Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1978/79:80

Regeringens proposition

1978/79:80

om godkännande av tilläggsprotokoll till den europeiska utlämnings­konventionen och den europeiska konventionen om inbördes rätts­hjälp i brottmål, m. m.;

beslutad den 14 december 1978.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoil denna dag.

På regeringens vägnar

OLA[REDACTED_EFTERNAMN]

SVEN[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att Sverige tillträder inom Europarådet utarbe­tade tilläggsprotokoll till den europeiska utlämningskonventionen och den europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål. De båda till-läggsprotokollen tar framför alli sikte på brott mot lagstiftning om skatter och andra offentliga avgifter samt tullar och valutatransaktioner, s. k. fiskaliska brott. Enligt utlämningsprotokollet skall de avtalsslutande sta­terna lämna varandra biträde med utlämning av personer som har begått sådana brott medan rättshjälpsprolokollet förpliktar dem att lämna varand­ra hjälp med att skaffa fram bevisning o.d. för rättegång i mål om sådant brott.

Ett tillträde till protokollen föranleder vissa smärre ändringar i lagstift­ningen om utlämning för brott och om bevisupptagning på begäran av utländsk domstol.

Riksdagen 1978179. 1 saml. Nr 80

Prop. 1978/79:80

1 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott

Härigenom föreskrivs att 9 och 14 S§ lagen (1957:668) om utlämning för brott skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Har den som begäres utlämnad dömts för gärningen i den främmande staten, må utlämning ej beviljas, med mindre domen stödjes av utredning­en och ej heller eljest föranleder allvarlig erinran.

Om dom angående gärningen ej meddelats i den främmande staten, skall framställningen om utlämning grundas på beslut om häktning, som medde­lats av behörig myndighet i den främmande staten. I fråga om gärning, för vilken utlämning kan ske enligt 4 § andra stycket, må dock framställningen grundas på annan utredning. Framställningen må ej bifallas, med mindre sannolika skäl äro, att personen begått gärningen.

Genom överenskommelse med främmande stat må bestämmas, att i förhållande till den staten fällande dom eller sådant beslut om häkt­ning som meddelats av domstol el­ler domare skall godtagas, om det ej i särskilt fall framgår, att domslutet eller häktningsbeslutet är uppen­bart oriktigt.

Genom överenskommelse med främmande stat må bestämmas, att i förhållande till den staten fällande dom eller sådant beslut om häkt­ning som meddelats av domstol el­ler domare skall godtagas, om det ej i särskilt fall framgår, att domslutet eller häktningsbeslutet är uppen­bart oriktigt. / sådan överenskom­melse kan föreskrivas att dom, som har meddelats utan att den dömde har varit personligen närvarande vid förhandling 1 saken inför dom­stol, skall godtagas endast om den dömdes rättighet att försvara sig likväl kan anses ha blivit nöjaktigt tiUgodosedd eller den dömde, en­Ugt försäkran som den främmande staten lämnar i utlämningsärendet, har möjUghet att påkalla ny dom­stolsprövning som tiUgodoser nämnda rättighet.

' Senaste lydelse 1975: 292.

Prop. 1978/79:80

3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

14 f

Framställning om utlämning skall

Framställning om utlämning skall

göras på diplomatisk väg.

inges    till    utrikesdepartementet.

Den skall göras på diplomatisk väg, om Sverige ej i förhållande till den främmande staten har överenskom­mit om att tillämpa annan ordning.

Vid framställningen skall fogas avskrift av häktningsbeslut eller dom som åberopas eller, i fall som avses i 4 § andra stycket, annan uiredning på vilken framställningen grundas. I den mån del ej framgår av nämnda handlingar, skall uppgift lämnas om personens nationalitet och hemvist, brottets beskaffenhet, tid och plats för brottet saml i den främmande staten tillämpliga straffbestämmelser. Signalement skall om möjligl företes.

Denna lag träder i krafl den dag regeringen bestämmer.

 Senaste lydelse 1975:292.

Prop. 1978/79:80

4

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol

Härigenom föreskrivs atl 1 § lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lyddse

\¥

Har i visst mål eller ärende ut-

Har i visst mäl eller ärende ut­

ländsk domstol gjort framställning

ländsk domstol gjort framställning

hos domstol här i rikel om vidla-

hos domstol här i riket om vidta­

gande av någon till rättegången hö-

gande av någon till rättegången hö­

rande åtgärd, såsom upptagande av

rande åtgärd, såsom upptagande av

ed, anställande av förhör med part

ed, anställande av förhör med part

eller upptagande av bevis genom

eller upptagande av bevis genom

vittne, sakkunnig eller syn eller av

vittne, sakkunnig eller syn eller av

skriftligt bevis, och varder fram-

skriftligt bevis, och varder fram­

ställningen genom utrikesdeparte-

ställningen genom utrikesdeparte­

mentet överlämnad till den svenska

mentet överlämnad till den svenska

domstolen, skall den äskade åtgär-

domstolen, skall den äskade åtgär­

den vidtagas efter vad i denna lag

den vidtagas efter vad i denna lag

sägs. Vad sålunda stadgats äge

sägs. Vad sålunda stadgats äge

dock ej tillämpning, där fråga är om

dock ej tillämpning, där fråga är om

ansvar för gärning som icke är i

ansvar för gärning som ej motsva-

svensk lag belagd med straff. Ej

rar brott enligt svensk lag. Ej heller

heller må i mål om ansvar för

må i mål om ansvar för brottslig

brottslig gärning part höras på ed

gärning part höras pä ed eller under

eller under sanningsförsäkran.

sanningsförsäkran.

Avser framställning enligt första stycket fråga om ansvar för gärning, som har karaktär av politiskt brott, äger denna lag tillämpning endast om framställningen har gjorts av domstol i stat som har tillträtt den europeiska konventionen den 27 januari 1977 om bekämpande av terrorism och gär­ningen utgör brott som avses i denna konvention.

Lika med utländsk domstol anses i denna lag annan utländsk judiciell myndighet och del europeiska pateniverket.

Denna lag träder i kraft den 1 april 1979.

Lagen omtryckt 1978:154.

Senaste lydelse 1978: 154 (jfr 1978: 155).

Prop. 1978/79:80

Utdrag

JUSTITIEDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-09-21

Närvarande: slalsminislern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Sö­der,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Lagrådsremiss med anledning av förslag till godkännande av tilläggsproto­koll till den europeiska utlämningskonventionen och den europeiska konven­tionen om inbördes rättshjälp i brottmål

1    Inledning

Inom Europarådet har man sedan länge arbetat på att få till stånd en omfattande samverkan mellan medlemsstaterna på brottsbekämpningens område. Arbetet har lett fram till en rad konventioner som har tillträtts av Sverige. De praktiskt mest betydelsefulla är den europeiska utlämnings­konventionen den 13 december 1957 (SÖ 1959: 65) och den europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål den 20 april 1959 (europeis­ka rättshjälpskonventionen, SÖ 1968: 15).

Enligt beslut av Europarådets kommitté för broltslighelsfrågor (CDPC) vid dess tjugonde plenarmöte år 1971 tillkallades en särskild kommitté av experter med uppdrag atl bl. a. undersöka vissa problem rörande lillämp­ningen av den europeiska utlämningskonventionen. Uppdraget utvidgades sedermera att omfatta även en del frågor beträffande den europeiska rättshjälpskonventionens tillämpning. Kommitténs arbete har bl.a. resul­terat i ett första tilläggsprotokoll till den europeiska utlämningskonven­tionen. Protokollet, som ännu inte har trätt i kraft, öppnades för under­tecknande den 15 oktober 1975 och har med vissl förbehåll tillträtts av Sverige.

Under sitt fortsatta arbete har kommittén, huvudsakligen på svenskt initiativ, ägnat uppmärksamhet bl.a. ål frågan om att utsträcka de båda konventionernas tillämpningsområde till brott mol lagstiftningen angående skatter och andra offentliga avgifter samt tullar och valutatransaktioner, s. k. fiskaliska brotl. Kommittén har utarbetat förslag till tilläggsprotokoll till konventionerna som innebär atl dessa utvidgas på angivet sätt och 

t!    Riksdagen 1978179. I saml. Nr 80

Prop. 1978/79:80

6

dessutom innehåller vissa andra justeringar av konventionerna. Sedan förslagen behandlats av CDPC och godkänts av Europarådets minister­kommitté, har protokollen öppnats för undertecknande den 17 mars 1978. Protokollen träder i krafl 90 dagar efter det atl det tredje ratifikations­instrumentet har deponerats. De har ännu inte tillträtts av någon stat men har undertecknats av Ösierrike och Portugal resp. Ösierrike och Belgien. Protokollen i engelsk och fransk originalversion saml i översättning till svenska bör fogas till protokollet i detla ärende som bilaga I och 2.

2   Gällande rätt m. m.

2.1 Utlämning för brott

Bestämmelser om utlämning för brotl från Sverige till utomnordiskt land finns i lagen (1957:668) om utlämning för brott (allmänna utlämningslagen, ändrad senast 1975:292). Utlämning till nordiskt land regleras av lagen (1959: 254) om utlämning för brott till Danmark, Finland, Island och Norge (nordiska utlämningslagen, ändrad senast 1975: 294). Båda dessa lagar byg­ger på principen alt fråga om utlämning skall prövas fritt på grundval av samtliga föreliggande omständigheter i varje enskilt fall, såvida annat inte följer av överenskommelse med annan stat. För beviljande av utlämning krävs sålunda inte atl det föreligger ett utlämningsavtal mellan Sverige och den stat som begär utlämning. Framställning från utomnordisk stat om utlämning görs på diplomatisk väg. Beslut om utlämning fattas av regering­en eller i vissa ärenden enligt nordiska utlämningslagen - av åklagare. För alt utlämning skall få medges måste vissa i utlämningslagarna uppställ­da villkor vara uppfyllda.

Enligt allmänna utlämningslagen får svensk medborgare inte utlämnas (2§). För utlämning förutsätts att den gärning för vilken utlämning begärs motsvarar brott som enligt svensk lag kan föranleda fängelse i mer än ett år. Har personen dömts för gärningen i den anmodande staten, får han utlämnas bara om påföljden utgör minst frihetsstraff i fyra månader eller annat omhändertagande i anstalt på motsvarande tid. Utlämning får dock beviljas även för mindre allvarligt brott, om utlämning samtidigt begärs för flera brott och åtminstone ett av dem uppfyller de angivna kraven på svårhetsgrad (4 §).

Regler som begränsar möjligheten atl utlämna för militära och politiska brott har tagits in i 5 och 6 §§. Vidare gäller att utlämning inte får beviljas, om åtgärden kan medföra risk för att den utlämnade på grund av bl. a. sin härstamning eller religiösa eller politiska uppfattning blir utsatt för förföl­jelse av svår beskaffenhet (7 §). Inte heller får utlämning ske, om åtgärden i särskilt fall på grund av den avsedda personens ungdom, hälsotillstånd eller personliga förhållanden i övrigt, med beaktande även av gärningens beskaffenhet och den främmande statens intresse, skulle vara uppenbart oförenlig med humanitetens krav (8 §).

Prop. 1978/79:80

7

I syfte att tillgodose intresset av rättsskydd för den som begärs utlämnad har i 9 § uppställts vissa krav pä bevisning i skuldfrågan. I princip fordras dom eller häktningsbeslut från myndighet i den stat som ansöker om utlämning. I 10 § föreskrivs förbud mot utlämning när dom eller beslut om åtalsunderlåtelse beiräffande del uppgivna brottet redan har meddelats här i landet samt när straff för brottet skulle vara förfallet enligt svensk lag. Även dom i annan främmande stat än den som har gjort utlämningsfram-ställning utgör i vissa särskilt angivna fall utlämningshinder. Enligt 11 § ulgör slutligen också inledd förundersökning, väckt åtal eller meddelad dom här i landet för annat brott än det som utlämningsbegäran avser i vissa fall hinder mot utlämning. När utlämning beviljas skall vissa villkor ställas upp till skydd för den utlämnade (12 §).

Även om de krav som ställs upp i utlämningslagstiflningen är uppfyllda i det särskilda fallet, har Sverige inte någon skyldighet att bevilja utlämning annal än i den mån så följer av överenskommelse med främmande stat. Sådan överenskommelse måste alltid som förutsättning för utlämning från Svenge innehålla bestämmelser som innebär alt åtminstone de minimivill-kor för utlämning som har uppställts i utlämningslagarna skall vara upp­fyllda. F. n. har Sverige bilaterala utlämningsavtal endast med Australien, Belgien, Canada, Förenta Staterna och Storbritannien.

Som inledningsvis nämndes har Sverige vidare, med vissa förbehåll, tillträtt den europeiska utlämningskonventionen. Denna konvention har i övrigt ratificerats av Cypern, Danmark, Finland, Grekland, Irland, Israel, Italien, Liechtenstein, Luxemburg, Nederländerna, Norge, Schweiz, Tur­kiet, Förbundsrepubliken Tyskland och Österrike. Den har dessutom un­dertecknats av Belgien, Frankrike och Portugal.

Den europeiska utlämningskonventionen innebär en allmän förpliktelse för de avtalsslutande staterna att, med de begränsningar och på de villkor som har fastställts i konventionen, till varandra utlämna personer som av behöriga judiciella myndigheter ställs till ansvar för brott eller är efterlysta för verställighet av straff eller skyddsåtgärd (art. 

I). 

Från denna förpliktel­se gör konventionen en rad undantag, vilka i flera fall stämmer överens med bestämmelserna i den svenska utlämningslagen.

I fråga om brott mot lagstiftningen angående skatter och andra pålagor samt tullar och valutatransaktioner - fiskaliska brott - innehåller emeller­tid konventionen en särskild bestämmelse som saknar motsvarighet i vår uilämningslagstiftning. Utlämning enligt konventionen för sådant brott skall medges endast i den utsträckning de avtalsslutande parterna så har beslutat beträffande varje brott eller brottskategori (art. 5). Med slöd av denna bestämmelse har Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland år 1978 träffat en särskild överenskommelse, som innebär att utlämning mellan dessa båda stater skall ske även för brott av det slag som nämnts nyss, såvida övriga villkor enligt konventionen är uppfyllda. Annan sådan över­enskommelse mellan Sverige och främmande stat föreligger inte.

Prop. 1978/79:80

8

Utlämning mellan de nordiska länderna regleras inie av den europeiska utlämningskonventionen utan sker på grundval av enhetlig lagstiftning i dessa länder. Regleringen i den nordiska utlämningslagstiflningen innebär på flera punkter en uppmjukning i förhållande lill vad som gäller om utlämning från nordisk till utomnordisk stat. Någon begränsning av möjlig­heterna all utlämna för fiskaliskt brotl föreligger inte inom Norden.

2.2 Annan rättshjälp i brottmål åt främmande stat

Vid sidan av vad som följer av bestämmelserna om utlämning för brott kan svensk myndighet lämna rättshjälp i brottmål åt främmande stat i vissa andra former. De viktigaste formerna för sådan rättshjälp är bevisupptag­ning vid domstol, användning av s.k. reella tvångsmedel (beslag och husrannsakan), delgivning av rättegångshandlingar och utlämnande av po­lis- och kriminalregisterutdrag. Rättshjälp av det slag som nu avses regle­ras bl.a. genom lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol (omtryckt 1978: 154), lagen (1975: 295) om användning av vissa tvångsme­del på begäran av främmande stal (ändrad senasi 1977:436, jfr 1978:586), kungörelsen (1909: 24 s. 1) angående delgivning av handling på begäran av utländsk myndighet (ändrad senast 1975: 617), lagen (1963: 197) om allmänt kriminalregister (ändrad senast 1975: 13) och lagen (1965:94) om polisre­gister m.m. (ändrad senast 1977: 1032).

I lagen om bevisupptagning åt utländsk domstol föreskrivs bl.a. att bevisupptagning på framställning av utländsk domstol kan ske med avse­ende på åtgärd som hör till rättegången i den främmande staten. Som exempel nämns upptagande av ed, anställande av förhör med part eller upptagande av bevis genom vittne, sakkunnig eller syn eller av skriftligt bevis. Bevisupptagning enligt lagen får dock inte ske när det är fråga om ansvar för gärning som inte är belagd med straff i svensk lag. 1 mål om ansvar för brottslig gärning får part inte höras under ed eller sanningsför­säkran (1 § första stycket).

Lagen om användning av vissa tvångsmedel på begäran av främmande stat innehåller regler om beslag och husrannsakan som rättshjälp i brottmål åt främmande stat. Om någon i främmande stat är misstänkt, åtalad eller dömd för där straffbelagd gärning, får enligt I § föremål eller skriftlig handling som finns här i landet efter framställning tas i beslag och överläm­nas lill den främmande staten. En förutsättning för att förordnande om beslag skall få meddelas är att egendomen skäligen kan antas ha betydelse för utredning om gärningen eller vara någon frånhänd genom denna. För eftersökande av egendom som är underkastad beslag får husrannsakan företas. I huvudsak har rättegångsbalkens bestämmelser om beslag och husrannsakan motsvarande tillämpning (2 §).

Genom hänvisningar lill utlämningslagarna ställs i 3 § upp vissa ytterliga­re villkor för atl framställning om tvångsmedel från främmande stat skall få

Prop. 1978/79:80

9

bifallas. Såvitt gäller utomnordisk stat föreskrivs bl.a. att åtgärd enligt lagen inte får vidtas, om hinder mot utlämning för brottet skulle ha förele­gat enligt 4 § försia stycket första meningen allmänna utlämningslagen. Del innebär att den aktuella gärningen måste molsvara brott för vilkel enligt svensk lag är stadgat fängelse i mer än ett år.

Som har nämnts inledningsvis har Sverige, med vissa förbehåll, tillträtt den europeiska rältshjälpskonveniionen. Till denna är i övrigt följande främmande stater och områden anslutna: Danmark, Belgien, Frankrike jämte besittningar, Grekland, Island, Israel, Italien, Liechtenstein, Lux­emburg, Nederländerna, Norge, Schweiz, Turkiet, Förbundsrepubliken Tyskland och Österrike,

1 konventionen åtar sig de fördragsslutande staterna atl i slörsla möjliga utsträckning lämna varandra rättshjälp i brottmål som handläggs av judi­ciell myndighet i annan konventionsstat. De former av rättshjälp som regleras angår främst bevisupptagning, husrannsakan och beslag för bevis­ändamål, delgivning och utlämnande av straffregislerutdrag. Vissa be­gränsningar gäller i fråga om skyldigheten att lämna rättshjälp. Bl. a. föreskrivs i art. 2 alt en framställning därom från annan stat kan avslås, om den hänför sig till en gärning som av den anmodade staten betraktas som ett fiskaliskt brotl.

I förhällande till de nordiska länderna lämnar Svenge i åtskilliga hänse­enden en mera vidsträckt rättshjälp än när fråga är om utomnordisk stal. 1 den nyss berörda lagen om användning av vissa tvångsmedel på begäran av främmande stat gäller sålunda särskilda regler om sådan rättshjälp till nordisk slal (3 § andra stycket saml 10-12§§). Vidare kan hänvisas till lagen (1974:752) om nordisk viUnesplikt och cirkuläret (1975:301) till statsmyndigheterna angående inbördes rättshjälp mellan Sverige, Dan­mark, Finland, Island och Norge genom delgivning och bevisupptagning (ändrat senast 1975: 616).

3    Andra tilläggsprotokollet till den europeiska utlämningskonven­tionen

Art. 1 i protokollet innebär en komplettering av art. 2 punkt 2 i den europeiska utlämningskonventionen. Sistnämnda punkt tar sikte på den situationen alt utlämning samtidigt begärs för flera brott, som samtliga är belagda med frihetsstraff eller motsvarande i de båda berörda staterna men av vilka något eller några inte uppfyller konventionens krav i fråga om straffskalan. Utlämning får då ske även för mindre allvarligt brott, om åtminstone en av de aktuella gärningarna uppfyller konventionens krav på svårhetsgrad. Genom art. I i tilläggsprotokollet utvidgas denna rätt till s. k. accessorisk utlämning till att även gälla brott på vilkel endasl ekonomiska sanktioner kan följa, dvs. bötesbrott.

Prop. 1978/79:80

10

Efter 1975 års ändringar i 4§ allmänna utlämningslagen gäller generellt att utlämning från Sverige får ske även för mindre allvarliga gärningar som motsvarar brott enligt svensk lag, om utlämning samtidigt skall ske för brott som uppfyller lagens krav på svårhetsgrad. Detla gäller även i fråga om brotl på vilka endast böter kan följa. Lagändringen motiverades både av sakliga skäl och av intresset att uppnå nordisk rättslikhet (jfr. prop. 1975:35 s. 28 och 52). Med hänsyn härtill bör den berörda artikeln i protokollet enligt min mening tillträdas av Sverige. Del kan ske utan lagändring.

De centrala bestämmelserna i protokollet finns i art. 2. De är avsedda alt ersätta art. 5 i konventionen, som innebär att utlämning för fiskaliska brott förutsätter särskild överenskommelse mellan de berörda staterna. Inne­börden av den nya artikeln är att utlämning skall ske även för brott mol lagstiftningen angående skatter och andra pålagor samt tullar och valuta-transaktioner under de förutsättningar som i övrigt gäller för utlämning enligt konventionen.

Jag nämnde inledningsvis att protokollet i denna del har tillkommit huvudsakligen på svenskt initiativ. Från svensk sida har sedan länge hävdats atl den ekonomiska brottsligheten mot det allmänna utgör en så allvarlig företeelse i del nutida samhällel att de svårigheter som f. n. föreligger atl få lill stånd ett mellanstatligt samarbete i fråga om bekämp­ningen av denna brottslighet inte framstår som godtagbara. Det har före­kommit att personer som har gjort sig skyldiga till exempelvis omfatlande skattebrott lämnat landet och därvid i strid mot gällande valutabestäm­melser fört med sig sina ekonomiska tillgångar. I den mån det inte har gått att få gärningsmannen utlämnad från den stat där han har bosatt sig har brotten inte kunnat beivras. För den lojala medborgaren måste det framstå som stötande alt gärningsmannen i sådana fall kan helt undgå lagföring. Elf behov av mellanstatlig samordning av insatserna på detta område påkallas också mot bakgrund av att den brottslighet som det här gäller inte sällan i sig har internationell anknytning. Detta har pä senare lid belysts bl.a. av den arbetsgrupp som pä rikspolisstyrelsens uppdrag har utrett frågan om ålgärder mot den organiserade och den ekonomiska brottsligheten (se prop. 1977/78: 100 bil. 5 s. 55-61). Gruppen fann del angeläget att det internationella samarbetet på området utvidgas i fråga om olika former av rättshjälp i samband med brottsutredningar.

Det finns sålunda anledning att från svensk sida hälsa tillkomsten av den aktuella artikeln i tilläggsprotokollet med stor tillfredsställelse. Enligt vad jag har inhämtat övervägs f. n. ett tillträde till artikeln även från dansk, finsk och norsk sida. Det är inte på nuvarande stadium klart vilka övriga europarådsstater som kan beräknas ansluta sig till protokollet i denna del inom den närmaste tiden. Ett dröjsmål härvidlag kan betingas bl. a. av att det i de olika staternas lagstiftning kan finnas direkta förbud mot utlämning för fiskaliska brott. Även om man mol denna bakgrund får räkna med att

Prop. 1978/79:80

II

det sannolikt lar någon tid innan protokollet fåren mera allmän anslutning, slår det redan nu klart atl protokollet måste ses som ett viktigt bidrag till del internationella samarbetet på brottsbekämpningens omräde. Jag föror­dar på grund av del anförda att Sverige lilllräder den berörda artikeln.

Inom expertkommittén har uppmärksammats de svårigheter som kan vållas av all de olika staternas fiskaliska lagstiftning är olikartat utformad. Den tekniska lösning som har valts i art. 2 innebär all del i en huvudregel (punkt 1) anges att utlämning mellan de avtalsslutande staterna enligt bestämmelserna i konventionen skall ske för brotl mol lagstiftningen an­gående skatter och andra pålagor samt tullar och valutatransaktioner, under förutsättning alt brottet enligt den anmodade statens lag molsvarar ett brott av samma natur.

Denna lösning står i god samklang med den svenska utlämningslagstifl­ningen. Som jag har nämnt förul innehåller vår lagstiftning inte något förbud mot utlämning för fiskaliska brott. Enligt 4 § försia stycket första meningen allmänna utlämningslagen uppställs som allmänt villkor alt den gärning för vilken utlämning begärs skall motsvara brott för vilket enligt svensk lag är stadgal fängelse i mer än ett år. Bestämmelsen tar inte bara sikle på brottets svårhetsgrad ulan ulgör också en anvisning om att utläm­ning får ske endast för gärning som enligt svensk lag är brottslig (kravet på dubbel straffbarhet). Enligt vad som har angetts i förarbetena (prop. 1957: 156 s. 44) krävs dock inte alt gärningen skall direkl falla under någon broltsbeskrivning i svensk lag, ulan det är tillräckligt atl själva gärningsty­pen är kriminaliserad i vårt land. Denna grundprincip är särskilt viktig på förevarande område redan av det skälet atl brott mot fiskalisk lagstiftning i främmande stat i regel inte är direkt straffbart enligt svensk lag. Med allmänna uilämningslagens konstmktion kan emellertid utlämning ändå ske för sådant brott och delta även om den utländska straffbestämmelsen lagtekniskt skiljer sig från motsvarande svenska bestämmelse.

Till förtydligande av huvudregeln har i punkt 2 av art. 2 upptagits en särskild bestämmelse om att utlämning inte får vägras på den grunden att den anmodade statens lag inte föreskriver samma slags skatter eller påla­gor eller inte innehåller samma slags reglering beträffande skall eller annan pålaga, tull eller valuta som den anmodande statens lag. Bestämmelsen skall ses mot bakgrund av det förut berörda förhållandet atl full överens­stämmelse aldrig kan råda mellan olika länders offentligrättsliga lagstift­ning. I den genom Europarådets försorg utarbetade officiella kommentaren till protokollet anförs som exempel alt en person uppsåtligen undandrar sig skatt eller annan pålaga genom att i skriftlig handling lill skattemyndighet lämna oriktiga upplysningar. Han kan då utlämnas under förutsättning att samma slags vilseledande av myndighet skulle ha varit straffbart i den anmodade staten och även om den statens lag inte helt överenssiämmer med den anmodande statens. Av uttalanden som i övrigt har gjorts under förarbetena lill konventionen framgår vidare att avsikten är alt den som

Prop. 1978/79:80

12

1. ex. underlåter att anmäla en vara till förlullning i en konventionsslal skall kunna utlämnas från annan konventionsslal, om underlåtenhet att göra sådan anmälan också i den staten ulgör brott av den svårhetsgrad som krävs för utlämning. Detta avses gälla även om sistnämnda stat inte har samma importrestriktioner som den ansökande staten.

Såväl i de nu berörda situationerna som i andra sammanhang krävs dock alltid enligi huvudregeln i punkl I all den gärning för vilken ullämning begärs motsvarar ett brott av samma natur enligt den anmodade statens lag. Atl brottet skall vara av samma natur torde inte hindra att det av den anmodade staten hänförs under en allmän straffbestämmelse, t.ex. mot bedrägeri, om den fiskaliska reglering som i del aktuella fallet har åsido­satts saknar motsvarighet i den staten.

Av vad som har anförts nu framgår att protokollets krav på dubbel straffbarhet i sak sammanfaller med den svenska allmänna uilämningsla­gens ståndpunkt. Med hänsyn härtill och lill all denna lag som nämnts inte innehåller någon begränsning vad gäller möjligheten till ullämning för fiskaliskt brott, bör artikeln enligt min mening kunna tillträdas av Sverige utan lagändring.

Art. 3 i protokollet tar sikle på s.k. utevarodom, dvs. en dom som meddelats utan atl den dömde har varit personligen närvarande vid för­handling i saken inför domstol, jfr 4 § andra stycket lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. Artikeln skall ses mot bakgrund av atl de slaler som har tillträtt den europeiska utlämningskonventionen enligt art. 12 i konventionen har förbundit sig att godta en dom eller ett häktningsbeslut som underlag för en utlämningsbe­gäran utan någon prövning av den tilltalades skuld eller domens standard i övrigi. Vad som har sagts nu gäller i princip också i fråga om utevarodo-mar. Även Sverige har tillträtt denna ariikel, dock med del förbehållet att dom eller häktningsbeslut som meddelats i främmande stat inte godtas, om del i ett särskilt fall framgår all avgörandet är uppenbart oriktigt. Detta har avspeglat sig i 9 § tredje stycket allmänna utlämningslagen. Det förutsätts där atl Sverige genom överenskommelse med främmande stat kan bestäm­ma all i förhållande till den staten fållande dom eller sådani beslut om häktning som har meddelats av domstol eller domare skall godtas, om det inte i särskilt fall framgår att domslutet eller häktningsbeslutet är uppen­bart oriktigt.

Under expertkommitténs arbete har uppmärksammals att konventio­nens föreskrifi om godtagande av dom som meddelats i den ansökande staten kan tänkas komma i konfiikt med den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, när fråga är om en utevarodom. I sisinämnda konvention, som har tillträtts av Sverige (SÖ 1952:35), har nämligen slagits fasl vissa minimirättigheter som skall tillkomma var och en som har blivit anklagad för brottslig gärning. Bl. a. gäller (art. 6.3 b-d) atl den åtalade skall ha rält

Prop. 1978/79:80

13

att åtnjuta tillräcklig tid och möjlighel all förbereda sill försvar, alt försva­ra sig personligen eller genom räitegångsbiträde samt att förhöra eller låta förhöra vittnen som åberopas mot honom liksom att fä vittnen inkallade för egen räkning.

Enligt expertkommittén måsle en stat som har anslutit sig lill konven-tionen angående skydd för de mänskliga rällighelerna och de grundläggan­de friheterna ha möjlighel alt avslå en framställning om utlämning, om den finner atl denna konventions regler har satts åsido. Såvitt gäller utevarodo-mar måste emellertid enligt vad kommittén har funnit hänsyn därvid las till att vissa slaler har regler som innebär en rätt för den som har dömts i sin frånvaro att inom viss tid efier delgivning av domen föra särskild lalan (opposition) mot denna. Ny rättegång skall då äga rum.

Mol denna bakgrund har an. 3 i lilläggsprotokollei konstruerats på följande sätt. När ullämning begärs för verkställighet av en uievarodom fär den anmodade staten avslå framställningen om, enligt dess åsikt, rälle-gången inte har tillgodosett de minimirättigheter till försvar, vilka anses böra tillkomma var och en som åtalas för brotl. Ullämning skall emellertid ändå beviljas, om den ansökande staten lämnar en försäkran, som bedöms innebära tillräcklig garanti för att den som begärs utlämnad får rätt till ny domstolsprövning och därvid tillförsäkras rätlen lill försvar. Utlämnings-beslutet innebär i så fall alt det fortsalla förfarandet kan gestalta sig på två olika sätt. Anför den dömde inte opposition mol domen, kan den ansö­kande staten verkställa denna. Om han däremot anför opposition, får inte den ursprungliga domen verkställas, ulan ny rättegång mäsle äga rum (punkt 

I). 

När del gäller utgångspunkten för beräkningen av den tid inom vilken opposition skall få anföras, får inte den underrättelse om utevarodo-men som sker i själva utlämningsärendet räknas som delgivning (punkt 2).

Det regelsystem som sålunda föreslås måste ses som en förbättring av den dömdes rättsskydd i utlämningsärenden. Från svensk synpunki är det en klar fördel att del uttryckligen slås fast att ullämning för verkställighet av en utevarodom inte behöver beviljas annat än när den dömde har erhållit godtagbart rättsskydd i processen eller garantier lämnas för all sådani rättsskydd kommeratt tjilförsäkras honom efter utiämningen. Sve­rige bör därför ansluta sig till artikeln.

Bedömningen av frågan om de nya villkor för ullämning är uppfyllda som ställs upp i art. 3 bör enligt min mening ingå i den prövning, som enligt 18 § första stycket allmänna utlämningslagen ankommer på högsia domstolen. Med hänsyn härtill bör artikeln fä uttryckligt slöd i lagen. Del kan lämpli­gen ske genom atl 9 § tredje siycket kompletteras med en ny mening. I denna bör föreskrivas att del i sådan överenskommelse som avses i stycket kan bestämmas atl en utevarodom skall godtas endast om ett av två alternativa villkor är uppfyllt. Antingen måsle den dömdes rättighet alt försvara sig ha blivit nöjaktigt tillgodosedd trots hans utevaro eller också har den ansökande staten alt i ärendet avge en försäkran om att den dömde

12   Riksdagen 1978179. 1 saml. Nr 80

Prop. 1978/79:80

14

har möjlighel atl påkalla ny domstolsprövning som lillgodoser denna rättig­het. Jag förordar att lagrummet ändras i enlighet härmed.

Art. 4 i protokollet innebäratt en konventionsslal befrias från skyldighet atl utlämna, om ett beslul om "amnesty" beträffande det aktuella brottet har meddelats i den staten. En förutsättning är all staten har haft jurisdik-tionsrätl med avseende på brottet. Med "amnesty" förstås enligt vad som framgår av förarbetena inte bara beslut om kollektiv benådning utan också individuellt nådebeslut samt beslut om s. k. abolition.

Även denna artikel får ses som en fördel från svensk synpunki, särskilt med hänsyn lill alt 10 § första stycket allmänna utlämningslagen innehåller ett direkt förbud mot utlämning från Sverige i de fall som artikeln tar sikte på (jfr prop. 1975:35 s. 62). Artikeln bör därför tillträdas av Sverige. Det kan ske utan lagändring.

Enligt 14 § första siycket allmänna utlämningslagen skall framställning om utlämning göras på diplomatisk väg. Detsamma gäller enligt art. 12.1 i den europeiska utlämningskonventionen, såvida inte annan ordning har överenskommits genom avtal direkl mellan två eller fiera konventions­stater.

1 tilläggsprotokollets art. 5 föreskrivs i stället som huvudregel att en utlämningsframställning skall sändas frän justitiedepartementet i den ansö­kande staten till justitiedepartementet i den anmodade staten. Denna juste­ring av konventionstexten har tillkommit i syfte att befordra snabbheten i proceduren. Framställning skall emellertid också i fortsättningen kunna göras på diplomatisk väg och andra sätt kan överenskommas i särskilda avtal.

Sverige har i andra liknande sammanhang I.ex. vid tillträde lill de europeiska konventionerna om brottmålsdoms intemationella rättsverk­ningar (SÖ 1973:55) och om överförande av lagföring i brottmål (SÖ 1976:21) - avstått från atl kräva alt framställning från främmande stat skall göras på diplomatisk väg. Jag ser inte något hinder mot att Sverige godtar en enklare ordning även vad gäller framställningar om utlämning från europarådsstater. Enligt min mening bör Sverige därför tillträda den berörda artikeln. I enlighet med praxis bör dock därvid avges en förklaring av det innehållet att för svensk del framställningar kommer atl sändas resp. las emot av utrikesdepartementet i stället för justitiedepartementet.

Vad som har sagls nu föranleder en justering av 14 § första stycket allmänna utlämningslagen som nu föreskriver diplomatisk väg som enda kommunikationsform. Stycket bör lämpligen få det innehållet att en fram­ställning om utlämning skall ges in till utrikesdepartementet och att den skall göras på diplomatisk väg, om Sverige inte i förhållande till den främmande staten har överenskommit om att tillämpa annan ordning.

Art. 6 12 innehåller sedvanliga slutbestämmelser. Av dessa bör särskilt nämnas art. 9.1 där det föreskrivs att förbehåll mot konventionen - som gjorts av Sverige i vissa hänseenden - även gäller som förbehåll mot

Prop. 1978/79:80

15

protokollet. I övrigt torde slutbestämmelserna inte kräva nägon närmare kommentar.

I enlighet med det anförda förordarjag atl Sverige tillträder det aktuella proiokollei utan förbehåll men all del i anslutning till art. 5 från svensk sida görs en förklaring av det innehåll somjag har angett nyss. De lagändringar som jag här har föreslagit kommer att få rättslig verkan i förhållande lill främmande slal först när tilläggsprotokollet har trätt i kraft, en tidpunkt som f. n. inte kan förutses med säkerhei. Deras ikraftträdande bör därför lämpligen knytas till protokollets ikraftträdande. Jag förordar av delta skäl alt lagändringarna får träda i kraft den dag regeringen bestämmer.

4   Tilläggsprotokollet till den europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål

Som jag har nämnt förut innehåller den europeiska rältshjälpskonven­iionen bestämmelser om atl konventionsstalerna skall lämna varandra biträde i brottmål med bevisupptagning, husrannsakan och beslag för bevisändamål, delgivning samt utlämnande av straffregisterutdrag. Enligt art. 2.a får dock framställning om rättshjälp avslås bl.a. i det fallel att framställningen hänför sig till en gärning som av den anmodade staten betraktas som ett fiskaliskt brott. Framställning om rättshjälp behöver inte heller bifallas i den mån det skulle kränka den anmodade statens suveräni­tet, medföra fara för dess säkerhet eller strida mot dess allmänna rättsprin­ciper eller andra väsentliga intressen (art. 2. b). Sverige har gjort ett förbe­håll mot konventionen av den innebörden att en framställning dessutom kan avslås, om den gärning som framställningen avser inte är belagd med straff i svensk lag (prop. 1961:48 s. 6).

Vid konventionens ratificering gjorde Sverige vidare bl.a. det förbehål­let atl sådan rättshjälp som består i husrannsakan eller beslag för eftersö­kande av bevis inte skulle komma atl lämnas från svensk sida. Efter tillkomsten av 1975 års lag om användning av vissa tvångsmedel på begä­ran av främmande stat har Sverige emellertid återtagit det förbehållet. För att husrannsakan eller beslag skall få ske på främmande stats begäran har Sverige dock ställt upp som villkor bl. a. att det aktuella brottet skall vara ullämningsbart enligt svensk lag.

1 tilläggsprotokollet har, på motsvarande sätt som i tilläggsprotokollet lill den europeiska utlämningskonventionen, huvudvikten lagts vid att sträcka ut rättshjälpskonventionens tillämpningsområde till de fiskaliska brotten. I enlighet härmed föreskrivs i protokollets art. I att konventions­staterna inte skall utnyttja möjligheten att avslå en framställning om rätts­hjälp enbart på den grunden att den hänför sig till en gärning vilken den anmodade staten betraktar som ett fiskaliskt brotl. Del föreligger emeller­tid inget hinder mot att avslå framställningen av annal skäl, t.ex. om det

Prop. 1978/79:80

16

skulle befinnas strida mot allmänna rättsprinciper att verkställa den här i landet.

Även i detta tilläggsprotokoll har uppmärksammals all vid de fiskaliska brotten särskilda problem kan uppstå när det gäller kravet på dubbel straffbarhet. I art. 2.1 föreskrivs därför att en konventionsstat, som har gjort verkställandet av en framställning om husrannsakan eller beslag beroende av att dubbel straffbarhet föreligger, i fråga om fiskaliskt brotl skall anse del villkoret uppfyllt, om brottet är straffbart enligt den ansö­kande statens lag och motsvarar ett brott av samma natur enligt den anmodade statens lag. Framställningen får enligt art. 2.2 inte avslås på den grunden all den anmodade statens lag inte föreskriver samma slag av skall eller annan pålaga eller inte innehåller en reglering av samma slag beträf­fande skatt eller annan pålaga, tull eller valuta som den anmodande statens lag. Regleringen ansluter sig sålunda här nära till de bestämmelser i ämnet som har tagits in i det andra tilläggsprotokollet lill den europeiska utläm­ningskonventionen (se avsnitt 3).

Med hänsyn till viklen av att satsningen på bekämpandet av den ekono­miska brottsligheten effektiviseras står det enligt min mening klart att Sverige bör ta till vara möjlighelerna att få lill stånd ett vidgat mellanstat­ligt samarbete på området även när det gäller att skaffa fram bevisning och liknande åtgärder. Behovet av sådan rättshjälp mellan olika stater kan förutsättas öka i takt med den aktuella broltlighetens fortgående internatio­nalisering. Jag förordar därför atl Sverige tillträder artiklarna 1 och 2.

I de svenska författningar som reglerar frågan om rättshjälp ål främman­de stater i brottmål finns f. n. inga begränsningar som tar sikte på brott av fiskalisk karaktär. När frägan om Sveriges tillträde lill den europeiska rältshjälpskonveniionen anmäldes för riksdagen framhöll dåvarande che­fen för justitiedepariementel (prop. 1961:48 s. 5) atl det borde ankomma på den svenska myndighet eller domstol som lar emot en framställning i ett sådant ärende att avgöra om den kan och bör bifallas. Med hänsyn till intresset av att från svensk sida kunna påräkna bistånd i utlandet i liknande mål borde därvid ömsesidighetssynpunklen beaktas.

Genom att ansluta sig lill tilläggsprotokollet åtar sig Sverige emellertid under vissa förutsättningar en skyldighet atl lämna rättshjälp även när fråga arom fiskaliskt brott. Art. 2 innebär vidare att Sverige, när framställ­ningen avser beslag eller husrannsakan, skall anse kravel på dubbel straff­barhet vara uppfyllt, om den aktuella gärningen motsvarar ell brotl av samma natur enligt vår lagstiftning.

För Sveriges del regleras frägan om husrannsakan och beslag som rättshjälp åt främmande stat av 1975 års lag om användning av vissa tvångsmedel på begäran av främmande stat. Såvitt gäller kravet på dubbel straffbarhet hänvisar denna lag (3 §) till 4 § försia stycket första meningen allmänna utlämningslagen. Det innebär atl gärningen måsle motsvara ett brott, för vilket enligt svensk lag är stadgal fängelse i mer än ett år. I

Prop. 1978/79:80

17

enlighel med vad jag har framhållit i avsnitt 3 innebär detta att gärningen inte behöver direkt falla under någon brottsbeskrivning i svensk lag utan alt det är tillräckligt alt själva gärningstypen är kriminaliserad i vän land. Därmed torde tilläggsprotokollet kunna tillträdas av Sverige utan alt någon ändring behöver göras i 1975 ärs lag. 1 fräga om tolkningen av art. 2.2 i protokollet fär jag hänvisa lill vad jag i föregående avsnitt har anfört om molsvarande bestämmelse i tilläggsprolokollel till den europeiska utläm­ningskonventionen.

Såvitt gäller framställning om bevisupptagning vid domstol innehåller protokollet ingen särskild regel som berör kravet på dubbel straffbarhet. Detla hänger samman med alt konventionen inte räknar med att något sådant krav skall ställas upp från de anslutna staternas sida i annat fall än när det är fråga om husrannsakan eller bevisupptagning (art. 5). Sverige har emellenid som nämnts gjort ett generellt förbehåll om all framställning om rättshjälp skall kunna avsläs, om den gärning som avses inte är belagd med straff enligt svensk lag. All del förbehållet har gjorts beror på atl, enligt 1 § första stycket andra meningen lagen om bevisupptagning åt utländsk domstol, sådan bevisupptagning inte får ske, när det är fråga om gärning som inte är belagd med straff i svensk lag.

Den nu berörda bestämmelsen i lagen om bevisupptagning ät utländsk domstol skiljer sig sålunda från molsvarande föreskrifi i allmänna utläm­ningslagen på del sättet att den åtminstone enligt ordalagen kräver atl den aktuella gärningen skall falla direkl under en svensk straffbestämmelse. Det ler sig något ovisst hur föreskrifien bör tolkas. Sannolikt har avsikten inte varil atl gå så långt i fråga om kravet på dubbel straffbarhet, alt det för bifall till en framställning om bevisupptagning skall krävas alt en svensk domstol skulle ha kunnat döma lill straff för brottet. Med en sådan tolkning skulle en framställning om bevisupptagning beiräffande ett fiskaliskt brott i främmande stat knappast någonsin kunna beviljas, eftersom en sådan gärning praktiskt laget aldrig torde vara straffbar även som brott mol svensk lagstiftning. I förarbetena lill det aktuella lagrummet har emellertid frågan inte berörts. Det är därför under alla förhållanden något osäkert, om en svensk domstol har möjlighet atl bifalla en framställning om bevisupp­tagning i det fallel att visserligen själva gärningstypen är kriminaliserad i Sverige men den tillämpliga svenska straffbestämmelsen inte direkt mot­svarar den utländska bestämmelsen.

Vad som har sagts nu talar för att 1 § lagen om bevisupptagning åt utländsk domstol bör ändras i samband med Sveriges tillträde till protokol­let i syfte atl tolkningsproblem av nu berört slag skall förebyggas. Detta kan lämpligen ske genom att det i första stycket andra meningen föreskrivs att reglerna om bevisupptagning inte äger lillämpning, när fråga är om ansvar för gärning som ej motsvarar brott enligt svensk lag. Därmed kommer samma krav på dubbel straffbarhet som i allmänna utlämningsla­gen atl ställas upp, dvs. del blir tillräckligt att den aktuella gärningstypen

Prop. 1978/79: 80

18

är kriminaliserad i Sverige. En sådan anpassning av bevisupptagningslagen till vad som gäller om utlämning är enligt min mening sakligt motiverad även oberoende av frågan om Sveriges tillträde till protokollet. Jag föror­dar därför en ändring i denna lag av angiven innebörd. Det bör överiålas åt regeringen att, när uppgift föreligger om tidpunkten för protokollels ikraft­trädande, förordna att den aktuella lagändringen skall träda i krafl vid samma lidpunkt.

Den europeiska rältshjälpskonveniionen gäller f.n. bara i fråga om processuella ålgärder och har sålunda inte lillämpning på delgivning av handlingar o.d. på verkställighetssladiet (art. 1.2). Genom art. 3 i tilläggs­protokollet utvidgas emellertid konventionen till att gälla även viss rätts­hjälp som har anknyining till straffverkställighet. Artikeln skall i främsta rummet ses mot bakgrund av att det i vissa länder finns bestämmelser om att olika beslut på verkställighetsstadiet av kriminalvårdsmyndighet, över­vakningsnämnd eller motsvarande organ skall delges den dömde för all bli gällande. Artikeln innebär att även delgivning av sådana beslut kommer att omfattas av konventionen.

Från svensk sida finns ingen anledning att ställa sig avvisande till en sådan utvidgning av konventionens tillämpningsområde. Jag förordar där­för att Sverige tillträder artikeln i fråga. Del kan ske utan lagändring.

Ytterligare en utvidgning av konventionen har skett genom art. 4 i tilläggsprotokollet. Den kompletterar konventionens art. 22 som föreskri­ver att varje konventionsslats justitiedepartemenl minsl en gång om ärel skall underrätta jusiitiedepartementel i annan konventionsslal om straffdo­mar och efterföljande åtgärder som har införts i slraffregistret beiräffande medborgare i den staten. Sverige har vid konventionens ratificering godta­git art. 22, varvid av tekniska skäl det förbehållet dock har gjorts att meddelande om efterföljande åtgärder inte lämnas. Vidare har från svensk sida meddelats att översändandet av straffdomsuppgifterna ankommer på utrikesdepartementet, lill vilket också motsvarande utländska uppgifter bör sändas (prop. 1961: 48 s. 17).

Art. 4 i tilläggsprotokollet innebär att en stal som har tillhandagått med de underrättelser som nu avses också skall, på begäran i varje särskilt fall, översända avskrifter av de ifrågavarande domarna och besluten liksom eventuell annan information av intresse i sammanhanget. Syftet skall vara alt bereda den främmande staten möjlighet att överväga om interna åtgär­der från dess sida bör vidtas. Som exempel nämns i förarbetena körkorts-ålerkallelse. Den skriftväxling som blir aktuell skall äga rum mellan de berörda justitiedepartementen.

Det finns enligt min mening ingenting som talar emot att Sverige ansluter sig till denna artikel. Någon begränsning av underrättelseskyldigheten till all avse enbart straffdomar behöver inte göras, eftersom de tekniska svårigheter som kan föreligga att automatiskt översända beslut om andra verkställighetsåtgärder inte är för handen när det blir fråga om att lämna

Prop. 1978/79:80

19

information på särskild begäran. 1 överensstämmelse med vad som medde­lats från svensk sida vid konventionens ratificering, kommer skriftväxling i ärenden av hithörande slag för Sveriges del atl ankomma på utrikesdepar-lemenlel. I tilläggsprotokollets slutbestämmelser föreskrivs nämligen atl de förbehåll som har gjorts mot rältshjälpskonveniionen blir gällande ock-" så i fråga om protokollet.

Jag förordar i enlighet med vad som har sagts nu att Sverige tillträder det aktuella protokollet utan förbehåll.

5    Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom jusliliedeparlemenlet upprättats förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1957: 668) om utlämning för brott,

2.

lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol.

Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3'.

6   Hemställan

Jag hemställer att lagrådets yttrande inhämtas över lagförslagen.

7   Beslut

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

' Bilagan har uteslutits här. Frånsett dagen för ikraftträdande såvitt gäller det under 2 angivna lagförslaget är bilagan likalydande med de förslag som är fogade till propositionen.

Prop. 1978/79:80

20

Bilaga I

Second Additional Protocol to the European Convention on Extradition

The member States of the Council of Europé, signatory to this Protocol,

Desirous of facililaling the applicalion of the European Convention on Extradition opened for signature in Paris on 13 December 1957 (here­inafter referred to as "the Convention") in the field of fiscal offences;

Considering il also desira­ble lo supplement ihe Con­veniion in certain olher re­spects,

Have agreed as follows:

CHAPTER I

Artide 1

Paragraph 2 of Artide 2 of the Convention shall be sup­plemented by the following provision:

"This right shall also ap­ply to offences which are subject only to pecuniary sanctions."

CHAPTER 

II

Artide 2

Artide 5 of the Conven­tion shall be replaced by the following provisions:

"Fiscal offences

1. For offences in connec­tion with taxes, duties, cus­toms and exchange, extradi­tion shall take place belween the Contracting Parties in ac­cordance with the provisions of the Conveniion if the of­fence. under the law of the requested      Party,      corre-

Deuxieme protocole addi­tional ä convention euro­péenne d'extradition

Les Etats membres du Conseil de TEurope, signa­taires du present Protocole,

Désireux de faciliter Tap-plicalion en matiére d'infrac-lions fiscales de la Conven­tion européenne d'extradi-tion ouverte å la signature å Paris le 13 décembre 1957 (ci-aprés dénommée « la Convention »);

Considérant également qu'il est opportun de com­pléter la Convention å cer­tains autres égards,

Sont convenus de ce qui suit:

TITRE I Anicle 1"

Le paragraphe 2 de farti­de 2 de la Convention est complété par la disposition suivante:

« Cette faculté sera égale­ment applicable å des faits qui ne sont passibles que d'une sanction de nature pé-cuniaire. »

TITRE 

II

Artide 2

L'arilcle 5 de la Conven­tion est remplace par les dis­positions suivantes:

«Infractions fiscales

I. 

En matiére de taxes et impots, de douane et de change, fexlradition sera ac­cordée entré les Parties Con­tractantes, conformément aux dispositions de la Con­vention, pour les faits qui correspondent, selon la loi de la Partie requise, å une

Andra tilläggsprotokollet till den europeiska utlämnings­konventionen

Signatärslaterna, medlem­mar av Europarådet,

vilka önskar underiäita lill-lämpningen av den europeis­ka utlämningskonventionen, öppnad för undertecknande i Paris den 13 december 1957 (härefter kallad "konven­tionen"), i fråga om fiska­liska brotl,

vilka ocksä finner del önskvärt alt komplettera konventionen i vissa andra hänseenden,

har överenskommit om följande.

KAPITEL I Artikel 1

Konventionens ariikel 2 punkl 2 skall kompletteras med följande bestämmelse:

"Denna rätl föreligger också i fråga om brott på vilka endast ekonomiska sanktioner kan följa."

KAPITEL 

II 

Artikel 2

Konventionens ariikel 5 skall ersättas av följande be­stämmelser:

' 'Fiskaliska brotl

I. 

För brotl mot lagstift­ningen angående skatter och andra pålagor samt tullar och valulatransaktioner skall ul­lämning ske mellan de av­talsslulande parterna enligt bestämmelserna i denna kon­vention, om brottet enligt den   anmodade   statens   lag

Prop. 1978/79:80

sponds lo an offence of the same nature.

2. Extradition may not be refused on the ground that Ihe law of the requested Par­ly does not impose Ihe same kind of lax or duly or does nol contain a tax, duty, cus­toms or exchange regulation ofthe same kind as ihe law of the requesting Party."

infraction de méme nature.

2. L'extradilion ne pourra étre refusée pour le motif que la legislation de la Partie re­quise n'impose pas le méme type de taxes ou d'impöts, ou ne contient pas le méme lype de réglementation en matiére de taxes el impots, de douane et de change que la legislation de la Parlie re-quérante.»

molsvarar ett brott av sam­ma natur.

2. Utlämning får ej vägras på den grunden atl den an­modade partens lag inte före­skriver samma slag av skatt eller annan pålaga eller inte innehåller en reglering av samma slag beiräffande skatt eller annan pålaga, tull eller valuta som den ansökande partens lag."

CHAPTER 111

Anicle 3

The Conveniion shall be supplemented by the follow­ing provisions:

' 'Judgments in absentia

1. When a Contracting Parly requests from another Contracling Party the extra­dition of a person for the pur­pose of carrying out a sen­tence or detention order im­posed by a décision rendered against him in absentia, the requested Party may refuse lo exlradile for this purpose if, in its opinion, the pro­ceedings leading to the judg­ment did nol satisfy the mini­mum rights of defence recog-nised as due lo everyone charged with criminal of­fence. However, extradition shall be granted if the re­questing Party gives an as-surance considered sufficient lo guaranlee to the person claimed the right to a relrial which safeguards the rights of defence. This décision will authonse the requesting Par­ty either lo enforce the judg­ment in queslion if the con­victed person does not make an opposition or, if he does, lo take proceedings against the person extradited.

TITRE III Artide 3

La Conveniion est com-plétée par les dispositions suivantes:

« Jugements par défaut

1. Lorsqu'une Partie Con­tractante demande ä une autre Partie Contractante fextradition d'une personne aux fins d'execulion d'une peine ou d'une mesure de sureté prononcée par une décision rendue par défaut ä son encontre, la Partie re­quise peut refuser d'extrader ä cette fin si, å son avis, la procedure de jugement n'a pas satisfait aux droits mini­mums de la défense reconnus ä toute personne accusée d'une infraction. Toutefois, Textradition sera accordée si la Partie requérante donne des assurances jugées suffi-santes pour garantir ä la per­sonne dont rextradition est demandée le droit ä une nou­velle procedure de jugement qui sauvegarde les droits de la défense. Cette décision au-lorise la Partie requérante soit ä exécuter le jugement en queslion si le condamné ne fail pas opposition, soit ä poursuivre 1'extradé dans le cas conlraire.

KAPITEL III

Artikel 3

Konventionen skall kom­pletteras med följande be­stämmelser:

"Utevarodomar

1. Begär en avlalsslulande part av en annan sådan part utlämning för verkställighet av ell straff eller en frihets­berövande skyddsåtgärd som beslutals genom en dom in absentia (uievarodom), får den anmodade parten vägra utlämning om, enligt dess åsikt, rättegången inte har tillgodosett de minimirättig­heter lill försvar vilka anses böra tillkomma var och en som åtalas för ett brott. Ul­lämning skall emellertid ändå beviljas, om den ansökande parten lämnar en försäkran, som bedöms innebära lill-räcklig garanti för att den som begärs utlämnad får rält till ny domstolsprövning och därvid tillförsäkras rätten lill försvar. Ett sådani beslut ger den ansökande parten rätt att antingen verkställa domen, om den dömde ej för särskild talan (opposition) mot den­na, eller också, om han för sädan lalan, anställa rätte­gång mot honom.

Prop. 1978/79:80

22

2. When the requested Parly informs the person whose extradition has been requested of the judgment rendered against him in ab­sentia, the requesting Party shall nol regard this commu­nication as a formål notifica­tion for the purposes of the criminal procedure in thal State."

CHAPTER 

IV

Artide 4

The Conveniion shall be supplemented by the follow­ing provisions:

"Amnesty

Extradition shall not be granled for an offence in re­specl of which an amnesty has been declared in the re­quested State and which thal State had compétence to prosecute under ils own criminal law."

CHAPTER V

Artide 5

Paragraph 1 of Artide 12 of the Convention shall be replaced by the following provisions:

"The request shall be in writing and shall be ad­dressed by the Ministry of Justice ofthe requesting Par­ty to the Ministry of Justice ofthe requested Party: how­ever, use of the diplomatic channel is not excluded. Oth­er means of communication may be arranged by direct agreement between two or more Parties."

CHAPTER 

VI 

Anicle 6

1. This Protocol shall be open to signature by the member States of the Coun­cil   of  Europé   which   have

2. Lorsque la Partie re­quise communique ä la per­sonne dont Texlradition est demandée la décision rendue par défaut ä son encontre, la Partie requérante ne consi-dérera pas cette communica­tion comme une notification entrainant des effets ä fé­gard de la procedure pénale dans cet Etat. »

TITRE 

IV

Artide 4

La Convention est com-plétée par les dispositions suivantes:

« Amnistie

L'exlradition ne sera pas accordée pour une infraction couverte par Tamnistie dans TEtat requis si celui-ci avait compétence pour poursuivre cette infraction selon sa propre loi pénale. »

TITRE V

Artide 5

Le Paragraphe 1 de 1'arti­de 12 de la Convention est remplace par les dispositions suivantes:

« La requéle sera formulée par écrit et adressée par le Ministére de la Justice de la Parlie requéranle'au Minis­tére de la Justice de la Partie requise; toutefois, la voie di-plomaiique n'est pas exclue. Une autre voie pourra étre convenue par arrangemenl direct entré deux ou plu­sieurs Parties. »

TITRE 

VI

Artide 6

I. 

Le present Protocole est ouvert å la signature des Etats membres du Conseil de FEurope   qui   ont   signé   la

2. Om den anmodade par­ten underrättar den som be­gärs utlämnad om utevarodo-men, skall den ansökande parten inte anse denna un­derrättelse uigöra en sådan delgivning som avses i den statens lagstiftning om rätte­gång i brottmål."

KAPITEL 

IV

Anikel 4

Konventionen skall kom­pletteras med följande be­stämmelser:

"Amnesti

Utlämning skall inte bevil­jas för ett brotl beiräffande vilket den anmodade staten har meddelat amnesti, om den staten hade behörighet att låta åtala brottet enligt sin egen strafflag."

KAPITEL V

Artikel 5

Konventionens artikel 12 punkt 1 skall ersättas av föl­jande bestämmelser:

"Framställningen skall gö­ras skriftligen och sändas från justitieministeriet i den ansökande staten lill justilie­minisleriel i den anmodade staten; överlämnande på di­plomatisk väg är dock inte uteslutet. Om andra sätt för överlämnandet kan överens­kommas genom avtal direkt mellan två eller fiera parter."

KAPITEL 

VI 

Artikel 6

I. 

Della prolokoll är öppet för undertecknande av de medlemsstater i Europarådet som har undertecknat kon-

Prop. 1978/79:80

23

signed the Convention. It shall be subjecl to ratifica­tion, acceplance or approval. Inslmmenls of ratification. acceptance or approval shall be deposited with the Secre­tary General of Ihe Council of Europé.

2.

The Prolocol shall en­ter into force 90 days after the date of the deposit of the third instrument of ralifica-lion. acceptance or approval.

3.

In respect of a signato­ry State ratifying, accepting or approving subsequently, the Protocol shall enter into force 90 days afler the date of the deposit of its instru­ment of ratification, accep­lance or approval.

4.

A member State of the Council of Europé may nol raiify. accept or approve this Prolocol without having, si-multaneously or previously, ralified the Convention.

Anicle 7

1.

Any State which has acceded to the Conveniion may accede to this Protocol afiei the Protocol has en-lered into force.

2.

Such accession shall be effected by depositing with the Secretary general of the Council of Europé an instru­ment of accession which shall take effect 90 days afier the dale of its deposil.

Anicle 8

1. Any slale may, at the time of signature or when de­positing its instrument of ratification, acceptance, ap­proval or accession, specify the territory or territories to which this Protocol shall ap­ply.

Convention. 11 sera soumis ä ratification, acceptation ou approbation. Les instru­ments de ratification, d'ac-ceptalion ou d"approbation seront déposés prés le Secré­taire General du Conseil de TEurope.

2.

Le Prolocole entrera en vigueur 90 jours apres la date du dépöt du troisiéme insiru­meni de ratification, d'ac-ceptation ou d'approbalion.

3.

II 

entrera en vigueur ä Fégard de tout Etat signa­taire qui le ratifiera, faccep-tera ou Tapprouvera ulté-rieuremenl, 90 jours apres la date du dépöt de son instru­ment de ratification, d'ac-ceptalion ou d'approbation.

4.

Un Etat membre du Conseil de L"Europe ne peut ratifier, accepler ou ap-prouver le present Protocole sans avoir simultanémenl ou antérieuremenl ratifié la Conveniion.

Artide 7

1.

Tout Etat qui a adhéré ä la Convention peut adhérer au present Protocole apres fentrée en vigueur de celui-ci.

2.

L'adhésion s'effecluera par le dépöt, pres le Secré­taire General du Conseil de TEurope, d'un instrument d'adhésion qui prendra effet 90 jours apres la dale de son dépöt.

Artide 8

1. Tout Etat peut, au mo­ment de la signature ou au moment du dépöt de son in­strument de ratification, d'acceplation, d'approbation ou d'adhésion, designer le ou les lerriloires auxquels s'ap-pliquera le present Proto­cole.

venlionen. Det skall ratifi­ceras, godlagas eller godkän­nas. Instrument rörande rati­fikation, godtagande eller godkännande skall depo­neras hos Europarådels ge­neralsekreterare.

2.

Protokollet träder i kraft 90 dagar efter den dag då del Iredje instrumeniel rörande ratifikation, godtagande eller godkännande har depone­rats.

3.

I förhållande lill signa-tärslat som därefter ratifi­cerar, godtager eller godkän­ner protokollet träder det i kraft 90 dagar efter den dag då dess instrument rörande ratifikation, godtagande eller godkännande har depone­rats.

4.

Medlemssial i Europa-rådel får inte ratificera, god­taga eller godkänna protokol­let utan att den samtidigt el­ler tidigare ratificerat kon­ventionen.

Artikel 7

1.   Stat som har anslutit sig

till konventionen får ansluta

sig till protokollet sedan det­

ta har trätt i kraft.

2.     Sådan anslutning skall

ske genom deponering hos

Europarådets generalsekre­

terare av ett anslutningsin­

strument och träder i kraft 90

dagar efter deponeringen.

Anikel 8

1. Stat kan vid underteck­nandet eller vid deponering­en av sitt instrument rörande ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning närmare ange det eller de områden beträffande vilka konventionen skall tilläm­pas.

Prop. 1978/79:80

24

2.

Any State may, when depositing its instrument of ratification, acceptance, ap­proval or accession or al any låter date, by dedaration ad­dressed lo the Secretary General of the Council of Europé, extend this Protocol to any olher territory or terri­tories specified in the deda­ration and for whose interna­lional relations it is responsi­ble or on whose behalf it is authorised to give undertak­ings.

3.

Any dedaration made in pursuance of the preced­ing paragraph may, in re­spect of any territory men­tioned in such dedaration, be withdrawn by means of a notification addressed lo ihe Secretary General of the Council of Europé. Such withdrawal shall take effect six months after the date of receipt by the Secretary General of the Council of Europé ofthe notification.

2.

Tout Etat peut, au mo­ment du dépöt de son instru­ment de ratification, d"ac-ceptation, d'approbation ou d'adhésion, ou ä tout autre moment par la suite, étendre fapplication du present Pro­locole, par dedaration adres­sée au Secrétaire General du Conseil de FEurope, å tout autre territoire désigné dans la dedaration et dont il as­sure les relations internatio­nales ou pour lequel il est ha-bilité ä stipuler.

3.

Toute dedaration faite en vertu du paragraphe pré­cédent pourra étre retirée, en ce qui concerne tout terri­toire désigné dans cette de­daration, par notification adressée au Secrétaire Gene­ral du Conseil de FEurope. Le retrait prendra effet six mois apres la date de recep­tion de la notification par le Secrétaire General du Con­seil de FEurope.

2.

Stat kan vid depone­ringen av instrument rörande ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning eller vid vilken som helst se­nare tidpunkt genom förkla­ring till Europarådets gene­ralsekreterare utsträcka pro­tokollets lillämpning lill an­nat område som anges i för­klaringen och för vars inter­nationella förbindelser staten svarar eller för vilket den äger sluta avtal.

3.

Förklaring som avgivits enligt föregående siycke kan beträffande varje i förkla­ringen angivet område åter­tagas genom ett meddelande ställt till Europarådets gene­ralsekreterare. Sådant åter­tagande träder i kraft sex må­nader från det att Europarå­dets generalsekreterare mot­tog meddelandet.

Artide 9

1. Reservations made by a State lo a provision of the Convention shall be applica­ble also to this Protocol, un­less that State otherwise de-clares at the lime of signature or when depositing its instru­ment of ratification, accep­tance, approval or accession.

2. Any State may, at the lime of signature or when de­positing ils instrument of ratification, acceptance, ap­proval or accession, declare that il réserves the right:

a. nol lo accept Chapter 1:

b. not to accept Chapter

Artide 9

1.

Les réserves formulées par un Etat concernant une disposition de la Conveniion s'appliqueronl également au present Prolocole, å moins que cet Etat n'exprime Fin-tention conlraire au moment de la signature ou au moment du dépöt de son instrument de ratification, d'accepta-tion, d'approbation ou d'ad-hésion.

2.

Tout Etat peut, au mo­menl de la signature ou au moment du dépöt de son in­strument de ratification, d"acceptation, d'approbation ou d'adhésion, dédarer qu"il se réserve le droit:

a.    de ne pas accepler le

Titre I;

b.  de ne pas accepler le

Anikel 9

1.    Har en stat gjort förbe­

håll mol någon av konven­

tionens bestämmelser, gäller

förbehållet också i fråga om

detta protokoll, om staten

inte meddelar förklaring av

annat innehåll vid underteck­

nandet eller när instmmentel

rörande ratifikation, godta­

gande, godkännande eller an­

slutning deponeras.

2.    Stat kan vid underteck­

nandel eller vid deponering­

en av sitt instrument rörande

ratifikation, godtagande,

godkännande eller anslutning

förklara att den förbehåller

sig rätlen att

fl. inte godtaga kapitel 

I;

b. inte godtaga kapitel 

II

Prop. 1978/79:80

II, 

or to accept il only in re­

spect of certain offences or

certain calegories of the of­

fences referred to in Artide

2;

C. not to accept Chapter

III, or to accept only para­

graph 1 of Artide 3;

d.    not to accept Chapter

IV;

e.    nol lo accept Chapter

V.

3.

Any Contracting Party may withdraw a reservation it has made in accordance wilh the foregoing paragraph by means of a dedaration ad­dressed to the Secretary General of the Council of Europé which shall become effective as from the date of its receipt.

4.

A Contracting Party which has applied to this Protocol a reservation made in respect of a provision of the Convention or which has made a reservalion in respect of a provision of this Proto­col may nol claim the appli­cation of thal provision by another Contracting Party; it may, however, if its reserva­tion is partial or conditional, claim the application of that provision in so far as it has itself accepted it.

5. No olher reservation may be made to the provi­sions of this Protocol.

Artide 10

The European Committee on Crime Problems of the Council of Europé shall be kept informed regarding the applicalion of this Protocol and shall do whatever is needful to facilitate a friendly settlement of any difficulty

Titre 

II, 

ou de Faccepter seu-lement en ce qui concerne ceriaine infractions ou cale­gories d'infraclions visées par Fartide 2 ;

c.     de ne pas accepler le

Titre III, ou de n'accepter

que le paragraphe 1 de Farti­

de 3 ;

d.    de ne pas accepler le

Titre 

IV;

e.    de ne pas accepler le

Titre V.

3.

Toute Partie Contrac­tante qui a formule une ré­serve en vertu du paragraphe précédent peut la retirer au moyen d'une dedaration adressée au Secrétaire Gene­ral du Conseil de FEurope et qui prendra effet å la date de sa reception.

4.

Une Partie Contrac­tante qui a appliqué au pre­sent protocole une réserve formulée au sujet d'une dis­position de la Convention ou qui a formule une réserve au sujet d'une disposition du present protocole ne peut prétendre ä Fapplication de cette disposition par une autre Partie Contractante; toutefois, elle peut, si la ré­serve est partielle ou condi­tionnelle, prétendre ä Fappli­cation de celle disposition dans la mesure ou elle Fa ac­ceptée.

5.

Aucune autre réserve n'est admise aux dispositions du present Protocole.

Artide 10

Le Comité Européen pour les Problémes Criminels du Conseil de FEurope suivra Fexécution du present Proto­cole et facilitera autant que de besoin le réglement amia-ble de toute difficullé ä la­quelle Fexécution du Proto-

eller godtaga det endasl be­träffande vissa av de brott el­ler broltskalegorier som avses i artikel 2;

c.     inte godtaga kapitel III

eller atl godtaga endasl

punkt 1 av ariikel 3;

d.  inte godtaga kapitel 

IV;

e.  inte godtaga kapitel V.

3. Fördragsslutande part som har gjort förbehåll enligi föregående punkl kan åter­taga förbehållet genom en lill Europarådets generalsekre­terare ställd förklaring, som blir gällande frän dagen för mottagandet.

4.

Fördragsslulande part som har låtit ett förbehåll mol en bestämmelse i kon­ventionen bli gällande också i fråga om delta protokoll el­ler som har gjort förbehåll mot beslämmelse i della pro­tokoll får ej göra anspråk på tillämpning av den bestäm­melsen av annan avtalsslu­tande part; däremot kan den, om förbehållet gäller delvis eller på vissa villkor, göra anspråk på tillämpning av be­stämmelsen i den utsträck­ning staten själv har godkänt densamma.

5.

Inga andra förbehåll får göras mol bestämmelserna i detla protokoll.

Anikel 10

Europarådets kommitté för broltslighelsfrågor skall hållas underrättad om till-lämpningen av delta proto­koll och skall göra vad som behövs för alt underiätta en vänskaplig lösning av varje svårighet som kan uppslå vid

Prop. 1978/79:80

which may arise out of ist ex­eculion.

Anicle 11

1.    Any Contracling Party

may, in so far as it is con­

cerned, denounce this Proto­

col by means of a notification

addressed to the Secretary

General of the Council of

Europé.

2.

Such denunciation shall take effect six months after the date of receipt by the Secretary General of such notification.

3.

Denunciation of the Convention entails automati-cally denunciation of this Protocol.

Artide 12

The Secretary General of the Council of Europé shall notify the member States of the Council and any State which has acceded to the Convention of:

a.    any signature of this

Protocol:

b.    any deposil of an in­

strument of ratification, ac­

ceptance, approval or acces­

sion;

c.     any date of entry into

force of this Protocol in ac­

cordance with Artides 6 and

7;

d.    any dedaration re­

ceived in pursuance of the

provisions of paragraphs 2

and 3 of Artide 8;

e.    any dedaration re­

ceived in pursuance of the

provisions of paragraph 1 of

Anicle 9;

,/'. any reservation made in pursuance of the provisions of paragraph 2 of Artide 9;

g. the withdrawal of any reservation carried oul in pursuance of the provisions of paragraph 3 of Artide 9;

cole donnerait lieu.

Anicle 11

1.

Toute Partie Contrac­tante pourra, en ce qui la concerne, dénoncer le pre­sent Prolocole en adressant Une notification au Secré­taire General du Conseil de FEurope.

2.

La dénonciation pren­dra effet six mois apres la dale de reception de la notifi­cation par le Secrétaire Ge­neral.

3.

La dénonciation de la Conveniion enlraine automa-liquement la dénonciation du present Protocole.

Artide 12

Le Secrétaire General du Conseil de FEurope notifiera aux Etats membres du Con­seil el ä tout Etat ayant ad­héré ä la Conveniion:

a.    touie signature du pre­

sent Prolocole;

b.    le dépöt de tout instru­

ment de ratification, d'ac-

ceplalion, d'approbation ou

d'adhésion;

c.     toute date d'entrée en

vigueur du present protocole

conformément å ses artides

6 et 7;

d.    toute dedaration reue

en application des disposi­

tions des paragraphes 2 et 3

de Fartide 8;

e.    toute dedaration reue

en application des disposi­

tions du paragraphe 1 de Far­

tide 9;

/. toute réserve formulée en applicalion des disposi­tions du paragraphe 2 de Far­tide 9;

g. le retrait de toute ré­serve effectué en application des dispositions du para­graphe 3 de Fartide 9;

26 tillämpningen.

Anikel 11

1. Avtalsslutande stat kan för sill vidkommande upp­säga delta protokoll genom underrättelse till Europarå­dels generalsekreterare.

2.

Uppsägningen träder i kraft sex månader efter den dag då generalsekreteraren mottog underrättelsen.

3.

Uppsägning av konven­tionen innebär automatiskt uppsägning av detta proto­koll.

Artikel 12

Europarådets generalsek­reterare skall underrätta rå­dels medlemsstater och varje stat som har anslutit sig till konvenUonen om

a.    undertecknande av det­

ta protokoll;

b.    deponering av ratifika­

tions-, godtagande-, godkän­

nande- eller anslutningsin­

strument;

c.     dagar för protokollets

ikraftträdande enligt artik­

larna 6 och 7;

d.    förklaring enligt artikel

8 punkt 2 och 3;

e. förklaring enligt artikel 9 punkt 

I;

/.   förbehåll enligt artikel 9 punkt 2;

g. återtagande   av   förbe­håll enligt artikel 9 punkl 3;

Prop. 1978/79: 80

27

/;. any notification re­ceived in pursuance of the provisions of Artide 11 and the date on which denunci­ation takes effect.

In witness whereof the un­dersigned, being duly author­ised thereto, have signed this Protocol.

Done at Strasbourg, this 17 day of March 1978, in English and in French, both texts being equally authorita-live, in a single copy which shall remain deposited in the archives of the Council of Europé. The Secretary Gen­eral ofthe Council of Europé shall transmit certified copies to each ofthe signato­ry and acceding States.

/(. toute notificalion regue en applicalion des disposi­tions de Farlide 11 el la date ä laquelle la dénonciation prendra effet.

En foi de quoi, les sous-signés, dument autorisés ä cet effet, ont signé le present Prolocole.

Fait å Strasbourg, le 17 mars 1978, en frangais el en anglais, les deux textes fai­sant également foi, en un seul exemplaire qui sera dé­posé dans les archives du Conseil de FEurope. Le Se­crétaire General du Conseil de FEurope en communi-quera copie certifiée con-forme å chacun des Etats si­gnataires et adhérents.

h. underrättelse enligt ar­tikel 11 och dagen då uppsäg­ningen träder i kraft.

Till bekräftelse varpå un­dertecknade, därtill veder­börligen bemyndigade, har underskrivit denna konven­tion.

Som skedde i Strasbourg den 17 mars 1978 pä engelska och franska, vilka båda texter äger lika vitsord, i ett exemplar, som skall förvaras i Europarådels arkiv. Euro­parådets generalsekreterare skall översända bestyrkt av­skrift därav till de underteck­nande eller anslutna sta­terna.

Prop. 1978/79: 80

28

Biluiiu 2

Additional Protocol to the Eu­ropean Convention on Mutual Assistance in Criminal Mat­ters

The member States of the Council of Europé, signatory lo Ihis Prolocol,

Desirous of facililaling the application of the European Conveniion on Mutual Assis­tance in Criminal Matters opened for signature in Strasbourg on 20 April 1959 (hereinafter referred to as "the Convention") in the field of fiscal offences;

Considering it also desir­able lo supplement the Con­vention in certain other re­spects,

Have agreed as follows:

CHAPTER 1 Artide 1

The Contracting Parties shall not exercise the right provided for in Artide 2 (a) of the Convention to refuse assistance solely on the ground that the request con-cerns an offence which the requested Party considers a fiscal offence.

Protocole additionnel ä la convention européenne d'en-traide judiciaire en matiére pénale

Les Etats membres du Conseil de FEurope, signa­taires du present Prolocole,

Désireux de faciliter Fap­plication en matiére dMnfrac-lions fiscales de la Conven­tion européenne d'entraide judiciaire en matiére pénale ouverte ä la signature ä Strasbourg le 20 avril 1959 (ci-aprés dénommée «la Convention »);

Considérant également qu'il est opportun de com­pléter ladite Convention å certains autres égards,

Sont convenus de ce qui suit:

TITRE I Artide I"

Les Parties Conlractanles n'exerceront pas le droil prévu å Farlide 2. a de la Conveniion de refuser Fen-iraide judiciaire pour le seul motif que la demande se rap­porte ä une infraction que la Parlie requise considére comme une infraction fis­cale.

Tilläggsprotokoll till den eu­ropeiska konventionen om in­bördes rättshjälp i brott.smål

Signatärstaterna, medlem­mar av Europarådet,

vilka önskar underiäita lill-lämpningen av den europeis­ka konventionen om inbör­des rättshjälp i brottsmäl. öppnad för undertecknande i Strasbourg den 20 april 1959 (härefter kallad "konven­tionen"), i fråga om fiska­liska brotl,

vilka också finner del önskvärt atl komplettera konventionen i vissa andra hänseenden,

har överenskommit om föl­jande.

KAPITEL 1 Ariikel 1

De avtalsslutande parterna skall inte utnyttja rätten en­ligt konventionens artikel 2 (a) att avslå en framställning om rällshjälp enbart pä den grunden att den hänför sig till en gärning, vilken den anmo­dade parlen belraklar som fiskaliskt brotl.

Artide 2

1. In the case where a Contracting Party has made the exécution of letters roga-tory for search or seizure of property dependent on the condition that the offence motivaling the letters roga-tory is punishable under both the law ofthe requesting Par­ty and the law of the request­ed Party, this condition shall be fulfilled, as regards fiscal

Artide 2

1. Dans le cas ou une Par­lie Contractante s"est ré­servé la faculté de soumettre Fexécution des commissions rogatoires aux fins de perqui­sition ou saisie d'objels ä la condition que Finfraction molivanl la commission ro-gatoire soit punissable selon la loi de la Partie requérante et de la Partie requise, cette condition sera remplie en ce

Anikel 2

(. För det fall alt en av­talsslulande part har gjort verkställandet av en fram­ställning om husrannsakan eller beslag beroende av all den gärning som har föranlett framställningen skall vara straffbar enligt både den an­sökande och den anmodade partens lag, skall detta vill­kor såviti avser fiskaliska brott anses uppfyllt, om brol-

Prop. 1978/79:80

29

offences, if the offence is punishable under the law of the requesting Parly and cor-responds to an offence of the same nature under the law of the requested Party.

2. The request may not be refused on the ground thal Ihe law of Ihe requested Par­ly does not impose the same kind of lax or duty, or does not coutain a tax, duly, cus­toms and exchange regula­tion of the same kind as the law ofthe requesting Parly.

CHAPTER 

II

Artide 3

The Conveniion shall also apply to:

a.    Ihe service of docu­

ments concerning the en­

forcement of a sentence, the

recovery of a fine or the pay­

ment of costs of proceedings;

b.    measures relating to the

suspension of pronounce­

ment of a sentence or of its

enforcement, lo conditional

release, to deferment of the

commencemeni of the en­

forcement of a sentence or to

the interruption of such en­

forcement.

CHAPTER III

Artide 4

Artide 22 of the Conven­tion shall be supplemented by the following text, the original Artide 22 of the Conveniion becoming para­graph 1 and the below-men-lioned provisions becoming paragraph 2:

"2. Furthermore, any Contracling Parly which has supplied the above-men-lioned information shall communicate   to   the   Party

qui concerne les infractions fiscales, si Finfraction est punissable selon la loi de la Partie requérante et corre­spond å une infraction de méme nature selon la loi de la Parlie requise.

2. La demande ne pourra élre rejelée pour le molif que la législalion de la Parlie re­quise n'impose pas le méme lype de laxes ou impots, ou ne contient pas le méme lype de réglementation en matiére de taxes el impöls, de douane el de change que la legislation de la Partie re­quérante.

TITRE 

II 

Artide 3

La Conveniion s'appli-quera également:

o. ä la notification des actes visant Fexécution d'une peine, le recouvrement d'une amende ou le paiement des frais de procedure;

b. aux mesures relatives au sursis au prononcé d'une peine ou å son exécution, ä la libération conditionnelle, au renvoi du débul d'exécution de la peine ou å Finterruption de son exécution.

TITRE III

Artide 4

L'article 22 de la Conven­tion est complété par le texte suivant, Farlide 22 original de la Conveniion constituant le paragraphe I et les disposi­tions ci-aprés le paragraphe

« 2. En oulre, toute Partie Contractante qui a donné les avis précités communiquera å la Partie intéressée, sur sa demande, dans des cas parti-

tet är straffbart enligt den an­sökande partens lag och mot­svarar ell brott av samma na­tur enligt den anmodade par­tens lag.

2. Framställningen får inie avsläs på den gmnden att den anmodade partens lag inte föreskriver samma slag av skall eller annan pålaga eller inte innehåller en regle­ring av samma slag beträffan­de skatt eller annan pålaga, tull eller valuta som den an­modande partens lag.

KAPITEL 

II

Artikel 3

Konventionen skall också äga tillämpning på

a.    översändande av hand­

lingar angående verkstäl­

lighet av straff, uppbörd av

böter eller betalning av rätte­

gångskostnader;

b.    ålgärder som rör vill­

korligt anstånd med ådö­

mande eller verkställighet av

påföljd eller uppskjutande el­

ler avbrytande av sädan

verkställighet.

KAPITEL III Artikel 4

Konventionens artikel 22 skall kompletteras med föl­jande text, varvid den ur­sprungliga anikel 22 blir punkt I och följande bestäm­melser punkt 2:

"2. Dessutom skall av­talsslutande part, vilken har tillhandagått med underrät­telser som nämnts ovan, på begäran av den andra berör-

Prop. 1978/79:80

30

concerned, on the lalter's re­quest in individual cases, a copy of ihe conviciions and measures in queslion as well as any other information rel­evant thereto in order to en­able il lo consider whether Ihey necessilale any mea­sures al national level. This communication shall lake place between the Ministries of Justice concerned."

CHAPTER 

IV

Artide 5

1.

This Protocol shall be open to signature by the member States of the Coun­cil of Europé which have signed the Convention. It shall be subject to ratifica­tion, acceplance or approval. Instruments of ratification, acceptance or approval shall be deposited with the Secre­tary General of the Council of Europé.

2.

The Protocol shall en­ter into force 90 days after the date of the deposit of the third instrument of ratifica­tion, acceptance or approval.

3.

In respecl of a signato­ry State ratifying, accepting or approving subsequently, the Protocol shall enter into force 90 days afler the dale of the deposil of its instru­ment of ratification, accep­lance or approval.

4.

A member State of the Council of Europé may nol raiify, accept or approve this Prolocol without having, si-multaneously or previously, ralified the Convention.

culiers, copie des sentences et mesures dont il s"agit. ainsi que lout autre rensei-gnement s'y référanl, pour lui permellre d'examiner si elles requiérent des mesures sur le plan interne. Celle communication se fera entré les Ministéres de la Justice intéressés.»

TITRE 

IV

Ariicle 5

1.

Le present Protocole est ouvert å la signature des Etats membres du Conseil de FEurope qui ont signé la Convention. 11 sera soumis ä ratification, acceptation ou approbation. Les instru­ments de ratification, d'ac-ceptalion ou d"approbalion seront déposés prés le Secré­taire General du Conseil de FEurope.

2.

Le Protocole entrera en vigueur 90 jours apres la date du dépöt du troisiéme instru­ment de ratification, d"ac-ceplalion ou d'approbalion.

3.

11 entrera en vigueur ä Fégard de tout Etat signa­taire qui le ratifiera, Faccep-lera ou Fapprouvera ulié-rieuremenl 90 jours apres la date du dépöt de son instru­ment de ratification, d'ac-ceptation ou d'approbation.

4.

Un Etat membre du Conseil de FEurope ne peut ratifier, accepler ou ap-prouver le present Protocole sans avoir simuUanément ou antérieuremenl ratifié la Convention.

da parten i särskilda fall till denna översända avskrifi av de ifrågavarande domarna el­ler beslulen liksom annan in-formation som hänför sig härtill i syfte alt bereda par­ten möjlighet att överväga om interna åtgärder från dess sida erfordras. Denna skrift­växling skall äga rum mellan de berörda justitieministe-rierna."

KAPITEL 

IV

Ariikel 5

1.

Detta prolokoll är öp­pet för undertecknande av de medlemsstater i Europarådet som har undertecknat kon­ventionen. Det skall ralifi­ceras, godlagas eller godkän­nas. Instrument rörande rati­fikation, godtagande eller godkännande skall depo­neras hos Europarådets ge­neralsekreterare.

2.

Protokollet iräder i kraft 90 dagar efter den dag då del Iredje instrumentet rö­rande ratifikation, godta­gande eller godkännande har deponerats.

3.

1 förhållande till signa-tärstat som därefter ratifi­cerar, godtager eller godkän­ner protokollet träder del i kraft 90 dagar efter den dag då dess instrument rörande ratifikation, godtagande eller godkännande har depone­rats.

4.

Medlemsstat i Europa­rådet får infe ratificera, god­taga eller godkänna protokol­let utan all den samtidigt el­ler tidigare ratificerat kon­ventionen.

Artide 6

1. Any   State   which   has acceded to Ihe Convention

Artide 6

1. Tout Etat qui a adhéré ä la Conveniion peut adhérer

Artikel 6

I.

Stal som har anslutit sig till konventionen får ansluta

Prop. 1978/79: 80

31

may accede lo this Prolocol after the Prolocol has en­tered into force.

2. Such accession shall be effected by depositing with the Secretary General of the Council of Europé an instru­ment of accession which shall lake effect 90 days after the date of its deposil.

Artide 7

1.

Any State may, at the lime of signature or when de­positing ils insirumeni of ralificalion, acceplance, ap­proval or accession, specify the territory or territories lo which this Prolokoll shall ap­ply.

2.

Any Slale may, when depositing ils insirumeni of ratification, acceptance, ap­proval or accession or at any låter dale, by dedaration ad­dressed to the Secretary General of the Council of Europé, extend this Prolocol to any olher territory or terri­tories specified in the deda­ration and for whose interna­tional relations il is responsi­ble or on whose behalf it is authorised lo give undertak­ings.

3.

Any dedaration made in pursuance of the preced­ing paragraph may, in re­spect of any territory men­tioned in such dedaration, be withdrawn by means of a notification addressed to the Secretary General of the Council of Europé. Such withdrawal shall take effect six months after the date of receipl by the Secretary General of the Council of Europé ofthe notification.

au present Protocole apres Fentrée en vigueur de celui-ci.

2. L"adhésiop s"effectuera par le dépöt, prés le Secré­taire General du Conseil de FEurope, d"un instiumenl d'adhésion qui prendra effet 90 jours apres la date de son dépöt.

Artide 7

1.

Tout Etat peut. au mo­ment de la signature ou au moment du dépöt de son ins­trument de ratification, d"ac-ceplation, d"approbalion ou d'adhésion, designer le ou les territoires auxquels s"ap-pliquera le present Proto­cole.

2.

Tout Etat peut, au mo­ment du dépöt de son instru­ment de ralificalion, d'ac-ceplation, d"approbalion ou d'adhésion, ou ä tout aulre momenl par la suite, étendre Fapplication du present Pro­tocole, par dedaration adres­sée au Secrétaire General du Conseil de FEurope, ä tout autre territoire désigné dans la dedaration el dont il as­sure-les relations internatio­nales ou pour lequel il est ha-bililé ä stipuler.

3.

Toute dedaration faite en vertu du paragraphe pré­cédent pourra élre retirée, en ce qui concerne lout terri­toire désigné dans cette de­daration, par notification adressée au Secrétaire Gene­ral du Conseil de FEurope. Le retrait prendra effet six mois apres la date de recep­tion de la notification par le Secrétaire General du Con­seil de FEurope.

sig till protokollet sedan det­ta harträtt i kraft.

2. Sådan anslutning skall ske genom deponering hos Europarådels generalsekre-terare av ell anslulningsin­slrumenl och iräder i krafl 90 dagar efter deponeringen.

Artikel 7

1.

Stat kan vid underteck­nandet eller vid deponering­en av sill instrument rörande ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning närmare ange del eller de områden beträffande vilka konventionen skall tilläm­pas.

2.

Stat kan vid depone­ringen av instrument rörande ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning eller vid vilken som helst se­nare tidpunkt genom förkla­ring till Europarådets gene­ralsekreterare utsträcka pro­tokollets tillämpning lill an­nal område som anges i för­klaringen och för vars inter­nationella förbindelser staten svarar eller för vilket den äger sluta avtal.

3.

Förklaring som avgivits enligt föregående stycke kan beträffande varje i förkla­ringen angivet område åter­tagas genom ctl meddelande ställt till Europarådels gene­ralsekreterare. Sådant åter­tagande iräder i krafl sex må­nader från del atl Europarå­dets generalsekreterare mot­tog meddelandet.

Prop. 1978/79:80

32

Artide 8

1. Reservations made by a Contracting Parly lo a provi­sion of the Conveniion shall be applicable also to this Pro­tocol, unless thal Parly oth­erwise declares al the time of signature or when depositing its instrument of ratification, acceptance, approval or ac­cession. The same shall ap­ply to the declarations made by virtue of Artide 24 of the Convention.

2.    Any State may, at the

time of signature or when de­

positing its instrument of

ratification, acceptance, ap­

proval or accession, declare

that it réserves the right:

a.    not lo accept Chapter I,

or lo accept it only in respect

of ceriain offences or certain

calegories of the offences re­

ferred lo in Artide 1, or not

to comply with letters roga-

tory for search or seizure of

property in respect of fiscal

offences:

b. nol lo accept Chapter

II;

c.    not to accept Chapter

111.

3.

Any Contracling Party may withdraw a dedaration it has made in accordance wilh the foregoing paragraph by means of a dedaration ad­dressed to the Secretary General of the Council of Europé which shall become effective as from the dale of ils receipl.

4.

A Coniracling Parly which has applied lo this Protocol a reservalion made in respect of a provision of Ihe Conveniion or which has

Artide 8

1.

Les réserves formulées par une Partie Coniraclante concernant une disposition de la Convention s'appli-queront également au pre­sent Protocole, å moins que cette Partie n'exprime Fin-lention conlraire au momenl de la signature ou au moment du dépöt de son instrument de ratification, d'accepla-lion, d'approbalion ou d'ad-hésion. 

II

en sera de méme pour les declarations faites en vertu de Fartide 24 de la Conveniion.

2.

Toui Etat peut, au mo­ment de la signature ou au moment du dépöt de son ins­tmment de ratification, d'ac-ceptalion, d"approbalion ou d'adhésion, dédarer qu'il se réserve le droit:

a.    de ne pas accepler le

Titre I, ou de Faccepter seu-

lement en ce qui concerne

certaines infractions ou cale­

gories d'infractions visées

par Farlide 1, ou de ne pas

exécuter les commissions ro­

gatoires aux fins de perquisi­

tion ou saisie d'objets en ma­

tiére d'infractions fiscales;

b.    de ne pas accepler le

Titre 

II

;

c.    de ne pas accepler le

Titre 111.

3.

Toute Partie Contrac­tante qui a formule une ré­serve en vertu du paragraphe précédent peut la retirer au moyen d'une dedaration adressée au Secrétaire Gene­ral du Conseil de FEurope el qui prendra effet ä la date de sa reception.

4.

Une Partie Contrac­tante qui a appliqué au pre­sent Protocole une réserve formulée au sujet d'une dis­position de la Convention ou

Anikel 8

1. Har en stat gjort förbe­håll mot någon av konven­tionens bestämmelser, gäller förbehållet också i fråga om detta protokoll, om staten inte meddelar förklaring av annat innehåll vid underteck­nandet eller när instmmentel rörande ratifikation, godta­gande, godkännande eller an­slutning deponeras. Det­samma gäller förklaringar en­ligt konventionens ariikel 24.

2. Stat kan vid underteck­nandel eller vid depone­ringen av sitt instrument rö­rande ratifikation, godta­gande, godkännande eller an­slutning förklara att den för­behåller sig rätten att

a. inte godtaga kapitel I eller godtaga det endast be­träffande vissa av de brott el­ler broltskalegorier som avses i artikel I eller inte verkställa framställningar om husrannsakan eller beslag i fråga om fiskaliska brott;

b. inte godtaga kapitel 

II;

c.  inte godtaga kapitel III.

3. Avtalsslutande part som har avgivit förklaring enligt föregående punkl kan återtaga denna genom en till Europarådets generalsekre­terare ställd förklaring, som blir gällande från dagen för mottagandel.

4. Avtalsslutande part som har låtit ett förbehåll mot en bestämmelse i kon­ventionen bli gällande också i fräga om detta protokoll el-

Prop. 1978/79:80

33

made a reservation in respect of a provision of this Prolo­col may not claim the appli­cation of that provision by another Contracling Parly; il may, however, if its reserva­lion is partial or conditional claim the application of thal provision in so far as it has itself accepted it.

5. No olher reservation may be made to the provi­sions of this Protocol.

Artide 9

The provisions of this Pro­locol are wilhoul prejudice lo more exlensive regula­tions in bilaleral or multilat­eral agreements conduded between Contracting Parties in applicalion of Artide 26, paragraph 3, of the Conven­iion.

Artide 10

The European Committee on Crime Problems of the Council of Europé shall be kept informed regarding the application of this Protocol and shall do whatever is needful lo facilitate a friendly settlement of any difficulty which may arise out of its ex­écution.

qui a formule une réserve au sujet d"une disposition du present Protocole ne peut prétendre å Fapplication de cette disposition par une aulre Parlie Contractante; toutefois elle peut, si la ré­serve est partielle ou condi­tionnelle, prétendre å Fappli­cation de cette disposition dans la mesure oii elle Fa ac­ceptée.

5. Aucune aulre réserve n"est admise aux dispositions du present Protocole.

Artide 9

Les dispositions du pre­sent Protocole ne font pas obstade aux régles plus dé-laillées conlenues dans les accords bilaléraux ou multi­latéraux conclus enlre des Parties Conlractanles en ap­plicalion de Farlide 26, para­graphe 3, de la Conveniion.

Artide 10

Le Comité Européen pour les Problémes Criminels du Conseil de FEurope suivra Fexécution du present Prolo­cole et facilitera autant que de besoin le réglement amia-ble de toute difficullé ä la­quelle Fexécution du Proto­cole donnerait lieu.

ler som har gjort förbehåll mot bestämmelse i detla pro­lokoll får ej göra anspråk pä lillämpning av den besiäm­melsen av annan fördragsslu­tande part; däremot kan den, om förbehållel gäller delvis eller på vissa villkor, göra anspråk på tillämpning av be­stämmelsen i den utsträck­ning staten själv har godkänt densamma.

5. Inga andra förbehåll får göras mot bestämmelserna i detta prolokoll.

Ariikel 9

Bestämmelserna i detta protokoll påverkar inte mera långtgående bilaterala eller multilaterala överenskom­melser som kan ha ingåtts mellan de avlalsslulande par­terna med stöd av koventio-nens ariikel 26 punkt 3.

Artikel 10

Europarådets kommitté för broltslighelsfrågor skall hållas underrättad om til­lämpningen av detla prolo­koll och skall göra vad som behövs för att underlätta en vänskaplig lösning av varje svårighet som kan uppstå vid tillämpningen.

Artide 11

1.

Any Contracting Party may, in so far as it is con­cerned, denounce this Proto­col by means of a notification adressed to the Secretary General of the Council of Europé.

2.

Such denunciation shall take effect six months afler the date of receipl by the Secretary General of such notification.

3.

Denunciation    of    the

Artide 

II

1.

Toute Partie Contrac­tante pourta, en ce qui la concerne, dénoncer le pre­sent Prolocole en adressant une notification au Secré­taire General du Conseil de FEurope.

2.

La dénonciation pren­dra effet six mois apres la dale de reception de la notifi­cation par le Secrétaire Ge­neral.

3.

La dénonciation de la

Artikel 11

1. Avtalsiutande stat kan för sitt vidkommande upp­säga detta protokoll genom underrättelse till Europarå­dets generalsekreterare.

2.

Uppsägningen träder i kraft sex månader efter den dag då generalsekreteraren mottog underrättelsen.

3.

Uppsägning av konven-

Prop. 1978/79:80

34

Conveniion enlails auiomati-cally denunciation of ihis Prolocol.

Anicle 12

The Secretary General of the Council of Europé shall notify the member States of the Council and any State which has acceded to the Conveniion of:

(/. any signature of this Protocol;

b.    any deposit of an in­

strument of ratification, ac­

ceptance, approval or acces­

sion;

c.     any date of entry into

force of this Protocol in ac­

cordance wilh Artide 5 and

6;

d.    any declaralion re­

ceived in pursuance of the

provisions of paragraphs 2

and 3 of Artide 7;

e.    any dedaration re­

ceived in pursuance of the

provisions of paragraph 1 of

Artide 8;

/. any reservation made in pursuance of the provisions of paragraph 2 of Artide 8;

g. the withdrawal of any reservation carried oul in pursuance of the provisions of paragraph 3 of Artide 8;

h. any notification re­ceived in pursuance of the provisions of Artide 11 and the dale on which denunci­ation lakes effect.

In witness whereof the un­dersigned, being duly author­ised thereto, have signed this Prolocol.

Done al Strasbourg, this 17 day of March 1978, in English and in French, both texts being equally authorita-tive, in a single copy which shall remain deposited in the

Conveniion enlraine auloma-liquemeni la dénonciation du present Protocole.

Artide 12

Le Secrétaire General du Conseil de FEurope notifiera aux Etats membres du Con­seil et ä toui Etat ayant ad­héré ä la Conveniion :

a.    loule signature du pre­

sent Prolocole;

b.    le dépöt de tout instru­

ment de ratification, d"ac-

cepialion, d"approbaiion ou

d"adhésion ;

(. toute dale d"enlrée en vigueur du present Prolocole conformément å ses artides 5 et 6;

d.    toute dedaration regue

en applicalion des disposi­

tions des paragraphes 2 el 3

de Farlide 7;

e.    toute dedaration regue

en applicalion des disposi­

tions du paragraphe 1 de Far­

tide 8;

/. loule réserve formulée en application des disposi­tions du paragraphe 2 de Far­tide 8 ;

g. le retrait de loule ré­serve effectué en application des dispositions du para­graphe 3 de Farlide 8 ;

h. toute notification regue en applicalion des disposi­tions de Fartide 11 et la date ä laquelle la dénonciation prendra effet.

En foi de quoi, les sous-signés, dumenl autorisés ä cet effet, ont signé le present Protocole.

Fait ä Strasbourg, le 17 mars 1978, en frangais et en anglais, les deux textes fai­sant également foi, en un seul exemplaire qui sera dé­posé  dans  les  archives  du

tionen innebär automatiskt uppsägning av detla prolo­koll.

Anikel 12

Europarådets generalsek­reterare skall underälta rå­dets medlemsstater och varje stat, som har anslutit sig lill konventionen om

a.    undertecknande av det­

ta protokoll;

b.    deponering av ratifika­

tions-, godtagande-, godkän­

nande- eller anslutningsin­

strument;

c.     dagar för protokollels

ikraftträdande enligt artik­

larna 5 och 6;

d.    förklaring enligt artikel

7 punkt 2 och 3;

e. förklaring enligt ariikel 8 punkt 1;

/. förbehåll enligi artikel 8 punkt 2;

g. återtagande av förbehåll enligt artikel 8 punkt 3;

h. underrättelse enligt arti­kel 11 och dagen då uppsäg­ningen träder i kraft.

Till bekräftelse varpå un­dertecknade, därtill veder­börligen bemyndigade, har Underskrivit denna konven­tion.

Som skedde i Strasbourg den 17 mars 1978 på engelska och franska, vilka båda texter äger lika vitsord, i ett exemplar, som skall försva­ras i Europarådels arkiv. Eu-

Prop. 1978/79:80

35

archives of the Council of

Conseil de FEurope. Le Se-

roparädeis generalsekrelera-

Europe. The Secrelary Gen-

crétaire General du Conseil

re skall översända bestyrkt

eral of the Council of Europé

de FEurope en communi-

avskrift därav till de under­

shall transmit certified

quera copie certifiée con-

tecknande eller anslutna sta-

copies to each of Ihe signato-

fotme å chacun des Eluls si-

terna,

ry and acceding States.

gnaiaires el adhérents.

Prop. 1978/79:80

36

Utdrag

LAGRÅDET

PROTOKOLL

vid sammanträde 1978-11-17

Närvarande: f.d. regeringsrådet Martenius, regeringsrådet Petrén,justitie­rådet Sven[REDACTED_EFTERNAMN], justitierådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 21 september 1978 har regeringen på hemställan av chefen för justitiedepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1957: 668) om utlämning för brott,

2.

lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning ät utländsk domstol.

Förslagen har inför lagrådel föredragils av hovrättsassessorn Johan Munck.

Den föreslagna ändringen i bevisupptagningslagen är sakligt motiverad oberoende av Sveriges tillträde till lilläggsprotokollei till den europeiska rättshjälpskonventionen. Lagrådet föreslår därför, att denna lagändring träder i kraft snarast möjligl och all bestämmelse om dagen för ikraftträ­dande intas i lagen. 1 övrigt föranleder lagförslagen icke någon lagrådets erinran.

Prop. 1978/79:80

37

Uldrag

JUSTITIEDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanlräde 1978-12-14

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Sven Ro­manus,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Winén, Huss,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], De[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Gabriel[REDACTED_EFTERNAMN], Tham, Bondestam

Föredragande: statsrådet Sven[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om godkännande av tilläggsprotokoll till den europeiska utläm­ningskonventionen och den europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål, m. m.

Föredraganden anmäler lagrådels yttrande* över förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1957: 668) om ullämning för brotl,

2.

lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning ål utländsk domstol.

Föredraganden redogör för lagrådets yllrande.

Lagrådel har förordat att den föreslagna ändringen i lagen om bevisupp­tagning ål utländsk domstol träder i krafl snarasi möjligl och att bestäm­melse om dagen för ikraftträdande las in i lagen. Jag godtar detta förslag och förordaratt Jagändringen får träda i kraft den 1 april 1979.

I övrigt har lagförslagen inte föranlett nägon erinran från lagrådel.

Vid regeringssammanträdet den 21 september 1978 har jag förordat atl Sverige tillträder det andra tilläggsprotokollet till den europeiska utläm­ningskonventionen samt tilläggsprotokollet till den europeiska konven­tionen om inbördes rättshjälp i brotlmäl. I anslutning till art. 5 i det förstnämnda av de båda protokollen skall Sverige enligt mitt förslag avge den förklaringen, att framställningar om utlämning för svensk del kommer alt sändas resp. tas emot av utrikesdepartementet i stället för justitiedepar­tementet.

Men hänvisning till vad jag nu har anförl hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att

dels godkänna det den 17 mars 1978 dagtecknade andra tilläggspro­lokollel till den europeiska utlämningskonventionen med den för­klaring somjag har angett.

'  Beslul om lagrådsremiss fauat vid regeringssammanträde den 21 september 1978.

Prop. 1978/79:80

38

dels godkänna det den 17 mars 1978 dagtecknade tilläggsprotokollet till den europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brott­mål,

dels antaga de av lagrådet granskade lagförslagen med vidtagen ändring.

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1978