat och Nordiska rådets presidiesekretariat och deras rätts­liga StäUning. Av dessa sekretariat har ett, nämligen Nordiska rådets pre­sidiesekretariat, sitt säte i Stockholm. De bestämmelser om förmåner som finns i dessa avtal är dock av begränsat slag i jämförelse med de tidigare beskrivna avtalen rörande andra uitemationella organ.

Dessa bestämmelser har i allmänhet införlivats med svensk rätt genom lagen (1966: 664) med vissa bestämmelser om immunitet och privilegier. Genom de två första paragraferna i deima lag införlivas bestämmelsema om immunitet och privUegier i de fömt omnämnda Wienkonventionerna med svensk rätt. I dessa paragrafer föreskrivs att främmande staters be­skickningar och beskickningsmedlemmar, konsulat och konsulatsmed­lemmar, beskicknings- och konsulatsmedlemmarnas familjer och betjä-

Prop. 1975/76: 205

12

ning samt diplomatiska och konsulära kurirer utan hinder av bestäm­melse i annan författning skall åtnjuta immunitet och privilegier i en­lighet med vad som föreskrivs i de båda Wienkonventioncma. I 3 § finns en uppräkning av de internationella organisationer som är berättigade till immunitet och privilegier. Därefter följer i 4 § en uppräkning av de personkategorier som åtnjuter sådana förmåner. Lagen innehåller inte några närmare bestämmelser om de förmåner som skall tillkomma de uppräknade subjekten . I detta hänseende hänvisas bara tUl den stadga eller det avtal som i varje särskilt fall är tillämpligt. På samma sätt som i 1 och 2 §§ föreskrivs i 3 och 4 §§ att överenskommelsernas bestämmel­ser om immunitet och privilegier skall gälla utan hinder av vad som fö­reskrivs i annan författning. De immunitets- och privUegiebestämmd-ser som finns i avtalen om de nordiska sekretariaten och deras rätts­liga ställning har införlivats med svensk rätt genom två särskUda para­grafer, 6 och 7 §§, som utformats på samma sätt som 1 och 2 §§. Lagen innehåller också ett bemyndigande för regeringen att efter avtal med vissa i paragrafen angivna internationella organisationer bevilja även annan person än sådan som har anknytning tUl dessa organisationer immunitet och privUegier i den omfattning som behövs för att tillgodose vederbörande organisations syften. Samma rätt tUlkommer regeringen i fråga om skiljeman i tvist mellan stater och medhjälpare åt sådan skilje­man.

Under senare år har antalet internationella organ ökat kraftigt. Fler­talet av dessa organ är i sina stadgor eller i särskilda avtal tillförsäk­rade immunitet och privilegier. För att med intern rätt införliva immu­nitets- och privilegieregler i en ny överenskommelse behövs vid sidan av riksdagens godkännande av överenskommelsen att 1966 års lag genom ett tillägg utvidgas till att omfatta också det eller de subjekt som avses i den nya överenskommelsen.

Under de senaste åren har lagen behövt ändras upprepade gånger. Med den konstruktion som lagen f. n. har fordras oftast ändringar i tre paragrafer (35 §§) varje gång den skall utvidgas att omfatta en ny internationell organisation. De nytillkomna subjekten är av varierande slag. På grund härav har det i några fall inte bedömts lämpligt att tiU-foga de nya subjekten i de existerande uppräkningarna i 3 och 4 §§. Det har då blivit nödvändigt att lägga tUl nya paragrafer i lagen med om-numrering av efterföljande paragrafer som följd. Lagen har till följd härav efterhand förlorat i överskådlighet.

F. n. pågår förhandlingar om upprättande av flera nya intemationella organ som Sverige kan väntas ansluta sig till. Stadgorna för dessa organ kommer med all sannolikhet att innehålla bestämmelser om immunitet och privilegier. Det finns därför skäl att anta att lagen även i fortsätt­ningen kommer att behöva ändras med korta mellanrum. Det kan vän­tas medföra att reglerna, om den nuvarande lagtekniken behålls, kom­mer att bli alltmer svårtUlgängliga i framtiden.

Prop. 1975/76: 205

J3

De nuvarande bristerna i överskådlighet beror främst på det sätt på vilket lagändringarna sätts i kraft. Normalt läggs förslag om komplette­ring av lagen fram i samband med förslaget om att riksdagen skall god­känna överenskommelsen i fråga. I propositionen har brukat sägas att lagändringen bör träda i kraft samtidigt med att överenskommelsen blir bindande för Sverige och riksdagen har därför i enlighet med vad som föreslagits i propositionen regelmässigt lämnat åt regeringen att bestäm­ma om ikraftträdandet av ändringslagen. Ibland kan det emellertid dröja en rätt lång tid innan en internationell överenskommelse blir bindande för Sverige. En överenskommelse träder vanligtvis i kraft när ett visst an­tal länder har ratificerat den. Om Sverige tillhör de första stater som rati­ficerar en konvention kan det sålunda dröja avsevärd tid innan den blir bindande för Sverige. Som exempel kan nämnas att den internationel­la konventionen den 19 december 1966 om medborgerliga och politiska rättigheter, som godkändes av riksdagen i november 1971, trädde i kraft först den 23 mars 1976. Bestämmelserna i nuvarande 4 § 8 om im­munitet och privilegier för kommittén för de mänskliga rättigheterna och de förlikningskommissioner som inrättats enligt konventionen, som infördes i lagen genom en lagändring 1971, trädde därför i kraft först nyssnämnda dag. Lagtexten tar i 3 och 4 §§ upp flera subjekt som om­fattas av överenskommelser som ännu inte har trätt i kraft i förhål­lande till Sverige. När flera organisationer lagts tiU genom en och sam­ma lagändring och de bakomliggande konventionema trätt i kraft vid olika tidpunkter, har det blivit nödvändigt att sätta lagändringen i kraft bara tiU viss del. I andra fall har regeringen av lagtekniska skäl blivit tvungen att sätta hela lagändringen i kraft samtidigt som man förordnat att den nya lydelsen av lagen i viss del skall tillämpas först från den se­nare dag som regeringen förordnar. Antalet ikraftträdandeförfattningar har därigenom blivit mycket stort. Den nuvarande regleringen är därför svårtUlgänglig och kan vålla besvär för den som i ett konkret fall har att tiUämpa den.

Härtill kommer att man också i ett annat avseende kan rikta kritik mot utformningen av den nuvarande lagen. Som jag tidigare nämnt innehåller denna inte några närmare bestämmelser om de förmåner som skall tUlkomma de olika subjekten utan hänvisar i det hänseendet tiU den stadga eller det avtal som i varje särskUt fall är tillämpligt. Lagen ger emellertid inte någon upplysning om var stadgan eller avtalet kan återfinnas. Enligt min mening är det viktigt att sådan upplysning kan erhållas utan omgång. Jag anser därför att tiden nu är mogen att se över lagen om immunitet och privUegier.

Prop. 1975/76: 205

14

3.2 Utformningen av den nya lagstiftningen

Under ärendets beredning i justitiedepartementet har övervägts möj­ligheten att föra över den nuvarande uppräkningen av förmånsberätti­gade subjekt i 3 och 4 §§ till en särskild förordning som skulle utfärdas i anslutning till lagen. Lagtexten skulle då utformas på så sätt, att den endast hänvisade tUl vad som föreskrivs i stadga eller avtal som är i kraft i förhållande tUl Sverige. Den skulle därigenom täcka inte bara sådana subjekt som avses i överenskommelser som nu är bindande för Sverige utan också subjekt som kan komma att omfattas av framtida överenskommelser. Lagtexten skulle då inte behöva kompletteras med nya subjekt varje gång som riksdagen godkänner att Sverige tUlträder en ny överenskommelse med regler om immunitet och privUegier.

En sådan ordning är emdlertid knappast förenlig med den nya rege­ringsformen. Med hänsyn härtill bör lagtexten även i fortsättningen ut­formas på sådant sätt att ett tillägg till texten måste göras varje gång Sverige tillträder en internationell överenskommelse som innehåller reg­ler om immunitet och privilegier.

Frågan om utformningen av lagtexten i övrigt ger mig till en början anledning att något gå in på metoderna för införlivande av internatio­nella överenskommelser med svensk rätt. Sådant införlivande kan ske på två sätt. Det ena är att omarbeta bestämmelserna i överenskommel­sen tUl svensk lagtext och att i samband därmed göra nödvändiga änd­ringar i gällande föreskrifter på området. Denna metod brukar vanligen kallas transformeringsmetoden. Det andra sättet innebär att en eller flera av överenskommelsens autentiska texter eller en översättning av över­enskommelsen görs direkt tillämplig i Sverige genom en generell före­skrift i lag. Denna metod benämns inkorporeringsmetoden. I 1966 års lag har man använt en kombination av dessa metoder. I prop. 1966: 148, vari dåvarande chefen för justitiedepartementet föreslog riksdagen att godkänna 1961 års Wienkonvention om diplomatiska förbindelser och samtidigt lade fram förslag till den nuvarande lagen om immunitet och privilegier, uttalades visserligen att inkorporeringsmetoden borde kom­ma tUl användning. Samtidigt anfördes emellertid att Wienkonventio­nens bestämmelser för att underlätta tUlämpningen borde i viss omfatt­ning inarbetas i gällande författningar på de områden där bestämmel­sema kom att få praktisk betydelse för de tillämpande myndigheterna. Så har också skett i viss utsträckning. Folkbokföringsförordningen (1967: 198) gör sålunda vissa undantag för främmande stats representanter. I 69 § utiänningslagen (1954: 193) föreskrivs att lagens bestämmelser äger tillämpning på främmande staters i Sverige anställda diplomatiska och avlönade konsulära tjänstemän samt deras familjer och betjäning endast i den mån regeringen förordnar. Enligt lagen (1970: 86) om be­frielse för utländsk konsul från skyldighet att avlägga vittnesmål m. m.

Prop. 1975/76: 205

15

är utländsk konsul under vissa förutsättningar frikallad från skyldighet att inställa sig inför domstol som vittne.

Efter en redogörelse för den nya lagstiftningen med därav föran­ledda förändringar uttalade departementschefen vidare, att någon med säkerhet fullständig inventering av samtliga de bestämmelser om privi­legier och immunitet som då fanns i lag eUer författning och som stred mot Wienkonventionen svårligen lät sig göra. Det syntes emellertid inte heller, enligt vad departementschefen uttalade, oundgängligen nöd­vändigt att samtliga sådana bestämmelser bringades i fullständig över­ensstämmelse med konventionens regler, eftersom den nya lagen enligt förslaget fick en sådan utformning att dess bestämmelser blev generellt gällande utan hinder av vad som stadgades i annan lag eller författ­ning.

Vad som sålunda uttalades i 1966 års proposition har alltjämt gUtig­het. Det kan givetvis inte komma i fråga att varje gång Sverige tillträ­der en konvention som innehåller regler om immunitet och privUegier bringa alla bestämmelser i lag eller författning som strider mot immu­nitets- och privUegiebestämmdserna i konventionen i full överensstäm­melse med denna. Konventionsbestämmelsema måste därför liksom tidigare införlivas med intem svensk rätt genom generella lagbestäm­melser som gör dessa tillämpliga utan hinder av vad som eljest stadgas i lag eller författning. I enlighet med de överväganden som jag nu har redovisat föreslår jag att den nya lagstiftningen utformas som en in­korporeringslag.

När inkorporeringsmetoden används bör enligt min mening i allmän­het antingen en svensk autentisk text eller en översättning till svenska göras direkt tillämplig som svensk lag. Svenska myndigheter bör nor­malt inte åläggas att tUlämpa författningstext på utiändska språk. Om en konvention saknar svensk autentisk text bör dock i undantagsfall även utländsk text kunna inkorporeras, nämligen om lagen endast kom­mer att tillämpas av personer för vilka det är naturligt att arbeta på något av de främmande språk som konventionen är avfattad på. Ofta kan det dä vara befogat att publicera en översättning av hela eller delar av konventionen fastan en sådan översättning inte har vitsord.

Den teknik som i 1966 års lag använts för inkorporeringen måste an­ses innebära att konventionernas autentiska texter gjorts direkt tUlämp­liga som svensk intem lag. Eftersom dessa konventioner bortsett från de nordiska avtalen bara i undantagsfall har autentisk svensk text innebär den använda tekniken att myndigheterna i flertalet fall har att tUlämpa konventionstext på utländska språk, dvs. i praktiken engelska och franska, eftersom andra autentiska texter i regel inte publiceras i Sverige.

Som jag tidigare framhållit är flertalet av de bestämmelser om un-munitet och privUegier som finns i stadgor eller avtal beträffande inter-

Prop. 1975/76: 205

16

nationella organ av tämligen ringa betydelse för svensk del eftersom organen i allmänhet inte bedriver någon verksamhet här i landet. Be­stämmelserna tiUämpas säkerligen mycket sällan. I den mån det blir aktuellt att tillämpa dem får de i allmänhet betydelse bara för en be­gränsad krets av myndigheter polis-, tull-, åklagar- och skattemyn­digheter för vilka det knappast föreligger några svårigheter att tUl-lämpa en konventionstext på engelska och franska. Bestämmelserna i de båda Wienkonventionema om diplomatiska resp. konsulära förbin­delser tillämpas sannolikt något oftare. Även här gäller emellertid att de är av betydelse främst för en begränsad krets av myndigheter för vilka det knappast möter några svårigheter att tillämpa utiändsk kon­ventionstext. I dessa fall är förhållandena dessutom ofta sådana att myndigheterna, åtminstone om tolkningssvårigheter uppstår, kan vän­tas rådgöra med utrikesdepartementet angående innebörden av gäUan­de regler. Om svenska översättningar av ifrågavarande konventioner skulle göras till svensk lag i stället för som nu de autentiska texterna, måste man givetvis ställa höga krav på att översättningarna rätt återger de autentiska texternas innehåll. En sådan ordning skuUe medföra att samtiiga publicerade översättningar av ifrågavarande överenskommel­ser måste underkastas en omfattande och tidsödande granskning. Med hänsyn till att bestämmelserna säUan tUlämpas och huvudsakligen riktar sig till en begränsad krets av myndigheter anser jag inte att en sådan ändring av den i 1966 års lag använda tekniken för införlivande av be­stämmelserna med svensk rätt kan anses befogad.

I de fall då autentiska svenska texter finns till överenskommelserna kunde det däremot finnas större skäl att göra enbart dessa texter tUl svensk lag. Dessa kan emellertid inte alltid anses jämställbara med autentiska texter i egentUg mening. I de fall då själva förhandlings­arbetet resulterat i texter på ett eller flera av de stora världsspråken utgör de svenska texterna nämligen översättningar av de ursprungligen framförhandlade texterna De svenska texterna har i dessa fall tUlkom­mit på ett sent stadium av arbetet och ibland under tidspress. Det inne­bär att de ursprungliga texterna, i regel på engelska och franska, måste tillmätas betydelse vid tolkningen av den svenska texten. Jag förordar därför att man inte heller i dessa fall gör någon ändring i förhåUande tUl vad som gäller enligt 1966 års lag. Det innebär att man vid even­tuella skiljaktigheter mdlan de autentiska texterna liksom hittiUs kan ta hänsyn tUl omständigheterna vid överenskommelsernas tillkomst och tillmäta de engelska och franska texterna vitsord vid tillämpningen i de fall där det finns anledning anta att dessa bäst återspeglar de fördrags­slutande staternas avsikt.

Också i ett annat hänseende innebär 1966 års lag ett avsteg från vad som normalt bör gäUa. När konventionsbestämmelser inkorporeras med svensk rätt bör de normalt publiceras på samma sätt som gäller i fråga

Prop. 1975/76: 205

17

om författningsbestämmelser för att bli giltiga i förhållande till myn­digheter och enskilda. De bör därför i regel tas in i en författnings­publikation. Det naturliga tillvägagångssättet är enUgt min mening att foga dem som en bilaga tiU inkorporeringsförfattningen i SFS. Om be­stämmelserna är av huvudsakligen teknisk natur, omfattande eller av intresse bara för en begränsad krets av personer bör de dock i stället kunna publiceras i en central förvaltningsmyndighets författningssam­ling eller i annan därmed jämförlig publikation. Normalt bör i så fall publiceringen samordnas så att man i SFS kan hänvisa till den använda publikationen.

De internationeUa överenskommelser som 1966 års lag hänvisar till är inte publicerade i SFS eller i central förvaltningsmyndighets författ­ningssamling. Överenskommelserna publiceras däremot i Sveriges över­enskommelser med främmande makter (SÖ). Lagen innehåller inte nå­gon hänvisning som utvisar var i SÖ som överenskommelsema kan åter­finnas. Såvitt gäller de överenskommelser som avses i 3 och 4 §§ inne­håller lagen inte ens uppgift om dagen för överenskommelsernas avslu­tande eller om deras titel. Detta är knappast tUlfredsställande. Jag anser därför att den nya lagstiftningen bör utformas på ett sådant sätt att för­fattningarna i samtliga fall innehåller uppgift om i vUka överenskom­melser bestämmelserna om immunitet och privilegier finns.

De bestämmelser om immunitet och privilegier som det här är fråga om är inte sällan omfattande och upptar förhållandevis stort utrymme. Med hänsyn härtill är jag inte beredd att föreslå att de tas in i SFS. Man får därför även i fortsättningen låta sig nöja med pubUceringen i SÖ. I stället bör lagen, på samma sätt som f. n., innehålla en uppräk­ning av de internationella organ och de personkategorier som åtnjuter förmåner enligt överenskommelserna. För att öka överskådligheten bör denna uppräkning göras i tabellform. I tabellen bör också tas in uppgift om titlarna på de överenskommelser i vilka bestämmelserna återfinns. Tabellen bör lämpligen ges formen av en bilaga till själva lagtexten. Dessutom bör författningstexten i fortsättningen innehåUa uppgift om de årgångar och nummer av SÖ under vilka överenskommelserna publi­cerats.

Då det gäller publiceringen i SÖ möter f. n. den svårigheten att en överenskommelse i de flesta fall kommer ut av trycket i SÖ först lång tid efter det att den blivit bindande för Sverige. Detta är givetvis inte tillfredsställande, i synnerhet inte i de fall där inkorporeringen, som faUet är i 1966 års lag, sker genom en allmän hänvisning till överens­kommelsernas bestämmelser utan att dessa tas in i SFS som bilagor till lagen eller i central förvaltningsmyndighets författningssamling. I dessa fall är allmänheten under tiden fram tiU publiceringen i SÖ hän­visad till den bilaga till propositionen om godkännande av överenskom­melsen i vilken överenskommelsen eller en svensk översättning av denna regelmässigt finns intagen.

Prop. 1975/76: 205

18

Utredningen om författningspublicering m. m. har i betänkandet (SOU 1974: 100) IntemationeUa överenskommelser och svensk rätt föreslagit att utgivningstiden för SÖ minskas och pekat på vissa åtgärder som en­Ugt utredningens mening bör möjUggöra att en överenskommelse kan föreUgga tryckt i SÖ omedelbart efter det att den bUvit bindande för Sverige. Utrikesdepartementet, som svarar för utgivningen av SÖ, har på grundval av utredningens förslag redan vidtagit åtgärder för att påskynda utgivningen. Fortfarande föreligger dock en viss eftersläp­ning. Det finns emellertid anledning räkna med att utgivningstiden i framtiden skaU kunna minskas avsevärt. Självfallet är det dock inte rea­listiskt att tänka sig att den nya lagen i bilagan skall kunna innehålla en hänvisning till SÖ. En överenskommelse kommer att föreligga tryckt i SÖ tidigast omedelbart efter det att den blivit bindande för Sverige me­dan framtida lagförslag om ändringar i bilagan ofta kommer att behand­las av riksdagen långt innan överenskommelsen blir bindande för landet. Hänvisningama till SÖ måste därför tas in i en särskUd förordning som utfärdas av regeringen i anslutning tUl den nya lagen. Förordningen bör för överskådlighetens skull utformas som en tabell med en uppställ­ning som anknyter till bilagan till lagen. I den mån överenskommelsen inte har publicerats i SÖ då den blir bindande för Sverige bör i för­ordningen tas in en fotnot med uppgift om den proposition i vUken över­enskommelsen finns intagen. Jag återkommer i det följande till frågan om vilka Övriga uppgifter som bör tas med i förordningen.

3.3 Frågan om ikraftträdandet av framtida ändringar i bilagan till lagen

Som jag tidigare har framhåUit måste man räkna med att det även i framtiden kommer att tillkomma ett stort antal nya internationeUa över­enskommelser som innehåller bestämmelser om immunitet och privile­gier. Bilagan till lagen kommer därför att behöva kompletteras. Den allvarligaste nackdelen med 1966 års lag är som nämnts att regleringen blivit svårtiUgänglig och oöverskådlig till följd av det stora antalet ikraftträdandeförfattningar. En annan nackdel är att det ibland inte varit möjligt att sätta lagändringarna i kraft samtidigt med att överens­kommelserna blivit bindande för Sverige. Det finns exempel på att en överenskommelse trätt i kraft samma dag som ett visst antal ratifika­tionsinstrument deponerats. Sådana ikraftträdandebestämmelser är vis­serligen ovanliga men i de fall då de förekommer är det omöjligt att sätta lagändringen i kraft samtidigt med att överenskommelsen blir bindande för Sverige.

Men även i de fall där överenskommelsen föreskriver att en viss kor­tare tid skall förflyta från det att det i slutbestämmelserna föreskrivna antalet ratifikationer uppnåtts till dess överenskommelsen träder i kraft kan det ibland vara svårt att sätta lagändringen i kraft samtidigt med att

Prop. 1975/76: 205

19

överenskommelsen blir bindande. I slutbestämmelserna bmkar föreskri­vas att depositarien, dvs. den stat eUer intemationella organisation där ratifikationsinstmmenten skall deponeras, skall underrätta övriga ratifi-kanter om dagen för ikraftträdandet. Underrättelserna sker på diplo­matisk väg och detta förfarande kan ibland ta tämUgen lång tid i an­språk. DärtUl kommer att tryckning och distribution av SFS tar tid. Eftersom man bör upprätthålla kravet att det nummer av SFS i vUket en författning finns skall ha kommit ut av trycket före dagen för författ­ningens ikraftträdande blir resultatet i båda de nyss beskrivna fallen att Sverige under tiden närmast efter ikraftträdandet av överenskommelsen inte uppfyller sina folkrättsliga förpliktelser. Jag förordar därför en lös­ning som innebär att de bestämmelser om immunitet och privUegier «om finns upptagna i bUagan automatiskt blir tillämpliga som svensk lag samtidigt med att resp. överenskommelse blir bindande för vårt land. Den i anslutning till lagen utfärdade förordningen bör innehålla uppgift om vilken dag överenskommelsen blivit bindande. Framtida ändringar i bilagan, som kommer att få ske genom lagar om ändring av bilagan, kan dä sättas i kraft så snart som möjligt efter det att änringen publice­rats. En överenskommelses bestämmelser om immunitet och privUegier bör däremot bli tillämpliga som svensk lag först från den dag då över­enskommelsen blivit bindande för Sverige.

Med den nu föreslagna ordningen är det naturligtvis viktigt att den i anslutning till lagen utfärdade förordningen innehåUer fullständiga och aktuella uppgifter om vilka av de i bilagan uppräknade överens­kommelserna som är i kraft i förhållande tUl Sverige och om dagen för ikraftträdandet. Ändringar i förordningen med uppgift om dagen för ikraftträdandet av nya överenskommelser bör därför, när så är möjligt, utfärdas i god tid och sättas i kraft den dag då bestämmelserna skall börja tillämpas som svensk lag. Som framgår av vad jag tidigare har sagt kan det dock i enstaka undantagsfall visa sig omöjligt att sätta ändringar i förordningen i kraft samtidigt med att en överenskommelse blir bindande för Sverige. Med den nu föreslagna ordningen blir det ändå möjligt att även i dessa faU tillämpa överenskommelsernas bestäm­melser från den dag de blivit bindande.

Den myndighet som har att tillämpa lagen måste i så fall på annat sätt skaffa sig bekräftelse på att överenskommelsen trätt i kraft. Det får i regel ske genom en förfrågan tiU utrikesdepartementet. Man lägger så­lunda i vissa fall på de tillämpande myndigheterna att själva kontrolle­ra om en överenskommelse trätt i kraft. Eftersom de bestämmelser som det här är fråga om tUlämpas mycket säUan kommer dock nackdelarna härav att bli obetydliga. Man kan räkna med att det bara i undantags­fall blir fråga om att en myndighet genom förfrågan tiU utrikesdeparte­mentet måste kontroUera om en överenskommelse blivit bindande för Sverige. Nackdelarna med den föreslagna ordningen kommer därför

Prop. 1975/76: 205

20

att bli mindre än med den nuvarande, eftersom denna innebär att Sve­rige i vissa fall inte uppfyller sina konventionsförpliktelser.

3.4 Ikraftträdande av den nya lagstiftningen, m. m.

I och för sig föreligger det inte något hinder mot att genomföra en reglering enligt den nu förordade lösningen i form av ändringar i 1966 års lag. Om så sker kommer lagen emellertid efter ändringama att få en ny struktur på vissa punkter. Vidare kommer dispositionen att änd­ras i flera avseenden. Med hänsyn härtill vill jag förorda att 1966 års lag ersätts med en helt ny lag i ämnet. Den nya lagen bör lämpligen benämnas "lag om immunitet och privilegier i vissa fall". Genom be­nämningen markeras att lagen inte uttömmande reglerar frågorna om immunitet och privilegier. Utöver lagens bestämmelser torde svenska myndigheter i hithörande frågor ha att tillämpa internationell rätt och sedvänja. Bestämmelser om immunitet och privilegier finns också i annan lagstiftning.

Den föreslagna lagstiftningen föranleder en följdändring i utiännings­lagen.

Den nya lagstiftningen bör träda i kraft den 1 januari 1977.

Genom lagen (1976: 17) om ändring i 1966 års lag har 3 § 8 ändrats. Ändringen, som innebär att det europeiska rymdorganet tagits med i uppräkningen i stället för organisationen för europeisk rymdforskning, har föranletts av att riksdagen godkänt att Sverige ansluter sig till en konvention den 30 maj 1975 angående upprättande av ett europeiskt rymdorgan. Det nya organet är avsett att ersätta organisationen för europeisk rymdforskning. Lagändringen träder i kraft den dag rege­ringen bestämmer. Något förordnande om att ändringen skall träda i kraft har ännu inte utfärdats. Så kommer att ske först då den nya kon­ventionen har blivit bindande för Sverige. Intill dess skall de äldre be­stämmelserna i 1966 års lag gäUa. Om den nya lagen träder i kraft innan konventionen om upprättande av det europeiska rymdorganet bli­vit bindande för Sverige behövs en särskUd övergångsbestämmelse här­om i den nya lagen, eftersom uppräkningen i bilagan endast tar upp det  europeiska rymdorganet bland de förmånsberättigade  subjekten.

4    Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har i justitiedepartementet upp­rättats förslag till

1.

lag om immunitet och privilegier i vissa fall,

2.

lag om ändring i utiännuigslagen (1954: 193).

Vid upprättandet av lagförslaget under 2 har samråd ägt rum med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1975/76: 205

21

5    Specialmotivering

5.1 Förslaget till lag om immunitet och privilegier i vissa fall

1 §

I enlighet med de överväganden som redovisats i den allmänna moti­veringen bör den nya lagens föreskrifter om immunitet och privilegier på samma sätt som motsvarande bestämmelser i 1966 års lag gälla utan hinder av bestämmelse i annan författning. I 1966 års lag innehåller varje föreskrift om immunitet och privilegier en erinran om att den gäller utan hinder av bestämmdse i annan författning. Det föreslås att den nya lagen i stäUet inleds med en allmän bestämmelse av denna in­nebörd.

Bestämmelsen i 1 § innebär att de genom lagen inkorporerade kon­ventionsbestämmelserna tar över även en senare tillkommen författning om inte annat uttryckligen sägs.

2 och 3 §§

Till dessa paragrafer har med de ändringar som föranleds av 1 § överförts de nuvarande bestämmelserna i 1 och 2 §§ i 1966 års lag.

4 §

Denna paragraf ersätter 3, 4, 6 och 7 §§ i 1966 års lag samt den nya 8 §. I enlighet med de överväganden som har redovisats i den all­männa motiveringen föreskrivs i förevarande paragraf att de inter­nationeUa organ och personer med anknytning till sådana organ, som anges i bilagan till lagen, åtnjuter immunitet och privilegier enligt vad som bestämts i stadga eller avtal som är i kraft i förhållande till Sverige. Den nuvarande uppräkningen i 1966 års lag av förmånsberättigade sub­jekt har överförts till bUagan. Det bör påpekas att bUagan givetvis ut­gör en del av den nya lagen. När denna i framtiden skall utvidgas till att omfatta nya subjekt får detta sålunda ske genom att riksdagen antar en lag om ändring i bilagan.

Att de i bilagan uppräknade subjekten åtnjuter immunitet och privi­legier bara enligt stadga eller avtal som är i kraft i förhållande till Sverige innebär att de genom lagen inkorporerade bestämmelserna i ett givet fall är tUlämpliga som svensk lag bara om de ingår i en överens­kommelse som vid den i fallet aktuella tidpunkten var bindande för Sverige. I fråga om överenskommelse som i framtiden kan tillkomma i bilagan gäller sålunda att dess bestämmelser om immunitet och pri­vilegier får tillämpas som svensk lag först från den dag då överens­kommelsen blivit bindande för vårt land. Om en överenskommelse på gmnd av uppsägning eller annan anledning upphör att vara bindande

Prop. 1975/76: 205

22

för Sverige upphör överenskommelsens bestämmelser om immunitet och privUegier på motsvarande sätt att vara tillämpliga som intem svensk lag såvitt avser tiden efter det att uppsägningen trätt i kraft eller överenskommelsen eljest upphört att vara bindande. Tidpunkten för ikraftträdandet resp. upphörandet skall anges i en av regeringen utfär­dad förordning. En erinran härom har tagits in i sista pimkten. Det torde i praktiken inte behöva förekomma att en överenskommelse upphör att vara bindande innan dagen för upphörandet hunnit kungöras.

5 §

5 § första stycket i 1966 års lag innehåller en fullmaktsbestämmelse som ger regeringen rätt att för särskilt faU utan riksdagens hörande bevilja immunitet och privilegier för vissa personer som inte omfattas av förmånsregler i internationella överenskommelser.

Enligt den nya regeringsformen är möjlighetema att till regeringen delegera ratt att meddela föreskrifter i de hänseenden det här är fråga om begränsade. Delegationen får ske bara i den omfattning som följer av bestämmelserna i 8 kap. regeringsformen. I enlighet härmed har i första stycket av förevarande paragraf tagits in en bestämmelse om att förordnande måste gälla föreskrift soni avses i 8 kap. 3 § regeringsformen. Någon särskUd erinran om att förordnandet bara får avse ämnen som anges i 8 kap. 7 § regeringsformen har inte ansetts nödvändig. I praktiken torde det inte bli fråga om att meddela förord­nande om annat än utlännings vistelse i riket eller in- eller utförsel av varor, pengar eller andra tillgångar.

Den nuvarande fullmaktsbestämmelsen innebär att regeringen får be­vilja förmåner efter avtal med någon av de i 3 § uppräknade subjekten med imdantag för den intemationella domstolen, den europeiska dom­stolen för de mänskliga rättighetema, intemationella centralorganet för biläggande av investeringstvister och den intemationella oljeskadefon­den. Det föreslås att fullmaktsbestämmelsen i den nya lagen skall kunna tillämpas efter avtal med vilket som helst av de i bilagan omnämnda organen. I praktiken torde ändrmgen inte medföra någon utvidgmng av regeringens fullmakt eftersom det knappast blir aktuellt att tUlämpa be­stämmelsen i fråga om de subjekt som f. n. är undantagna.

Den nuvarande lagen innehåller i 5 § andra stycket en bestämmelse som ger regeringen rätt att bevUja den som mottagit uppdrag att vara skiljeman i tvist mellan stater och medhjälpare åt sådan skiljeman im­munitet och privilegier i den omfattning som behövs för uppdragets fullgörande. Denna bestämmelse, som hittUls haft ringa praktisk bety­delse, är knappast förenlig med den nya regeringsformen och någon motsvarighet tUl den har därför inte tagits med i den nya lagen. I fråga om skiljedomstol som erhållit sitt uppdrag av internationell or-

Prop. 1975/76: 205

23

ganisation får regeringen i första hand utnyttja de möjligheter att bevUja immunitet och privilegier som den nya 5 § erbjuder. Uppkommer i framtiden behov av att bevUja förmåner för skiljemän eller deras med­hjälpare utöver vad som är möjligt enligt denna bestämmelse får frågan om nödvändiga lagstiftningsåtgärder tas upp i det sammanhanget.

Bilagan

BUagan har utformats som en tabell med tre kolumner. Den första kolumnen innehåller uppgifter om vilka internationella organ som åt­njuter förmåner av olika slag. Uppgiftema i denna kolumn motsvarar uppräkningen i nuvarande 3 §. Den andra kolumnen, som motsvarar nuvarande 4 §, innehåller uppgifter om vilka fysiska personer som är berättigade till förmåner. I den tredje kolumnen anges i vUka överens­kommelser som bestämmelsema om förmåner finns. Motsvarande upp­gifter finns inte i 1966 års lag. Dessutom har bestämmelserna i nuva­rande 6 och 7 §§ och den nya 8 § inarbetats i bUagan.

De förmåner som föreskrivs i överenskommelsema omfattar inte alltid både immunitet och privUegier. I några fall innehåller överens­kommelserna bara bestämmelser om privilegier, t. ex. viss skatte- och tullfrihet. Den nuvarande lagen ger ett något missvisande intryck i detta hänseende. I bilagan har det rätta förhållandet markerats genom orden "immunitet och/eUer privilegier" i överskriften till de två första kolumnerna.

Tabellformen gör det lättare att i framtiden utvidga lagen till att omfatta nya subjekt. Organ som Nordiska ministerrådets sekretariat och Nordiska rådets presidiesekretariat, vilka föranlett nya paragrafer i 1966 års lag, låter sig utan svårighet inpassas i tabellen tack vare att denna medger större flexibilitet. Risken för att man i framtiden skall behöva införa nya paragrafer med minskad överskådlighet som följd blir därigenom mindre. Man undviker också de hittUlsvarande om­fattande lagändringarna som ofta berör flera paragrafer. Det enda som kommer att behövas, när lagen i framtiden skall utvidgas till att om­fatta ett nytt organ, är en ny punkt i bilagan. Denna bör tryckas om med lämpliga mellanrum.

Beskrivningen av den förmånsberättigade personkretsen har kunnat göras korrektare i bilagan än i uppräkningen i nuvarande 4§ såvitt gäller personer med anknytning till Asiatiska utvecklingsbanken och Afrikanska utvecklingsfonden.

Uppräkningarna i de båda första kolumnerna av förmånsberättigade subjekt överensstämmer i huvudsak med motsvarande uppräkningar i de nuvarande 3 och 4 §§. I några fall avviker uppräkningarna dock från den nuvarande lagen.

Genom lagen (1975: 1014) om ändring i 1966 års lag har ändring

Prop. 1975/76: 205

24

gjorts i 3 § 7 i den nuvarande lagen. Ändringen föranleddes av att riks­dagen godkänt att Sverige ansluter sig till ett avtal den 7 april 1975 om upprättande av en finansiell stödfond inom organisationen för ekono­miskt samarbete och utveckling (OECD) och bestod i att stödfonden togs upp i punkt 7 tillsammans med OECD (prop. 1975/76: 20, FiU 11, rskr 50). Lagändringen har ännu inte trätt i kraft. I bilagan har OECD och stödfonden av tekniska skäl tagits upp under skilda punkter.

I 3 § upptar den nuvarande lagen under punkt 13 den internationella telesatellitorganisationen Intelsat bland de organ som är berättigade till immunitet och privilegier. Härigenom har vissa bestämmelser om skatte-och tullfrihet för Intelsat införlivats med svensk lag. Dessa bestämmel­ser återfinns i överenskommelsen den 20 augusti 1971 rörande den internationella telesatellitorganisationen Intelsat. Detta avtal blev bin­dande för Sverige den 12 februari 1973.

Utöver bestämmelserna om skatte- och tullfrihet innehåller Intdsat-överenskommelsen bestämmelser om skyldighet för parterna att upp­rätta ett särskilt protokoll, i vilket immunitet och privilegier beviljas Intelsat och dess tjänstemän m. fl. samt personer som deltar i skilje­domsförfarande enligt Intdsat-överenskommelsen och en driftöverens­kommelse som ansluter till denna.

För att Sverige skulle kunna tillträda protokollet utan ytterligare ändringar i lagen genomfördes samtidigt med ändringarna i 3 § ytter­ligare ett par ändringar som innebar dels att nuvarande 4 § 1 komplet­terades med en hänvisning till 3 § 13, dels att till nuvarande 4 § foga­des en ny punkt, 9, avseende personer som deltar i skiljedomsförfarande enligt Intdsat-överenskommelserna (prop. 1973: 24). Något privilegie­protokoll för Intelsat har emdlertid ännu inte kommt till stånd. Lag­ändringarna har därför satts i kraft bara såvitt avser nuvarande 3 §.

Eftersom protokollet skall vara fristående från Intelsat-överenskom-mdserna, kan det träda i kraft gentemot en part i Intdsat-avtalet först sedan det tillträtts av denna. Protokollet kommer därför att föreläggas riksdagen för godkännande innan tillträde sker för svensk del. Med hänsyn härtill föreslås att någon motsvarighet till bestämmelserna rö­rande Intelsat i nuvarande 4 § inte tas med i bilagan.

Detta skulle svårligen låta sig göra, eftersom det beträffande dessa bestämmelser ännu inte finns någon överenskommelse att hänvisa till. Det föreslås att bUagan i stället kompletteras med de nödvändiga till­läggen i samband med att riksdagen godkänner ett eventuellt framtida privilegieprotokoll för Intelsat.

Vidare har regeringen i prop. 1975/76: 108 föreslagit riksdagen att dels godkänna Sveriges anslutning till överenskommelsen den 4 decem­ber 1975 om upprättande av Nordiska investeringsbanken, dds anta bl. a. ett förslag till ändring i 1966 års lag innebärande att investerings-

Prop. 1975/76: 205

25

banken under en ny punkt 18 förs in i uppräkningen i 3 § i den nu­varande lagen.

Under förutsättning att riksdagen bifaller regeringens förslag bör investeringsbanken tas upp i bilagan.

Slutiigen har regeringen i proposition 1975/76: 186 föreslagit att riksdagen godkänner 1976 års internationella kaffeavtal. Enligt detta avtal skall regeringarna i den intemationella kaffeorganisationens med­lemsländer bevilja organisationen samma lättnader i fråga om valuta-och växelkursrestriktioner, innehav av bankkonton samt överföring av penningmedel som beviljas FN:s fackorgan. Om riksdagen godkänner avtalet bör internationella kaffeorganisationen tas upp bland de för­månsberättigade subjekten i bilagan till lagen.

5.2 Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen

Den förordade nya lagstiftningen om immunitet och privilegier för­anleder viss följdändring i utlänningslagen (1954: 193).

I 69 § sistnämnda lag föreskrivs i första stycket att lagen äger till­lämpning på främmande makters i Sverige anställda diplomatiska och avlönade konsulära tjänstemän samt deras familjer och betjäning och beträffande främmande makters kurirer endast i den män regeringen förordnar. Enligt andra stycket samma lag skall i fråga om annan ut­länning som är berättigad tUl förmåner enligt 1966 års lag iakttas de in­skränkningar som följer av 1, 3 eller 4 § nämnda lag.

I utlänningslagen bör den i 69 § andra stycket intagna hänvisningen till vissa lagrum i 1966 års lag ändras till att avse 25 §§ i den nya lagen.

Lagen om ändring i utlänningslagen bör träda i kraft samtidigt med den nya lagstiftningen om immunitet och privilegier.

6    Hemställan

lag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att antaga förslagen till

1.

lag om immunitet och privilegier i vissa fall,

2.

lag om ändring i utlänningslagen (1954: 193).

7    Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som före­draganden har lagt fram.

NORSTEDTS TRYCKERI    STOCKHOLM   1976 760229