Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1986/87:88

om ändring i hemförsäljningslagen

(1981:1361)

S/87:88

Regeringen föreslår riksdagen att anta del förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollel den 26 februari 1987.

På regeringens vägnar

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Sten Wickbom

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås några mindre ändringar i hemförsäljningslagen (1981:1361). En sådan ändring är att det belopp som varans eller tjänstens pris måste uppgå till för att lagen skall tillämpas höjs från 200 kr till 300 kr. Andra ändringar innebär atl konsumentens möjligheter att bli fri från ett avtal förbättras i nägra undantagssituationer. Lagändringarna avses träda i kraft den 1 juli 1987.

1    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr I

Propositionens lagförslag

Förslag till

Lag om ändring i hemförsäljningslagen (198!

1361)

Prop. 1986/87:88

Härigenom föreskrivs att 1,5 och 7 §§ hemförsäljningslagen (1981:1361) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

I 

§

Denna lag tillämpas dä näringsidkare vid hembesök eller vid telefonsam­tal som utgör led i telefonförsäljning yrkesmässigt säljer lös egendom lill konsumenter för huvudsakligen enskilt bruk. Hembesök föreligger dä nä­ringsidkaren söker upp konsumenten i dennes bostad eller pä nägon annan plats där konsumenten inle endast för stunden befinner sig.

Lagen tillämpas ocksä då näringsidkare, under de förutsättningar som anges i första stycket, mot ersättning åtager sig att utföra fortlöpande tjänster i form av underhåll eller tillsyn av egendom, undervisning eller liknande.

Lagen tillämpas dock ej, om det pris som konsumenten sammanlagt skall betala understiger 200 kr. La­gen tillämpas inte heller vid försälj­ning av livsmedel.

Lagen tillämpas dock ej, om det pris som konsumenten sammanlagt skall betala understiger 300 kr. La­gen tillämpas inte heller vid försälj­ning av livsmedel eUer av fondpap­per som avses i lagen (1985:571) om värdepappersmarknaden.

5§ Om föreskrifterna i 4 § inte iakttas, är konsumenten inte bunden av avtalet.

Vill konsumenten att avtalet skall återgå enligt första stycket, skall han eller hon underrätta näringsid­karen om detta inom ett år från det atl avtalet ingicks. Annars har kon­sumenten förlorat sin rätt att kräva att avtalet skall återgå.

Vill konsumenten att avtalel skall återgå enligt första stycket, skall näringsidkaren underrättas om det­ta inom ett år frän det atl, vid köp av lös egendom, konsumenten tog emot godset eller en väsentlig del av det eller, vid avtal om en fortlö­pande tjänst, näringsidkaren börja­de utföra tjänsten. Annars har kon­sumenten föriorat sin rätt att kräva att avtalet skall återgå.

7

§

Vid köp av lös egendom böriar ängerveckan löpa den dag dä kon­sumenten fick tillfälle att undersö­ka godset eller likadant gods, dock tidigast den dag då de handlingar som avses i 4 § kom konsumenten till banda.

Vid avtal om en fortlöpande tjänst de handlingar som avses i 4 § kom

Vid köp av lös egendom börjar ångerveckan löpa den dag då kon­sumenten tog emot godset eller en väsentlig del av det eller dessförin­nan undersökte godset eller lika­dant gods, dock tidigast den dag dä de handlingar som avses i 4 § kom konsumenten till banda, börjar ångerveckan löpa den dag då konsumenten till banda. Detsamma

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1986/87:

gäller vid köp av lös egendom, om näringsidkaren skriftligen har kommit överens med konsumenten om detta i fall dä

I. godset har tillverkats eller väsentligt ändrats efter konsumentens särskilda önskemål, eller

2. det, med hänsyn till att godset är skrymmande eller av någon an­nan liknande anledning, inte skulle vara rimligt att ängerveckan börjar löpa först dä konsumenten _/7c'A- tUl-fiille att undersöka godset eller lika­dant gods.

2. det, med hänsyn lill att godset är skrymmande eller av någon an­nan liknande anledning, inte skulle vara rimligt att ångerveckan böriar löpa först dä konsumenten tog emot godset eller en väsentlig del ar det eller dessförinnan under­sökte godset eller likadant gods.

Denna lag träder i kraft den I juli 1987. 1 fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser.

Justitiedepartementet

Prop. 1986/87:88

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 februari 1987

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], S.[REDACTED_EFTERNAMN], Bodslröm,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R. Carisson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Wickbom

Lagrådsremiss om ändring i hemförsäljningslagen (1981:1361)

1 Inledning

Hemförsäljningslagen (1981:1361) trädde i kraft den I juli 1982 och ersatte dä den tidigare gällande lagen (1971:238) om hemförsäljning m.m. Syfiet med lagen är alt bereda konsumenter skydd vid hemförsäljning. Lagen tillämpas då näringsidkare vid hembesök eller vid telefonsamtal som utgör led i telefonförsäljning yrkesmässigt säljer lös egendom till konsumenter för huvudsakligen enskilt bruk. Vidare tillämpas lagen då näringsidkare vid hembesök eller telefonförsäljning mot ersättning åtar sig att utföra fortlö­pande tjänster i form av underhäll eller tillsyn av egendom, undervisning eller liknande. Konsumenten skyddas framför allt genom att lagen ger honom en ovillkorlig rätt att fränträda ett bindande anbud eller avtal (ångerrält) inom en vecka från en viss, i lagen närmare angiven dag (ängervecka).

Den nya hemförsäljningslagen har nu varit i kraft några år. Som ett led i en påbörjad systematisk utvärdering av genomförd lagstiftning på civilrät­tens område inbjöd justitiedeparlementel vissa berörda myndigheter, orga­nisationer och förelag till överläggningar i oktober 1986 rörande hemför­säljningslagen. Syftet med överläggningarna var atl departementet skulle fä del av de erfarenheter som har gjorts vid tillämpningen av lagen och fä veta om lagen behöver ändras i något hänseende.

I överläggningarna deltog företrädare för marknadsdomstolen, konsu­mentverket, allmänna reklamationsnämnden, Sveriges Köpmannaför­bund, Direkthandelsföretagens Förening, Svenska Tidningsutgivareför-eningen. Svenska bokförläggareföreningen. Konsumentvägledarnas före­ning och Aktiebolaget Electrolux.

Under överläggningarna redovisades erfarenheter som gav vid handen all del bör göras nägra mindre ändringar i hemförsäljningslagen. Syn­punkter pä behov av ändringar har också framförts från annat håll. I det följande kommer jag därför att föreslå atl lagen ändras på vissa punkter.

2 Allmän motivering

2.1 Lagens tillämpningsområde

Prop. 1986/87:88

Mitt förslag: Del belopp som varans eller tjänstens pris måste uppgå till för att lagen skall tillämpas höjs från 200 kr till 300 kr. Vidare införs elt uttryckligt undantag i lagen för försäljning av fondpapper.

Skälen för mitt förslag: I I § tredje stycket hemförsäljningslagen stadgas att lagen inte skall tillämpas, om det pris som konsumenten sammanlagt skall betala understiger 200 kr. Någol sådant undantag fanns inte i 1971 års hemförsäljningslag. Stadgandet infördes i den nya lagen som en konse­kvens av atl den - till skillnad från den tidigare lagen - skulle gälla även vid hemförsäljning som sker mol kontant betalning. Undantaget fick emel­lertid en allmän utformning och kan tillämpas även i fall då försäljningen sker på kredit.

Stadgandet motiverades med atl konsumentens behov av skydd är mind­re i fall när försäljningen avser endast låga belopp. Vidare framhölls att del inte står i rimlig proportion till kostnaderna att i sådana fall ålägga närings­idkarna samma formkrav som vid annan hemförsäljning. Värdegränsen ansågs i det dåvarande läget lämpligen kunna bestämmas till 200 kr (prop. 1981/82:40 s. 12).

Med hänsyn till prisutvecklingen sedan hemförsäljningslagen trädde i kraft bör värdegränsen nu höjas, lämpligen till 300 kr.

Hemförsäljningslagen gäller vid försäljning av lös egendom. Elt undan­tag finns dock beträffande försäljning av livsmedel (se I §). Däremot finns det inget undantag för försäljning av sädan lös egendom som omsätts på värdepappersmarknaden (fondpapper).

Frågan om lagen borde kunna tillämpas vid försäljning av fondpapper diskuterades inte särskilt vid lagens tillkomst. Det kan antas att detta hänger samman med att det förutsattes att sädana värdehandlingar i all­mänhet inle säljs under sådana former att hemförsäljningslagen kan bli tillämplig.

Del torde inte heller vara vanligt alt fondpapper förvärvas vid sädana tillfälliga kontakter mellan säljare och köpare som hemförsäljningslagens bestämmelser är avsedda för (jfr prop. 1981/82:40 s. 41 f). Och i den män det förekommer, kan konsumenten i allmänhet inte sägas vara i något direkt underläge i förhållande till säljaren. Det är vidare så all fondpapper lätt kan omsättas, och behovet av en ångervecka blir därför mindre.

Lagens skyddssyfte har därför knappast någon tyngd vid försäljning av fondpapper. Ett undantag för sädan försäljning bör med hänsyn härtill föras in i lagen.

2.2 Konsumentens skyldighet att påtala informationsbrister

Prop. 1986/87: i

Mitt förslag: Om konsumenten vill alt avtalet skall återgå på den grunden att näringsidkaren inle har iakttagit sin skyldighet all infor­mera om ångerrälten. skall konsumenten underrätta näringsidkaren om detta inom ett år från det all konsumenten log emot godset eller näringsidkaren började utföra en fortlöpande tjänst, i stället för som enligl gällande rätt inom ett år från det att avtalel ingicks.

Skälen för mitt förslag: I 4 § hemförsäljningslagen stadgas bl.a. att näringsidkaren är skyldig att pä närmare angivet sätt informera konsumen­ten om innehållet i lagen. Enligt 5 § första stycket är konsumenten inle bunden av etl avtal som träffas vid hemförsäljning, om föreskrifterna i 4 § inte iakttas. Vill konsumenten atl avtalet skall återgå på denna grund, skall han enligl 5 § andra stycket underrätta näringsidkaren om detta inom etl är från del all avtalel ingicks. Annars har konsumenten förlorat sin rätt att kräva all avtalel skall återgå.

Vid de inledningsvis omnämnda överläggningarna i justitiedepartemen­tet upplystes atl del har förekommit fall dä näringsidkare har missbrukat dessa regler. Näringidkaren har i dessa fall försummat sin informations­skyldighet men ända skickat det köpta godset till konsumenten. Konsu­menten har underlåtit att hämta ul godset, som då har gått i retur till näringsidkaren. Denne har sedan förhållit sig passiv till dess att etl år har förflutit från det atl avtalet ingåtts. Därefter har han hävdat atl konsumen­ten har varit bunden av avtalet, eftersom denne har förlorat sin rätt enligt 5 § atl kräva att det skall gä åter.

Del upplystes vid överläggningarna att allmänna reklamationsnämnden har haft nägra ärenden av detta slag till bedömning. Detta har föranlett ordförandena i nämnden alt vid ett ordförandemöte enas om följande ställningstagande: "Ordförandena var ense om att en konsument som, när föreskrifterna i 4 S inle har iakttagits av näringsidkaren, underlåter att lösa ul en försändelse och i stället låter den gä i retur normalt bör anses ha fullgjort sin underrättelseskyldighet enligt 5 § andra stycket. Utgångsläget för bedömningen här är ju att avtalet på grund av formfel i princip är ogiltigt, och näringsidkaren bör redan av returneringen förstå att konsu­menten vill att avtalet skall gä äter. I vart fall har näringsidkaren i detta läge anledning att undersöka konsumentens inställning innan året gått ut."

Vid överläggningarna kom det ocksä fram att liknande situationer har uppstått i fall när godset har levererats lill konsumenten först sedan det har förflutit mer än ett år frän det att avtalet har träffats.

Behovet av en regel, som efter viss tid skär av krav på återgång av ett avtal som är ogiltigt på grund av formfel, gör sig enligt min mening starkast gällande i sådana fall dä konsumenten har tagit emot det gods han har beställt. Det är då rimligt alt konsumenten inom en eltårstid upplyser näringsidkaren om atl han vill alt avtalel skall återgå. Motsvarande gäller när näringsidkaren har börjat utföra en fortlöpande tjänst som konsumen­ten har beställt. Däremot finns det knappast anledning att kräva att konsu-

menten reagerar pä detta säll innan han har tagit emot godset eller närings­idkaren har böriat utföra en fortlöpande tjänst.

Till delta kommer atl en ettårstid som beräknas från avtalels ingående kan missbrukas pä del säll som förut har beskrivits. Den nuvarande regeln bör därför ändras sä atl etlårsliden i stället beräknas från tidpunkt då konsumenten tog emot godset eller näringsidkaren började utföra en fortlö­pande tjänst.

Prop. 1986/87 :J

2.3 Utgångspunkten för ångerveckan

Mitt förslag: Huvudregeln för beräkningen av ångerveckan vid köp av lös egendom ändras så atl del avgörande blir vid vilken tidpunkt konsumenten faktiskt tar emot godset eller en väsentlig del av det eller dessförinnan undersöker godset eller likadant gods. och inte som nu den tidpunkt då konsumenten bereds tillfälle att undersöka godset eller likadant gods.

Skälen för mitt förslag: För att fä utöva sin ångerrält, dvs. rätt att fränträda ett bindande avtal, måste konsumenten enligt 6 § hemförsälj­ningslagen lämna eller sända ett skriftligt meddelande om detta lill närings­idkaren inom ängerveckan. Utgångspunkten för beräkning av ängerveckan anges i 7 §. Vid köp av lös egendom böriar ängerveckan löpa den dag då konsumenten fick tillfälle atl undersöka godset eller likadant gods. Har konsumenten fått en avi om att godset kan hämtas pä en postanstalt, järnvägsstation eller liknande, anses han därigenom ha fått möjlighet att undersöka godset. Ängerveckan räknas då från den dag konsumenten fick avin om att godset kan hämtas (prop. 1981/82:40 s. 32).

Ångerveckan bogar dock vid köp av lös egendom löpa tidigast den dag dä de handlingar med information om ångerveckan som näringsidkaren enligl 4 § skall lämna eller sända till konsumenten kom denne lill hända. Och vid avtal om en fortlöpande tjänst börjar ångerveckan alltid löpa den dag då de handlingar som avses i 4 § kom konsumenten till banda. Hand­lingarna kommer konsumenten till banda när han är i tillfälle att ta del av deras innehåll, även om han i verkligheten inte gör del (prop. 1981/82:40 s. 33).

Under överläggningarna i justitiedeparlementel kom del fram att dessa regler har vållat bekymmer vid telefonförsäljning. Det framhölls därvid att konsumenten inte alltid uppfattar att ett bindande avtal har kommit till stånd vid telefonsamtalet. Han inser dä inte atl han måste vidta aktiva åtgärder för att bli fri frän avtalet utan tror alt han kan undgå alla förpliktel­ser genom att inte befatta sig med de försändelser som näringsidkaren tillställer honom. Om konsumenten i enlighet med denna missuppfattning underlåter att meddela sig med näringsidkaren på det sätt som föreskrivs i 6 §, blir han bunden av avtalel även om godset har gått i retur till näringsid­karen. Konsumenten kanske inte ens har tagit del av den information om hemförsäljningslagen som näringsidkaren enligt 4 § är skyldig alt ge ho-

nom. 1 de fall det här är fråga om kan det nämligen förekomma att     Prop. 1986/87:88 näringsidkaren skickar informationen med rekommenderat brev, och i enlighet med sin inställning löser konsumenten kanske inle heller ut den försändelsen,

I det betänkande av hemförsäljningskommitlén som låg till grund för den nuvarande hemförsäljningslagen föreslogs att ångerveckan vid köp av lös egendom skulle, om konsumenten inte hade haft tillfälle atl undersöka godset eller likadant gods, börja löpa den dag dä han tog emot godset eller en väsentlig del av det (se SOU 1979:76 s. 24 och 184). Detta förslag lämnades utan erinran under remissbehandlingen. Förslaget genomfördes dock inte. 1 propositionen togs i stället ulan närmare motivering in den lagregel som förut har nämnts, nämligen att ängerveckan vid köp av lös egendom i första hand alltid räknas frän den dag dä konsumenten fick tillfälle atl undersöka godset eller likadant gods.

De erfarenheter som numera finns av hemförsäljningslagen visar enligt min mening att det finns skäl atl ändra lagen i denna del i överensstäm­melse med vad hemförsäljningskommitlén på sin tid föreslog. Ånger­veckan bör alltså vid köp av lös egendom böria löpa den dag då konsumen­ten tog emot godset eller en väsentlig del av det eller dessförinnan under­sökte godset eller likadant gods, dock tidigast den dag då de handlingar som avses i 4 § kom konsumenten till hända. Härigenom undviks att konsumenten, om han inte redan tidigare har undersökt godset eller lika­dant gods, blir bunden av ett köp av lös egendom när han inte lar emot godset ulan låter det gå i retur. Det är också en fördel att ångerveckan med denna lösning börjar löpa först när konsumenten rent faktiskt undersöker godset och inte redan när han genom en avi om godset fick tillfälle att göra det.

2.4    Ikraftträdande

De nya regler som jag föreslår torde inte kräva några mer omfattande förberedelseåtgärder. Ändringarna i hemförsäljningslagen bör därför träda i kraft den Ijuli 1987.

I enlighet med allmänna grundsatser bör de nya reglerna tillämpas en­dast pä avtal som har ingåtts efter lagens ikraftträdande.

2.5    Kostnader och resursbehov

De föreslagna lagändringarna torde inte medföra att statens eller kommu­nernas resursbehov ökar. Utöver vissa marginella kostnader för informa­tion i inledningsskedet torde del allmänna inte drabbas av några särskilda kostnader. Inte heller för näringsidkare kan lagändringarna antas komma att medföra ökade kostnader av nägon betydelse.

3   Upprättat lagförslag

Prop. 1986/87:88

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom justitiedepartementet upprät­tats ett förslag till lag om ändring i hemförsäljningslagen (1981:1361). Förslagel bör som bilaga fogas till protokollet i detta ärende'.

4 Specialmotivering

I §

Denna lag tillämpas då näringsidkare vid hembesök eller vid telefonsamtal som utgör led i telefonförsäljning yrkesmässigt säljer lös egendom till konsumenter för huvudsakligen enskilt bruk. Hembesök föreligger då nä­ringsidkaren söker upp konsumenten i dennes bostad eller pä någon annan plats där konsumenten inte endast för stunden befinner sig.

Lagen tillämpas ocksä dä näringsidkare, under de förutsättningar som anges i första stycket, mot ersättning åtager sig att utföra fortlöpande tjänster i form av underhåll eller tillsyn av egendom, undervisning eller liknande.

Lagen tillämpas dock ej, om del pris som konsumenten sammanlagt skall belala understiger 300 kr. Lagen tillämpas inte heller vid försäljning av livsmedel eller av fondpapper som avses i lagen (1985:571) om värde­pappersmarknaden .

Den föreslagna ändringen i tredje stycket första meningen innebär en­dast atl beloppsgränsen höjs från 200 kr till 300 kr. Hemförsäljningslagen skall alltså inte tillämpas, om det pris som konsumenten sammanlagt skall betala understiger 300 kr. Skälen för ändringen har redovisats i avsnitt 2.1 i den allmänna motiveringen.

Tillägget i samma stycke tredje meningen innebär all hemförsäljningsla­gen inle gäller för försäljning av fondpapper. Även denna ändring har behandlats i nyss nämnda avsnitt i den allmänna motiveringen.

5§

Om föreskrifterna i 4 § inte iakttas, är konsumenten inle bunden av avta­let.

Vill konsumenten atl avtalet skall återgå enligt första stycket, skall näringsidkaren underrättas om detta inom ett är frän del alt. vid köp av lös egendom, konsumenten tog emot godset eller en väsentlig del av det eller, vid avtal om en fortlöpande tjänst, näringsidkaren började utföra tjänsten. Annars har konsumenten föriorat sin rätt att kräva att avtalet skall återgå.

Paragrafens andra stycke har ändrats så att den tid inom vilken konsu­menten har att påkalla avtalels återgång enligt första stycket skall vara ett år från det atl konsumenten log emot godset eller näringsidkaren böriade

' Bilagan har uteslutits här. Lagrådsremissens lagförslag överensstämmer med pro­positionens.

utföra en fortlöpande tjänst. Skälen för ändringen har utvecklats i avsnitt     Prop. 1986/87:88 2.2 i den allmänna motiveringen.

7

§

Vid köp av lös egendom börjar ångerveckan löpa den dag då konsumenten tog emot godset eller en väsentlig del av det eller dessjörinnan undersökte godset eller likadant gods, dock tidigast den dag då de handlingar som avses i 4 S kom konsumenten till hända.

Vid avtal om en fortlöpande tjänst böriar ångerveckan löpa den dag då de handlingar som avses i 4 § kom konsumenten till banda. Detsamma gäller vid köp av lös egendom, om näringsidkaren skriftligen har kommit överens med konsumenten om detta i fall då

1.

godset har tillverkats eller väsentligt ändrats efter konsumentens särskilda önskemål, eller

2.

det, med hänsyn till alt godset är skrymmande eller av nägon annan liknande anledning, inte skulle vara rimligt att ångerveckan börjar löpa först då konsumenten tog emot godset eller en väsentlig del av det eller dessförinnan undersökte godset eller likadant gods.

I paragrafen anges hur ångerveckan skall beräknas. På de skäl som har anförts i avsnitt 2.3 i den allmänna motiveringen har utgångspunkten för beräkningen ändrats sä att det avgörande inle längre är när konsumenten fär tillfälle att undersöka godset eller likadant gods. Den relevanta tidpunk­ten är i stället när konsumenten faktiskt tar emot godset eller en väsentlig del av det eller före leveransen undersöker godset eller likadant gods.

De nya reglerna fär till följd att ångerveckan vid köp av lös egendom inte börjar löpa, om konsumenten inte löser ut det gods som näringsidkaren skickar till honom och inle heller tidigare framför allt vid ett hembesök har undersökt godset eller likadant gods.

För atl konsumenten skall kunna sägas ha undersökt godset vid ett hembesök är det nödvändigt att det dä har företetts för honom. Konsumen­ten fär därvid själv la ställning lill hur ingående han skall undersöka godset.

Frågan vid vilken tidpunkt konsumenten skall anses ta emot godset får besvaras olika alltefter vilket sätt näringsidkaren använder för att över­bringa det. Om godset lämnas till konsumenten personligen eller genom bud, sker mottagandet då det överiämnas, såvida inte konsumenten redan då avvisar det. Skickas godset med poslen för all avhämlas på ett postkon­tor, t.ex. som postpaket, tar konsumenten inte emot godset förrän han kvitterar ut paketet.

Vad som är att anse som en väsentlig del av godset får avgöras med hänsyn till det syfte som regeln har. Avgörandet kan därför bli beroende av vilken typ av gods det är fråga om.

10

5  Hemställan

Prop. 1986/87:88

Jag hemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagel till lag om ändring i hemförsäljningslagen (1981:1361).

6 Beslut

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

Lagrådet

Prop. 1986/87:88

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1987-02-13

Närvarande: justitierädei Knulsson. f.d. justitierådet Sterzel. regeringsrå­det Totlie

Enligl protokoll vid regeringssammanträde den 5 februari 1987 har rege­ringen på hemställan av statsrådet Wickbom beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till

lag om ändring i hemförsäljningslagen (1981:1361).

Förslaget har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Severin Blomstrand.

Lagrådet lämnar förslagel ulan erinran.

12

Justitiedepartementet

Prop. 1986/87:

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Gustafs­son, Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]. Wickbom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Wickbom

Proposition om ändring i hemförsäljningslagen (1981:1361)

Föredraganden anmäler lagrådels yttrande (beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde den 5 februari 1987) över förslag lill

lag om ändring i hemförsäljningslagen (1981:1361).

Föredraganden upplyser att lagrådet har lämnat förslaget ulan erinran och hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta förslaget.

Regeringen ansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen all anta det förslag som föredra­ganden har lagt fram.

13

Innehåll

Prop. 1986/87:

Propositionens huvudsakliga innehåll  ............................... 

1

Propositionens lagförslag .................................................. 

..... 

2

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 februari 1987 ...

4

1

Inledning ........................................................................ 

..... 

4

2

Allmänmotivering ............................................................ 

..... 

5

2.1

Lagens tillämpningsområde....................................... 

..... 

5

2.2

Konsumentens skyldighet alt påtala informaiionsbrister    

6

2.3

Utgångspunkten för ångerveckan ............................. 

7

2.4

Ikraftträdande .......................................................... 

8

2.5

Kostnader och resursbehov  ..................................... 

8

3

Upprättat lagförslag ........................................................ 

9

4

Speciaimolivering.............................................................. 

9

5

Hemställan....................................................................... 

11

6

Beslut .............................................................................. 

11

Utdrag ur lagrådets protokoll ............................................ 

12

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987 ..

13

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987                                                                                                                        14