Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens skrivelse

1980/81:144

om arvoderingen av statliga kommittéuppdrag;

beslutad den 19 mars 1981.

Regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad som har lagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN FÅLLDIN

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

Regeringen har efter en särskild prövning av frågan om rätten till dagar­voden för statliga kommittéuppdrag kommit fram till att de nuvarande er­sättningsreglerna lills vidare bör behållas. I skrivelsen lämnas en redogö­relse för frågans aktuella behandling.

Bakgrunden är att riksdagen har uttalat sig för en inskränkning i rätten till kommittéarvoden (FiU 1980/81:15, rskr 118).

1   Riksdagen 1980181. I saml. Nr 144

Skr 1980/81:144

Skr 1980/81:144

2

Utdrag

BUDGETDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1981-03-19

Närvarande: statsministern Fälidin, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Burenslam[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Petri,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelse om arvoderingen av statliga kommittéuppdrag

Bakgrund

Uppgiften för det statliga kommittéväsendet är alt ta fram underlag för regeringens beslut i olika frågor. Föreskrifter om de medverkande i kom­mittéerna och utredningsarbetet finns i kommittéförordningen (1976:119, ändrad senast 1978:911). Frågan om ersättning till de medverkande i kom­mittéerna regleras i förordningen (1978:45) om ersättning vid kom­miltéuppdrag. De båda förordningarna skall tillämpas också på uppdrag som särskild utredare.

Riksdagen har (rskr 1980/81:118) beslutat att som sin mening ge rege­ringen till känna vad som anförs om ändrade riktlinjer för utgivande av ar­voden i kommittéväsendet i en reservation lill finansutskottets betänkande 1980/81:15 med anledning av propositionen 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten, m. m. jämte motioner. Enligt uttalandel skulle ordfö­rande, ledamöter, sakkunniga och särskilda utredare, som fullgör offentli­ga utredningsuppdrag utan reduktion av lön från sin huvudarbetsgivare, in­te uppbära något dagarvode fr. o. m. den 1 januari 1981.

Rättssekretariatet inom budgetdepartementets personalenheter har med anledning av riksdagsuttalandet utarbetat promemorian (Ds B 1981:2) Kommittéarvodena. Promemorian bör fogas lill prolokollel i delta ärende som bilaga 1.

Av promemorian framgår att dagarvodeskostnaden under budgetåret 1979/80 uppgick till omkring 19 milj. kr., vilket motsvarar 8 % av statens totala kostnader för kommittéväsendet, 224 milj. kr. Arvodeskostnaden fördelade sig med hänsyn lill kommittéarbetets omfattning tämligen pro­portionellt på de olika departementen.

Skr 1980/81:144

3

En jämförelse kan göras med t.ex. årskostnaden för konsullundersök-ningar m. m. via kommilléanslagel. Här avses koslnaden för särskilda ul­redningar utförda av enskilda, företag eller myndigheter, dvs. de utgifts­poster som i kommitléberältelsen betecknas "Konsultationer" och "Bi­drag till myndighet, institution m.m.". Denna kostnad utgjorde nämnda budgelår ca 78 milj. kr., vilket är mer än fyra gånger så mycket som kost­naden för dagarvoden.

Promemorian innehålleri övrigt bl. a. en redogörelse för den närmare in­nebörden av riksdagens uttalande och för möjliga konsekvenser vid etl ge­nomförande fullt ul av ett system i linje med uttalandet.

Departementspromemorian har legat till grund för en enkät från budget­departementet till ett antal myndigheter och organisationer.

Svar på enkäten har lämnats av regeringsrättens ordförande, justitie­kanslern (JK), domstolsverket (DV), statens järnvägar (SJ), statskontoret, riksrevisionsverkei (RRV), riksskatteverket (RSV), statens arbetsgivar­verk (SAV), statens arbetsmarknadsnämnd (SAMN), universitets- och högskoleämbetet (UHÅ), statens industriverk (SIND), länsstyrelsen i Väs­ternorriands län, jämställdhetskommittén (Ju 1976:08), tjänsteansvars­kommittén (Ju 1979:13), ordföranden i nedrustningsdelegationen (UD 1976:01), delegationen (B 1977:09) för företagens uppgiftslämnande m. m. (DEFU), oljeersättningsdelegationen (1 1979:01, OED), riksdagens för­valtningskontor, riksdagens ombudsmän (JO Nilsson), Svenska kommun­förbundel. Landstingsförbundet, Sveriges industriförbund. Lantbrukarnas riksförbund (LRF), Svenska arbetsgivareföreningen (SAF), Tjänstemän­nens centralorganisation (TCO) och Centralorganisationen SACO/SR,

Förvallningsulredningen (B 1977: 01) och Landsorganisationen i Sverige (LO) har förklarat att de avstår från alt anföra några synpunkter.

En sammanställning av vad som har kommit fram genom enkäten bör fo­gas till protokollet som bilaga 2.

Departementspromorians innehåll har genomgående i allt väsentligt god­tagits eller lämnats utan erinran av de tillfrågade instanserna. T. ex. stats­kontoret anför sälunda atl promemorians beskrivning av de konsekvenser som ett slopande av kommittéarvodena skulle få är både riklig och full­ständig. Också RRV, JO[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. instämmer i den bedömning av dessa konsekvenser som görs i promemorian.

De tillfrågade instanserna avvisar till övervägande delen tanken på all inskränka eller avskafia rätten till kommitléarvode. Enligt de flesta svaren är del nuvarande systemet åtminstone i stort sett tillfredsställande.

Så gott som samlliga anser atl ett slopande av dagarvodena skulle med­föra svårigheter att få utredare. Vidare betonas från flera håll atl kvalitén på utredningsarbetet skulle minska och utredningsverksamheten bli dyrare om dagarvodena slopades. Denna uppfattning har t.ex. stalskontorel, RRV, RSV, länsstyrelsen i Västernorrlands län och JO[REDACTED_EFTERNAMN].

Några instanser pekar på möjligheter av atl inom del nuvarande syste-

tl    Riksdagen I980I8I. I saml. Nr 144

Skr 1980/81:144

4

mets ram strama upp arvodesreglema. JK för sålunda fram förslag med syfte att bättre tillgodose kravel alt likvärdigt arbete bör bli ersatt på sam­ma sätt. DV, RSV och tjänsteansvarskommittén är här inne på tanken att dagarvodena skulle kunna slopas för dem som har kommiltéuppdrag som ligger nära uppgifterna i den egna tjänsten. Och nedrustningsdelegationens ordförande anser för sin del att de som deltar i delegationens möten utan all få löneavdrag inle rimligen bör vara berättigade lill någol kommitlé­arvode.

Men etl slopande av arvodena och införande av en skyldighet för stats­tjänstemän m. fl. att fullgöra kommittéarbete skulle enligt vad SAV stryker under kunna framkalla krav på bättre förmåner i själva anställningen.

Landstingsförbundet ser det principiellt .som otillfredsställande all inte arvoden skulle utgå. Samtidigt framgår av svaret att arvode inte är en för­utsättning för att förbundels företrädare skall medverka i kommittéer. 5i'

Föredraganden

Jag ansluter mig till vad den helt dominerande enkätopinionen ger ut­tryck för, nämligen att det inle har kommit fram tillräckliga skäl för att nu inskränka eller slopa systemet med dagarvoden för statliga utredningsupp­drag. Jag kan hänvisa till att exempelvis statskontoret anser systemet än­damälsenligare än andra system. De nuvarande ersättningsreglerna bör alltså enligt min mening tills vidare behållas.

Som har redovisats i departementspromemorian, pågår emellertid inom budgetdepartemenlets personalenheter en allmän översyn av utformning­en och storleken av ersättningarna för olika stafiiga bisysslor. Delta arbele omfattar också kommittéuppdragen, inräknat uppdragen som särskild ut­redare. Strävan är att översynsarbetet skall vara klart till halvårsskiftet 1981. De ändringar som kan bli resultatet kan beslutas utan riksdagens medverkan. Genom enkätsvaren har det kommit fram åtskilliga förslag och synpunkter - bl. a. från JK - som är värda att närmare överväga redan i det sammanhanget.

Avslutningsvis vill jag betona att alla berörda självfallet på olika sätt måste bidra till att hålla nere kostnaderna för statens utredningsverksam­het. Det slatsfinansiella läget kräver som bekant största möjliga återhåll­samhet. Också när det gäller besparingar innehåller enkätsvaren - t.ex. de från statskontoret och JO[REDACTED_EFTERNAMN] - uppslag av intresse.

Skr 1980/81:144

5

Hemställan

Jag hemställer att regenngen bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad jag har anfört i del föregående om arvoderingen av statliga kommittéupp­drag.

Regeringens beslut

Regeringen beslutar i enlighet med hemställan.

Skr 1980/81:144

7

Bilaga I

BUDGETDEPARTEMENTET

KOMMITTÉARVODENA

En promemoria från budgetdepartementets rättssekretariat

Ds B 1981:2

Skr 1980/81:144

8

InnehåU

Inledning............................................................ 

... 

9

1

Nuvarande regler om arvoderingen i kommittéer m, m... 

9

Arvoderingen i statliga nämnder, styrelser m. m.......... 

10

2

Riksdagens uttalande ........................................... 

11

Finansutskottet................................................... 

12

Behandlingen i kammaren....................................... 

12

3

De årliga kommitlékoslnaderna................................. 

. 

13

4

Rättsläget efter riksdagens beslut........................... 

. 

14

Den närmare innebörden av riksdagens uttalande........ 

15

Möjliga konsekvenser vid etl genomförande fuUt ut av ett system i

linje med riksdagsutlalandel .................................... 

16

Pågående översynsarbete...................................... 

17

Handläggning....................................................... 

18

Skr 1980/81:144

BUDGETDEPARTEMENTET

PM

Ds B 1981:2

Personalenhelema

Februari 1981

KOMMITTÉARVODENA

Denna promemoria tar upp frågor som rör den nuvarande ordningen med särskilda dagarvoden för statliga kommittéuppdrag. Den har upprät­tats med anledning av att riksdagen den 18 december 1980 har uttalat sig för en inskränkning i rätlen lill sådana arvoden.

I promemorian diskuteras bl. a. möjliga konsekvenser av en reform i lin­je med riksdagsuttalandet. Det föreslås att synpunkter från myndigheter och organisationer inhämtas inför frågans fortsalla hantering.

Promemorian har utarbetats inom rättssekretariatet vid budgetdeparte­menlets personalenheter (B/P). Samråd har därvid ägt rum med tjänstemän inom andra delar av regeringskansliet.

1

Nuvarande regler om arvoderingen i kommittéer m. m.

Ersättning för uppdrag i statliga kommittéer betalas f. n. normalt i form av dagarvode för de dagar under vilka arbete utförs. Det framgår av 2 och 3 förordningen (1978:45) om ersättning vid kommittéuppdrag (se FST 1980/81' s. 227). Arvodet uppgår för ordförande och särskilda utredare till 80 kr. per dag, för ledamöter, sakkunniga, experter och sekreterare fill 50 kr. perdag(4§).

Dagarvodet innefattar enligl 5 § eventuell semesterersäitning på del sätt som följer av särskill kollektivavtal. Elt sådant avtal (SA V-cirkulär 1978 A 21 s. 8) har ingåtts mellan statens avtalsverk - numera statens arbetsgivar­verk - samt de statsanställdas tre huvudorganisationer, dvs. Centralorga­nisationen SACO/SR, Statsanställdas förbund och TCO:s statstjänsteman­nasektion (TCO-S). Enligt avtalet innefattar dagarvodet semesterersäit­ning enligt semesterlagen (1977: 480) med 12 %.

De angivna normerna för arvoderingen gäller sedan den 1 januari 1978.

I praxis lillämpas ofta en schablonberäkning av antalet dagar för vilka arvode ska betalas i samband med ett kommittésammanträde. Delta gäller dock bara i den mån en sådan beräkningsmetod anses leda lill ett rimligt antal ersältningsberälligade dagar. En vanlig ersättning i en kommitté är därvid ett dagarvode för sammanträdesdagen plus tre dagarvoden för in­läsningsdagar (jfr det sammanträdesarvode som betalas i statliga nämnder.

' Statens arbetsgivarverks publikation Författningar om statligt reglerade tjänster (LiberFörlag).

Skr 1980/81:144

10

styrelser o.d., se s. 

II. 

Om någon i kommittén har utfört ett specielh arbe­te åt denna, t. ex. författat en underlagspromemoria, kan detta påverka be­räkningen av antalet dagarvoden.

Den som arbetar i en kommitté kan enligt förordningen under begränsad tid utöver dagarvoden få ersättning för mistade avlöningsförmåner, om han eller hon är ledig från en anställning och arbetsgivaren gör avdrag på lönen (6 §). Föranleder uppdraget resor, utgår också resekostnadsersätl­ning och traktamente enligt statens vanliga regler (7 och 8 §§).

Räkningar - som ska innehålla uppgift om det antal dagar under vilka arbele har ulförts i uppdraget - ska granskas och altesleras av kommilléns ordförande och sedan ges in till del departement som kommittén hör till (10 ochll§§).

Föreskrifterna i förordningen tillämpas, i den mån regeringen inte be­stämmer någol annat, på uppdrag i kommittéer som har tillkallats eller in­rättats av regeringen eller av ell statsråd efter bemyndigande av regeringen

(1 §).

Det kan nämnas att de statliga myndigheterna får medge sina anställda befrielse från tjänstgöring (tjänstebefrielse) under den fid som behövs för att fullgöra kommittéuppdrag. Detta följer av 14 § sista stycket allmänna verkssladgan (1965:600, paragrafen ändrad senasl 1977:831). Dessutom finns vissa möjligheter att bevilja tjänstledighet Ofr cirkuläret 1970: 388 om tjänstledighet med C-avdrag, m. m., ändrat senast 1980:129).

Den som mera stadigvarande ska arbeta på hel- eller deltid åt en kom­mitté t. ex. som sekreterare blir oftast i stället för att arvoderas per dag an­ställd på en arvodestjänst i kommittén. Därvid utgår arvode som i allmän­het bestäms i form av månadslön. Beslut om della las i särskild ordning. Vidare kan det i speciella fall förekomma alt t. ex. en forskare i stället för alt få dagarvoden betalas med ett bestämt arvodesbelopp för ett expertut-låtande. För tydlighets skull bör kanske strykas under att ämnet för denna promemoria är sådana dagarvoden som utgår för uppdrag i kommittéerna.

De kommittéer som avses i promemorian är de vars arbetsformer m. m. regleras i kommittéförordningen (1976:119, ändrad senast 1978:911). Här bortses alltså från t.ex. sådana konsultuppdrag som uppkommer, när ett departement anlitar en fristående institution eller en enskild person alt mot överenskommen ersättning utföra ett bestämt utredningsarbele.

Arvoderingen i statliga nämnder, styrelser m.m.

En fråga av visst intresse i sammanhanget är aivoderingen för andra slalliga uppdrag än kommiltéuppdrag, t.ex. ledamotskap i nämnder, sty­relser, råd, delegationer e.d. Man bör dock ha i minne att det i fråga om uppgifter, ansvar, förordnandetid m. m. i regel finns vikliga skillnader mel­lan sådana uppdrag och kommittéuppdragen.

Skr 1980/81:144

11

Arvodena för uppdrag i nämnder, styrelser etc. bestäms i särskilda rege­ringsbeslut. Arvodet kan därvid vara fastställt som ett visst belopp för var­je sammanträdesdag, f. n. 260 kr. till ordförande och 200 kr. till personer i andra funktioner. Också andra arvoderingsformer förekommer för dessa bisysslor, t. ex. fasta månadsarvoden eller, i en del fall, dagarvoden enligl samma grunder som i 1978 års förordning.

2

Riksdagens uttalande

Riksdagen har den 18 december 1980 (rskr 1980/81:118) beslutat att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförs om ändrade riktlinjer för utgivande av arvoden i kommittéväsendet i en reservation till finansut­skottets belänkande 1980/81:15 om besparingar i statsverksamheten, m.m. Enligt reservationen skulle fr.o.m. den 1 januari 1981 ordförande, ledamöter, sakkunniga och särskilda utredare som fullgör offentliga utred­ningsuppdrag utan reduktion av lön från huvudarbetsgivaren inle längre uppbära dagarvode.

Till stöd för en sådan ändring betonas i reservationen det angelägna i att pröva alla möjligheter att minska kostnaderna för statsförvaltningen.

Beslutet innebär bifall fill mofionen 1980/81:71 yrkande 3.

Motionärerna (s) anför följande motivering för sitt yrkande (s. 29).

Kommittéer som tillkallas av regeringen eller av statsråd efter regering­ens bemyndigande för att utreda viss fråga består av ordförande och en el­ler flera ledamöter. Kommittéer kan biträdas av sakkunniga, experter och sekreterare. Utredning kan även utföras av särskild utredare. Ersättning för uppdrag utgår i form av dagarvode. Detta utgör 80 kr. om dagen för ordförande och 50 kr. om dagen för annan. I ett begränsat antal fall erhåller kommittémedverkande fast anställning i statsdepartementen. 1 dessa fall utgår särskill fastställt arvode.

Ordförande, ledamot, sakkunnig, expert liksom särskild utredare har vanligen sin egentliga yrkesverksamhet förlagd till annan arbetsgivare. Ge­nomgående gäller att sammanträden med offentliga kommittéer är förlagda till ordinarie arbetstid. Vidare gäller vanligen att deltagare i kommittéar­bete ej får vidkännas avdrag på lön från ordinarie arbetsgivare för tid som åtgår för fullgörande av kommittéuppdraget.

Det statsfinansiella läget är nu hårt ansträngt. Med propositionen om be­sparingar i stalsverksamhelen kräver regeringen nya uppoffringar av breda folklager. För vår del finner vi det angeläget att i första hand alla möjlighe­ter prövas att nedbringa kostnaderna för den egenlliga statsförvaltningen. Mot denna bakgrund föreslår vi att ordförande, ledamöter, sakkunniga och särskild utredare, vilka fullgör offentligt utredningsuppdrag utan reduktion av lön från huvudarbetsgivaren, ej skall uppbära dagarvode. Dessa ändra­de regler bör gälla fr. o. m. den 1 januari 1981 och avse såväl då arbetande som därefter tillkallade kommittéer. Besparingen för statsverket kan för helår beräknas lill 25 milj. kr.

i2   Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 144

Skr 1980/81:144

12

Finansutskottet

Finansutskottet hade för sin del hemställt att riksdagen skulle avslå mo­tionen såvitt rör yrkandet om ändrade riktlinjer för utgivande av arvoden i kommittéväsendet.

Som skäl för utskottets hemställan anförs i betänkandet (FiU 1980/81:15 s. 12).

Arbetet i de statliga kommittéerna syftar till atl förbereda regeringens förslag på olika områden. Kommittéerna tar fram och analyserar faktaun­derlag. Med utgångspunkt från detta utformas förslagen. I kommittéerna ingår ofta företrädare för olika politiska partier och för stora intresseorga­nisationer. Personer med specialkompetens eller med praktiskt grundade erfarenheter kan knytas till kommittéerna. Därigenom skapas ett forum för en fruktbar diskussion av olika förslag redan på elt tidigt sladium. Kom­promisser kan arbetas fram och förslagen kan förankras genom etl brett deltagande från berörda parter. Delta skapar samförståndslösningar som underlättar genomförandet av förslagen. Det finns enligt utskottet starka skäl för alt kommittéerna får en bred förankring hos berörda parter.

Det har hävdats att de ersättningsregler som tillämpas i dag begränsar urvalet av ledamöter i kommittéerna. Enligt vad utskottet ertarit avser budgetministern att ta initiativ fill en översyn av ersättningen till ledamöter i kommittéer med syfte alt komma till rätta med de orättvisor som före­kommer i dag. Utskottet förutsätter atl reglerna för dagarvoden blir före­mål för övervägande i detta sammanhang. Att redan den I januari 1981 in­föra ändrade regler för dagarvoden skulle ändra fömtsättningarna för del kommittéarbete som pågår. Det bör därför inte ske. Kosinadema för kom-miltéarvoden bör också, enligt utskottets mening, ställas i relation till de totala kostnaderna för kommittéväsendet. De utgör en obetydlig andel av dessa. Regeringen har varit mycket restriktiv med att filisätta nya utred­ningar. Den ersättning i form av dagarvode som utgår till personer i de oli­ka kommittéerna kan inte betraktas som orimligt hög mot bakgrund av att flertalet av dessa personer har annat förvärvsarbete som innebär atl en stor del av förberedelsearbetet, inläsning av utredningsmaterial etc. för kommittéer får ske på fritid. Det bör också observeras all den i motion 71 angivna besparingseffekten av förslaget blir betydligt lägre sedan även återverkningarna på inkomstskatterna beaktats. Med det anförda avstyr­ker utskottet motion 71 yrkande 3.

Här kan skjutas in att vad som sägs om budgelminislern i utskottsbetän­kandet torde avse del statsråd som inom budgetdepartementet svarar för bl. a. frågor som rör arbets- och anställningsvillkor i offentlig anställning (personalministern).

Behandlingen i kammaren

Under debatten i kammaren utvecklades utskottsmajoritetens mening av ledamoten Eric[REDACTED_EFTERNAMN] (fp), som anförde bl.a. (snabbprol. 1980/81:54 s. 73).

Skr 1980/81:144

13

Vad gäller det socialdemokratiska yrkandet angående utredningskom­mittéerna hänvisar vi lill den översyn av gällande ersättningar för ledamö­ter i kommittéer som budgetministern har tagit initiativ till och som har till syfte att komma fill rätta med de orättvisor som förekommer i dag. Utskot­tet förutsätter atl reglerna för dagarvodena blir föremål för övervägande i det sammanhanget. Däremot anser vi det orimligt atl redan den 1 januari 1981 införa ändrade regler för dagarvoden, som skulle ändra förutsättning­arna för det kommittéarbete som pågår. Därför avstyrker vi della yrkande.

Med yrkande om bifall till reservationen svarade Anita[REDACTED_EFTERNAMN] (s) följan­de (snabbprol. s. 88).

I motion 71 har vi socialdemokrater föreslagit en ändring av reglerna för erhållande av kommittéarvode fr. o. m. årsskiftet. Vi anser att ordförande, ledamöter, sakkunniga och särskilda utredare, som fullgör offentliga utred­ningsuppdrag utan att de erhåller löneavdrag från sin huvudarbetsgivare, inte bör erhålla dagarvode i fortsättningen. Förslaget skulle innebära en besparing på 25 milj. kr. för helt år. Tyvärr har inte utskoltsmajoriteten ve­lat gå med på denna besparing. Man kryper bakom delta att en översyn på­går.

I voteringen bifölls reservationen i denna del med 160 röster (144 s, 16 vpk) mot 159 (67 m, 58 c, 34 fp) för utskottets hemställan. En ledamot (s) avstod från att rösta. Frånvarande var 29 ledamöter (6 m, 6 c, 4 fp, 9 s, 4 vpk).

De årliga kommittékostnaderna

Fördelningen av departementens kostnader för kommittéväsendet under de två senaste budgetåren framgår av följande sammanställning (jfr skr 1979/80:103, 1980/81:103).

Milj. kr.

Andel i

procent

1978/79

1979/80

1978/79

1979/80

Lön m. m. (inkl. 39 %

lönekostnadspålägg)

90,5

98,9

45

44

Dagarvode (inkl. 39%

lönekostnadspälägg)

20,6

18,8

10

8

Reseersättningar

12,5

12,8

6

6

Tryckning

9,3

9,5

5

4

Konsultationer

42,2

64,9

21

29

Övriga administrativa

kostnader

19,2

6,4

10

3

Bidrag till myndighet.

institution m. m.

6,0

13,0

3

6

Summa

200,3

224,3

100

100

Skr 1980/81:144

14

Dagarvodeskostnaderna uppgick sålunda till ca 21 resp, 19 milj, kr. per år, motsvarande 10 resp. 8 % av statsverkets lotala kommittéulgifter. För jämförelsens skull kan man också peka på atl t. ex. kostnaden för konsulta-fioner 1978/79 var mer än dubbelt så stor och 1979/80 mer än tre gånger så slor som dagarvodeskostnaden.

Antalet kommilléer som enligl kommitléberällelsen fortsatte sin verk­samhet efter den 1 juli 1979 var 295. Molsvarande siffra för liden efter den 1 juli 1980 var 363. Antalet kommittéer i verksamhel efter den 1 januari 1981 har beräknats till 283.

I sistnämnda siffror ingår inte, som i sammanställningen ovan, det be­gränsade antal delegationer, expertgrupper m. fl. vars kostnader i kom­mitléberällelsen redovisas för de olika departementen under delmbriken Kostnader från kommittéanslaget under budgetåret för sakkunniga biträ­den inom departementet m. m.

4

Rättsläget efter riksdagens beslut

Det anförda riksdagsbeslutet är inte någol normbeslut. Det kan inte hel­ler betraktas som en bindande ändring av anslagsvillkoren för kom­mittéanslagen under löpande budgelår, eftersom sådana enligt 9 kap. 5 § regeringsformen bara kan ske "på tilläggsbudget". Beslutet är därför inle rättsligen bindande. Att ett beslut av förevarande slag saknar rättslig ver­kan framgår också av grundlagsmotiven (prop. 1973: 90 s. 322).

Riksdagsbeslutet får sålunda ingen verkan för utbetalningen av dagarvo­den i kommittéerna förrän regeringen ändrar de nu gällande föreskrifterna. Så länge arvodesreglerna i förordningen 1978: 45 består, är de med andra ord tillämpliga i nuvarande lydelse också efter årsskiftet 1980-1981.

Vid bedömningen av hur regeringen ska agera med anledning av riks­dagsbeslutet mäste man ocksä beakta att det här är fräga om enskilda avtal mellan staten och de inom kommittéväsendet sysselsatta personerna. Dessa har alla åtagit sig sina uppdrag i medvetande om atl särskild ersätt­ning skulle utgå för deras arbete. Det kan därför hävdas att det av allmänna civilrältsliga grundsatser följer att arvodesreglerna inte utan vidare kan ändras på det sätt som anges i riksdagens beslut. En sådan omreglering av villkoren kräver med detla synsätt en föregående uppsägning eller liknan­de åtgärd från statens sida. I den mån t. ex. reglema om varsel, överiägg-ning, uppsägning, förhandling m.m. i lagen (1974:12) om anställnings­skydd och lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet därvid kan anses fillämpliga, måsle statsmakten givelvis på vanligt säll följa dem, in­nan någon försämring av villkoren kan genomföras.

Här kan anmärkas att de allra flesta som arbetar på deltid i en kommitté i allmänhet torde anses göra detta i egenskap av uppdragstagare, även om uppdraget i sak inte sällan kan ha en mer eller mindre uttalad anknytning

Skr 1980/81:144

15

till någon slafiig anställning. Men även där arbetsrättens regler inte är di­rekt tillämpliga anses dess principer kunna tjäna till viss ledning, när det gäller att behandla en del frågor i uppdragsförhållanden.

Den som tjänstgör på heltid i en kommitté, t.ex. som sekreterare, blir däremot som nämnts i regel anställd i kommittén med avlöningsförmåner­na reglerade i den anställningen. Också en bisyssla t. ex. som sekreterare eller sakkunnig kan i vissa fall konstituera en anställning (jfr AD 1977 nr 8).

Den närmare innebörden av riksdagens uttalande

Riksdagens förklaring, att dagarvodena fr.o.m. den 1 januari 1981 bör slopas för ordförande, ledamöter, sakkunniga och särskilda utredare som fullgör offentliga utredningsuppdrag utan att vidkännas något löneavdrag i sin huvudanställning, syflar till att minska ulgiftema för del statliga kom­mittéväsendet. Uttalandet avser enligt ordalagen alla som med bibehållen lön i sin huvudanställning är verksamma i någon funktion i en kommitté utan att vara anställda där, möjligen med undanlag för dem som är utsedda till experter eller sekreterare. Del är alt märka att uttalandet enligt sin ly­delse rör inte bara statstjänstemän. Det rör också alla andra offenlligan-ställda och även de många privatanslällda som fullgör uppdrag av olika slag i kommittéerna.

Bland de arbetstagare som torde omfattas av uttalandet kan nämnas så­dana som är lediga från sin huvudanställning för politiska eller fackliga för­troendeuppdrag och som inte får vidkännas någon särskild minskning av sin lön från huvudarbetsgivaren för att de dessutom tjänstgör i en kom­mitté. En statsanställd, exempelvis, som är tjänstledig för att fullgöra ett uppdrag som riksdagsledamot, får enligt gällande kollektivavtal normall behålla 20 % av sin lön i huvudanställningen, oberoende av om han eller hon samtidigt med riksdagsuppdraget fullgör kommiltéuppdrag.

Bland fall som möjligen också torde avses med uttalandet om slopande av dagarvoden kan nämnas de där en offentligt eller privat anställd arbets­tagare tillfälligt tar ut partiell eller hel tjänstledighet från sin huvudanställ­ning för att fullgöra sitt uppdrag i kommittén, dock utan att vara anställd där. I sädana fall får uppdragstagaren visserligen normalt vidkännas lö­neavdrag i anställningen. Men som framgått har han eller hon enligt de nu­varande kommittéersättningsreglerna dä vanligen rätt att via kom­mittéanslaget få inte bara dagarvode ulan också full löneersättning.

Riksdagsuttalandet synes däremot inte vara avsett att gälla fria yrkesut­övare, företagare, hemmamakar, pensionärer och andra som utan att ha någon huvudanställning fullgör utredningsuppdrag åt staten.

Enligl vad den anförda motionsmotiveringen ger vid handen, är uttalan­det begränsat till sådana kommittéuppdrag som lämnas av regeringen eller av etl statsråd efter bemyndigande av regeringen (jfr I § i 1978 års förord­ning). Sålunda åsyftar det inte andra statliga uppdrag, t. ex. ledamotskap i nämnder, styrelser etc.

Skr 1980/81:144

16

Möjliga konsekvenser vid ett genomförande fullt ut av ett system i linje med riksdagsuttalandet

Riksdagens uttalande är anledning atl här söka formulera en del frågor om de möjliga följderna av en reform i den riktning som riksdagen har an­gett. Utgångspunkten bör därvid för klarhetens skull vara tanken att helt slopa dagarvodena i kommittéerna och i fortsättningen bara behålla regler­na om ersättning för föriorad lön och för reskostnader o. d. - låt vara att en mer begränsad inskränkning i den nuvarande rätten till särskilt kom­mittéarvode naturligtvis också kan tänkas.

Till en början kan då konstaleras att det kan finnas kommiltéuppdrag som slår i så nära samband med de ordinarie arbetsuppgifterna i en statlig tjänst, att de möjligen skulle kunna ses som en del av själva tjänsten. Full­görandet av sådana uppdrag behöver nog inle alllid påverkas av ett slopan­de av dagarvodena. En del utredningsuppgifter torde sålunda ligga så nära den statliga tjänsten, atl uppdragstagarna rimligen kan väntas vara beredda all fortsätta med kommittéarbetet även utan särskilt dagarvode. Det kan gälla exempelvis tjänstemän i chefsställning som i egenskap av ledamöter i en kommitté har att representera sin myndighet vid kommittésammanträ­den på dagtid. Men man kan förmodligen inte utesluta att elt slopande av kommitléarvodena i en del av de nu åsyftade fallen skulle kunna ge upphov till krav på kompensation i någon form även för kommittéarbete som i stort sett kan utföras inom ramen för vanlig arbetstid.

Vidare förhåller det sig i själva verket säkerligen så, att en omfattande del av kommittéarbetet utförs under tjänstemannens vanliga fritid också där uppdraget är direkt anknutet till en staflig tjänst. Det kan gälla t. ex. ge­nomgäng och granskning av malerial inför sammanträden eller inläsning av olika slags promemorior. Och i fråga om kommiltéuppdrag som saknar anknytning till att uppdragstagaren har statstjänst får det i regel fömtsättas att utredningsarbetet så långl möjligt förväntas äga rum utanför ordinarie arbetstid. Om man nu slopar kommittéarvodena, kan en följd möjligen bli alt en del statstjänstemän med kommittéuppdrag blir mer benägna än f. n. att begära tjänstebefrielse eller tjänstledighet för att i större utsträckning kunna utföra uppdraget på dagfid, eftersom de har möjlighet atl få evenlu­ellt förlorade löneförmåner ersatta genom kommittén. Detta kan i sin lur i vissa fall leda lill ökal tryck på myndigheten alt förordna vikarier eller vid­ta andra administrativa åtgärder för att inte föriora i effektivitet. I andra fall kan ell slopande av kommittéarvodena föra med sig större uttag av övertid och därmed krav på kompensationsledighet eller övertidstillägg från dem som är berättigade till sådan goltgörelse. De statliga övertidstill-läggen uppgår f. ö. enligt gällande kollektivavtal - ulom i de lägsta löne­graderna - till högre belopp redan per timme än det arvode om 50 kr. som enligt 1978 års förordning utgår till kommittéledamöter m.fl. per dag då ar­bete utförs. Här finns alltså risker för att ökade kostnader uppstår för statsverket.

Skr 1980/81:144

17

Det kan emellertid också konstateras att många kommittéuppdrag helt saknar anknytning till någon statlig tjänst. Till icke ringa del är det även personer utanför statsförvaltningen som är engagerade i kommittéarbetet. Det gäller personer från de politiska partierna, det kommunala området, folkrörelserna, arbetsmarknadens parter, näringslivet, de fria yrkena och samhället i övrigl.

I en del av dessa fall gäller det företrädare för sådana institutioner etc. som själva har intressen att bevaka i utredningsarbetet. Dessa uppdrag be­höver kanske inte påverkas av ett slopande av kommittéarvodena. De förefaller på det sättet ganska jämförbara med sådana kommittéuppdrag som är nära anknutna till en statlig tjänst.

Bland de uppdragstagare i kommittéerna som kommer från andra håll i samhället än statsförvaltningen finns också åtskilliga som har anlitats ute­slutande pä grund av personliga kvalifikationer och således inte i egenskap av representanter för någon intresseorganisation eller liknande. När det gäller sådana personer, får man nog räkna med alt ett avskaffande av arvo­dena i stor utsträckning kan få till följd atl staten går miste om goda krafter för utredningsarbetet.

Det anförda leder till frågan, om inte ett arvodesfritt system i många fall kan förväntas göra det betydligt svårare för staten att i fortsättningen smi­digt rekrytera kvalificerade personer för utredningsarbete. Och om man in­le lyckas få tillräcklig tillgång till kvalificerade utredare m. fl. för uppgifter som anses angelägna för samhällel, måste man hitta andra vägar att få ar­betet utfört. Ett sätl skulle kunna vara alt oftare förlägga utredningsarbetet till regenngskansliet eller andra statliga myndigheter. Men en sådan om­disponering har sina givna nackdelar och torde dessutom slälla sig dyrare än nuvarande ordning. Det sistnämnda gäller i än högre grad en övergång till ökad användning av externa konsulttjänster för utredningsuppdrag.

Vill man bedöma den evenluella nettovinst som staten skulle kunna göra genom en reform i linje med riksdagsbeslutet, räcker det inte att frän brut­tobesparingen dra minskningen av statsverkets skatteinkomster. Man måste också på något sätt ta hänsyn till den försämrade effektivitet och de ökade kostnader för statsverket som kan uppstå. Först därefter kan man på ett meningsfullt sätt besvara frågan, om ett arvodeslöst system i prakti­ken skulle ställa sig elfektivare och billigare än det nuvarande dagarvodes-systemet eller något annat liknande system.

Pågående översynsarbete

Inom budgetdepartemenlets personalenheter (B/P) har en allmän över­syn av utformningen och storleken av ersättningarna för olika statliga bi­sysslor nyligen påbörjats. SACO/SR har vidare hösten 1980 påkallat över­läggningar om en ändring av såväl dagarvodena för kommittéuppdrag som arvodena för andra statliga uppdrag, t.ex. i nämnder och styrelser. Be-

Skr 1980/81:144

18

handlingen av dessa frågor kan beräknas bli avslutad tidigast vid halvårs­skiftet 1981.

I sammanhanget bör också nämnas alt ell handlingsprogram för alt se över och effeklivera kommittéverksamheten just nu förbereds inom rege­ringskansliet.

Handläggning

Riksdagsutlalandel får ses som ett önskemål från riksdagens sida att re­geringen ändrar sina föreskrifter om dagarvoden för kommittéuppdrag.

Inför den fortsalla hanteringen av frågan i vilken utsträckning tillräckli­ga skäl kan tala för att man för framtiden överger systemet med särskilda arvoden för statliga kommittéuppdrag förefaller det lämpligt att synpunk­ter från ett antal myndigheter och organisationer inhämtas, lämpligen på grundval av denna departementspromemoria.

Skr 1980/81:144

19

Bilaga 2

En sammanställning av enkäten om kommittéarvodena

Departementspromemorian (Ds B 1981: 2) har legat till grund för en enkät från budgetdepartementet lill ett antal myndigheler och organisationer, som därvid tillställts fem frågor, nämligen

1.

Är det nuvarande systemet enligl Er mening lillfredsslällande?

2.

Om inte, vilka brister anser Ni att det har?

3.

Kan man tänka sig att begränsa kretsen av ersättningsberättigade och i så fall hur?

4.

Vilka alternativ till del nuvarande arvodessystemet kan vara värda att överväga?

5.

Vilka konsekvenser skulle enligt Er mening ett lotalt slopande av dagar­vodena i kommittéerna få?

De svar som har kommit in lill departementet innehåller följande.

Regeringsrättens ordförande: Flertalet regeringsråd har eller har haft kommittéuppdrag, i allmänhet som ordförande. Eftersom regeringsråden tjänstgör i kollegial domstol efter ett bestämt schema och vikarier för rege­ringsråd inte får finnas, utför regeringsråd kommittéarbete uteslutande på fritid. Löneavdrag är således inte aktuellt. - Del nuvarande systemet är från vår synpunkt tillfredsställande, bortsett från alt dagarvodet för den som i likhet med oss utför kommittéarbete på fritid är alldeles för lågt. -Med nuvarande system och höjd på arvodena får staten i ärenden som måste särskilt utredas genom kommittéväsendet utfört ell kvalificerat ar­bete till billigt pris. Allemativet skulle vara att avsevärt utöka personalen i departementen eller eventuellt inrätta ett särskilt utredningsverk. - Kon­sekvensema av all helt slopa dagarvodena i kommittéer skulle bli förödan­de, förmodligen skulle hela det oumbärliga kommittéväsendet upphöra att fungera. I vart fall skulle inte något regeringsråd ställa upp som kom­mittéordförande. F. ö. är svårt alt tänka sig att någon skulle vilja ta på sig krävande och kvalificerade arbetsuppgifter som ordförande i kommitté el­ler som ensam sakkunnig vid sidan av sitt ordinarie arbete utan att få ett öres ersättning, bara därför att han inte får avdrag på lönen. - Vad som möjligen kan ha föresvävat motionärerna är huruvida de experter och leda­möter som sätts in i kommittéer såsom representanler för departementen skall ha kommittéarvode, då det kan hävdas alt deras arbele i kommittén är en del av deras ordinarie arbele. Genom den allmänna utformningen av motionäremas förslag har detta emellertid kommit att skjuta långl över målet.

Skr 1980/81:144

20

JK: Det nuvarande systemet är inte helt tillfredsställande. En brist i sy­stemet är att utformningen av bestämmelsema om ersättning i form av dag­arvoden ger möjlighel lill olika debiteringssätt. 1 vissa kommittéer tilläm­pas den i promemorian beskrivna ordningen att ersättning debileras med ett dagarvode för sammanträdesdag plus tre dagarvoden för ihläsningsda-gar. Andra kommittéer, även sådana med likvärdigt arbete och arbetssätt, tillämpar andra metoder som innebär en högre debitering. Exempel lär förekomma där dagarvode debiteras för årels samtliga dagar trots att arbe­tet inte bedrivs på annal sätt än i kommittéer som debiterar enligt den först beskrivna metoden. Det sagda innebär atl likvärdigt arbete inte blir ersatt på samma sätt. - Enligl min mening är det inte lämpligt atl begränsa kret­sen av ersättningsberättigade. - För atl undvika sådan olika tillämpning av bestämmelserna om ersättning i form av dagarvoden som jag nämnt för­ordar jag alt bestämmelsema ändras så att dagarvode endast utgår för sam­manträdesdag. För att beakta alt ersättning även bör utgå för inläsningslid bör dagarvodet för sammanträdesdagen bestämmas till ett belopp molsva­rande exempelvis fyra dagarvoden. Med utgångspunkt från det nuvarande dagarvodesbeloppel, 50 kronor, skulle dagarvodet i delta fall bli 200 kro­nor och endast ulgå för sammanträdesdag. Ersättning för inläsningstid blir således inbakad i sammanträdesarvodet. Arvoderingen kommer härige­nom alt likna den som kan gälla för uppdrag i nämnder, styrelser och lik­nande. En sådan ordning skulle innebära att deltagare i alla kommittéer er­sätts på etl sinsemellan rättvist sätt. Sammanträdesarvodet bör vara del­samma för samtliga de ledamöter som inte innehar arvodestjänst, således även för ordföranden. Ordföranden i kommittén bör dock i likhet med vad som nu är fallet ha en högre ersättning för sitt arbete än övriga ledamöter. I stället för atl som för närvarande låta dagarvodet vara något högre för ord­föranden än för övriga ledamöter vill jag föreslå atl det till ordföranden i kommittén skall, utöver det ovan nämnda sammanträdesarvodet, utgå även ett fast månatligt arvode. Som skäl för alt skillnaden i ersällning mel­lan ordförande och övriga ledamöter skall utgå på nämnda sätt vill jag framhålla atl ordförandeskapet i en utredning innebär att han mer eller mindre ständigt får ta tid i anspråk för kommittén såsom för samråd med sekreteraren, betydligt mera arbete för studium av sakområdet än som krävs av övriga ledamöter, informationsverksamhet m. m. Även förslaget i denna del innebär alt ersättning kommer atl utgå på etl mera rättvist sätt. Förslaget med ett sammanträdesarvode kombinerat med ett månadsarvo­de kan också tänkas kunna tillämpas på sekreterare som inte är arvodes­anslälld i kommittén. I det fall en ledamot i kommittén utför något särskilt arbete för kommittén skulle man också kunna tänka sig att samma månads­arvode eller del därav utgår för den tid arbetet tar i anspråk. Elt totalt slopande av dagarvodena i kommittéerna kan utan tvekan väntas få den konsekvensen att det blir i det närmaste omöjligt att få personer som är vil­liga alt åta sig sådanl arbele eller atl personer som har möjlighel därtill

Skr 1980/81:144

21

kommer att begära övertidsersättning från sin arbetsgivare för det ordina­rie arbete som måste las igen på övertid. Sådan övertidsersättning torde bli betydligt dyrare än elt arvode enligt nyss förordade grunder.

DV: Några slörre nackdelar med det nuvarande systemet har inte märkts hos DV. Systemet är flexibelt. I och med att ingen tidredovisning eller dylikt erfordras torde det också vara relativt lättadministreral. - De brister som finns är väl närmast alt det är svårt atl få en "rättvis" ersätt­ningsnivå. - Den grupp för vilken det ligger närmast till hands atl avskaffa kommittéarvodena är den för vilken arbetsuppgiften kan anses ingå i tjäns­ten. Ett avskaffande av arvodena för denna grupp skulle emellertid resulte­ra i krav på kompensation på annat sätt, exempelvis lindring i arbetsbör­dan för det ordinarie arbetet, vilket med säkerhet blir dyrare för statsver­ket. Därtill kommer atl kraven på lättnad i arbetsbördan kan förorsaka ad­ministrativa problem i form av exempelvis omlottning av mål som bara det kan förta effekten av en del av de inbesparade kommittéarvodena. Princi­pen för kommittéarvoden kan jämföras med vad som gäller om uppdrags­tillägg. - Även med de brister som finns i nuvarande system har DV inte kunnat finna något bättre system att föreslå och som uppfyller kraven att vara lättadministreral och åstadkomma lägre totala kostnader för stats­verket utan att rekryteringen lill uppdrag försvåras. - Det är troligt alt vil­ligheten atl åta sig uppdrag i kommittéer och ulredningar minskar, om dag­arvodena slopas. Delta medför i sin tur att beslutsunderiaget blir mer be­gränsat. Framförallt är risken slor att man mister de som inle kan åläggas alt i tjänsten delta i kommittéer. Man får inte heller bortse från att benä­genheten från kommittéledamöter att begära ersättning för utförande av särskilda arbetsuppgifter kommer att öka om kommittéarvodet las bort. Avslutningsvis vill DV framhålla att det är av vikt atl folk får en rimlig er­sättning för det arbete som utförs i kommittéer och utredningar. Skall man få med de personer man önskar, måste man vara beredd att utge någon form av ersättning.

SJ: Vid SJ utgår dagarvode enligt förordningen (1978:45) om ersättning vid kommittéuppdrag endast till ordförande och ledamot i förslagskom­mitté. På grund av den ringa omfattningen av arvodel vid SJ saknas lill­räcklig erfarenhet för alt kunna bedöma vilka konsekvenser ett slopande av dagarvodena skulle få eller i övrigt lämna några ingående synpunkler på arvodena. - Allmänl kan dock sägas dels att ett slopande av arvodel i ovannämnda fall vid SJ inte torde få några särskilda konsekvenser och dels att arvodet bör behållas som den lilla "gest" del är - del motsvarar ju inte ens en limmes övertidslillägg - i de fall där kommittéuppdrag (motsvaran­de) är av den arten att fritid i viss utsträckning måste tas i anspråk för arbe­te, förberedelser e.d.

Skr 1980/81:144

22

Statskontoret: Etl stort antal frågor av väsentlig belydelse för vårt sam­hälle utreds inom kommittéväsendet. Det är därför utomordentligt viktigt atl vi har kommittéer av hög kvalitet och att de produkter som de utarbetar är just så gedigna som de avhandlade frågomas betydelse kräver. En fömt­sättning för en hög kvalitet på kommittéväsendet är att regeringen har stor frihet när den utser ordförande och ledamöter. Ett villkor för att produk­terna skall bli av hög klass är vidare all ordförande och ledamöter är aklivi engagerade i kommittéarbetet. Det är enligt vår uppfattning främst dessa som ska driva kommittéarbetet framåt. Sakkunniga och experter represen­terar i de flesta fall myndigheter och organisationer som får tillfälle att re­dovisa sina ståndpunkter genom remissförfarandet. Vi delar helt den analys av nuvarande situation som görs i promemorian och vi anser att be­dömningen av konsekvensema av en förändring enligt riksdagens uttalan­de är rimlig. Vi vill dock i detta sammanhang särskill stryka under två sa­ker. Det ena rör de årliga kommillékoslnadema. Tabellen i avsnitt 3 i pro­memorian visar atl kostnaderna för dagarvode till ordförande och ledamö­ter minskat relativt sett de senaste åren medan kostnaderna för konsulta­tioner ökat kraftigt. Vi anser att det är en oroande utveckling om man kan tolka dessa fakta så att konsultengagemanget ökar på bekostnad av leda­möternas engagemang. Det är som vi tidigare anförde ledamöternas enga­gemang som är väsentligt för produkternas kvalitet. Alt anlita konsulter är dessutom dyrt. I den mån en kommittés resurser inte är tillräckliga bör man enligt vår uppfattning inte i första hand anlita konsulter utan istället ge uppdrag lill myndigheter med utredningskompelens eller med kompetens inom aktuellt område. Del andra som vi vill peka på rör statsmaktens eventuella skyldigheter enligt arbetsrättslig lagstiftning vid en förändring av ledamöternas arbetsvillkor. Enligt promemorian är de flesta ledamöter att anse som uppdragstagare. Trots delta kan de enligt vår mening vid en rättslig prövning vara att anse som arbetstagare i civilrättslig mening (prop. 1975/76:105 s. 395). 1 sådanl fall måste statsmakten vid en föränd­ring enligt riksdagens uttalande följa de regler som finns i bl.a. medbe­stämmandelagen och lagen om anställningsskydd innan villkoren kan änd­ras. - Vi anser att nuvarande system för arvodering av kommittéledamö-ter är bra. De brister som finns rör inle själva systemet för arvodering. Däremot anser vi att det är en brist i dagens kommittéväsende alt man i så stor utsträckning är beroende av insatser från sakkunniga, experter och konsulter. Man bör sträva efter att begränsa antalet sådana av de skäl vi anfört tidigare. Konsultinsatser är dessutom myckel kostsamma och kon­sulter kan inte förutsättas driva arbetet framåt i samma utsträckning som kommittéledamöter eller en expertmyndighet. Genom all begränsa antalet sakkunniga, experter och konsuller begränsar man kretsen av ersättnings­berättigade. En sådan kvantitativ begränsning är enligt vår uppfattning möjlig att genomföra. Så vitt vi kunnat finna har det relativa antalet en-mansutredningar ökal under senare år. Samtidigt har dock den eventuella

Skr 1980/81:144

23

besparingseffekt detta kan ha haft motverkats av att ett ökal anlal sakkun­niga och experter har knutits till kommittéerna. Vi anser att det nuvarande systemet med dagarvode är ändamälsenligare än andra system, t.ex. atl arvodera ledamöter med en klumpsumma. De konsekvenser ett slopande av dagarvodena får och som anges i promemorian är enligt vår mening rim­liga och troliga. Vi menar atl beskrivningen i promemorian är både riklig och fullständig.

RRV: RRV har inget att invända mot de slutsatser och bedömningar rö­rande innebörden och konsekvenserna av riksdagens beslut som redovisas i promemorian. Enligt RRV:s uppfattning bör frågan om begränsning av dagarvodena med utgångspunkt från vad som framkommer i promemorian inte behandlas separat utan ingå som en del i den översyn av kommittévä­sendet som f. n. pågår inom regeringskansliet. Inom ramen för delta arbele kan det bli aktuellt att pröva även andra sätl att uppnå de besparingar som eftersträvats med riksdagsbeslutet. Exempel på detla kan vara alt begrän­sa antalet offentliga utredningar. - Utifrån RRV:s erfarenheter av syste­met med dagarvoden har verket inte funnit några avgörande olägenheler med nuvarande utformning. Systemet är administrativt enkelt och flexi­belt. Ersättningen kan variera med hänsyn till den prestation uppdragsta­garen utför. - Atl begränsa kretsen av ersättningsberättigade är enligt RRV:s mening förenat med vissa praktiska svårigheier. Minskningen av den ersättningsberättigade gruppen kan av flera skäl vara svår att genom­föra. För gruppen statliga tjänstemän kan ett borttagande av ersättningen fordra förhandlingar med lönlagarorganisationema. En begränsning torde också innebära mer administrativt arbete för att pröva gränsfall etc. Någon större besparing torde sannolikt inte uppstå, snarare föreligger risk för all resultatet blir det motsatta. - Alternativ till det nuvarande arvodessysle-mel är naturligtvis länkbara. Etl alternativ kan vara att i förväg fastställa ersättningens sloriek exempelvis som görs vid konsultersältningar. För­slaget kan dock medföra ökade adminislraliva koslnader jämfört med det nuvarande systemet. - RRV inslämmer i promemorians bedömning av konsekvenserna av att helt slopa systemet med särskilda arvoden. En kon­sekvens av ett slopande av dagarvodena kan bli att fler utredningsuppdrag läggs på myndigheterna, vilket också framförts i promemorian. Även om särskilda medel skulle ställas till förfogande för varje utredningsuppdrag, föreligger risk att myndigheterna tvingas eftersätta den ordinarie verksam­heten för att kunna utföra utredningsuppdragen. Slutligen vill RRV anföra att ett avskaffande av dagarvodena sannolikt kan kringgås relativt enkelt. Risk föreligger att andra ersättningsformer kan bli administrativt kostsam­mare, vilket även kan få lill följd att totalkostnaden ökar.

RSV: RSV:s synpunkter har i första hand begränsats till vad som kan va­ra aktuellt för statligt anställd personal. RSV:s avdelningschefer har be-

Skr 1980/81:144

24

relts tillfälle atl yttra sig över den remitterade promemorian. Frånsett framförda åsikter alt inläsningsersättningen borde höjas i många fall och alt ordförandearvodena är för låga med hänsyn till det ansvar som är för­enat med uppdraget, kan de synpunkter på arvoderingssyslemet som kom­mit fram ge följande svar på de ställda frågoma. - Etl system med viss er­sättning för de medverkandes arbete är lämpligt. Det nuvarande systemet kan dock modifieras på några punkter. - Arbetet med alt gå igenom och granska material inför ett kommillésammanträde torde i de allra flesta fall ske utom kontorslid. Sammanträdet föriäggs däremol i flertalet fall till kontorstid. Den normalersätlning i form av särskilda dagarvoden som ut­går för inläsning av material m. m. inför ett sammanträde anses inte till­fredsställande i förhållande till den arbetsinsats som i allmänhet läggs ner. Den ersättningen bör finnas kvar, varvid en viss förhöjning bör övervägas. Det kan däremot ifrågasättas, om sammanträdesarvodena skall avskaffas för kommittépersonal som är statligt anställd. - Det finns myckel som ta­lar för att dagarvoden inte bör ulgå till ledamöter eller experter i en kom­mitté, när deltagandet i kommitténs arbete närmast får ses som en direkt följd av den tjänst eller arbetsuppgift personen har hos exempelvis en myn­dighel. I sådana fall kan deltagande i kommittéarbetet ses som elt direkt tjänsteåliggande. I detta sammanhang är del moliverat att göra en jämfö­relse med arbetet i anslutning till utredningsuppdrag som tilldelas verket som sådant. Som exempel härpå kan nämnas det s.k. RS-projektet och den f. n. aktuella bankränte- och premieobligationsutredningen (BROPO). Ersättning utgår inle i dessa utredningar till deltagande verksanställda. -Del anförda ger anledning atl som alternativ till det nuvarande arvodes­systemet framföra förslaget att låta vissa utredningsuppdrag bli tjänsteålig­ganden. Det avgörande bör emellertid vara att utredningsuppdrag av vad slag del vara må är etl förtroendeuppdrag för personer med särskilda kvali­fikationer att åstadkomma ändamålsenliga lösningar på de aktuella proble­men. Delta bör markeras genom atl ersättning alllid utgår lill alla medver­kande. Detta synes motiverat även från rättvisesynpunkt. De i utrednings­arbetet engagerade ledamötema, experterna och sakkunniga torde nämli­gen delta under i stort sett samma villkor oavsett om de är stats- eller kom­munaltjänstemän eller privat anställda. Som etl altemativ till inläsningsar-voderingen efter nuvarande grova schablonregler borde man enligt RSV:s åsikt kunna överväga en ersättning som är i större utsträckning relaterad fill den arbetsinsats som verkligen behöver göras. Det kunde i så fall upp­dras åt ordföranden i en kommitté att inom vissa av regeringen givna ramar bestämma ersättningen i det enskilda fallet. Ett annat sätt skulle vara atl låta den som har kommiltéuppdrag skriva räkning på det förberedelsearbe­te som utförts under icke tjänstetid. - Ett slopande av kommittéarvodena, innebärande att arbetet närmast skulle utföras gratis och av helt ideellt in­tresse, skulle enligt RSV:s åsikt leda till stora svårigheter all få lag i kvali­ficerade ledamöter, sakkunniga och experter. Om man söker möta sådana

Skr 1980/81:144

25

svårigheter genom att i slörre utsträckning bevilja tjänstledigheter för stat­ligt anställda som utför kommittéuppdrag och medge dem (högre) ersätt­ning för förlorade löneförmåner, skapar man ett system som.blir admi­nistrativt krångligt och kan föra med sig behov av en kontrollapparat. Sam­manfattningsvis kan konstateras att tänkbara altemativ till rådande arvo­dessystem för kommittéarbete synes leda till störte kostnader än del nuva­rande dagarvodessystemet.

SAV: De i promemorian behandlade frågoma synes inte avse personer som arbetar i kommitté i egenskap av arbetstagare i kommittén utan endasi dem som arbetar där i egenskap av uppdragstagare (promemorian avsnitt 4). SAV vill med anledning härav framhålla att verket inte har befogenhet att sluta kollektivavtal om ersättning lill dessa personer i deras egenskap av uppdragstagare. - SAV har inle erfarit några brister i det nuvarande sy­stemet med kommittéarvoden. Inle heller finner SAV del möjligt atl före­slå någon begränsning av kretsen av ersättningsberättigade eller atl föreslå några sådana allernaliv till det nuvarande arvodessystemel som skulle kunna medföra lägre koslnader. - Ett totalt slopande av dagarvodena skulle utan tvivel minska möjligheterna att rekrytera dugliga personer till kommittéerna och därmed inverka negativt på eff'ektiviteten i kom­mittéarbetet. SAV ansluter sig alltså till den bedömning som görs i prome­morian på denna punkl. Det kan tilläggas atl, om eh skyldighet alt arbeta i kommitté i stället infördes i anställningsavtalen för statligt lönereglerade tjänstemän och arvodena alltså slopades för dessa, detla skulle kunna framkalla krav på bättre förmåner i själva anställningen. Den besparing som skulle nås genom slopandet av arvodena för nämnda tjänstemän skul­le därigenom kunna gå förlorad.

SAMN: Nuvarande dagarvodesbelopp är inte stort, särskilt inte efter skatt. Beloppet kan sägas tjäna som ett litet stimulansbidrag lill de arbetsta­gare som deltar i kommittéarbete. - Vid sidan av dagarvodessystemet har meritaspekten betydelse för statens möjligheter att rekrytera kvalificerade personer för utredningsarbete. Meritaspekien är inte oväsentlig. Som framgår av promemorian kan ett arvodesfritt system förväntas göra det svårare för staten atl i fortsättningen smidigt rekrytera kvalificerade perso­ner för utredningsarbete. Sannolikt kommer äldre och mer erfarna perso­ner inle lika villigt som tidigare att åta sig utredningsuppdrag. Däremot har ett slopande av dagarvodena kanske inte lika stor betydelse för yngre per­soner för vilka meritaspekten väger tungt. Å andra sidan har de lägre brut­tolön. - I promemorian har bl. a. framhållits att ett slopande av arvodessy­stemet skulle kunna medföra ett större uttag av övertid och därmed krav på kompensationsledighel eller övertidstillägg. Yngre offentliganställda personer har ofta sådant löneläge atl de är berättigade till sådan goltgörel­se. Nuvarande arvodessystem har säkerligen fört med sig att många som i

Skr 1980/81:144

26

praktiken har arbetat övertid har avstått från all begära kompensationsle­dighet eller övertidsersättning. Det är bl.a. därför inte osannolikt att ett slopande av arvodessystemet skulle medföra ökal uttag av övertidsersätt­ning och därmed ökade kostnader för statsverket. - Mot bakgrund av vad som sagts är gällande dagarvodessystem egentligen etl ganska billigt sätt för staten att finansiera en statlig verksamhet som ligger utanför departe­ment och myndigheters ordinarie verksamheter. - Del nuvarande arvo­dessystemel är enligt SAMN:s mening tillfredsställande. SAMN kan inte finna några skäl som skulle motivera att begränsa den nuvarande kretsen av ersältningsberälligade. Inte heller kan SAMN finna några alternativa system som är mindre kostnadskrävande än del nuvarande. Som framgår av SAMN:s svar i övrigt kan svårigheter uppstå att rekrytera väl kvalifice­rade personer för utredningsarbete.

UHÄ: Det nuvarande systemet med kommittéarvoden är enligl UHÄ:s mening i huvudsak tillfredsställande. Arvodet utgör trots sin begränsade sloriek en viklig markering i psykologisk mening. - Etl slopande av arvo­dena skulle enligt UHÅ:s mening tveklöst få negativa konsekvenser. Per­soner som anlitas uteslutande på gmnd av personliga kvalifikationer skulle med all säkerhet inle ställa sig till förfogande om arvodet slopades. UHÄ vill framhålla att t. ex. många högskoleforskare engageras i kommittéer utan atl det på något sätt är möjligt att se denna medverkan som något som utförs inom ramen för tjänsten. I dessa fall torde ersällning i särskild form vara hell nödvändig. - I fråga om personer som anlitas för kommiltéupp­drag i egenskap av företrädare för sin myndighet eller dess verksamhets­område får kommittéarvodet f. n. ses som en smidig form för att ulan ingrepp i myndighetens budget och verksamhetsplanering - lösa frågan om ersättning för det merarbete som uppstår. Om arvodet las bort, måste engagemang av detta slag i princip bli frågor om uppdrag från regeringen till ledamotens myndighet och kostnaderna för ledamotens arbetsinsats måste las med i myndighetens verksamhetsplanering. Det är rimligt att an­ta att mera omfattande uppdrag av detta slag - på samma sätt som i dag särskilda utredningsuppdrag till olika myndigheter - föranleder krav på ekonomisk kompensation från myndighetens sida för atl täcka del bortfall av resurser för den reguljära verksamheten som uppdraget annars innebär. Det skall också framhållas att konsekvensema av en ordning med större uttag av övertid för att klara kommittéuppdrag med befintliga personalre­surser ingalunda torde bli gynnsamma statsfinansielll. Ett slopande av ar­vodet skulle säkert också öka benägenheten hos en del statstjänstemän alt begära tjänstledighet för att utföra kommittéuppdrag på daglid. Detta kan medföra ökat tryck på myndigheten alt förordna vikarier eller göra andra personaladministrativa åtgärder. Det finns också risk för att härigenom ne­gativa konsekvenser uppstår när det gäller immateriella frågor som inte di­rekt går att mäta, såsom sämre effektivitet och kvalitet i tjänsteutövning-

Skr 1980/81:144

27

en. - Från rättslig synpunkt lär regeringen inte heller ensidigt kunna ändra anställningsvillkoren för de uppdragstagare som redan fått sina uppdrag utan atl i så fall vidta någon form av uppsägning av uppdragsavtalet. -UHÅ anser sammanfattningsvis förslaget atl slopa arvodet orealistiskt och inte ägnat att minska statsverkels koslnader och avstyrker därför försla­get. - Det kan i detta sammanhang nämnas att UHÄ ofta tillämpar grun­derna för kommitlékungörelsen. Om kommitléarvodena slopas torde UHÄ för sin del inte kunna arvodera enligt nu gällande regler. Vad som i det föregående sagts gäller alltså även arbetsgrupper m. m. inom UHÄ.

SIND: Nuvarande system är inte helt tillfredsställande. Den formella konstruktionen med dagarvoden för tanken mot att arvodena skulle utgöra ersättning för arbetsinsatser under etl visst antal dagar. Praxis har ju ut­vecklats med särskilda inläsningsdagar inför kommittésammanträden. Detta faktum tillsammans med att vissa personer som medverkar i elt fler­tal kommittéer eller eljest gör större arbetsinsatser måste för att få en rim­lig ersättning kvittera ul ett stort antal arvoden - kanske i något fall fler än antalet dagar per kalenderår - kan måhända av allmänheten missuppfat­tas och förefalla stötande. Alt sedan systemet med dagarvoden används som avlöningsförstärkning för vissa tjänstemän inom departement och myndigheter gör ju inte systemet smakligare i den mån vederbörande tjänsteman knappast inte har någon annan kontakt med aktuell kommitté än när det gäller att kvittera ut överenskomna dagarvoden. Förfaringssät­tet är inte särskilt inspirerande för övriga förordnade i kommittén. Rent ad­ministrativt förefaller systemet dessulom krångligt och bör ses över i syfte alt åstadkomma förenklingar. - Om kommittéerna sammansätts med per­soner som förväntas kunna och vilja göra en aktiv insats bör ersättning ul­gå till samtliga. Även om beloppet är obetydligt är det psykologiskt viktigt som en uppmuntran och stimulans. Insatser på fritid torde i regel krävas av ledamöter och övriga även om sammanträdena hålls på dagtid - om inte annat så för att hinna med det ordinarie arbetet. Detta motiverar också alt viss ekonomisk kompensation utgår. Ett annat sätt att minska kostnaderna för kommittéväsendet är ju att tillsälta fårre kommittéer och i stället ut­nyttja myndighetsresurser samt i högre grad använda remissförfarande. -De oegentligheter och brister som påpekats bör rättas till. För ordföran­den, ledamöter och experter som gör störte arbetsinsatser skulle etl sy­stem med särskilda arvoden möjligen vara att föredra. I övrigt bör nuva­rande system med dagarvoden kunna tillämpas. Måhända vore det bättre alt höja det nuvarande dagarvodet och i stället ta bort systemet med inläs­ningsdagar inför kommittésammanträden. - Om inte ersättningsfrågan lö­ses på annat sätt än med ett totalt slopande av dagarvodena, blir det troli­gen mycket svårt att rekrytera ordförande och andra nyckelpersoner. Nå­got som till effekt troligen också ger sämre kvalité på utredningsarbetet och på betänkandena.

Skr 1980/81:144

28

Länsstyrelsen i Väslernorrlands län: Inskränkningen avser arvodena till personer som är engagerade i statliga kommiltéuppdrag och länsstyrelsen som myndighet saknar således administrativa erfarenheter i denna fråga. I vissa fall utnyttjas länsslyrelsetjänstemän som kommittéledamöter, exper­ter och sekreterare i statliga kommittéer. Omfattningen har emellertid varil sådan att dessa uppdrag kunnat genomföras utan obehag för länsstyrelsen. Mol denna bakgrund är länsstyrelsens bedömning att det nuvarande syste­met fungerar tillfredsställande. - Den begränsning som bör kunna övervä­gas, när del gäller kretsen av ersättningsberättigade, är antalet ledamöter och experter som kallas till etl visst kommittéarbete. Givetvis bör också i varje enskilt fall prövas huruvida ny kommitté bör tillsättas för ett speciellt utredningsuppdrag. I ökad utsträckning bör därvid också kunna prövas hu­mvida en redan tidigare tillsatt kommitté kan ta hand om ett utredningsbe­hov som senare uppkommit. - Den synpunkt som länsstyrelsen vill la upp beträffande frågan om altemativ lill det nuvarande systemet är atl en be­stämning är viklig av vilken omfattning ett expert- eller sekreteramppdrag skall ha för att motivera tjänstledighet. Om uppdraget tar längre tid i an­språk på hel-eller deltid, bör givetvis tjänstledighet och löneersättning fi-ån kommittén aktualiseras. Två skäl lalar för detla. För det första är det ur re­dovisningssynpunkt korrekt att uppdrag och tjänster belastas med de verk­liga kostnaderna i så stor omfattning som möjligt, med hänsyn dock tagel lill praktiskt administrativa begränsningar. För det andra bedöms del vara skäligt att den myndighet som ställer tjänsteman till förfogande för utred­ningsuppdrag ges möjlighel all kunna ersätta bortfallet i personalresurs utan ökad ekonomisk belastning. Denna fråga berör dock inte arvodesfrå­gan som sådan, då departementspromemorian anger att det vanligtvis ges rätt till både full löneersättning och dagarvode i sådana fall. Den domi­nerande risken med ett totalt slopande av arvoden - vilken av länsstyrel­sen bedöms som synnerligen allvarlig - är att ett sådant kommer att inne­bära stora svårigheter att rekrytera kvalificerade personer till kom­mittéuppdrag. Med hänsyn till samhällets ökande behov av beslutsunder­lag med hög kvalitetsnivå vore detta en olycklig utveckling. Den blygsam­ma besparing som kan göras för kommittéväsendet står inle i rimlig pro­portion till de negativa effekter i form av en kvalitetsförsämring i viktigt beslutsunderlag som torde bli en realitet om dagarvodena slopas. Detta kan innebära mångfaldigt ökade kostnader i vissa fall. Länsstyrelsen vill här också framhålla att deltagande i kommittéarbete för länsstyrelsens tjänstemän innebär positiva effekter ur utvecklings- och kunskapsupp­byggnadssynpunkt, vilket kommer myndigheten och hela samhället till del.

Jämställdhetskommitlén: Kommittén har självfallet förståelse för del angelägna i att pröva alla möjligheter att minska kostnaderna för statsför­valtningen.  Även kostnaderna för kommittéväsendet bör därvid noga

Skr 1980/81:144

29

övervägas. Den del av kostnaderna för kommittéväsendet som belöper på dagarvodena utgör en förhållandevis liten andel av de lotala kostnaderna, för närvarande cirka 8 procent. För att få avsedd effekt, nämligen att spara på statens utgifter, har det enligt kommitténs uppfattning ganska ringa be­lydelse alt enbart skära ned kostnaderna för dagarvodena utan alt samti­digt se över statsverkets totala utgifter för kommittéväsendet. Till de nega­fiva konsekvensema att helt slopa dagarvodena återkommer kommittén nedan. - Budgetdepartemenlets promemoria visar på en nedgång i antalet kommittéer från 363 den Ijuli 1980 mot 283 den I januari 1981. Enligt kom­mitténs uppfattning nås den bästa besparingseffekten om antalet kom­mittéer successivt minskar genom att stor försiktighet iakttas vid tillsättan­de av nya kommittéer. Om det uppstår behov av utredningar på vissa om­råden och i vissa frågor, bör det noga övervägas, om sådana skall ske i form av arbete i en ny kommitté. Tillsätts en kommitté, bör den ges i upp­drag att arbeta efter en tidsplan som fastställs i samråd med vederbörande departement. - Vad härefter angår enkäten har kommittén funnil det an­geläget att i anslutning till frågoma I, 2 och 5 lämna följande synpunkter utöver de som finns i promemorian. Enligt kommitténs uppfattning funge­rar det nuvarande systemet tillfredsställande. Mot bakgrund härav finner kommittén inte några starkare skäl att begränsa kretsen av ersättningsbe­rättigade. Eventuellt kan man överväga att inte lämna ersättning åt höga slatstjänstemän för del arbete som de utför i kommittéer, särskill om arbe­tet ligger nära deras ordinarie verksamhel. Elt sådant förslag måsle dock noga övervägas, eftersom det kan få andra effekter, t. ex. krav på kompen­sation i andra hänseenden. Med hänsyn till jämställdhetskommitténs sär­skilda beskaffenhet anser kommittén alt etl totalt slopande av dagarvode­na kan få allvariiga konsekvenser. Till skillnad från de fiesta kommittéer har jämställdhetskommittén inte bara en enda fråga att utreda. Oftast på­går ett omfattande utredningsarbele inom flera skilda områden. Delta krä­ver för det första många gånger ett onormalt stort antal sammanträden. Som exempel kan nämnas att kommittén under första kvartalet 1981 kom­mer att ha hållit åtta sammanträden. För det andra krävs elt grundligt för­beredelsearbete av framför allt kommitténs ordförande men även av dess ledamöter, sakkunniga och experter. Arbetet i kommittén kräver således betydande arbetsinsatser, där oftast ledamötemas fritid tas i anspråk för inläsning av promemorior och annat arbetsmaterial. Kommittén kan inte finna det rimligt atl detta arbete sker utan ersättning. Till detta kommer att det kan bli svårigheter atl rekrytera kunnigt folk, om ingen ersättning utgår för det arbete som utförs.

Tjänsteansvarskommittén: I slorl sett är det nuvarande systemet till­fredsställande (här liksom i det följande bortser kommittén från de särskil­da skäl till en reform av systemet som må bero av det nuvarande statsfi­nansiella läget). - Anledning kan finnas till en översyn av ersättningsreg-

Skr 1980/81:144

30

lema beträffande vissa fall, exempelvis det när en statsanställd deltar i en kommitté som representant för den statliga myndighet där han är anställd och deltagandet i själva verket kan sägas vara en arbetsuppgift i den an­ställningen. Andra fall kan också tänkas. Hithörande situationer får dock antas vara sällsynta. - Om en begränsning skall ske av kretsen ersätt­ningsberättigade, synes den böra ha som utgångspunkt atl statsanställda ej erhåller "dubbelbetalning". Svårigheterna all härvidlag erhålla en rättvis gränsdragning är dock belysta i promemorian. - Det ter sig svårt att ange ett alternativ som har sådana fördelar framför det nuvarande arvodessyste­met atl det bör övervägas. - En ovilja att åta sig kommiltéuppdrag som sannolikt kommer atl återfinnas i vidare kretsar än de som antyds i prome­morian skulle bli en konsekvens av ett totalt slopande av dagarvodena.

Nedrusiningsdelegationens ordförande: Medlemmar och experter, som deltar i nedrustningsdelegationens möten och som icke ådrar sig löneav­drag, bör inte rimligen vara berättigade till kommitléarvode. F.n. gäller detta samlliga deltagare. I sammanhanget måste dock konstaleras atl 1976 års regeringsbeslut föreskriver att kommittéarvode skall utgå och detta be­slul kan lämpligen ändras. Däremol bör det i princip finnas en arvoderings-möjlighet, om nya medlemmar skulle utses som verkligen skulle lida lö­neavdrag vid dellagande.

DEFU: DEFU har under sill arbete funnit systemet fungera tillfredsstäl­lande. - Några direkta brister i syslemel har vi inte träffat på. - Någol be­hov av att begränsa kretsen av arvodesberättigade har vi inte funnit. -DEFU kan inte lämna förslag till alternativa arvodessystem. Ett slopan­de av dagarvodena i kommittéerna skulle knappast ha haft någon avgöran­de betydelse för villigheten bland delegationens ledamöter att medverka i arbetet. Däremot kan det tänkas att vissa experter då inle varit intressera­de all della.

OED: Enligt OED:s uppfattning är det normalt att ledamöter och exper­ter i kommittéer utför en omfattande del av kommittéarbetet under fritid. Del kan som sägs i promemorian gälla t. ex. genomgång och granskning av material inför sammanträden eller inläsning av olika slags promemorior. OED vill vidare framhålla att även om sammanträdena förläggs till dagtid måste kommittédellagama vanligen ulan övertidsersättning i stället ägna frilid åt sitt ordinarie arbete. - Om det skall vara möjligt att rekrytera del­tagare med erforderlig kompelens lill kommittéarbete, måste staten räkna med att även fortsättningsvis i någon form ersätta dem för merarbetet. Det nuvarande systemet med kommittéarvoden får ses som en schablonmetod att lämna sådan ersättning om än av närmast symbolisk storlek. Givetvis kan olika förändringar övervägas. OED har emellertid inte möjlighet att lämna några konkreta förslag till sådana. OED vill framhålla atl om kostna-

Skr 1980/81:144

31

dema för kommittéväsendet skall minskas torde det vara lämpligare att be­gränsa antalet kommittéer och deras uppgifter än alt inskränka ersättning­en för det arbete som förväntas bli utfört.

Riksdagens förvaltningsktmtor: Enligt förvaltningskontorets uppfatt­ning fungerar det nuvarande systemet på det hela taget tillfredsställande. Ett slopande av de nuvarande arvodesbestämmelsema torde komma att försvåra möjligheterna att få kvalificerad medverkan i kommittéarbetet.

JO Ndsson: En betydande del av del arbele som enskilda ledamöter och andra med uppdrag inom kommittéväsendet lägger ner utförs utanför den vanliga arbetstiden - på kvällar och annan frilid. Att så sker är t>ftast nöd­vändigl för att direktivens tidsplan skall hållas och aUtid önskvärt för att utredningsarbetet inte skall dra ut alltför mycket på liden. 1 åtskilliga fall är det säkert så att den dagtid som går åt för dem som inte arbetar hellid åt kommittén är den tid som sammanträdena tar - förberedelse- och efterar-bete sker oftast på andra tider. När det nu är så, förefaller det mig ganska rimligt alt detta arbete på "obekväm arbetstid" ersätts särskilt. Ersätl-ningsförordningen (1978:45) ger alltså - som jag ser del - uttryck för en riktig princip. När det gäller att förverkliga den principen kan man natur­ligtvis tänka sig olika lekniska lösningar. Delta betyder dock inle att jag tycker att den som förordningen anvisar är dålig. - Allt arbele åt eller i en kommitté skall - som jag redan har antytt - ersättas. Och den som har en funktion i en kommitté skall också bidra till att uppdraget genomförs på bästa sätt. Och del lär undantagslöst betyda arbele för den förordnade. -Jag antydde tidigare alt det kan finnas andra säll att förverkliga ersätt­ningsprincipen än det som förordningen 1978:45 anvisar. Man kan i vissa fall t.ex. använda sig av ett belingssystem, dvs. man kan arvodera kom­mittéarbetarna inte per tidsenhet utan för uppdraget som sådanl; etl sådanl system bör verksamt förhindra att arbetet drar ul på tiden och del har, så­vitt jag vet, redan använts i någol fall. Man kan också exempelvis ersätta även andra än heltidsarbetande kommittéarbetare med månadsbelopp, som då givetvis bestäms utifrån en antagen arbetsinsats. - Jag tycker att man i budgetdepartementets PM ganska väl har definierat konsekvenserna av ett "arvodeslöst kommiltéväsen". Förutom att hänvisa till PM:n och till vad jag sagt inledningsvis vill jag bara tillägga alt det nog är mycket tveksamt om det finns någol annat syslem som är billigare än del nuvaran­de. Det enda sättet atl mera drastiskt minska kostnaderna är - tror jag -att radikalt skära ner utredningsverksamheten.

Svenska kommunförbundet: I del statliga kommittéarbetet medverkar vanligen företrädare för de politiska partierna och för olika intresseorgani­sationer. Till kommittéerna knyts vidare ofta personer med specialkompe­tens eller praktiskt grundade erfarenheler. För medverkan i kommittéar-

Skr 1980/81:144

32

betel utgår normalt ersättning i form av dagarvode. Det nuvarande ersätt­ningssystemet har enligt kommunförbundets uppfattning fungerat tillfreds­ställande. Utomstående medverkar i de statliga kommittéema på upp­drag av berört departement. Det bör därför enligt förbundets mening vara en statlig bedömning om arvode och andra ersättningar fortsättningsvis skall utgå för medverkan i kommittéarbetet. Förbundet anser sig sålunda inte ha anledning ta ställning lill om gällande ersättningsregler skall ändras eller inte.

Landstingsförbundet: Landslingsförbundet begränsar sina synpunkter till att avse arvoden lill företrädare för landstingskommunala intressen i statliga kommittéer. - Landstingsförbundet erbjuds vid åtskilliga tillfållen varje år att ge förslag på representanter för landsfingsintressena i del statli­ga utredningsväsendet. Representation kan därvid förekomma på olika ni­våer. När det gäller ledamöter i kommittéer nomineras i regel företrädare ur kretsen av förtroendevalda. Det finns också exempel på att kom­mittéordförande utsetts på förslag av landstingsförbundet. Sakkunniga och experter hämtas vanligen från tjänslemannaledet. - För att en organisa­tion som Landstingsförbundet skall kunna fylla sin uppgift på ett ända­målsenligt sätt är det väsentligt att förbundet ges möjlighet att delta i stat­ligt kommittéarbete. Dels erbjuds därigenom tillfälle alt löpande tillföra ar­betet synpunkter av skilda slag och på det sättet påverka och förankra slut­resultatet, dels skapas förutsäitningar för insyn på ett tidigt stadium i vikti­ga utvecklingsprocesser på angelägna landstingskommunala områden. Medverkan i det statliga utredningsväsendet spelar därför en betydelsefull roll i förbundels verksamhet. Av det skälet förekommer inte några lö­neavdrag i anslutning till fullgörande av kommiltéuppdrag, när det gäller personer som utsetts på förslag av Landstingsförbundet. - Att det utgår arvoden är självfallet inte någon förutsättning för att företrädare för för­bundet skall medverka i statliga utredningar. Däremot synes del från rent principiella synpunkter otillfredsställande att icke-statliga representanter utan ersättning skulle ställa tid och kunnande lill förfogande för alt biträda med att på statens uppdrag la fram underlag för reformer som genomfördes genom statliga beslul. Därtill måste också läggas den omständigheten att medverkan i kommittéarbete inte medför någon reducering av andra ar­betsuppgifter utan i stället ofta innebär atl annan tid än ordinarie arbetstid måste las i anspråk för att uppgifterna tillsammantagna skall kunna fullgö­ras. Enligt förbundets mening är det därför rimligt alt slaten också fortsätt­ningsvis ger ut särskild ersättning till landstingskommunala representanter i statliga utredningar.

Sveriges industriförbund: Det är självfallet av intresse alt frågor som överlämnas för utredning i statliga kommittéer får en allsidig och sakkun­nig belysning. Detta förutsäller all de rnedverkande väljs så all de lillföi-

Skr 1980/81:144

33

säkrar kommittén sakkunskap och erfarenhet på aktuella områden. Om den nu pågående remissbehandlingen ger vid handen att etl avskaffande av dagarvodena inte skulle minska möjligheterna att rekrytera lämpliga och engagerade personer, har industriförbundet ingen erinran mot att arvodena avskaffas. Vad gäller ulrcdningsledamöter, sakkunniga och experter från industrin torde eventuell frånvaro av dagarvoden inte nämnvärt påverka rekryleringsmöjlighetema.

LRF: Det nuvarande systemet med kommittéarvoden fungerar enligt LRF på etl tillfredsställande sätt. Inom LRF påverkas (reduceras) lönerna för de tjänstemän som uppbär kommittéarvoden i ej obetydlig omfattning. Om ej reduktion sker förutsattes kommittéarbetet kunna utföras i huvud­sak på fritid. För de förtroendemän inom LRF-organisationen som deltar i det statliga kommittéarbetet utgör kommittéarvodel den enda ersättning som erhålles. -- Ur LRF:s synpunkt ter sig en begränsning av kretsen er­sättningsberättigade lill icke otTentligt anställda som möjlig. Varje begräns­ning torde emellertid medföra krav på kompensation i någon form då en stor del av kommittéarbetet som genomgång och granskning av malerial före sammanträden säkerligen utföres på tjänstemannens fritid. De krav som här kan framföras torde som anges i promemorian kunna leda till administrafiva problem och ökade kostnader för statsförvaltningen. -LRF har analyserat olika altemativ till nuvarande arvodessystem och där­vid funnit att varje ändring eller begränsning av systemet torde medföra endera ökade kostnader för statsförvaltningen eller betydande svårigheter atl bibehålla nuvarande kvalité/kompelens på kommittéarbetet. - I pro­memorian anges ett flertal för staten negativa konsekvenser av ett arvo­desfritt system. LRF instämmer i de överväganden som här görs i prome­morian. Anledning finns till antagande alt det statliga kommittéarbetet skulle kvalitativt bli lidande om dagarvodena slopades. LRF kan inle finna annat än att rekryteringen av kvalificerade utredare både inom och utom statsförvaltningen genom en sådan åtgärd skulle försvåras. - Enligl LRF:s uppfattning bör föreskrifterna om dagarvoden för kommiltéuppdrag inte ändras på sätl föreslås i riksdagens uttalande den 18 december 1980 angå­ende inskränkning i rätten till sådana arvoden. Varje begränsning i arvo-dessystemet torde medföra sådana nackdelar för kommitléarbelet att den kostnadsbesparing som evenluellt går att ernå inte kan anses överväga de olägenheter och nackdelar som följer på en inskränkning av rätten till arvo­den.

SAF: SAF delar finansutskottets uppfattning att ett slopande av dagar­vodena innebär en tämligen oväsentlig reduktion av statsverkets kostna­der. Dagarvodena torde för SAF:s medverkan i det statliga utredningsar­betet knappast vara av avgörande belydelse. Samtidigt ter del sig dock för SAF naturiigare om hela frågan om utredningsverksamhetens koslnader

Skr 1980/81:144

34

och fördelningen av dessa loges upp till revision än att dagarvodena disku­terades separat. SAF föreslår därför att den översyn av kommitléverk­samheten som nu förbereds inom regeringskansliet även kommer att om­fatta dessa frågor.

rCO; TCO anser att del nuvarande syslemel avseende dagarvode för statliga kommittéuppdrag i stort sett fungerar tillfredsställande. Det bör noteras att dagarvodena uppgick till mindre än 20 milj. kr. budgetåret 1979/80 och att de svarar för mindre än 10% av de totala kostnaderna för kommittéväsendet. De besparingar som kan göras genom att dagarvode till kommittéledamötema ej skulle utgå i samma utsträckning som hittills är begränsade. Det kan vidare inte uteslutas att en sådan förändring menligt skulle inverka pä möjligheten att knyta önskvärd expertis till statliga utred­ningar. Kommittéarbete är ofta förknippat med merarbete. Även om er­sättningen för detta är blygsam torde den dock ha en viss betydelse. Ett yllerligare skäl för TCO:s invändningar är atl kommittéarbete uppvisar lik­heter med ledamotskap i statliga nämnder, styrelser, råd, delegationer etc. För sådant uppdrag utgår ersättning - regelmässigt högre än för kom­mittéarbete - och någon ändring i det avseendet har inte aktualiserats. TCO finner inga särskilda skäl föreligga för att särbehandla kommittéar­betet. - Mol bakgmnd av vad som här anförts är TCO avvisande till tan­ken på att ta bort dagarvodel för kommittéarbete.

SACO/SR: SACO/SR delar finansutskottets majoritets uppfattning och instämmer också i dess bedömning atl det kan finnas skäl se över systemet för atl komma till rälla med eventuella orättvisor. I huvudsak är nuva­rande system tillfredsställande men med de nackdelar som är ofrånkomliga med schablonersättningar. - En brist i systemet är all ersättningsnivån i många fall satts alltför låg i relation till del arbete som utförs. För t.ex. ordföranden ter sig ofta ersättningen i förhållande till den arbetsinsats som denne gör symbolisk. En annan brist är alt ersättningsnivån inte automa­tiskt följer utvecklingen av den allmänna lönenivån på samma sätt som kol-lektivavtalsreglerade ersättningar och tillägg. Båda dessa brister borde emellertid kunna lösas utan alt överge systemet som sådant. En väg vore att avlalsreglera ersättningarna. Som exempel på avlalsreglerade ersätt­ningar för frislående uppdrag kan nämnas tidningsområdet och s.k. free-lanceuppdrag. - För samtliga medverkande i kommittéarbete gäller att de utför en avsevärd arbetsinsats för vilken de inte erhåller annan ersättning än kommittéarvodena. Att begränsa kretsen av ersältningsberälligade in­nebär att de från ersättning undantagna utför denna arbetsinsats utan er­sättning. Med en sådan ordning skulle det utan tvivel uppstå avsevärda svårigheter att få sådana medverkande i kommittéarbete. Om vissa med­verkande har ersättning medan andra inte har det är det inte arbetet i kom­mittén som arvoderas ulan någon annan imaginär företeelse. Om ersätt-

Skr 1980/81:144

35

ningen slopas för de statstjänstemän där uppdragen står i nära samband med de ordinarie arbetsuppgiftema, måste konsekvensen bli att frågan om särskild ersättning tas upp på annal sätl. Antingen måsle då särskild ersätt­ning utgå, t.ex. såsom uppdragstillägg, eller också mäste det merarbete som sker utanför ordinarie arbetstid kompenseras såsom övertidsarbete i vanlig ordning. Båda lösningama torde ställa sig avsevärt dyrare än nuva­rande system. SACO/SR delar uppfattningen att en begränsning av kretsen ersättningsberättigade medför avsevärda rekryteringsproblem. Det skulle därigenom vara till men för utredningsväsendet. - De alternativ till nuva­rande system SACO/SR kan se är att överenskommelse om ersättning för medverkan i kommittéarbete träffas med de medverkande från fall till fall eller att ersättning utgår för faktiskt nedlagt arbete i form av timersättning. Nivån på arvodena torde bli högre om man från regeringens sida även fort­sättningsvis vill ha kvalificerade ledamöter, sakkunniga etc. Alternativen torde ha avsevärda administrativa nackdelar och dessutom medföra krafti­ga kostnadsökningar. SACO/SR förordar därför atl problemen löses inom rarhen för nuvarande system. - Konsekvensen av ett totalt slopande av dagarvodena blir att arbetet i kommittéer måste kompenseras på annat sätt. Arbetstagare som utsetts av sin arbetsgivare att delta i kommittéar­bete kommer atl ställa krav på ersättning, t. ex. övertidsersättning. Andra arbetstagare, enskilda uppdragstagare, kommer att kräva ersättning av den kommitté som de arbetar åt. Inte i något av fallen torde ersättningsansprå­ken inskränka sig till den symboliska nivå kommittéarvodena i dag ligger på. Det skulle också bli nödvändigt atl i stor utsträckning anställa vikarier hos huvudarbetsgivaren eftersom de frivilliga arbetsinsatser som i nuva­rande system i stor utsträckning sker på fritid skulle bortfalla. Administra­fionen skulle bli betydligt mei"a omfattande såväl hos huvudarbetsgivaren som kommittén genom ledighetsavdrags-, övertids- och vikarieadministra­tion hos huvudarbelsgivaren och nödvändigheten att ersätta minskade av­löningsförmåner och uppkommande kompensafionskrav för kommittén. Rekryteringen till kommittéuppdrag skulle påverkas negativt och urvalet och därmed kvalitén på såväl de medverkande som kommittéarbetet skulle bli avsevärt sämre om ersättningarna slopades. Incitamenten till en kvanti­tativt och kvalitativt högvärdig insats skulle bortfalla. Det är risk att många av dem som för närvarande medverkar hell enkelt skulle lämna sina upp­drag. För att lösa motsvarande arbetsuppgifter måste då kommittéerna till­föras anställda i ökad omfattning eller lösa uppgiftema på konsultbasis. En ytteriigare konsekvens av slopade arvoden som SACO/SR vill erinra om är alt de arvoden som utgår i samband med förhandlingar med främmande stat (Kungl. Maj:ts beslut den 26 april 1967) och är knutna till kom­mitléarvodena måste regleras i särskild ordning. - SACO/SR förordar sammanfattningsvis det nuvarande systemet med de brister det vidlåder, eftersom varje annan framkomlig modell om den skall uppfylla några krav på rättvisa och ge rimlig kompensation för utfört arbete ställer sig dyrare och leder till en omfattande byråkratisering och försvårad administration.

Skr 1980/81:144

36

Innehåll

Skrivelsen........................................................... 

... 

1

Skrivelsens huvudsakliga innehåll............................. 

... 

1

Utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 19 mars 1981 ....

2

Bakgrund ......................................................... 

... 

2

Föredraganden.................................................. 

... 

4

Hemställan........................................................ 

... 

5

Regeringens beslul ............................................. 

... 

5

Bilaga I  Promemorian (Ds B 1981:2) Kommittéarvodena    

7

Bilaga 2 En sammanställning av enkäten om kommitléarvodena ..

19

Norstedts Trycl(eri, Stocicholm 1981