Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1989/90:111

om reformerad mervärdeskatt m.m.

Prop. 1989/90:111

Regeringen föreslär riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifo­gade utdrag ur regeringsprotokollet den 29 mars 1990.

På regeringens vägnar

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Erik[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en omfattande reformering av de indirekta skat­terna, dvs. mervärdeskatten och punktskatterna.

Mervärdeskatten föreslås utvidgad till en generell och enhetlig beskatt­ning av i princip all yrkesmässig omsättning av varor och tjänsten Endast enstaka undantag från skatteplikten behälls enligt förslaget. De s.k. reduce­ringsreglerna som tillämpas på bl.a. byggnadsentreprenader föreslås slo­pade. Nya regler föreslås för de statliga myndigheternas samt för primär- och landstingskommunernas ställning inom mervärdeskattesystemet.

Redovisningsordningen för mervärdeskatten ändras så att redovisning av skatten skall ske för all skattepliktig omsättning utan någon nedre gräns. Om den skattepliktiga omsättningen inte överstiger 200 000 kr per år skall dock redovisningen ske i den skattskyldiges inkomstdeklaration. Mervärdeskatt föreslås tas ut även vid import av vissa tjänsten Importören skall redovisa skatten till skattemyndigheten.

På mervärdeskatteomrädet föresläs i övrigt bl.a. en teknisk omläggning när det gäller angivande av beskattningsvärde, upphävande av vissa bemyn­diganden samt beslut som meddelats med stöd av dessa, regler om uttagsbe­skattning när det gäller vissa fastighetstjänster och personalrestauranger samt vissa inskränkningar i beskattningens omfattning när det gäller grav­öppning och gravskötsel.

En koldioxidskatt på vissa oljeprodukter, kol, naturgas, gasol och bensin föreslås införd. För flygbränsle föreslås att skatten tas ut i den ordning som gäller enligt lagen om miljöskatt på inrikes flygtrafik. Samtidigt föreslås den allmänna energiskatten på olja, kol, naturgas och sådan gasol som används för annat ändamål än drift av motorfordon reducerad med 50%. Skatten på eldningsolja, motorbrännolja och viss fotogen differentieras med hänsyn till produktens innehåll av bl.a. aromadska kolväten. Den särskilda skatten för

1 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr III

oljeprodukter, kol och bensin föreslås slopad och omvandlad till allmän Prop. 1989/90:111 energiskatt resp. bensinskatt. Den föreslagna energiskatten och koldioxid­skatten innebär sammantaget en skattehöjning på vanlig eldningsolja med 182 kr per m-på kol med 390 kr per ton, pä naturgas med 360 kr per 1000 m-' och på sådan gasol som inte används för drift av motorfordon med 645 kr per ton.

Vissa andra ändringar av den allmänna energiskatten föresläs också, bl.a. vad gäller undantag från skatteplikt för s.k. reservkraft, vissa avdragsregler samt beskattningsreglerna för industriell kraftvärmeproduktion.

En skatt på svavel i kol, torv och olja föreslås också införd.

En rad punktskatter föreslås avskaffade. Det gäller den särskilda varu­skatten pä kemisk-tekniska preparat, choklad och konfektyrer, dryckesskat­ten pä läskedrycker och bordsvatten, skatten på videobandspelare och vissa kassettband samt stämpelskatten vid förvärv av skepp.

Ändringarna föreslås i huvudsak träda i kraft den 1 januari 1991. Punkt­skatterna slopas dock enligt förslaget den 1 januari 1993. De nya reglerna om statliga myndigheters ställning inom mervärdeskattesystemet föreslås träda i kraft den 1 juh 1991.

I propositionen föreslås slutligen att omsättningsskatten på aktier m.m. halveras för omsättning som sker efter utgången av år 1990.

Propositionens lagförslag

Prop. 1989/90:111

1 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1968:430) om mervärdeskatt'

dels att 10-12 och 78 88 samt anvisningarna till 6, 10 och 11 88 skall upp­höra att gälla,

dets att 1-5, 6-8, 13-19, 22, 49, 51, 58, 59, 73 och 76 b 88, anvisningarna dll 1 §, punkterna 1 och 2 av anvisningarna till 2§, anvisningarna till 2a, 5, 8, 14, 16, 17, 19 och 22 88 samt rubriken närmast före 58 8 skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 18a, 21 och 60 8§, av följande lydelse,

dels att rubriken närmast före 22 8 flyttas till närmast före 21 §.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1§

Mervärdeskatt eriäggs enligt be­stämmelserna i denna lag till staten vid omsättning inom landet och vid import.

(Se vidare anvisningarna.)

2 §2 

Skattskyldig är den som inom landet i yrkesmässig verksamhet omsätter 1) skattepliktig vara eller tjänst.

Mervärdeskatt erlägges enligt be­stämmelserna i denna lag till staten vid omsättning inom landet och vid införsel samt, när regeringen förord­nar därom, vid utförsel.

2) vara som anges i 8 S 15, tjänst som anges i 10 § första stycket och avser vara sotn nu tiämnts etter tjänst som anges i 11 § 1, 4 eller 10.

Skattskyldig är vidare den som i yrkesmässig verksamhet omsätter sådan vara eller tjänst som anges i första stycket genom export.

Regeringen kan efter ansökan för­ordna om skattskyldighet tills vidare för omsätttdng av annan tjänst än så­dan som atiges i 10 § första stycket el­ler 11 §.

Skattemyndigheten kan efter an­sökan av fastighetsägare besluta att denne dlls vidare skall vara skatt-

2) vara eller tjänst som anges i 8 8 9, 12, 14 och 16.

Skattskyldig är vidare den som i yrkesmässig verksamhet omsätter sädan vara eller tjänst som anges i första stycket genom export. Skatt-skyldig är också i de fall som anges i 60 § den som importerar tjänst.

Skattemyndigheten kan efter an­sökan av fastighetsägare besluta att denne skall vara skattskyldig för ut-

' Lagen omtryckt 1979:304. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:885

10

8 1986:1289

11

§

 1989:1027

anvisningarna till 10 S 1989:1027 och proposition 1989/90:74

anvisningarna till 

II 

§ 1989:1027.

- Senaste lydelse 1989:1027 och proposition 1989/90:74.

Nuvarande lydelse

skyldig för uthyrning helt eller delvis av sådan byggnad eller annan an­läggning som utgör fastighet enligt denna lag för stadigvarande använd­ning i verksamhet som medför skatt­skyldighet. Vad nu har sagts tilläm­pas även i fråga om upplåtelse av bo­stadsrätt.

Överlåts fastighet som avses i fjärde stycket eller del därav utan ve­derlag inträder förvärvaren pä till­trädesdagen i den tidigare ägarens ställe vad gäller rättigheter och skyl­digheter enligt denna lag.

När särskilda skäl föreligger, kan skattemyndigheten besluta att den som påbörjat verksamhet tills vidare skall vara skattskyldig redan innan skattskyldighet enligt första eller andra stycket föreligger.

Om skatt vid införsel föreskrives i 58och59§§.

Föreslagen lydelse

hyrning helt eller delvis av sådan byggnad eller annan anläggning som utgör fastighet enligt denna lag för stadigvarande användning i verk­samhet som medför skattskyldighet. Detsamma gäller vid uthyrning åt staten eller en kommun, även om ut­hyrningen sker för verksamhet som inte tnedför skattskyldighet. Vad som har sagts om uthyrning tillämpas även i fråga om upplåtelse av bo­stadsrätt.

Överlåts fastighet som avses i tredje stycket eller del därav utan ve­derlag inträder förvärvaren på till­trädesdagen i den tidigare ägarens ställe vad gäller rättigheter och skyl­digheter enligt denna lag.

När särskilda skäl föreligger, kan skattemyndigheten besluta att den som påbörjat verksamhet skall vara skattskyldig redan innan skaftskyl­dighet enligt första eller andra stycket föreliggen

(Se vidare anvisningarna.)

Prop. 1989/90:111

2aS-' Med export förstås enligt denna lag att vara levereras eller tjänst tillhanda­hålls utom landet.

Som export räknas även, om inte annat följer av anvisningarna, leve­rans av vara inom landet

Som export räknas även, om inte annat följer av sjunde stycket eder anvisningarna, leverans av vara inom landet

1)

om direkt utförsel av varan ombesörjs av speditör eller fraktförare,

2)

till utländsk företagare, som hämtar varan här i landet för direkt utför­sel, om varan är avsedd för verksamhet som företagaren bedriver i utlandet,

3)

i frihamn om varan ej är avsedd att användas i frihamnen,

4)

till fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik eller för bruk eller omsättning på sådant fartyg eller luftfartyg,

5)

för  försäljning  i  exportbutik  enligt  46  8  andra  stycket  tullagen (1987:1065),

6)

om varan är personbil eller motorcykel som vid leveransen är införd i exportvagnsförteckning.

Som export räknas även, om inte annat följer av anvisningarna,

1) tjänst som avser fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik, härunder inbegripet upplåtelse av hamn etter

Som export räknas även, om inte annat följer av anvisningarna, till­handahållande av

1) tjänst som avser fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik eller tjänst som  avser  utrustning eller annan

' Senaste lydelse 1988:1152 och proposition 1989/90:74.

Nuvarande lydelse

vara för användning på sådant far­tyg.

2)

annan tjänst enligt 10 § första stycket 1 än uthyrning, om tjänsten avser vara, som införts dll landet en­dast för tjänsteprestationen i fråga för att därefter utföras ur landet,

3)

förmedling av vara åt utländsk uppdragsgivare,

4)

transport, som ej utgör person­befordran, direkt till eller från ut­landet eller förmedling av sådan transport,

5)

transport eller annan skatte­pliktig tjänst inom landet som avser importvara eller exportvara och som speditör eller fraktförare tillhanda­häller utländsk uppdragsgivare i samband med införseln eller utför­seln.

6)

kontroll eller analys av vara ät utländsk uppdragsgivare,

7)

lagring av vara åt utländsk upp­dragsgivare,

8)

annonsering eller annan re­klam åt utländsk uppdragsgivare,

9)

tjänst enligt 10 § första stycket 5 som avser fastighet i annat land,

10)   tjänst enligt 10 § första stycket

1 som innefattar produktutveckling,

projektering, ritning, konstruktion

eller därmed jämförlig tjänst ät ut­

ländsk uppdragsgivare,

//) upplåtelse åt utländsk använ­dare av rätt till patent, nyttjanderätt till konstruktion eller uppfinning, som avser skattepliktig vara, samt rätt att utnyttja system etter program för automatisk databehandling.

12) automatisk databehandling åt utländsk uppdragsgivare.

Föreslagen lydelse

flygplats, eller tjänst som avser ut­rustning eller annan vara för an­vändning på sådant fartyg eller luft­fartyg,

2)

annan tjänst än uthyrning, om tjänsten avser vara, som införts till landet endast för tjänsteprestatio­nen i fråga för att därefter utföras ur landet,

3)

förmedling av vara eller av tjänst åt utländsk uppdragsgivare,

4)

transport direkt till eller från utlandet eller förmedling av sådan transport,

5)

transport eller annan tjänst inom landet som avser importvara eller exportvara och som speditör el­ler fraktförare dllhandahåller ut­ländsk uppdragsgivare i samband med importen eller utförseln,

6)

lastning, lossning eller annan tjänst i hamn- eller ftygplatsverksam-het med avseende på vara från etter titt utrikes ort,

7)

kontroll eller analys av vara ät utländsk uppdragsgivare,

8)

lagring etter förvaring av vara ät utländsk uppdragsgivare.

9)

annonsering eller annan re­klam ät utländsk uppdragsgivare,

10)

tjänst som avser fasdghet i an­nat land,

11)

produktutveckling, projekte­ring, ritning, konstruktion eller där­med jämförlig tjänst åt utländsk uppdragsgivare,

12)

upplåtelse eder överlåtelse ät utländsk användare av rätt till pa­tent, nyttjanderätt till konstruktion eller uppfinning, mönsterrätt, varu­märkesrätt, rätt som omfattas av la­gen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk eller av tagen (1960:730) om rätt tdl foto­grafisk bild samt rätt att utnyttja så­dana system och program för auto­matisk databehandling som inte är skyddade genom förstnämnda tag,

13)

automatisk databehandling samt utarbetande av system eller pro­gram för automatisk databehandling

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

åt utländsk uppdragsgivare,

14)

tillhandahållande av informa­tion åt utländsk uppdragsgivare,

15)

skrivtjänst och översättnings-tjänst åt udändsk uppdragsgivare,

13) annan tjänst ät utländsk upp-

16) annan tjänst av ekonomisk,

dragsgivare,   när  tjänsten   kommer     juridisk, administrativ eder därmed denne tid godo endast i form av rap-     jämförbar art åt utländsk uppdrags-port, protokoll eller annan handling     givare. eller på antiat därmed jämförligt sätt.

Även omsättning av vara eller tjänst pä fartyg eller luftfartyg i utrikes tra­fik räknas som export. Detsamma gäller reparation och leverans av vara, när tillhandahållandet sker åt utländsk företagare, som ej är skattskyldig, inom ramen för garantiåtagande som gjorts av denne.

Som export räknas vidare bärg-

Som export räknas vidare bärg-

ning och reparation av lastbil eller ning och reparation av lastbil, buss

släpvagn till lastbil eller leverans av eller släpvagn till sådant fordon eller

utrustning till sådant fordon, om for- leverans av utrustning till sådant for­

donet är registrerat eller hemmahö- don, om fordonet är registrerat eller

rande i annat land och tillhandahäl- hemmahörande i annat land och till­

landet sker i anslutning till fordonets handahållandet sker i anslutning till

användning för yrkesmässig varu- fordonets användning för yrkesmäs-

transport här i landet.

sig transport här i landet.

Har skattskyldig levererat vara här i landet till köpare som är bosatt utom landet anses leveransen, om ej annat följer av anvisningarna, ha skett genom export under förutsättning att säljaren i sina räkenskaper har antingen ett intyg, utfärdat av en av skattemyndigheten godkänd intygsgivare, som visar att köparen i nära anslutning till leveransen har medfört varan vid utresa ur landet, eller handling som visar att köparen i nära anslutning till leveransen har medfört varan vid inresa i annat land. Finns särskilda skäl kan skatte­myndigheten medge att leverans som avses i första meningen anses ha skett genom export även om där angivna handlingar inte förekommen

Leverans av varor till fartyg på lin­jer mellan Sverige, Danmark, Fin­land och Norge för försäljning från kiosk eller liknande försäljningsställe ombord räknas sotri export enligt andra stycket 3) eller 4) endast då fråga är om spritdrycker vin, starköl, öl, tobaksvaror parfymer kosmetiska preparat och toalettmedel samt choklad- och kotifektyrvaror. (Se vidare anvisningarna.)

3 8

Delägare i enkelt bolag, s.k. gruvbolag eller partrederi är skattskyldig i förhållande till sin andel i bolaget eller rederiet. Efter ansökan av samtliga delägare kan skattemyndigheten besluta att den av delägarna som dessa föreslår tills vidare skall anses som skattskyldig för bolagets eller rederiets hela skattepliktiga verksamhet.

I fråga om kommanditbolag och annat handelsbolag är bolaget skattskyl-

- Senaste lydelse 1986:1289 och proposition 1989/90:74.

6

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

digt. Har skattskyldig avlidit är dödsboet skattskyldigt. Har skattskyldig för­satts i konkurs är konkursboet skattskyldigt.

För verksamhet som bedrivs av stadigt affärsverk är verket skattskyl­digt. När i tagen talas om staten avses inte sådant verk.

Bestämmelserna i första stycket andra meningen gäller dock endast om den beställda varan eller tjänsten är skattepliktig dä vederlaget erhålls.

(Se vidare anvisningarna.)

48'

Skattskyldighet inträder när vara levereras, tjänst tillhandahälls eller uttag sken Erhålls dessförinnan ve­derlag helt eller delvis för beställd vara eller tjänst inträder skattskyl­dighet för vederlaget när det inflyter kontant eller på annat sätt kommer den skattskyldige till godo, om ej an­nat följer av andra stycket. Vid upp­låtelse av avverkningsrätt till skog inträder skattskyldighet, i de fall som avses i punkt 1 sjätte stycket av anvisningarna till 41 % kommunal­skattelagen (1928:370), när betal­ning tas emot.

Skattskyldighet inträder när vara levereras, tjänst tillhandahålls eller uttag sken Erhålls dessförinnan ve­derlag helt eller delvis för beställd vara eller tjänst inträder skattskyl­dighet för vederlaget när det inflyter kontant eller på annat sätt kommer den skattskyldige till godo, om inte annat följer av andra stycket. Vid upplåtelse av avverkningsrätt till skog inträder skattskyldighet, i de fall som avses i punkt 1 femte stycket av anvisningarna till 24 % kommunal­skattelagen (1928:370), när betal­ning tas emot.

Redovisning för mervärdeskatt sker löpande för bestämda tidsperio­der (redovisningsperioder). Redo­visning skall ske för varje verksam­het för sig. Driver tiågon flera verk-satnheter kan skattemyndigheten be­sluta att samtliga verksamheter tids vidare skatt anses som en verksamhet i redovisningshänseende.

Med utgående skatt förstås sådan skatt som belöper på skattepliktig omsättning i skattskyldigs verksam­het. Med ingående skatt förstås så­dan skatt som belöper på förvärv el­ler införset för verksamhet.

Redovisning för mervärdeskatt sker löpande för bestämda tidsperio­der (redovisningsperioder).

Redovisning skall ske för varje verksamhet för sig. En kommun skall i redovisningshänseetide anses driva en verksamhet. Skattemyndig­heten kan besluta om undantag från dessa bestämmelser.

Med utgående skatt förstås sädan skatt som belöper pä skattepliktig omsättning i skattskyldigs verksam­het. Med ingående skatt förstås sä­dan skatt som belöper pä förvärv el­ler import för skattskyldigs verksam­het.

Som utgående skatt redovisas också sådan skatt sotn enligt 60 § skall erläggas vid import av tjänst.

(Se vidare anvisningarna.)

'Senaste lydelse 1990:29

Senaste lydelse 1990:29.

Senaste lydelse 1986:1289 och proposition 1989/90:74.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

68

Avvecklas en verksamhet, för vil­ken redovisningsskyldighet förelig­ger skall redovisning av skatt fullgö­ras till och med den redovisningspe­riod under vilken avvecklingen slut­förts.

Redovisningsskyldighet föreligger om vederlagen för skattepliktiga va­ror och tjänster och, vid uttag, salu­värdena av sådana varor och tjänster (skattepliktig omsättning) för be­skattningsåret överstiger 30 000 kro­nor När särskilda skäl föreligger kan dock skattemyndigheten medge att skatiskyldig skad vara redovisnings-skyldig även i annat fad.

Sedan redovisningsskyldighet har inträtt kvarstår den tid dess skatte­myndigheten beslutar att den skall upphöra. Har redovisningsskyldig­heten inträtt på grund av att den skat­tepliktiga omsättningen har överstigit 30 000 kronor för beskattningsår, skall sådant beslut meddelas när det kan antas att den skattepliktiga om­sättningen varaktigt kommer att uppgå titt högst 30 000 kronor

(Se vidare anvisningarna.)

Varor och tjänster är skattepliktiga om inte annat följer av 8 §.

Med vara förstås enligt denna lag materiellt ting som inte är fastighet samt gas, värme, kyla och elektrisk kraft. Som fastighet anses även byggnad, ledning, stängsel eller lik­nande anläggning som för stadigva­rande bruk anbragts i eller ovan jord och som tillhör annan än ägaren till jorden. Som fastighet anses däremot inte egendom som avses i 2 kap. 3 8 jordabalken (industritillbehör). Som fastighet anses inte heller annan maskin, utrustning eller särskild in­redning än industridllbehör, om den tillförts sådan byggnad eller del av byggnad, som är inrättad för annat än bostadsändamål och om den an­skaffats för att direkt nyttjas i sär­skild verksamhet som bedrivs på fas­tigheten. Sådan utrustning för vat­ten, avlopp, sanitet, värme, elektri­citet eller liknande varmed byggnad för bostadsändamål normalt förses

7 8

»

Vara är skattepliktig om ej annat följer av 8 §.

Med vara förstås enligt denna lag materiellt ting som icke är fastighet samt gas, värme och elektrisk kraft. Som fastighet anses även byggnad, ledning, stängsel eller liknande an­läggning som för stadigvarande bruk anbragts i eller ovan jord och som tillhör annan än ägaren till jorden. Som fastighet anses däremot icke egendom som avses i 2 kap. 3 8 jor­dabalken (industritillbehör). Som fastighet anses icke heller annan ma­skin, utrustning eller särskild inred­ning än industritillbehör, om den till­förts sådan byggnad eller del av byggnad, som är inrättad för annat än bostadsändamål och om den an­skaffats för att direkt nyttjas i sär­skild verksamhet som bedrives på fastigheten. Sådan utrustning för vatten, avlopp, sanitet, värme, elektricitet eller liknande varmed byggnad för bostadsändamål nor-

' Senaste lydelse 1986:1289 och proposition 1989/90:74. * Senaste lydelse 1985:1116.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

malt förses anses dock som fastighet anses dock som fastighet om utrust-

om utrustningen enligt 2 kap. 2 8 ningen enligt 2 kap. 2 8 jordabalken

jordabalken hör till byggnad.

hör till byggnad.

Växande skog, odling och annan växtlighet anses som vara vid omsättning utan samband med avyttring av marken.

Med vara likställs vidare rätt tid jordbruksarrende, avverkningsrätt och annan jämförtig rättighet, rätt att ta jord, sten eller annan naturpro­dukt, rätt tid jakt, fiske eller bete, re­produktionsrätt etter annan rätt tid fotografisk bild, visningsrätt eller an­nan rätt tid kinematografisk film som avser reklam etter information, rätt till patent, nyttjanderätt tid konstruk­tion eller uppfinning som avser skat­tepliktig vara samt rätt att nyttja sys­tem etter program för automatisk da­tabehandling.

Med tjänst förstås annat som kan tillhandahållas i yrkesmässig verk­samhet än vara eller fastighet.

(Se vidare anvisningarna.)

8 8'

Från skatteplikt undantas /) skepp för yrkesmässig sjöfart el­ler yrkesmässigt fiske, fartyg för bog-sering, bärgning eller livräddning, luftfartyg för yrkesmässig person- el­ler godsbefordran samt del, tillbehör och utrustning tid sådant fartyg etter luftfartyg, när varan säljs eller uthyrs tid den som äger fartyget eller luftfar­tyget eller den som varaktigt nyttjar detta enligt avtal med ägaren etter när varan införs tid landet för ägarens el­ler nyttjanderättshavarens räkning,

2)

krigstnateriel sotn är underkas­tad utförsetförbud och det tid sådan krigsmateriel, när varan sätjes tiU sta­ten för militärt bruk eller för detta än­damål införes tid landet för statens räkning,

3)

läkemedel som utlämnas enligt recept eller sätjes till sjukhus eller in­föres till landet i anslutning till sådan utlämning eller försäljning,

4)

flygbensin och flygfotogen,

5)

allmän nyhetstidning,

6)

periodiskt  medlemsblad  eller

Från skatteplikt undantas

1)

sjukvård, tandvård och social omsorg,

2)

utbildning,

3)

bank- och finansieringstjänster samt värdepappershandet och där­med jämförlig verksamhet,

4)

försäkringstjänster,

5)

i punkt 7 av anvisningarna an­givna varor och tjänster inom kultur­verksamheten,

6)

överlåtelse eller upplåtelse av arrende, hyresrätt, bostadsrätt, tomt­rätt, servitutsrätt etter annan rättighet tid fastighet etter det av fastighet om inte annat följer av anvisningarna,

7)

postverkets befordran av annal än postpaket, gruppkorsband eller varor i diligenstrafiken,

8)

frimärke, dock inte vid omsätt­ning eller import i särskild för bu­tiksförsäljning avsedd förpackning, samt sedel och mynt som är eller har varit gällande betalningsmedel, dock inte guldmynt präglade 1967 el­ler senare som omsätts efter sitt me-

' Senaste lydelse 1989:1027,

Nuvarande lydelse

periodisk personaltidning, när varan tilthandahåltes utan vederlag eller till utgivaren, medlem eller anställd eller införes till landet under mot­svarande förutsättningan annan pe­riodisk publikation som väsentligen framstår som organ för sammanslut­ning med huvudsakligt syfte att verka för religiöst, nykterhetsfräm­jande, politiskt, miljövärdande, id­rottsligt eller försvarsfrämjande än­damål eller att företräda handikap­pade eller arbetshindrade medlem­mar samt utländsk periodisk pub­likadon av annat slag när prenume­ration pä sådan publikation förmed­las mellan prenumerant och ut­ländsk utgivare eller när sädan pub­likation inkommer direkt dll prenumerant,

8) sådant alster av bildkonst som ägs av upphovsmannen eder dennes dödsbo,

10) varulager, inventarium och annan tillgång som tillhör verksam­het, när överlåtelse sker i samband med överlåtelse av verksamheten el­ler del därav, fusion eller liknande förfarande,

12)

trycksak som är tullfri enligt tulttaxetagen (1987:1068) och fram­kallad eder enbart exponerad mikro­film, när varan införs titt landet som gåva etter annars utan vedertag, samt spritdryck, vin etter starköl och to­baksvara vid införsel tid landet i den ordning som avses i 18 § 4, 6 etter 7 lagen (1977:293) otn handel med drycker eller i 1 § andra stycket lagen (1961:394) om tobaksskatt,

13)

frimärke, dock inte vid om­sättning eller införsel i särskild för butiksförsäljning avsedd förpack­ning samt sedel och mynt som är el­ler har varit gällande betalningsme­del,

14)

dentatteknisk produkt, när den tilthandahåltes tandläkare, dentat-tekniker eller den för vilken produk­ten är avsedd.

Föreslagen lydelse

tallvärde,

9) allmän nyhetstidning,

10)

periodiskt medlemsblad eller periodisk personaltidning, när varan tillhandahålls utan vederlag eller till utgivaren, medlem eller anställd el­ler införs till landet under motsva­rande förutsättningar, annan perio­disk publikation som väsentligen framstår som organ för sammanslut­ning med huvudsakligt syfte att verka för religiöst, nykterhetsfräm­jande, politiskt, miljövärdande, idrottsligt eller försvarsfrämjande ändamål eller att företräda handi­kappade eller arbetshindrade med­lemmar samt utländsk periodisk publikation av annat slag när prenu-meradon på sådan publikation för­medlas mellan prenumerant och ut­ländsk utgivare eller när sådan pub­likation inkommer direkt till prenu­merant,

11)

införing etter ackvisition av an­nons i publikation av sådant slag som anges i 10,

12)

framställning av publikation av sådant slag som anges i 10 samt tjänst som fratnstäUaren tillhanda­håller i samband därmed,

13)     Sveriges Radio-koncernens

verksamhet för produktion och ut­

sändning av radio- och televisions­

program, i den mån verksamheten fi­

nansieras genom TV-avgiften etter

statsanslag,

14)   läkemedel som utlämnas en­

ligt recept eller säljs till sjukhus eller

itiförs dll landet i anslutning dll så­

dan utlämning eller försäljning,

75) organ, blod etter modersmjölk från människa,

16) flygbensin och flygfotogen,

7 7) lotterier, däri inräknat vadhåll­ning och andra former av spel,

18) varulager, inventarium och annan tillgäng som tillhör verksam­het, när tillgången överlåts i sam­band med överlåtelse av verksamhe­ten eller del därav etter övertas i sam­band med fusion eller liknande för­farande, alU under förutsättning att förvärvaren är skatiskyldig,

Prop. 1989/90:111

10

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

19) tjänst som avser gravöppning eller gravskötsel när tjänsten tillhan­dahålls av huvudmannen för allmän begravningsplats.

(Se vidare anvisningarna.)

13 5'°

Skatten utgår med nitton procent

Skatten utgår med 23,46 procent

av beskattningsvärdet.

av beskattningsvärdet.

14 §"

Beskattningsvärdet utgörs av ve­dertaget och, vid uttag, av saluvär­det. Vid uttag för försäljning från far­tyg i fall som avses i 2a§ sjunde stycket, av andra än där uppräknade varor, skad dock beskattningsvärdet utgöras av varans inköpsvärde.

Beskattningsvärdet utgör

1)

vid omsättning av monterings-färdigt hus och vid sådan uthyrning eller upplåtelse sotn avses ilO§ tredje stycket 60 procent av vederlaget och, vid uttag, 60 procent av saluvärdet,

2)

vid o/nsättning av byggnads- el­ler anläggningsentreprenad eller an­nan tjänst sotn avser fastighet 60 pro­cent av vederlaget och, vid uttag, 60 procent av saluvärdet, otn ej annat följer av andra stycket,

3)

vid annan omsättning vederlaget och, vid intag, saluvärdet, om ej an­nat följer av tredje-femte styckena.

Vid omsättnitig av tjänst som avses i 10 § första stycket 5 utgör beskatt-nitigsvärdet 20 procent av vederlaget och, viditttag, 20 procent av saluvär­det. Motsvarande gäller vid omsätt­nitig av

1)

tjänst som avser yttre ledning för vatten, avlopp, fjärrvärme, gas, olja, elektricitet, teleförbindelse, ånga el­ler liknande,

2)

tjänst som avser väg, gata, bro, parkeringsplats,

3)

tjänst som avser spåranlägg­ning, flygfält, hamn, kanal eller an­nan farled,

4)

tjänst som avser mark för idrottsplan, skolgård, lekplats eller liknande anläggning,

5)    tjänst enligt 10 § första stycket 1

sotn intiefattar kontrod samt projek-

teritig, ritning, konstruktion och där­

med jämförlig tjänst, när tjänsten av­

ser industrttidbehör eder annan tna-

'" Senaste lydelse 1982:1184. " Senaste lydelse 1989:1027.

11

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

skin, utrustning etter särskild inred­ning i byggnad, som enligt 7 § andra stycket räknas som vara.

Vid omsättning av kopior av rit­ningar eller motsvarande handlingar, vdka upprättats genom tjänst enligt 10 § första stycket 5 i samband med planerat eller pågående byggnadsar­bete utgör beskattningsvärdet 20 pro­cent av vederlaget och, vid uttag, 20 procent av saluvärdet.

Vid omsättning av tjänst enligt 10 § första stycket 1, som avser tvätt av textilt gods eller tvätt i förening med uthyrning av sådant gods, utgör be­skattningsvärdet 60 procent av veder­laget, när tjänsten tillhandahålls sta­ten etter kommun.

Vid omsättning av tjänst enligt 10 § första stycket 2, som innefattar un­dersökning av mark, utgör beskatt­ningsvärdet 20 procent av vederlaget och, vid uttag, 20 procent av saluvär­det, när tjänsten utförs i samband med planerat etter pågående bygg­nadsarbete.

(Se vidare anvisningarna.)

15 8'2

Redovisning av skatt för viss redovisningsperiod skall omfatta affärshän­delser genom vilka redovisningsskyldighet har inträtt enligt 5 a §.

Uppkommer förlust på fordran, för vilken utgående skatt har redovisats, får ett mot denna skatt svarande belopp avdragas i redovisningen för den period då förlusten uppkommer. Inflyter därefter betalning för sådan ford­ran skall beloppet åter upptagas i redovisningen. Återtages vara med stöd av förbehåll om återtaganderätt enligt konsumentkreditlagen (1977:981) eller lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m. fl. får avdrag göras för vad säljaren vid avräkning gottskriver köparen för värdet av den återtagna varan, endast om det kan visas att köparen helt saknat rätt till av­drag för ingående skatt som hänför sig till dennes förvärv av varan.

Lämnas återbäring, bonus eller annan rabatt, som icke utgör s.k. villkorlig rabatt, i efterhand och avser förmånen skattepliktig omsättning, för vilken utgående skatt redovisats, får belopp motsvarande den del av den tidigare redovisade skatten som belöpt på den utgivna förmånen avdragas i den ord­ning som gäller för den skattskyldiges redovisning av utgående skatt. Utges förmånen till skattskyldig skall avdraget grundas på kreditnota eller motsva­rande handling. Av handlingen skall framgå minskningen av både vederlag och skatt.

Handling som avses i tredje stycket skall ligga till grund även för avdrag för annan kundkreditering som avser skatteplikdg omsättning.

'- Senaste lydelse 1985:1116.

12

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Uthyr eller upplåter den som är skattskyldig enligt 2 8 tredje stycket, inom tre år från utgången av det ka­lenderår under vilket skattskyldig­het inträtt enligt meddelat beslut, fastigheten eller del därav till annan än som anges 12 § tredje stycket, skall beloppet av åtnjutna avdrag för in­gående skatt för ifrågavarande fas­tighet eller del därav återföras. Sker sådan uthyrning eller upplåtelse se­dan tre men inte sex år har förflutit från utgången av det kalenderår un­der vilket skattskyldighet har inträtt enligt meddelat beslut skall återfö­ring göras med hälften av det belopp som nu sagts.

Uthyr eller upplåter den som är skattskyldig enligt 2 % fjärde stycket, inom tre år från utgången av det ka­lenderår under vilket skattskyldig­het inträtt enligt meddelat beslut, fastigheten eller del därav till någon som ej bedriver verksamhet som medför skattskyldighet enligt denna lag, skall beloppet av åtnjutna av­drag för ingående skatt för ifrågava­rande fastighet eller del därav åter­föras. Sker sådan uthyrning eller upplåtelse sedan tre men inte sex år har förflutit från utgången av det ka­lenderår under vilket skattskyldig­het har inträtt enligt meddelat beslut skall återföring göras med hälften av det belopp som nu sagts.

Vad som sägs i femte stycket tillämpas även när fastighetsägaren tar ut­hyrd eller upplåten fastighet eller del därav i anspråk för användning i verk­samhet som ej medför skattskyldighet samt när uthyrd eller upplåten fastig­het säljs.

Återföring skall ske i deklarationen för den redovisningsperiod under vil­ken den skattepliktiga uthyrningen eller upplåtelsen har upphört eller fastig­heten har sålts.

Exporteras en vara av det slag som anges nedan, skall den ingående mer­värdeskatt som hänför sig till förvärvet av varan återföras, om den skattskyl­dige inte visar att varan har innehafts endast av skattskyldiga. De varor som avses är

1)

andra varor än sädana som avses i 18 8 fjärde stycket och som helt eller till väsentlig del består av guld, silver eller platina,

2)

naturpärlor, naturliga och syntetiska ädelstenar,

3)

varor, som helt eller till väsentlig del består av koppar, mässing, tenn, brons eller nysilver,

4)

vapen med undantag av sådana skjutvapen som omfattas av vapenlagen (1973:1176),

5)

alster av bildkonst,

6)

konstalster av glas, porslin eller annan keramik,

7) möbler,

8)      fartyg eller luftfartyg.

Återföring enligt åttonde stycket skall ske i deklarationen för den redovis­ningsperiod under vilken varan har exporterats.

Redovisningen av skatt, som hän-

Redovisningen av skatt, som hän-

för sig till omsättning enligt punkt 2     för sig till omsättning enligt punkt 2

första stycket/) av anvisningarna till 2 8 och som avser nyttjande av per­sonbil, fär anstå till den sista redo­visningsperioden under det kalen­derår nyttjandet har skett.

första stycket f av anvisningarna till 2 § och som avser nyttjande av per­sonbil, får anstå till den sista redo­visningsperioden under det kalen­derår nyttjandet har skett.

(Se vidare anvisningarna.)

13

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

16          §'-

Skattskyldig skall, om inte annat följer av andra eller sjätte stycket, ut­färda faktura eller därmed jämförlig handling för varje omsättning för vilken skatt utgån Av handlingen skall framgå vederlaget, skattens belopp och öv­rigt som har betydelse för skattskyldighet och avdragsrätt enligt 17 5.

Första stycket gäller icke för detaljhandel eller därmed jämföriig verksam­het och ej heller omsättning, för vilken avräkning mellan köpare och säljare sker enligt avräkningsnota som upprättas av köparen.

Pä frankeringsmärke eller liknande kvitto behöver skattens belopp icke anges.

Faktura skall, om köparen begär det, utfärdas vid försäljning till skattskyl­dig köpare av fastighet, som utgör lagertillgång i byggnadsverksamhet och däri har tillförts skattepliktig tjänst utan att därefter ha tagits i bruk av sälja­ren. Av fakturan skall framgå utgående skatt som säljaren redovisat eller har att redovisa för gjorda uttag av skattepliktiga tjänster för fastigheten.

Säljer den som är skattskyldig en-

Säljer den som är skattskyldig en-

ligt 2 8 fjärde stycket fastighet skall ligt 2 8 tredje stycket fasdghet skall

han, om köparen begär det, utfärda han, om köparen begär det, utfärda

intyg om storleken av den ingående intyg om storleken av den ingående

skatt som han enligt 15 8 femte skatt som han enligt 15 8 femte

stycket återfört pä grund av fastig- stycket återfört på grund av fasdg-

hetsförsäljningen.

hetsförsäljningen.

Uppbär skattskyldig, som utför byggnads- eller anläggningsentreprenad betalning i förskott eller a conto får faktura eller därmed jämförlig handling utvisande skattens belopp enligt första stycket utfärdas först när redovis­ningsskyldighet inträder enligt 5 b S tredje stycket.

(Se vidare anvisningarna.)

17          8'''

Skattskyldig som är redovisnings- Skattskyldig får med de begräns-

skyldig får med de begränsningar

ningar som anges i 18 och 60 §§ vid

som anges i 18 § vid redovisning av

redovisning av skatt göra avdrag för

skatt avdraga ingående skatt som

ingående skatt som hänför sig till

hänför sig till förvärv eller införsel

förvärv eller import för verksamhet

för verksamhet som medför skatt-

som medför skattskyldighet,

skyldighet. Avdrag får göras även

I fråga om rätt att göra avdrag för

för ingående skatt som hänför sig tid

ingående skatt i stadig och kommu-

framställning förutgivares räkning

nal verksamhet gäller dock bestäm-

av tryckt upptaga av sådafTpubtika-

melserna i 18 a §.

tion .som är undantagen från skatte- Rätt till avdrag föreligger för den

pUkt eidigl 8 § 6. Rätt till avdrag fö-

redovisningsperiod då förväiÄét~el-~

religger för den redovisningsperiod

ler im/jortew enligt god redovisnings-

då förvärvet eller införseln enligt

sed borde ha bokförts om inte annat

god redovisningssed har bokförts et-

följer av fjärde eller femte stycket.

ler borde ha bokförts om ej annat

Har medgivande enligt 5 a 8 andra

följer av andra eller tredje stycket.

stycket erhållits fär avdrag för andra

Har medgivande enligt 5 a 8 andra

förvärv än sådana som avses i fjärde

stycket erhållits får avdrag för andra

eller femte stycket göras först vid be-

förvärv än sådana som avses i andra

skattningsårets utgång eller när be-

'3 Senaste lydelse 1979:1190.

" Senaste lydelse 1989:1027.

14

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

talning dessförinnan har erlagts. Av­drag för ingående skatt som hänför sig till förskotts- eller a conto-likvid får göras under den redovisningspe­riod då betalning har erlagts eller, i fråga om byggnads- eller anlägg­ningsentreprenad, när faktura med uppgift om skattens belopp har mot­tagits. Har skattskyldig försatts i konkurs inträder avdragsrätt senast vid konkursutbrottet i fråga om in­gående skatt, som hänför sig till för­värv, import eller förskotts- eller a conto-likvid före konkursutbrottet.

eller tredje stycket göras först vid be­skattningsårets utgång eller när be­talning dessförinnan har erlagts. Av­drag för ingående skatt som hänför sig till förskotts- eller a conto-likvid får göras under den redovisningspe­riod då betalning har erlagts eller, i fråga om byggnads- eller anlägg­ningsentreprenad, när faktura med uppgift om skattens belopp har mot­tagits. Har skattskyldig försatts i konkurs inträder avdragsrätt senast vid konkursutbrottet i fråga om in­gående skatt, som hänför sig till för­värv, införsel eller förskotts- eller a conto-likvid före konkursutbrottet.

Har vara förvärvats genom kreditköp med förbehåll från säljaren om åter­taganderätt enligt lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsid­kare m.fl. får avdrag för den ingående skatten, oavsett principerna för den skattskyldiges bokföring, göras för den redovisningsperiod under vilken fak­tura eller motsvarande handling har mottagits.

Vid förvärv av avverkningsrätt till skog får avdrag för ingående skatt göras endast för vad som har betalats under redovisningsperioden. Rätten till av­drag för ingående mervärdeskatt som tas ut vid införsel till landet inträder tidigast när en av tullverket utfärdad tullräkning har mottagits av den skatt­skyldige. Har skattskyldig övertagit annan skattskyldigs verksamhet eller del därav äger han rätt till avdrag för ingående skatt som hänför sig till den ddi­gare ägarens förvärv för verksamheten, i den mån denne skulle haft rätt till avdrag om skatten hade betalats av honom.

Delägare i samfällighet för vattenreglering, väghållning eller liknande än­damål får avdraga ingående skatt som hänför sig till samfällighetens förvärv med vad som belöper på hans andel i samfälligheten. Vad som nu har sagts gäller endast i den mån i samfälligheten deltagande fastighet används i verk­samhet som medför skattskyldighet.

Åger ett svenskt aktiebolag, en svensk ekonomisk förening eller en svensk ömsesidig skadeförsäkringsanstalt (moderföretag) mer än nio tiondelar av aktierna i ett eller flera svenska aktiebolag (helägda dotterbolag) och tillhan­dahåller ett av företagen något annat av företagen en tjänst som inte är skat­tepliktig fär det andra företaget göra avdrag för den skatt som belöper på det förstnämnda företagets förvärv eller införsel för tillhandahållande av tjäns­ten, i den mån avdragsrätt hade förelegat om förvärvet eller införseln hade gjorts av det skattskyldiga företaget. Vad nu har sagts gäller även aktiebolag vars aktier till mer än nio tiondelar ägs av ett eller flera helägda dotterbolag.

Förvärvar skattskyldig mot veder-

Förvärvar skattskyldig mot veder-

lag skattepliktig vara inom landet     lag skattepliktig vara inom landet

frän den som inte är skattskyldig för omsättning av varan, skall som ingå­ende mervärdeskatt för den skatt­skyldige anses 19 procent av vederta­get. Vad nu sagts gäller även den som är skattskyldig för förmedling som avses i punkt 3 första stycket av anvisningarna dll 2 §.

från den som ej är skattskyldig för omsättning av varan, skall som ingå­ende mervärdeskatt för den skatt­skyldige anses det belopp som skutte ha utgjort utgående mervärdeskatt för säljaren om denne hade vartt skatiskyldig för omsättningen. Vad nu sagts gäller även den som är

15

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

skattskyldig för förmedling som av­ses i punkt 3 första stycket av anvis­ningarna dll 2 8.

Redovisar skattskyldig olika verksamheter var för sig får överskjutande ingående skatt i en verksamhet kvittas mot utgående skatt i annan verksam­het.

Om återbetalning av överskjutande ingående skatt som ej kunnat kvittas föreskrivs i 49 5.

(Se vidare anvisningarna.)

18 8'5 Avdragsrätt föreligger icke för ingående skatt som belöper på

1)

stadigvarande bostad,

2)

anskaffning av personbil eller motorcykel för annan verksamhet än så­dan som avser yrkesmässig äterförsäljning eller uthyrning,

3)

utgifter för representation och liknande ändamål för vilka avdrag vid inkomsttaxeringen inte medges enligt punkt 1 andra stycket av anvisning­arna dll 20 8 kommunalskattelagen (1928:370).

Avdragsrätt föreligger ej för ingående skatt som belöper på hyra av per­sonbil eller motorcykel för annat ändamål än yrkesmässig återuthyrning i det fall fordonet endast i ringa omfattning används i verksamhet som medför skattskyldighet.

Medför verksamhet endast delvis skattskyldighet, får ingående skatt vil­ken hänför sig till förvärv eller införsel som till mer än 95 procent avser den del av verksamheten som medför skattskyldighet avdragas utan uppdelning efter skälig grund. Föreligger skattskyldighet för mer än 95 procent av om­sättningen, får ingående skatt som ej överstiger 1 000 kronor för visst förvärv eller viss införsel avdragas utan uppdelning efter skälig grund.

Avdragsrätt föreligger inte för in-

Avdragsrätt föreligger inte för in-

gående skatt enligt 17 § sjätte stycket     gående skatt enligt  17 8 åttonde

stycket vid förvärv av en vara som helt eller till väsentlig del består av guld, silver eller platina, om varans inköpspris understiger 175 procent av metallvärdet pä inköpsdagen av det guld, silver eller platina som in­går i varan. Detsamma gäller i fråga om skrot, avfall eller annan liknande vara, som innehåller guld, silver el­ler platina.

vid förvärv av en vara som helt eller till väsentlig del består av guld, silver eller platina, om varans inköpspris understiger 175 procent av metall­värdet på inköpsdagen av det guld, silver eller platina som ingår i varan. Detsamma gäller i fråga om skrot, avfall eller annan liknande vara, som innehåller guld, silver eller pla­tina.

Avdragsrätt föreligger inte heller för ingående skatt på försäljning från fartyg enligt 2 a § sjunde stycket.

Regeringen kan förordna om un­dantag från avdragsrätt för ingående skatt som belöper på utförsel för vil­ken skatt skad erläggas enligt förord­nande som avses i 1 §.

'' Senaste lydelse 1988:705.

16

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

18a §

Staten har inte avdragsrätt för in­gående skatt.

En kommun har utöver vad som följer av 17§ första stycket rätt att göra avdrag även för ingående skatt som hänför sig tdl en verksamhet som inte medför skattskyldighet. I övrigt gäller bestämmelserna i 17 och 18 §§ i tillämpliga delar

19 8'*

Den som är redovisningsskyldig

skall anmäla sig för registrering hos

skattemyndigheten i det län, där den

verksamhet drivs som anmälan av-

Skattskytdig, som bedriver verk­

samhet i vilken den skattepliktiga

omsättningen   för   beskattningsåret

överstiger 200000 kronor, skall an-

ser

'

måla sig för registrering hos skatte-

myndigheten i det län,  där hans

hemortskommun är belägen. Skatt­

skyldig som inte är skyldig att lämna

självdeklaration       enligt       tagen

(1990:000) om självdeklaration och

kontrolluppgifter skaU dock  alttid

anmäla sig för registrering.

Anmälan för registrering göres på blankett enligt fastställt formulär. Dri­

ver någon flera verksamheter lämnas anmälan för varje särskild verksamhet.

Anmälan görs senast två veckor

Om möjligt skall anmälan göras

innan verksamhet som medför redo-     senast två veckor innan verksamhet

som medför aimiätningsplikt påbör­jas eller övertas. Vid ändring i för­hållande som upptagits i anmäl­ningshandling skall skattemyndighe­ten underrättas inom två veckon

visningsskyldighet börjar eller över­

tas. Vid ändring i förhållande som

upptagits i anmälningshandling skall

skattemyndigheten

underrättas

inom två veckor

Skattemyndigheten beslutar om registrering och utfärdar särskilt bevis om verkställd registrering. Vid registreringen tilldelas den redovisningsskyldige ett registreringsnummen

Skattemyndigheten kan, om sär­skilda skäl föreligger besluta om re­gistrering även om den skattepliktiga omsättningen inte överstiger 200 000 kronor

En registrering kvarstår tid dess skattemyndigheten beslutar alt den skaU upphöra.

För att avgöra om redovisnings­skyldighet föreligger får skattemyn­digheten infordra uppgifter från nä­ringsidkare som inte har anmält sig för registrering.

För att avgöra om anmälningsplikt föreligger får skattemyndigheten in­fordra uppgifter från näringsidkare som inte har anmält sig för registre­ring.

(Se vidare anvisningarna.)

'" Senaste lydelse 1986:1289 och proposition 1989/90:74. 2 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111

17

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

21 §

22 8'

Den som är redovisningsskyldig skall lämna uppgift (deklaration) för mervärdeskatt för varje verksamhet för vilken särskild registrering skall ske enligt 19 §. Deklaration lämnas för varje redovisningsperiod sä länge redovisningsskyldighet företig-ger. Redovisningsperiod omfattar två kalendermånader. Redovis­ningsperioder är januari och feb­ruari, mars och april, maj och juni, juli och augusti, september och ok­tober samt november och december.

Kan det antas att ingående skatt för viss skattskyldig regelmässigt kommer att överstiga utgående skatt med minst 1000 kronor varje månad kan skattemyndigheten besluta att redovisningsperiod tills vidare skall vara en kalendermånad. När sär­skilda skäl föreligger kan skattemyn­digheten/dr viss skatiskyldig besluta att redovisningsperiod titts vidare skall vara halvt eller helt beskatt­ningsår.

Deklaration skall lämnas till skat­temyndigheten i det län, där den skattskyldige registrerats, senast den 5 i andra månaden efter ut­gången av den redovisningsperiod

Skattskyldig som inte är anmäl-ningsptiktig enligt 19 § och inte heller registrerats enligt 19 § femte stycket skall redovisa utgående och ingående skatt i admän självdeklaration för be­skattningsåret. 1 fråga om förfaran-del vid beskattningen av sådan skatt­skyldig gäller inte bestämmelserna i 22-57 och 64 a-71 §§, utan i stället bestämmelserna i lagen (1990:000) om självdeklaration och kontroll­uppgifter taxeringslagen (1990:000) och uppbördstagen (1953:272).

Skattetdlägg enligt taxeringstagen skall utgå med 20 procent tdl den del beräkningsunderlaget avser mer­värdeskatt enligt första stycket.

I annat fall än som avses i21 § skaU en särskild deklaration lämnas för varje verksamhet för vilken särskild registrering skall ske. Deklaration lämnas för varje redovisningsperiod så länge registreringen kvarstår. Re­dovisningsperiod omfattar två ka­lendermånader. Redovisningsperio­der är januari och februari, mars och april, maj och juni, juli och augusd, september och oktober samt novem­ber och december

Kan det antas att ingående skatt för viss skattskyldig regelmässigt kommer att överstiga utgående skatt med minst 1000 kronor varje månad kan skattemyndigheten besluta att redovisningsperiod tills vidare skall vara en kalendermånad. För sådan skattskyldig som registrerats trots att den skatiepUktiga omsättningen inte överstiger 200 000 kronor kan skatte­myndigheten besluta att redovis­ningsperioden skall vara helt be­skattningsån

Deklaration skall lämnas till skat­temyndigheten i det län, där den skattskyldige registrerats, senast den 5 i andra månaden efter ut­gången av den redovisningsperiod

' Med nuvarande lydelse avses lydelsen enligt proposition 1989/90:74.

18

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

som deklarationen avser, om ej an-     som deklarationen avser, om ej an­nat följer av anvisningarna. Sker in-     nat följer av anvisningarna. Sker in­betalning av skatt enligt 42 8 andra     betalning av skatt enligt 42 8 andra stycket i behörig ordning, anses de-     stycket i behörig ordning, anses de­klarationen ha lämnats till skatte-     klarationen ha lämnats till skatte­myndigheten den dag inbetalnings-     myndigheten den dag inbetalnings­kort eller försändelse som innehåller     kort eller försändelse som innehåller gireringshandling   kommit   in   till     gireringshandling   kommit   in   till postanstalt. Om synnerliga skäl före-     postanstalt. ligger kan regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer medge att skattskyldig etter grupp av skattskyl­diga får lämna deklaration senare än som nu nämnts.

Deklaration skall avges på heder och samvete samt avfattas på blankett enligt fastställt formulär

Efter föreläggande skall deklaration lämnas även av den som inte enligt första stycket är deklarationsskyldig.

Bestämmelserna i 4 kap. 2 8 lagen (1990:000) om självdeklaration och kontrolluppgifter gäller i tillämpliga delar i fråga om deklaration för mer­värdeskatt.

(Se vidare anvisningarna.)

49 818

Överstiger   ingående   avdragsgill

Överstiger  ingående  avdragsgill

skatt enligt deklaration den ut- skatt enligt deklaration den ut­

gående skatten, återbetalar skatte- gående skatten, återbetalar skatte­

myndigheten det överskjutande be- myndigheten det överskjutande be­

loppet i den mån kvittning icke skett loppet i den mån kvittning inte skett

enligt 17 8 åttonde stycket.

enligt 17 8 nionde stycket.

Överstiger skatt som skattskyldig betalat för viss redovisningsperiod skatt som fastställts eller anses fastställd, återbetalar skattemyndigheten det över­skjutande beloppet.

Den som i annat fall får nedsättning i eller befrielse från skatt som avkrävts honom, återfår av skattemyndigheten vad han betalat för mycket.

Står den skattskyldige i skuld för mervärdeskatt, har han vid återbetalning enligt första, andra eller tredje stycket rätt att återfå bara vad som överstiger skulden och avgifter som belöper på denna. I lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter finns också föreskrifter som begrän­sar rätten till återbetalning.

Fordran på överskjutande ingående skatt får ej särskilt överlåtas eller ut­mätas.

I övrigt gäller uppbördslagens (1953:272) bestämmelser om resdtution av skatt i tillämpliga delar beträffande återbetalning av mervärdeskatt.

518" Följande beslut av skattemyndighet får överklagas hos länsrätten:

1.

beskattningsbeslut i en fråga som kan ha betydelse för beskattningen,

2.

beslut att avvisa en begäran om omprövning av beskattningsbeslut.

'* Senaste lydelse 1986:1289 och proposition 1989/90:74.

' Med nuvarande lydelse avses lydelsen enligt proposition 1989/90:74.

19

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

3.

beslut enligt 19 8 fjärde och femte styckena i fråga om registre­ring, samt

4.

beslut om skattskyldighet, rest­avgift eller anstånd med att lämna deklaration eller betala skatt.

3. beslut enligt 19 S fjärde stycket i fråga om registrering, samt

4. beslut om skattskyldighet, re­dovisningsskyldighet, restavgift eller anstånd med att lämna deklaration eller betala skatt.

Följande beslut får inte överklagas:

1. beslut om skatterevision, samt

2.    skattemyndighetens beslut i fråga om föreläggande av vite.

Skattemyndighetens beslut i övrigt enligt denna lag överklagas hos riks­

skatteverket. Riksskatteverkets beslut får inte överklagas.

Införsel

Införs annan skattepliktig vara än värme eller elektrisk kraft till landet skall skatt erläggas till tullmyndig­het. Tullagen (1987:1065) gäller i fråga om skatten om regeringen inte förordnar annat.

Bestämmelserna i 7 8 första och andra styckeixa samt 8 8 gäller i till­lämpliga delar i fråga om införset.

Import

58 8-

Införs annan skatteplikdg vara än värme, kyla eller elektrisk kraft till landet skall skatt erläggas till tull­myndighet. Tullagen (1987:1065) gäller i fråga om skatten. Bestäm­melserna i 7, 8 och 13 §§ gäller i till­lämpliga delar i fråga om import av vara.

Skyldighet att erlägga skatt före­

ligger dock inte för trycksak som är

tullfri

enligt

tulltaxelagen

(1987:1068) eller framkallad etter en­bart exponerad mikrofilm, när varan införs tdl landet som gåva etter an­nars utan vedertag, och inte heller för spritdryck, vin, starköl eder tobaks­vara vid införsel tdl landet i den ord­ning som avses i 18 § 4,6 eller 7 lagen (1977:293) om handel med drycker etter i 1 § andra stycket tagen (1961:394) om tobaksskatt.

(Se vidare anvisningarna.)

59 §-' Mervärdeskatt utgår med nitton procent av beskattningsvärdet. För monteringsfärdigt hus utgår dock skatten med elva och fyra tiondels procent av beskattningsvärdet.

Vid import av  vara är beskatt­ningsvärdet lika med tullvärdet med

Beskattningsvärdet är  lika   med tullvärdet med tillägg av tull samt

-" Senaste lydelse 1989:1027. -'Senaste lydelse 1987:1236.

20

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

annan statlig avgift eller skatt, mer- tillägg av tull samt annan statlig av-

värdeskatten inbegripen.

gift eller skatt än mervärdeskatt.

Vid bestämmande av beskattningsvärdet i fall som avses i 15 8 lagen (1987:1069) om tullfrihet m.m. iakttas att, om varan

reparerats   i   udandet,   beskatt-

reparerats   i   utlandet,   beskatt-

ningsvärdet är lika med det belopp ningsvärdet är lika med det belopp

som betingats för reparationen med som betingats för reparationen med

tillägg som i andra stycket sägs,

tillägg som i första stycket sägs,

bearbetats på annat sätt eller dllverkats av svenskt eller i Sverige förtullat material, avdrag får medges för vad som i annan ordning belagts med mer­värdeskatt,

tillverkats med utnyttjande av svenskt konstruktionsarbete eller annan liknande svensk prestation, avdrag får medges för värdet av sådant arbete eller sådan prestation.

60 §

Vid import skatt mervärdeskatt er­läggas av importören för följande tjänster

1.        reklamtjänst,

2.    automatisk databehandling och

utarbetande av system etter program

för automatisk databehandling,

3.

tillhandahållande av informa­tion,

4.

tjänst avseende faslighet i Sve­rige,

5.

skrivtjänst och översättnings-tjänst,

6.

upplåtelse etter överlåtelse av rätt till patent, nyttjanderätt till kon­struktion etter uppfinning, mönster­rätt, varumärkesrätt, rätt som omfat­tas av lagen (1960:729) om upphovs­rätt titt litterära och konstnärliga verk etter av tagen (1960:730) om rätt tid fotografisk bild samt rätt att utnyttja sådana system etter program för au­tomatisk databehandling som inte är skyddade genom tagen om upphovs­rätt titt litterära och konstnärliga verk,

7.

kontroll eller analys av vara,

8.

annan tjänst av ekonomisk, juri­disk, administrativ eller därmed jäm­förtig art.

Med import av tjänst avses att en

tjänst som skatt tillgodogöras inom

landet tidhandahåtts eller förmedlas

av en utländsk företagare som inte är

skatiskyldig här i landet. Skatteplik­

ten avser endast tjänst som skulle ha

varit skattepliktig om den tillhanda-

~.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

hållits eller förmedlats av någon som är skatiskyldig här i landet.

Skatt enligt denna paragraf skatt inte erläggas

1.

av staten eller en kommun,

2.

av den som, om tjänsten anskaf­fats inom landet, skulle ha haft rätt tid avdrag motsvarande heta den in­gående skatten,

3.

om importen inte sker i en yrkes­mässig verksamhet och dess sam­manlagda beskattningsvärde uppgår tid högst 30000 kronor för beskatt­tiingsåret.

Skyldighet att erlägga skatt enligt denna paragraf medför inte rätt till avdragför ingående skatt enligt 17 §. Avser erlagd skatt import av tjänst som delvis är hänförlig till skatteplik­tig verksamhet, får dock avdrag gö­ras på sätt som anges i andra stycket tredje meningen anvisningarna till 17§.

73 8

Utgående mervärdeskatt räknas icke som intäkt och ingående sådan skatt icke som kostnad vid inkomsttaxeringen.

Har mervärdeskatt likväl medräk-

Har mervärdeskatt likväl medräk-

nats vid inkomstredovisningen anses     näts vid inkomstredovisningen anses skatten i den mån den betalats till     skatten, i den mån den betalats till staten som sådan speciell skatt, för     staten som sådan speciell skatt, för vilken avdrag får åtnjutas vid in-     vilken avdrag får åtnjutas vid in­komsttaxeringen enligt kommunal-     komsttaxeringen enligt kommunal­skattelagen. Till följd härav utgör     skattelagen. Till följd härav utgör återbetalad, avkortad eller avskri-     återbetalad, avkortad eller avskri­ven mervärdeskatt, för vilken av-     ven mervärdeskatt, för vilken av­drag   medgivits   vid   inkomsttaxe-     drag   medgivits   vid   inkomsttaxe­ringen, skattepliktig intäkt vid in-     ringen, skattepliktig intäkt vid in­komsttaxeringen.   För skatiskyldig     komsttaxeringen. som icke är redovisningsskytdig ut­gör dock utgående mervärdeskatt in­täkt och ingående sådan skatt kost­nad vid inkomstredovisningen enligt kommunalskattelagen.

Har återföring av mervärdeskatt gjorts enligt 15 S femte eller sjätte stycket räknas det återförda beloppet, i den mån det har betalats till staten, som driftkostnad vid beräkning av inkomst av fastighet eller rörelse enligt kom­munalskattelagen.

76 b 8"

Regeringen eller myndighet som

Mervärdeskatt, som hänför sig till

regeringen  bestämmer kan  medge     varor som införts eller förvärvals för

-- Senaste lydelse 1985:1116.

22

Nuvarande lydelse

återbetalning av mervärdeskatt som hänför sig till förvärv eller införsel av vara som gjorts av FN-organ, statligt biståndsorgan eller riksomfattande hjälporganisation, när varan är av­sedd att föras ut ur landet för utom­lands bedriven verksamhet.

Förestagen lydelse

att föras ut ur landet och användas för utomlands bedriven verksamhet, skad återbetalas, otn införseln eller förvärvet gjorts av ett FN-organ, ett statligt biståndsorgan eller en riks­omfattande hjälporganisation.

Riksskatteverket prövar frågor om återbetalning. Dess beslut får över­klagas hos kammarrätten.

Prop. 1989/90:111

Anvisningar

till 1 %-

Vad som enligt denna lag förstås med omsättning anges i punkt 2 av anvis­ningarna till 2 8.

Mervärdeskatt utgår inte vid ex-

Mervärdeskatt utgår inte vid ex-

port om regeringen ej särskiU förord-     port. nat att skatt skaU erläggas.

dll 2 8

1.''' Verksamhet anses som yrkes­mässig när inkomsten därav utgör skattepliktig intäkt av jordbruksfas­tighet, av annan fastighet eller av rö­relse enligt kommunalskattelagen (1928:370). Som yrkesmässig verk­samhet räknas även omsättning av vara från fastighet som avses i24§ 2 mom. kommunalskattelagen eller 28 7 mom. lagen (1947:576) om stat­lig inkomstskatt, uthyrning enligt 2 8 fjärde stycket av sådan fastighet, upplåtelse av avverkningsrätt och avyttring av skogsprodukter ;' fall som avses i punkt 4 tredje stycket av anvisningarna titt 35 § kommunal­skattelagen samt annan verksamhet i vilken varor eller tjänster omsätts under rörelseliknande former.

1.Verksamhet anses som yrkes­

mässig när inkomsten utgör skatte­

pliktig intäkt av näringsverksamhet

enligt

kommunalskattelagen

(1928:370) ellerlagen (1947:576) om statlig inkomstskatt saml när ersätt­ningen vid upplåtelse av avverk­ningsrätt eller avyttring av skogspro­dukter utgör intäkt av kapital enligt 25 § 2 mom. tredje stycket tagen om statlig inkomstskatt.

Som yrkesmässig verksamhet räk­nas även omsättning av vara från fas­tighet som avses i 5 § andra och tredje styckena kommunalskattela­gen eller 2 8 7 mom. lagen om statlig inkomstskatt, uthyrning enligt 2 8 tredje stycket av sådan fastighet samt annan omsättning av varor eller tjänster / former jämförliga med nä­ringsverksamhet, alh under förutsätt­ning att omsättningen för beskatt­ningsåret överstiger 30000 kronor Skattskyldighet för delägare i ett en-keU bolag bestäms av bolagets heta omsättning. Motsvarande gäller vid samäganderätt.

Om staten, ett statligt affärsverk el­ler en kommun tillhandahåller skat­tepliktiga varor eller tjänster mot ve­derlag utan att tdlhandahädandet in-

-'Senaste lydelse 1979:1190.

-" Senaste lydelse 1989:1027 och proposition 1989/90:74.

23

Nuvarande lydelse

Den som yrkesmässigt omsätter tjänst som avses i 10 § första stycket 2 eller 4 anses bedriva yrkesmässig byggnadsverksamhet. Sådan verk­samhet omfattar även tjänst som den skattskyldige utför eller låter utföra på fastighet som för honom ulgör la­gertillgång i förvärvskällan rörelse enligt kommunatskattelagen. Som la­gertillgång / byggnadsverksamhet skall dock enligt denna tag ej räknas fastighet som avses i 24 § 2 mom. kommunalskattetagen och som av den skattskyldige stadigvarande bru­kas som bostad eller för fritidsända­mål.

jning av inventarier, mate­rial, avfallsprodukter eller liknande varor i verksamhet som icke medför skattskyldighet anses ej som yrkes­mässig. Som yrkesmässig anses dock försäkringsföretags omsättning av vara som övertagits i samband med skadereglering och finansierings­företags omsättning av vara som en­ligt köpeavtal återtagits av företa­get. Som yrkesmässig anses alltid omsättning av vara som vid förvärvet eller införseln har vartt undantagen från skattepUkl enligt 8 § 1. Skatt­skyldigs försäljning av personbil el­ler motorcykel anses som yrkesmäs­sig, endast om rätt till avdrag för in­gående skatt som hänför sig till den skattskyldiges förvärv av fordonet har förelegat.

Förestagen lydelse

går som ett led i en myndighetsutöv­ning, är verksamheten att anse som yrkesmässig oavsett om den bedrivs med vinstsyfte etter ej. Omhänderta­gande och förstöring av avfall och föroreningar samt avloppsrening, som sker mot vederlag, är alt anse som yrkesmässig verksamhet, även om åtgärderna ingår som ett led i en myndighetsutövning.

Med kommun förstås i denna lag primärkommun och landstingskom­mun.

Försäljning av inventarier, mate­rial, avfallsprodukter eller liknande varor i verksamhet som inte medför skattskyldighet anses inte som yrkes­mässig. Som yrkesmässig anses dock försäkringsföretags omsättning av vara som övertagits i samband med skadereglering och finansierings-företags omsättning av vara som en­ligt köpeavtal återtagits av företa­get.

Om en arbetsgivare med verksam­het som inte medför skattskyldighet tillhandahåller kost åt personal, räk­nas denna tjänst som yrkesmässig verksamhet endast om det aUmänna saluvärdet för beskattningsåret över­stiger 30000 kronor

Skattskyldigs försäljning av per­sonbil eller motorcykel anses som yrkesmässig, endast om rätt dll av­drag för ingående skatt som hänför sig till den skattskyldiges förvärv av fordonet har förelegat.

Prop. 1989/90:111

24

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Utgivning av program eller katalog för verksamhet som ej medför skatt­skyldighet anses icke som yrkesmässig.

Utländsk företagare anses bedriva yrkesmässig verksamhet här i landet även när han omsätter varor som han lagt i lager eller förvärvat inom eller infört till landet för leverans efter montering, installation eller annan tjänst eller inom landet tillhandahåller byggnadsentreprenad eller annan tjänst.

Föreligger skattskyldighet för utländsk företagare, som icke är bosatt eller icke stadigvarande vistas här i landet eller, om fråga är om juridisk person, icke har fast driftställe här i landet, skall företagaren företrädas av en av skattemyndigheten godkänd representant. Sådan representant skall enligt fullmakt av den utländske företagaren som ombud för företagaren svara för redovisningen av skatt för den verksamhet som skattskyldigheten omfattar och i övrigt företräda den utländske företagaren i frågor som gäller skatt en­ligt denna lag. Skattemyndigheten kan kräva, att säkerhet skall ställas för skattens betalning. Underlag för kontroll av skatteredovisningen skall finnas tillgängligt hos representanten.

Verksamhet som staten eller kom­mun bedriver för att utestutande till­godose eget behov räknas som yrkes­mässig endast när den drives i bolags­form eller liknande. Detta gäller även vid ekonomiskt samgående mellan staten och kommun etter medan kommuner för verksamhet som avser visst gemensamt ändamål. Medkom-mim förstås även landstingskom­mun.

Bedriver staten, kommun etter kommuner var för sig eller gemen­samt verksamhet som icke utestu­tande tillgodoser egna behov, räknas verksamheten, när den ej drives i bo­lagsform etter liknande, som yrkes­mässig titt den del den avser annat än egna behov, om ej annat följer av elfte etter trettonde stycket. Som yr­kesmässig verksamhet anses alltid statens järnvägars befordran av va­ror, postverkets befordran av varor i ddigensröretsen samt postverkets be­fordran av postpaket och gruppkors­band. Som yrkesmässig verksamhet anses vidare alltid kommuns omsätt­ning eller ianspråktagande för eget behov av elektrisk kraft, värme samt gas och annat bränsle för uppvärm­ning eller energialstring, vatten samt transport i samband med renhållning eller omhändertagande och förstö­ring av vara.

25

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Om särskilda skäl föreligger kan regeringen förordna att stadig verk­samhet, som avser eget behov och som ej enligt sjunde eller åttonde stycket är att anse som yrkesmässig, tids vidare skad anses utgöra yrkes­mässig verksamhet.

Verksamhet som medlem i sameby utför enligt rennäringslagen (1971:437) för samebyns räkning an­ses ej som yrkesmässig.

Verksamhet som utövas vid offent­liga bibliotek, vetenskaptiga institu­tioner och därmed jämförtiga inrätt­ningar räknas som yrkesmässig, till den del den bedrivs i konkurrens med näringsverksamhet som medför skattskyldighet enligt denna lag.

Fasdghetsägare, som avyttrar fas­tighet eller del därav för vilken han medgivits skattskyldighet enligt 2 8 tredje stycket, skall om han fortsät­ter uthyrnings- eller upplåtelseverk­samheten efter försäljningen vara skattskyldig härför dll dess han från-träder fastigheten.

Som yrkesmässig verksamhet räk­nas inte omsättning av vara eller tjänst i en av en ideell förening be­driven verksamhet, när inkomsten därav utgör sådan inkomst av nä­ringsverksamhet för vilken för­eningen är frikallad från skattskyl­dighet enligt 75 5 mom. lagen om statlig inkomstskatt.

Fastighetsägare, som avyttrar fas­tighet eller del därav för vilken han medgivits skattskyldighet enligt 2 8 fjärde stycket, skall om han fortsät­ter uthyrnings- eller upplåtelseverk­samheten efter försäljningen vara skattskyldig härför till dess han från-träder fastigheten.

Som yrkesmässig verksamhet räk­nas inte omsättning av

1)

vara eller tjänst i kommunal el­ler landstingskommunal verksamhet som är inrättad för att ombesörja barnomsorg, ungdomsvård, sjuk­vård, hälsovård, ätdreomsorg, sär­skilda omsorger om psykiskt utveck­lingsstörda eller annan social om­vårdnad,

2)

vara, som tillverkats eller tjänst som utförts som ett led i undervis­ningen i en annan gymnasieskola än en där jordbruk, skogsbruk eller trädgårdsnäring bedrivs, när varan eller tjänsten tdlhandahålls av huvud­mannen,

3)

vara eller tjänst i en av en ideell förening bedriven verksamhet, när inkomsten därav utgör sådan in­komst av rörelse för vilken för­eningen är frikallad frän skattskyl­dighet enligt 78 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

2.-' Med omsättning förstås enligt denna lag att vara levereras i samband med försäljning, att tjänst utförs eller förmedlas (dllhandahålls) mot veder­lag, att betalning uppbärs i förskott eller a conto för beställd vara eller tjänst

26

' Senaste lydelse 1989:1027.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

samt att vara eller tjänst uttas. Med försäljning eller tillhandahällande lik­ställs byte. Med uttag förstås att

a)   vara tas i anspråk av den skattskyldige eller överlåts utan vederlag eller

 mot vederlag som understiger det allmänna saluvärdet, när rätt till avdrag

 för ingående skatt som hänför sig till den skattskyldiges förvärv av varan har

 förelegat,

b)

vara överförs från verksamhetsgren som medför skattskyldighet till verksamhetsgren som ej medför skattskyldighet,

c)

skepp, fartyg eller luftfartyg el­ler del, tillbehör eder utrustning där­till, sotn vid förvärvet eller införseln har undantagits från skatteplikt enligt 8 § 1, tas i anspråk för ändamål som ej berättigar till sådant undantag,

d)   tjänst, som även pä annat sätt

 yrkesmässigt omsätts i verksamhet,

 utförs eller tillhandahålls av den

 skattskyldige för egen etter annans

 räkning utan vederlag eller mot ve­

 derlag som understiger det allmänna

 saluvärdet, om ej annat följer av

 andra stycket.

e) tjänst i yrkesmässig byggnads­verksamhet av annan än den skatt­skyldige tillförs fastighet som inne­has eller nyttjas av den skatiskyldige för annat ändamål än stadigvarande bruk i byggnadsverksamheten.

f) personbil, som utgör anlägg­nings- eller omsättningstillgång hos den som är skattskyldig för omsätt­ning av sådant fordon, eller annan vara, som utgör omsättningstillgång

c)    tjänst, som även på annat sätt

yrkesmässigt omsätts i verksamhet,

utförs eller dllhandahålls av den

skattskyldige utan vederlag eller

mot vederlag som undersdger det

allmänna saluvärdet, om inte annat

följer av tredje stycket,

d)    serveringstjänst som, i annat fad

än som avses i c), utförs eller tillhan­

dahålls av den skattskyldige i perso­

nalservering ulan vederlag eller mot

vederlag som understiger det all­

männa saluvärdet,

e)    byggnads- och anläggningsar­

beten, inräknat reparationer och un­

derhåll, samt ritning, projektering,

konstruktion eller därmed jämförlig

tjänst i yrkesmässig byggnadsverk­

samhet av annan än den skattskyl­

dige tillförs en fasdghet som hos den

skattskyldige utgör tagertillgång i nä­

ringsverksamhet enligt kommunal­

skattelagen,

f)     byggnads- eller anläggningsar­

beten, inräknat reparationer och un­

derhåU, ritning, projektering, kon­

struktion etter därmed jämförlig

tjänst samt lokatstädning, fönster-

puisning, renhållning eller annan fas­

tighetsskötsel utförs av ägaren på en

fastighet som han använder i en verk­

samhet för vilken skattskyldighet inte

föreligger,

g)    personbil, som utgör anlägg­

nings- eller omsättningstillgång hos

den som är skattskyldig för omsätt­

ning av sådant fordon, eller annan

vara, som utgör omsättningsdllgång

27

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

i skattskyldigs verksamhet, utnyttjas av den skattskyldige eller annan för privat bruk, när värdet av det pri­vata utnyttjandet är mer än ringa.

Omsättning enligt första stycket d) anses ej föreligga, om tjänst som uttas "avser nyttjande av personbil el­ler motorcykel, som har förhyrts för annat ändamål än yrkesmässig åter­uthyrning. Utför skattskyldig själv tjänst för egen räkning anses omsätt­ning enligt första stycket d) föreligga endast om han i samband med tjäns­ten tar ut vara av mer än ringa värde.

Som omsättning anses ej uttag av vara, som utgör omsättningstillgång, för användning i verksamhet som medför skattskyldighet.

Som omsättning anses inte heller skadevållandes avhjälpande av skada. Ersättning som erhåtles för annat omhändertagande än sådant som sker i sambänd med förstöring av vara anses inte som omsättning för mottagaren.

Kommuns ianspråktagande för eget behov av sådan vara eller tjänst som avses i punkt 1 åttonde stycket sista meningen utgör inte omsättning enligt denna tag.

Med personbil förstås enligt denna buss, om fordonets totalvikt är högst

dll Bestämmelsema i tredje stycket 2, 3, 5-8 eller 13 gäller endast när tjänsten avser verksamhet som upp­dragsgivaren bedriver i utlandet och

'-6 Senaste lydelse 1988:1152.

i skattskyldigs verksamhet, utnyttjas av den skattskyldige eller annan för privat bruk, när värdet av det pri­vata utnyttjandet är mer än ringa.

Statens eder en kommuns ian­språktagande av egna varor eller tjänster för eget behov skad inte anses som uttag.

Omsättning enligt första stycket c) anses inte föreligga, om tjänst som uttas avser nyttjande av personbil el­ler motorcykel, som har förhyrts för annat ändamål än yrkesmässig åter­uthyrning. Utför skattskyldig själv tjänst för egen räkning anses omsätt­ning enligt första stycket c) föreligga endast om han i samband med tjäns­ten tar ut vara av mer än ringa värde.

Som omsättning anses inte uttag av vara eller tjänst för användning i egen verksamhet som medför skatt­skyldighet.

Som omsättning anses inte heller skadevållandes avhjälpande av skada.

lag även lastbil med skåpkarosseri och

3500 kilogram.

Bestämmelserna i första stycket f) gäller endast om de nedlagda löne­kostnaderna för arbetena, inräknat avgifter som grundas på lönekostna­derna, för beskattningsåret överstiger 150000 kronor

Som omsättning enligt första stycket e) räknas inte lokatstädning, fönsterputsning, renhållning och an­nan fastighetsskötsel.

2a8

Bestämmelserna i tredje stycket 2, 3, 5, 7-9 eller 11-16 gäller endast när tjänsten avser verksamhet som uppdragsgivaren bedriver i utlandet

28

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

som skulle ha medfört skattskyldig-     och som skulle ha medfört skattskyl-

het om den utövats här i landet.

dighet om den utövats här i landet.

Bestämmelserna i sjätte stycket tillämpas inte i de fall när köparen är bo­satt i Danmark, Finland eller Norge. Vid leverans till sädan köpare av vara eller grupp av varor som normalt utgör en helhet och med ett försäljnings­pris, exklusive mervärdeskatt, om minst 1 000 kronor anses dock leveransen ha skett genom export under förutsättning att varan i nära anslutning till le­veransen av köparen har införts till Danmark, Finland eller Norge och att mervärdeskatt eller motsvarande allmän omsättningsskatt har erlagts vid in­förseln enligt tullräkning eller motsvarande handling.

till 5 8

Med verksamhet förstås förvärvs­källa enligt kommunatskattelagen (1928:370).

Med ingående skatt avses även skatt som enligt 16 § fjärde eller femte stycket har upptagits i faktura eller intyg.

dll 8 8'

Som yrkesmässig sjöfart anses även transport med skepp av eget gods. Undanlaget för skepp gäller inte sådan farkost, för vilken förflytt­ningen är av underordnad betydelse i förhållande tid huvuduppgiften. Flodspruta, ponlonkran, ftytdocka och annan tid tutltaxenr 89.05 tult­taxetagen (1987:1068) hänförtig far­kost än bärgningsfartyg utgör skatte­pliktig vara.

Undantaget för skepp för yrkes­mässigt fiske gäller alla skepp, som säljs eller införs för att användas vid sådant fiske, oavsett om skeppet är särskilt anordnat för detta ändamål etter inte.

Undantaget för fartyg för livrädd­ning, gäller endast sådant fartyg som ställes tdl förfogande för Svenska sällskapet för räddning af skepps­brutne.

1. Med sjukvård förstås åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar kroppsfet och skador samt vård vid barnsbörd, otn åtgärderna avser vård vid sjuk­hus eller annan inrättning som drivs av det allmänna etter vid inrättning som avses i 1 § stadgan (1970:88) om enskilda vårdhem m.m. Som sjuk­vård skall även anses vård av sådan beskaffenhet som berättigar UU sjuk-

-'Senaste lydelse 1989:1027.

29

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

vårdsersättning enligt 2 kap. 5 § tagen (1962:381) om allmän försäkring samt vård som i övrigt tillhandahålls av någon med särskild legitimation att utöva yrke inom sjukvården. Å ven sjuktransporter som utförs med därför särskiU inrättade fordon hän­förs till sjukvård.

Undantaget beträffande sjukvård omfattar, förutom varor och tjänster som tillhandahålls vårdtagaren di­rekt av vårdgivaren, även sådana kontroller och analyser av prov som tidhandahåtts vårdgivaren av annan som ett led i sjukvården. Undantaget avser inte vård av djur

2.    Med tandvård avses åtgärder för

att förebygga, utreda och behandla

sjukdomar kroppsfel och skador i

munhålan.

Undantaget beträffande tandvård omfattar förutom varor och tjänster som tdthandahålts vårdtagaren di­rekt av vårdgivaren, även dentattek-niska produkter och tjänster av­seende sådana, när produkten etter tjänsten tillhandahålls vårdgivaren, dentaltekniker etter den för vars bruk produkten är avsedd. Undantaget av­ser inte vård av djur.

3.    Med social omsorg avses offent­

lig eder privat verksamhet för barn­

omsorg, äldreomsorg, särskilda om­

sorger om psykiskt utvecklingsstörda

och annan jämförlig social omsorg.

Undantaget beträffande social om­sorg omfattar varor och tjänster som den som bedriver omsorgen direkt tillhandahåller den som åtnjuter denna.

4.    Undantaget beträffande utbild­

ning omfattar varor och tjänster som

den som bedriver utbildningen direkt

tillhandahåller den som åtnjuter

denna.

Undantaget omfattar inte sådan ut­bildning som säljare eller uthyrare anordnar i samband med tillhanda­hållande av skattepliktig vara eller tjänst.

5.    Med värdepappershandel och

därmed jämförtig verksamhet avses

omsättning och förmedling av aktier,

30

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

andra andelar och fordringar vare sig de representeras av värdepapper eller ej.

Undantaget för bank- och finansie­ringstjänster omfattar inte notariat-verksamhet, inkassotjänster, uthyr­ning av förvaringsutrymmen etter fi­nansieringsförelags omsättning av varor som enligt köpeavtal återtagits av företaget.

6.

Med försäkringsljänster avses även tjänster hänförliga till återför-säkringsverksamhet samt tjänster ut­förda av försäkringsmäklare eller an­nan förmedlare av försäkringar. Un­dantaget beträffande försäkrings­tjänster omfattar inte försäkrings­företags omsättning av varor som övertagits i samband med skaderegle­ring

7.

Undantaget från skatteplikt en­ligt 8§5 gäller

a)

upplåtelse eller överlåtelse av rättighet som omfattas av 1,4 eder 5 § lagen (1960:729) otn upphovsrätt tid Utterära och konstnärliga verk, dock inte såvitt avser rektamatster etter sys­tem och program för automatisk da­tabehandling och inte heder film, vi­deogram eller annan jämförlig upp­tagning som avser information,

b)

överlåtelse eller import av så­dant alster av bildkonst som avses i 1 § nämnda tag och som ägs av upp­hovsmannen eller dennes dödsbo,

c)

en utövande konstnärs framfö­rande av ett litterärt eller konstnärligt verk samt rättighet ifråga om ljud- el­ler bildupptagning av sådant framfö­rande,

d)   biograf-, teater-, opera-, balett-

och därmed jämförliga föreställ­

ningar

e)   biblioteksverksamhet i form av

tillhandahållande av böcker, tidskrif­

ter tidningar ljud- och bildupptag­

ningar reproduktioner av bildkonst

samt bibliografiska upplysningar

f)    arkivverksamhet i form av för­

varing och tdlhandahåUande av ar­

kivhandlingar och uppgifter därur

g)   museiverksamhet i form av ut­

ställning för allmänheten och tillhan-

31

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Undantaget för allmän nyhetstid­ning gäller sådan publikation av dagspresskaraktär som normalt ut­kommer med minst ett nummer varje vecka.

Undantaget för periodisk publika­tion under 6 gäller svenskt och ut­ländskt alster av angivet slag, som enligt utgivningsplan utkommer med normalt minst fyra nummer om året. Till sammanslutning med hu­vudsakligt syfte att verka för idrotts­ligt ändamål hänföres endast sam­manslutning som är ansluten till Sve­riges riksidrottsförbund eller Svenska korporadonsidrottsförbun-det eller är representerad inom Sve­riges olympiska kommitté. Som för­svarsfrämjande       sammanslutning

dahållande av föremål för utställ­ning.

8.    Undantaget enligt 8§ 6 för fas­

tighetsupplåtelse omfattar också upp­

låtarens tillhandahållande av gas,

vatten, elektricitet och värme som

sker som ett led i fastighetsupptåtel-

sen. Detsamma gäller tillhandahål­

lande av nätutrustning för mottag­

ning av radio- och televisionssänd­

ningar

Undantaget gäller inte vid

a)

sådan upplåtelse för vilken skattskyldighet medgivits enligt 2§ tredje stycket,

b)

upplåtelse eller överlåtelse av rätt titt jordbruksarrende, avverk­ningsrätt och annan jämförtig rättig­het, rätt att ta jord, sten eller annan naturprodukt samt rätt tid jakt, fiske etter bete,

c)    rumsuthyrning i hotellrörelse el­

ler liknande verksamhet samt upplå­

telse av campingplats och motsva­

rande i campingverksamhet,

d)    upplåtelse av parkeringsplats i

parkeringsverksamhet,

upplåtelse för fartyg etter luftfartyg av hamn eller flygplats,

upplåtelse av förvaringsbox,

upplåtelse av utrymme för reklam eder annonsering på fastighet,

upplåtelse av byggnad etter mark för djur

9.    Undantaget för allmän nyhets­

tidning i 8 § 9 gäller sådan publika­

tion av dagspresskaraktär som nor­

malt utkommer med minst ett num­

mer varje vecka.

10.   Undantaget för periodisk pub­

likation i8§ 10 gäller svensk och ut­

ländskpublikation, som enligt utgiv­

ningsplan utkommer med normalt

minst fyra nummer om året. Till

sammanslutning med huvudsakligt

syfte att verka för idrottsligt ända­

mål hänförs endast sädan som är an­

sluten till Sveriges riksidrottsför­

bund eller Svenska korporationsid­

rottsförbundet eller är represente­

rad ( Sveriges olympiska kommitté.

Som försvarsfrämjande samman­

slutning räknas endast sådan som

32

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

14 S**

I vederlaget, saluvärdet eller in­köpsvärdet inräknas varje annan statlig skatt eller avgift än mervärde­skatt.

Med vederlag avses vid omsättning mot kontant betalning den erhållna likviden minskad med rabatt som direkt avgår frän likviden och vid annan omsättning det pris som överenskommits vid avtalets ingående enligt utfär­dad faktura eller annan handling. I vederlaget skall inräknas avbetalningstill-lägg och varje annat pristillägg som skall erläggas av köparen enligt avtalet utom ränta.

Vid beräkning av beskattningsvärde eller skattepliktig omsättning får av­drag icke göras för s.k. villkorlig rabatt som utgai vid betalning inom viss tid. Ej heller får avdrag göras för diskonto vid diskontering av kundväxel.

Vid omsättning som innebär att ny eller renoverad bilmotor lämnas till bestämt pris mot att en renoveringsbar bilmotor av samma slag tages i byte utan särskild värdering, skall i beskattningsvärdet icke inräknas något värde förden inbytta motorn. Vad nu sagts gäller även vid annan jämförlig omsätt­ning.

räknas endast sammanslutning som anges i 1 8 kungörelsen (1970:301) om frivillig försvarsverksamhet eller som har till uppgift att stödja hem­värnets verksamhet.

Undantaget för mynt gäller inte guldmynt präglade efter den 1 ja­nuari 1967 som omsätts efter sttt me­tallvärde.

I vederlaget e//cr saluvärdet inräk­nas mervärdeskatt och annan statlig skatt eller avgift.

dll
[REDACTED_EFTERNAMN] saluvärde bestämmes enligt ortens pris enligt samma grunder som föreskrives i kommunalskattela­gen.

Vid sådan försäljning av vara i för­ening med varans inmontering i fas­tighet som ej utgör byggnads- eder anläggningsentreprenad och ej Ingår såsom ett led i sådan entreprenad, ex­empelvis försäljning i förening med inmontering av enbart spis eder kyl­skåp, utgöres beskattningsvärdet av hela vedertaget. Uttages särskild er­sättning för inmonteringen, bestäm­mes beskattningsvärdet för denna del av vedertaget enligt vad som gäller för tjänst som avser fastighet.

Vid skattepliktig omsättning av iti-ventarium eller annan tillgång sotn tillhör verksamhet utgöres beskatl-

anges i 1 § kungörelsen (1970:301) om frivillig försvarsverksamhet eller som har till uppgift att stödja hem­värnets verksamhet.

11. Undantagen i 8 ,$ 9-12 omfattar även publikation i form av radiotid­ning eder kassettidning.

Med saluvärde avses marknads­värde enligt kommunalskattelagen, om Ingel annal följer av sjunde och åttonde styckena.

'Senaste lydelse 1985:1116.

33

3 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111 Rättelse: S. 37 rad 14 Står: 2-5 Rättat till: 2-6

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

ningsvärdet alllid av vederlaget eller saluvärdet etter i fråga otn monte­ringsfärdigt hus, 60procent av veder­taget etter saluvärdet.

Utgår gemensamt vederlag vid omsättning av varor eller tjänster, av vilka en del inte är skattepliktiga, be­stäms beskattningsvärdet genom uppdelning av vederlaget efter skä­lig grund. Motsvarande gäller salu­värde vid uttag.

Utgår gemensamt vederlag vid omsättning av varor eller tjänster, för vilka olika regler för beskatt­ningsvärdets bestämmande gäller el­ler av vilka en del icke är skatteplik­tiga, bestäms beskattningsvärdet ge­nom uppdelning av vederlaget efter skälig grund. Motsvarande gäller sa­luvärde vid uttag.

Vid uttag av tjänst som avser fastighet anses saluvärdet motsvara summan av nedlagda kostnader jämte ränta pä eget kapital och värdet av den skatt­skyldiges eget arbete.

Med monteringsfärdigt hus förstås hus avsett för stadigvarande bruk, sotn för uppförande på jäst grund le­vereras antingen i form av färdig­ställda byggnadselement, innefat­tande fullständig sats av bjälklags-, vägg- och takkonstruktioner, även med tdlhöratide beklädtiads- och iso­leringsmaterial, samt byggnads­snickerier eller på motsvarande säll färdigmonierai.

Vid omsättning enligt punkt 2 första stycket g) av anvisningarna till 2 8 anses, såvitt avser nyttjande av personbil jÖr privat bruk, som be­skattningsvärde ett belopp som överensstämmer med det schablon­värde som enligt 5 8 lagen (1984:668) om uppbörd av socialav­gifter frän arbetsgivare har fastställts i fråga om tillhandahållande av bil­förmån åt anställd.

Vid omsättning enligt punkt 2 första stycket/) av anvisningarna till 2 8 anses som beskattningsvärde ett belopp som överensstämmer med det schablonvärde som enligt 5 8 la­gen (1984:668) om uppbörd av soci­alavgifter från arbetsgivare har fast­ställts i fråga om tillhandahållande av bilförmån åt anställd.

till 16 8-

Faktura, avräkningsnota eller motsvarande handling skall utöver beskattningsvärde och skattebelopp innehålla uppgift om utställarens och mottagarens namn och adress eller annan för identifieringen god­tagbar angivelse, transaktionens art samt platsen för varans mottagande. I en sådan handling skall ocksä an­ges registreringsnumrel för den sotn

Faktura, avräkningsnota eller motsvarande handling skall utöver beskattningsvärde och skattebelopp innehålla uppgift om utställarens och mottagarens namn och adress eller annan för identifieringen god­tagbar angivelse, transaktionens art samt platsen för varans mottagande. I en sädan handling skall ocksä an­ges den skallskyldiges regisirerings-

' Senaste lydelse 1986:1289 och proposition 1989/90:74.

34

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

är redovisningsskyldig för omsätt­ningen. Skattemyndigheten får, när det finns särskilda skäl, medge att uppgift om registreringsnumrel ute­lämnas i en avräkningsnota som upprättas av köparen. Vid förvärv som avses i 17 8 sjätte stycket skall handlingen innehålla uppgift om säl­jarens personnummer eller organi­sationsnummer ellen om sådant nummer saknas, en likvärdig upp­gift.

nummer. Den som inte är registrerad enligt 19 § skall ange person- etter or­ganisationsnummer. Skattemyndig­heten får, när det finns särskilda skäl, medge att nummeruppgiften utelämnas i en avräkningsnota som upprättas av köparen. Vid förvärv som avses i 17 8 åttonde stycket skall handlingen innehålla uppgift om säl­jarens personnummer eller organi­sationsnummer eller, om sådant nummer saknas, en likvärdig upp­gift.

till 17 8

Avdrag för ingående skatt skall styrkas av skattedebitering på in­köpsfaktura, avräkningsnota eller motsvarande handling. Detta gäller dock inte om säljaren enligt 16 8 tredje stycket är undantagen från skyldighet att på sädan handling ange skattens belopp och inte heller vid omsättning enligt 16 § andra stycket i detaljhandel eller därmed jämförlig verksamhet, om vederlaget understiger 200 kronon Rätt till av­drag för ingående skatt som anges i 17 S åttonde stycket föreligger en­dast om köpehandlingen innehåller sådan uppgift som avses i anvisning-

Avdrag för ingående skatt skall styrkas av skattedebitering på in­köpsfaktura, avräkningsnota eller motsvarande handling. Detta gäller dock inte om säljaren enligt 16 8 tredje stycket är undantagen från skyldighet att på sädan handling ange skattens belopp och inte heller vid inköp från detaljhandeln, om ve­derlaget understiger 200 kronon Rätt till avdrag för ingående skatt som anges i 17 S sjätte stycket före­ligger endast om köpehandlingen in­nehåller sådan uppgift som avses i anvisningarna till 16 8 sista me­ningen.

arna till 16 8 sista meningen.

Avdragsrätten för ingående skatt pä driftkostnader för personbil eller mo­torcykel som utgör inventarium i skattskyldigs verksamhet eller som förhyrs för bruk i sådan verksamhet omfattar alla sådana kostnader oavsett om for­donet helt eller endast delvis används i verksamheten. Används personbil eller motorcykel, som har förhyrts för annat ändamål än yrkesmässig återut­hyrning, i mer än ringa omfattning i verksamhet som medför skattskyldighet föreligger avdragsrätt för 50 procent av den ingående skatt som belöper på hyran. Avser ingående skatt i annat fall endast delvis sådant förvärv som om­fattas av avdragsrätten eller endast delvis verksamhet som medför skattskyl­dighet eller verksamhet som endast delvis medför skattskyldighet, skall be­loppet av den avdragsgilla ingående skatten bestämmas genom uppdelning efter skälig grund när annat ej följer av 18 8 tredje stycket.

Kan det styrkas att vid leverans av vara till skattskyldig här i landet skatt erlagts för utländsk ej skattskyldig leverantörs räkning vid varans införsel, föreligger avdragsrätt för köparen med belopp motsvarande den av tullmyn­digheten uttagna skatten, om avdragsrätt förelegat om köparen själv erlagt skatten.

Avdragsrätten för ingående skatt på jordbruksarrende omfattar hela skat­ten, även om i arrendet ingår värdet av bostad.

"'Senaste lydelse 1985:1116.

35

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Finansieringsföretag äger rätt till avdrag för ingäende skatt som hänför sig till värdet av vara som enligt köpeavtal återtagits av företaget när det kan visas att köparen helt saknat rätt till avdrag för ingående skatt som hänför sig till dennes förvärv av varan.

Skattskyldigs avdragsrätt omfattar även ingäende skatt som hänför sig till avhjälpande av skada som han vållat i sin verksamhet.

Förvärv eller införsel för verksam­het föreligger även när skattskyldigs kostnad härför bestrides av skade-vållande eller försäkringsgivare.

Har fastighetsägare inom tre är frän utgången av det kalenderår un­der vilket utförts ny-, till- eller om­byggnad av fastighet medgivits skattskyldighet för uthyrning eller upplåtelse av fastigheten eller del därav enligt 2 % fjärde stycket får han vid redovisningen av skatt avdraga ingående skatt som hänför sig till byggnadsarbetena till den del de av­ser lokaler, som upplåts för verksam­het som medför skattskyldighet enligt denna lag.

En fastighetsägare fån i den mån han är skattskyldig för uthyrning el­ler upplåtelse av fastighet eller del därav enligt 2 % fjärde stycket, inom tre år från förvärvet dra av den skatt som upptagits i ett av säljaren utfär­dat intyg enligt 16 8 femte stycket. Motsvarande gällen om fastigheten används i annan verksamhet som medför skattskyldighet enligt denna lag.

Förvärv eller import för verksam­het föreligger även när skattskyldigs kostnad härför bestrides av skade-våll'ande eller försäkringsgivare.

Har fastighetsägare inom tre år från utgången av det kalenderår un­der vilket utförts ny-, till- eller om­byggnad av fastighet medgivits skattskyldighet för uthyrning eller upplåtelse av fastigheten eller del därav enligt 2 8 tredje stycket får han vid redovisningen av skatt avdraga ingäende skatt som hänför sig till byggnadsarbetena till den del de av­ser lokaler, som anges i 2 fi tredje stycket.

En fastighetsägare fån i den mån han är skattskyldig för uthyrning el­ler upplåtelse av fastighet eller del därav enligt 2 8 iredje stycket, inom tre är frän förvärvet dra av den skatt som upptagits i ett av säljaren utfär­dat intyg enligt 16 8 femte stycket. Motsvarande gäller, om fastigheten används i annan verksamhet som medför skattskyldighet enligt denna lag.

dll 19 8

Skatiskyldig anses driva verksam­het i det län, där verksamhetens sty­relse har Sttt säte etter om säte för verksamheten ej bestämts eder sty­relse ej finnes, där verksamheten dri­ves från fast driftställe eller, om så­dant driftställe ej finnes, där den skatiskyldige är bosatt.

Utländsk företagare, som enligt punkt 1 tionde stycket av anvisning­arna till 2 8 skall företrädas av repre­sentant, skall anmäla sig för registre­ring i det län, där representantens hemortskommun är belägen.

Utländsk företagare, som enligt punkt 1 sjätte stycket av anvisning­arna till 2 8 skall företrädas av repre­sentant, an.ses driva verksatnhet i det län, där representantens verksamhet anses bedriven enligt första stycket

36

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop, 1989/90:111

dll 22 8"

Om skattskyldig regelmässigt upprättar kortperiodiska bokslut kan skatte­myndigheten medge att redovisningsperiod om en eller två månader får för­kortas eller förlängas med ett mindre antal dagan Deklaration skall dock även i sådant fall lämnas inom den för perioden föreskrivna ordinarie tiden.

Deklaration som  avser redovis-

Deklaration som avser helt kalen-

ningsperioden   juli-december   eller     derår får lämnas senast den 5 april helt kalenderår fär lämnas senast     året därpå, den 5 april året därpå.

Deklaration för redovisningsperiod som går till ända den 30 juni får läm­nas senast den 20 augusti.

1.

Denna lag träder i kraft deu 1 januari 1991, om inte annat framgår av punkterna 2-6 nedan. Åldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om för­hållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet.

2.

De nya föreskrifterna i 18a 8 första stycket samt, i fråga om staten, 2 8 tredje stycket, 17 S andra stycket och 60 8 tredje stycket 1 tillämpas från in­gången av juli månad 1991.

3.

De beslut som regeringen meddelat med stöd av äldre bestämmelser i 2 8 tredje stycket och 12 8 skall inte gälla efter utgången av år 1990. De beslut som regeringen meddelat med stöd av äldre bestämmelser i punkten 1 nionde stycket av anvisningarna till 2 8 skall inte gälla efter utgången av juni månad 1991.

4.

Avdrag medges inte för ingående skatt som hänför sig till förvärv eller hyra av en vara, om den skattskyldige enligt äldre bestämmelser skulle ha saknat rätt till avdrag och varan har ägts av den skattskyldige vid något till­fälle under de senaste två åren före ikraftträdandet.

5.

En kommun har inte rätt till avdrag enligt 18 a 8 andra stycket för skatt som hänför sig till förvärv av en vara som levererats dll kommunen före den 1 januari 1991. Detsamma gäller för skatt som hänför sig till tjänst avseende uthyrning av en vara till en kommun, om kommunen tagit varan i bruk eller i besittning före den 1 januari 1991. I fråga om skatt på sådana varor eller tjänster föreligger avdragsrätt för kommun endast i den mån detta följer av 17-18S8.

6.

De nya föreskrifterna i 13 8, 17 8 åttonde stycket, 58 8 såvitt avser hän­visningen till 13 8, 59 8 utom den om monteringsfärdigt hus samt anvisning­arna till 14 8 första stycket tillämpas först frän den 1 januari 1992.

Senaste lydelse 1986:1289 och proposition 1989/90:74.

37

2 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om upphävande av vissa författningar på

mervärdeskatteområdet

Härigenom föreskrivs att följande författningar skall upphöra att gälla vid utgången av år 1990, nämligen

1.

Förordningen (1968:591) om erläggande av mervärdeskatt i vissa fall vid utförsel,

2.

Förordningen (1968:616) om skattskyldighet till mervärdeskatt för hamn- och flygplatsverksamhet,

3.

Regeringens beslut den 7 maj 1975 om undantag från skatteplikt till mervärdeskatt för vissa luftkuddefarkosten

4.

Regeringens beslut den 5 april 1979 om undantag från skatteplikt till mervärdeskatt för doktorsavhandlingar

De upphävda författningarna gäller dock fortfarande i fråga om förhållan­den som hänför sig till tiden före den 1 januari 1991.

38

3 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om särskilt bidrag till kommuner

Härigenom föreskrivs följande

1          8 Statsbidrag utgår till en kommun för att kompensera denna för de ökade

kostnader som till följd av bestämmelserna om mervärdeskatt uppkommer

vid upphandling i jämförelse med egen verksamhet inom sjukvård, tand­

vård, social omsorg och utbildning. Sådant bidrag till kommun utgår även då

en kommun lämnar bidrag till näringsidkare för dennes verksamhet inom

nämnda områden.

Med kommun förstås i denna lag primärkommun och landstingskommun.

2

8 Bidragsbeloppet beräknas enligt schablon. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om schablonberäkningen och om förfarandet för ansökan om bidrag.

3

8 Skattemyndigheten beslutar om bidrag. Dess beslut överklagas till riks­skatteverket. Riksskatteverkets beslut fär inte överklagas.

Denna lag träder i kraft den I januari 1991.

39

4 Förslag till

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Prop. 1989/90:111

Härigenom föreskrivs i fråga om uppbördslagen (1953:272)'

dels att i 68 8 2 och 6 mom. samt 848 orden "överskjutande preliminär

skatt" skall bytas ut mot "överskjutande skatt",

dels att 1 8, 28 1 och 2 mom., 13 8 1 mom., 27 8 2 och 3mom., 68 8 1 och

4 mom., 69 8 1 och 2 mom. och 708 2mom. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Med skatt förstås i denna lag, om inte annat anges, statlig inkomst­skatt, statlig förmögenhetsskatt, ut-skiftningsskatt, ersättningsskatt, kommunal inkomstskatt, skogs­vårdsavgift, vinstdelningsskatt, sär­skild vinstskatt, egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter, statlig fastighetsskatt, skattetillägg och förseningsavgift enligt taxe­ringslagen (1990:00) samt annuitet på avdikningslån.

Föreslagen lydelse

18-

Med skatt förstås i denna lag, om inte annat anges, statlig inkomst­skatt, statlig förmögenhetsskatt, ut-skiftningsskatt,       ersättningsskatt, kommunal    inkomstskatt,    skogs­vårdsavgift, vinstdelningsskatt, sär­skild vinstskatt, egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter, statlig fastighetsskatt, skattetillägg och   förseningsavgift   enligt   taxe­ringslagen (1990:00), annuitet pä av­dikningslån samt mervärdeskatt i fall som avses i 21 .$ lagen (1968:430) otn mervärdeskatt. Regeringen får, om särskilda omständigheter föranleder det, föreskriva att i samband med uppbörden av skatt skall uppbäras även andra avgifter än sådana som anges i första stycket. Har sådan föreskrift meddelats skall, om inte annat anges, vad i denna lag stadgas angående skatt tillämpas beträf­fande den avgift som avses med föreskriften.

1 mom.' Beteckningar som an­

vänds i kommunalskattelagen

(1928:370). lagen (1947:576) om

statlig

inkomstskatt,

lagen

(1947:577) om statlig förmögenhets­skatt eder taxeringslagen (1990:00) har samma betydelse i denna lag, om inte annat anges eller framgår av sammanhanget.

2 mom.'* I denna lag förstås med

slutlig skatt: skatt som har på­förts vid den årliga debiteringen på

2

§

1 mom. Beteckningar som an­

vänds i kommunalskattelagen

(1928:370). lagen (1947:576) om

statlig        inkomstskatt,

lagen

(1947:577) om statlig förmögenhets­skatt, taxeringslagen (1990:00) eller lagen (1968:430) otn mervärdeskatt har samma betydelse i denna lag, om inte annat anges eller framgår av sammanhanget.

slutlig skatt: skatt som har på­förts vid den årliga debiteringen på

' Lagen omtryckt 1972:75. Senaste Ivdelse av lagens rubrik 1974:771

68 § 2 mom. 1986:1288 och proposition 1989/90:74

68 8 6 mom. 1985:404

84 § med nuvarande lydelse avses Ivdelse enliat proposition l9S9/90:74.

- Senaste lydelse 1989:349 och proposition 1989/90:74.

' Senaste lydelse 1986:1288 och proposition 1989/90:74,

* Senaste lydelse 1984:669 och proposition 1989/90:74.

40

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

grund av skattemyndighets beslut el­ler på grund av annat beslut, som en­ligt gällande föreskrifter skall beak­tas vid sädan debitering, och återstår efter iakttagande av bestämmel­serna om nedsättning av skatt enligt 4 mom. samt 3 8 lagen (1982:1193) om skattereduktion för fackföre­ningsavgift;

grund av skattemyndighets beslut el­ler på grund av annat beslut, som en­ligt gällande föreskrifter skall beak­tas vid sädan debitering, och återstår efter iakttagande av bestämmel­serna om nedsättning av skatt enligt 4 mom. samt 2 § lagen (1978:423) om skattelättnader för vissa sparformer och 3 8 lagen (1982:1193) om skatte-

reduktion för fackföreningsavgift;

preliminär skatt: i 3 S nämnd skatt, som betalas i avräkning på slutlig skatt;

överskjutande

ingående

mervärdeskatt: den del av ingå­ende mervärdeskatt som återstår se­dan utgående mervärdeskatt avräk­nats;

kvarstående skatt: skatt, som återstår att betala, sedan preliminär skatt har avräknats från slutlig skatt;

kvarstående skatt: skatt, som återstår att betala, sedan preli­minär skatt och överskjutande ingå­ende mervärdeskatt har avräknats från slutlig skatt;

överskjutande skatt: sådan pre­liminär skatt och överskjutande ingå­ende mervärdeskatt som överstiger slutlig skatt;

ttllkommutide skall: skatt som skall betalas pä grund av eftertaxering eller enligt beslut om debitering sedan påföringen av slutlig skatt har avslutats;

kvarskatteavgiji: avgift enligt 27 8 3 mom.;

respiiränta: ränta enligt 32 8;

ansiåndsränta: ränta enligt 49 S 4 mom.;

ö-skaiteränta: ränta enligt 69 8 1 mom.;

restitutionsränia: ränta enligt 69 8 2 mom.;

skattereduktion: nedsättning av skatt enligt 4 mom.;

inkomstår: det kalenderår, som närmast har föregått taxeringsåret;

uppbördsår: tiden från och med februari månad ett år till och med januari

månad det följande året;

uppbördsmånad: varje månad under uppbördsäret;

gift skatiskyldig: skattskyldig som taxeras med tillämpning av 52 8 1 mom.

kommunalskattelagen (1928:370) och 118 Imom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt;

ogift skaitskyldig: annan skattskyldig fysisk person än nyss har sagts.

13 S / itiotn. Preliminär B-skatt skall tas ut med belopp motsvarande 120 procent av den slutliga skatt som har påförts den skattskyldige året före inkomståret. Understiger den slutliga skatten den ursprungligen debiterade B-skatten tas preliminär B-skatt ut med 110 procent.

Preliminär B-skatt enligt första stycket fär inte tas ut med liigre belopp än som motsvartir den preliminära B-skatt som har debiterats för året före inkomståret.

" Senaste lydelse 1988:1525 och proposition 1989/90:74.

41

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte när preliminär fi­skart skall beräknas med ledning av preliminär taxering enligt 2 mom. eller när annars särskilda omständigheter föreliggen

I den slutliga skatt som avses i första stycket skall inte inräknas ut-skiftningsskatt, ersättningsskatt, skattetillägg eller förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:00) eller sådan i denna lag inte omnämnd skatt eller avgift, vilken har påförts enligt bestämmelse i annan författ­ning.

I den slutliga skatt som avses i

första stycket skall inte inräknas ut-

skiftningsskatt, ersättningsskatt,

skattetillägg eller förseningsavgift

enligt taxeringslagen (1990:00),

mervärdeskatt

eidigl

lagen

(1968:430) om mervärdeskatt eller sådan i denna lag inte omnämnd skatt eller avgift, vilken har påförts enligt bestämmelse i annan författ­ning. Vid beräkning av preliminär B-skatt skall, om möjligt, hänsyn tas till preli­minär A-skatt som den skattskyldige kan ha att betala på grund av förord­nande enligt 3 S 3 mom. andra stycket.

27 8 2 mom.'' Vid debitering av slutlig skatt skall skattskyldig gottskrivas:

1)

debiterad preliminär B-skatt;

2)

sådan preliminär A-skatt, som den skattskyldiges arbetsgivare i strid mot denna lag eller med stöd av lagen meddelade bestämmelser un­derlåtit att innehålla genom skatte­avdrag och som till följd härav fast­ställts till betalning; sattu

3)

annan än under 1) och 2) av­sedd preliminär skatt, som av den skattskyldige erlagts.

3 m o m. Överstiger skattskyldigs slutliga skatt den preliminära skatt som han har betalat senast den 18 ja­nuari året efter inkomståret och den preliminära skatt som skall gottskri­vas honom enligt 2 mom. 1 eller 2, skal! den skattskyldige betala en av­gift (kvarskatteavgift) på det överskjutande beloppet, Kvarskat­teavgift utgår med två procent pä det överskjutande beloppet till den del det har täckts av preliminär skatt som har betalats senast den 30 april året efter inkomståret och med tio procent på resterande del. Om sär-

2)

sädan preliminär A-skatt, som den skattskyldiges arbetsgivare i strid mot denna lag eller med stöd av lagen meddelade bestämmelser un­derlåtit att innehålla genom skatte­avdrag och som till följd härav fast­ställts till betalning;

3)

annan än under 1) och 2) av­sedd preliminär skatt, som av den skattskyldige erlagts; samt

4)    överskjuiatide ingående mer­

värdeskall.

3 mom. Överstiger skattskyldigs slutliga skatt, efter avdrag för över-skjulande ingående ttiervärdeskalt, den preliminära skatt som han har betalat senast den 18 januari året ef­ter inkomståret och den preliminära skatt som skall gottskrivas honom enligt 2 mom. 1 eller 2, skall den skattskyldige betala en avgift (kvarskatteavgift) på det över­skjutande beloppet. Kvarskatteav­gift utgår med tvä procent på det överskjutande beloppet till den del det har täckts av preliminär skatt som har betalats senast den 30 april

 Senaste lydelse 1988:1525 och proposition 1989/90:74.

42

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

skild beräkning i vissa fall föreskrivs i 4 mom.

året efter inkomståret och med tio procent pä resterande del. Om sär­skild beräkning i vissa fall föreskrivs i 4 mom. Avgift, i förekommande fall efter avdrag för ö-skatteränta, påförs inte om beloppet understiger femtio kronon Vid beräkningen av avgiften gäller

att i den slutliga skatten inte inräknas skattetillägg eller förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:00);

att avgift inte skall beräknas på överskjutande belopp till den del det uppgår till högst 20000 kronor och har betalats senast den 30 april året efter inkomståret;

att avgift inte skall beräknas pä överskjutande belopp till den del det uppgår till högst den mervärdeskatt som avses i 1 § första stycket järnte 20 000 kronor och har betalats senast den 30 april året efter inkomståret; att belopp, som avgiften skall beräknas på, avrundas till närmast lägre hundratal kronor.

Andras debitering eller tillgodo­räkning av preliminär skatt eller de­biteras tillkommande skatt, görs ny beräkning av kvarskatteavgift. Av­giften bestäms därvid till belopp som skulle ha utgått, om beräkningen gjorts vid den ärliga debiteringen av motsvarande slutliga skatt.

Andras debitering eller tillgodo­räkning av preliminär skatt etter överskjutande ingående mervärde­skatt eller debiteras tillkommande skatt, görs ny beräkning av kvar­skatteavgift. Avgiften bestäms där­vid till belopp som skulle ha utgått, om beräkningen gjorts vid den ärliga debiteringen av motsvarande slut­liga skatt. Bestämmelserna i denna lag om kvarstående skatt och tillkommande skatt skall tillämpas på kvarskatteavgift om inte annat anges.

68 8

minst tjugofem kronor. Efter beslut, som avses i 45 S 2 mom,, skall skattemyndigheten utbetala i beslutet angivet belopp. Detsamma gäller belopp, som anges i beslut enligt 45 8 3 mom., i den mån beloppet inbetalats.

''' Med nuvarande lydelse avses lydelse enligt proposition 1989/90:74.

1 mom.* Överstiger erlagd preli­minär skatt motsvarande slutliga skatt eller har genom skatteavdrag enligt 40 8 2 mom. andra stycket in­nehållits mer än som svarar mot den skattskyldige påförd kvarstående skatt, skall den skattemyndighet som debiterat skatten, skyndsamt ombesörja att det överskjutande be­loppet återbetalas till den skattskyl­dige. Återbetalning av överskju­tande pz-cZ/w/Aj///-skatt skall dock ske endast om skatten tillsammans med ö-skatteränta, i förekommande fall efter avdrag för kvarstående skatt och kvarskatteavgift, uppgår till minst tjugofem kronor.

1 mom. Överstiger erlagd preli­minär skatt och överskjutande ingå­ende mervärdeskall motsvarande slutliga skatt eller har genom skatte­avdrag enligt 40 5 2 mom. andra stycket innehållits mer ån som sva­rar mot den skattskyldige påförd kvarstående skatt, skall den skatte­myndighet som debiterat skatten, skyndsamt ombesörja att det över­skjutande beloppet återbetalas till den skattskyldige. Återbetalning av överskjutande skatt skall dock ske endast om skatten tillsammans med ö-skatteränta, i förekommande fall efter avdrag för kvarstående skatt och   kvarskatteavgift,   uppgår   till

43

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Regeringen får förordna att sädan återbetalning av skatt som avses i första stycket, fär verkställas av annan än skattemyndighet.

4 mom.'' Har skattskyldig, som enligt 1 eller 2 mom. är berättigad fä till­baka erlagt skattebelopp eller som är berättigad till ränta enligt 69 S 1 mom., inte betalt honom påförd skatt inom i denna lag föreskriven tid, äger han utfå endast vad som överstiger det obetalda beloppet och den restavgift som belöper på detta. Återstoden skall gottskrivas honom till betalning av den obetalda skatten och restavgiften samt i förekommande fall tillställas annan skattemyndighet med tillämpning av bestämmelserna i 3 mom.

Vad i föregående stycke stadgas

Vad i föregående stycke stadgas

skall också tillämpas då skattskyldig,     skall också tillämpas dä skattskyldig.

vilken enligt 1 mom. är berättigad fä

tillbaka erlagd preliminär skatt eller

ränta enligt 698 1 mom., har att be­

tala tillkommande skatt, som har de­

biterats pä grund av taxering för in­

komst eller förmögenhet för det år

vartill den preliminära skatten hän­

för sig eller på grund av sådant be­

slut om skattetillägg eller försenings­

avgift

enligt

taxeringslagen

(1990:00) som avser samma taxe­

ring. Har, dä återbetalning enligt

1 mom. skall ske, den tillkommande

skatten inte påförts men kan med

fog antagas, att sådan skatt kommer

att påföras pä grund av beslut av all­

män förvaltningsdomstol i mål om

taxering eller avgift som nyss har

sagts eller av skattemyndighet om

höjd debitering eller om rättelse av

skattelängd, fär den preliminära

skatten eller räntan innehållas i av­

vaktan på att tillkommande skatt på­

förs.

vilken enligt 1 mom. är berättigad få dllbaka erlagd preliminär skatt, överskjutande ingående mervärde­skatt eller ränta enligt 69S 1 mom., har att betala tillkommande skatt, som har debiterats på grund av taxe­ring för inkomst eller förmögenhet etter som mervärdeskatt för det år vartill den preliminära skatten eder överskjutande ingående mervärde­skatten hänför sig eller på grund av sådant beslut om skattetillägg eller förseningsavgift enligt taxeringsla­gen (1990:00) som avser samma taxering. Har, dä återbetalning en­ligt 1 mom, skall ske, den tillkom­mande skatten inte påförts men kan med fog antagas, att sådan skatt kommer att påföras på grund av be­slut av allmän förvaltningsdomstol i mäl om taxering eller avgift som nyss har sagts eller av skattemyndighet om höjd debitering eller om rättelse av skattelängd, får den preliminära skatten, överskjutande utgående mervärdeskatten eller räntan inne­hållas i avvaktan på att tillkom­mande skatt påförs.

69 8

1 mom.' Om preliminär skatt, som har inbetalats eller som, utan att så har skett, skall gottskrivas skattskyldig på grund av att arbetsgi­varen gjort skatteavdrag, överstiger den slutliga skatten skall ränta (ö-skatteränta) beräknas på det överskjutande beloppet.

1 mom. Om preliminär skatt, som har inbetalats eller som, utan att sä har skett, skall gottskrivas skattskyldig på grund av att arbetsgi­varen gjort skatteavdrag, och över-skjulande ingående mervärdeskatt överstiger den slutliga skatten skall ränta (ö-skatteränta) beräknas pä det överskjutande beloppet.

** Med nuvarande lydelse avses lydelse enligi proposition 1989/90:74. '" Med nuvarande lydelse avses lydelse enligt proposition 1989/90:74.

44

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Vid ränteberäkningen gäller

att i den slutliga skatten inte inräknas skattetillägg eller föiseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:00);

att i den preliminära skatten inte inräknas sädan preliminär skatt som av­ses i 27 8 2 mom. 3 och som har betalats efter den 30 april året efter inkomst­året;

att det belopp som räntan skall beräknas pä, avrundas till närmast lägre hundratal kronon

Ränta utgår för en beräknad tid av tolv månaden Har preliminär skatt, som avses i 27 8 2 mom. 3, betalats efter den 18 januari året efter inkomståret men senast den 30 april samma år, skall dock ränta på sådan skatt utgå för en tid av sex månader.

Ränta beräknas pä den del av överskjutande belopp som inte överstiger 20000 kronor enligt den räntesats som motsvarar halva det av riksbanken fastställda diskonto som gällde vid utgången av ätet före taxeringsåret och på övrig del enligt en räntesats som motsvarar fjärdedelen av diskontot.

Räntesatserna bestäms till procenttal med högst en decimal, som i före­kommande fall avrundas uppåt.

Ränta, i förekommande fall efter avdrag för kvarskatteavgift, betalas inte ut om beloppet understiger 50 kronor

Andras debitering eller tillgodo-

Andras debitering eller tillgodo-

räkning av preliminär skatt eller de- räkning av preliminär skatt eller

biteras tillkommande skatt, görs ny överskjutande ingående mervärde-

beräkning av ränta. Räntan bestäms skatt eller debiteras tillkommande

därvid till belopp som skulle ha ut- skatt, görs ny beräkning av ränta,

gått, om beräkningen gjorts vid den Räntan bestäms därvid till belopp

årliga debiteringen av motsvarande som skulle ha utgått, om beräk-

slutliga skatt.

ningen gjorts vid den årliga debite-

ringen av motsvarande slutliga skatt. Bestämmelserna i denna lag om tillkommande skatt skall tillämpas på ö-skatteränta.

2 mom.'' Pä skatt, kvarskatteavgift och respitränta, som återbetalas enligt 68 S 2 mom., och vid utbetalning av skatt eller ränta, som har innehållitsmed stöd av 68 8 4mom. andra stycket, utgår ränta (residuiionsränta). Restitu-tionsränta utgår för visst kalenderår efter en räntesats som motsvarar halva det av riksbanken fastställda diskonto som gällde vid utgången av närmast föregäende kalenderår. För tid som infaller efter utgången av det är då beslut om återbetalning fattas tillämpas dock den räntesats som gäller för det året. Räntesatsen bestäms till procenttal med högst en decimal, som i förekom­mande fall avrundas uppåt. Räntebelopp som understiger femtio kronor be­talas inte ut.

Vid beräkning av restitutionsränia gäller i övrigt,

att ränta utgår pä belopp, sotn se-

att ränta utgår pä belopp, som se-

nast under taxeringsåret har betalts nast under taxeringsåret har betalts

som preliminär skatt, frän utgången som preliminär skatt, och på belopp,

av taxeringsåret och på annat belopp sotn avser överskjutande ingående

frän utgången av den månad, dä det mervärdeskatt, från utgången av tax-

har betalts:

eringsåret och pä annat belopp från

utgången av den manad, då det har betalts:

" Med nuvarande lydelse avses lydelse enligt propoiilion 1989'9U-74.

45

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

att, om skatt har betalts före den uppbördsmånad, dä skatten har förfallit till betalning, skatten anses som betald under nämnda uppbördsmånad;

att, om skatten har betalts i flera poster och restitutionen avser endast viss del av det sammanlagda skattebeloppet, det för mycket betalda beloppet av­räknas mot det eller de belopp som sist har betalts; samt

att ränta utgår till och med den månad, dä beloppet återbetalas.

Har beslut som föranlett restitutionsränta ändrats pä sådant sätt att ränta inte skulle ha utgått eller utgått med lägre belopp, om ändringsbeslutet hade beaktats vid ränteberäkningen, är den skattskyldige skyldig att återbetala vad han sålunda har uppburit för mycket. Bestämmelserna i denna lag om tillkommande skatt skall också tillämpas på restitutionsränta.

Om restitutionsränta i särskilda fall föreskrivs i 49 8 4 mom. fjärde stycket, 69 a 8 tredje stycket och 75 a 8 fjärde stycket.

lägga.

Finner skattemyndighet efter anmälan eller eljest sådan felaktighet som avses i föregående stycke vara för handen eller att motsvarande felaktighet föreligger i beslut om arbetsgivarens ansvarighet för arbetstagares skatt, skall myndigheten, efter hörande av den skattskyldige eller arbetsgivaren när sä finnes påkallat, fastställa det belopp denne har att erlägga.

Bestämmelserna i denna lag om tillkommande skatt äger motsvarande till­lämpning beträffande belopp som fastställts till betalning enligt första eller andra stycket.

70 8

2 mom.'- Har vid granskning hos riksskatteverket av verkställd debi­tering befunnits, att skatt, kvarskat­teavgift eller ränta blivit obehörigen utesluten från debitering eller på­förd till för ringa belopp eller att skattereduktion, särskild skattere­duktion, preliminär skatt eller ränta blivit gottskriven med för högt be­lopp, skall vederbörande skatte­myndighet underrättas härom. Skat­temyndigheten har att verkställa den utredning i ärendet, som må finnas erforderlig. Föreligger förhållande, som nyss sagts, skall skattemyndig­heten, efter hörande av den skatt­skyldige när så finnes påkallat, fast­ställa det belopp denne har att er­lägga.

2 mom. Har vid granskning hos riksskatteverket av verkställd debi­tering befunnits, att skatt, kvarskat­teavgift eller ränta blivit obehörigen utesluten från debitering eller på­förd till för ringa belopp eller att skattereduktion, särskild skattere­duktion, preliminär skatt, överskju­tande ingående mervärdeskatt eller ränta blivit gottskriven med för högt belopp, skall vederbörande skatte­myndighet underrättas härom. Skat­temyndigheten har att verkställa den utredning i ärendet, som må finnas erforderlig. Föreligger förhållande, som nyss sagts, skall skattemyndig­heten, efter hörande av den skatt­skyldige när så finnes påkallat, fast­ställa det belopp denne har att er-

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990 och tillämpas första gången i fråga om preliiTiinär skatt för 1991 och slutlig skatt på grund av 1992 års taxering.

'- Senaste lydelse 1986:1288 och proposition 1989/90:74.

46

5 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om ändring i taxeringslagen (1990:000)

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 8 taxeringslagen (1990:000) skall ha föl­jande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

18 Denna lag gäller vid fastställelse av underlaget för att ta ut skatt eller avgift (taxering) enligt

1.

kommunalskattelagen (1928:370),

2.

lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

3.

lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt,

4.

lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt,

5.

lagen (1927:321) om utskiftningsskatt,

6.

lagen (1933:395) om ersättningsskatt,

7.

lagen (1946:324) om skogsvårdsavgift,

8.

lagen (1983:1086) om vinstdelningsskatt,

9.

lagen (1989:346) om särskild vinstskatt.

Lagen gäller även vid handläggning av ärenden om särskilda avgifter (skattetillägg och förseningsavgift) om inte annat följer av 5 kap.

Lagen innehåller bestämmelser som skall gälla vid handläggning av mäl om taxering och särskilda avgifter i allmän förvaltningsdomstol.

Att bestämmelserna i denna tag gälleräven ifråga om förfarandeiför fastställelse av mervärdeskatt i vissa fad framgår av 21 § lagen (1968:430) om mervärdeskatt.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990 och tillämpas första gången vid 1992 års taxering.

47

6 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om ändring i lagen (1990:000) om självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 13 8 lagen (1990:000) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

13 8 En allmän självdeklaration skall innehålla uppgifter om

1.

den skattskyldiges namn, personnummer eller organisationsnummer, postadress och hemortskommun, beträffande utlänning nationalitet, beträf­fande utländsk juridisk person det land, där styrelsen haft sitt säte, samt be­träffande skattskyldig som bara under någon del av beskattningsåret varit bosatt i Sverige, uppgift om den tid som han haft bostad hän

2.

alla skattepliktiga förvärvskällor: därvid skall i fråga om förvärvskälla, i vilken skattepliktig fastighet ingått, särskilt anges

a)

beskaffenheten av den skattskyldiges innehav av fastigheten,

b)

fastighetens taxeringsvärde aret näst före taxeringsåret ellen om något sådant inte varit fastställt det året, dess antagliga värde vid taxeringsårets ingång, samt

c)

om fastigheten inte ingått i förvärvskällan under hela beskattningsåret eller fastigheten ingått däri endast till viss del, hur lång tid eller till vilken del fastigheten ingått i förvärvskällan,

3.

de intäkter och avdrag som är att hänföra till varje förvärvskälla,

4.

de allmänna avdrag som den skattskyldige yrkar få vid taxeringen,

5.

den skattskyldiges tillgångar och skulder vid slutet av beskattningsåret, även om förmögenheten inte uppgår till skattepliktigt belopp, dock endast om och i den män han är skattskyldig för förmögenhet,

6.

belopp av den preliminära skatt som genom skatteavdrag betalats för året näst före taxeringsåret,

7.

om deklarationen avser fämansföretag, delägares eller honom närstå­ende persons namn, personnummer och adress och i förekommande fall ak­tie- eller andelsinnehav varvid, om det förekommer olika röstvärden för in­nehavet, dessa skall anges; dock behöver uppgifter inte lämnas för närstå­ende person, som inte uppburit ersättning frän, träffat avtal med eller haft annat liknande förhållande med företaget,

8.

räntetillägg som skall beaktas vid fastställande av underlag för tilläggs­belopp,

9.

om den skattskyldige är del-

9, om den skattskyldige är del­ägare i ett handelsbolag, de uppgif- ägare i ett handelsbolag, de uppgif­ter som behövs för att beräkna det ter som behövs för att beräkna det justerade ingängsvärdet för andelen justerade ingångsvärdet för andelen i bolaget säsom andelens ursprung- i bolaget säsoin andelens ursprung­liga ingångsvärde, tillskott och ut- liga ingångsvärde, tillskott och ut­tag,                                                        tag,

10. om den skattskyldige enligt 21 § lagen (1968:430) om mervärde­skatt skall redovisa mervärdeskall i sin   självdeklaration,   de   uppgifter

48

gotab  96844, Slocktiolm 1990

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

sotn behövs för att besluta otn mer­värdeskatten. En allmän självdeklaration skall dessutom innehålla de uppgifter som för särskilda fall förskrivs i 16-24 88 eller som behövs för beräkning av pensions­grundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller för beräkning av skogsvårdsavgift enligt lagen (1946:324) om skogsvårdsavgift eller fastighetsskatt enligt lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt.

Om en skattskyldig skall taxeras för barns eller någon annans förmögen­het, skall uppgift lämnas även om sådan förmögenhet.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990 och tillämpas första gången vid 1992 års taxering.

49

4 Riksdagen 1989190. I saml. Nr 111

Rättelse: S. 55 rad 48 höger spalt Tillkommer: d) producerats i en krajivärmean-

7 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om koldioxidskatt

Härigenom föreskrivs följande.

1        8 Koldioxidskatt skall betalas till staten enligt denna lag för bränslen som

anges i bilaga till lagen.

Koldioxidskatt skall vidare betalas för de varuslag som är skattepliktiga enligt 1 8 lagen (1961:372) om bensinskatt, med undantag för metylalkohol (metanol) och etylalkohol (etanol). Undantaget gäller även metanol eller etanol som ingår i sådant annat motorbränsle som avses i 1 8 första stycket a) nämnda lag.

2

§ Koldioxidskatt tas ut för bränslen som avses i 1 8 första stycket med i bilagan angivet belopp för vikt- eller volymenhet. För varuslag som är skat­tepliktiga enligt 1 8 andra stycket tas skatt ut med 58 öre per liten

3

§ I fråga om bränslen som avses i 1 § första stycket tillämpas 2 8 första stycket. 2 a, 6-8 88, 108 andra stycket, 24 8, 25 8 tredje stycket, 26, 27, 32 och 33 88 lagen (1957:262) om allmän energiskatt.

I fråga om varuslag som är skattepliktiga enligt 1 8 andra stycket tillämpas lagen (1961:372) om bensinskatt utom 1 8 och 2 8 första och andra styckena. Bestämmelserna om bensin i nämnda lag gäller de varuslag som är skatte­pliktiga enligt 1 8 andra stycket denna lag.

4        8 Har koldioxidskatt tagits ut för bränsle som avses i 1 8 första stycket och

har den skattskyldige begränsat utsläpp av koldioxid i samband med för­

brukning av bränslet, medger riksskatteverket efter ansökan av den skatt­

skyldige återbetalning av betald koldioxidskatt i förhållande till hur mycket

utsläppet har minskat.

Har begränsningen av utsläpp gjorts av någon som inte är skattskyldig medger riksskatteverket efter ansökan av denne kompensation för den kol­dioxidskatt som belastar bränslet i förhållande till hur mycket utsläppet har minskat.

5        8 Ansökan om återbetalning eller kompensation enligt 4 8 görs skriftligen

hos riksskatteverket. Den skall omfatta en period om ett kalenderkvartal

och ges in Ull riksskatteverket inom ett år efter kvartalets utgång.

Återbetalning eller kompensation medges inte för belopp som understiger 1000 kronor för ett kalenderkvartal.

6 § Har återbetalning eller kompensation för koldioxidskatt skett med för

högt belopp på grund av oriktig uppgift, som sökanden lämnat, eller på

grund av felräkning, misskrivning eller annat uppenbart förbiseende, är mot­

tagaren skyldig att till statsverket återbetala vad han sålunda oriktigt erhål­

lit. Beslut härom meddelas av riksskatteverket.

Åtgärd för att ta ut oriktigt erhållet återbetalnings- eller kompensations­belopp får inte vidtas senare än fem år efter utgången av det kalenderår un­der vilket beloppet erhållits.

7 § Beslut enligt 4 eller 6 8 överklagas hos kammarrätten.

50

Bilaga till lagen (1990:000) om koldioxidskatt

Prop. 1989/90:111

Tulltaxenr enligt tull­taxelagen (1987:1068)

Bränsle

Skattesats

ur 27.01, ur 27.02 eller ur 27.04

ur 27.10

ur 27.11

ur 27. 

II 

eller ur 38.23

Kolbränslen........................... 

Fotogen med till sats som möjliggör drift

av snabbgående dieselmotorer, motor-

brännoljor och eldningsoljor.. 

Naturgas   ............................ 

Gasol som används för

a)

drift av motorfordon..... 

b)

annal ändamål än drift av motorfor­don        

620 kr. per ton

720 kn per m

535 kr per 1 000 m

40 öre per liter 750 kn per ton

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

51

8 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt

Prop. 1989/90:111

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1957:262) om allmän energiskatt' dels att 3 8 skall upphöra att gälla,

dels att 2, 2 a, 6-8, 10 och 24-27 88 samt bilaga 1 till lagen skall ha följande lydelse, dets att det i lagen skall införas en ny paragraf, 11 a 8, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

2 8-Skatt utgår icke för inhemska fasta bränslen. Skatt utgår inte heller för elektrisk kraft, som

a)

framställs inom landet av producent, som förfogar över en installerad generatoreffekt av mindre än 100 kilowatt och som inte yrkesmässigt distri­buerar elektrisk kraft.

b)

till lägre effekt än 50 kilowatt utan avgift levereras av producent eller distributör till någon, som inte står i intressegemenskap med producenten eller distributören,

c)

framställs eller förbrukas pä fartyg eller annat transportmedel,

d)   nyttiggörs inom rörelse för pro-

d) nyttiggörs inom rörelse för pro­

 duktion eller distribution av elek-     duktion eller distribution av elek-

trisk kraft eller bortgår till följd av förluster vid överföring, transforme-ring eller omformning hos produ­cent eller distributör, eller

e) förbrukas i en elektrisk panna för produktion av varmluft, hetvat­ten eller ånga under förutsättning att,

elpannans effekt överstiger en megawatt,

ingen oljebaserad produktion av elektrisk kraft förekommer inom landet av energibalansskäl under den tid som pannan utnyttjas,

värmebehovet under de tider dä en elektrisk panna inte utnyttjas kan tillgodoses pä annat sätt,

mätaravläsning sker i början och slutet av den period som skattebefri­elsen avser, och

i fråga om inköpt kraft, ett särskilt av riksskatteverket godkänt avtal har träffats som innebär att leveran­sen kan avbrytas av leverantören, när så erfordras av kraftsystemskäl.

trisk kraft eller bortgår till följd av förluster vid överföring, transforme-ring eller omformning hos produ­cent eller distributön

e)    förbrukas i en elektrisk panna

för produktion av varmluft, hetvat­

ten eller ånga under förutsättning

att,

elpannans effekt överstiger en megawatt,

ingen oljebaserad produktion av elektrisk kraft förekommer inom landet av energibalansskäl under den tid som pannan utnyttjas,

värmebehovet under de tider då en elektrisk panna inte utnyttjas kan tillgodoses på annat sätt,

mätaravläsning sker i början och slutet av den period som skattebefri­elsen avsen och

i fråga om inköpt kraft, ett särskilt av riksskatteverket godkänt avtal har träffats som innebär att leveran­sen kan avbrytas av leverantören, när så erfordras av kraftsystemskäl, eller

f)   framställs i ett reservkrafisaggre-

gal.

' Lagen omtryckt 1984:994. - Senaste lydelse I988:.527.

52

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop, 1989/90:111

2a 8'

Skatt utgår inte för

,

a)

inhemskt framställd metan,

b)

naturgas, som bortgår till följd av förluster vid transport eller omform­ning hos producent eller distributör,.

c)

stadsgas eller gasol som an-

c) stadsgas eller gasol som an­vänds för framställning av stadsgas,      vänds för framställning av stadsgas,

d)    gasol, som med hänsyn tid för­

säljningsform, kvantitet eller för­

packning har karaktär av butiksvara.

68 Skattskyldig är

1.

den som inom landet producerar skattepliktigt bränsle eller förbrukar sådant bränsle för framställning av därmed likvärdig vara,

2.

den som har registrerats enligt 7 S andra stycket som återförsäljare eller förbrukare av skattepliktigt bränsle,

3,

den som för annat ändamål än som avses i 24 8 återförsäljer eller förbru­kar bränsle, som förvärvats utan skatt eller med nedsatt skatt mot försäkran enligt 26 8,

4,

den som förvärvat gasol för an-

4, den som förvärvat gasol för an­nan användning än moiordrift men nan användning än för drift av mo-som använder gasolen för motor- torfordon men som använder gaso-drifi.                                                         len för drift av motorfordon.

Den för vars räkning skattepliktig naturgas införs till landet anses som pro­ducent.

78

Den som är skattskyldig enligt 6 8

Den som är skattskyldig enligt 6 S

1 skall vara registrerad hos riksskat-

första stycket 1 skall vara registrerad

teverket.

hos riksskatteverket.

Den som i större omfattning åter-

Den som /' verksamhet sotn i sin

försäljer eller förbrukar skatteplik-

helhet medför skattskyldighet enligt

tigt    bränsle    eller   håller   sådant

lagen (1968:430) om mervärdeskatt i

bränsle i lager kan registreras hos

större omfattning återförsäljer eller

riksskatteverket som återförsäljare

förbrukar skattepliktigt bränsle eller

eller förbrukare av sådant bränsle.

häller sådant bränsle i lager kan regi-

Åven annan som förbrukar bränsle

streras   hos   riksskatteverket   som

kan otn del finns särskilda skäl regi-

återförsäljare eller förbrukare av så-

streras som förbrukare.

dant bränsle.

88' Skattskyldigheten inträder

1.

för den som är skattskyldig enligt 6 8 första stycket 1 eller 2, då bränsle av honom levereras till köpare som inte är registrerad, eller till eget försälj­ningsställe för detaljförsäljning som inte utgörs av depå eller tas i anspråk för annat ändamål än försäljning,

2.

för den som är skattskyldig enligt 6 8 första stycket 3, dä bränslet levere­ras till köpare eller tas i anspråk för annat ändamål än försäljning,

3.

för den som är skattskyldig en-

3. för den som är skattskyldig en-

'Senaste lydelse 1987:508. Senaste lydelse 1987:1200.

53

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

ligt 6 8 första stycket 4, då bränslet ligt 6 8 första stycket 4, då bränslet

tas i anspråk för motordrift, och

tas i anspråk för drift av motorfor-

don, och

4. för den som upphör att vara registrerad enligt 7 8, när registreringen upphör, varvid skattskyldigheten omfattar det bränsle som då ingår i hans lager.

Om skattepliktigt bränsle förs in i landet av annan än den som är registre­rad skall skatten betalas till tullmyndigheten. Därvid gäller tullagen (1987:1065) och 9 kap. 4 8 lagen (1984:151) om punktskatter och prisregle­ringsavgiften

108

Skatten utgår med i bilaga 1 angi-

Skatten tas ut med i bilaga 1 angi-

vet belopp för vikt- eller volymen- vet belopp för vikt- eller volymen­

het. I fall som avses i 8 8 första het. I fall som avses i 8 8 första

stycket 3 utgår dock skatten med ett stycket 3 tas dock skatten ut med eft

belopp som motsvarar skillnaden belopp som motsvarar skillnaden

mellan skatt på gasol för motordrift mellan skatt på gasol som används

och annan gasol.

för drift av motorfordon och annan

gasol.

Det ankommer på riksskatteverket        För oljor får volymen räknas om

att i fråga om fasta bränslen fastställa     tid SOC om temperaturen överstiger

skattesatser för hektoliter som svarar     7ff'C när skattskyldigheten inträder

mot de i förteckningen angivna skat-

TiU miljöklass 1 hör oljor som har

tesatserna för ton.

ett   kokintervaU   (destdlationsinter-

valt) av olika bredd mellan 180 och 3(XPC och som innehåller högst 0,001 viktprocent svavel och högst 5 volymprocent aromatiska kolväten.

TiU miljöklass 2 hör tid miljöklass 1 inte hänförliga oljor som har ett kokintervaU (destittationsintervad) av olika bredd mellan 180 och 300PC och som innehåller högst 0,02 vikt­procent svavel och högst 20 volym­procent aromatiska kolväten. Tid miljöklass 3 hör övriga oljor

llaS

Distribution av elektrisk kraft anses som yrkesmässig när inkomsten därav utgör skattepliktig intäkt av nä­ringsverksamhet enligt kommunal­skattelagen (1928:370) etter tagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Som yrkesmässig distribution räknas även sådan distribution som sker i former jämförliga med näringsverk­samhet.

24 §

I deklaration som avser bränslen får avdrag göras för skatt på bränsle som

a) i beskattat skick förvärvats för äterförsäljning eller förbrukning i egen

rörelse,

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

b)

återtagits i samband med återgång av köp,

c)

förbrukats av eller försålts till kommunikationsföretag för bandrift eller därmed likartat ändamål,

d)  förbrukats eller försålts för förbrukning i luftfartyg eller i fartyg, när

luftfartyget eller fartyget inte används för fritidsändamål eller annat privat

ändamål,

e)  av den skattskyldige eller för hans räkning utförts ur riket eller förts dll

svensk frihamn för annat ändamål än att förbrukas där,

f)   förbrukats eller försålts för för- f) förbrukats eller försålts för för­

brukning för annat ändamål än ener- brukning för annat ändamål än ener­

gialstring eller förbrukning, i sam-     gialstring,

band med fabriksmässig tittverkning av motorer, för avprovning av moto­rer å provbädd eller å annan dylik anordning utan att transportmedel därvid framföres,

g)   förbrukats för framställning av bensin eller i bilaga 1 angivet bränsle

eller för produktion av annan skattepliktig elektrisk kraft än sådan som avses

i 25 8 första stycket d),

h) försålts med förlust för den skattskyldige, i den mån föriusten hänför sig till bristande betalning från köpare.

Avdrag får, i den mån avdrag inte har gjorts enligt första stycket f), även göras för kolbränslen som förbrukats eller försålts för förbrukning i metal­lurgiska processer, vari även skall anses ingå den gas- och värmeproduktion som sker till följd av sådana processen

Avdrag enligt första stycket h) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten visas utgöra av varans försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning åter lämnas för skatten på det bränsle som betalningen avsen

25 8' I deklaration som avser elektrisk kraft får avdrag göras för skatt på elek­trisk kraft, som

a)

levererats till kommunikations-

a) förbrukats av eller levererats till företag för bandrift eller därmed lik- kommunikationsföretag för bandrift artat ändamål eller överförts till an- eller därmed likartat ändamål eller nat land.                                                överförts dll annat land,

b)

förbrukats eller försålts för för-

b) förbrukats eller försålts för för­brukning för annat ändamål än ener- brukning för annat ändamål än ener­gialstring eller för användning i gialstring eller för användning i omedelbart samband med sådan för- omedelbart samband med sådan för­brukning eller vid framställning av brukning eller vid framställning av bensin eller i förteckningen angivet bensin eller i bilaga 1 angivet skatte-skattepliktigt bränsle,                            pliktigt bränsle,

c)

försålts med förlust för den redovisningsskyldige, i den mån förlusten hänför sig till bristande betalning från förbrukare eller icke registrerad distri­butör av elektrisk kraft,

d)    producerats i mottrycksanlägg-        d) producerats i en kraftvärmean-

' Senaste lydelse 1987:508.

55

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

ning och förbrukats i egen industriell läggning och förbrukats i egen in-

 verksamhet.

dustriell verksamhet.

Avdrag enligt första stycket c) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten visas utgöra av den elektriska kraftens försälj­ningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redo­visning äter lämnas för skatten på den kraft som betalningen avsen

Avdrag får även göras för skatt/ör

Avdrag fär även göras för skatt på

bensin eller annal bränsle, som för­brukats vid produktion av annan skattepliktig elektrisk kraft än sådan som avses i första stycket d), i den mån avdrag icke gjorts enligt 24 8 första stycket g) eller enligt 7 8 1 mom. första stycket g) lagen (1961:372) om bensinskatt.

bensin eller / bilaga 1 angivet bränsle, som förbrukats vid produk­tion av skattepliktig elektrisk kraft / den tnån avdrag inte gjorts enligt första stycket d) eller 24 8 första stycket g) denna lag eller enligt 7 8 1 mom. första stycket /) lagen (1961:372) om bensinskatt.

268

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer äger om sär­skilda skäl föreligga medgiva, att bränsle eller elektrisk kraft får inkö­pas av annan än registrerad ulan skatt etter med nedsatt skatt mot för­säkran till leverantören angående an­vändningen av bränslet eder kraften.

Annan än den som är registrerad får köpa in bränsle eller elektrisk kraft utan skatt etter med nedsatt skatt mot avgivande av en försäkran tdl leverantören att bränslet eller kraften skall användas för ett sådant ändamål söm avses i 24 § första stycket c), d) eder f) eder andra stycket etter 25 § första stycket a) etter b).

Regeringen eller den myndighet sotn regeringen bestämmer får medge återbetalning av skatt på bränsle som förvärvas av utländsk beskickning eller diplomatisk företrädare vid så­dan beskickning eller av lönat konsu­lat eder lönad konsul etter av interna-tiotiell organisation eller personer knutna till organisationen.

27 8

Skatt på bränsle skall återbetalas om förvärvet gjorts av

1.

utländsk beskickning eller lö­nat konsulat i Sverige etter sådan in­ternationell organisation, som avses i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fatt,

2.

diplomatisk företrädare vid ut­ländsk beskickning i Sverige och lö­nad konsul vid utländskt konsulat i Sverige.

Återbetalning skad även ske för skatt på bränsle om förvärvet gjorts av medlemsstats ombud vid interna­tionell organisation med säte i Sve­rige och personat hos sådan organi­sation, otn Sverige har träffat över­enskommelse med annan stat eller med mellanfotktig organisation om detta.

Riksskatteverket prövar frågor om återbetalning av skatt. Riksskattever­kets beslut får överklagas hos kam­marrätten.

56

Bilaga 1 till lagen (1957:262) om allmän energiskatt*

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Förteckning över vissa bränslen för vilka allmän energiskatt skall erläggas

Tulltaxe-   Bränsle

Skattesats

nr

ur 27.01, ur 27,02 eller

ur 27.04     Kolbränslen   ...........................   

ur 27.10    Fotogen med tillsats som möjliggör drift av

snabbgående dieselmotorer   ..........    960 kr per m

ur 27.10    Motorbrännoljon eldningsoljor och bunkeroljor  960 kr per m

ur 27.11     Naturgas................................... 550 kn per 1 000 m

ur 27.11

eller

38.23

Gasol som används för

a)

moiordrift....................................   92 öre per liter

b)

annat ändamål än molordriji.......    210 kr. per ton

Anm. Skatten pä oljor beräknas efter varans fak­turerade volym. Kan skatten inte beräknas på så­dant sätt eller sker faktureringen annorledes än enligt vedertagna grunder, får beskattningsmyn-dighelen fastställa grunder för beräkning av voly­ men.

Förestagen lydelse

Förteckning över vissa bränslen för vilka allmän energiskatt skall erläggas

Tulltaxe-   Bränsle

Skattesats

nr

ur 27.01,

ur 27.02

eller

ur 27.0-4     Kolbränslen   ..........................   230 kr. per ton

ur 27.10 Fotogen med tillsats som möjliggör drift av snabbgående dieselmotorer, motorbrännoljor och eldningsoljor tillhöriga

miljöklass 1....................................    190 kr. per m

miljöklass 2....................................   390 kr. per m

miljöklass 3....................................   540 kr. per m

ur 27,11     Naturgas...................................    /75 kn per 1 000 m'

ur 27.11

eller

ur 38.23    Gasol som används för

a)

drift av motorfordon...................    55 öre per liter

b)

annat ändamål än drift av motorfordon ....   105 kr. per ton

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991, utom såvitt avser 7 8 som trä­der i kraft den 1 juli 1990. Riksskatteverket skall avregistrera den som är registrerad den 1 juli 1990 och som då inte uppfyller de i 7 8 angivna förut­sättningarna för registrering.

' Senaste lydelse 1989:475.

57

9 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1974:992) om nedsättning av allmän

energiskatt

Härigenom föreskrivs att rubriken till lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt' samt 1 och 28S lagen skall ha följande lydelse.

Lag om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Skatt enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt utgår på elektrisk kraft och bränsle, som användes för växthusuppvärmning vid yrkesmäs­sig växthusodling, efter en skattesats som svarar mot 15 procent av den skattesats som enligt lagen gäller för elektrisk kraft eller för ifrågava­rande bränsle.

Förestagen lydelse

1§

Skatt enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt utgår på elektrisk kraft och bränsle, som användes för växthusuppvärmning vid yrkesmäs­sig växthusodling, efter en skattesats som svarar mot 15 procent av den skattesats som enligt lagen gäller för elektrisk kraft eller för ifrågava­rande bränsle. Detsamma gäller skatt enligt tagen (1990:000) om kot-dioxidskatt på sådant bränsle som avses i 1 § första stycket nämnda lag.

2S

Skatt enhgt lagen (1957:262) om allmän energiskatt pä elektrisk kraft och bränsle som förbrukas vid in­dustriell tillverkning utgår med så­dant belopp, att skatten inte översti­ger tre procent av de tillverkade pro­dukternas försäljningsvärde fritt fa­brik.

Skatt enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt pä elektrisk kraft och bränsle som förbrukas vid in­dustriell tillverkning utgår med så­dant belopp, att skatten inte översti­ger tre procent av de tillverkade pro­dukternas försäljningsvärde fritt fa­brik. Detsamma gäller skatt enligt ta­gen (1990:000) om koldioxidskatt på sådant bränsle som avses i 1 § första stycket nämnda lag. Föreligger särskilda skäl kan regeringen för visst företag medge nedsätt­ning utöver vad som anges i första stycket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

Lagen omtryckt 1984:996.

58

10 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1961:372) om bensinskatt

Härigenom föreskrivs att 2,4, 6 och 7 88 lagen (1961:372) om bensinskatt' skall ha följande lydelse.

Prop. 1989/90:111

Föreslagen lydelse

Skatt tas ut, om inte annat sägs i andra stycket, med 2 kronor 40 öre per liter för blyfri bensin, varmed avses bensin med en blyhalt om högst 0,013 gram per liter vid 15°C, och med 2 kronor 64 öre per liter för annan bensin.

För metanol och etanol tas skatten ut med 80 öre per liten Ingår sådan alkohol i en blandning som avses i 1 § första stycket a) eller b) tas skat­ten ut för den inblandade alkoholen med 80 öre per liter och för bland­ningen i övrigt med 2 kronor 40 öre per liter om den utgörs av blyfri ben­sin och med 2 kronor 64 öre per liter om den utgörs av annan bensin.

Skatt tas inte ut för smörjolja som är inblandad i bensin.

Nuvarande lydelse

2%'-

Skatt utgår, om inte annat sägs i andra stycket, med 2 kronor 92 öre per liter för blyfri bensin, varmed avses bensin med en blyhaU om högst 0,013 gram per liter vid 15°C, och med 3 kronor 16 öre per liter för annan bensin.

För metanol och etanol Utgår skat­ten med 80 öre per liten Ingår sådan alkohol i en blandning sorn avses i 1 8 första stycket a) eller b) utgår skatten för den inblandade alkoho­len med 80 öre per liter och för blandningen i övrigt med 2 kronor 92 öre per liter om den utgörs av blyfn bensin och med 3 kronor 16 öre per liter om den utgörs av annan bensin.

Skatten beräknas efter varans fak­turerade volym. 1 denna skall dock inte inräknas smörjolja som har till­satts bensinen. Kan skatten inte be­räknas på sådant sätt eller sker faktu­reringen inte enligt vedertagna grun­der, får beskattningsmyndigheten fastställa grunder för beräkning av volymen.

skall vara registrerad hos riksskatte-

Den som / verksamhet som i sin helhet medför skattskyldighet enligt tagen (1968:430) om mervärdeskatt i större omfattning återförsäljer eller förbrukar bensin eller håller bensin i lager, kan registreras hos riksskatte­verket som återförsäljare eller för­brukare av bensin.

4S Den som är skattskyldig enligt 3 § 1 verket.

Den som i större omfattning åter­försäljer eller förbrukar bensin eller håller bensin i lager kan registreras hos riksskatteverket som återförsäl­jare eller förbrukare av bensin. Åven annan som förbrukar bensin kan om det finns särskilda skäl regi­streras som förbrukare.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får medge

6§

Skatt på bensin skall återbetalas om förvärvet gjorts av

' Lagen omtryckt 1984:993. -Senaste lydelse 1989:1029.

59

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

återbetalning av skatt på bensin som förvärvas av utländsk beskickning eller diplomatisk företrädare vid så­dan beskickning eder av lönat konsu­lat eder lönad konsul eller av interna­tionell organisation eller personer knutna tiU organisationen.

1.

utländsk beskickning eller lö­nat konsulat i Sverige etter sådan in­ternationell organisation, som avses i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fad,

2.

diplomatisk förträdare vid ut­ländsk beskickning i Sverige och lö­nad konsul vid utländskt konsulat i Sverige.

Återbetalning skatt även ske för skatt på bensin om förvärvet gjorts av medlemsstats ombud vid internatio­nell organisation med säte i Sverige och personal hos sådan organisation, om Sverige har träffat överenskom­melse med annan stat etter med met-tanfotklig organisation om detta.

Riksskatteverket prövar frågor om återbetalning av skatt. Riksskattever­kets beslut får överklagas hos kam­marrätten.

78 / moin. I deklaration får avdrag göras för skatt på bensin, som har

a)

förvärvats för äterförsäljning eller förbrukning i egen rörelse och för vilken skattskyldighet tidigare inträtt,

b)

återtagits i samband med återgång av köp,

c)

förbrukats eller sålts för förbrukning för framdrivande av tåg eller andra järnvägsfordon,

d)    förbrukats eder sålts för för­

brukning, i samband med fabriks­

mässig tillverkning av motorer, för

avprovning av motorer i provbädd

eller annan sådan anordning utan alt

transportmedel därvid framförs,

d)   av den skattskyldige eller för

 hans räkning utförts ur Sverige eller

 förts till svensk frihamn för annat

 ändamål än att förbrukas där,   .

e)   sålts med förlust för den skatt­

 skyldige, i den mån förlusten hänför

 sig till bristande betalning från kö­

 pare,

/) förbrukats eller sålts för för­brukning vid produktion av skatte­pliktig elektrisk kraft.

Avdrag enligt första stycket e) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten vi­sas utgöra av varans försäljningspris.

e)    av den skattskyldige eller för

hans räkning utförts ur Sverige eller

förts till svensk frihamn för annat

ändamål än att förbrukas där,

/) sålts med förlust för den skatt­skyldige, i den män förlusten hänför sig till bristande betalning från kö­pare,

g) förbrukats eller sålts för för­brukning vid produktion av skatte­pliktig elektrisk kraft.

Avdrag enligt första stycket/) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten vi­sas utgöra av varans försäljningspris.

' Senaste lydelse 1987:509.

60

Nuvarande lydelse

Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning åter lämnas för skatten pä de varor som betalningen avsen

2 mom. Regeringen eller den myn­dighet regeringen bestämmer äger om särskilda skäl föreligga medgiva att bensin må inköpas av annan än registrerad utan skatt mot försäkran tdl den skattskyldige angående bensi­nens användning.

Föreslagen lydelse

Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning åter lämnas för skatten på de varor som betalningen avser.

2 mom. Annan än den som är regi­strerad får köpa in bensin utan skall mot avgivande av en försäkran tid le­verantören att bensinen skad använ­das för ett sådant ändamål som avses i 1 mom. första stycket c) eller f).

Prop. 1989/90:111

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991, utom såvitt avser 4 8 som trä­der i kraft den 1 juli 1990. Riksskatteverket skall avregistrera den som är registrerad den 1 juli 1990 och som då inte uppfyller de i 4 § angivna förut­sättningarna för registrering.

61

11 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes

flygtrafik

Härigenom föreskrivs att 6-888 lagen (1988:1567) om miljöskatt på inri­kes flygtrafik skall ha följande lydelse.

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Miljöskatten skall beräknas i första hand med ledning av luftfarts­verkets uppgifter om utsläpp av kol­väten och kväveoxider från den ak­tuella flygplanstypen under en ge-nomsnitdigt beräknad flygsträcka.

Skatten skall tas ut för varje flyg­ning med 30 kronor om den enligt första stycket beräknade utsläpps-mängden kolväten och kväveoxider uppgår titt högst 5 kilogram. Om ut­släppen är större, tas skatt ut med yt­terligare 60 kronor för varje påbörjat helt femtat kilogram däröver

Finns inte tillföriitliga uppgifter som avses i 6 8 första stycket för flyg­planstypen i fråga, beräknas miljö­skatten för den aktuella flygningen med ledning av flygplanets högsta tillåtna startvikt enligt dess luftvär­dighetsbevis.

Skatten skall i sådant fall tas ut för varje flygning med 30 kronor om den högsta tillåtna startvikten upp­går till högst 10 000 kilogram. Om den högsta tillåtna startvikten är större, tas skatt ut med ytteriigare 120 kronor för varje påbörjat helt femtusental kilogram till och med högst 35 000 kilogram och med ytter­ligare 60 kronor för varje påbönat helt femtusental kilogram däröven

68

78

Föreslagen lydelse

Miljöskatten skall beräknas i första hand med ledning av luftfarts­verkets uppgifter om bränsleför­brukning och utsläpp av kolväten och kväveoxider från den aktuella flygplanstypen under en genomsnitt­ligt beräknad flygsträcka.

Skatten skall tas ut för varje flyg­ning med 79 öre per kilogram förbru­kat flygbränsle och med 12 kronor per kilogram utsläppta kolväten och kväveoxider.

Finns inte tillförlitliga uppgifter som avses i 6 8 första stycket om ut­släpp av kolväten och kväveoxider för flygplanstypen i fråga, beräknas miljöskatten för den aktuella flyg­ningen såvitt gäller dessa utsläpp med ledning av flygplanets högsta tillåtna startvikt enligt dess luftvär­dighetsbevis.

Skatten/ör dessa utsläpp skall i så­dant fall tas ut för varje flygning med 30 kronor om den högsta tillåtna startvikten uppgår till högst 10 000 kilogram. Öm den högsta tillåtna startvikten är större, tas skatt ut med ytterligare 120 kronor för varje på­börjat helt femtusental kilogram till och med högst 35 000 kilogram och med ytterligare 60 kronor för varje påbörjat helt femtusental kilogram däröven

Sker en flygning med olika flyg­planstyper och kan skatten därför beräknas med ledning av flera skatte­satser, skatt den högsta skattesatsen tillämpas.

88

Sker en flygning med olika flyg­planstyper och kan skatten därför beräknas //// olika belopp, skad den beräkning som ger det högsta belop­pet tdlämpas.

62

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

12 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om svavelskatt

Härigenom föreskrivs följande.

18 Skatt skall betalas dll staten enligt denna lag för svavelinnehållet i

1.     kolbränsle (ur tulltaxenr 27.01, 27.02 eller 27.04 tulltaxelagen

1987:1068),

2.

torvbränsle (ur tulltaxenr 27.03 tulltaxelagen),

3.

motorbrännolja och eldningsolja (ur tulltaxenr 27.10 tulltaxelagen).

2 § För kolbränsle och torvbränsle tas svavelskatt ut med 30 kronor per kilog­ram svavel i bränslet.

För motorbrännolja och eldningsolja tas svavelskatt ut med 27 kronor per kubikmeter olja för varje tiondels viktprocent svavel i sådan olja. Svavel­skatt tas inte ut om oljans svavelinnehåll är högst 0,1 viktprocent. Vid be­stämning av skatten på grund av svavelinnehållet, mätt som viktprocent sva­vel i oljan, skall avrundning göras uppåt till närmaste tiondels viktprocent.

Svavelhalten vid tidpunkten för skattskyldighetens inträde skall ligga till grund för beräkningen av skatten.

3§ Bestämmelserna i 6 8 första stycket 1-3, 7 8, 8 8 första stycket 1, 2 och 4 samt andra stycket, 108 andra stycket, 32 och 33 88 lagen (1957:262) om all­män energiskatt tillämpas i fråga om svavelskatt. Hänvisningarna i 68 första stycket 3 lagen om allmän energiskatt till 24 respektive 268 i den lagen skall härvid i stället avse 4 respektive 5 8 i denna lag. I fråga om torvbränsle är den som tar upp forven att anse som producent.

4 8 I deklaration får avdrag göras för skatt på svavel i bränsle som

1.

i beskattat skick förvärvats för äterförsäljning eller förbrukning i egen rörelse,

2.

återtagits i samband med återgång av köp,

3.

förbrukats eller försålts för förbrukning i luftfartyg eller i fartyg, när luftfartyget eller fartyget inte används för fritidsändamål eller annat privat ändamål,

4.

av den skattskyldige eller för hans räkning utförts ur riket eller förts till svensk frihamn för annat ändamål än att förbrukas där,

5.

förbrukats eller försålts för förbrukning för annat ändamål än ener­gialstring,

6.

förbrukats för framställning av bensin eller sådant bränsle som anges i 18 3,

7.

försålts med förlust för den skattskyldige, i den mån förlusten hänför sig till bristande betalning från köpare.

Avdrag fån i den män avdrag inte har gjorts enligt första stycket 5, även göras för skatt pä svavel i bränsle som har förbrukats eller försålts för för­brukning i metallurgiska processer eller processer för framställning av varor av andra mineraliska ämnen än metaller, vari även skall anses ingå den gas-och värmeproduktion som sker till följd av sådana processer, eller i sodapan­nor eller lutpannor.

Avdrag enligt första stycket 7 får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten visas utgöra av varans försäljningspris. Har så­dant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning åter läm­nas för skatten på det bränsle som betalningen avsen

63

S§ Annan än den som är registrerad får köpa in bränsle utan skatt eller med     Prop. 1989/90:111 nedsatt skatt mot avgivande av en försäkran till leverantören att bränslet skall användas för ett sådant ändamål som avses i 4 8 första stycket 3 eller 5 eller andra stycket.

6        § Har svavelskatt tagits ut och har den skattskyldige begränsat utsläpp av

svavel genom reningsåtgärd eller genom bindning i någon produkt eller i

aska i samband med förbrukning av det skattepliktiga bränslet medger riks­

skatteverket efter ansökan av den skattskyldige återbetalning med 30 kronor

per kilogram svavel som utsläppet har minskat med.

Har begränsningen av utsläpp gjorts av någon som inte är skattskyldig medger riksskatteverket efter ansökan av denne kompensation för den sva­velskatt som belastar bränslet med 30 kronor per kilogram som utsläppet har minskat med.

7        8 Ansökan om återbetalning eller kompensation enligt 6 8 görs skrifthgen

hos riksskatteverket. Den skall omfatta en period om ett kalenderkvartal

och ges in till riksskatteverket inom ett år efter kvartalets utgång.

Återbetalning eller kompensation medges inte för belopp som understiger 1000 kronor för ett kalenderkvartal.

8        § Har återbetalning eller kompensadon för svavelskatt skett med för högt

belopp på grund av oriktig uppgift, som sökanden lämnat, eller på grund av

felräkning, misskrivning eller annat uppenbart förbiseende, är mottagaren

skyldig att till statsverket återbetala vad han sålunda oriktigt erhållit. Beslut

härom meddelas av riksskatteverket.

Åtgärd för att ta ut oriktigt erhållet återbetalnings- eller kompensations­belopp får inte vidtas senare än fem år efter utgången av det kalenderår un­der vilket beloppet erhållits.

9§ Beslut enligt 6 eller 8 8 överklagas hos kammarrätten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

64

13 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter

Prop. 1989/90:111

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 8 lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

18'

Denna lag gäller för skatter och avgifter som tas ut enligt

1. lagen (1928:376) om skatt på lotterivinster, lagen (1941:251) om särskild varuskatt, lagen (1957:262) om     allmän     energiskatt,     lagen

:372) om bensinskatt, lagen

 :394) om tobaksskatt, lagen

 :266) om skatt på annonser och

 reklam, lagen (1972:820) om skatt

 pä spel, lagen (1973:37) om avgift på

 vissa dryckesförpackningar, lagen

 (1973:1216) om särskild skatt för ol­

 jeprodukter och kol, bilskrotnings-

 lagen (1975:343), lagen (1977:306)

 om dryckesskatt, lagen (1978:69)

 om försäljningsskatt på motorfor­

 don, lagen (1978:144) om skatt på

 vissa resor, lagen (1982:691) om

 skatt på vissa kassettband, lagen

 (1982:1200) om skatt på videoband­

 spelare, lagen (1982:1201) om skatt

 på viss elektrisk kraft, lagen

 (1983:1053) om skatt på omsättning

 av vissa värdepapper, lagen

 (1983:1104) om särskild skatt för

 elektrisk kraft från kärnkraftverk,

 lagen (1984:351) om totalisator-

 skatt, lagen (1984:355) om skatt på

 vissa dryckesförpackningar, lagen

 (1984:405) om stämpelskatt på ak­

 tier, lagen (1984:410) om avgift på

 bekämpningsmedel,

lagen

(1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik.

(1961 (1961 (1972

1, lagen (1928:376) om skatt på

lotterivinster, lagen (1941:251) om

särskild varuskatt, lagen (1957:262)

om allmän energiskatt, lagen

(1961:372) om bensinskatt, lagen

(1961:394) om tobaksskatt, lagen

(1972:266) om skatt på annonser och

reklam, lagen (1972:820) om skatt

pä spel, lagen (1973:37) om avgift på

vissa dryckesförpackningar, lagen

(1973:1216) om särskild skatt för ol­

jeprodukter och kol, bilskrotnings-

lagen (1975:343), lagen (1977:306)

om dryckesskatt, lagen (1978:69)

om försäljningsskatt på motorfor­

don, lagen (1978:144) om skatt på

vissa resor, lagen (1982:691) om

skatt på vissa kassettband, lagen

(1982:1200) om skaU på videoband­

spelare, lagen (1982:1201) om skatt

på viss elektrisk kraft, lagen

(1983:1053) om skatt på omsättning

av vissa värdepapper, lagen

(1983:1104) om särskild skatt för

elektrisk kraft från kärnkraftverk,

lagen (1984:351) om totalisator-

skatt, lagen (1984:355) om skatt på

vissa dryckesförpackningar, lagen

(1984:405) om stämpelskatt på ak­

tier, lagen (1984:410) om avgift på

bekämpningsmedel,

lagen

(1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik, tagen (1990:000) om kol­dioxidskatt,   lagen   (1990:000)   om svavdskatt, 2,   lagen  (1967:340) om  prisreglering på jordbrukets område, lagen

(1974:226) om prisreglering på fiskets område, lagen (1984:409) om avgift

pä gödselmedel.

.Senaste lydelse 1988:1570.

65

5 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111

Rättelse: S. 71 rad 5 och 7. Står 1991 resp. 1992. Rättat till 1992 resp. 1993.

Har i författning som anges i första stycket eller i författning som utfärdats    Prop, 1989/90:111 tned stöd av sådan författning lämnats bestämmelse som avviker från denna lag gäller dock den bestämmelsen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

66

14 Förslag till

Lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69)

Härigenom föreskrivs att 1 8 skattebrottslagen (1971:69) skall ha följande lydelse.

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Denna lag gäller i fråga om skatt eller avgift enligt

1.    lagen (1908:128) om bevillningsavgifter för särskilda förmåner och rät­

 tigheten lagen (1927:321) om skatt vid utskiftning av aktiebolags tillgångar,

 kommunalskattelagen (1928:370), lagen (1933:395) om ersättningsskatt, la­

 gen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, lagen (1946:324) om skogsvårds­

 avgift, lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, lagen (1947:577) om statlig

 förmögenhetsskatt, lagen (1958:295) om sjömansskatt, lagen (1983:219) om

 tillfällig vinstskatt, lagen (1983:1086) om vinstdelningsskatt, iageii

 (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, lagen (1986:1225) om tillfällig förmö­

 genhetsskatt för livförsäkringsbolag, understödsföreningar och pensionsstif­

 telser, lagen (1989:346) om särskild vinstskatt, lagen (1989:471) om investe­

 ringsavgift för vissa byggnadsarbeten,

2, lagen (1928:376) om skatt på

lotterivinsten lagen (1941:251) om

särskild varuskatt, lagen (1957:262)

om allmän energiskatt, lagen

(1961:372) om bensinskatt, lagen

(1961:394) om tobaksskatt, stäm­

pelskattelagen (1964:308), lagen

(1968:430) om mervärdeskatt, lagen

(1972:266) om skatt på annonser och

reklam, lagen (1972:820) om skatt

på spel, lagen (1973:37) om avgift på

vissa dryckesförpackningan vägtra­

fikskattelagen (1973:601), lagen

(1973:1216) om särskild skatt för ol­

jeprodukter och kol, bilskrotnings-

lagen (1975:343), lagen (1976:338)

om vägtrafikskatt på vissa fordon,

som icke är registrerade i riket, la­

gen (1977:306) om dryckesskatt, la­

gen (1978:69) om försäljningsskatt

pä motorfordon, lagen (1978:144)

om skatt på vissa resor, lagen

(1982:691) om skatt på vissa kassett­

band, lagen (1982:1200) om skatt på

videobandspelare,

lagen

(1982:1201) om skatt på viss elek­trisk kraft, lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värde­papper, lagen (1983:1104) om sär­skild skatt för elektrisk kraft från kärnkraftverk, lagen (1984:351) om

18'

2. lagen (1928:376) om skatt på

lotterivinster, lagen (1941:251) om

särskild varuskatt, lagen (1957:262)

om allmän energiskatt, lagen

(1961:372) om bensinskatt, lagen

(1961:394) om tobaksskatt, stäm­

pelskattelagen (1964:308), lagen

(1968:430) om mervärdeskatt, lagen

(1972:266) om skatt på annonser och

reklam, lagen (1972:820) om skatt

på spel, lagen (1973:37) om avgift på

vissa dryckesförpackningar, vägtra­

fikskattelagen (1973:601), lagen

(1973:1216) om särskild skatt för ol­

jeprodukter och kol, bilskrotnings-

lagen (1975:343), lagen (1976:338)

om vägtrafikskatt på vissa fordon,

som icke är registrerade i riket, la­

gen (1977:306) om dryckesskatt, la­

gen (1978:69) om försäljningsskatt

på motorfordon, lagen (1978:144)

om skatt på vissa resor, lagen

(1982:691) om skatt på vissa kassett­

band, lagen (1982:1200) om skatt på

videobandspelare,

lagen

(1982:1201) om skatt på viss elek­trisk kraft, lagen (1983:1053) om skatt pä omsättning av vissa värde­pappen lagen (1983:1104) om sär­skild skatt för elektrisk kraft från kärnkraftverk, lagen (1984:351) om

Senaste Ivdelse 1989:472.

67

Nuvarande lydelse

totalisatorskatt, lagen (1984:355) om skatt på vissa dryckesförpack­ningan lagen (1984:404) om stäm­pelskatt vid inskrivningsmyndighe­ten lagen (1984:405) om stämpel­skatt pä aktier, lagen (1984:409) om avgift pä gödselmedel, lagen (1984:410) om avgift på bekämp­ningsmedel, lagen (1984:852) om la­gerskatt på viss bensin, vägtrafiks­kattelagen (1988:327), lagen (1988:328) om vägtrafikskatt på ut­ländska fordon, lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik.

Föreslagen lydelse

totalisatorskatt, lagen (1984:555) om skatt på vissa dryckesförpack­ningar, lagen (1984:404) om stäm­pelskatt vid inskrivningsmyndighe­ter, lagen (1984:405) om stämpel­skatt pä aktier, lagen (1984:409) om avgift på gödselmedel, lagen (1984:410) om avgift pä bekämp­ningsmedel, lagen (1984:852) om la­gerskatt på viss bensin, vägtrafik­skattelagen (1988:327), lagen (1988:328) om vägtrafikskatt på ut­ländska fordon, lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik, lagen (1990:000) om koldioxidskatt, tagen (1990:000) om svavdskatt, 3, lagen (1981:691) om socialavgiften Lagen gäller även preliminär skatt, kvarstående skatt och tillkommande

skatt som avses i uppbördslagen (1953:272).

Lagen tillämpas inte om skatten eller avgiften fastställs eller uppbärs i den

ordning som gäller för tull och inte heller beträffande restavgift, skattetillägg

eller liknande avgift.

Prop. 1989/90:111

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

68

15 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade

skattefordringar m.m.

Härigenom föreskrivs att 18 lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m. skall ha följande lydelse.

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

18'

Förmänsrätt enligt 11 8 förmånsrättslagen (1970:979) följer med fordran pä

ter, lagen (1941:251) om särskild va­

 ruskatt, lagen (1957:262) om allmän

 energiskatt, lagen (1961:372) om

 bensinskatt, lagen (1961:394) om to­

 baksskatt,

stämpelskattelagen

 (1964:308), lagen (1972:266) om

 skatt pä annonser och reklam, lagen

 (1972:820) om skatt på spel, lagen

 (1973:37) om avgift på vissa dryckes­

 förpackningar, lagen (1973:1216)

 om särskild skatt för oljeprodukter

 och kol, bilskrotningslagen

 (1975:343), lagen (1977:306) om

 dryckesskatt, lagen (1978:69) om

 försäljningsskatt på motorfordon,

 lagen (1978:144) om skatt pä vissa

 resor, lagen (1982:691) om skatt pä

 vissa kassettband, lagen (1982:1200)

 om skatt på videobandspelare, lagen

 (1982:1201) om skatt på viss elek­

 trisk kraft, lagen (1983:1053) om

 skatt pä omsättning av vissa värde­

 papper, lagen (1983:1104) om sär­

 skild skatt för elektrisk kraft från

 kärnkraftverk, lagen (1984:351) om

 totalisatorskatt, lagen (1984:355)

 om skatt på vissa dryckesförpack­

 ningar, lagen (1984:404) om stäm­

 pelskatt vid inskrivningsmyndighe­

 ter, lagen (1984:405) om stämpel-

1,

skatt och avgift, som anges i 18 första stycket uppbördslagen (1953:272), samt skatt enligt lagen (1908:128) om bevillningsavgifter för sär­skilda förmåner och rättigheter, lagen (1958:295) om sjömansskatt, ku­pongskattelagen (1970:624), lagen (1983:219) om tillfällig vinstskatt och la­gen (1986:1225) om tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag, un­derstödsföreningar och pensionsstiftelsen

2,

skatt enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

3,

skatt eller avgift enligt lagen

3, skatt eller avgift enligt lagen (1928:376) om skatt på lotterivins- (1928:376) om skatt på lotterivins­ter, lagen (1941:251) om särskild va­ruskatt, lagen (1957:262) om allmän energiskatt, lagen (1961:372) om bensinskatt, lagen (1961:394) om to­baksskatt, stämpelskattelagen (1964:308), lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, lagen (1972:820) om skatt på spel, lagen (1973:37) om avgift på vissa dryckes­förpackningar, lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter och kol, bilskrotningslagen (1975:343), lagen (1977:306) om dryckesskatt, lagen (1978:69) om försäljningsskatt pä motorfordon, lagen (1978:144) om skatt på vissa resor, lagen (1982:691) om skatt på vissa kassettband, lagen (1982:1200) om skatt på videobandspelare, lagen (1982:1201) om skatt på viss elek­trisk kraft, lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värde­pappen lagen (1983:1104) om sär­skild skatt för elektrisk kraft från kärnkraftverk, lagen (1984:351) om totalisatorskatt, lagen (1984:355) om skatt pä vissa dryckesförpack­ningar, lagen (1984:404) om stäm­pelskatt vid inskrivningsmyndighe­ter, lagen (1984:405) om stämpel-

Senaste lydelse 1988:1569.

69

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

skatt på aktier, lagen (1984:410) om skatt på aktien lagen (1984:410) om

avgift på bekämpningsmedel, lagen avgift pä bekämpningsmedel, lagen

(1984:852) om lagerskatt på vissa (1984:852) om lagerskatt pä viss

bensin, lagen (1988:1567) om miljö- bensin, lagen (1988:1567) om miljö­

skatt på inrikes flygtrafik,

skatt   pä   inrikes   flygtrafik,   lagen

(1990:000) om koldioxidskatt, lagen

(1990:000) om svavelskatt,

4,

skatt enligt vägtrafikskattelagen (1973:601), lagen (1976:339) om salu-vagnsskatt, vägtrafikskattelagen (1988:327), lagen (1988:328) om vägtrafik­skatt på utländska fordon,

5,

tull, särskild avgift enligt 39 8.tullagen (1973:670) och avgift enligt lagen (1968:361) om avgift vid införsel av vissa bakverk,

6,

avgift enligt lagen (1967:340) om prisreglering pä jordbrukets område, lagen (1974:266) om prisreglering på fiskets område och lagen (1984:409) om avgift på gödselmedel,

7,

avgift som uppbärs med tillämpning av lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare.

Förmånsrätten omfattar ej restavgift och liknande avgift som utgår vid för­summelse att redovisa eller betala fordringar och ej heller skatte- eller av­giftstillägg och förseningsavgift.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

70

16 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om upphävande av lagen (1941:251) om särskild

varuskatt

Härigenom föreskrivs att lagen (1941:251) om särskild varuskatt' skall upphöra att gälla vid utgången av år 1992.

Lagen tillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till ti­den före den 1 januari 1993.

Lagen omtryckt 1984:153.

71

17 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om upphävande av lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter och kol

Härigenom föreskrivs att lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljepro­dukter och kol' skall upphöra att gälla vid utgången av år 1990.

Lagen tillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till ti­den före den 1 januari 1991.

Lagen omtryckt 1986:502.

72

18 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om upphävande av lagen (1968:361) om avgift vid införsel av vissa bakverk

Härigenom föreskrivs att lagen (1968:361) om avgift vid införsel av vissa bakverk skall upphöra att gälla vid utgången av år 1992.

Lagen tillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till ti­den före den 1 januari 1993.

73

19 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om ändring i lagen (1977:306) om dryckesskatt

Härigenom föreskrivs att 1, 4, 8, 9, 11 och 13 88 lagen (1977:306) om dryckesskatt' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

18

Skatt (dryckesskatt) erlägges dll

Skatt  (dryckesskatt)  betalas till

staten enligt denna lag vid omsätt-     staten enligt denna lag vid omsätt­ning inom landet och vid införsel av     ning inom landet och vid införsel av spritdrycker,   vin   samt  malt-   och     spritdrycker, vin och mattdrycker läskedrycker.

Beteckning i denna lag har samma betydelse som i lagen (1977:292) om tillverkning av drycker, m.m.

48 Skattskyldig är

1.    i fråga om spritdrycker och vin, det i lagen (1977:293) om handel med

drycker angivna partihandelsbolaget,

2,     i fråga om maU- och läske-

2. i fråga om maltdrycker, den som

drycker, den som inom landet yrkes- inom landet yrkesmässigt tillverkar

mässigt     tillverkar    skattepliktiga     skattepliktiga drycken

drycken

Skattskyldig är vidare den som blivit registrerad som skattskyldig importör enligt 8 8.

Skattskyldighet föreligger dock ej för sådan tillverkning av dryck för omedelbar konsumtion som sker på serveringsstäde i särskdd automat (postmixautomat eller liknande).

88

Den som yrkesmässigt för in skat-

Den som yrkesmässigt för in skat-

tepliktig maU- eller läskedryck till tepliktig ma/rrfrycÄ: till landet för för­

landet för försäljning till äterförsäl- säljning till återförsäljare, kan om

jare, kan om verksamheten är av verksamheten är av större omfatt-

större omfattning eller annars om ning eller annars om det finns sär-

det finns särskilda skäl registreras skilda skäl registreras hos riksskatte-

hos riksskatteverket.

verket.

98

Skattskyldighet för partihandelsbolaget inträder när spritdrycker och vin levereras till det i lagen (1977:293) om handel med drycker angivna detalj­handelsbolaget.

Skattskyldighet för tillverkare och

Skattskyldighet för tillverkare och

registrerad importör vid omsättning registrerad importör vid omsättning

av malt- och läskedrycker inträder av maltdrycker inträder när skatte­

när skattepliktig dryck levereras till pliktig dryck levereras till köpare el-

köpare eller toe i anspråk för annat ler tas i anspråk för annat ändamål

ändamål än försäljning eller, vid av- än försäljning eller, vid avregistre-

registrering,//«rte5 i lagen

ring,//n«5 i lagen

74

' Lagen omtryckt 1984:158.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

118-

Skatten på malt- och läskedrycker utgår per liter med 2 kronor 70 öre för öl, 11 kronor 25 öre för starköl, 40 öre för kolsyrad läskedryck, 20 öre för annan läskedryck.

Skatten pä mattdrycker utgår per liter med 2 kronor 70 öre för öl, 11 kronor 25 öre för starköl.

13 8'

I deklaration för skatt på matt-och läskedrycker får särskilt för varje varuslag avdrag göras för skatt på drycker, som

I deklaration för skatt på malt­drycker får särskilt för varje varuslag avdrag göras för skatt på drycker, som

1.    har utförts ur landet eller har förts till svensk frihamn för annat ändamål

än att förbrukas där eller har lagts upp på tullager som inrättats för förvaring

av proviant eller, såvitt avser starköl, har levererats för försäljning i export-

butik,

2.

har förvärvats för äterförsäljning och för vilken skattskyldighet ddigare inträtt,

3.

har tagits i anspråk för prov­ning,

3.   har återtagits i samband med

 återgång av köp,

4.   har försålts med föriust för den

 skattskyldige, i den mån förlusten

 hänför sig till bristande betalning

 från köpare.

Avdrag enligt första stycket 4 får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten vi­sas utgöra av varans försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning, skall redovisning åter lämnas för skatten pä de drycker betalningen avsen I deklaration för skatt på spritdrycker och vin får avdrag göras för skatt på drycker som har återtagits i samband med återgång av köp.

4.har återtagits i samband med återgång av köp,

5. har försålts med förlust för den skattskyldige, i den mån fömsten hänför sig till bristande betalning från köpare.

Avdrag enligt första stycket 5 får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten vi­sas utgöra av varans försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning, skall redovisning åter lämnas för skatten på de drycker betalningen avsen

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

De upphävda bestämmelserna utom 13 8 3 tillämpas dock, såvitt avser läskedrycker, till utgången av år 1992.

- Med nuvarande lydelse avses lydelse enligt proposition 1989/90:114. 'Senaste lydelse 1984:925.

75

20 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1961:394) om tobaksskatt

Härigenom föreskrivs att 7 8 lagen (1961:394) om tobaksskatt' skall ha föl­jande lydelse.

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

7 8'-

I 

deklaration får avdrag göras för skatt på vara, som

a)

förvärvats för äterförsäljning och för vilken skattskyldighet tidigare in­trätt,

b)

återtagits i samband med återgång av köp,

c)

av den skattskyldige eller för hans räkning utförts ur riket eller förts till svensk frihamn för annat ändamål än att förbrukas där,

d)   lagts upp på tullager som inrättats för förvaring av proviant, eller titförts

 ur riket såsom proviant på fartyg eller luftfartyg eller levererats för försälj­

 ning i exportbutik.

e)   dllhandahållits för framställ­

ning av enligt denna lag icke skatte­

pliktiga varor eller för vetenskapligt,

medicinskt eller Ukartat ändamål,

f) tagils i anspråk för provning,

g)    försålts med föriust för den

skattskyldige, i den män förlusten

hänför sig till bristande betalning

från köparen.

Avdrag enligt första stycket g) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten vi­sas utgöra av varans försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning äter lämnas för skatten på de varor som betalningen avsen

e) tillhandahållits för framställ­ning av enligt denna lag icke skatte­pliktiga varor.

f) försålts med förlust för den skattskyldige, i den mån förlusten hänför sig till bristande betalning från köparen.

Avdrag enligt första stycket /) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten vi­sas utgöra av varans försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning äter lämnas för skatten på de varor som betalningen avsen

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991. Åldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträ­dandet.

' Lagen omtryckt 1984:155. Senaste lydelse 1984:924.

76

21  Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om upphävande av lagen (1982:1200) om skatt på

videobandspelare

Härigenom föreskrivs att lagen (1982:1200) om skatt på videobandspelare' skall upphöra att gälla vid utgången av år 1992.

Lagen tillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till ti­den före den 1 januari 1993.

' Lagen omtryckt 1984:162.

77

22 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om upphävande av lagen (1982:691) om skatt på vissa

kassettband

Härigenom föreskrivs att lagen (1982:691) om skatt på vissa kassettband' skall upphöra att gälla vid utgången av år 1992.

Lagen tillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till ti­den före den 1 januari 1993.

' Lagen omtryckt 1984:161.

78

23 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid

inskrivningsmyndigheter

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:404) om stämpelskatt vid in­skrivningsmyndigheter dets att 15-20 88 skall upphöra att gälla, dets att rubrikerna närmast före 15-18 8§ skall utgå, dels att 1, 25, 27 och 36 8§ skall ha följande lydelse.

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Stämpelskatt skall erläggas till sta­ten enligt denna lag för förvärv av fast egendom, tomträtter och skepp samt vid beviljande av inteckningar

1

Föreslagen lydelse

Stämpelskatt skall erläggas till sta­ten enligt denna lag för förvärv av fast egendom och tomträtter samt vid beviljande av inteckningan

25 8

Skattskyldighet inträder i fall som avses i

a)   4 8, när ansökan om inskrivning

beviljas,

b) 21 S, när inteckning beviljas el­ler när inteckning förs över frän skeppsbyggnadsregistret till skepps­registret.

b)

15 §, när ansökan om inskriv­ning beviljas eller i full då skepp ge­notn förvärv upphör att vara svenskt, när avregistrering sker,

c)

21 8, när inteckning beviljas el­ler när inteckning förs över frän skeppsbyggnadsregistret till skepps­registret.

27 8

Skattskyldig är i fråga om skatt

Skattskyldig är i fråga om skan för

för

a)

förvärv av fast egendom, tomt-        a) förvärv av fast egendom eller rätt eller skepp, båda parterna,

tomträtt, båda parterna,

b)

inteckning, den som har ansökt om inteckning eller, när inteckning söks pä grund av medgivande, den som medgett att inteckning fått ske.

När flera svarar för skattens betalning är de solidariskt ansvariga.

36 8

Har efter det att ett beslut medde­lats om fastställande av skatt, lag­fart, inskrivning av tomträtt eller in­teckning undanröjts genom dom el­ler beslut som vunnit laga kraft, har den skattskyldige rätt att få återvin­ning av skatten.

Har efter det att ett beslut medde­lats om fastställande av skatt

a)

lagfart, inskrivning av tomträtt eder av förvärv av skepp eller inteck­ning undanröjts genom dom eller beslut som vunnit laga kraft,

b)

inskrivning avförvärv av skepp avförts enligt 14 § iredje stycket sjöta­gen (1891:35 s. 1),

har den skattskyldige rätt att få återvinning av skatten.

Detsamma gäller om erlagd skatt inte har kunnat avräknas helt i fall som avses 17 8.

79

Beslut om återvinning medför befrielse frän skyldighet att betala fastställd    Prop. 1989/90:111 skatt, eller rätt att återfå skatt som har betalats.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993. Åldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträ­dandet.

80

24 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om ändring i lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värdepapper

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1983:1053) om skatt på omsätt­ning av vissa värdepapper' att 8 8 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 82

I fall som avses i 1 8 första stycket

I fall som avses i 1 8 första stycket

a)                                      utgör skatten en procent av över-     a) utgör skatten fem promille av

låtelsesumman (vederlaget).

överlåtelsesumman (vederlaget).

I fall som avses i 1 8 första stycket

I fall som avses i 1 § första stycket

b)                                      utgör skatten två procent av ve-     b) utgör skatten en procent av veder-

derlaget för opdonen.

laget för optionen.

I fall som avses i 1 8 första stycket c) utgör skatten 0,15 procent av vederla­get.

I fall som avses i 1 8 första stycket d) tas skatten ut enligt de grunder som tillämpas för motsvarande svenska värdepappen

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991 och tillämpas på värdepappers­handel där avslut sker efter ikraftträdandet.

' Lagen omtryckt 1988:781.

- Med nuvarande lydelse avses lydelse enligt proposition 1989/90:114.

81

6 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111

Finansdepartementet

Prop. i989/90:iii

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 29 mars 1990

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén, S.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Johans­son, G,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om reformerad mervärdeskatt m.m.

1 Inledning

1.1 Reformarbetet

I fyra utredningsbetänkanden redovisades sommaren 1989 förslag till en ge­nomgripande skattereform. Betänkandena Reformerad inkomstbeskattning (SÖU 1989:33) från inkomstskatteutredningen, RINK, Reformerad före­tagsbeskattning (SOU 1989:34) från utredningen om reformerad företagsbe­skattning, URF, Reformerad mervärdeskatt m.m. (SOU 1989:35) från kom­mittén för indirekta skatter, KIS, och Inflationskorrigerad inkomstbeskatt­ning (SOU 1989:36) från utredningen om inflationskorrigerad inkomstbe­skattning, IBU, utgör tillsammans med remissynpunkterna på betänkan­dena underlag för ställningstaganden om den framtida utformningen av in­komstbeskattningen, beskattningen av företag och den indirekta beskatt­ningen.

Riksdagen har på grundval av prop. 1989/90:50 om inkomstskatten för år 1990, m.m. fattat beslut om genomförande av ett första steg i skattereformen redan 1990. Beslutet innebär bl.a. att ca en tredjedel av de inkomstskatte­sänkningar som reformen innefattar genomförs redan 1990, och att denna sänkning av den statliga inkomstskatten finansieras med bl,a, ett ökat uttag av indirekta skatten Jag återkommer i det följande till en närmare redogö­relse för de delar av KIS förslag som omfattas av beslutet och som genomförs under 1990,

Jag kommer i det följande att på grundval av KIS betänkande lämna för­slag om genomförande av återstående delar av skattereformen såvitt avser de indirekta skatterna. När det gäller inkomstskatten och beskattningen av företag lämnar jag mina förslag särskilt.

Jag kommer också i det följande att ta upp vissa av de förslag som miljöav­

giftsutredningen, MIA, lämnat i betänkandena (SOU 1989:21) Sätt värde pä

miljön!. Miljöavgifter på svavel och klor och (SOU 1989:83) Ekonomiska

styrmedel i miljöpolitiken. Energi och trafik. De förslag frän utredningen

som jag ämnar behandla avser koldioxidskatt, svavelskatt och en differentie-

j,

rad energiskatt på eldningsolja och motorbrännolja, MIA:s förslag i övrigt   Prop, 1989/90:111 behandlas i annat sammanhang. Jag kommer också att behandla delbetän­kandet (SOU 1989:82) Nedsättning av allmän energiskatt som lämnats av utredningen om konkurrensvillkoren för elintensiv industri (EL 90),

De nämnda betänkandena har remissbehandlats. En förteckning över de remissinstanser som har yttrat sig över resp, betänkande bör fogas som bi-taga 1 till protokollet. Sammanställningar över remissyttrandena har upprät­tats och finns tillgängliga i lagstiftningsärendet: SOU 1989:35, finansdepar­tementet dnr 3449/89, SOU 1989:21, miljö- och energidepartementet dnr 1173/89,SÖU 1989:83, miljö- och energidepartementet dnr 3177/89, SOU 1989:82, miljö- och energidepartementet dnr 3192/89.

1.2 En reformerad indirekt beskattning

Det förslag som har lagts fram av KIS innebär en översyn av i princip hela den indirekta beskattningen, således såväl mervärdeskatten som de olika punktskatterna. Förslaget innebär i huvudsak att de materiella beskattnings­reglerna ändras så att skattebasen blir mer enhetlig. När det gäller mervärde­skatten medför detta att beskattningsområdet utvidgas väsentligt. På punktskatteområdet har i stället önskemålen om en mer enhetlig indirekt beskattning bl.a. föranlett förslag om att avskaffa vissa punktskatten Totalt sett innebär förslagen ändå att den indirekta beskattningen får en ökad stats­finansiell betydelse, vilket är väsentligt mot bakgrund av nödvändigheten att finansiera de förslag till reformering av inkomst- och företagsbeskattningen som jag behandlat tidigare i dag.

Det är första gången på lång tid som den indirekta beskattningens omfatt­ning på detta sätt setts öven En sådan reformering av den indirekta beskatt­ningen är enligt min mening angelägen. De nuvarande skattebaserna är oen­hetliga och splittrade. Samtidigt som mervärdeskatten endast omfattar ca två tredjedelar av den totala konsumtionen av varor och tjänster, tas komplette­rande skatteintäkter in genom en rad punktskatter, ofta på mycket snäva konsumtionsområden. Skälet till denna splittring är i stor utsträckning histo­risk. Mervärdeskatten utgör således en efterföljare till den tidigare allmänna varuskatten, medan punktskatterna tillkommit vid olika tillfällen och ofta för att lösa tillfälliga finansieringsbehov.

Mer enhetliga och förenklade skattebaser för de indirekta skatterna är en viktig del av den skattereform som nu bör genomföras. Därigenom förbätt­ras möjligheten till överblick över skattereglerna samtidigt som dessa blir lättare att tillämpa både för de skattskyldiga och för myndigheterna. Mer enhetliga skattebaser är ocksä av väsentligt intresse för att åstadkomma en mer konsumtionsneutral indirekt beskattning. Därigenom minskas riskerna för att de indirekta skatterna medför ur samhällsekonomisk synpunkt nega­tiva snedvridningseffekten

Ett väsentligt skäl för en översyn av skattebaserna för de indirekta skat­

terna är också den internationella utvecklingen. Mervärdeskatt förekommer

numera i de flesta industriländer, bl.a. i hela EG-området. Vanligen är skat­

tebasen vidare och mer enhetlig än i Sverige. Inom EG har, i första hand

genom det sjätte mervärdeskattedirektivet, en grund lagts för en helt enhet-

83

lig och vid skattebas. På punktskatteområdet är tendensen internationelU att Prop. 1989/90:111 slopa mindre betydelsefulla punktskatter, bl.a. för att minska komp­likationerna vid gränshandel och gränsöverskridande trafik. Inom EG disku­teras för närvarande förslag till sådana ändringan Med tanke pä Sveriges be­roende av omvärlden, och särskilt då utvecklingen inom EG-området, är det av väsentlig betydelse att möjligheterna till harmonisering av de indirekta skatterna tas till vara. De förslag som KIS lämnat innebär en betydande har­monisering med konsumtionsbeskattningen i vår omvärld.

Som jag tidigare nämnt har som ett första steg i skatteomläggningen riks­dagen beslutat om vissa ändringar av den indirekta beskattningen redan un­der 1990 (prop. 1989/90:50, SkUlO, rskn 95, SFS 1989:1027-1031). Åndring-arna innebär bl.a. att mervärdeskatten från den 1 januari 1990 utvidgats till att omfatta tillhandahållande av vatten samt tjänster avseende avloppsre­ning och sophämtning. De särskilda reduceringsreglerna för serverings- och hotelltjänster slopades samtidigt. Energiområdet, med undantag för flygfo­togen och flygbensin, skattebelades den 1 mars 1990. Fjärrvärme mervärde­skattebeläggs den 1 januari 1991. En generell sänkning av punktskatten på elkraft genomfördes den 1 mars 1990. Bensinskatten höjdes den 1 januari 1990 med 34 resp. 38 öre per liter för oblyad resp. blyad bensin.

På mervärdeskatteområdet kommer jag i det följande att lägga fram för­slag om en breddad skattebas och en enhetlig skattenivå. Jag tar vidare upp de förslag KIS lämnat om en anpassning av lagen (1968:430) om mervärde­skatt, ML, till de krav som numera uppställs av regeringsformen. KIS har i övrigt inte gjort någon lagteknisk genomgång av ML. De många ändringar som gjorts i lagstiftningen under senare år, och inte minst de förslag om bas­breddningar som jag nu lägger fram, nödvändiggör, vdket ocksä framhållits av lagrådet, emellertid en fullständig genomgång och omarbetning av ML i tekniskt och systematiskt hänseende. Regeringen har därför tillkallat en sär­skild utredningsman (dir 1990:1) för att göra en sådan översyn. Detta utred­ningsuppdrag skall enligt direktiven redovisas före utgången av år 1991.

KIS har i enlighet med direktiven även behandlat frågan om införande av en högre skattesats för kapitalvaror och en lägre skattesats för vissa andra varor såsom t.ex. livsmedel. KIS har därvid funnit att det ur administrativ synpunkt bästa mervärdeskattesystemet uppnås om endast en skattesats till­lämpas. Jag delar denna uppfattning. KIS har låtit utföra en undersökning av de fördelningspolitiska effekterna av en lägre mervärdeskatt på livsmedel. Resultatet av denna undersökning ger vid handen att en differentiering av mervärdeskatten inte är ett effektivt fördelningspolitiskt instrument. KIS har inte heller ansett att harmoniseringsträvandena gentemot EG ger skäl att nu införa lägre mervärdeskattesatser på vissa varor och tjänster, bl.a. ef­tersom det ännu är osäkert vilka bestämmelser som EG-länderna kommer att kunna enas om avseende skattesatsernas storlek och vilka varor och tjänster som eventuellt skall beskattas med en lägre skattesats. Jag delar också denna bedömning och jag föreslår därför att det även i fortsättningen endast skall finnas en skattesats i ML.

Jag kommer i det följande att ta upp KIS förslag till ändringar vad gäller punktskatterna pä energiområdet. I samband därmed tar jag som jag tidi-

gare nämnt upp vissa förslag om miljörelaterade skatter på energiområdet.    Prop. 1989/90:111

För punktskatteområdet i övrigt ger en breddad och mer enhetlig indirekt beskattning statsfinansiella möjligheter att slopa vissa mindre betydelsefulla punktskatter. Härigenom kan också radonaliseringsfördelar uppnås, efter­som några av skatterna medför betydande hanteringsproblem för skattskyl­diga och skattemyndigheterna. De skatter jag nu avser att ta upp är den sär­skilda varuskatten på kemisk-tekniska preparat samt på choklad och konfek­tyrer, dryckesskatten på läskedrycker m.m., videoskatten, kassettskatten och stämpelskatten vid förvärv av skepp.

KIS har redovisat vissa överväganden även när det gäller reseskatten, re­klamskatten och försäljningsskatten på motorfordon. KIS har pä dessa om­råden inte funnit skäl att föreslå några ändringar, bortsett från en viss juste­ring när det gäller försäljningsskatten på vissa lastbilar m.m. som redan ge­nomförts från den 1 januari 1990. Jag delar uppfattningen att det inte finns skäl att nu föreslå några ändringar beträffande dessa punktskatten Vad gäl­ler reklamskatten har förslag till omfattande ändringar lagts fram av en sär­skild utredning. Betänkandet, (SOU 1988:17) Reklamskatt, bereds för när­varande inom regeringskansliet.

KIS har när det gäller vägtrafikbeskattningen föreslagit att fordonsskatten på bensindrivna fordon slopas, och att bensinskatten höjs i motsvarande mån. Åven MIA har lämnat vissa synpunkter på fordonsskatten. Mot bak­grund av de höjningar av skatten på bensin som redan beslutats är jag dock nu inte beredd att föreslå att KIS förslag i denna del genomförs.

Jag kommer också att ta upp ett förslag till en halvering av skatten pä om­sättning av aktier m.m.

De statsfinansiella effekterna av hela skattereformen inkl. de förslag om förändrade indirekta skatter som jag nu tar upp behandlas i anslutning till förslaget om reformerad inkomst- och företagsbeskattning.

1.3 Lagrådet

Regeringen beslutade den 25 januari 1990 att inhämta lagrädets yttrande över vissa av lagförslagen. De till lagrådet remitterade lagförslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.

Lagrådets yttranden bör fogas till protokollet som bilaga 3 och 4. Jag kom­mer i flertalet fall att godta lagrådets förslag till ändringar i de remitterade förslagen.

2 Mervärdeskatten

2.1 Allmänt

Mervärdeskatten infördes den 1 januari 1969 som en direkt ersättning för

den tidigare införda allmänna varuskatten. Mervärdeskatten fick ett dllämp-

ningsområde som i allt väsendigt överensstämde med den allmänna varu­

skatten. Detta innebar att stora områden framför allt tjänster kom att även

fortsättningsvis ligga utanför beskattningen. Det kan dock nämnas att den

,

allmänna varuskatten trots namnet omfattade en beskattning av ett begrän­sat antal tjänsten

Mervärdeskatten har dock allt sedan tillkomsten varit föremål för en kon­tinuerlig översyn. Denna har i huvudsak gjorts av mervärdeskatteutred­ningen (Fi 1971:05) som bedrivit sitt arbete mellan åren 1971 och 1987. Ut­redningen har lämnat elva delbetänkanden och flera skrivelser med förslag till ändringar av mervärdebeskattningen. Förslagen har i allt väsentligt ocksä lett till ändringar av ML.

Mervärdeskatteutredningen var främst en teknisk översynsutredning vil­ket innebar att översynen inte omfattade mervärdeskatten i dess principiella utformning utan enbart dess teknisk/praktiska del. Utredningen beaktade dock i sin bedömning skattens neutralitetsaspekter och föreslog därav moti­verade åtgärden

Kommittén för indirekta skatter har mot bakgrund av lämnade utred­ningsdirektiv koncentrerat arbetet pä de materiella frågorna med inriktning på en basbreddning som skulle kunna ge ett bidrag till finansieringen av skat­tereformen. Den korta utredningstiden har dock inneburit att kommittén fått avstå från en önskvärd genomgripande översyn och anpassning av ML till det nya beskattningsområdet. Förslaget frän kommittén är dock sä utfor­mat att det är fullt möjligt att redan nu genomföra basbreddningarna. Som jag redan tidigare framhållit har en särskild utredare tillkallats med uppgift att göra en genomgripande teknisk översyn av mervärdeskatten.

Jag avser nu att ta upp förslaget till en breddad bas för mervärdeskatten och ocksä andra frågor om mervärdeskatt som aktualiserats av kommittén eller genom skrivelser till regeringen.

Prop. 1989/90:111

2.2 Beskattningens omfattning

Mitt förslag: Skatteplikt införs för i princip all yrkesmässig omsättning av varor och tjänsten Undantag från den generella skatteplikten an­ges uttryckligen i ML.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har i allmänhet godtagit förslaget. Den kritik som framkommit riktas mot särskilda delar av kommitténs förslag och inte mot förslagets inriktning i stort. Remissinstansernas uppfattningar i olika delfrå­gor kommer att redovisas i samband med att jag nedan tar upp och behand­lar de olika delarna av kommitténs förslag.

Skälen för mitt förslag: Ett övergripande mäl för en reformering av mer­värdeskatten är att denna skall ge ökade skatteintäkten Dessa intäkter skall bidra till finansieringen av inkomstskattereformen.

Ytterligare krav kan emellertid ställas pä utformningen av ett mervärde­skattesystem. Mervärdeskatten skall gynna samhällsekonomisk effektivitet, innehålla så få indirekta eller dolda subventioner som möjligt, vara enkel att tillämpa för myndigheter och skattskyldiga och vara fördelningspolitiskt acceptabel. Mervärdeskatten skall ocksä ha en konstruktion som underlättar en anpassning till de regler som skall tillämpas inom EG pä skatteområdet.

86

Kommittén har funnit att en generell och enhetlig mervärdeskatt bäst mot- Prop. 1989/90:111 svarar dessa krav. I en ekonomi med mervärdeskatt störs den samhällseko­nomiska effektiviteten av undantag från skatten. Undantagen leder till kon­kurrens- och konsumtionssnedvridningar samt dubbelbeskattningseffekter och gynnar egenregiverksamhet framför upphandling. Om konsumenten kan välja mellan olika varor och tjänster, av vilka en del är belagda med full mervärdeskatt, andra med en lägre skatt och åter andra är skattefria, sned­vrids konsumtionsmönstren med samhällsekonomiska förluster som följd. En mervärdeskatt bör således likformigt träffa all konsumtion av varor och tjänster samtidigt som produktion och distribution går fria genom avdrags­rätt för ingående skatt.

Nuvarande undantag frän skatteplikt och reduceringsregler för vissa till­handahållanden fungerar också som en indirekt subventionering av konsum­tionen inom dessa områdena. Bostadsområdet är ett exempel på en sådan indirekt subventionering via mervärdeskatten. Vid mervärdeskattens inför­ande angavs att mervärdeskatten inte fick fördyra bostadsproduktionen. Delvis av detta skäl infördes reduceringsregler på byggområdet och hyra in­fördes inte under skatteplikten. Reduceringsregler av likartad bakgrund har fram till den 1 januari 1990 funnits på restaurangområdet. Exemplen på lik­nande indirekta subventioner i ML är många.

Enligt kommittén har ett system med indirekta eller dolda subventioner vissa nackdelan Generella subventioner av detta slag har i allmänhet dålig träffsäkerhet och är därmed ineffektiva. Många undantag eller reducerings­regler kan dä de införs vara dåligt utredda och motiverade. Andra kan ha tillkommit under särskilda förhållanden som inte längre föreligger. Några undantag kan helt sakna uttalade motiv för sin existens. Undantag frän skat­teplikt uppmärksammas normalt inte och blir inte föremål för debatt på samma sätt som en öppen subventionering. Den dolda subventioneringen syns inte heller i statsbudgeten.

När det gäller det svenska mervärdeskattesystemet har kommittén funnit att många av de nuvarande undantagen från skatteplikt berörs av den refere­rade kritiken. Andra undantag - exempelvis när det gäller social omsorg, sjukvård och utbildning - fyller en funktion som komplement till samhällets direkta bidrag till dessa verksamheten Vissa andra undantag är väl motive­rade av administrativa förenklingsskäl.

De nuvarande reduceringsreglerna och den omfattande skattefriheten inom främst tjänsteområdet medför ocksä att beskattningen blir komplice­rad. Särregleringarna skapar inte bara tolkningsproblem av betydande om­fattning och svårighetsgrad, utan också redovisnings- och kontrollproblem.

Den teknik som ML bygger på med skatteplikt för vissa uppräknade tjäns­ter medför ocksä många administrativa och kontrolltekniska problem. Tek­niken innebär också svårigheter mot bakgrund av den utveckling som tjäns­temarknaden genomgått och genomgår

Den svenska mervärdeskatten är enligt vad kommittén funnit konstruerad på ett sätt som i betydande delar avviker frän de teoretiska grunderna för en heltäckande och konkurrensneutral beskattning av den inhemska konsum­tionen av varor och tjänster. I ett masshanteringssystem av mervärdeskat­tens slag är det nödvändigt att bestämmelserna är enkla, generella och enty-

87

diga. Olika undantag och reduceringsregler skapar gränsdragnings-och tolk- Prop. 1989/90:111 ningsproblem som binder upp skattemyndigheternas kontrollresurser och hindrar en rationell skattekontroll. Ett så komplicerat mervärdeskattesys­tem som det nuvarande är också en kostsam belastning för vissa skattskyl­diga när det gäller tillämpning av reglerna och redovisning till myndighe­terna.

Med hänsyn härtill har kommittén föreslagit att skatteplikten enligt ML skall vara enhetlig och generell. Mervärdeskatten skall i princip träffa all yr­kesmässig omsättning av varor och tjänster. Kommittén har vidare föreslagit att skattens generella omfattning bör framgå i ML genom att det i lagen före­skrivs att vara och tjänst är skattepliktig om inte annat anges.

Jag delar kommitténs uppfattning om mervärdeskattesystemets konstruk-don. Skatten bör vara generell. Undantag från skatteplikten bör endast före­komma i undantagsfall och då vara särskilt motiverade. Vidare bör reduce­ringsreglerna slopas. De problem i fråga om bristande konkurrensneutralitet som varit ett av skälen för införandet av reduceringsreglerna bör tekniskt kunna lösas på annat sätt.

Den nuvarande ordningen i ML innebär att skatteplikten för varor i prin­cip är generell. Varubegreppet definieras i 7 8 ML där det anges att med vara förstås materiellt ting som inte är fastighet samt gas, värme och elektrisk kraft. Som vara anses enligt bestämmelsen också växande skog, odling eller annan växtlighet vid omsättning utan samband med avyttring av marken. Vi­dare likställs med vara vissa rättigheter avseende naturdllgångar samt vissa uppräknade immateriella rättigheten De skattepliktiga tjänsterna uppräk­nas däremot särskilt. I 10 8 ML anges således att tjänst är skattepliktig när den avser vissa i paragrafen angivna förfaranden.

För att klargöra skattepliktens generella omfattning bör lagen utformas så att vara och tjänst är skattepliktig om inte annat anges. En sådan teknik för angivande av beskattningsområdet överensstämmer också med vad som in­ternationellt är vanligt, bl.a. i EG:s sjätte mervärdeskattedirekdv.

Åven om skatteplikten enligt mitt förslag i princip är generell finns det åtminstone tills vidare skäl att undanta vissa varor och tjänster från skatte­plikt. Jag kommer i den fortsatta framställningen att ta upp och behandla kommitténs förslag till sådana undantag. Åven sådana områden som nu inte omfattas av skatteplikten men som föresläs bli skattepliktiga kommer att be­handlas, även om någon fullständig redogörelse för skattepliktens omfatt­ning på tjänstesidan inte kan göras med hänsyn till den föreslagna tekniken.

2.2.1 Fastighetsområdet

Uthyrning av fastighet

Mitt förslag: Uthyrning av fastighet undantas även fortsättningsvis från skatteplikt. Skatteplikt införs dock för upplåtelse av fastighet i vissa verksamheten

Kommitténs förslag: Uthyrning av fastighet undantas i princip från skatte-    Prop. 1989/90:111 plikt. Enligt förslaget skall skatteplikten dock omfatta t.ex uthyrning av par­keringsplats i parkeringsrörelse, uthyrning av förvaringsboxar, camping­verksamhet, uthyrning av båtplatser och - vilket nu är skattepliktigt genom särskilt stadgande - rumsuthyrning i hotellrörelse.

Remissinstanserna har med några enstaka undantag tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran. De invändningar som förekommit har i huvudsak va­rit av lagteknisk natun

Skälen för mitt förslag: Uthyrning eller annan upplåtelse av rättighet till fastighet omfattas enligt nu gällande bestämmelser inte av skatteplikt. Några tekniska skäl kan inte anföras mot att i ett generellt och enhetligt mervärde­skattesystem låta skatteplikten omfatta också dessa tjänsten Kommittén har emellertid funnit att en generell skatteplikt för upplåtelse av fastigheter skulle medföra en alltför stor kostnadsbelastning på i första hand boendet.

Kommittén har därför föreslagit att sädan upplåtelse av fastighet varav in­komsten är att hänföra till annat inkomstslag än rörelse enligt kommunal­skattelagen skall undantas från skatteplikt. Upplåtelse av fastighet som re­dovisas i inkomstslaget rörelse skulle enligt kommittén däremot medföra skattskyldighet.

Kommittén har som utgångspunkt för sitt förslag haft den indelning i in­komstslag som görs i kommunalskattelagen. Genom det förslag som fram­lagts av utredningen om reformerad inkomstbeskattning (RINK) i fråga om att föra samman de nuvarande inkomstslagen inkomst av jordbruksfastighet, annan fastighet och rörelse till ett inkomstslag har förutsättningarna för den av kommittén föreslagna tekniken för gränsdragningen mellan skattefri och skattepliktig upplåtelse av fastighet ändrats.

Jag delar kommitténs uppfattning att uthyrning av fastighet, vare sig fråga är om uthyrning för bostadsändamål eller uthyrning av lokaler, bör undantas från skatteplikt. Enligt min uppfattning finns dock skäl för att skatteplikt i vissa fall skall föreligga. Undantaget bör således inte omfatta rumsuthyrning i hotellrörelse eller liknande verksamhet. Sådan verksamhet är redan nu skattepliktig genom särskilt stadgande. Skattefriheten bör heller inte om­fatta upplåtelse av campingplats eller liknande i campingverksamhet, upplå­telse av parkeringsplats i parkeringsrörelse, upplåtelse av byggnad eller mark för djur eller upplåtelse av förvaringsbox. Detsamma gäller sådana dll-handahållanden av reklamutrymmen som nu betraktas som upplåtelse av fastighet och inte som skattepliktig reklamtjänst.

Enligt förordningen (1968:616) om skattskyldighet till mervärdeskatt för hamn- och flygplatsverksamhet föreligger skattskyldighet för upplåtelse av handelshamn med tillhörande anordningar åt fartyg. Motsvarande gäller för trafikflygplats och annan flyplats som drivs av luftfartsverket eller kommun i fråga om upplåtelse åt luftfartyg. Denna förordning föreslås upphävd fno.m utgången av 1990. För att kumuladva skatteeffekter inte skall uppkomma bör därför det generella undantaget från skatteplikt för upplåtelse av fastig­het inte omfatta sädana upplåtelser. Skatteplikten bör inte begränsas till upplåtelse av sådana hamnar och flygplatser som anges i förordningen, utan omfatta alla hamnar och flygplatsen

89

Skattefriheten bör heller inte omfatta upplåtelse eller överlåtelse av rätt till jordbruksarrende och av rätt till tillgodogörande av naturtillgångar Det överensstämmer med nuvarande ordning (jfn 7 8 fjärde stycket ML).

Slopade reduceringsregler

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Reduceringsreglerna på fastighetsområdet slopas.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Förslaget har avstyrkts av bl.a. HSB, Hyresgästernas Riksförbund, Sveriges Bostadsrättsföreningars Centralorganisation och Sve­riges Villaägareförbund. Den huvudsakliga invändningen är att förslaget medför betydande ökningar av boendekostnaderna. Motsvarande synpunk­ter har lämnats också av andra företrädare för hyresgäster och villaägare. Byggentreprenörerna anser att de kostnadsökningar som förslaget medför kan få negativa effekter för byggbranschen. Förslaget har tillstyrkts av bl.a. Sveriges allmännyttiga bostadsföretag SABO och Fastighetsägareförbundet. Huvuddelen av remissinstanserna har anfört att ett slopande av reducerings­reglerna nödvändiggör ökade subventioner till bostadssektorn.

Skälen för mitt förslag: Enligt nu gällande bestämmelser är beskattnings­värdet för tjänster avseende byggnads- och anläggningsentreprenad eller an­nan tjänst som avser fastighet reducerat till 60 % av vederlaget. För vissa ytterligare tjänster med anknytning till fastighetsområdet, t.ex. projekte­rings- och andra byggkonsulttjänster, byggledning samt arbeten som avser mark eller yttre ledning är beskattningsvärdet reducerat till 20 % av vederla­get. Dessa reduceringsregler infördes till övervägande del vid ML:s till­komst.

Ett av syftena med reduceringsreglerna var att åstadkomma konkurrens­neutralitet mellan byggnads- och anläggningsarbeten i egen regi och upp­handling av byggentreprenadtjänsten Reduceringsreglerna skulle ge en ge­nomsnittlig skatteeffekt motsvarande full skatt på materialvärdet medan tjänsten i sig inte skulle beskattas.

Ett annat syfte var att den faktiska skattebelastningen på boendet inte skulle öka vid övergängen frän allmän varuskatt till mervärdeskatt, I prakti­ken har reduceringsreglerna dock inneburit att inte bara boendet utan all verksamhet som inte medför skattskyldighet subventioneras på detta sätt.

Reduceringsreglerna medför således att de mervärden som skapas i entre­prenadverksamhet förblir obeskattade. Statens intäkter blir därmed avse­värt mindre än vid en enhetlig mervärdeskatt. Sett i ett större perspektiv medför reduceringsreglerna också en konsumtionssnedvridning genom en lägre beskattning av boendet än av annan konsumtion. Den tekniska och lö-nemässiga utvecklingen, har också medfört att det vid reduceringsreglernas införande antagna förhållandet mellan material- och arbetsinsats föränd­rats. Reduceringsreglerna kan därför inte helt tillgodose önskemålen om konkurrensneutralitet.

Reduceringsreglerna har vållat avsevärda tillämpningsproblem. Åven om situationen har förbättrats under senare är kvarstår betydande problem i synnerhet vad gäller tillämpningen av 20-regeln. Beträffande 60-regeln kan

90

sägas att tillämpningsproblemen har minskat genom en massiv insats med anvisningar och råd från RSV, länsskattemyndigheterna och berörda branschorganisationer. En bidragande orsak torde också ha varit en generös tolkning i RSV:s anvisningar avseende tillämpningsområdet.

Kommittén har inte funnit skäl att i ett generellt och enhetligt mervärde­skattesystem behålla reduceringsreglerna på fastighetsområdet. Jag delar denna uppfattning.

Åven vid omsättning av monteringsfärdiga hus är beskattningsvärdet re­ducerat till 60 %. Denna regel infördes för att inte sådan omsättning skulle missgynnas i förhällande till byggnadsentreprenad. Åven för sådan omsätt­ning bör reduceringsregeln slopas.

Övriga tjänster avseende fastighet

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Skatteplikt införs för samtliga tjänster avseende fastig­hetsförvaltning och fastighetsskötsel. Det gäller t.ex. upphandlad fas­tighetsskötsel, städning, fönsterputsning, sotning och administradva tjänsten

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: På detta område har i stort sett samma uppfattningar framförts som i fråga om förslaget att slopa reduceringsreglerna.

Skälen för mitt förslag: Vissa tjänster inom detta område är enligt nuva­rande ordning uttryckligen undantagna frän skatteplikt. Det gäller t.ex. städning av bostäder och andra lokaler, sotning och fönsterputsning. Andra tjänster pä området är skattefria på grund av att de inte anges i 10 8 ML som skattepliktiga.

Fastighetsförvaltning, inkl. fastighetsskötsel, består i allmänhet av tjäns­ter som nu inte är skattepliktiga. Det kan gälla t.ex. kameral och teknisk förvaltning, städning av bostäder och andra lokaler, yttre städning m.m. Om smärre reparationer och underhåll ingår som ett moment i ett förvaltnings­uppdrag, s.k. samordnad fastighetsförvaltning, träffas inte heller dessa tjänster av mervärdeskatt.

Kommittén har funnit att tjänster inom det nu behandlade området utgör en naturlig beståndsdel i ett generellt mervärdeskattesystem och att undan­tag skulle medföra svåröverskådliga tillämpningsproblem.

Jag delar denna uppfattning och förordar en generell och enhetlig beskatt­ning av varor och tjänster också på fastighetsområdet. Det kan också påpe­kas att EG:s sjätte mervärdeskattedirektiv inte innehåller något undantag för tjänster av detta slag.

91

Uttagsbeskattning av vissa fastighetsarbeten i egen regi

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: För att eliminera konkurrenssnedvridningar införs en ut­tagsbeskattning för vissa arbeten som utförs i egen regi på egna fastig­heten Beskattningen omfattar arbeten avseende ny-, till- eller om­byggnad, reparadoner och underhåll, samt ritning, projektering, kon­struktion eller därmed jämförliga tjänsten Åven lokalstädning, föns­terputsning, renhållning och annan fastighetsskötsel omfattas av ut­tagsbeskattningen. Uttagsbeskattning skall endast ske då de på dessa arbeten nedlagda lönekostnaderna, inkl. lönebaserade avgifter, över­stiger 150000 kn för beskattningsåret.

Kommitténs förslag: Kommittén har föreslagit att uttagsbeskattningen skall ske när nedlagda lönekostnader överstiger 500000 kn och endast om­fatta arbeten avseende ny-, till- och ombyggnad, reparationer och underhåll samt ritning, projektering, konstruktion och därmed jämförliga tjänster. Kommittén har vidare föreslagit att de särskilda bestämmelserna i 5 b 8 andra och tredje styckena ML angående redovisningsskyldighetens inträde för uttag av tjänst i yrkesmässig byggnadsverksamhet och för förskott och ä conton vid byggnads- och anläggningsentreprenader slopas.

Remissinstanserna har i allmänhet tillstyrkt förslaget. Några remissinstan­ser, däribland Byggentreprenörerna, Småföretagarnas Riksorganisation, Svenska Revisorsamfundet och Sveriges Städenlreprenörers förbund har an­fört dels att beloppsgränsen bör sättas väsentligt lägre, dels att uttagsbeskatt­ningen bör omfatta också övriga tjänster avseende fastighetsförvaltning.

Skälen för mitt förslag: Genom att en generell skatteplikt inte nu införs för upplåtelse av fastighet eller för t.ex. bank- och försäkringsverksamhet kommer mervärdeskatten i dessa verksamheter att utgöra en inte avdragsgill kostnad. I och med att reduceringsreglerna slopas och generell skatteplikt införs för tjänster avseende fastighet, uppkommer i dessa fall skillnader i skattebelastning mellan upphandlade och i egen regi utförda arbeten. Dessa effekter bör i görligaste mån elimineras.

Kommittén har därför föreslagit en uttagsbeskattning för byggnads- och anläggningsarbeten inkl. reparationer och underhäll samt för arbeten som innefattar ritning, projektering, konstruktion eller därmed jämförlig tjänst som fastighetsägaren utför på fastighet som utgör anläggningstillgäng hos honom.

Förslaget syftar till att åstadkomma neutralitet vid de fastighetsförval­tande företagens val mellan å ena sidan egenregi och å andra sidan upphand­ling av tjänster eller upphandling av färdigbyggda fastigheter som varit före­mål för uttagsbeskattning.

Jag delar kommitténs uppfattning om behovet av den föreslagna uttagsbe­skattningen. En utebliven beskattning skulle innebära ett allvarligt hot mot främst de mindre byggföretagen och byggnadshantverkarna som dll stor del har sin verksamhet inriktad på arbeten åt de ej skattskyldiga fastighetsför­valtarna.

Såsom kommitténs förslag är utformat kommer uttagsbeskattningen att omfatta även arbeten på sådana fastigheter som utgör tillgång i mervärde-skattepliktig verksamhet. Ur konkurrenssynpunkt finns enligt min mening

92

inte några skäl att låta uttagsbeskattningen också omfatta sådana fastigheten Prop. 1989/90:111 Å andra sidan bör t.ex. fastighetshandlande företags fastighetsbestånd eller försäkringsföretags innehav av andra fastigheter än sådana som direkt an­vänds för verksamheten ocksä omfattas av uttagsbeskattningen. Några skäl att undanta dessa fastigheter föreligger enligt min mening inte.Uttagsbe­skattningen bör därför avgränsas så att den omfattar fastigheter som används i verksamhet för vilken skattskyldighet till mervärdeskatt inte föreliggen

Arbeten som i egen regi utförs på egna fastigheter av annan statlig myndig­het än affärsverk eller av kommun skall dock inte omfattas av uttagsbeskatt­ningen.

Några remissinstanser har anfört att konkurrensneutralitetsskäl talar för att uttagsbeskattningen borde omfatta samthga tjänster avseende fastighets­förvaltning och att den föreslagna beloppsgränsen borde sättas betydligt lägre. Jag delar i princip denna uppfattning. Den utökade skatteplikten och de slopade reduceringsreglerna innebär att konkurrenssituationen kan komma att försämras inte bara för mindre byggföretag och bygghantverkare utan även för andra som huvudsakligen har sin verksamhet inriktad på arbe­ten åt fastighetsägare, t.ex. städföretagen. En utvidgad uttagsbeskattning får dock ses mot de stora praktiska problem som kan uppstå. Med beaktande av dessa praktiska svårigheter anser jag uttagsbeskattningen nu kan utvidgas dll att omfatta även lokalstädning, fönsterputsning, renhållning och annan fastighetsskötsel. Jag är däremot inte beredd att redan nu i uttagsbeskatt­ningen inordna kamerala och administrativa arbeten som utförs som ett led i en fastighetsägares egen fastighetsförvaltning. Innan en sådan utvidgning kan göras bör de praktiska erfarenheterna av den av mig föreslagna uttags­beskattningen utvärderas. I fråga om den av kommittén föreslagna belopps­gränsen delar jag remissinstansernas uppfattning att den bör sättas väsentligt lägre. En gräns på 500 000 kn innebär att en fasdghetsägare kan ha en rela­tivt betydande egenregiverksamhet utan att drabbas av uttagsbeskattningen. Beloppsgränsen bör i stället enligt min uppfattning bestämmas till 150 000 kn Även i detta fall gäller att de prakdska erfarenheterna bör avvaktas innan ställning tas till en ännu lägre gräns..

Kommittén har också föreslagit att de särskilda redovisningsreglerna i 5 b 8 andra och tredje styckena ML upphävs. Reglerna innebär i korthet att redovisningsskyldigheten för skatt som hänför sig till uttag i yrkesmässig byggnadsverksamhet inträder två månader efter det att fastigheten kunnat tas i bruk och att redovisningsskyldigheten för skatt som belöper på förskott eller ä contobetalningar avseende byggnads- eller anläggningsentreprenad inträder två månader efter slutbesiktning eller därmed jämförlig åtgärd.

Det har anförts att förslaget i denna del genom ökade räntekostnader för bostadsprodukdonen kommer att medföra ökade boendekostnader utöver vad som i övrigt blir resultatet av basbreddningen och slopade reducerings­regien Det har angivits att kostnaden motsvarar en hyreshöjning på närmare 18 kn per kvadratmeter och år om inga kompensadonsåtgärder vidtas.

93

Jag anser att övervägande skäl talar för att den nuvarande ordningen i fråga om redovisningskyldighetens inträde vid uttag av tjänst i yrkesmässig byggnadsverksamhet och av förskott och ä conton vid byggnads- och anlägg­ningsentreprenad bör behällas. Jag föreslår därför ingen ändring beträffande dessa bestämmelsen

2.2.2 Massmedia

Radio- och televisionsverksamhet

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Skatteplikt införs för radio- och televisionsverksamhet. Frän skatteplikt undantas dock Sveriges Radio-koncernens verksam­het för produktion och utsändning av radio- och televisionsprogram, i den mån verksamheten finansieras genom TV-avgiften eller statsan­slag.

Från skatteplikt undantas också i vissa fall tillhandahållande av ra­dioprogram för synskadade, s.k. radiotidningan

Kommitténs förslag innebär att all radio- och televisionsverksamhet inord­nas under skatteplikten.

Remissinstanserna: Sveriges Radio AB avstyrker kommitténs förslag. Som skäl anförs att det principiellt år felaktigt att beskatta en offentligrättslig av­gift som TV-avgiften. Vidare anförs att s.k. public service-verksamhet un­dantagits från skatteplikt inom EG. Mervärdeskatten kan också enligt bola­get komma att försvaga betalningsviljan för TV-avgifterna. Svenska Tealer-förbimdet liksom SlF-klubben vid Sveriges Radio har lämnat liknande syn­punkten I övrigt har förslaget tillstyrkts eller lämnats utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Kommittén har inte funnit bärande skäl att vid en generell och enhetlig mervärdeskatt göra undantag frän skatteplikt för radio-och televisionsverksamhet. Jag delar i princip denna uppfattning.

Förslaget innebär att bl.a. kabel- och betal-TV-företagens verksamhet omfattas av den generella skatteplikten. Verksamheten kan inrymma olika slag av tjänsten I en del fall är det i princip endast tillhandahållandet av ka­belnätet som utgör tjänsten. Det innebär att kunden mot erläggande av en basavgift till nätinnehavaren kan ta emot sådana program, som nätinnehava­ren tar emot och sänder vidare utan att behöva betala någon avgift till pro­gramproducenten. I de fall ett satellitföretag tar ut en avgift för vissa pro­gram och kabelföretagets kund önskar motta programmen, debiteras kun­den i allmänhet en tilläggsavgift. Signalerna är i sä fall kodade. En inneha­vare av TV-mottagare som har egen parabolantenn tvingas därför i sådana fall hyra en dekoder av satellitföretaget eller dess representant samt i allmän­het även att betala en viss avgift för programmen. I en del fall äger fastighets­ägare själva kabelnätet. I dessa fall kan fastighetsägarna ha lagt ut på entre­prenad ansvaret för förmedling av programpaketen från satellitföretagen samt det operationella ansvaret för sändningarna. En del kabelföretag sluter avtal med fastighetsägarna. Andra sluter avtal med de enskilda hushållen. Åven kombinationer härav kan förekomma.

Samtliga tjänster inom området bör omfattas av skatteplikten. Skatteplikt kommer således att föreligga dels för tillhandahållande av ljud- och bild­program för radio- eller trådsändning (dvs. programproduktion), dels för själva sändningen, dels för förmedling av ljud- och bildprogram för sådan såndning, dels för handhavande, underhåll och service av nåtutrustningen.

Sveriges Radio-koncernen skall enligt ett mellan staten och koncernens moderbolag, Sveriges Radio AB (SR), slutet avtal bedriva en radio- och te­levisionsverksamhet som skall präglas av publicistiskt oberoende och organi-

94

satorisk självständighet. Sändningsrätt enligt radiolagen (1966:755) tillkom-    Prop, 1989/90:111 mer fyra av dotterbolagen till SR, nämligen Sveriges Television AB, Sveriges Riksradio AB, Sveriges Lokalradio AB och Sveriges Utbildningsradio AB, Åven dessa, de s,k. programföretagen, har avtal med staten. Televerket sän­der Sveriges Radio-koncernens program från sina sändare här i landet.

Sveriges Radio-koncernens radio- och televisionsverksamhet finansieras genom avgiften Avgiften, som är knuten till TV-innehav och för närvarande utgår med 246 kn per kvartal, är fastställd i lagen (1989:41) om TV-avgift. Utlandsprogrammen finansieras emellerdd med statsmedel.

Enligt EG:s sjätte mervärdeskattedirektiv ingår dllhandahållande av ra­dio- och televisionsutsändningar i skattebasen. Undantag görs dock för of­fentliga radio- och TV-subjekt i den mån de inte bedriver verksamhet på kommersiell basis. Undantaget avser i princip enbart de licenser eller skatter som tas ut på grundval av innehavet av radio- eller TV-apparater för att fi­nansiera de offenthga subjektens verksamhet. Kommittén har för sin del funnit att ett undantag för Sveriges Radio-koncernens verksamhet skulle medföra betydande olägenheter, inte minst från konkurrenssynpunkt, och har därför stannat för att inte föreslå något särskih undantag från skatteplikt för denna verksamhet.

Med hänsyn till Sveriges Radio-koncernens ställning som public-service-företag och till sättet för finansieringen av koncernens verksamhet, anser jag dock att övervägande skäl talar för att denna verksamhet även fortsättnings­vis bör ligga utanför det skattepliktiga området. Således bör Sveriges Radio­koncernens verksamhet för produktion och utsändning av radio- och televi­sionsprogram undantas från skatteplikt i den mån verksamheten finansieras genom TV-avgiften eller statsanslag. Det innebär att TV-avgiften inte kom­mer att belastas med mervärdeskatt till den del den avser Sveriges Radio­koncernens verksamhet.

Televerket svarar för programinsamling, dvs. transport av program frän olika produktionsställen till de i koncernen ingående programföretagen, och programdistribution, dvs. dels transport av programmen från programföre­tagen till TV-sändarna och dels utsändningen till allmänheten från sändar-stationen Med hänsyn till vad jag föreslår i avsnitt 2.2.3 i fråga om generell skatteplikt för teletjänster, bör det här behandlade undantaget för radio- och televisionsverksamhet inte omfatta den verksamhet som televerket bedriver för programinsamling och programdistribution.

I fråga om radio- och televisionsverksamhet som bedrivs med stöd av när-radiolagen (1982:459) och lagen (1986:3) om rundradiosändningar av fin­ländska televisionsprogram, har kommittén funnit att sådan verksamhet inte är att anse som yrkesmässig och därmed inte medför skattskyldighet till mer­värdeskatt. Jag delar denna uppfattning.

Kommittén har vidare föreslagit att tillhandahållande av s.k. radiotid­ningan dvs. radioprogram som för synskadade återger någon tryckt allmän nyhetstidning, skall omfattas av skatteplikten. Med hänsyn till vad jag före­slår i fråga om undantag från skatteplikt för allmän nyhetstidning och för s.k. kassettidningar, anser jag dock att starka skäl talar för att också radiotid­ningar med motsvarande innehåll undantas från skatteplikt.

95

Dagstidningar

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Det nuvarande kvalificerade undantaget för allmän ny­hetstidning kvarstår oförändrat.

Kommitténs förslag innebär att skatteplikt införs för allmänna nyhetstid-ningan

Remissinstanserna har i huvudsak lämnat kommitténs förslag utan erin­ringar. Svenska lidningsutgivareföreningen, TCO och Svenska Journalistför­bundet avstyrker dock förslaget.

Skälen för mitt förslag: Jag instämmer i princip i vad kommittén anfört i fråga om en skattebeläggning av de allmänna nyhetsddningarna. En skatte­plikt för nyhetsddningar skulle dock få dll följd att framför allt lågtäcknings-tidningarna skulle behöva kompenseras för att de nuvarande ambitionerna inom pressområdet skall kunna upprätthållas. Åven med en höjning av presstödet torde vissa negativa effekter uppstå. Lågtäckningstidningarna är i stor utsträckning beroende av annonsintäkter för sin existens, öm högtäck-ningstidningarna inte tillåter att en tillkommande mervärdeskatt slär igenom på prenumeradons- eller lösnummerpriset utan väljer att kompensera sig ge­nom höjda annonspriser kan annonsköparna i större omfattning komma att avstå från annonsering i andratidningarna. I dagsläget råder en mycket god annonssituation. Vid en allmän konjunkturavmattning hör annonsköpen till de områden där nedgången först slår igenom.

En skattebeläggning kan således komma att innebära att lågtäckningstid-ningarnas bidragsberoende blir starkare. Detta kan på sikt bli mycket kost­nadsdrivande för presstödet. En samlad bedömning gör därför att jag anser att det nuvarande undantaget från skatteplikt för allmänna nyhetstidningar bör bestå.

Periodiska medlemsblad och periodiska personaltidningar m.m.

Mitt förslag: Undantaget från skattephkt för periodiska medlemsblad och periodiska personaltidningar och för vissa organisationstidskrifter består

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Förutom för de tidigare behandlade allmänna ny­hetstidningarna föreligger för närvarande undantag från skatteplikt för pe­riodiska medlemsblad och periodiska personaltidningar när de dllhandahålls utgivaren, medlem eller anställd eller införs till landet under motsvarande förutsättningan Dessa publikationer är skattepliktiga när de försäljs till an­nan än medlem eller anställd.

Kommittén har funnit att en utvidgning av skatteplikten till att omfatta även försäljning till medlem eller anställd sannolikt skulle medföra kompli­kationer med avseende på reglerna om uttagsbeskattning.

96

Kommittén har i övrigt ansett att undantaget från skatteplikt för vissa or­ganisationstidskrifter i huvudsak är av samma karaktär som undantaget frän skattskyldighet för ideella föreningan I konsekvens med att kommittén inte har föreslagit någon ändring i fråga om de ideella föreningarnas ställning har kommittén inte heller funnit anledning att ompröva skattefriheten för orga­nisationstidskrifterna.

Jag delar kommitténs uppfattning i fråga om de angivna publikationerna och anser därför att det nuvarande undantaget från skatteplikt bör behållas. Inte heller de särskilda reglerna om skattefrihet för framställares leveranser till utgivare av sädana publikationer bör slopas. I enlighet härmed föreslås inte heller någon ändring av den skattefrihet för tjänster som tillhandahålls av ett tryckeri med avseende på en publikation av detta slag. Skattefriheten för dessa tjänster bör dock utvidgas till att också omfatta sådana tjänster som tillhandahålls av andra framställare av publikationen än tryckerier

Prop. 1989/90:111

2.2.3 Kommunikationer

Personbefordran

Mitt förslag: Skatteplikt införs för tjänster avseende personbefordran inom landet. Internationell personbefordran undantas frän skatte­plikt.

Kommitténs förslag överenstämmer i huvudsak med mitt. Kommittén har dock föreslagit att internationell personbefordran med tåg, buss eller taxi, med undantag för s.k. paketresor, skall beskattas till den del den sker inom Sveriges gränser.

Remissinstanserna har i allmänhet tillstyrkt kommitténs förslag. Viss kri­tik har dock riktats av bland andra RSV, transportrådet och Näringslivets skattedelegation mot kommitténs förslag att särbehandla markbaserad inter­nationell personbefordran. Svenska tokattrafikföreningen och SJ samt några ytterligare remissinstanser avstyrker förslaget i sin helhet med motiveringen att en skattebeläggning skulle medföra en konkurrensnackdel för den kol­lektiva trafiken gentemot privatbilismen.

Skälen för mitt förslag: På kommunikationsområdet är för närvarande i princip endast tjänster som avser transport av gods skattepliktiga. Personbe­fordran omfattas inte av skatteplikten. Resetjänsterna representerar emel­lertid en stor del av den privata konsumtionen. Konsumtionsneutralitetsskäl talar därför i hög grad för att även dessa tjänster inordnas under skatteplik­ten.

Många företag som bedriver verksamhet med personbefordran ombesör­jer ocksä i viss utsträckning godstransporten För dessa företag föreligger ofta svårigheter att pä ett korrekt sätt fördela omsättningen på den skatte­pliktiga resp. skattefria delen av verksamheten vilket också medför problem när det gäller avdragsrätten för ingående skatt. Dessa problem undanröjs om också personbefordran inordnas under skatteplikten. Från principiell synpunkt kan något tungt vägande skäl inte anföras för att även fortsätt-

97

7 Riksdagen 1989/90. 1 saitti Nr 111

ningsvis undanta resetjänsterna frän skatteplikt. En beskattning av rese-     Prop. 1989/90:111 tjänster ligger också i linje med vad som angivits i EG:s sjätte mervärdeskat­tedirektiv.

Av konkurrensskäl bör skatteplikten omfatta alla typer av resetjänster oavsett om det är fråga om statlig, kommunal eller enskild regional när- eller fjärrtrafik, taxiresor, turistresor, sightseeingturer eller annat. Det bör heller inte ha någon betydelse vilket trafikmedel som används eller om resan före­tas till sjöss, till lands eller i luften.

Det torde inte vara förenat med några tekniska svårigheter att beskatta de resor som i sin helhet företas inom landets gränsen Ett särskilt problem uppkommer dock i fråga om de internationella resorna, dvs, resor till och frän utlandet. Kommittén har föreslagit att resor till utlandet som företas med flyg eller båt i sin helhet skall jämställas med export medan motsva­rande resor med landbaserade transportmedel skall beskattas till den del de företas inom landet. Som skäl för denna ordning har kommittén anfört att om resor med landbaserade transportmedel jämställs med export skulle detta kunna få till följd att den som skall resa till en ort nära en gräns väljer att i stället lösa biljett till en destinationsort strax bortom samma gräns. Här­igenom skulle en i princip oberättigad skattefrihet uppkomma.

Av praktiska skäl skall dock enligt förslaget s,k. paketresor, dvs. resor där vederlaget också inkluderar kost och logi på utrikes ort, alltid jämställas med export.

Jag delar i och för sig kommitténs uppfattning om de problem som kan komma att uppstå om också de landbaserade internationella transporterna i sin helhet jämställs med export. Dessa problem bör dock inte överdrivas. Den av kommittén föreslagna ordningen kan i stället komma att medföra besvärande konkurrensnackdelar för de landbaserade transportmedlen gentemot båt- och flygtrafiken. Enligt min mening bör hänsynen dll konkur­rensneutraliteten ges större vikt än det förhållandet att reglerna kan komma att utnyttjas på det sätt kommittén beskrivit. Personbefordran till och frän utlandet bör således alltid jämställas med export. En sådan ordning har också den fördelen att all transportverksamhet till och från utlandet beskat­tas pä samma sätt oavsett om den avser gods- eller personbefordran.

Om de nu föreslagna reglerna pä detta område skulle komma att utnyttjas på det sätt kommittén har beskrivit, kan det finnas skäl att ompröva bestäm­melserna.

Ett ytterligare problem i fråga om de internationella resorna är den skatte­mässiga behandlingen av resor med s.k. transituppehäll. Det bör enligt min mening inte komma ifråga att till någon del beskatta t.ex. en flygresa till eller från utrikes ort med transituppehäll inom Sverige.

I fråga om s.k. paketresor eller liknande från utlandet till Sverige, bör en­dast resan direkt till och från Sverige jämställas med export. Om det i åta­gandet också ingår att inom landet tillhandahålla kost och logi eller ytterli­gare resor eller tjänster av annat slag, bör dessa tjänster i sin helhet anses tillhandahållna inom landet.

Kommittén har föreslagit att mervärdeskatt pä resetjänster inte skall be­höva redovisas öppet. Som skäl härför har bl.a. angetts att ett krav på öppen

98

debitering skulle medföra att reseföretagen tvingas att byta ut befintlig ut­rustning för utskrivning av biljetter m.m. och därmed åsamkas stora kostna­den Krav på en öppen debitering skulle också försvära hanteringen för så­dana företag som kommer att tillhandahålla såväl skattepliktiga som skatte­fria tjänsten

Jag delar denna uppfattning. Åven om resetjänster i relativt stor omfatt­ning kommer att utnyttjas i skattepliktig verksamhet med åtföljande av­dragsrätt, kommer den dominerande andelen resor att vara hänförlig till pri­vat konsumtion. Det saknas därför enligt min mening skäl att i detta hän­seende behandla reseföretagen på annat sätt än detaljhandeln. Den som för sin mervärdeskatteredovisning är beroende av en öppen skattedebitering, mäste således - liksom vid inköp frän detaljhandeln - särskilt begära faktura eller motsvarande handling av vilken mervärdeskattens belopp framgår.

Enligt min mening krävs inte någon uttrycklig lagreglering i detta hän­seende. Vad som anges i 16 8 andra stycket ML om detaljhandel eller därmed jämförlig verksamhet torde ocksä utan särskilt stadgande kunna innefatta tillhandahållande av resetjänster.

En beskattning av resetjänster innebär att det saknas skäl att undanta res­godsbefordran från det skattepliktiga området. Även förmedling av rese­tjänster bör inrymmas under skatteplikten. Förmedling av resor till eller frän utlandet bör jämställas med export på samma sätt som gäller för resetjänsten i sig.

Prop. 1989/90:111

Postbefordran

Mitt förslag: Det nuvarande undantaget frän skatteplikt för postbe­fordran av annat än postpaket, gruppkorsband samt varor i diligens­trafiken behälls.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Till kommunikationsområdet hör postens beford­ran av brev m.m. Denna verksamhet omfattas för närvarande inte av skatte­plikten. Det vore i och för sig naturligt att i ett generellt mervärdeskattesys­tem också inordna tjänster av detta slag. Med hänsyn dll att postverkets verksamhet på detta område i allt större omfattning är utsatt för konkurrens frän näringslivet och att utvecklingen på ADB-området möjliggör ett infor­mationsutbyte via ADB-media, talar också konkurrens- och konsumtions­neutralitetsskäl för att brevbefordran borde omfattas av skatteplikten.

En skatt pä brevbefordran skulle i och för sig inte heller behöva medföra några allvarligare tekniska problem för postverket. Skatten skulle inklude­ras i postverkets tariffer och erläggas av kunden genom portot. Åven pro­blem som sammanhänger med internationell brevbefordran torde kunna lö­sas.

Det finns emellertid skäl som talar för att postens befordran av brev m.m. även fortsättningsvis undantas frän skatteplikt.

Mervärdeskatten pä brevbefordran får som ovan anförts tas ut genom por-

99

tot. En sädan ordning medför att en skattskyldig näringsidkares rätt till av­drag för ingående skatt inträder när han anskaffar francotecken och inte när han faktiskt utnyttjar befordringstjänsten. Francotecken används emellertid ocksä för andra ändamål än som porto. Det är inte ovanligt att sädana an­vänds som betalningsmedel i samband med t.ex. postorderhandel. Ostämp­lade francotecken kan också mot en mindre avgift inlösas mot kontanta me­del hos postverket. De nu angivna förhållandena kan antas medför kontroll­tekniska problem.

Vidare är postbefordran av annat än paket regelmässigt undantaget från skatteplikt i utländska mervärdeskattesystem. Det kan också anmärkas att EG:s sjätte mervärdeskattedirektiv innehåller ett motsvarande undantag. Vid en beskattning i Sverige av dessa tjänster kan det för vissa icke skattskyl­diga konsumenter te sig lönsamt att låta andra länders postväsenden ombe­sörja behovet av postala tjänster.

Övervägande skäl talar därför enligt min mening för att det nuvarande un­dantaget från skatteplikt för postens befordran av annat än postpaket, gruppkorsband samt varor i diligenstrafiken bör gälla även fortsättningsvis.

Teletjänster

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Skatteplikt införs för teletjänster. Även teletjänster som riktar sig till mottagare utanför landet omfattas av skatteplikten.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Televerket har tillstyrkt förslaget. Övriga remissinstan­ser har i huvudsak lämnat förslaget utan erinran. Några instanser, bl.a. Sveri­ges riksidroitsförbund, har påpekat att en beskattning av teletjänster medför en betydande kostnadsfördyring för ideellt bedriven verksamhet.

Skälen för mitt förslag: Teletjänster omfattas för närvarande inte av skat­teplikten. Sådana tjänster utnyttjas i betydande utsträckning för privat kon­sumtion. Mervärdeskattens avkastning skulle därför öka väsentligt om också dessa tjänster inordnas under skatteplikten. Några särskilda skäl för att i ett generellt mervärdeskattesystem undanta teletjänster kan enligt min mening inte anföras. Dessa tjänster beskattas också i stora delar av det övriga Europa och är heller inte undantagna enligt EG:s sjätte mervärdeskattedi­rektiv.

Ifrågvarande tjänster har tidigare nästan uteslutande tillhandahållits av te­leverket. Televerkets monopolställning är dock inte längre lika omfattande som tidigare. En beskattning av teletjänster är därför önskvärd också av konkurrensneutralitetsskäl. Beskattningen undanröjer vidare en del pro­blem som är förknippade med den s.k. blandade verksamhet som föreligger för bl.a televerket.

I fråga om de internationella teletjänsterna, dvs. sädana som riktar sig till mottagare utanför Sveriges gränser, har kommittén av skattetekniska skäl föreslagit att dessa skall anses som i sin helhet tillhandahållna inom landet och således inte jämställas med export. Jag delar denna uppfattning. Detta är också den ordning som tillämpas i övriga länder där teletjänster beskattas.

100

2.2.4 Kultur och nöjen

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Från skatteplikt undantas försäljning av alster av bild­konst som ägs av upphovsmannen eller dennes dödsbo, tillhandahäl­lande av biograf-, teater-, opera- och balettföreställningar samt bib­lioteks-, arkiv- och museiverksamhet.

Kommitténs förslag innebär att all verksamhet också på kultur- och nöjes-området, till vilket även hänförs sport och idrott, inordnas under skatteplik­ten.

Remissinstanserna har i huvudsak lämnat kommitténs förslag utan erin­ran. Flertalet av de remissinstanser som företräder kulturområdet har dock avstyrkt förslaget.

Skälen för mitt förslag: Huvudparten av kultur- och nöjesområdet omfat­tas för närvarande inte av skatteplikt. Enligt kommittén framstår det dock som naturligt att en generell mervärdeskatt omfattar också ett i så många hänseenden renodlat konsumtionsområde som det här är fråga om. Gäl­lande beskattningsregler kan enligt kommittén i hög grad sägas subventio­nera nöjesområdet till förfång för konsumtionen på andra områden. Också det förhållandet att vissa former av nöjeskonsumtion, t.ex. dans och under­hållning i samband med restaurangbesök, för närvarande i vissa fall träffas av mervärdeskatten, medan i andra fall motsvarande konsumtion inte be­skattas, inverkar menligt pä konkurrensneutjaliteten.

Jag delar i och för sig kommitténs uppfattning om fördelarna med en gene­rell och enhetlig mervärdeskatt. Enligt min uppfattning kan det emellertid av kulturpolitiska och andra skäl vara motiverat att begränsa skatteplikten inom kulturområdet. En betydande del av verksamheten på området sub­ventioneras i stor utsträckning av stat och kommun och numera i viss ut­sträckning även av det privata näringslivet. Subventioneringen medför att mänga subjekt vid en generell mervärdeskatt skulle redovisa negativa mer­värden.

En skattebeläggning av dessa områden skulle således inte medföra nämn­värt ökade intäkter för staten. En skattefrihet bör dock endast omfatta sä­dana områden där en skattebeläggning kan antas få betydande negativa kul­turpolitiska konsekvenser och där inslaget av rent kommersiell nöjes- och underhållningsverksamhet kan bedömas vara marginellt. Några skäl att un­danta andra verksamheter från skatteplikt kan enligt min mening inte an­föras.

Enligt nu gällande bestämmelser undantas från skatteplikt försäljning av alster av bildkonst som ägs av upphovsmannen eller dennes dödsbo. Ur kul-turpolitisk synpunkt kan det vara befogat att undantaget bibehålls. De ku-mulativa effekter som kan uppstå på grund av ett sådant undantag torde vara försumbara. Lagrådet har vid sin granskning förordat att undantaget på denna punkt bör utvidgas till att ocksä avse försäljning och import som görs av den till vilken alstret övergått på grund av bodelning, arv eller testamente. Enligt min mening är en sådan utvidgning av skattefriheten inte motiverad.

101

sett från importfallen får frågan om skatteplikt betydelse endast i det fall en Prop. 1989/90:111 försäljning sker i yrkesmässig verksamhet. Att i sådant fall göra skattskyldig­heten beroende av om förvärvet varit av familjerättslig eller kommersiell na­tur, bör enligt min mening inte komma i fråga. Inte heller föreligger skäl att införa andra bestämmelser för import än vad som gäller vid försäljning av en likvärdig vara inom landet.

Det kan anmärkas att mitt förslag i övrigt medför att tjänster avseende sådana konstverk som är undantagna från skatteplikt fortsättningsvis skall vara skattepliktiga. Således kommer t.ex. galleriers och konsthandlares för­medlingsprovisioner m.m. att omfattas av skatteplikten, även om ersätt­ningen avser förmedling av frän skatteplikt undantagna alster av bildkonst.

I fråga om teaterverksamhet gör jag följande bedömning. En mervärdebe­skattning skulle till övervägande del inte innebära någon belastning för detta område. Storleken av de offentliga bidragen leder i många fall till att mervär­deskatten på övriga intäkter klart understiger den avdragsgilla ingäende skatten. En skatteplikt skulle således kunna innebära en betydande konkur­rensnackdel för de institutioner som helt finansieras med entréavgifter o.d. Övervägande skäl talar därför enligt min mening för att tillhandahällande av teaterföreställning bör undantas från skatteplikt. Undantaget bör också omfatta med teater jämförbara verksamheter, t.ex. revy-, operett- eller mu-sicalföreställningan

Opera- och balettverksamhet har ofta en nära anknytning till teaterverk­samhet, såväl sakligt som organisatoriskt. Pä grund härav bör undantaget frän skatteplikt även omfatta opera- och balettföreställningan

I fråga om biografverksamhet kan följande sägas. Genom avtal mellan sta­ten och filmbranschen bildades år 1963 Svenska Filminsitutet. Filminstitutet skall enligt avtalet ha till målsättning bl.a. att stödja svensk filmproduktion, att medverka till spridning och visning av kvalitetsfilm samt att arbeta för att främja andra för filmen värdefulla kulturella ändamål. Filminstitutets verk­samhet finansieras till mycket stor del av de s.k. biografavgifterna. Sådan avgift eriäggs till Filminstitutet av biografägarna och utgår med ett belopp som motsvarar 10 procent av bruttointäkterna vid biografföreställning. Av­gift eriäggs dock inte för alla föreställningar. Av filmavtalet framgår att bran­schen har rätt att säga upp avtalet om mervärdeskatt införs pä filmföreställ-ningan Kommittén har uttalat att Filminstitutets verksamhet är värdefull och att det därför är angeläget att denna verksamhet kan finansieras även i fram­tiden. Jag delar kommitténs uppfattning om betydelsen av Svenska Filmin­stitutets verksamhet. Till skillnad från kommittén anser jag dock att övervä­gande skäl talar för att biografföreställningar även fortsättningsvis undantas från skatteplikt.

Undantaget bör däremot inte omfatta anordnande av konserten Sådan verksamhet avser ofta ren populärunderhållning på kommersiell basis. Det finns inga skäl att genom mervärdeskattesystemet ha generella subsidier för sådan verksamhet. En generell skatteplikt för denna verksamhet underlättar också väsentligt tillämpningen av ML genom att t.ex. restaurangverksamhet med tillhörande underhållning i sin helhet träffas av mervärdeskatten. För konsertverksamhet i övrigt ligger tyngdpunkten i huvudsak på sådana före­ställningar för vilka den generella mervärdeskatten saknar betydelse eller

102

enbart har positiva konsekvenser, t.ex föreställningar som anordnas av    Prop. 1989/90:111 ideella föreningar eller sädan yrkesmässig verksamhet som till övervägande del finansieras genom offentliga bidrag.

Ett undantag från skatteplikt på kulturområdet bör också omfatta biblio­teks-, arkiv- och museiverksamhet. I fråga om tjänster som tillhandahålls av bibliotek bör skattefriheten omfatta utlåning eller annat tillhandahållande av böcker, tidskrifter, tidningar, grammofon- eller andra ljudinspelningar, konstverk och motsvarande samt bibliografiska upplysningan Skattefriheten bör omfatta såväl de direkta avgifter som kan utgå för tillhandahållande av böcker etc, som därmed förknippade avgifter såsom beställnings- och köav-giften

Enligt nu gällande ordning räknas de offentliga bibliotekens verksamhet som yrkesmässig i den män verksamheten bedrivs i konkurrens med skatte­pliktig näringsverksamhet. Bestämmelsen, som med hänsyn till vad jag före­slär i avsnitt 2.3 avseende mervärdeskatten och den offentliga sektorn kan upphävas, avser närmast tillhandahällande av ADB-baserad information. Ett undantag även för bibliotekens verksamhet av detta slag skulle medföra konkurrenssnedvridningar till nackdel för sådana skattskyldiga som yrkes­mässigt tillhandahäller informationstjänsten Undantaget från skatteplikt för bibliotekstjänster bör således inte omfatta annat tillhandahållande av infor­mation än sådant som avser bibliografiska upplysningar, dvs. upplysningar om vilka verk som finns tillgängliga på biblioteket eller pä annat bibliotek.

Arkiven har närmast till uppgift att förvara och hålla arkivhandlingar till­gängliga. Häri ingår ofta att tillhandahålla kopior av handlingarna. Det nu sagda bör omfattas av den föreslagna skattefriheten. Sådan uppdragsverk­samhet som avser bearbetande av arkivets egna handlingar liksom insam­lande och bearbetande av extern information bör däremot falla utanför det skattefria området.

Den förslagna skattefriheten för museiverksamhet bör omfatta ett mu­seums utställningsverksamhet och tillhandahållande av vandringsutställ­ningar o.d. Däremot bör skattefriheten inte omfatta sådan uppdragsverk­samhet som i sig avser skattepliktiga tjänsten

Flertalet upphovsrätter bör innefattas i skattefriheten pä kulturområdet. Dessa behandlas i samband med övriga immateriella rättigheter i avsnitt 2.2.7.

Beträffande kultur- och nöjesomrädet i övrigt bör skatteplikten vara gene­rell. Skatteplikt kommer således att föreligga för bl.a. cirkusföreställningar, danstillställningar och restaurangunderhållning samt för sport- och idrotts­evenemang.

103

När det gäller idrottslig verksamhet torde den bibehållna ordningen i fråga om de ideella föreningarnas mervärdeskatterättsliga ställning mer än väl till­godose berättigade krav på skattefrihet för icke-kommersiell verksamhet. Genom skattefrihetens anknytning till den inkomstskattemässiga behand­lingen av ideella föreningar undantas i praktiken hela idrottsrörelsen. Det kan dock finnas anledning att uppmärksamma de effekter i övrigt som den föreslagna utvidgningen av skatteplikten kan fä för idrottsrörelsen och även andra folkrörelsen En uppföljning härav bör alltså ske.

Kommittén har föreslagit att en mervärdebeskattning på detta område

inte bör leda till ett krav på öppen skattedebitering, dvs. att skattens belopp skall framgå av entrébiljett eller dylikt. Jag delar denna uppfattning. Det är i allt väsentligt fråga om tjänster som tillhandahålls för privat konsumtion, varför rätt till avdrag för den skatt som belöper på tjänsterna mycket sällan blir aktuell. Det saknas anledning att i detta hänseende behandla dessa verk­samheter pä annat sätt än detaljhandeln. Enligt min mening erfordras inte någon uttrycklig lagreglering i detta hänseende. Vad som anges i 16 5 andra stycket ML om detaljhandel och liknande verksamhet torde utan särskilt stadgande kunna innefatta tillhandahällande av de nu aktuella tjänsterna.

Prop. 1989/90:111

2.2.5 Finansiella tjänster och försäkringstjänster

Allmänt

Mitt förslag

från skatteplikt

Finansiella tjänster och försäkringstjänster undantas

A

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har kommenterat för­slaget. Dessa har i huvudsak anfört att reglerna på detta område inte bör avvika frän vad som gäller inom EG.

Skälen för mitt förslag: Finansiella tjänster och försäkringstjänster är inte skattepliktiga enligt nuvarande ordning. Med finansiella tjänster avses bank-och finansieringsverksamhet, t.ex in- och utlåningstjänster, betalningsför­medling och värdepappershandel. Med försäkringstjänster avses även åter-försäkringsverksamhet och tjänster utförda av försäkringsmäklare.

Kommittén har funnit att skäl talar för att också finansiella tjänster och försäkringstjänster bör inordnas i ett generellt och enhetligt mervärdeskatte­system. Samtidigt konstaterar kommittén att de internationella och tekniska aspekterna är svåröverblickbara. Kommittén har därför inte lämnat något förslag i denna del utan föreslagit att frågan utreds i särskild ordning.

I anledning av vad kommittén föreslagit har regeringen i juni 1989 tillkal­lat en särskild utredare med uppgift att utreda beskattningen av den finan­siella sektorn (Fi 1989:02). Utredaren beräknas nu redovisa resultatet av sitt arbete i juni 1990.1 avvaktan på resultatet av utredningen avstår jag från att nu lämna något förslag i denna del.

Beskattning av vissa tjänster

Mitt förslag: Notariatverksamhet, inkassotjänster och bankfacksut­hyrning samt annan rådgivning och förvaring omfattas av skatteplik­ten.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Endast vissa tek­niska synpunkter har framförts.

Skälen för mitt förslag: Ifrågavarande tjänster är skiljbara från de finan­siella tjänster som behandlats ovan. Tjänsterna tillhandahålls i stor utsträck­ning slutkonsumenter.

104

Några särskilda skäl för att vid en generell och enheflig mervärdeskatt un-   Prop. 1989/90:111 danta dessa riänster från skatteplikt kan inte anföras. I notariatverksamhet innefattas normalt bl.a. förvaltning av värdepapper, förvaltning av lån för annan part, förvaltning av omyndigs medel, juridiska tjänster åt kunder samt andra rådgivningstjänsten

2.2.6 Personliga tjänster m.m.

Allmänt

Mitt förslag: Skatteplikt införs för alla förekommande personliga tjänster utom sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har i huvudsak lämnat förslaget utan erinran. Skatte­plikt för veterinärtjänster avstyrks dock av Svenska djursjukhusföreningen liksom av bl.a. Sveriges Velerinärförbund, Svenska Hundklubben, Svenska Kenndktubben och Svenska Djurskyddsföreningen. Svenska frisörföre­ningen har avvisat förslaget till den del det avser skatteplikt för frisörtjänsten

Skälen för mitt förslag: Till personliga tjänster räknas i detta sammanhang renodlade konsumtionstjänster och även vissa tjänster som utnyttjas av nä­ringsidkare. De personliga tjänsterna utgör för närvarande i stor utsträck­ning s.k. tysta undantag. På några områden - i första hand för tjänster med anknytning till fastighetsområdet - har dock skatteplikt införts.

Vid en generell och enhetlig mervärdeskatt är det, inte minst för att und­vika konkurrens- och konsumtionssnedvridningar, naturligt att skatteplikten omfattar även tjänster av detta slag. Även vissa kumulativa effekter undan­röjs med en generell skatteplikt.

Kommittén har inte funnit skäl att - utöver vad som anges nedan beträf­fande sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning - föreslå några un­dantag från skatteplikt pä detta område. Jag delar kommitténs uppfattning.

Den generella skatteplikten kommer således att omfatta utpräglade kon­sumtionstjänster såsom skönhets- och hårvärd. Detsamma gäller t.ex. tjäns­ter som tillhandahålls av badinrättningar

Konsulttjänster, dvs. utredande och rådgivande verksamhet inom ekono­miska, administrativa och juridiska områden i vidsträckt bemärkelse, kom­mer också att omfattas av skatteplikten.

Vad avser tekniska konsulttjänster är de redan enligt gällande regler i all­mänhet skattepliktiga. Detta gäller t.ex. tjänster i fråga om projektering, rit­ning, konstruktion m,m, avseende fastighet. Även motsvarande tjänster av­seende skattepliktig vara samt produktutveckling omfattas av skatteplikten. Vissa tjänster av detta slag ligger dock för närvarande utanför det skatteplik­tiga området. En generell skatteplikt innebär att skatteplikten utvidgas till att omfatta alla nu skattefria byggkonsulttjänster, exempelvis fastighets- och markvärderingar, biträde i expropriations- och vattenmäl, arkitektarbeten som avser inte bestämda fastigheter, utredningar avseende markanskaff­ning, rådgivning i samband med upphandling, förhandlingar med myndighe-

105

ter, upprättande av drifts- och skötselinstruktioner för en byggnads framtida värd, företagsledning och administrativ rationalisering samt lantmäteritek-niska tjänster.

Även andra tekniska konsulttjänster än byggkonsulttjänster, t.ex. pro­jektledning avseende annat än byggnads- och anläggningsarbeten och rit-tjänster kommer att omfattas av skatteplikten.

På det ekonomiska området innebår en generell skatteplikt att inte bara bokföring och i samband därmed dllhandahållna kamerala tjänster.utan ocksä t.ex. revision, skatterådgivning, kamerala tjänster utan samband med bokföringstjänsten upprättande av deklarationer m.m. omfattas av skatte­plikten. Åven konsulttjänster som utförs av t.ex. banker blir skattepliktiga.

I fråga om skatteplikten för juridiska tjänster kan nämnas exempelvis ad­vokatverksamhet. Vad en advokat uppbär i ersättning av en klient och i före­kommande fall av allmänna medel kommer att utgöra skattepliktig omsätt­ning för honom. De offentliga taxebestämmelser som i viss utsträckning reg­lerar en advokats arvoden vid uppdrag som t.ex. offentlig försvarare, biträde enligt rättshjälpslagen, bodelningsförrättare eller konkursförvaltare bör där­för utformas med hänsyn till skattskyldigheten.

Den generella skatteplikten bör ocksä omfatta all yrkesmässig förmed­lingsverksamhet oavsett om förmedlingstjänsten avser fastighet eller skatte­fria varor och tjänsten En fastighetsmäklares förmedlingsverksamhet med­för således skattskyldighet. Beskattningsvärdet utgörs då av den erhållna provisionen eller motsvarande ersättning. Även sådana tjänster som innebär att mäklaren endast sammanför säljare och köpare omfattas av skatteplik­ten.

Också veterinärtjänster inordnas under den generella skatteplikten. Det innebär att de nuvarande kumulativa skatteeffekterna inom jordbruksnä­ringen och den yrkesmässiga djuruppfödningen i övrigt försvinner

Prop. 1989/90:111

Sjukvård och landvård

Mitt förslag: Sjukvård och tandvård undantas från skatteplikt. Un­dantaget omfattar i huvudsak sådan vård som kan berättiga till sjuk­vårdsersättning enligt lagen om allmän försäkring och vård som till­handahålls av någon med särskild legitimation att utöva yrke inom sjukvärden.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har i huvudsak lämnat förslaget utan erinran. Kommtt-tén för Atternativmedicin har förslagit att även alternativmedicinsk behand­ling fortsättningsvis skall undantas från mervärdeskatt. Svenska fotvårdsför­bundet har anfört att medicinsk fotvård som subventioneras av kommunerna eller ges efter remiss av läkare skall undantas från skatteplikt.

Skälen för mitt förslag: Sjukvärd och tandvård omfattas inte av den nuva­rande skatteplikten. Kommittén har funnit att sådan verksamhet - i likhet med vad som gäller inom EG - även fortsättningsvis bör ligga utanför det skattepliktiga området.

Ett undantag från skatteplikt för sjukvård bör enligt kommittén omfatta sädan vårdverksamhet som ligger inom de allmänpolitiska målsättningarna

106

för vilka typer av vård som bör ha stöd från samhället. Undantaget bör såle-    Prop. 1989/90:111 des inte nå så långt att det träffar skönhetsvård, allmän rekreation o,d. Vi­dare bör undantas oiriråden som i väsentlig omfattning påverkar den all­männa sjukförsäkringen. Jag delar denna uppfattning.

En naturlig utgångspunkt vid bestämmandet av skattefrihetens omfattning är sädan vård som kan berättiga till ersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Härigenom åstadkoms en kontinuerlig anpassning av skattefriheten till nya behandlingsformer som samhället anser bör ha stöd. Uttryckligt undantag bör också göras för vård som tillhandahålls av någon med särskild legidmation att utöva yrke inom sjukvården. Det innebär att vård som tillhandahålls av läkare, tandläkare, sjuksköterskon barnmorskor, sjukgymnaster, logopeder, psykologer och psykoterapeuter undantas från skatteplikt. Även vissa kiropraktorer kan numera erhålla sådan legidma­tion.

I fråga om institutionell vård är det för skattefrihet inte alldd dllräckligt med en hänvisning till reglerna om sjukvårdsersättning. Samhällets stöd till sådan vård lämnas ofta på annat sätt än genom sjukvärdsersättningen. Skat­tefriheten bör inte omfatta sådana hälsohem som närmast fungerar som pen­sionat eller rekreationsanläggningar med friskvård och kostomläggning på programmet. För denna typ av hälsohem gäller lagen (1966:742) om hotell-och pensionatsrörelse. Sådana verksamheter medför redan enligt nu gäl­lande bestämmelser skattskyldighet till mervärdeskatt och kommer även fortsättningsvis att omfattas av skatteplikten enligt vad som angivits i avsnit­tet om skatteplikt för upplåtelse av fastighet. Undantaget från skatteplikt för institutionell vård bör omfatta vård tillhandahållen vid sjukhus eller andra inrättningar som drivs av det allmänna, av enskild efter särskilt tillstånd eller av annan med motsvarande vårdverksamhet. Regler om tillståndsplikt och om undantag från denna plikt finns i stadgan (1970:88) om enskilda vårdhem m.m. samt i socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (SOSF 1985:16). Jag har erfarit att sådana hälsohem som i dag inte faller under stadgan om enskilda vårdhem m.m. i framtiden som en särskild kategori kan komma att lyda under denna. En sådan förändring bör inte påverka skattepliktens om­fattning.

Enligt nu gällande bestämmelser räknas inte som yrkesmässig verksamhet omsättning av vara eller tjänst i kommunal eller landsdngskommunal verk­samhet inrättad för sjukvård. Detta innebär att hela den kommunala sjuk­vårdssektorn ligger utanför mervärdeskattesystemet. Även tillhandahäl­lande i sådan verksamhet av varor och tjänster åt andra än vårdtagarna ligger utanför mervärdeskatten. Denna ordning infördes främst för att undanröja uppkomna redovisningsproblem i fråga om rätten till avdrag för ingående skatt. Jag föreslår nu i avsnitt 2.3 att primår- och landstingskommuner får en generell rätt till avdrag för all ingående skatt, således även för skatt som be­löper pä skattefri verksamhet som t.ex sjukvärd. Som en konsekvens härav bör de särskilda reglerna för kommunal och landstingskommunal verksam­het upphävas. Skattefriheten för sjukvärd bör således omfatta endast vad som tillhandahålls vårdtagarna, inte vad som tillhandahälls andra.

Vidare bör skattefriheten omfatta endast värden och inte sådana varor el­ler tjänster som mot avgift tillhandahålls vårdtagaren efter fritt val. Mat som tillhandahålls patienten som en integrerad del av vården blir således skatte-

fri, medan vad som i kiosker, restauranger, frisörinrättningar eller liknande    Prop. 1989/90:111 tillhandahålls anställda, besökande eller patienter omfattas av skatteplikten.

Skattefriheten avser enbart vad som tillhandahälls av vårdgivaren, öm en värdgivare anlitar en entreprenör som för hans räkning tillhandahåller skat­tepliktiga varor och tjänster blir entreprenören skattskyldig för vad han upp­bär frän vårdgivaren. Sä blir t.ex. ett restaurangföretag skattskyldigt för den mat som företaget tillhandahåller patienterna mot betalning från vårdgiva­ren. Skattskyldighet för entreprenören uppkommer också om han uppbär vederlaget direkt från patienterna. Det är dä inte fråga om en tjänst som tillhandahålls som ett led i sjukvårdstjänsten.

Enligt nuvarande bestämmelser undantas frän skatteplikt tjänster som av­ser kontroll eller analys av prov som tagits som ett led i läkarundersökning eller sjukvård samt dentaltekniska produkter som tillhandahålls tandläkare, tandtekniker eller den för vilken produkten är avsedd. För att undvika kon­kurrenssnedvridningar bör dessa undantag bestå. Det nuvarande undantaget från skatteplikt för vissa läkemedel som utlämnas enligt recept eller säljs till sjukhus avviker från vad som föreskrivs i EG:s sjätte mervärdeskattedirek­tiv, övervägande skäl talar dock för att undantaget bör behållas.

Social omsorg

Mitt förslag: Offentlig eller privat verksamhet inrättad för att ombe­sörja barnomsorg, äldreomsorg, särskilda omsorger om psykiskt ut­vecklingsstörda och annan social omsorg undantas från skatteplikt.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: I likhet med vad som gäller för sjukvård bör social omsorg undantas från skatteplikt. Denna skattefrihet bör gälla oavsett om verksamheten bedrivs i offentlig eller privat regi.

För att skattskyldighet skall föreligga fordras att skattepliktiga varor eller tjänster omsätts i yrkesmässig verksamhet. Den offentliga institutionella omvårdnadsverksamheten är enligt nuvarande ordning i allmänhet inte att anse som yrkesmässig. I den mån avgifter eriäggs, bestäms dessa i många fall utifrån värdtagarens betalningsförmåga och har inte ansetts utgöra ett vederlag för tillhandahållna prestationer, utan som värdtagarens kostnadsbi­drag för en verksamhet som stat eller kommun lagligen är skyldiga att be­driva. Genom den utformning av yrkesmässighetsbegreppet som jag i avsnitt 2.3 föreslär för statlig och kommunal verksamhet, kommer skattefriheten i allmänhet att vara en följd av undantaget frän skatteplikt i stället för som nu en följd av yrkesmässighetsbegreppet.

Omsättning av varor och tjänster i kommunal eller landstingskommunal verksamhet som är inrättad för att ombesörja barnomsorg, ungdomsvård, äldreomsorg, särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda eller annan social omvårdnad räknas inte som yrkesmässig verksamhet enligt nuvarande bestämmelsen Bestämmelserna avser i första hand serveringstjänster som i en institutions verksamhetslokaler tillhandahälls inte bara omsorgsberätti-

108

gade personer utan även besökande eller verksamhetsanknuten personal.    Prop. 1989/90:111 Vidare avses försäljning av s.k. terapialster, dvs. varor som tillverkats som ett underordnat led i omsorgs vården. Däremot torde klart produktionsinrik­tad verksamhet inte omfattas av mervärdeskattefriheten.

Denna ordning infördes, som angivits i avsnittet om sjukvärden, främst för att undanröja redovisningstekniska problem i fråga om avdrag för ingå­ende skatt, I likhet med vad som gäller för sjukvården bör som en följd av vad som föresläs i avsnitt 2,3 dessa regler upphävas och skattefriheten regle­ras genom ett för offentlig och privat verksamhet gemensamt undantag från skatteplikt. Gränserna för skattefriheten bör överensstämma med vad som föreslås för sjukvården. Undantaget från skatteplikt bör således omfatta va­ror och tjänster som den som bedriver omsorgen tillhandahåller åt omsorgs­mottagaren som ett led i den sociala omsorgen, dvs. gränsen för skattefrihet bör sammanfalla med själva vårdtjänsten.

Utvecklingen inom den sociala omsorgen präglas av att man i ökande om­fattning försöker att lösa upp den institutionella verksamheten. Den egent­liga vården har i ökad utsträckning getts formen av en utvecklad hemservice åt omsorgsberättigade personen Exempelvis tillhandahålls i många fall om-sorgsberättigade personer färdiglagad mat som kan avhämtas eller genom budtjänst tillhandahällas i hemmet. För denna mat erlägger mottagaren van­ligen ersättning med visst belopp. Det förekommer också att vissa kommu­ner inrättat en omfattande service ät pensionärer och handikappade genom att skolbespisningar och servicehus ät dessa personer tillhandahäller målti­der till subventionerat pris. Även andra tjänster kan tillhandahållas på mot­svarande sätt.

Mot bakgrund av det nu anförda har kommittén funnit att skattefriheten i princip bör gälla själva omvårdnaden och vad som tillhandahålls som en del av denna. Jag delar denna uppfattning. Vad som tillhandahålls olika katego­rier, t.ex. pensionärer eller ungdomar, mot mer eller mindre subventionerad avgift och efter fritt val utan någon individuell behovsprövning bör inte om­fattas av skattefriheten.

Vad som i sjukvårdsavsnittet angetts om entreprenörverksamhet har mot­svarande tillämpning inom den sociala omsorgen.

Utbddning

Mitt förslag: Utbildning undantas från skatteplikt. Undantaget omfat­tar varor och tjänster som tillhandahälls den som åtnjuter utbild­ningen. Liksom nu anses skattepliktig försäljning föreligga vid tillhan­dahällande av studiematerial för självstudien

Undantaget från skatteplikt omfattar inte sådan utbildning som en säljare eller uthyrare anordnar i samband med tillhandahållande av en skattepliktig vara eller tjänst. Undantaget omfattar inte heller kon­sulttjänster, informationslämnande eller anordnande av konferensen

109

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Prop. 1989/90:111

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Kommittén har funnit att ett undantag från skatte­plikt för utbildning i princip bör begränsas till sädan utbildning som avser ordinarie skolutbildning samt annan yrkesutbildning och omskolning. En så­dan ordning skulle motsvara vad som gäller enligt EG:s sjätte mervärdeskat­tedirektiv. Med hänsyn till den tid som stått till kommitténs förfogande och det omfattande utredningsarbete som en sädan begränsning av skatteplikten skulle förutsätta, har kommittén dock föreslagit att utbildningstjänster tills vidare generellt undantas frän skatteplikt.

Utbildning omfattas enligt nu gällande bestämmelser inte av skatteplik­ten. De nuvarande gränsdragningarna gentemot skattepliktig verksamhet bör i princip kunna tillämpas. Skattefriheten bör inte ges en sådan omfatt­ning att den blir en konkurrensfördel gentemot sådana subjekt som enbart bedriver skattepliktig verksamhet. Skattefrihet föreligger i allmänhet när ett korrespondensinstitut mot kursavgift tillhandahåller visst material för indivi­duell korrespondens. Däremot bör liksom nu skatteplikdg försäljning anses föreligga vid tillhandahållande av material för rena självstudier.

Undantaget för utbildningstjänster omfattar inte sådan utbildning som säl­jare eller uthyrare anordnar i samband med tillhandahällande av skatteplik­tig vara eller tjänst. Detta överensstämmer med rådande praxis men bör tas in i anvisningarna till ML.

Sådan utbildning av personal som sker i arbetsgivarföretagets regi betrak­tas som en integrerad del av den egentliga verksamheten. Om denna är skat­tepliktig omfattar företagets avdragsrätt även ingående skatt som belöper på utbildningsverksamheten. Denna ordning bör bestå.

Genom det föreslagna undantaget för utbildningstjänster kan gränsdrag­ningsproblem uppkomma gentemot t.ex. konsulttjänster av olika slag, infor­mationslämnande och anordnande av konferenser, vilka tjänster enligt mitt förslag skall omfattas av skatteplikten. Det är av vikt att begreppet utbild­ningstjänster reserveras för sådana tjänster som avser tillhandahällande av utbildning i egentlig mening. En alltför vidsträckt tillämpning av undantaget kan leda till konkurrenssnedvridningar. Vid gränsdragningen mot skatte­pliktiga konsulttjänster m,m., bör en utbildningstjänst anses föreligga en­dast om följande omständigheter är för handen. Tjänsten skall avse en un­dervisande och systematisk presentation av ett ämne. Detta ämne får inte ha en alltför allmän karaktän De förhållanden som belyses fär inte vara isole­rade företeelser utan skall utgöra en integrerad del av ett studieprogram. De som åtnjuter tjänsten skall delta aktivt i undervisningen för att erhålla en viss kompetensnivå.

110

Enligt nu gällande bestämmelser räknas inte som yrkesmässig verksamhet omsättning av vara som tillverkats eller tjänst som utförs som ett led i under­visningen i annan gymnasieskola än sådan där jordbruk, skogsbruk eller trädgårdsnäring bedrivs, när varan eller tjänsten tillhandahålls av huvud­mannen. Bestämmelsen tillkom primärt för att undanröja redovisnings- och kontrolltekniska problem i fråga om avdragsrätten för ingående skatt vid så­dan utåtriktad verksamhet som bedrivs av yrkesskolor. Som en följd av vad som föreslås i avsnitt 2.3 angående den generella avdragsrätten för ingående

skatt för primär- och landstingskommuner bör den ifrågavarande bestäm-   Prop. 1989/90:111 melsen upphävas. Skattefriheten bör således fortsättningsvis enbart gälla hu­vudmannens tillhandahällande av varor och tjänster åt den som åtnjuter ut­bildningen.

2.2.7 Beskattningens omfattning på vissa andra områden

Informationstjänster

Mitt förslag: Skatteplikten utvidgas till att omfatta även renodlade in­formationstjänsten

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Tillhandahållande av information utgör enligt nu gällande bestämmelser i sig inte en skattepliktig tjänst.

I prop. 1985/86:47 s. 26 ff. behandlades frågan om skatteplikt för tillhan­dahällande av datorbaserad information. Där angavs att en utvidgad be­skattning i informationsfallen borde anstå till dess att möjligheterna att be­skatta import av tjänster närmare hade utretts. Som skäl härför uttalades att farhågorna för utländsk konkurrens var stora. Icke skattskyldiga köpare av information kunde antas i större omfattning vända sig till utländska databa­ser om tillhandahållandet av information i Sverige var belagt med mervärde­skatt.

Jag föreslär nu dels att skattskyldigheten utvidgas i betydande omfattning, dels att statliga myndigheter, primärkommuner och landstingskommuner fär avdragsrätt för ingående skatt även i verksamheter som inte medför skatt­skyldighet. Jag föreslär ocksä att en särskild beskattning vid import av bl.a. datatjänster införs.

Med hänsyn härtill finns enligt min mening inte några skäl att vid införan­det av en generell skatteplikt för tjänster göra undantag för tillhandahäl­lande av information. Detta är också en ordning som överensstämmer med vad som gäller inom EG. I konsekvens med det nu sagda föreslås den sär­skilda regeln i nuvarande punkt 1 elfte stycket av anvisningarna till 2 8 angå­ende offentliga bibliotek, vetenskapliga institutioner och därmed jämförliga inrättningar utgå.

Tvätijänsler

Mitt förslag: Reduceringsreglerna vid tillhandahållande av tvättjäns-ter åt stat och kommun slopas.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Vid tillhandahällande åt staten, primärkommun eller landstingskommun av tjänst avseende tvätt av textilt gods eller tvätt i förening med uthyrning av sådant gods utgör beskattningsvärdet enligt nu gällande bestämmelser 60 % av vederlaget. Regeln tillkom för att åstad­komma ökad konkurrensneutralitet mellan privata och offentligägda tvätte-rien

111

Jag föreslår nu att kommunerna får en generell avdragsrätt för all ingå- Prop. 1989/90:111 ende skatt, således även sädan som är hänförlig till verksamheter som inte medför skattskyldighet. Det innebär att kommunerna i framtiden fär av­dragsrätt för ingäende skatt avseende såväl den egna tvätteriverksamheten som upphandlade tvättjänsten Reduceringsregeln kommer därmed att sakna betydelse och bör således upphävas.

Regeringen har med stöd av 12 8 ML förordnat att vissa kommunala tvät-teribolag skall vara befriade frän mervärdeskatt vid tillhandahållande av tvättjänster åt staten och vissa kommunen Som framgår av det följande före­slår jag att 12 8 ML, liksom de med stöd av denna paragraf meddelade beslu­ten, upphävs. De här behandlade kommunala tvätteribolagen blir då skatt­skyldiga även för tjänster åt staten eller de aktuella kommunerna.

Uthyrning av arbetskraft

Mitt förslag: Uthyrning av arbetskraft omfattas av skatteplikten.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Uthyrning av arbetskraft, dvs. tillhandahållanden som innebär att en arbetsgivare enbart ställer en anställd till en kunds förfo­gande och där kunden mot ersättning till arbetsgivaren disponerar över den anställde en viss tid, är enligt nu gällande ordning inte en skattepliktig tjänst. Detta har föranlett gränsdragningsproblem gentemot de skattepliktiga tjäns­terna. Bl.a. har i ett av RSV:s nämnd för rättsärenden meddelat förhandsbe­sked ett konsultföretags tillhandahållande av ADB-expert under vissa förut­sättningar inte ansetts medföra skattskyldighet. Förhandsbeskedet har lett till diskussioner om möjligheterna till illojal konkurrens inom främst ADB-området.

Genom den generella skatteplikten för tjänster och med den föreslagna definitionen av tjänst, kommer ocksä dessa tillhandahällanden att omfattas av skatteplikten.

Uthyrning av arbetskraft kan i vissa fall vara att anse som olaga arbetsför­medling enligt lagen (1935:113) med vissa bestämmelser om arbetsförmed­ling. Gränsdragningarna för vad som är tillåtet eller inte är oklara och praxis är inte entydig. Skatteplikt bör dock alltid föreligga, oavsett om uthyrningen är tillåten eller inte.

Immateriella rättigheter m.m.

Mitt förslag: Immateriella rättigheter omfattas av skatteplikten. Frän skatteplikt undantas dock upplåtelse och överlåtelse av rättigheter en­ligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, med undantag för rätt till reklamalster, system och program för automatisk databehandling samt rätt till film, videogram eller annan jämförlig inspelning som avser information. Frän skatteplikt undantas också en utövande konstnärs framförande av litterärt eller konstnär­ligt verk samt rättighet i fråga om ljud- eller bildupptagning av sådant framförande.

112

Kommitténs förslag innebär att samtliga immateriella rättigheter inordnas    Prop. 1989/90:111 under skatteplikten.

Remissinstanserna har i huvudsak lämnat förslaget utan erinran. En införd skatteplikt för upphovsrättigheter, i första hand författar- och tonsättarrät-tigheten avstyrks dock av bl,a. Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd (KLYS), Författarförbundet, Teatrarnas Riksförbund och Sveriges Närradioförbund.

Skälen för mitt förslag: Med immateriella rättigheter avses närmast rättig­heter för vilka skydd har beretts mot efterbildning eller liknande förfarande. Exempel på sådana rättigheter är upphovsrätt, patenträtt, mönsterrätt och varumärkesrätt. Enligt nu gällande ordning föreligger skatteplikt för repro­duktionsrätt eller annan rätt till fotografisk bild, visningsrätt eller annan rätt till kinematografisk film som avser reklam eller information, rätt till patent, nyttjanderätt till konstruktion eller uppfinning som avser skattepliktig vara samt rätt att utnyttja system eller program för automatisk databehandling. Skatteplikten för dessa rättigheter har i huvudsak motiverats med att kumu­lativa effekter undanröjs, att konkurrensneutraliteten stärks och att tillämp­ningen av ML förenklas.

De immateriella rättigheter som fortfarande står utanför det skattepliktiga området är upphovsrätt i vissa fall, mönsterrätt, varumärkesrätt samt vis­ningsrätt till film och video som inte avser reklam eller information.

Kommittén har funnit att flera omständigheter i och för sig talar för att de ifrågavarande immateriella rättigheterna även fortsättningsvis undantas från skatteplikt. Ersättningen för en sädan rättighet står i allmänhet inte i relation till rättighetsinnehavarens kostnader för att utveckla det objekt som ligger till grund för rättigheten utan bestäms i stället huvudsakligen på andra grun­den Ett inordnande av dessa rättigheter under skatteplikten torde inte heller kunna motiveras med att några betydande kumulativa skatteeffekter undan­röjs. Inte heller skulle konkurrensneutraliteten påverkas i mer än obetydlig omfattning. Det förhållandet att de aktuella rättigheterna i allmänhet över­låts mellan skattskyldiga medför också att en utvidgning av skatteplikten i berört hänseende inte skulle tillföra statskassan några ytterligare medel.

Enligt kommittén skulle dock en generell skatteplikt också pä detta om­råde förenkla tillämpningen av mervärdeskattelagstiftningen. Eventuella fördelningsproblem avseende såväl ingående som utgående skatt skulle bort­falla. Koimnittén har dårför funnit övervägande skäl tala för att samtliga upplåtelser och överlåtelser av immateriella rättigheter skall omfattas av skatteplikten.

Jag delar i princip kommitténs uppfattning om fördelarna med en generell mervärdeskatt. Enligt vad som anförts i avsnitt 2.2.4 kan det dock finnas skäl att undanta viss verksamhet inom kulturområdet från skatteplikt. Åven upp­låtelse och överlåtelse av vissa immateriella rättigheter med anknytning till kulturområdet bör omfattas av ett sådant undantag. Skattefriheten bör om­fatta sådana rättigheter som omfattas av 1, 4 och 5 SS lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen).

Undantaget bör också omfatta utövande konstnärers framförande av litte­rära eller konstnärliga verk. Utanför skatteplikten bör falla royalties och andra ersättningar frän exempelvis grammofonbolag och även sädana ersätt-

8 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111

ningar som kan utgå om en grammofonskiva eller liknande används vid ljud­radio- eller televisionsutsändning eller vid annat offentligt framförande i för­värvssyfte.

Till litterära verk räknas enligt upphovsfättslagen alla i vid mening beskri­vande alster, inkl. datorprogram men inte filmverk. Konstnärliga verk är så­dana som inte räknas som litterära. Det innebär att även t.ex. reklamalster kan vara föremål för upphovsrätt. Några skäl att från skatteplikt undanta rättigheter avseende sädana alster eller rätt till system eller program för ADB kan enligt min mening inte anföras. Rättigheter av detta slag tillhanda­hålls i stor utsträckning skattskyldiga, varför ett undantag från skatteplikt skulle medföra kumulativa skatteeffekter.

Enligt nu gällande bestämmelser likställs med skattepliktig vara visnings­rätt eller annan rätt till kinematografisk film som avser reklam eller informa-'on. Sådana rättigheter bör enligt min mening också fortsättningsvis alltid omfattas av skatteplikten. Alster av detta slag tillhandahälls numera i stor omfattning i form av videogram. Skatteplikten bör därför inte begränsas till enbart rätt till kinematografisk film av detta slag utan också innefatta video­gram eller annan för återgivning gjord jämförlig inspelning som avser infor­mation. Skatteplikten för reklamfilmer m.m. följer av vad som sagts ovan.

I lagrådsremissen har föreslagits att undantaget i fråga om upphovsrätter inte bör omfatta rätt till översättning enligt 4 8 upphovsrättslagen. Som skäl härför har anförts bl.a. att översättningar i stor omfattning tillhandahålls inom näringslivet samt att det skulle medföra hanterings- och tillämpnings­problem att skilja dessa från översättningar av litterära verk. Lagrådet har anfört att i fråga om översättningar av litterära verk bör dessa följa samma regler som originalverken och att det inte torde vara svårare att bestämma vad som är en översättning av ett litterärt verk än att fastställa vad som är ett litterärt verk. Lagrådet framhåller vidare att det mer sällan torde före­komma att tillhandahållandet av en översättning inom näringslivet får for­men av en upplåtelse eller överlåtelse av upphovsrätten till denna. Lagrådet framhåller också att sådana översättningar som inte avses i 4 8 upphovsrätts­lagen blir skattepliktiga enligt huvudregeln. Jag ansluter mig till lagrädets förslag i denna del.

Prop. 1989/90:111

Fartyg och luftfartyg

Mitt förslag: Det nuvarande undantaget från skatteplikt för vissa far­tyg och luftfartyg slopas.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran. Förslaget avstyrks dock av bl.a. SAS, Sveriges Redareförening och Föreningen Auktoriserade Revisorer. De invändningar som framförts avser i huvudsak dels de likviditetspäfrestningar som kan uppstå i samband med investeringar, dels problem som hänger samman med den internationella trafiken, dvs, import och exportfrågor.

114

Skälen för mitt förslag: Enligt nuvarande bestämmelser i ML undantas frän skatteplikt skepp för yrkesmässig sjöfart eller yrkesmässigt fiske, fartyg för bogsering, bärgning eller livräddning och luftfartyg för yrkesmässig per­son- eller godsbefordran. Även del, tillbehör eller utrustning till sådant far­tyg eller luftfartyg undantas under vissa förutsättningan Undantaget är av kvalificerat slag. vilket innebär att den som yrkesmässigt tillhandahåller så­dana varor har avdragsrätt för ingäende skatt.

Kommittén har som mäl haft att åstadkomma en mervärdebeskattning med generell räckvidd. Mot denna bakgrund har kommittén funnit att även ifrågavarande undantag frän skatteplikt bör slopas.

Jag delar kommitténs uppfattning. För en sädan ordning talar ocksä mitt förslag att inordna personbefordran under skatteplikten. Transporttjänster i övrigt är redan nu skattepliktiga. Det innebär att avdragsrätt praktiskt taget alltid kommer att föreligga för den mervärdeskatt som belastar förvärv av detta slag i den mån förvärvet avser yrkesmässig verksamhet,

SAS och Sveriges Redareförening har hävdat att en skatteplikt för fartyg och luftfartyg skulle medföra allvariiga likviditetsproblem för transportföre­tagen. Anledningen härtill skulle vara att mervärdeskatten pä investeringar kan uppgå till betydande belopp, som företagen under viss tid tvingas ligga ute med. Genom att reglerna för redovisning av mervärdeskatten bygger på bokföringsmässig redovisning, inträder rätten till avdrag för ingående skatt i samband med faktureringen. Mervärdeskatteredovisning kan göras i ome­delbar anslutning till utgången av den redovisningsperiod under vilken fak­turan bokförts. För mervärdeskatt som påförs vid införsel till landet inträder avdragsrätten när en av tullverket utfärdad tullräkning har mottagits av den skattskyldige, I sädana situadoner kan i vissa fall likviditets- och ränteförlus­ter uppstå. Dessa förhållanden är dock inte unika utan föreligger i alla verk­samheten

Det har ocksä frän SAS anförts att en skatteplikt på detta område skulle medföra störningar och problem för bolagets transporter av bl,a, reservdelar mellan de nordiska länderna. Med hänsyn till vad som i tullhänseende redan nu gäller för varor av detta slag, torde dock inga betydande problem kunna förutses uppkomma enbart på grund av en mervärdeskattebeläggning. Med hänsyn till vad som anförts föreslär jag att det nu behandlade undantaget från skatteplikt slopas. Härav följer att de särskilda bestämmelserna om un­dantag för bärgning av sådant fartyg eller luftfartyg som är undantaget från skatteplikt och transport i anslutning till sådan bärgning också bör slopas.

Regeringen har med stöd av 12 8 ML förordnat att luftkuddefarkoster skall jämställas med fartyg i detta sammanhang. Som framgår nedan föreslär jag att 12 S ML liksom de med stöd av denna paragraf meddelade besluten upphävs. Härigenom kommer luftkuddefarkoster att bli skattepliktiga.

Prop. 1989/90:111

Krigsmateriel

Mitt förslag: Undantaget från skatteplikt för viss krigsmateriel slopas.

115

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissin.stanserna har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Enligt nuvarande bestämmelser undantas från skatteplikt krigsmateriel som är underkastad utförselförbud och del till så­dan materiel, när varan säljs till staten för militärt bruk eller för detta ända­mål införs till landet för statens räkning. Vilka varor som omfattas av utför­selförbudet framgår av bilaga till förordningen (1988:561) om förbud mot utförsel av krigsmateriel m.m. Undantaget från skatteplikt är av kvalificerat slag. Motsvarande undantag gäller för annars skattepliktiga tjänster av­seende krigsmateriel som ägs av staten. Det ifrågavarande undantaget över­fördes till dåvarande mervärdeskatteförordningen frän bestämmelserna om allmän varuskatt. Som skäl för skattefriheten angavs att en skatteplikt en­dast skulle medföra en onödig omgång av betalningar

Undantaget har vållat en del tillämpningsproblem. Vissa varor har både militär och civil användning vilket i många fall har gjort det vanskligt att be­döma skatteplikten. 1 synnerhet vid inköp av delar och tillbehör har det vid förvärvet i många fall varit svårt att avgöra om delen eller tillbehöret slutli­gen skulle avse krigsmateriel eller annan vara.

Regeringen har förordnat att den verksamhet som försvarets fabriksverk bedriver för statens behov skall anses som yrkesmässig verksamhet enligt ML även till den del den avser försäljning eller tillhandahällande av tjänst till staten beträffande krigsmateriel som är undantaget från skatteplikt. Enligt beslutet föreligger för försvarets fabriksverk rätt till avdrag för ingäende skatt enligt 17 8 ML för den yrkesmässiga verksamheten.

Mervärdeskatt på varor och tjänster som tillhandahålls staten innebär ingen kostnad för denna. Beskattningen träffar redan i dag i princip all statlig upphandling av varor och kominer med det föreliggande förslaget om en ge­nerell beskattning även att träffa i princip all upphandling av tjänsten Ett undantag från skatteplikt vid upphandling av krigsmateriel ger vid en sådan ordning en missvisande information om denna upphandlings andel av budge­ten. Redan av detta skäl bör det nu aktuella undantaget slopas.

Den generella kompensationsrätt för mervärdeskatt för statliga myndig­heter som ocksä föreslås gör vidare att det överhuvudtaget saknas skäl att bibehålla skattefriheten för vissa försäljningar och tjänster till staten.

Prop. 1989/90:111

Verksamhetsldlgångar

Mitt förslag; Det nu gällande undantaget från skatteplikt för varula­ger, inventarium eller annan tillgång som tillhör verksamhet, när till­gängen överlåts i samband med överlåtelse av verksamheten eller del därav eller övertas i samband med fusion eller liknande förfarande be­gränsas till att avse endast de fall då förvärvaren är skattskyldig.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran. Sveri­ges Advokatsamfund liksom bl.a. Föreningen Auktoriserade Revisorer FAR och Svenska Revisorsamfundel SRS anser att reglerna om undantag i sam­band med överlåtelse av verksamhet bör förtydligas.

116

Skälen för mitt förslag: Från skatteplikt undantas enligt nu gällande be­stämmelser varulager, inventarium eller annan tillgäng som tillhör verksam­het, när överlåtelse sker i samband med överlåtelse av verksamheten eller del därav, fusion eller liknande förfarande. Skattefriheten förutsätter att till­gångarna överlåts till den som övertar verksamheten som sådan.

Skälen för undantaget beträffande verksamhetstillgängar är i första hand av praktisk natun Den som övertar en verksamhet eller del av verksamhet har i allmänhet rätt till avdrag för ingäende skatt. Statsverket skulle således inte tillföras ytterligare medel om ifrågavarande transaktioner var skatte­pliktiga. Härtill kommer att en sådan skatteplikt skulle medföra problem i de fall det i en överlåtelse av detta slag ingår frän skatteplikt undantagna varor och i de fall den överlåtna verksamheten endast delvis medför skatt­skyldighet.

Enligt kommitténs mening motiverar dessa förhållanden att ifrågavarande transaktioner även fortsättningsvis undantas från skatteplikt.

Kommittén har funnit att undantaget uttryckligen bör begränsas till de fall där övertagaren är skattskyldig till mervärdeskatt. Jag delar denna uppfatt­ning. Denna ordning överensstämmer också med vad mervärdeskatteutred­ningen föreslog i sitt slutbetänkande Översyn av mervärdeskatten del 

XI 

(SOU  1987:45).

Prop. 1989/90:111

Frimärken, sedlar och mynt

Mitt förslag: Det nuvarande undantaget från skatteplikt för frimär­ken, sedlar och mynt bibehålls.

Kommitténs förslag: Kommittén har föreslagit att den generella skatte­plikten också skall omfatta frimärken, sedlar och mynt.

Remissinstanserna: Förslaget har i huvudsak lämnats utan erinran. Sveri­ges Frimärkshandlarförbund och Sveriges Mynthandlares förening avstyrker dock förslaget av konkurrens- och kontrollskäl. Generaltullslyrelsen har an­gett att man inte kommer att kunna upprätthålla en tillfredsställande kon­troll över importbeskattningen om kommitténs förslag genomförs.

Skälen för mitt förslag: Enligt nu gällande regler undantas frimärken från skatteplikt om de inte omsätts eller införs i särskild för butiksförsäljning av­sedd förpackning. Från skatteplikt undantas också sedlar och mynt som är eller har varit gällande betalningsmedel. I fråga om guldmynt omfattar un­dantaget inte guldmynt som präglats efter den 1 januari 1967 och som om­sätts efter sitt metallvärde.

Frimärken, sedlar och mynt som samlarobjekt omfattades av skatteplikt vid dåvarande mervärdeskatteförordningens tillkomst.

Det nuvarande undantaget i fråga om frimärken infördes 1973 (prop. 1973:163, SkU 62, rskn 350, SFS 1973:928). Som skäl anfördes de förhållan­den som rådde i branschen och de konkurrens- och kontrollproblem skatte­plikten gav upphov till. Endast en mindre del av omsättningen av samlarfri-märken skedde i den reguljära handeln. Den dominerande omsättningen skedde pä sätt som inte kunde inordnas under beskattningen, t.ex. mellan

117

samlare eller inom samlarföreningan Till detta kom att införsel av frimärken direkt till samlare skedde på ett sätt som i praktiken gjorde en effektiv inför­selbeskattning omöjlig.

Omsättning av sedlar och mynt undantogs från skatteplikt 1986 (prop. 1985/86:47, SkU 17, rskn 92, SFS (1985:1116), Som skäl härför angavs de med frimärkshandeln likartade förhållanden under vilka fackhandeln för sedlar och mynt arbetade.

De förhållanden som tidigare motiverade undantag från skatteplikt för fri­märken , sedlar och mynt har inte ändrats. En skatteplikt skulle med stor san­nolikhet få till följd att handeln med dessa varor i ännu större utsträckning skulle ske utanför den reguljära handeln. Detta skulle medföra betydande negativa konsekvenser för den yrkesmässiga frimärks- och mynthandeln. Till detta kommer vad generaltullstyrelsen har anfört i fråga om möjlighe­terna att upprätthålla en tillfredsställande införselbeskanning av dessa varor

Även om principiella skäl i och för sig kan anföras mot att göra avsteg från den generella skatteplikten för varor bör - med hänsyn till vad som anförts ovan - det nuvarande begränsade undantaget från skatteplikt för frimärken, sedlar och mynt behållas.

Aktiebolaget Svensk Bilprovning

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Undantaget från skatteplikt för vissa obligatoriska be­siktningar hos Aktiebolaget Svensk Bilprovning slopas.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Enligt gällande bestämmelser undantas från skat­teplikt obligatorisk kontrollbesiktning av fordon och obligatorisk besiktning av kilometerräknarapparatur hos Aktiebolaget Svensk Bilprovning. Undan­taget i fråga om besiktning av fordon infördes vid dåvarande mervärdeskat­teförordningens tillkomst. Undantaget motiverades inte särskilt.

Obligatorisk kontrollverksamhet som utförs av statlig eller kommunal myndighet anses inte som yrkesmässig och medför således inte skattskyldig­het. Sådan kontrollbesiktning har i vissa fall genom författning anförtrotts aktiebolag. Som exempel kan förutom Aktiebolaget Svensk Bilprovning ocksä nämnas Aktiebolaget Statens Anläggningsprovning och Svenska Elek­triska Materialkontrollanstalten AB. Fastän dessa bolag har anförtrotts of­fentliga förvaltningsuppdrag är de inte myndigheter i regeringsformens me­ning. Verksamhet som staten bedriver i bolagsform räknas som yrkesmässig även när verksamheten bedrivs för att uteslutande tillgodose statens eget be­hov. Obligatorisk kontrollverksamhet medför således alldd skattskyldighet när den bedrivs i bolagsform. Det särskilda undantaget från skatteplikt för vissa av Aktiebolaget Svensk Bilprovnings kontrollbesiktningar är alltså ett avsteg från den skatteplikt som annars omfattar här berörd kontrollverksam­het.

Lagrådet har anfört att Aktiebolaget Svensk Bilprovnings befogenheter vid den obligatoriska kontrollbesiktningen av fordon och den obligatoriska

118

besiktningen av kilometerräknarapparatur uppenbarligen innefattar myn­dighetsutövning. Det saknas enligt lagrådet anledning att betrakta myndig­hetsutövning som genom särskild lagstiftning anförtrotts ett bolag eller annat privaträttsligt subjekt på annat sätt än när myndighetsutövningen sker i sta­tens, ett statligt affärsverks eller en kommuns verksamhet. Lagrådet har där­för föreslagit att ett särskilt undantag frän skatteplikt införs för vara eller tjänst som tillhandahålls som ett led i myndighetsutövning av bolag, för­ening, samfällighet, stiftelse eller enskild individ med stöd av lag enligt 11 kap. 6 8 tredje stycket regeringsformen.

Uppgifter som är jämförbara med dem som Aktiebolaget Svensk Bilprov­ning utför är anförtrodda även ät bl.a. AB Statens Anläggningsprovning och Svenska Elektriska Materialkontrollanstalten AB. Även Aktiebolaget Svensk Bilprovning utför vissa uppgifter som kan anses innefatta myndig­hetsutövning, men som enligt gällande regler mervärdebeskattas. Den verk­samhet som bedrivs av ifrågavarande bolag är i sin helhet yrkesmässig. En­ligt min mening skulle det strida mot mervärdeskattens principiella uppbygg­nad att undanta en del av bolagens verksamhet från mervärdeskatt genom att dra paralleller till det yrkesmässighetsbegrepp som skall gälla särskilt för stat och kommun. Att generellt undanta verksamhet av detta slag från skat­teplikt skulle dessutom leda till kumulativa effekter och konkurrensneutrali­tetsproblem. Att undanta besiktningar hos Aktiebolaget Svensk Bilprovning och hos de andra bolagen är enligt min mening även i övrigt obefogat. Jag är därför inte beredd att föreslå att det av lagrådet förordade undantaget på detta område införs. Mot bakgrund härav och dä några bärande skäl i övrigt för fortsatt skattefrihet inte kan anföras anser jag att undantaget för Aktie­bolaget Svensk Bilprovnings verksamhet bör slopas.

Rennäringen

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Det nuvarande undantaget från skatteplikt för skötsel genom samebys försorg av renar slopas.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Skötsel av djur är en skattepliktig tjänst enligt ML. Undantaget från skatteplikt för skötsel genom samebys försorg av renar har tillkommit i syfte att undanröja den ökade skattebelastning för vissa ren­ägare som annars skulle ha följt av den omorganisation av rennäringen som skedde genom dllkomsten av rennäringslagen (1971:437). Denna ökade skattebelastning skulle ha drabbat de renägare som inte omfattas av redovis­ningsskyldighet enligt ML, dvs. de vars skattepliktiga omsättning inte upp­går till det belopp som anges i 6 8 ML. Jag föreslår nu att beloppsgränsen för redovisningsskyldighetens inträde skall slopas och att mervärdeskatten fortsättningsvis skall redovisas fullt ut. Därmed ändras de förhållanden som motiverade undantaget från skatteplikt på rennäringens område på sådant sätt att det inte längre finns skäl att bibehålla undantaget. Jag anser därför att undantaget från skatteplikt för tjänst som avser skötsel genom samebys försorg av renar bör slopas. Detsamma bör gälla den särskilda bestämmelsen

119

i punkt 1 av anvisningarna till 2 8 ML att tjänst som medlem i sameby utför   Prop. 1989/90:111 enligt rennäringslagen för samebyns räkning inte skall anses som yrkesmäs­sig.

Lotterier och vadhållning tn.m.

Mitt förslag: Lotterier, däri inräknat vadhållning och andra former av spel, undantas också fortsättningsvis frän skatteplikt.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Tillhandahållande av lotterier, däri inräknat vad­hållning eller andra former av spel omfattas inte av skatteplikten enligt ML. Kommittén har övervägt om spelinsatser skall göras till föremål för mervär­debeskattning men funnit att de skattetekniska nackdelarna med en sädan ordning övervägar de fördelar frän bl.a. konsumtionsneutralitetssynpunkt som kan vinnas.

Jag delar kommitténs uppfattning och föreslår därför att lotterier, däri in­räknat vadhållning och andra former av spel, undantas från skatteplikt. Un­dantaget avser endast spelinsatser och omfattar således inte t,ex, entréavgif­ter till inrättningar där spelet bedrivs.

2.3 Offentlig verksamhet

2.3.1 En konkurrensneutral beskattning

Mitt förslag: För att lösa de problem med konkurrensneutralitet mel­lan offentlig egenregi och upphandling som kan uppkomma hos stat­liga myndigheter, primärkommuner och landstingskommuner när mervärdeskattebasen breddas vidtas särskilda åtgärder. De innebär i huvudsak att flertalet myndigheter samt kommunerna kompenseras för sina mervärdeskattekostnaden men på ett sådant sätt att resultatet blir kostnadsmässigt neutralt.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt förslag.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser instämmer i att det finns ett behov av att särskilda åtgärder vidtas för att säkerställa konkurrensneutrali­teten inom offentlig verksamhet när mervärdeskattebasen breddas. De av kommittén föreslagna huvudprinciperna för en kompensationsordning till­styrks också med något enstaka undantag.

Bakgrunden dll mitt förslag: Skattskyldighet enligt 2 § ML föreligger för den som inom landet i yrkesmässig verksamhet omsätter skattepliktig eller från skatteplikt kvalificerat undantagen vara eller tjänst eller för den som omsätter sådana varor och tjänster genom export. För stat och kommun gäl­ler särskilda regler enligt anvisningarna till 2 S ML. De innebär i huvudsak att statlig eller kommunal verksamhet som bedrivs uteslutande för att tillgo­dose egna behov anses som yrkesmässig endast om den bedrivs i bolagsform

120

eller liknande. Om tillhandahållande sker bäde internt och till utomstående    Prop. 1989/90:111 betraktas endast den utåtriktade delen av verksamheten som yrkesmässig. Det är särskilt stadgat att SJ:s godsbefordran samt postverkets befordran av postpaket m.m. är yrkesmässig.

Staten, liksom varje primär- eller landstingskommun, utgör ett subjekt i mervärdeskattehänseende. Härav följer bl,a, att som statens egna behov an­ses inte enbart de prestationer som utförs ät det egna organet utan även de som tillhandahålls åt andra statliga organ. Motsvarande gäller tillhandahåll­anden från ett kommunalt organ till ett annat inom en och samma kommun.

Skälen för mitt förslag: Som nämnts medför den verksamhet som bedrivs av statliga myndigheter eller av primär- och landstingskommuner i stor ut­sträckning inte skattskyldighet. Någon rätt till avdrag för ingående skatt i verksamheten föreligger då inte. De statliga myndigheterna och kommu­nerna uppträder i dessa fall i mervärdeskattehänseende som slutliga konsu­menten Detta innebär särskilda problem i samband med en breddad mervär­deskattebas.

Med den relativt smala bas för mervärdeskatten på tjänsteområdet som nu föreligger har konkurrensneutralitetsfrägor vid statlig och kommunal upphandling rests endast på begränsade områden. Det mest väsentliga är bygg- och anläggningsarbeten. Konkurrensneutralitet i mervärdeskattesam­manhang mellan upphandling resp. arbete i egen regi har där hjälpligt kun­nat upprätthållas med reduceringsreglerna, dvs, en reduktion av beskatt­ningsunderlaget till 60% och i vissa fall till 20% av beskattningsvärdet. En sådan reduceringsregel har också införts när det gäller vissa tvättjänster ät stat och kommun, Pä vissa områden har det dock inte kunnat införas någon särreglering som kunnat förhindra en snedvridning av konkurrensvillkoren till fördel för utförande av arbeten i egen regi i stället för upphandling.

En i princip generell tjänstebeskattning i enlighet med vad jag tidigare har förordat skärper kraftigt konkurrensproblematiken. Av avgörande bety- delse är också slopandet av reduceringsreglerna pä i första hand byggentre­prenaden Sammantaget innebär dessa ändringar att det blir på en mängd områden som konkurrensförhållandena mellan arbeten i egen regi resp. upphandling kommer att rubbas. Om inget görs för att utjämna dessa skill­nader kommer en betydande snedvridning att ske. Arbeten i egen regi kom­mer att gynnas av mervärdeskattesystemet, medan upphandling frän fristå­ende näringsutövare kommer att missgynnas. Mervärdeskattesystemet skulle då kunna ge incitament dll ett samhällsekonomiskt oradonellt hand­lande. Den offentliga verksamheten skulle i reellt hänseende fördyras och produktiviteten sänkas.

Jag delar kommitténs och remissinstansernas uppfattning att särskilda åt­gärder måste vidtas för att säkerställa att mervärdeskattesystemet inte fär snedvridningseffekter inom den offentliga sektorn när mervärdeskattebasen breddas. Nya reduceringsregler kan naturiigtvis inte användas. Detta skulle strida mot de grundläggande principerna för skatteomläggningen.

En huvudprincip bör således vara att offentlig egenregi inte gynnas på be­kostnad av upphandling. Det mäste också säkerställas att offentlig utåtriktad

verksamhet inte gynnas av skattesystemet vid konkurrens med privata sub-

121

jekt. De lösningar kommittén föreslagit för att åstadkomma dessa resultat är i vissa avseenden olika när det gäller statlig resp. kommunal verksamhet. Eftersom det är staten som uppbär mervärdeskatten kan frågorna delvis lö­sas på olika sätt. Jag redogör i det följande först för mina förslag såvitt gäller de statliga myndigheterna och därefter för primär- och landsdngskommu-nernas mervärdeskattesituation.

Prop. 1989/90:111

2.3.2 De statliga myndigheterna

Mitt förslag: Egenregiproblemet löses genom att de statliga myndig­heternas inköpsutgifter redovisas exkl. mervärdeskatt. Myndighe­terna får rätt att avräkna påförda utgifter för mervärdeskatt mot bud­getens inkomstsida, i stället för att som nu avräkna dessa utgifter mot anslag och inkomsten Affärsverken skall inte omfattas av systemet. Enstaka andra myndigheter som bedriver utåtriktad verksamhet i konkurrens med privata företag på områden som inte föresläs bli mer-värdeskattebelagda. kan också behöva undantas.

Om en statlig myndighet tillhandahåller skattepliktiga varor och tjänster skall verksamheten vara att anse som yrkesmässig oberoende av om verksamheten bedrivs med vinstsyfte eller ej. Yrkesmässighet skall dock inte föreligga om tillhandahållandet utgör ett led i en myn­dighetsutövning.

Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med mitt förslag.

Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt att den föreslagna redovis­ningsordningen införs, och varit av den åsikten att förslagen löser egenregi-problemen. Det har påpekats att gränsdragningen mellan de myndigheter som skall vara med i resp, ställas utanför systemet kan ställa till problem. Vidare har framförts att ett ikraftträdande under pågående budgetär kan medföra komplikationen

Skälen för mitt förslag: Som tidigare nämnts medför större delen av de statliga myndigheternas verksamhet inte skattskyldighet, Ingäende mer­värdeskatt pä förvärv av varor och tjänster för denna del av verksamheten är inte avdragsgill. En myndighets anslag måste med nuvarande ordning täcka myndighetens upphandlingskostnad inkl, mervärdeskatt. Ur myndighetens synvinkel är därför den ingående mervärdeskatten en kostnad, trots att skat­ten som sådan inlevereras till staten av leverantören. Dessa förhållanden har fått till följd att statlig verksamhet budgeteras inkl. mervärdeskatt.

Som KIS pekat på leder denna teknik till komplikationer, som dessutom kraftigt accentueras vid basbreddningen. Komplikationerna innebär som ti­digare nämnts risk för att statlig egenregi gynnas pä bekostnad av upphand­ling från en fristående entreprenör. Mervärdeskattesystemet leder således till konkurrensnackdelar för mervärdeskattskyldiga företag. En annan svå­righet är att fastställa i vilken män inköpta varor och tjänster hänför sig till de skattefria verksamhetsområdena, där avdragsrätt för ingående skatt är utesluten, eller till de skattebelagda områdena där avdragsrätt finns.

För att motverka konkurrensproblematiken har vissa bestämmelser in­förts i upphandlingsförordningen (1986:366), som i princip innebär att en

122

myndighet vid bedömning av anbud skall korrigera för olikheter vad gälier Prop. 1989/90:111 mervärdeskattskyldigheten hos anbudsgivarna. Med stöd av 2 8 ML har re­geringen också i särskilda beslut förordnat om viss skattskyldighet för väg­verket, statens vattenfallsverk, televerket, kriminalvårdsstyrelsen och för­svarets fabriksverk såvitt avser tillhandahållande av varor eller tjänster för statens eget behov.

Som jag tidigare förordat krävs i samband med att mervärdeskattebasen nu breddas en nyordning som innebär att problemen med konkurrensneutra­litet m,m, kan åtgärdas generellt. Som KIS framhållit leder det nuvarande statliga budgeteringssystemet vad gäller mervärdeskatten till onödiga kon­kurrensproblem. Mervärdeskatt pä en statlig upphandling innebär inte nå­gon kostnad för staten. En redovisning av myndigheternas utgifter exkl. mervärdeskatt ter sig därför naturlig. Om utgifterna redovisades fria frän mervärdeskatt skulle detta tekniskt fä samma effekt som en skattskyldighet . med generell avdragsrätt för ingående skatt. Valet mellan olika upphand­lingsalternativ eller mellan upphandling resp. arbete i egen regi skulle inte påverkas av mervärdeskatten.

En redovisning exkl. mervärdeskatt har som KIS påpekat också vissa andra fördelan Det skulle leda till en rättvisare information om de statliga myndigheternas ianspråktagande av de totala statliga resurserna, eftersom mervärdeskattebelagda varor och tjänster inte övervärderas i förhållande till mervärdeskattefria förvärv eller arbeten i egen regi.

Det statliga budgeteringssystemet bör således ändras så att anslagen be­räknas exkl. mervärdeskatt och så att myndigheternas utgifter redovisas utan skatten. Detta kräver att myndigheterna i särskild ordning fär kompensation för all ingående iriervärdeskatt. I sina huvuddrag bör detta kunna gå till på följande sätt. En myndighets utbetalning av ett fakturerat belopp sker så att myndigheten dels avräknar fakturabeloppet exkl. mervärdeskatt som en ut­gift i förhållande till anslaget eller andra intäkter, dels avräknar mervärde­skatten gentemot budgetens särskilda inkomsttitel för mervärdeskatt. Mer­värdeskatten kompenseras således genom en direkt avräkning mot budge­tens inkomstsida. Den närmare utformningen torde lämpligen fastställas ge­nom bestämmelser som utfärdas av regeringen eller, efter bemyndigande, av riksrevisionsverket. Kontrollen av den föreslagna ordningen bör ske inom ramen för riksrevisionsverkets löpande och årliga granskning av statsmyn­digheterna.

Affärsverken bör inte ingå i det nya redovisningssystemet. Enstaka andra

myndigheter som bedriver utåtriktad verksamhet i konkurrens med privata ,

företag bör också undantas, I vissa fall skulle nämligen en rätt att lyfta av

all ingående mervärdeskatt mot budgetens inkomstsida kunna innebära en

konkurrensfördel gentemot privata företag. Vid sidan om affärsverken gäl­

ler det myndigheter som tillhandahåller tjänster inom de sektorer som allt­

jämt skall vara mervärdeskattefria, t,ex, utbildning och sjukvård, KIS har

funnit att det, förutom affärsverken, för närvarande endast är AMU-myn-

digheterna och statens institut för personalutbildning som borde ställas utan­

för det nya redovisningssystemet. Det bör ankomma på regeringen att före­

skriva vilka myndigheter som skall omfattas av systemet, och vilka som skall

lämnas utanför. Jag delar därvid de synpunkter som framförts vid remissbe-

123

handlingen att det är viktigt att följa utvecklingen noga hos olika myndighe-     Prop. 1989/90:111 ter så att konkurrensproblem vid utåtriktad verksamhet inte uppkommen

Den här beskrivna ordningen utgör en nyordning av det interna statliga budgeterings- och redovisningssystemet. Någon lagreglering härav är inte nödvändig, utan frågan kan regleras i förordning eller annan författning. Detsamma gäller frågan vilka myndigheter, utöver affärsverken, som bör undantas.

De myndigheter som omfattas av den nya redovisningsordningen fär såle­des rätt att direkt mot budgetens inkomstsida avräkna ingående mervärde­skatt. Det innebär å andra sidan att någon rätt till avdrag i mervärdeskatte­deklaration inte bör föreligga om myndigheten skall avge sådan. För affärs­verken som enligt ovan skall stå utanför systemet måste dock en avdragsrätt bibehållas.

I det till lagrådet remitterade lagförslaget hade i en ny 18 a 8 ML föreslagits en rätt för regeringen att avgöra vilka statliga myndigheter som skall ha rätt till avdrag för ingäende mervärdeskatt. Lagrådet har anfört att en sådan de-legering inte kan göras, och föreslagit ett generellt avdragsförbud för statliga myndigheter med undantag av affärsverken. Jag finner att den av lagrådet föreslagna ordningen kan genomföras utan komplikationen De fåtaliga myndigheter, utöver affärsverken, som enligt ovan kan behöva ställas utan­för det nya systemet, bedriver inte skattepliktig verksamhet och skulle där­för enligt de generella reglerna inte ha någon avdragsrätt. Samtliga statliga myndigheter, utom affärsverken, kan därför undantas från avdragsrätt.

Den föreslagna ordningen aktualiserar även vissa andra ändringar såvitt avser statsmyndigheternas roll i mervärdeskattesystemet. Som tidigare nämnts utgör staten ett enda subjekt i mervärdeskattesammanhang. Trans­aktioner mellan statliga myndigheter skattebeläggs inte, annat än i vissa i ML angivna fall, KIS har framhållit att det skulle innebära en förenkling om varje myndighet i mervärdeskattesammanhang i princip behandlas som ett särskilt subjekt. Någon skillnad skulle dä inte behöva göras när det gäller utgående mervärdeskatt beroende på om en vara eller tjänst dllhandahålls en annan statlig myndighet eller någon annan. KIS föreslog således att varje myndighet skulle vara ett skattesubjekt i mervärdeskattesammanhang, men föreslog en möjlighet för regeringen eller myndighet som regeringen bestäm­mer att besluta öm undantag från skattedebitering i vissa fall.

Lagförslaget (3 8 ML) i lagrådsremissen hade i denna del utformats i enlig­het med KIS förslag. Lagrådet har anfört att den möjUghet till delegering som förslaget förutsätter inte kan godtas. Lagrådet har föreslagit att de stat­liga affärsverken direkt i ML anges som självständiga skattesubjekt, medan statliga myndigheter i övrigt alltjämt behandlas som ett gemensamt skatte­subjekt. Enligt min mening innebär detta att vissa förenklingar som annars skulle varit möjliga inte uppnås. Någon mer betydande nackdel behöver emellertid detta inte medföra. Jag förordar att reglerna utformas pä sätt som lagrådet föreslagit.

När det gäller reglerna om skattskyldighet för de statliga myndigheternas verksamhet innebär de nuvarande reglerna i princip att de vanliga krite­rierna pä yrkesmässig verksamhet skall föreligga för att skattskyldighet skall

.124

vara för handen. Det innebär bl.a. ett krav pä att verksamheten skall ha en viss varaktighet, men dessutom i princip att verksamheten bedrivs med vinst­syfte. Att med ledning av dessa kriterier avgöra när en myndighets utåtrik­tade verksamhet skall anses skattepliktig eller inte har ibland vållat vissa svå­righeten Dessa svårigheter kommer att accentueras påtagligt med anledning av basbreddningen.

En möjlighet att lösa detta är att konstruera skattskyldighetsbegreppet för de statliga myndigheterna utan att vinstsyftet fär utgöra kriterium pä yrkes­mässigheten. Det innebär i princip att, oberoende av om verksamheten be­drivs med vinstsyfte eller ej, utåtriktad statlig verksamhet medför skattskyl­dighet, om den avser tillhandahållande mot vederlag av skattepliktiga varor eller tjänsten Jag anser att en sädan huvudprincip bör läggas till grund för beskattningen.

I den män en vara eller tjänst tillhandahålls av en myndighet som ett led i en myndighetsutövning, och således inte på privaträttslig grund, bör dock skattskyldighet inte föreligga. Skäl till en sädan utvidgning av skattskyldig­heten föreligger inte. Däremot får en sädan inskränkning inte innebära att tillhandahällande frän statlig myndighet av teletjänster eller andra distribu­tions- eller servicetjänster undantas från beskattning, även om tillhandahål­landet har sin grund i föreskrifter om skyldighet att anlita viss myndighet för tjänsten. För närvarande synes det dock vara erforderiigt med lagstiftning endast i fråga om omhändertagande och förstöring av avfall, föroreningar och liknande.

Prop. 1989/90:111

2.3.3 Primär- och landstingskommuner

En generell kompensadonsordning

Mitt förslag: Kommunerna skall i sina mervärdeskattedeklarationer få göra avdrag för all ingående mervärdeskatt, och inte som nu enbart den ingående skatt som hänför sig till verksamhet som föranleder skattskyldighet. Kommunerna skall ersätta staten för denna utökade avdragsrätt. Ersättningen bör utformas på ett sådant sätt att det inte finns en direkt koppling mellan årliga avdragsbelopp och kommuner­nas återbetalning härav.

All verksamhet i en kommun skall redovisas i ett sammanhang, om inte skattemyndigheten medger annat. Skattskyldigheten utformas i övrigt på motsvarande sätt som jag tidigare förordat för de statliga myndigheterna. I den mån särskilda avdragsförbud föreligger enligt 18 8 ML skall dessa gälla även kommunerna.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt förslag.

Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt att en kompensationsmodell enligt KIS förslag införs. Det har påpekats att en lämplig form för kommu­nernas ersättning till staten måste utformas så att konkurrensneutraliteten inte äventyras. Kommunförbundet anser vidare att avdragsförbud inte bör upprätthållas vad gäller kommunerna.

125

Skälen för mitt förslag: Som jag tidigare angivit kräver en i princip generell Prop. 1989/90:111 mervärdeskatt att en generell lösning tillskapas för att utjämna skattens kon-kurrenssnedvridande effekter vid val mellan kommunal egenregi resp. upp­handling. KIS har när det gäller primär- och landstingskommunerna därvid övervägt två skilda metoder, nämligen en generell uttagsbeskattning eller en generell avdragsrätt. KIS har förordat att den sistnämnda m.etoden väljs.

En uttagsbeskattning av kommunerna skulle innebära en skattebelägg­ning av sådana arbeten som kommunen själv utför inom ett område där en upphandling skulle ha mervärdeskattebelagts. Detta skulle exempelvis kunna avse kommunala byggnadsarbeten för eget behov eller städning av landstingskommuns sjukhus. En uttagsbeskattning skulle i princip säker­ställa önskemålen om konkurrensneutralitet. Detta förutsätter emellertid att de betydande tillämpningsproblemen kan lösas. Sådana problem uppstår bl.a. därför att frågan om avdrag för kommunens ingående mervärdeskatt beror av i vad mån inköpta varor och tjänster anskaffats för verksamhetsom­råden där mervärdeskatt skall tas ut, eller för områden som är skattefria. En effektiv uttagsbeskattning kräver också en noggrann bokföring av använda resursen Jag delar KIS uppfattning att en generell uttagsbeskattning inte kan förordas.

Metoden med generell avdragsrätt bygger till väsentliga delar på en i Dan­mark tillämpad modell för att lösa hithörande frågon En närmare redogö­relse för det danska systemet lämnades i mervärdeskatteutredningens slut­betänkande SÖU 1987:45 s.49 ff. Modellen innebär i sin grundprincip att kommunerna får full kompensation för all ingäende mervärdeskatt, även till den del den avser mervärdeskattefria verksamheter där kommunerna har ställning av slutkonsument i mervärdeskattehänseende. Den ekonomiska fördel denna kompensation tnedför för kommunerna fär dessa gemensamt utge ersättning för till staten. Den utgivna ersättningen skall till sin storlek motsvara värdet av den totala ingäende mervärdeskatten i de mervärdeskat­tefria kommunala verksamheterna, men skall i övrigt inte kopplas till mer­värdeskattesystemet.

Det kan nämnas att den i Danmark nu använda kompensationsmetoden är 1985 infördes i stället för ett system för uttagsbeskattning hos kommunerna. Enligt vad jag erfarit anses det danska kompensationssystemet fungera väl.

Det första ledet i kompensationsordningen bör utformas som en generell rätt för primär- och landstingskommuner att i sina mervärdeskattedeklara­tioner göra avdrag för all ingående skatt, oavsett om verksamheten medför skattskyldighet eller inte. Därigenom uppnås konkurrensneutralitet på hela det mervärdeskattebelagda området. Upphandling av varor eller tjänster kan där ske på samma villkor som om varorna eller tjänsterna produceras i egen regi hos kommunerna.

Det andra ledet i kompensationsordningen, kommunernas återbetalning till staten på grund av den utökade avdragsrätten, måste emellertid utformas så att denna konkurrensneutralitet inte sätts ur spel. Kommunernas återbe­talning bör därför i princip inte kopplas direkt till resp. kommuns faktiska mervärdeskatteutgifter. 1 sådant fall skulle någon konkurrensutjämnande ef­fekt inte finnas.

126

KIS har avstått från att lägga något förslag om hur återbetalningen skall Prop. 1989/90:111 ske, men pekat på några olika metoden Det väsentliga är, som remissinstan­serna framhållit, att återbetalningen sker på ett sådant sätt att fördelarna med en konkurrensneutral beskattning inte äventyras. Enligt min mening bör formerna för återbetalningen lösas inom ramen för den totala ekono­miska relationen mellan staten och kommunerna. Denna påverkas i hög grad även av andra delar av skattereformen, men där konsekvenserna av re­formen för enskilda kommuner ännu inte har kunnat beräknas. Jag lägger därför inte nu fram något förslag till detaljerna i hur återbetalningen skall regleras. Avsikten är emellertid att reformen skall vara budgetmässigt neu­tral i förhållandet mellan stat och kommun. Jag avser att senare återkomnia med förslag som ger en sådan neutralitet.

Den föreslagna ordningen motiverar, på motsvarande sätt som jag ddigare föreslagit beträffande de statliga myndigheterna, vissa ändringar beträffande kommunernas redovisning av mervärdeskatten samt skattskyldigheten.

En generell avdragsrätt medför att många kommunala verksamheter dll-kommer vid kommunernas mervärdeskatteredovisning till skattemyndighe­terna. Det kan gälla ingående skatt i skattefria sektorer som sjukvård, social omvårdnad, skolor och central administration. Utvidgningen av skattebasen verkar i samma riktning. Mot bakgrund härav bör kommunernas skatteredo­visning samordnas så att i normalfallet en gemensam mervärdeskattedekla­ration avges för en kommuns verksamheten Detta innebär ett avsteg frän nuvarande regler i 5 8 ML, enligt vilka redovisning skall ske för varje verk­samhet för sig. Skattemyndigheten bör dock kunna bestämma om en uppdel­ning av en kommuns skatteredovisning, om detta i enskilda fall skulle visa sig vara lämpligt.

När det gäller skattskyldigheten för utåtriktad kommunal verksamhet bör motsvarande gälla som i fråga om den statliga sektorn. Yrkesmässighetsbe­greppet bör således förtydligas och förenklas på det sätt som jag där föresla­git.

Lagrådet har föreslagit att kommunalförbund i mervärdeskattesamman­hang skall jämställas med primär- och landstingskommun. Detta skulle bl.a. innebära att kommunalförbundens verksamhet inordnades i kompensations-.ordningen. I flertalet fall torde kommunalförbund användas för ändamål där skattskyldighet föreligger, t.ex. för anordnande av vatten- och avloppsan­läggningar. I dessa fall föreligger avdragsrätt för ingående mervärdeskatt en­ligt allmänna regien Jag är inte nu beredd att ta ställning til! om det annars kan finnas skäl att ändra kommunalförbundens mervärdeskattesituation.

För skattskyldigs verksamhet i allmänhet innebär mervärdeskattens prin­cip en generell tätt dll avdrag för ingående skatt enligt 17 8 ML. I vissa mycket begränsade fall råder emellerdd enligt 18 8 ML ett avdragsförbud. De viktigaste avser kostnader för stadigvarande bostad, utgifter för sprit­drycker och vin i vissa fall samt bl.a. anskaffning av personbil och motorcy­kel. Avdragsbegränsningarna är i huvudsak motiverade av att hithörande kostnader normalt får anses utgöra privata levnadskostnader, som inte bör undantas frän beskattning. Dessa avdragsbegränsningar gäller nu även för kommunernas skattepliktiga verksamheten Om kommunerna medges en ge­nerell avdragsrätt för all ingäende skatt, oavsett verksamhetsområde, kan

127

ifrågasättas om de särskilda avdragsförbuden måste upprätthållas. För kom­munernas del skulle ett undantag frän avdragsförbudet innebära förenk­lingar. Någon statsfinansiell betydelse behöver frågan inte ha. om den sär­skilda återbetalningsordningen tar hänsyn till ett eventuellt slopat avdrags­förbud. Enligt min mening bör ändå avdragsförbudet i dessa särskilda fall upprätthållas även för kommunerna. De särskilda skäl som föranlett av­dragsförbuden innebär enligt min mening att det är olämpligt att beakta dessa begränsningar endast som ett led i återbetalningssystemet.

Bidrag vid viss upphandling,m.m.

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Ett särskilt statsbidrag till kommunerna skall utgå för mervärdeskatt som indirekt belastar kommunerna vid upphandling från näringsidkare som inte är skattskyldiga. Bidraget skall även avse fall dä en kommun bidragit till viss verksamhet och där detta bidrag täckt även mervärdeskattekostnader. Statsbidraget begränsas till ut­gifter avseende sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. De grundläggande reglerna tas in i en särskild lag. Statens kostnader för bidraget ersätts av kommunerna på samma sätt som föresläs beträf­fande den generella avdragsrätten.

Kommitténs förslag överensstämmer i sak med mitt förslag.

Remissinstanserna: Kommunförbundet anser att bidraget även bör om­fatta idrott och kultur, och har ifrågasatt om inte begreppet näringsidkare är för snävt. Näringslivets skailedelegalion anför att det är av stor betydelse hur bidragen beräknas, varför berörda branschorganisationer bör få medverka när reglerna tas fram.

Skälen för mitt förslag: Den av mig föreslagna generella avdragsrätten för all ingäende skatt hos kommunerna löser, som jag tidigare angivit, konkur­rensproblemen mellan egenregiarbeten och upphandling i de fall det är fråga om mervärdeskattepliktiga områden. När det gäller verksamhetsområden som även efter basbreddningen är mervärdeskattefria uppkommer dock vissa konkurrensproblem. Det gäller framför allt verksamheterna sjukvård, social omsorg och utbildning.

På de nu nämnda områdena kompenseras kommunerna för alla direkta mervärdeskattekostnader genom det föreslagna avdragssystemet. Avdrags­rätten innebär att mervärdeskatten på t,ex. anläggningar, inventarier och förbrukningsmaterial lyfts av i den kommunala egenregin. I den mån tjäns­ter av nämnda slag, som alltså inte är mervärdeskattebelagda, upphandlas blir emellertid situationen en annan. Den upphandlade tjänsten kan inne­hålla dold mervärdeskatt avseende mervärdeskatteutgifter hos den enskilda entreprenören. Det kan exempelvis gälla mervärdeskatt på inköpta inventa­rier, material och tjänster i ett privat sjuk- eller vårdhem. Varken entrepre­nören eller kommunen har någon avdragsrätt för sådan mervärdeskatt. I dessa fall innebär mervärdeskatten att upphandling missgynnas pä bekost­nad av kommunal egenregi. I den egna regin kompenseras nämligen all ingå­ende mervärdeskatt. Effekterna kan leda till att verksamhetsformer som i övrigt är rationella frän ekonomisk synpunkt inte kommer att utnyttjas.

128

Samma effekt uppkommer i de fall en kommun väljer mellan att utföra en    Prop. 1989/90:111 viss verksamhet i egen regi, eller att alternativt ge bidrag till motsvarande verksamhet i privat regi, Bidragsgivningen framstår då som oförmånlig, ef­tersom den mäste täcka in även mervärdeskattekostnader hos mottagaren av bidragen.

De nu nämnda effekterna pä de mervärdeskattefria områdena kan förvän­tas ha en negativ effekt pä kommunernas val av rationella verksamhetsfor­men Effekterna torde bli störst på de områden där andelen skattepliktiga insatsvaror och tjänster är högt. Det måste dock understrykas att den sam­lade kommunala sektorns egenregiverksamhet på dessa områden totalt sett inte gynnas jämfört med upphandlings- eller bidragsalternativet. Kommu­nerna får ju genom den föreslagna särskilda äterbetalningsordningen kom­pensera statsverket för avdragsrätten. Men i en enskild kommun eller kom­munal förvaltning kan mervärdeskatteeffekten få avgörande betydelse för verksamhetsformen.

KIS har lämnat förslag till en särskild kompensationsordning för att ut­jämna de nämnda effekterna. Kompensationen är utformad efter dansk fö­rebild. Den innebär att primärkommuner och landstingskommuner får sär­skilda bidrag från staten för de indirekta mervårdeskattekostnader som upp­kommer vid upphandling från eller kommunala bidrag åt näringsidkare som inte är skattskyldiga. Enligt förslaget begränsas kompensationsordningen till verksamhetsområdena sjukvård, tandvård, social omvårdnad och utbild­ning. Det är områden som i kommunal verksamhet är befriade från mer­värdeskatt, men där all mervärdeskatt som kommunerna betalat skall få dras av enligt den föreslagna ordningen.

Kompensationsordningen är i och för sig en från mervärdeskattesystemet fristående konstruktion. Fråga är om ett riktat statsbidrag till kommunerna, vars ekonomiska varde dock givetvis skall beaktas vid beräkningen av de be­lopp som kommunerna har att utge inom ramen för den av mig tidigare nämnda återbetalningen.

Enligt min mening torde behovet av de föreslagna statsbidragen för närva­rande vara begränsat. Kompensationsordningen medför också en del tek­niska problem, närmast därför att bidragsbeloppen mäste bygga på vissa schabloner. Det är, som framhållits vid remissbehandlingen, viktigt att så­dana schabloner blir rättvisande eftersom de annars inte kan ge någon kon­kurrensneutralitet. Trots dessa svårigheter anser jag ändå att den föreslagna kompensationsordningen bör införas. Den har enligt min mening ett värde för att undvika att oönskade konkurrenssnedvridningar uppkommen

Huvudgrunderna för statsbidragen bör regleras i en särskild lag. De före­skrifter som behövs för att reglera förfarandet bör, som lagrådet framfört, lämpligen meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestäm­men

Jag är inte beredd att nu föreslå att bidragen utvidgas till att avse även andra verksamhetsområden än de KIS föreslagit. Enligt min bedömning skulle nyttan av att införa en sådan ordning på andra områden, t.ex. vad av­ser idrotts- och kulturområdet, vara begränsad. De tekniska svårigheterna talar också starkt för att tillämpningsområdet begränsas, i vart fall inled-

129

9 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111

ningsvis. Bidrag bör dock. som kommunförbundet anfört, utgå även i de fall    Prop, 1989/90:111 upphandling sker frän t.ex, en stiftelse eller förening.

2.4 Importbeskattning

Mitt förslag: Vid import av vissa särskilt angivna tjänster skall mer­värdeskatt erläggas om importen inte sker i en skattepliktig verksam­het. Öm importören inte bedriver yrkesmässig verksamhet och om ve­derlaget för importerade tjänster uppgår till högst 30 000 kr. under ett beskattningsår skall importen dock inte beskattas. Undantag skall även gälla för import som görs av kommun eller statlig myndighet. Importbeskattningen av varor föreslås vara oförändrad.

Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med mitt.

Remissinstanserna har i huvudsak varit positiva till eller lämnat den före­slagna importbeskattningen av tjänster utan erinran. Några remissinstanser har önskat en närmare anslutning till motsvarande regler i EG:s sjätte mer­värdeskattedirektiv. Karnttiarräiten i Stockholm har efterlyst förtydliganden avseende vilka tjänster som skall medföra skatteplikt och om importörens uppgiftslämnande skall vara sanktionerat.

Flera remissinstanser har förordat ett snart införande av ett importbe-skattningsystem pä varusidan där mervärdeskattskyldiga importörer befrias .från införseibeskattningen.

Skälen för mitt förslag: Jag har tidigare föreslagit en utvidgning av skatte­basen som innebär att tjänster i allmänhet blir mervärdeskattepliktiga. Detta kan medföra att den svenska tjänstemarknaden kan hamna i ett ogynnsamt konkurrensläge i förhållande till den som utomlands tillhandahäller sådana motsvarande tjänster som kan tillgodogöras i Sverige. Därför bör en möjlig­het att importbeskatta sådana tjänster övervägas. I den mån tjänster tillhan­dahålls i Sverige av en utländsk företagare skall tjänsten beskattas här enligt redan gällande regler för beskattningen inom landet. Vidare kan i utlandet tillhandahållna tjänster avseende t.ex. reparation av en vara beskattas i sam­band med införsel till Sverige av varan. Dessa regler föreslås inte bli änd­rade.

De tjänster som skall kunna importbeskattas bör vara sädana som tillhan­dahälls utomlands men som tillgodogörs i Sverige. Det kan t.ex. avse juri­disk rådgivning frän en i utlandet verksam jurist avseende affärer i Sverige. Om rådgivaren saknar anknytning till Sverige och råden har avlämnats utomlands kan tjänsten inte anses tillhandahållen i Sverige. Tjänsten är dock avsedd att komma till användning här. Tillhandahållandet har skett i konkur­rens med i Sverige verksamma juridiska rådgivare på deras naturliga mark­nad. Sådana tjänster bör kunna importbeskattas. Tjänster kan dock inte pas­sera gränserna pä samma påtagliga sätt som varor Reglerna måste därför utformas på annat sätt än den nuvarande importbeskattningen av varor, som innebär att skatten uppbärs av tullmyndighet vid införsel.

I EG:s sjätte mervärdeskattedirektiv har problemet angripits genom en

130

utvidgning av reglerna för våren tjänst skall anses tillhandahållen och genom Prop. 1989/90:111 att göra mottagaren av tjänsten skattskyldig i vissa fall. Reglerna tillåter även att hänsyn tas till om en tjänst faktiskt används och åtnjuts utanför eller inom EG-området. 1 Danmark har man i stället utformat reglerna som en importbeskattning. Jag anser i likhet med kommittén att den ntodellen bäst överensstämmer med ML:s uppbyggnad. Eftersom den inte behöver inne­bära några materiella skillnader i förhållande till EG-reglerna torde den föreslagna lösningen inte heller komma i konflikt med harmoniseringssträ-vandena.

Den som har etablerat sin affärsverksverksamhet i Sverige, har fast drift­ställe här eller är bosatt i landet skall som huvudregel anses här tillgodogöra sig de tjänster han erhåller. Tjänster som t.ex. inhandlas under en resa för behov under resan eller tjänster avseende tillgångar eller verksamhet i ut­landet skall dock inte anses tillgodogjorda i Sverige.

Reglerna bör såsom kommittén föreslagit utformas så att den som impor­terar en skattepliktig tjänst skall deklarera denna hos skattemyndigheten och skall erlägga den skatt som belöper på importen. Jag delar lagrådels be­dömning att redovisningen av mervärdeskatt avseende import av tjänst inte enbart skall kunna lämnas i form av en särskild mervärdeskattedeklaration såsom föreslagits i lagrädsremissen. Redovisningen skall således lämnas i självdeklaratioiien när förutsättningarna för detta är uppfyllda. Jag åter­kommer till dessa frågor i nästa avsnitt.

De tjänster för vilka importbeskattning skall kunna ske bör inte minst av praktiska skäl begränsas till vissa i lagen .särskilt angivna tjänster där en un­derlåten beskattning skulle kunna leda till betydande olägenheter. Vissa av de tjänster som bör komma i fråga behandlas närmare i specialmotiveringen.

Importbeskattningen av tjänster bör inte omfatta den som vid en beskatt­ning skulle haft rätt till avdrag med motsvarande belopp. En utebliven be­skattning i dessa fall medför inte någon konkurrenssnedvridning. Det är där­för onödigt att beskatta sådan import av tjänsten Den som är skattskyldig till mervärdeskatt skall således som huvudregel inte erlägga mervärdeskatt vid import av tjänster. 1 den mån import sker i en blandad verksamhet skall emellertid importen, om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda, deklareras och avdrag yrkas för den del som är hänförlig till den avdragsberättigade de­len av versamheten.

Jag har i avsnitt 2.3 föreslagit bestämmelser som innebär att mervärde­skatten för flertalet statliga myndigheter och kommuner i praktiken inte kommer att påverka valet mellan import och inhemsk upphandling. Åven dessa bör därför undantas frän importbeskattningen av tjänsten Vidare bör inte importbeskattning av tjänster omfatta privatpersoner annat än om im­porten har en något mer betydande omfattning. Den som inte bedriver yr­kesmässig verksamhet skall inte erlägga skatt om värdet av importen under beskattningsåret uppgår till högst 30 000 kn

Kommittén har utrett möjligheterna till ett system där varuimport för vissa

skattskyldiga inte skall beskattas. Kommittén har i princip uttalat en positiv

inställning till en sädan ordning men har ansett att den i vart fall inte bör

genomföras innan tulldatasystemet tagits i full drift. Kommittén har vidare

131

hänvisat till negativa budgeteffekten behov av möjligheter till avancerat    Prop. 1989/90:111 uppgiftsutbyte mellan tullmyndigheterna och RSV i kontrollhänseende och osäkerhet om hur utvecklingen i omvärlden kommer att bli. Jag delar kom­mitténs bedömning att det inte är en lämplig tidpunkt att nu slopa införselbe­skattningen av varor för vissa mervärdeskattskyldiga.

2.5 Redovisningsskyldighet m.m.

Mitt förslag: Den som är skattskyldig till mervärdeskatt skall obe­roende av årsredovisningens storlek alltid redovisa och betala mer­värdeskatt. Det nuvarande redovisningsskyldighetsbegreppet slopas således.

En skattskyldig med en skattepliktig omsättning som inte överstiger 200 000 kr. per år skall normalt redovisa mervärdeskatten i sin själv­deklaration. De förfaranderegler som gäller vid inkomstredovisning skall i huvudsak tillämpas även vid sädan mervärdeskatteredovisning. Mervärdeskatten skall dock tills vidare inte ingå i underlaget för debi­tering av preliminär skatt och bestämmelserna om kvarskatteavgift skall inte gälla för mervärdeskatt till den del sådan avgift skall utgå på betalning som inte gjorts senast den 18 januari året efter inkomståret.

Övriga skattskyldiga skall redovisa skatten enligt nuvarande princi­pen

Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med mitt.

Remissinstanserna: Några remissinstanser ifrågasätter om förslagen med­för förenklingar och anser att negativa konsekvenser kan uppkomma. Flera remissinstanser invänder mot att principerna för fyllnadsinbetalning och kvarskatt skall tillämpas på dem som skall redovisa mervärdeskatten i själv­deklarationen.

Skälen för mitt förslag: I dag gäller att den som är skattskyldig till mer­värdeskatt men som inte har en omsättning som överstiger 30 000 kn per är normalt inte är redovisningsskyldig. Detta innebär att sädan skattskyldig i sina kundfakturor visserligen debiterar mervärdeskatt men att han inte be­höver redovisa denna till länsskattemyndigheten. Han har inte heller någon rätt till avdrag för sin ingående skatt i mervärdeskattesammanhang. Där­emot skall han, till skillnad frän en skattskyldig som dessutom är redovis­ningsskyldig, redovisa den ingående resp. utgående mervärdeskatten som kostnad resp. intäkt i självdeklarationen.

Denna ordning har tillkommit för att begränsa antalet skattskyldiga som skall registreras som mervärdeskattskyldiga. Den föreslagna breddningen av skattebasen medför ett kraftigt ökat antal skattskyldiga som enligt nu gäl­lande regler även skulle bli redovisningsskyldiga. Denna ökning av antalet skattskyldiga som skall registreras skulle medföra en mycket stor belastning på skattemyndigheterna. Antalet nya skattskyldiga som skall registreras bör därför begränsas. Detta skulle kunna ske genom en höjning av beloppsgrän­sen för redovisningsskyldigheten. En sådan höjning skulle dock för att ha

132

någon effekt behöva vara förhållandevis ston Den skulle därför medföra en Prop. 1989/90:111 inte obetydlig konkurrenssnedvridning till fördel för skattskyldiga som inte är redovisningsskyldiga. Höjningen skulle även innebära ett visst inkomst­bortfall för staten. Kommittén har därför föreslagit att skattskyldiga med låg omsättning skall göra en fullständig mervärdeskatteredovisning i sin självde­klarationen. Överstiger den utgående mervärdeskatten den ingående skall skillnaden betalas in till statskassan. På motsvarande sätt skall ett underskott återfås i sin helhet. Kommittén har ansett det lämpligt att låta denna ordning omfatta skattskyldiga som enligt dagens regler kan medges hel- eller halvårs­redovisning, dvs, skattskyldiga vars skattepliktiga omsättning för beskatt­ningsåret inte överstiger 200 000 kn Jag delar kommitténs uppfattning.

Begreppet redovisningsskyldig som självständigt begrepp föresläs för­svinna. Samtliga skattskyldiga skall i princip ocksä vara redovisningsskyl­diga. Beträffande den som är skattskyldig till mervärdeskatt för omsättning av vara frän s.k, privatfastighet eller frän fastighet som anges 12 8 7 mom, lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt talar dock inte minst praktiska skäl för att även i fortsättningen låta dessa stå utanför mervärdeskattesystemet om verksamheten är av begränsad omfattning. Det samma gäller för uthyr­ning i vissa fall av sådana fastigheter och för verksamhet i vilken varor och tjänster omsätts under näringsverksamhetsliknande formen Jag föreslär där­för i enlighet med kommitténs förslag att sädan verksamhet skall anses som yrkesmässig först när omsättningen för beskattningsåret överstiger 30 000 kn Den som har en lägre omsättning omfattas inte av ML:s bestämmelsen

Vissa som är skattskyldiga till mervärdeskatt är inte föremål för inkomst­beskattning. Det kan t.ex. gälla olika myndigheter, utländska företagare och konkursbon. Inte heller ett handelsbolag är som sådant föremål för inkomst­beskattning. Sådana mervärdeskattskyldiga som inte skall lämna allmän självdeklaration bör därför vara skyldiga att registrera sig för redovisning av mervärdeskatt inom det egentliga mervärdeskattesystemet oavsett omsätt­ningens storlek. Detta bör även gälla för handelsbolag där delägarna redovi­sar verksamhetens resultat i sina personliga självdeklarationen

Lagrådet har avseende sädana skattskyldiga till mervärdeskatt som har en omsättning som inte överstiger 200 000 kr och som inte skall lämna självde­klaration ansett det lämpligare att begränsa registreringsskyldigheten till vissa angivna juridiska personer, såsom handelsbolag. Övriga skattskyldiga till mervärdeskatt som inte är deklarationsskyldiga vid taxeringen skulle en­ligt lagrådet kunna lämna sin deklaration för mervärdeskatteredovisningen i samband med att de allmänna självdeklarationerna avges.

Erfarenhetsmässigt fungerar beskattning av denna typ dåligt i praktiken

om man inte använder nägon form av registreringsförfarande. De skattskyl­

diga till mervärdeskatt som enligt förslaget skall redovisa mervärdeskatten i

självdeklaratiorien är registrerade i skatteregistret. Även den grupp som ho­

tar att hamna mellan systemen - skattskyldiga till mervärdeskatt med låg

omsättning och som inte skall lämna självdeklaration - bör registreras på nå­

got sätt, antingen i skatteregistret, i mervårdeskatteregistret eller i ett tredje

nytt registen Enligt min mening är det lämpligast att placera dessa i mervår­

deskatteregistret och låta dem redovisa sin mervärdeskatt inom det egentliga

mervärdeskattesystemet,

'

Det bör även, om det föreligger särskilda skäl, finnas en möjlighet att regi- Prop, 1989/90:111 strera andra skattskyldiga som har en omsättning som inte överstiger 200 000 kr. för redovisning av mervärdeskatt inom det egentliga mervärdeskattesys­temet. Sådana särskilda skäl kan t.ex. föreligga under uppbyggnaden av en verksamhet om det står klart att verksamheten därefter kommer att få en tillräckligt stor omfattning.

För sådana skattskyldiga som trots låg omsättning skall registreras som mervärdeskattskyldiga bör enligt min mening, i motsats till vad som föresla­gits i lagrädsremissen, möjligheten till helärsredovisning inom det egentliga mervärdeskattesysteinet kvarstå.

Lagrådet har ifrågasatt det lämpliga i att tillämpa de förfaranderegler som gäller för inkomsttaxeringen även på den mervärdeskatt som skall redovisas i allmän självdeklaration. För att förfarandet med att lämna mervärdeskatte­redovisningen i självdeklarationen skall medföra de sökta förenklingarna torde det dock vara en förutsättning att dessa mervärdeskatteuppgifter han­teras inom samma system som övriga uppgifter som lämnas i självdeklaratio­nen. 1 linje med lagrådets önskemål kommer en mer systematisk genomgäng av de aktuella bestämmelserna att genomföras i samband med den pågående tekniska översynen av ML.

För de skattskyldiga som skall redovisa mervärdeskatten i självdeklaratio­nen skall således samma uppbördsförfarande tillämpas som beträffande in­komstskatten. Mervärdeskatten skall alltså ingå i den slutliga skatten. Detta förutsätter vissa ändringar i den lagstiftning som styr förfarandet vid deklara­tion, taxering och uppbörd avseende inkomstskatt, I proposition 1989/90:74 om ny taxeringslag m,in, har lämnats förslag till en ny reglering av taxerings­förfarandet. Jag utgår här från de förslag som lämnats i det sammanhanget. För att uppnå en samordning föreslår jag att det i en ny 21 S ML anges att reglerna oni taxering i taxeringslagen, lagen om självdeklaration och kon­trolluppgifter (LSK) och uppbördslagen (1953:272) även skall gälla faststäl­lelse av mervärdeskatt som skall redovisas i självdeklaration. I taxeringsla­gen föreslås endast en hänvisning i 1 kap. 1 8 till 21 8 ML och i LSK ett tillägg i 2 kap. 13 8 med innebörden att de uppgifter som behövs för att fastställa mervärdeskatt skall lämnas i självdeklarationen när redovisningen skall ske dän I uppbördslagen föreslås vissa ändringar för att jämställa mervärdeskatt med skatt enligt denna lag.

Enligt 27 8 3 mom. uppbördslagen skall kvarskatteavgift utgå pä sädan skatt som inte betalats senast den 18 januari året efter inkomståret till den del det obetalda beloppet överstiger 20 000 kr. Även i övrigt utgår kvarskat­teavgift på obetalda skatter om betalning inte skett senast den 30 april. Den som medgivits helårsredovisning skall enligt nuvarande regler lämna dekla­ration för mervärdeskatt senast den 5 april året efter beskattningsåret. Sam­tidigt skall betalning ske. Jag anser att betalningstidpunkten vid en redovis­ning av mervärdeskatten i självdeklarationen inte bör komma tidigare än nu. Jag föreslår därför att kvarskatteavgift avseende mervärdeskatt som redovi­sas i självdeklaration skall utgå endast om betalning inte gjorts senast den 30 april. Detta innebär att de skattskyldiga får en något längre betalningsfrist

än i dau.

134

Behovet av att göra fyllnadsbetalning avseende mervärdeskatten skulle kunna ha motverkats genom att låta även mervärdeskatten ingå i den preli­minärt debiterade B-skatten. RSV har dock enligt vad kommittén har in­hämtat bedömt att detta inte praktiskt är möjligt att genomföra förrän tidi­gast under inkomståret 1993. Tills vidare skall därför mervärdeskatten inte ingå i den preliminärt debiterade B-skatten.

Prop. 1989/90:111

2.6 Beskattningsvärde

Mitt förslag: Mervärdeskatten skall beräknas pä vederlaget inklusive andra skatter än mervärdeskatt. Skattesatsen blir, med en oförändrad beskattningsnivå, 23,46%, Endast en skattesats skall tillämpas. Vid beräkning av avdrag för s,k, fiktiv skatt skall avdraget uppgå till 19 % av vederlaget.

Kommitténs förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran. Lant­brukarnas Riksförbund och Sveriges Köpmannaförbund har dock ansett att skattesatsen bör avrundas nedåt till 23 %.

Skälen för mitt förslag: Mervärdeskatt tas i dag ut med 19 % av beskatt­ningsvärdet. Beskattningsvärdet utgörs av vederiaget eller saluvärdet inkl. skatten Åven mervärdeskatten ingår således i beskattningsvärdet. Denna metod för att beräkna mervärdeskattens storlek är ett arv frän den allmänna varuskatten. I omvärlden tillämpas dock regelmässigt ett annat beräknings­sätt. Enligt detta beräkningssätt utgörs beskattningsvärdet av vederlaget exkl. mervärdeskatten. Jag anser i likhet med kommittén att vi bör anpassa vår beräkningsmetod till den som allmänt tillämpas i vår omvärld. Därmed blir vår skattesats direkt jämförbar med andra länders och den internatio­nella dialogen underlättas. Som en följd av den ändrade beräkningsmetoden blir skattesatsen 23,46%. Beskattningsnivän är då oförändrad. Något skäl att nu ändra beskattningsnivån för att åstadkomma en avrundning av skatte­satsen finns inte.

I nuvarande 17 8 sjätte stycket ML (enligt förslaget åttonde stycket) anges att om skattskyldig mot vederlag inom landet förvärvar skattepliktig vara från den som inte är skattskyldig för omsättning av varan, skall som ingående skatt för den skattskyldige anses det belopp som skulle ha utgjort utgående skatt för säljaren om denne varit skattskyldig (s.k. fiktiv skatt). Den ovan föreslagna nya ordningen för beräkning av mervärdeskatten skulle kunna medföra att bestämmelserna om fiktiv skatt tolkas så att som ingäende skatt skall räknas 23,46 % av vederlaget. I förtydligande syfte bör därför anges att om skattskyldig mot vederlag inom landet förvärvar skattepliktig vara frän den som inte är skattskyldig för omsättning av varan skall 19 % av vederlaget räknas som ingående mervärdeskatt för den skattskyldige.

135

2.7 Konstitutionella frågor

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Vissa av de bemyndiganden för regeringen som finns i ML upphävs. Detsamma gäller beslut och förordningar som har med­delats med stöd av sädana bemyndiganden. Vissa bestämmelser i för­ordningar som upphävs inarbetas i ML.

Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med mitt. Kommittén har dock inte lämnat något förslag avseende vissa bemyndiganden och har vidare föreslagit att bemyndigandet i 2 8 tredje stycket ML skulle kvarstå i omfor­mulerat skick.

Remissinstanserna har i huvudsak inte haft några invändningar mot kom­mitténs ställningstagande. Hovrätten över Skåne och Blekinge anser dock att bestämmelsen i 2 8 tredje stycket ML fått en felaktig utformning.

Skälen för mitt förslag: ML innehåller flera bemyndiganden för regeringen att förordna om särskilda regler för olika förhållanden. Dessa bestämmelser har tillkommit före regeringsformens (RF:s) tillkomst och är i många fall inte förenliga med de begränsningar i möjligheterna att delegera normgivnings-makt som anges i RF. De fär för närvarande tillämpas med stöd av RF:s över-gängsbestämmelsen Vid den grundläggande omläggning av mervärdeskat­ten som nu är aktuell bör emellertid säsom kommittén föreslagit ML anpas­sas till de krav som nuvarande RF ställen Behovet av den typ av särregle­ringar som bemyndigandena avser att täcka torde dessutom minska med den föreslagna breddningen av basen för mervärdebeskattningen.

Mervärdeskatt eriäggs enligt 1 S ML till staten vid omsättning inom landet och vid införsel samt, när regeringen förordnar därom, vid utförsel. Rege­ringen kan enligt 18 8 femte stycket ML förordna om undantag från avdrags­rätt för ingående skatt som belöper på utförsel för vilken skatt skall erläggas enligt ett sådant förordnande som avses i 1 8 ML, Regeringen har med stöd av bemyndigandet utfärdat förordningen (1968:591) om mervärdeskatt i vissa fall vid utförsel, I denna förordning har reglerats kioskförsäljning på fartyg pä linjer mellan Sverige och Danmark, Finland eller Norge,

Bemyndigandena i 1 S och 18 S femte stycket ML avser generella föreskrif­ter om skattskyldighet och avdragsrätt. Jag föreslår i likhet med kommittén att detta bemyndigande utgår och att bestämmelserna i den förordning som har beslutats med stöd av bemyndigandena tas in i 2 a, 14 och 18 88 ML.

Regeringen kan enligt 2 8 tredje stycket ML efter ansökan förordna om skattskyldighet tills vidare för omsättning av andra tjänster än sädana som anges i 10 S första stycket eller 11 S ML. Bemyndigandet har utnyttjats vid utfärdandet av förordningen (1968:616) om skattskyldighet till mervärde­skatt för hamn- och flygplatsverksamhet samt för ett stort antal beslut rö­rande enskilda företag, främst flygföretag, rederier och speditörer. Förord­ningen kommer mot bakgrund av de föreslagna materiella reglerna att bli överflödig. Jag delar kommitténs uppfattning att bemyndigandet bör upphä­vas till den del det avser utfärdande av denna typ av generella föreskriften De beslut som meddelats med stöd av bemyndigandet bör samtidigt upphä-

136

Ett område där möjligheterna till frivilligt inträde i mervärdeskattesyste- Prop. 1989/90:111 met kommit att användas i stor omfattning är avseende speditörers utlägg av mervärdeskatt för kunds räkning i samband med import. Speditörerna har medgetts inträde i mervärdeskattesystemet för att skydda dem mot risken för att kunden t.ex. till följd av konkurs inte kan återbetala den av speditö-ren utlagda mervärdeskatten. Till följd av den beviljade skattskyldigheten har speditören fått rätt till avdrag för den utlagda mervärdeskatten.

Konstruktionen med skattskyldighet för ett utlägg är dock främmande för mervärdeskattesystemet. De problem speditörerna kan ha med kunder som inte klarar av sina betalningar är inte av sädan natur att de bör lösas inom mervärdeskattesystemet. Jag ser för närvarande inte heller skäl till att före­slå bestämmelser för att på annat sätt särskilt skydda speditörerna mot risker för kundförluster i detta avseende.

Om särskilda skäl föreligger kan regeringen enligt punkt 1 nionde stycket av anvisningarna till 2 8 ML förordna att statlig verksamhet, som avser eget behov och som inte enligt särskilda bestämmelser i anvisningarna är att anse som yrkesmässig, dlls vidare skall anses utgöra yrkesmässig verksamhet. Be­hovet av detta bemyndigande bortfaller i och med den i avsnitt 2.3 föreslagna modellen för beskattning av offentlig verksamhet.

Regeringen kan enligt 12 8 ML förordna om ytterligare undantag från skatteplikt. Avsikten med bestämmelsen är att skapa möjlighet till sådana jämkningar i skatteplikten som påkallas av erfarenheter från tillämpningen. Bemyndigandet har utnyttjats bl.a. i fråga om datatjänster och tvätteritjäns-ter. Bemyndigandet bör säsom kommittén föreslagit upphävas liksom de be­slut som meddelats med stöd av bestämmelsen.

Det har i praktiken visat sig vara förenat med stora svårigheter att tillämpa bestämmelsen på ett konsekvent och rättvist sätt. Åven detta utgör skäl för att inte behålla bestämmelsen. Att inarbeta de beslut som redan fattats i ML är inte lämpligt eftersom detta enbart skulle innebära ett konserverande av de brister som det nuvarande systemet medfört.

Enligt 78 8 ML har regeringen rätt att meddela närmare bestämmelser för tillämpningen av ML. Bestämmelsen är ett sedvanligt bemyndigande att meddela tillämpningsföreskrifter. Rätten att meddela sädana föreskrifter framgår direkt av RF och bemyndigandet kan därför upphävas.

Lagrådet har tillstyrkt förslagen men har erinrat om att det i 22 8, 47 8 tredje stycket samt 58, 76 a och 76 b 88 ML finns ytterligare bestämmelser i bemyndigandeform som inte har berörts i remissen.

I 22 8 ML finns en bestämmelse som bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att medge att skattskyldig eller grupp av skattskyldiga får lämna deklaration senare än som framgår av paragrafen. Lagrådet har anfört att bemyndigandet inte har behövt utnyttjas under den senaste tioårsperioden och att bestämmelsen därför, och mot bakgrund av de särskilda anståndsregler som föreslås införda i en ny 22 a 8 ML genom prop. 1989/90:74, bör upphävas. Jag delar denna bedömning,

147 S tredje stycket ML anges att bestämmelserna i 58 8 2 mom, uppbörds­

lagen om befrielse från restavgift gäller i tillämpliga delar beträffande restav­

gift för mervärdeskatt. Lagrådet erinrar om att det i 58 8 2 mom. uppbördsla­

gen intagna bemyndigandet för riksskatteverket vid upprepade tillfällen för-

1

anlett påpekanden vid lagrådsgranskning. Lagrådet framhåller att det är angeläget att lagstiftningen i förevarande avseende snarast bringas i överens­stämmelse med den nya regeringsformen. Jag delar lagrädets uppfattning. Emellertid kan det antas att bemyndigandet i uppbördslagen har betydelse även för annan lagstiftning. Det är därför inte lämpligt att i detta samman­hang, utan närmare utredning av effekterna, vidta nägon åtgärd.

Ett annat bemyndigande finns i 58 8 första stycket ML vars andra mening innehåller att tullagen gäller i fråga om mervärdeskatt om inte regeringen förordnar annat. Lika med lagrådet anser jag att bemyndigandet bör och kan utgå.

I 76 a och 76 b SS ML finns bestämmelser som bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att medge återbetalning av mer­värdeskatt i vissa fall. Lagrådet framför att bestämmelserna synes vara be­myndiganden endast till formen och att de bör omformuleras så att i lagtext­en anges de materiella förutsättningarna för återbetalning, beslutsmyndighet och besvärsväg. Jag delar lagrådets bedömning. De materiella bestämmel­serna i den förordning till vilken 76 a 8 hänvisar - förordningen (1972:833) om återbetalning av mervärdeskatt i vissa fall - är dock av omfattande karak­tär och låter sig inte med lätthet införas i ML. Vidare har vissa av bestämmel­serna blivit något omoderna och bör därför omarbetas. Jag lämnar därför inte i detta sammanhang något förslag till ändring av 76a 8. Frågan får be­handlas i den tekniska översynen av ML. Däremot bör innehållet i den med stöd av 76 b S utfärdade förordningen inarbetas i ML.

Prop. 1989/90:111

2.8 Övriga mervärdeskattefrågor

2.8.1 Undantag från skatteplikt för kassettidningar

Mitt förslag: Frän skatteplikt undantas sådana kassettidningar som är att jämställa med allmän nyhetstidning eller sådan periodisk publika­tion som är undantagen från skatteplikt.

Skälen för mitt förslag: Enligt mitt förslag undantas också fortsättningsvis från skatteplikt allmän nyhetstidning samt under vissa förutsättningar perio­diska medlemsblad och personaltidningar samt annan periodisk publikation som framstår som organ för sammanslutning som har dll huvudsakligt syfte att verka för religiöst, nykterhetsfrämjande, politiskt, miljövårdande, id­rottsligt eller försvarsfrämjande ändamål eller att företräda handikappade eller arbetshindrade medlemman Bestämmelserna har i praxis tolkats så att undantaget från skatteplikt endast omfattar sädana alster som framställs ge­nom tryck eller tryckliknande förfarande. Kassettidningar, dvs. en för syn­skadade avsedd version av en skattefri publikation och som sprids i form av-kassettband eller upptagning har inte omfattats av undantaget.

Dessa förhållanden är otillfredsställande. Undantagen från skatteplikt för allmän nyhetstidning och för vissa särskilda periodiska publikationer bör därför gälla även dessa publikationer i form av kassettidningar Undantaget bör dock inte vara begränsat till sådana kassettidningar som har en förlaga

138

som är undantagen från skatteplikt och som utgör versioner av denna. Även    Prop. 1989/90:111 sådana kassetttidningar som inte har sådan förlaga men sotn till sitt innehåll och med hänsyn till formerna för tillhandahållandet är att jämställa med frän skatteplikt undantagna publikationer bör omfattas av undantaget.

2.8.2 Kyrkogårdsförvaltning

Mitt förslag: Tjänst som avser gravöppning eller gravskötsel undantas frän skatteplikt när tjänsten tillhandahälls av huvudman för allmän begravningsplats.

Skälen för mitt förslag: Frågan om skattskyldighet för kyrkogärdsförvalt-ning har tidigare behandlats i mervärdeskatteutredningens betänkande (SÖU 1987:45) Översyn av mervärdeskatten del 

XI 

s. 111 ff.

Dåvarande riksskattenämnden uttalade i anvisningar (RSN 1969.65.10) följande i fråga om tjänster som avser gravan

Gravöppning samt plantering, sådd, gräsklippning och annat som utförs för gravplatsinnehavares räkning är att hänföra till skatteplikdg tjänste­prestation avseende mark. Sädan tjänst medför skattskyldighet enligt MF. Beskattningsvärdet utgör 60 procent av vederlaget. Vad nu sagts gäl­ler även om tjänsteprestationen utförs av kyrkogärdsförvaltning eller motsvarande myndighet.

I uttalandet avsedda tjänster tillhandahålls regelmässigt av huvudmännen för de allmänna begravningsplatserna och flertalet av förvaltningarna synes ha registrerats som skattskyldiga. I åtskilliga fall har dock beskattningsmyn­digheterna avstått frän registrering eftersom verksamheterna med hänsyn till den prissättning som tillämpas inte har bedömts som yrkesmässiga.

I landet finns över 3000 allmänna begravningsplatsenEnligt 2 8 gravrätts-lagen (1963:537) åligger det församling, eller om regeringen för särskilt fall så förordnat, borgerlig kommun att hålla allmän begravningsplats. Enligt 9 8 andra stycket samma lag får gravöppning endast ske genom upplätarens för­sorg.

Några särskilda bestämmelser om skyldighet för kyrkogårdsförvaltningar att tillhandahålla gravskötsel finns inte. Flertalet förvaltningar har dock åta­git sig gravskötsel i betydande omfattning och vanligen genom mycket lång­fristiga åtaganden.

Intäkter hos den som förvaltar allmän begravningsplats och som avser er­sättning för gravöppning eller gravskötsel medför inte skattskyldighet enligt KL. Den återstående grunden för att verksamheten skall räknas som yrkes­mässig är därför att den skall anses bedriven under rörelseliknande former.

Det bör inte vara i överensstämmelse med grunderna för ML att verksam­ het i vilken huvudman för allmän begravningsplats utför gravöppning skall medföra skattskyldighet. I lagrädsremissen har därför föreslagits att omsätt­ning av tjänst som avser gravöppning eller gravskötsel under vissa förutsätt­ningar inte skall räknas som yrkesmässig verksamhet. Lagrådet har anfört att ifrågavarande tjänster är att betrakta som yrkesmässiga och att i den mån

139

ett undantag på denna punkt är behövligt detta bör ske i form av ett undan­tag frän skatteplikt. Jag ansluter mig till lagrädets uppfattning i denna del och föreslär därför att tjänst avseende gravöppning och gravskötsel undantas från skatteplikt när tjänsten tillhandahälls av huvudmannen för allmän be­gravningsplats.

Prop. 1989/90:111

2.8.3 Uttagsbeskattning av serveringstjänster

Mitt förslag: Uttagsbeskattningen för serveringstjänster utvidgas till att ocksä omfatta subventionerad kost som tillhandahälls i annat än serveringsrörelse.

Skälen för mitt förslag: 1 samband med att reduceringsreglerna för serve­ringstjänster upphävdes den 1 januari 1990, slopades ocksä de särskilda reg­lerna om begränsning av yrkesmässigheten för personalserveringan ML:s allmänna bestämmelser om skattskyldighet gäller nu för sådan verksamhet. Skälet till denna ändring var en önskan att inte ytterligare förändra konkur­renssituationen mellan fristående serveringar och personalrestauranger då reduceringsreglerna för serveringstjänster slopades.

Uttagsbeskattning av tjänster som tillhandahålls av en skattskyldig för egen eller annans räkning utan vederlag eller mot ett vederlag som understi­ger det allmänna saluvärdet, kan enligt gällande bestämmelser endast ske om tjänsten även på annat sätt yrkesmässigt omsätts i verksamheten. Det innebär att uttagsbeskattning för en arbetsgivares tillhandahållande av sub­ventionerad kost endast kan ske när tillhandahållandet sker i serveringsrö­relse. Detta förhållande medför att den konkurrensutjämning mellan fristå­ende serveringar och personalrestauranger som åsyftats inte helt uppnäs.

Av detta skäl bör uttagsbeskattning ske beträffande serveringtjänster som en skattskyldig tillhandahåller för egen eller annans räkning även om tjäns­ten inte på annat sätt omsätts i verksamheten. Uttagsbeskattningen bör ske efter samma beräkningsgrunder som nu tillämpas vid uttagsbeskattning av fri kost i serveringsrörelsen

2.9 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

Mitt förslag: De föreslagna ändringarna bör träda i kraft den 1 januari 1991. De nya reglerna om statliga myndigheters kompensation för mervärdeskatten bör dock träda i kraft först den 1 juli 1991.

Beslut som regeringen meddelat med stöd av olika bemyndiganden i ML skall inte gälla efter utgången av 1990. Sådana beslut som med­delats i fråga om yrkesmässighet för statlig verksamhet bör dock gälla t.o.m utgången av juni månad 1991.

För att förhindra vissa typer av skatteplaneringstransaktioner före­slås övergångsbestämmelser som innebär att avdrag inte medges för förvärv eller hyra av vara om den skattskyldige enligt äldre bestäm­melser skulle ha saknat rätt till avdrag och tidigare har ägt varan vid något tillfälle under de senaste tvä åren före ikraftträdandet.

140

Avdragsrätten för kommun enligt föreslagna 18 a 8 andra stycket ML omfattar inte mervärdeskatt som belöper på vara som levererats till kommunen före ikraftträdandet, om förvärvet sker i verksamhet som inte medför skattskyldighet. Motsvarande gäller vid hyra av vara.

Prop, 1989/90:111

Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med mitt. Kommittén har dock inte lämnat förslag till särskilda ikraftträdanderegler såvitt gäller de statliga myndigheterna eller kommunerna.

Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser har föreslagit att nytillkom­mande skattskyldiga bör ges möjlighet att helt eller delvis göra avdrag för mervärdeskatt som belöper på investeringar som gjorts före ikraftträdandet. Sådana synpunkter har anförts av bl.a. RSV, Televerket, SJ, Byggetttreprenö-rerna, LRF, Svenska kotnmutiförbundei. Svenska Busslrafikförbundel och Svenska lokaltrafikföreningen.

Skälen för mitt förslag: Kommittén har redovisat tvä situationer där pro­blem övergångsvis kan uppstå i samband med en breddning av mervärde­skattens bas. Det är dels de konkurrenssnedvridningar som kan uppstå när ett område skattebeläggs, dels de försök till skatteundandraganden som en utvidgad skatteplikt kan ge upphov till.

När ett konsumtionsområde skattebeläggs kan konkurrenssnedvridningar uppstå på så sätt att vissa skattskyldiga drabbas av kumulativa skatteeffekten Dessa beror pä att mervärdeskatt som belöper pä investeringar som gjorts före skattebeläggningen inte kunnat dras av. Kommittén har funnit att tre förutsättningar måste vara uppfyllda för att beaktansvärda konkurrens­snedvridningsproblem skall uppstå inom ett område. Verksamhetens kapi­talkostnad skall utgöra en betydande del av produktpriset, dvs, verksamhe­ten skall i dag ha en hög ingäende skatt. Genom att de flesta områden som berörs av den utvidgade skatteplikten utgörs av tjänster med låga kapital­kostnader faller många områden bort pä grund av detta kriterium. Det ak­tuella området skall vidare i dag ligga utanför mervärdeskattesystemet. De tillhandahållanden som i dag är kvalificerat undantagna från skatteplikt be­rörs således inte, eftersom man redan idag har avdragsrätt. Slutligen skall det föreligga en reell konkurrenssituation.

De områden inom vilka konkurrenssnedvridningar kan tänkas uppstå är enligt kommittén taxi, buss och andra persontransporter, frisörtjänster och andra personliga tjänsten nöjen, advokat- och niäklartjänster m.m.

Med hänsyn till den ingäende skattens andel av priset pä ifrågavarande tjänster, som av kommittén har beräknats till 3,6, 5,5 och 2,6 % för taxi, buss resp. frisörer och för övriga angivna verksamheter betecknats som försum­bar, har kommittén kommit till den uppfattningen att det inte finns anled­ning att av konkurrensneutralitetsskäl införa särskilda övergångsregler.

Jag delar denna uppfattning. 1 vissa branscher och för vissa företag kan avsaknaden av särskilda övergångsbestämmelser ge upphov till vissa kumu­lativa effekter och konkurrenssnedvridningar. Dessa problem torde dock som kommittén funnit bli av begränsad omfattning. Att införa regler som medger nägon form av kompensation för anskaffningar som gjorts före

141

ikraftträdandet av de nya reglerna skulle enligt min mening bära alltför    Prop. 1989/90:111 långt. Jag föreslär därför inga särskilda övergångsbestämmelser i detta hän­seende.

För att förhindra vissa transaktioner av skatteplaneringskaraktär i sam­band med basbreddningen, har kontmittén ocksä förslagit begränsningar i avdragsrätten vid förvärv eller hyra av vissa varor. Avdrag för ingäende skatt skall enligt kommitténs förslag inte medges vid förvärv eller hyra av vara om den skatiskyldige före ikraftträdandet inte skulle ha haft rätt till avdrag för motsvarande förvärv eller hyra och om varan före ikraftträdandet vid något tillfälle innehafts av den skattskyldige.

Jag delar kommitténs uppfattning om behovet av särskilda bestämmelser av detta slag. Den av kommittén föreslagna övergångsbestämmelsen kan dock fä en vidare tillämpning än vad som avsetts. Genom att avdragsförbu­det enligt förslaget avser varor som före ikraftträdandet innehafts av den skattskyldige kan det också komina att träffa andra transaktioner än de av­sedda, t.ex. löpande leasingavtal som inte är av skatteplaneringskaraktän För att bestämmelsen inte skall fä denna effekt bör avdragsförbudet begrän­sas till förvärv eller hyra av vara som före ikraftträdandet ägts av den skatt­skyldige.

Lagrådet har vid sin granskning funnit att den i lagrådsremissen föreslagna bestämmelsen kan komma att omfatta även fall där dispositioner gjorts in­nan basbreddningen av mervärdeskatten aktualiserades och som därför får antas ha skett av andra än skatteplaneringsskäl. Lagrådet föreslår därför att avdragsförbudet skall begränsas till de fall den skattskyldige ägt varan vid något tillfälle under de senaste tvä åren före ikraftträdandet. Jag ansluter mig till lagrädets förslag i denna del.

När det gäller ikraftträdandetidpunkten för de nya mervärdeskattereg­lerna för statliga myndigheter gör jag följande bedömning. Den nya redovis­ningsordningen innebär en betydelsefull principiell omläggning av det stat­liga budgeteringssystemet. För budgetåret 1990/91 har den nya ordningen givetvis inte kunnat beaktas. Den nya redovisningsordningen för de statliga myndigheterna kan därför tidigast tiäda i kraft den 1 juli 1991. Detta gäller således de regler som avser myndigheternas rätt att få kompensation för mervärdeskatten i särskild ordning, samt de regler som har direkt samband därmed. Däremot bör de förslag jag lämnat om yrkesmässighetsbegreppet kunna träda i kraft den 1 januari 1991.

Den föreslagna rätten för kommunerna att göra avdrag för all ingående mervärdeskatt bör i princip införas i samband med basbreddningarna inom inervärdeskattesystemet, dvs. den 1 januari 1991. Avdragsordningen bör därför i huvudsak omfatta sådana förvärv för vilka avdragsrätt enligt de all­männa reglerna i 17 S ML inträder den 1 januari 1991 eller senare.

För varor eller tjänster som anskaffats före ikraftträdandet bör dock vissa begränsningar göras. Det finns annars risk för att sådana åtgärder vidtas före den 1 januari 1991 att vissa kommuner fär en omotiverat stor avdragsrätt under 1991 eller senare. Så skulle kunna ske genom att varor eller tjänster som förvärvas under tiden före ikraftträdandet anskaffas på sädana villkor att avdragsrätt enligt de nya reglerna kan tillgodogöras. Olika typer av lea­singavtal kan användas i sådant syfte. En sädan verksamhet har enligt vad

jag erfarit i betydande omfattning redan påbörjats. En avdragsrätt även för    Prop. 1989/90:111 sådana transaktioner är omotiverad och riskerar att rubba den totala ekono­miska relationen mellan staten och kommunerna. De planerade förfaran­dena kan också komma att medföra orättvisor mellan kommunerna.

Mot bakgrund av vad jag nu har sagt bör avdragsrätt enligt de nya reglerna inte medges i fråga om förvärv av varor där varorna levererats till kommunen före ikraftträdandet. Motsvarande restriktion bör också gälla tjänster åt kommun som består i uthyrning av varor Dessa övergångsregler innebär vis­serligen en avdragsbegränsning även för normala långsiktiga leasingavtal, men effekterna av en sådan begränsning kan beaktas vid den ekonomiska avräkningen mellan staten och kommunerna.

Regeringen avser att föreslå riksdagen att mervärdeskatten tillfälligt höjs under tiden den 1 juli 1990-den31 december 1991. Omläggningen av beräk­ningssättet för mervärdeskatten bör därför anstå dlls dess den nu gällande skattesatsen åter skall tillämpas. En regel av denna innebörd har därför in­förts i punkte av övergängsbestämmelserna.

3 Punktskatter

I detta kapitel behandlas punktskatterna på energiområdet i avsnitten 3.1-3.8. Förslagen till en koldioxidskatt och en svavelskatt tas upp i avsnitt 3.2 resp. 3.6.1 avsnitten 3.9-3.14 behandlas vissa övriga punktskatter, näm­ligen den särskilda varuskatten, dryckesskatten, videoskatten, kassettskat­ten, stämpelskatten vid förvärv av skepp samt skatten på omsättning av vissa värdepapper. I avsnitt 3.15 behandlar jag ikraftträdandet av förslagen på punktskatteområdet.

3.1 Allmänt om punktskatter på energi

Flera utredningar har samtidigt utrett energibeskattningen eller frågor som har nära anknytning till denna beskattning. KIS har i sitt betänkande (SOU 1989:35) Reformerad mervärdeskatt m.m. behandlat bl.a. den framtida energibeskattningen. Miljöavgiftsutredningen, MIA, har i tvä delbetänkan­den, (SOU 1989:21) Sätt värde pä miljön! - Miljöavgifter på svavel och klor samt (SOU1989:83) Ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken - Energi och trafik, föreslagit ekonomiska styrmedel på energi- och trafikområdet. Ned-sättningssystemets utformning och betydelse har utretts av utredningen om konkurrensvillkoren för elintensiv industri, EL 90, i delbetänkandet (SOU 1989:82) Nedsättning av energiskatter. Samtliga nämnda belänkanden har remissbehandlats. EL 90 har lämnat sitt slutbetänkande i mars 1990 och MIA skall lämna sitt slutbetänkande sommaren 1990.

Såsom nämnts i avsnitt 1 kommer jag i fråga om energiområdet att i det följande behandla vissa återstående frågor av mer lagteknisk natur på grund­val av KIS:s betänkande. Vidare kommer jag att behandla förslagen om eko­nomiska styrmedel för att minska koldioxid- och svavelutsläppen samt för­slaget om differentierad energiskatt på olja som lämnats i MIA:s betänkan-

143

den samt förslaget som avser nedsättning av allmän energiskatt.

Prop. 1989/90:111

Jag har i dessa frågor samrått med cheferna för miljö- och energi- resp. industridepartementet.

3.1.1 Allmänna utgångspunkter för miljörelaterade pålagor på energi

Sverige har i likhet med andra industriländer hittills huvudsakligen använt administrativa styrmedel för att nä uppsatta miljömål. Till sådana styrmedel hör t.ex. tillståndsprövning och tillsyn enligt miljöskyddslagen (1969:387). Vid den individuella tillståndsprövningen åläggs den som utövar miljöfarlig verksamhet vissa miljöskyddskrav som mäste uppfyllas för att verksamheten skall tillåtas. Dessa miljöskyddskrav kan betraktas som minimikrav frän samhällets sida. Tillståndsprövningen ger dock inte företagen några direkta incitament att därutöver reducera sina utsläpp. Samma resonemang kan föras om miljöskyddskraven utformas som normföreskriften Ekonomiska styrmedel är därför av intresse som komplement till andra regleringar, förut­satt att de kan pä ett både verkningsfullt och kostnadseffektivt sätt förebygga och minska utsläpp och annan miljöförstöring genom att ge incitament till företag och enskilda att själva utveckla och ta i bruk ny miljövänlig teknik och nya produktions- eller reningsmetoder samt till att byta ut farliga pro­dukter eller ämnen mot mindre farliga sådana.

Ett miljöproblem som observerats allt mer under senare är är utsläppen av klimatpäverkande gasen s.k. växthusgasen Dessa gaser kan orsaka kli­matförändringar. De mest betydelsefulla växthusgaserna är koldioxid, CFC-föreningar (s.k. freoner), metan och dikväveoxid.

De svenska koldioxidutsläppen beräknas under år 1970 ha uppgått till ca 95 milj. ton. År 1988 var utsläppen ca 61 milj. ton. Dessa utsläpp har således minskat under denna tidsperiod. Minskningen hänför sig främst till upp­värmningssektorn och till industrins energianvändning. Under samma tid har dock koldioxidutsläppen frän trafiksektorn ökat kraftigt. Utsläppen av koldioxid kan med nuvarande förutsättningar förväntas öka, pä kort sikt främst som en följd av ökningen inom trafiksektorn.

I samband med 1988 ärs miljöpolitiska beslut (prop. 1987/88:85, JoU 23, rskn 373) anförde jordbruksutskottet i fråga om koldioxidutsläppen, att re­geringen borde klarlägga energianvändningens effekter pä koldioxidhalten i atmosfären och utarbeta ett program för att minska utsläppen till vad natu­ren tål. Som ett nationellt delmål borde dessutom, enligt utskottet, anges att koldioxidutsläppen inte borde ökas utöver den nivå de då hade. Riksdagen beslutade i enlighet med detta uttalande. Ekonomiska styrmedel bör enligt samma riksdagsbeslut i ökad omfattning komplettera de nuvarande styrmed­len. Avgifter pä förorenande utsläpp bör enligt beslutet successivt kunna in­föras där sä är praktiskt möjligt och där sådana avgifter ger avsedd effekt på miljön.

De bedömningar som gjorts visar att ytterligare miljöpolitiska åtgärder krävs om detta mål skall kunna näs. Energi- och trafiksektorerna svarar för vardera drygt en tredjedel av utsläppen av koldioxid.

En strategi för minskad klimatpåverkan måste omfatta såväl ett längre

som ett kortare tidsperspektiv. Det längre perspektivet behövs pä grund av

..,,

att det i många fall tar tid att genomföra anpassningar för att minska t.ex. Prop. 1989/90:111 koldioxidutsläppen. Det kan gälla t.ex. investeringar i kollektivtrafik och i energianläggningan Det kortare perspektivet är också nödvändigt för att vidta åtgärder för en effektivare energianvändning genom att t.ex. gammal utrustning byts ut mot ny, eller för en effektivare bränsleanvändning vid t.ex. den dagliga skötseln av förbränningsanläggningan

Mot denna bakgrund föreslär MIA dels att en koldioxidavgift införs pä bl.a. vissa bränslen som bör motsvara 25 öre per kg koldioxidutsläpp och dels att den allmänna energiskatten på bränslena samtidigt sänks med 50 %.

Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Svenska Naturskyddsföreningen anser att en koldioxidavgift och den nuva­rande allmänna energiskatten inte skiljer sig åt på något så avgörande sätt att det finns anledning att upprätthälla en distinktion dem emellan. Natur­skyddsföreningen föreslår därför att energiskatten helt ersätts av en kol­dioxidavgift. Vattenfall, Svenska Kraftverksföreningen, Svenska Gasföre­ningen m.fl. avstyrker att en sådan skatt införs innan motsvarande skattesys­tem införs i andra länder eftersom koldioxiden i första hand har en global verkan.

Energibeskattningen har under 1970- och 1980-talen haft stor betydelse för att minska användningen av fossila bränslen och därmed också koldioxid­utsläppen. Med tanke på de ökade kunskaperna om klimatfrågans betydelse anser jag att det finns starka skäl att ge energibeskattningen en skarpare mil­jöprofil. Jag delar därför MIA:s uppfattning i denna del. Enligt min bedöm­ning är den föreslagna nivån på den allmänna energiskatten och pålagan pä kolinnehället väl avvägd. Jag kommer att i fortsättningen använda beteck­ningen koldioxidskatt på pålagan (se avsnitt 3.1.2).

Försurning är ett annat allvarligt miljöproblem. Utsläppen av svavel är en viktig orsak till försurningen. Mer än hälften av de svenska svavelutsläppen kommer från energisektorn.

Riksdagen beslutade våren 1985 (prop. 1984/85:127, JoU 28, rskn 275) att de svenska utsläppen av svavel skall minska med 65 % till år 1995, räknat från 1980 års nivå. I samband med 1988 års miljöpolidska beslut (prop. 1987/88:85, JoU 23,' rskn 373) lade riksdagen fast som ett mål att minska svavelutsläppen med 80 % frän 1980 ärs nivå fram till sekelskiftet. Ytterli­gare åtgärder krävs för att klara detta mål.

145

Nuvarande styrmedel för att minska utsläppen av svavel är administrativa och finns främst i miljöskyddslagen (1969:387) och lagen (1976:1054) om svavelhaltigt bränsle. Riksdagen har fastställt riktlinjer för svavelutsläppen från befintliga koleldade anläggningar (prop. 1983/84:158, NU 44, JoU 28, rskn 389 och 390). I propositionen (1987/88:85) om miljöpolitiken inför | 1990-talet aviserade regeringen skärpningar i bestämmelserna i förord- i ningen (1976:1055) om svavelhaltigt bränsle. Statens naturvårdsverk utarbe­tar för närvarande på regeringens uppdrag ett förslag till ny handlingsplan mot luftföroreningar och försurning. I uppdraget ingår bl.a. att föreslå nya bestämmelser för utsläpp av svavel. MIA föreslår en svavelavgift på olja, kolbränsle och torv och att avgiften bör motsvara 30 kr per kg svavelutsläpp. Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran.

Som jag nyss har påpekat talar starka skäl för att ge energibeskattningen

10 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111

en skarpare miljöprofil. Jag anser i likhet med MIA att det finns skäl att Prop. 1989/90:111 komplettera de administrativa styrmedlen med ett ekonomiskt styrmedel pä svavel i vissa bränslen. En sådan pålaga bör syfta till att svavelfattigare bränslen används och att reningsåtgärder vidtas, vilket bl.a. bör kunna leda till att utsläppen snabbare minskar ned till de nivåer som enligt nämnda rikt­linjer m.m. kommer att krävas vid mitten av 1990-talet samt ge incitament för ytterligare minskningar av utsläppen. Jag anser i likhet med vad MIA föreslagit att en pålaga som motsvarar 30 kr per kg svavelutsläpp är en lämp­lig nivå för att svavelutsläppen skall kunna minska. Även denna pålaga kom­mer jag att beteckna som skatt (se avsnitt 3.1.2).

3.1.2   De miljörelaterade pålagornas statsrättsliga karaktär

I MIA:s båda delbetänkanden har beteckningen miljöavgift använts för de pålagor som hänför sig till utsläppen av koldioxid och svavel.

En avgift i statsrättslig mening föreligger i princip endast i de fall det utgår ett specificerat vederlag för den erlagda penningprestationen. En avgift före­ligger även för det fall penningprestationen tas ut endast i näringsreglerande syfte och i sin helhet tillförs näringsgrenen i fråga enligt särskilda regien Ex­empel på sådana avgifter är de som tas ut som prisregleringsavgifter inom jordbruket och fisket. Övriga penningprestationer till det allmänna är, med undantag för viten, böter och andra straffrättsliga pålagor, att anse som skat­ten

MIA:s förslag om koldioxidavgift och svavelavgift bygger inte på att ett specificerat vederlag skall tillfalla dem som betalar avgifterna. Inte heller skall pä annat sätt nägon del av intäkterna från avgifterna återföras till dem som utövar den verksamhet som skall avgiftsbeläggas. Pålagorna är därför statsrättsligt att beteckna som skatten Den beteckning som i det särskilda fallet sätts på en pålaga är i och för sig inte avgörande för dess statsrättsliga karaktän Det förekommer att beteckningen avgift används om en penning­pålaga som rätteligen är en skatt, t.ex. i fråga om vissa arbetsgivaravgifter inom socialförsäkringsområdet. Självfallet bör dock när en ny pålaga införs - som de nu aktuella - den adekvata statsrättsliga beteckningen användas. I fortsättningen kommer jag således att genomgående använda beteckning­arna koldioxidskatt resp. svavelskatt eller skatt då jag behandlar dessa påla-gon

3.1.3   Allmänt om hur miljörelaterade skatter skall tas ut

I avsnitt 3.1.1 har redovisats de allmänna utgångspunkterna för valet av ad­ministrativa och ekonomiska styrmedel och för uttagande av miljörelaterade skatten

I direktiven till MIA anfördes bl.a. att ekonomiska styrmedel kan baseras

på t.ex. faktiska utsl-äpp. Vidare anfördes att debiteringar som grundas på

mätresultat kräver tillförlitliga och entydiga mätningan MIA har beträffande

förslagen till ekonomiska styrmedel för att reducera utsläppen av koldioxid

och svavel inte ansett det praktiskt möjligt att införa pålagor som beräknas

på utsläppen. I stället menar MIA att mättekniska och praktiska skäl talar

för att skatterna tas ut på insatsvarorna. Utsläppen av koldioxid och svavel

146

vid förbränning beror främst på bränslets sammansättning. Huvuddelen av bränslets innehåll av kol och svavel finns i rökgaserna om inga reningsåtgär­der vidtas. Att bestämma kol- och svavelhalten i ett bränsle är betydligt mindre tekniskt komplicerat än att mäta mängden föroreningar i rökga­serna.

Flera remissinstanser har framhållit att en miljörelaterad skatt av princi­piella skäl bör inriktas mot utsläppens storlek och inte mot det innehåll av miljöskadliga ämnen som ingår i insatsvarorna till olika processen

Som tidigare framhållits skall de föreslagna pålagorna ge användaren ett incitament att vidta reningsåtgärder för att på så sätt minska utsläppen. Jag anser att denna avsedda effekt kan uppnås även om skatten läggs på insatsva­rorna, om användaren som genomför effekdva reningsåtgärder får en möj­lighet till någon form av skattereducering. Därigenom uppkommer en direkt anknytning till utsläppen, Mina överväganden om MIA:s förslag i denna del redovisas i avsnitt 3,2,4 och 3.6.4.

Jag anser i likhet med MIA att det är lämphgt att koldioxidskatten och svavelskatten utformas och administreras som punktskatten På så sätt kan en samordning ske med ett existerande administradvt system. Det innebär att lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter och förord­ningen (1984:247) om punktskatter och prisregleringsavgifter blir dllämpliga pä de miljörelaterade skatterna. Dessa författningar behandlar beskatt­ningsförfarandet för och administradonen av punktskatterna.

1 avsnitt 3.2 och avsnitt 3.6 redovisas mina förslag om koldioxidskatt och svavelskatt.

Prop. 1989/90:111

3.2 Koldioxidskatt på vissa bränslen 

3.2.1 Det skattepliktiga området

Mitt förslag: En koldioxidskatt införs pä kol, fotogen med tillsats som möjliggör drift av snabbgående dieselmotorer, motorbrännolja, eld­ningsolja, naturgas, gasol och bensin. Skatt tas inte ut på biobränslen, avfall, torv samt metanol och etanol.

MIA:s förslag: Förslaget överensstämmer i huvudsak med mitt. Utred­ningen föreslär dock en annan lagteknisk lösning.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inget att erinra mot denna del av förslaget. RSV framhåller dock att koldioxidskatten bör om­fatta även andra oljeprodukter än sådana som i dag är energibeskattade, t.ex. fotogen och råolja. Göteborgs kommun anser inte att en koldioxidskatt skall tas ut vid sopförbränning då den absoluta merparten av kolet i soporna har biologiskt ursprung.

Remissinstansernas inställning till frågan om koldioxidskatt på torv varie­ran Sveriges Geologiska Undersökning (SGU) anser att torv inte skall be­traktas som ett fossilt bränsle och inte heller belastas med koldioxidskatt. Enligt SGU är den avgörande frågan huruvida torvanvändningen ger ett net-

147

totillskott av växthusgaser under en viss tidsperiod. SGU menaratt det i dag Prop. 1989/90:111 inte finns tillräckliga vetenskapliga skäl för att besluta om koldioxidskatt. En beskattning skulle sannolikt leda till en avveckling av inhemsk torvproduk-tion. Statens Naturvårdsverk anser däremot att även utsläpp från förbränning av torv bör belastas med koldioxidskatt. Liknande synpunkter framförs av bl.a. Svenska Naturskyddsföreningen, som dock anser att man under en övergångsperiod bör medge undantag för torvförbränning i redan existe­rande eller lovgivna pannor Statens energiverk konstaterar att den samman­tagna internationella kunskapsnivån är låg när det gäller den obrutna torv-markens produktion av växthusgasen

Skälen för mitt förslag: Koldioxid bildas vid förbränning av kolhaltiga bränslen. Utsläppen är därför beroende av det bränsle som används. För närvarande finns det ingen ekonomiskt rimlig möjlighet att avskilja kol­dioxid frän rökgaserna och deponera den (jfr avsnitt 3.2.4). Detta innebär att det finns ett direkt samband mellan ett bränsles kolinnehåll och den kol­dioxid som bildas vid förbränning. En skatt som är avsedd att träffa utsläp­pen av koldioxid kan därför tas ut på kolinnehället i insatt bränsle. Nägon mätning av koldioxid i t.ex. rökgaser behövs således inte.

Det skattepliktiga området bör i första hand omfatta de bränslen som vid förbränning tillför fossilt bundet kol till kretsloppet mellan atmosfären och biomassan. Detta medför att de bränslen som är skattepliktiga enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt, EL, dvs. kol,fotogen med tillsats som möjliggör drift av snabbgående dieselmotoren eldningsolja, motor­brännolja, naturgas och gasol också skall beläggas med koldioxidskatt.

Miljö- och rättviseskäl talar i och för sig för att det skattepliktiga området utvidgas till att omfatta även vissa andra oljeprodukter, såsom t,ex, råolja och spillolja, som i dag inte energibeskattas. Från miljösynpunkt är det dock mest väsentligt att nu skattebelägga de produkter som sammantagna står för den större andelen utsläpp av koldioxid. Avsikten med en koldioxidskatt är att minska koldioxidutsläppen vid förbränning av vissa bränslen. Skattebe­läggningen är således miljömässigt bedngad och minskade koldioxidutsläpp är det önskade resultatet. Detta måste få väga tyngre än frågan att utvidga skatteplikten av rättviseskäl. Det kan dock finnas skäl att senare överväga en utvidgning av det skattepliktiga området till t.ex. råoljor och spilloljor Inför ett sådant ställningstagande krävs emellertid en utredning om konse­kvenserna av en sådan utvidgning.

Trafiksektorn svarar för en stor del av koldioxidutsläppen. Det är därför naturligt att också bensin beläggs med koldioxidskatt. Skatteplikten bör om­fatta sädana varuslag som är skattepliktiga enligt 1 8 lagen (1961:372) om bensinskatt, BL, Vad gäller motoralkoholer i form av metanol och etanol, kan sådana framställas ur både fossila och förnybara bränslen. Att beskatta sädana motoralkoholer beroende pä hur de framställs är emellertid inte en lämplig lösning. Då återstår att antingen skattebelägga dessa motoralkoho­ler oberoende av deras framställningssätt, eller att undanta dem från be­skattning. Användningen av metanol och etanol är begränsad. Med hänsyn härtill och till att ett undantag frän skatteplikten för sådana motoralkoholer

torde främja utvecklingen av förnybara motorbränslen anser jag i likhet med

148

MIA att metanol och etanol kan undantas från en koldioxidbeskattning. Om

°

utvecklingen skulle ske mot en betydande användning av fossilbaserade mo-    Prop. 1989/90:111 toralkoholer bör detta ställningstagande omprövas. Att högre alkoholer där­emot skall omfattas av skatten behandlas i specialmotiveringen.

Som nämnts föreslås även att all gasol beläggs med koldioxidskatt. Det innebär således att t.ex gasol som används för drift av motorfordon, s.k. mo­torgas, belastas med koldioxidskatt.

En koldioxidskatt bör införas även pä inrikes flygtrafik. Den bör tas ut i den ordning som gäller för uttagande av den befintliga miljöskatten pä ut­släpp av kolväten och kväveoxider enligt lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik. Detta behandlas närmare i avsnitt 3.3.1.

Beträffande vissa andra bränslen kan följande sägas. Biobränslen, t.ex. trädbränslen och energigrödor, avger visserligen koldioxid vid förbränning, men anses inte ge något nettotillskott av koldioxid till atmosfären. Detta gäl­ler under förutsättning att man inte tar ut mer biomassa än vad som motsva­rar tillväxten. Förnybara bränslen ingår i det kretslopp inom vilket kol cirku­lerar mellan atmosfären och biomassan. Jag anser i likhet med MIA att så­dana bränslen mot denna bakgrund inte bör skattebeläggas.

Andelen fossilt kol varierar kraftigt mellan olika typer av avfall. Nettotill­skottet av koldioxid till atmosfären vid avfallsförbränning torde dock vara lägre än det nettotillskott som förbränning av fossila bränslen ger. Vid för­bränningen släpps emellertid även föroreningar ut, t.ex. dioxiner och kvick­silver

Ett alternativ till förbränning är deponering av avfall. Även sädan avfalls­hantering kan komma att påverka klimatet, eftersom det i avfallsupplagen vanligen efter hand bildas koldioxid och metan. Metan har från klimatsyn­punkt en kraftigare påverkan än koldioxid. Det kan därför vara ett sämre alternativ att deponera avfallet än att förbränna det.

MIA anser att en skattebeläggning av avfallshanteringen förutsätter att en bedömning görs av hela avfallshanteringen. Jag delar denna uppfattning och är därför för närvarande inte beredd att lägga något förslag om koldioxid­skatt på avfall. Det kan nämnas att MIA avser att behandla frågan om eko­nomiska styrmedel på avfallsområdet i sitt slutbetänkande.

Enligt MIA:s uppfattning kan torv inte på samma sätt som biomassa ses som ett förnybart bränsle, eftersom tillväxten av torvmossar är reladvt lång­sam. MIA anser dock att torv under en övergångstid bör undantas från skat­ten. Stora investeringar har gjorts under 1980-taiet, delvis med statligt stöd, för brytning och förbränning av torv i syfte att bl,a. minska oljeberoendet. En skatt pä torv skulle därför enligt MIA förändra de ekonomiska förutsätt­ningarna för de torvanvändare och torvproducenter som under senare är gjort stora investeringan Remissyttrandena visar att det råder stor osäkerhet om nettoeffekten av utsläppen av koldioxid och andra växthusgaser vid bryt­ning och förbränning av torv. Vid nu angivna förhållanden är jag inte beredd att föreslå en koldioxidskatt på torv innan frågan har utretts närmare.

149

3.2.2 Koldioxidskattens storlek

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Koldioxidskatten bör motsvara 25 öre per kg utsläppt koldioxid. Skatten blir för oljeprodukter 720 kr per m', för kol 620 kr per ton, för naturgas 535 kr per 1000 m\ för gasol som används för drift av motorfordon 40 öre per liten för gasol som används för annat ändamål än drift av motorfordon 750 kr per ton samt för bensin 58 öre per liten

MIA:s förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget utan erinran. Några är dock negativa till beräkningsgrunden. Statskontoret anser att det är en fördel att koldioxidskatten ges en entydig beräkningsgrund, så att förbrukarna själva kan beräkna hur förändringar i skatten kan påverka kostnaderna för olika energislag.

Skälen för mitt förslag: Koldioxidskatten bör, som jag tidigare framhållit, uppgå dll 25 öre per kg utsläppt koldioxid (se avsnitt 3.1.1). Skattens storlek, räknat i kronor per enhet, bör beräknas med utgångspunkt i bränslenas ge­nomsnittliga kolinnehäll. Tabell Beräkning av skatten på kolinnehållet i vissa bränslen

Bränsle

Värmevärde kWh/enhet

(1)

C02-Ut-

släpp

kg/MJta" (2)

CO.-ut-släpp kg/enhet= (3)

CO3-skatf" kr/enhet (4)

Eol Eo5 Kol Natur­gas

GasoP Bensin

9 900 kWh/m' 10 700 kWh/m'

7    500 kWh/ton

10 800 kWh/1000 m'

12 790 kWh/ton

8    720 kWh/m'

0,077 0,077 0,092 0,055

0,065'' 0,074

2 744 kg/m' 2 966 kg/m' 2 484 kg/ton

2   138 kg/1 000 m'

3   002 kg/ton

 2 323 kg/m'

686kr/m'= 742 kr/m' 621 kr/ton 535 kr/1000 m'

748 kr/ton 581 kr/m'

' Avser gasol som används för annat ändamål än drift av motorfordon. Skatten på gasol för drift av motorfordon är avrundat 40 öre/l, och beräknas enligt följande. 1 kg gasol motsvarar ca 2 I gasol. 3 kg COi-utsläpp/l ger dä 1,5 kg COi-utsläpp/l som multiplicerat med 0,25 kr/kg CO2 blir ca 40 öre/1.

'' MJbr är lika med megajoule bränsle.

* Kolumn 3 erhålls genotn att kolumn 1 multipliceras med kolumn 2 och därefter med en omräkningsfaktor på 3,6 MJ(,r/kWh,

 Kolumn 4, dvs. koldioxidskatten i kr per enhet, erhålls genom att kolumn 3 multipliceras med 0,25 kr/kg CO2.

 Medelvärdet för skatten på Eol och Eo5 är 714 kr/m'.

Utsläppen varierar inte enbart mellan bränsletyper utan även mellan bräns­lekvaliteten De värden som anges i tabellen är typvärden för bränslets ener­giinnehåll för de bränslen som används i Sverige. Värdena överensstämmer med dem som använts av MIA. Ingen av remissinstanserna har haft syn­punkter på dessa värden. Jag anser att det är lämpligt att koldioxidutsläppen beräknas med utgångspunkt i de typvärden som anges i tabellen.

150

Av tabellen framgår att en strikt tillämpning av utsläppskoefficienterna le­der till olika skattesatser för tunn och tjock eldningsolja. MIA anser att skat­tetekniska skäl talar för att all eldningsolja och motorbrännolja bör belastas med samma skattenivå och föreslår en skatt med 720 kr per m'.

För egen del vill jag anföra att en konsekvent differentiering av skattesat­serna skulle leda till att i princip också olika typer av kol, t.ex. stenkol, bri­ketter av stenkol och koks, skulle beskattas enligt olika skattesatsen Skatten på kol har tidigare varit differentierad efter sådana kvaliteten Även skatten pä olja har varit differentierad. Denna differentiering slopades pä grund av tillämpningssvärigheter när det gällde att hänföra bränslena till de olika kva­liteterna. Mot denna bakgrund anser jag att en enhetlig koldioxidskatt bör tas ut på de olika energislagen, oavsett vad de har för kvalitet. Jag anser där­för att utsläppskoefficienterna inte bör tillämpas strikt. På grund av att olika oljors värmevärden kan variera kraftigt bör utgångspunkten för en kol­dioxidskatt beräknas på oljornas genomsnittliga värmevärde och kolinne­håll. Ett sådant genomsnittligt värde ger avrundat 720 kr per m'. Denna skat­tesats bör gälla för fotogen med tillsats sorn möjliggör drift av snabbgående dieselmotorer samt motorbrännoljor och eldningsoljor Skattesatserna för övriga bränslen bör avrundas och blir dä 620 kr per ton kol, 535 kr per 1 000 m' naturgas och 750 kr per ton gasol. Skatten pä gasol som används för drift av motorfordon bör vara 40 öre per liter och skatten på bensin och s.k. högre alkoholer 58 öre per liten

Prop. 1989/90:111

3.2.3 Skattskyldighet, avdrag i deklaration m.m.

Mitt förslag: Vid uttagande av koldioxidskatt på bränsle eller bensin tillämpas de bestämmelser om skatt- och registreringsskyldighet, skattskyldighetens inträde, avdrag i deklaration som gäller för allmän energiskatt och bensinskatt.

MIA:s förslag: Överensstämmer med mitt förslag, dock att MIA föreslår att avdrag inte får göras för koldioxidskatt på bränsle som förbrukats av eller sålts till kommunikationsföretag för bandrift eller därmed likartat ändamål.

Remissinstanserna: De har endast haft synpunkter på föreslagna avdrags­bestämmelser. Flera remissinstanser är kritiska till att avdrag medges för skatten på bränslen som används till elprodukdon men inte för värmepro­duktion. Detta anser de bl.a. leder till att elproduktionen blir billigare och att fel signaler därigenom ges till elmarknadens aktören En del remissinstan­ser menar att kraftvärme och kondenskraft bör beskattas lika. Statens energi­verk anser att frågan om likställighet i beskattningen av el och värme bör utredas.

Statens energiverk och Statens Naturvårdsverk anser att koldioxidskatten bör omfatta även sjöfarten. Transporträdet anser att det bör undersökas vilka delar av färjesjöfarten och annan inre sjöfart som kan styras mot mins­kade miljöstörande utsläpp. Naturskyddsföreningen anser att koldioxidskat­ten snarast bör införas på färjetrafikens bunkeroljon Sveriges Redareföre­ning framhåller att sjöfarten till sin karaktär är internationell och att miljöåt-

151

gärder rimligen måste vidtas av både svenska och utländska fartyg för att de    Prop. 1989/90:111 skall få någon effekt.

Skälen för mitt förslag: I motsats till MIA föreslär jag att koldioxidskatten regleras i en särskild lag. I likhet med MIA anser jag att koldioxidskatten på oljeprodukten kol, naturgas, gasol och bensin bör tas ut pä samma sätt som andra punktskatter på energiområdet. Detta innebär att de regler som finns i EL och BL om skatt- och registreringsskyldighet, skattskyldighetens in­träde, avdrag i deklaration, inköp mot försäkran om användning av bränsle eller bensin för visst skattefritt ändamål m,fl. är tillämpliga, om inte annat sägs. En närmare redogörelse för dessa regler ges i specialmotiveringen till den föreslagna 3 S lagen om koldioxidskatt.

Här skall dock behandlas några frågor som hänför sig till avdragsbestäm­melserna.

De bestämmelser i EL och BL som behandlar avdrag för skatt pä bränsle eller bensin, för vilken skattskyldighet tidigare har inträtt, återgång av köp, export och kundförlust utgör alla generella avdragsbestämmelser som är ge­mensamma för alla punktskatter. Dessa avdrag får anses väl motiverade och bör därför ocksä tillämpas vid uttagande av koldioxidskatten. De aktuella avdragsbestämmelserna innehåller även skattespecifika avdrag som över­ensstämmer i stort med punktskatteförfattningarna på energiområdet. De skiljer sig i stället i första hand i förhållande till de punktskatter som inte hör till detta område. Även dessa avdragsbestämmelser bör därför i princip tillämpas vid uttagandet av koldioxidskatten.

MIA har emellertid föreslagit att spårbunden trafik beläggs med kol­dioxidskatt genom att den avdragsrätt som finns i EL för skatt på bränsle som förbrukats av eller försålts till kommunikationsföretag för bandrift eller därmed likartat ändamål inte skall vara tillämplig vid beräkning av kol­dioxidskatten på bränsle. MIA har däremot inte föreslagit att motsvarande inskränkning görs vid tillämpning av avdragsbestämmelserna i BL. MIA har inte heller föreslagit några ändringar i de skatteplikts- eller avdragsbestäm­melser som avser fartygs- och flygtrafikområdet. Däremot har utredningen föreslagit en koldioxidskatt pä inrikes flygtrafik (se avsnitt 3.3.1). Med hän­syn till att Statens Järnvägar för närvarande befinner sig i en rekonstruk­tionsperiod för att sanera verkets ekonomi finns det skäl för att i dagsläget avvakta med en koldioxidskatt för spårbunden trafik. Avdraget för spårbun­den trafik vid uttagandet av koldioxidskatten på bränslen bör därför enligt min mening tills vidare finnas. I denna fråga har jag samrått med chefen för kommunikationsdepartementet.

När det gäller bunkeroljor, dvs. oljor som används inom sjöfarten, har jag erfarit att MIA avser att återkomma till frågan om beskattningen av dessa bränslen i sitt slutbetänkande. Enligt vad jag erfarit kommer MIA även att i sitt slutbetänkande behandla frågan om raffinaderibränslenas beskattning. Jag anser att ett ställningstagande till dessa frågor bör avvaktas.

152

3.2.4 Återbetalning m.m. av koldioxidskatt

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Har utsläpp av koldioxid i samband med förbrukning av annat bränsle än bensin begränsats medger RSV efter ansökan åter­betalning av eller kompensation för den koldioxidskatt som belastat bränslet.

MIA:s förslag: MIA har föreslagit en särskild avdragsregel för koldioxid­skatt, som innebär att avdrag får göras, i den mån avdrag inte har gjorts en­ligt någon av de i avsnitt 3.2.3 behandlade avdragsmöjligheterna, för kol­dioxidskatt på visst bränsle till den del koldioxidutsläppet begränsats genom reningsåtgärd eller bindning i någon produkt.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Det är tekniskt möjligt att avskilja koldioxid ur de rökgaser som bildas vid förbränning av fossila bränslen. Koldioxiden kan t.ex. absorberas i en vattenlösning eller annan vätska, återvinnas ur denna och sedan komprimeras till vätska för vidare befordran till slutförvaring. In­vesteringskostnaden för absorptionssteget är emellertid hög. Till detta kom­mer kostnaden för deponering av den avskilda koldioxiden. Det går åt energi för absorptionen, vilket leder till sänkt verkningsgrad med några procent för den aktuella anläggningen. För närvarande finns dock inga möjligheter att till en rimlig kostnad avskilja koldioxid ur förbränningsgasen Det kan emel­lertid inte uteslutas att den tekniska utvecklingen leder fram till en sådan möjlighet. Den skattskyldige bör därför enligt MIA ges en möjlighet att till­godoräkna sig betald skatt när åtgärder vidtagits som innebär minskade kol­dioxidutsläpp i samband med förbrukning av bränslet. Det kan i och för sig sättas i fråga om det är motiverat att införa en sädan möjlighet när det i da­gens läge saknas tillräckliga tekniska och ekonomiska fundament att stå på. Ett sådant system utgör å andra sidan ett incitament att utveckla tekniken mot kostnadseffektiva åtgärder för minskade koldioxidutsläpp. Jag anser därför i likhet med MIA att den som begränsat utsläpp av koldioxid i sam­band med förbrukning av bränslet bör kunna få tillgodoräkna sig detta och att en sådan möjlighet bör tas in i lagen.

Den avdragsbestämmelse MIA föreslår avviker emellertid från de befint­liga avdragsbestämmelserna inom punktskattelagstiftningen. Utredningens förslag i denna del innebär att skatten tas ut, vid t,ex, leverans till oregistre­rad köpare, per vikt- eller volymenhet efter en skattesats som beräknats ef­ter en genomsnittligt vid förbränning bildad mängd koldioxid från bränslet i fråga, medan avdraget skall göras i förhållande till begränsningen av mäng­den koldioxidutsläpp. Koldioxid bildas först vid förbränning och utgör en förening av kol och syre. Skatten tas således ut på bränslet medan det är koldioxidutsläppen som begränsas vid reningsåtgärden De befintliga av­dragsbestämmelserna i punktskattelagstiftningen är i stället så utformade att ett avdrag görs för samma ämne eller varuslag som skatt tagits ut för. Jag anser att det därför är lämpligare att den skattskyldige får tillgodoräkna sig koldioxidskatten genom ett återbetalningsförfarande. Om koldioxidutsläp­pet har begränsats i samband med förbrukning av bränslet medger RSV efter

153

ansökan av den skattskyldige återbetalning av inbetald koldioxidskatt i för­hållande till det minskade utsläppet. Det ankommer därvid pä den skattskyl­dige att visa att han har rätt till återbetalning. För förbrukare som inte är skattskyldig framför allt småförbrukare som inte uppfyller kraven för att re­gistreras som skattskyldig skall en motsvarande möjlighet ges att få tillbaka den skatt som belastar bränslet genom ett kompensationsförfarande.

Lagrådet har bl,a, anfört att det inte av vare sig motiv eller lagtext framgår hur storleken av återbetalningen skall beräknas och att det är nödvändigt att ett förtydligande görs på denna punkt. För egen del vill jag anföra följande. Både återbetalnings- och kompensationssystemet bygger pä att nägon form av mätning görs av t.ex. de rökgaser som bildats vid förbränning av bränslet. Hur denna mätning skall gä till rent praktiskt får det ankomma på RSV, efter samråd med naturvårdsverket, att närmare utforma rekommendationer om. När mätning gjorts kan det belopp som skall återbetalas eller kompenseras beräknas utifrån den skattesats som gäller för det aktuella bränslet. Som ett exempel kan följande fall nämnas. Antag att mätningen visar att den skatt­skyldige har minskat utsläppet av koldioxid vid förbrukning av kol med 10 % i förhållande till utsläppen om ingen begränsning har förekommit. Det be­lopp som skall återbetalas bör då beräknas utifrån den för bränslet gällande skattesatsen och uppgår i detta fall till 10 % av 720 kr, dvs. 72 kr per ton. Administrativa skäl talar dock för att en gräns införs för vilket belopp som skall kunna betalas ut av RSV. Jag anser att en lämplig sådan gräns för den sammanlagda återbäringen är 1 000 kr per kalenderkvartal. Understiger be­loppet denna nivå skall således ingen återbäring eller kompensation ske.

Om lämnade uppgifter inte är riktiga bör utbetalat belopp kunna återkrä­vas inom en femårsperiod. En motsvarande återkravsbestämmelse finns i andra punktskatteförfattningar.

Återbetalnings- och kompensationssystemet gäller inte för koldioxidskatt på bensin och s.k. högre alkoholer, eftersom det inte finns möjligheter att individuellt mäta koldioxidutsläppen vid förbränning av dessa bränslen.

Prop. 1989/90:111

3.3 Miljöskatt på inrikes flygtrafik 

3.3.1 Koldioxidskatt

Mitt förslag: En koldioxidskatt tas ut på inrikes flygtrafik som motsva­rar 79 öre per kg förbrukat flygbränsle.

MIA:s förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Några remissinstanser menar att en skatt på koldioxid­emissioner vid flygning inte får tillräckliga styreffekten Det anförs bl.a. att skatten inte kan påskynda utbytet av flygplan till moderna miljövänliga plan utan snarare kan lägga ekonomiska hinder för miljövänliga nyinvesteringan RSV anser att en möjlighet att beräkna utsläppet av koldioxid med ledning av flygplanets högsta tillåtna startvikt bör införas när uppgift om bränsleför­brukning saknas.

Skälen för mitt förslag: Det vanligaste förekommande flygbränslet,//yg/o-

154

logen, är inte belagt med bränsleskatt. Sådant bränsle används av civilflyget. Bensin som är särskilt avsedd för användning i flygplan, s.k. flygbensin, är undantagen från bensinskatt. Sådan bensin används i små flygplan för drift av kolvmotoren Jag har i prop. 1989/90:50 (s. 85 f) redogjort för skälen var­för flygfotogen och flygbensin inte bör beläggas med bränsle- eller bensin­skatt. Av min föredragning framgår att möjligheten att beskatta internatio­nell flygtrafik hindras av internationella överenskommelsen Möjligheten att beskatta inrikes flygtrafik begränsas av att delar av den nationella flygplans­flottan har möjlighet att välja mellan att tanka inom landet eller göra en s.k. ekonomitankning utomlands. Vid uttagande av koldioxidskatt är det därför lämpligare att i stället utgå från det system som finns vid beskattning av ut­släpp av kolväten och kväveoxider enligt lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik. Jag föreslår således, i likhet med MIA, att en koldioxid­skatt tas ut pä inrikes flygtrafik efter flygplanstyp och förbrukad mängd flyg­bränsle.

Koldioxidskatten på inrikes flygtrafik bör schablonberäknas efter den ge­nomsnittliga bränsleförbrukningen av flygbränsle för den aktuella flygplans­typen på samma sätt som gäller för uttagande av den befintliga miljöskatten på utsläppen av kolväten och kväveoxider i inrikesflyget. Det innebär att koldioxidskatten på inrikes flygtrafik skall beräknas för varje flygning med ledning av beräknade utsläppsmängder från den aktuella flygplanstypen un­der en genomsnittligt beräknad flygsträcka. Någon mätning av utsläppen skall således inte ske, I stället skall beräkningen ske schablonmässigt med ledning av uppgifter från luftfartsverket, I uppgifterna ingår data om bräns­leförbrukning för en viss motortyp. Utifrån dessa uppgifter kan den genom­snittliga bränsleförbrukningen och därmed utsläppen av koldioxid beräknas för varje flygning. Jag anser i likhet med vad MIA föreslagit att det inte är nödvändigt att bränsleförbrukningen för den aktuella flygningen fär beräk­nas med ledning av flygplanets högsta tillåtna startvikt enligt dess luftvärdig­hetsbevis om tillförlitliga uppgifter om bränsleförbrukning skulle saknas, ef­tersom sådana uppgifter får förutsättas alltid vara tillgängliga hos luftfarts­verket.

Koldioxidutsläppen vid förbränning av flygbränsle kan beräknas till 2 500 kg per m' bränsle. En skatt pä 25 öre per kg koldioxid motsvarar 625 kr per m' bränsle, eller ca 63 öre per liter. Eftersom flygbränslets densitet är ca 0,8 kg per liter motsvarar detta 79 öre per kg.

Enligt vad jag erfarit avser MIA att behandla frågan om avgiftsbeläggning av den internationella flygtrafiken i sitt slutbetänkande.

Prop, 1989/90:111

3.3.2 .4ndrad schablonberäkning

Mitt förslag: Schablonberäkningen av miljöskatten på inrikes flygtra­fik ändras på så sätt att skatten beräknas för varje kg utsläpp av kolvä­ten och kväveoxider i stället för som nu efter femtal kg.

MIA:s förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget utan

155

erinran. Av de som har har yttrat sig anser några att nuvarande miljöskatt pä inrikes flygtrafik bör höjas till 40 kr per kg utsläppta kolväten och kvä­veoxiden

Skälen för mitt förslag: Miljöskatten pä inrikes flygtrafik beräknas scha­blonmässigt för varje flygning med ledning av beräknade utsläppsmängder av kolväten och kväveoxider från den aktuella flygplanstypen under en ge­nomsnittligt beräknad flygsträcka. Utsläppen beräknas i första hand med ledning av uppgifter som finns hos luftfartsverket. Skatten tas ut för varje flygning med 30 kr om den beräknade utsläppsmängden kolväten och kvä­veoxider uppgår till högst 5 kg. Är utsläppen större tas skatt ut med ytterli­gare 60 kr för varje påbörjat helt femtal kg däröven MIA anser att denna beräkning efter femtal kg har medfört tröskeleffekter som gör lagen svärtil-lämpban Vissa flygplan som är vanliga i inrikestrafiken har utsläppsvärden som ligger precis i gränsområdet mellan två skattenivåen I syfte att minska dessa tröskeleffekter föreslår jag i likhet med MIA att skatten bör beräknas för varje kg utsläpp i stället för femtal kg utsläpp. Skäl att höja skatten pä sätt vissa remissinstanser förespråkar anser jag inte föreligga i detta sam­manhang.

Prop. 1989/90:111

3.4 Den särskilda skatten för oljeprodukter, kol och bensin

Mitt förslag: Den särskilda skatten för oljeprodukter, kol och bensin slopas och omvandlas till allmän energiskatt resp. bensinskatt.

KIS:s förslag överensstämmer i huvudsak med mitt.

Remissinstanserna: De som har yttrat sig i denna del är positiva till försla­get. RSV påpekar att intäkterna till energiteknikfonden upphör om ingen åtgärd vidtas. I dag tillförs fonden ett belopp på 10 kr per m' olja från intäk­terna av den särskilda skatten.

Skälen för mitt förslag: Enligt 1 S lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter och kol, LSÖ, tas en särskild skatt ut för motorbrännolja, eld­ningsolja, kolbränslen och bensin. Skatten är 118 kr per m' för olja, 10 kr per ton för kol och 6 öre per liter för enligt BL skattepliktig bensin som är avsedd för motordrift, dock inte motoralkoholer, samt vissa blandningar

Energipolitiska åtgärden som har vidtagits efter oljekrisen 1973, har del­vis finansierats genom den särskilda skattens föregångare, den särskilda av­giften pä främst olja. Ursprungligen benämndes den särskilda skatten för be­redskapsavgift. Den skulle finansiera kostnaden för beredskapslagring av råolja. År 1982 ändrades namnet till särskild avgift. En höjning av avgiftsni­vån 1983 skulle finansiera ett investeringsprogram inom det energipolitiska området och åtgärder mot försurning. Vissa av inkomsterna från avgiften redovisades fram till 1986 över olika fonden För att öka klarheten om bl.a. budgetsaldots utveckling upphörde detta redovisningssätt 1986 och skatten tillfördes statsbudgeten. Avgifterna omvandlades till skatt med i övrigt oför­ändrat innehåll i LSÖ. Budgettekniskt har skatten efter 1986 redovisats un­der särskilda inkomsttitlan Av inkomsterna av denna skatt redovisas 9 kr per

156

m' avseende oljeprodukter under inkomsttitel 1435 för särskild avgift mot försurning och 10 kr per m avseende oljeprodukter till en särskild energitek­nikfond. Resten av skatten redovisas tillsammans med den särskilda kärn­kraftskatten i budgeten under inkomsttitel 1431.

Den särskilda skatten får numera anses ha förlorat sitt ursprungliga syfte. Den utgör i stället i huvudsak en vanlig punktskatt och ett komplement till den allmänna energiskatten och bensinskatten. Framförallt administradva skäl talar för att skatten slopas. Skatten gav 1,3 miljarder kr i statsinkomster 1988. Pä grund av skattens statsfinansiella betydelse anser jag i likhet med KIS att den bör omvandlas till allmän energiskatt resp. bensinskatt.

Bunkerolja nämns inte bland de oljor som räknas upp som skattepliktiga i LSÖ. Däremot ingår den benämningen i EL. Bunkerolja är sådan motor­brännolja eller eldningsolja som används i sjötrafik. Benämningen härrör således endast från oljans användningsområde. I praxis har därför bunker­olja behandlats på samma sätt som eldningsolja. Jag föreslär i mitt förslag till ändring i EL att benämningen bunkerolja slopas. Den höjning av allmänna energiskatten som blir följden av en omvandling av den särskilda skatten skall omfatta all olja som är skattepliktig enligt gällande regler i EL, dvs. även s.k bunkerolja.

Motoralkoholer, dvs. metanol, etanol och högre alkoholer, omfattas inte enligt gällande regler av den särskilda skatten. Jag anser att detta också bör gälla i framtiden.

Efter omvandlingen av den särskilda skatten till allmän energiskatt bör de belopp som för närvarande avskiljs frän den särskilda skatten pä olja, 9 kr per m' till avgift för försurning resp, 10 kr per m' till energiteknikfonden, i stället avskiljas från den allmänna energiskatten.

Prop. 1989/90:111

3.5 Allmän energiskatt och bensinskatt

3.5.1 Skattenivån

Mitt förslag: Den allmänna energiskatten pä kol, fotogen med tillsats som möjliggör drift av snabbgående dieselmotorer, motorbrännolja, eldningsolja, naturgas och gasol för annat ändamål än drift av motor­fordon sänks med 50 %. Energiskatten på gasol som används för drift av motorfordon sänks också.

MIA;s förslag överensstämmer i huvudsak med mitt.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget utan erinran. Av dem som yttrat sig är några positiva till att behålla punktskat­terna. Andra menar att punktskatterna bör slopas. Kraftsam anser t.ex. att punktskatter drabbar produktionen negativt, varken är neutrala eller opti­mala och skapar stor osäkerhet hos hushåll och företag om framtida priser på energivaron Transporträdet menar att några skäl att sänka punktskatterna med just 50 % inte redovisas. Statens energiverk menar att den föreslagna sänkningen med 50 % framstår som förhållandevis godtycklig.

Skälen för mitt förslag: Dagens punktskatter på energiområdet är utfor-

157

made på grundval av såväl energi- och miljöpolitiska som statsfinansiella skäl. Punktskatterna är bl.a. utformade så att en styrning kan ske av kon­sumtionen i enlighet med de energi- oCh miljöpolitiska målen. I likhet med MIA anser jag att nuvarande punktskatter pä energiområdet bör behållas vid sidan av miljörelaterade skatter. På så sätt kan en differentiering behållas i skatteuttaget mellan bränslena, som är motiverad av energipolitiska skäl. Samtidigt kan en viss kontinuitet i beskattningen upprätthållas. För att uppnå en lämplig total skattebelastning pä kol, fotogen med tillsats som möj­liggör drift av snabbgående dieselmotorer, olja, naturgas och gasol för annat ändamål än drift av motorfordon vid införandet av koldioxidskatt bör den allmänna energiskatten pä dessa bränslen emellertid sänkas. I denna sänk­ning bör ingå den omvandlade särskilda skatten (se avsnitt 3.4). En alltför kraftigt ökad skattebelastning på energiområdet skulle kunna innebära stora anpassningssvårigheter för många branscher och hushåll. En sädan effekt mildras dock för industrin av reglerna om nedsättning av allmän energiskatt. Jag återkommer till nedsättningsreglerna i avsnitt 3.7. En lämplig sänkning av den allmänna energiskatten anser jag i likhet med MIA vara 50 %. I sam­band därmed bör en avrundning av skattesatserna göras. Detta behandlas i avsnitt 3.8.

Skatten på gasol som används för drift av motorfordon bör också sänkas. MIA menar att skatten på sådan gasol bör sänkas med 7 öre per liten Jag anser att en sådan sänkning är lämplig. Energiskatten pä sådan gasol blir dä 85 öre per liter.

MIA anser att en lämplig total skattebelastning av bensin uppnås genom att bensinskatten sänks med 24 öre per liter för såväl blyad som oblyad ben­sin, samtidigt som skillnaden i beskattning mellan oblyad och blyad bensin ökas genom att bensinskatten på blyad bensin höjs med 4 öre per liten Netto­höjningen blir då enligt MIA 34 öre per liter för blyfri bensin och 38 öre per liter för blyad bensin. En sädan höjning har redan genomförts frän den 1 januari 1990 (prop. 1989/90:50, SkU 10, rskn 95, SFS 1989:1029). Mervärde­skatt på bl.a. bensin har införts den 1 mars 1990. Beskattningen av bensin har därmed höjts med ytterligare ca 1,10 kr per liten Därtill kommer ett slo­pande av den särskilda skatten på bensin och en omvandling till bensinskatt som föreslagits i avsnitt 3.4. En sådan omvandling innebär emellertid ingen ökad skattebelastning på bensin.

Lagtekniskt bör den del av nuvarande bensinskatten som kan anses utgöra koldioxidskatt brytas ut ur BL och regleras i lagen om koldioxidskatt.

Den totala skattebelastningen på vissa bränslen och på bensin redovisas i avsnitt 3.8.

Prop. 1989/90:111

3.5.2 Yrkesmässig distribution av elkraft

Mitt förslag: En ny bestämmelse om Vad som är att anse som yrkes­mässig distribution av elkraft tas in i EL.

KIS:s förslag överensstämmer i princip med mitt.

Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran.

158

Skälen för mitt förslag: Vid uttagande av skatt pä elkraft har yrkesmässig­hetsbegreppet betydelse för att bestämma dels om elkraften är skattepliktig och dels vem som är skatt.kyldig. Enligt 2 S andra stycket a) EL tas skatt inte ut för elkraft som framställs inom landet av producent, som förfogar över en installerad generatoreffekt av mindre än 100 kilowatt och som inte yrkesmässigt distribuerar Kraften. Enligt 11 S första stycket 1 EL är den skattskyldig som yrkesmässigt distribuerar eller förbrukar egenproducerad skattepliktig elkraft eller yrkesmässigt distribuerar av annan producerad dy­lik kraft.

I motsats till övriga punktskatteförfattningar finns pä detta område en egen definition av yrkesmässighetsbegreppet i fråga om distribution av el­kraft. Den återfinns i 4 § förordningen (1964:351) om allmän energiskatt. Där sägs att om inte RSV bestämmer annat skall yrkesmässig distribution av elkraft anses föreligga när distributionen sker över ett distributionsnät med anslutning av fler än 10 förbrukare, eller när den distribuerade kraften utgör mer än 20 000 kilowattimmar (kWh) per är. RSV har endast undantagsvis tillämpat denna möjlighet till bedömning av yrkesmässighet i det enskilda fallet.

Det sagda innebär t.ex. att om en producent som utöver sin egenförbruk-ning distribuerar elkraft till färre än 10 förbrukare, men den distribuerade kraften utgör mer än 20 000 kWh per ån blir hela elproduktionen skatteplik­tig-

Från branschhåll har gjoris gällande att den nuvarande definitionen är ål­derdomlig och att den bör ändras.

I punktskatteförfattningar som innehåller ett yrkesmässighetsbegrepp ges ingen definition. I stället har RSV anknudt begreppet till KL och i anvis­ningar till vissa punktskattc-författningar uttalat att yrkesmässig verksamhet föreligger när inkomsten utgör skattepliktig intäkt av rörelse enligt KL.

Från den 1 mars 1990 ta;; mervärdeskatt ut också på energi. I likhet med KIS anser jag att övervägande skäl talar för att i princip samma definition av begreppet yrkesmässighet används vid tillämpningen av såväl EL och övriga punktskatteförfattningar sOm i ML. Härigenom knyts yrkesmässighetsbe­greppet inom den indirekta beskattningen till den direkta beskattningen, vil­ket torde göra att bedömningen av om yrkesmässighet föreligger eller inte blir mer enhetlig inom skatteområdet. Detta innebär att distribution av elek­trisk kraft anses som yrkesmässig när inkomsten därav utgör skattepliktig intäkt av näringsverksamhet enligt KL eller lagen (1947:576) om stadig in­komstskatt (SIL), eller när distributionen sker i former jämförliga med nä­ringsverksamhet.

Prop. 1989/90:111

3.5.3 Differentierad energiskatt på vissa oljeprodukter

Mitt förslag: Den allmänna energiskatten på motorbrännolja och eld­ningsolja differentieras i tre miljöklasser beroende på innehållet av svavel och aromatiska kolväten samt oljans kokintervall. Motsva­rande föreslås gälla för fotogen med tillsats som möjliggör drift av snabbgående dieselmotorer

159

MIA:s förslag överensstämmer i huvudsak med mitt.

Prop. 1989/90:111

Remissinstanserna: Av de remissinstanser som yttrat sig i denna del är fler­talet positiva till förslaget. Några remissinstanser avstyrker förslaget på grund av att det kan leda till gränsdragningsproblem. Transportrådel menar att det inte pä det material utredningen presenterar går att avgöra om de föreslagna skattenivåerna är optimala för ändamålet. Storsladstrafikkommtt-tén och Svenska Lokaltrafikföreningen anser att skattedifferensen mellan miljöklasserna bör vara större än som föresläs.

Skälen för mitt förslag: Ekonomiska styrmedel kan användas för att stimu­lera utvecklingen av förbättrade bränslekvaliteter, bl.a. när det inte är möj­ligt att omedelbart föreskriva om administrativa begränsningar genom t.ex. kemikalielagsdftningen. Ekonomiska styrmedel gör det också möjligt att gynna en förbättrad bränslekvalitet för vissa ändamål, t.ex. tätortstrafik.

En förbättrad bränslekvalitet är särskilt angelägen för oljor som används i dieselmotoren s.k. motorbrännolja. Motorbrännoljans kvalitet har stor be­tydelse för trafikens påverkan pä hälsa och miljö. Bättre kvalitet på motor­brännolja innebär lägre utsläpp av ämnen som kan orsaka cancer och skador på arvsmassan. Många sådana ämnen binds till de partiklar som släpps ut vid förbränningen. Partikelmängden hör nära ihop med svavelhalten och aro-mathalten i bränslet. Läg svavelhalt leder till minskade svavelutsläpp och är en förutsättning för att partikelfällor och katalysatorer skall kunna användas för rening av avgaserna. Ett ytterligare mått på bl.a. motorbrännoljans egen­skaper är det av MIA benämnda kokpunktsintervallet. Om den nedre grän­sen för kokpunkten är läg är flyktigheten stor och det finns en risk för att kolväteutsläppen ökan Om den övre gränsen är hög innehåller oljan tunga kolväten som kan vara särskilt hälsovådliga.

En bibehållen enhetlig skatt på de aktuella oljeprodukterna skulle i och för sig ge en viss enkelhet och neutralitet i beskattningen. Mot bakgrund av att energibeskattningen i framtiden bör ha en mer markerad miljöprofil an­ser jag det dock vara befogat att differentiera den allmänna energiskatten på motorbrännolja och eldningsolja utifrån dess miljökvaliteter på det sätt MIA har föreslagit. Skatten på fotogen med tillsats som möjliggör drift av snabb­gående dieselmotorer bör differentieras på samma sätt.

Egenskaperna hos nämnda oljeprodukter är sådana att de kan ersätta var­andra vid användningen i motorer och villapannor Det går därför inte att särskilja fotogen med tillsats som möjliggör drift av snabbgående dieselmo­torer och motorbrännolja från sådan tunn eldningsolja som används i t.ex. villapannor. En skattedifferentiering måste således gälla oavsett hur nämnda bränslen används.

En differentiering bör således ske utifrån svavelhalt och halt av aroma­tiska kolväten, samt det av MIA benämnda kokpunktsintervallet. Beträf­fande denna benämning anser jag i likhet med vad generaltullstyrelsen före­slagit att den nomenklatur på det petroleumtekniska området som publice­rats av Tekniska Nomenklaturcentralen i Petroleumteknisk Ordlista (TNC 48) bör tillämpas. Där används uttrycket kokintervall (destillationsintervall) av olika bredd.

I övrigt bör den indelning i tre miljöklasser tillämpas som föreslås av MIA.

Detta medför att dll miljöklass 1 hänförs oljeprodukter som innehåller högst

160

0,001 viktprocent svavel och högst 5 volymprocent aromatiska kolväten, Ol-    Prop. 1989/90:111 jeprodukter i miljöklass 2 får innehålla högst 0,02 viktprocent svavel och högst 20 volymprocent aromatiska kolväten. Kvaliteterna skall ha ett kokin­tervall av olika bredd inom 180-300" C. Oljeprodukter som inte uppfyller dessa krav hänförs till miljöklass 3.

Med denna differentiering hör vanlig eldningsolja normalt till miljöklass 3.

Vid bestämmande av skattens storlek i de olika miljöklasserna är en lämp­lig utgångspunkt att skatten i miljöklass 3 bör motsvara dagens skattesats för motorbrännolja och eldningsolja, inkl, en omvandlad särskild skatt (se avsnitt 3,4), reducerad med 50 %, vilket ger avrundat 540 kr per m'. Detta innebär att om fotogen med tillsats som möjliggör drift av snabbgående mo­torer är att hänföra till miljöklass 3 belastas den med en omvandlad särskild skatt fastän denna produkt enligt dagens regler inte omfattas av den sär­skilda skatten. Praktiska skäl talar dock för denna ordning.

Skattedifferensen mellan miljöklass 3 och övriga miljöklasser bör bestäm­mas med utgångspunkt i kostnaden för att producera de olika bränslekvalite­terna, Motorbrännolja och eldningsolja kan sägas utgöra en form av stan­dardbränsle, varför kostnaden för att byta från sädan olja hänförlig till mil­jöklass 3 till bättre miljöklasser bör vara utgångspunkten vid bestämmande av skattens storlek i miljöklass 1 och 2,

Kostnaden för att byta från motorbrännolja eller eldningsolja hänförlig till miljöklass 3 till sädan olja hänförlig till miljöklass 2 kan uppskattas till högst 17 öre per liten Mot denna bakgrund bör den allmänna energiskatten för oljeprodukter i miljöklass 2 vara avrundat 15 öre per liter lägre än i miljö­klass 3. Detta motsvarar en lägre skatt pä 150 kr, vilket ger skattesatsen 390 kr per m'. Motsvarande kostnad för byte till motorbrännolja eller eldnings­olja hänförlig till miljöklass 1 är ca 20-50 öre per liter i raffinaderier med hydrocrackers och 40-80 öre per liter i raffinaderier med annan teknik. För denna bästa kvalitet bör skattefördelen bestämmas utifrån medelkostnaden för produktion av denna bränslekvalitet, vilket lämpligen kan bestämmas till 35 öre per liten Det motsvarar en sänkning av skattesatsen i förhällande till miljöklass 3 med 350 kn Skatten i miljöklass 3 bör därför vara 190 kr per m'.

Vad gäller differentieringen av skatten på motorbrännoljor och eldnings­oljor vill jag anföra följande. Det pågår enligt vad jag erfarit en snabb ut­veckling för att ta fram frän miljösynpunkt bättre bränslekvaliteter, vilket inte minst har betydelse för buss- och lastbilstrafiken i tätorterna. Som en följd av denna utveckling kan de krav som ställs på bränslena i de skattemäs­sigt gynnade miljöklasserna behöva ändras i framtiden.

3.5.4 Industriell kraftvärmeproduktion

Mitt förslag: För kraftvärmeproduktion som används i egen industri­ell verksamhet skall finnas möjlighet att välja mellan att göra avdrag för skatten pä bränsle eller skatten på elkraft.

En bestämmelse i EL slopas som ger RSV möjlighet att medge att skatt pä bränsle och elkraft, som förbrukas vid värmeproduktion i kraftvärmeverk, redovisas på grundval av uppmätt värmeförbrukning hos abonnenterna.

161

11  Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111

KIS:s förslag överensstämmer med mitt.

Prop. 1989/90:111

Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig i denna del är posi­tiva till förslaget. RSV påpekar att förslaget innebär att möjligheten att göra avdrag på elsidan inte kommer att gälla för avloppsreningsverk och soptip­par, eftersom deras verksamhet inte utgör industriell verksamhet i EL:s me­ning. Dessa använder rötgas som bränsle vid kraftvärmeproduktion. Om inte skatten pä elkraft fär dras av vid elproduktion kanske en utbyggnad av sädan kraftvärmeproduktion därmed inte kommer till stånd.

Skälen för mitt förslag: Kraftvärmeproduktion innebär att elkraft och värme produceras samtidigt. S.k. mottrycksteknik är den vanligaste kraft­värmetekniken. Den innebär att upphettad vattenånga driver en ångturbin som i sin tur driver en elgenerator. Den återstående värmen i ångan utnyttjas för att värma t.ex. vatten som cirkulerar i ett fjärrvärmesystem. Ofta an­vänds benämningen industriellt mottryck för anläggningar inom industrin.

Enligt dagens energiskattesystem beskattas elkraft i förbrukarledet och ibland även i produktionsledet. Tyngdpunkten har lagts på beskattning i för­brukarledet. För att undvika dubbelbeskattning fär en eventuell energiskatt på bränsle som används för elproduktion dras av. Vid kraftvärmeproduktion får således avdrag göras för skatten på det bränsle som används för elproduk­tion men inte för det bränsle som används för värmeproduktion.

För s.k. industriellt mottryck gäller i dag en särskild beskattningsregel. Den är omvänd i förhållande till vad som gäller för sådan kraftvärmeproduk­tion som inte sker med mottrycksteknik i egen industriell verksamhet. Be­skattningsregeln innebär att skatten på den elkraft som produceras och an­vänds internt får dras av men att skatt tas ut på det bränsle som går åt för elproduktionen. Skatt tas också ut på det bränsle som går åt för värmepro­duktionen.

Denna beskattningsregel infördes är 1979. Syftet var att stimulera mot-trycksproduktion. Skatten på elkraft var dä högre än skatten pä bränsle. Nu är förhållandet det omvända. Detta gynnar mottrycksproduktion med obe­skattade bränslen inom bl.a. massaindustrin, men missgynnar sådan produk­tion med beskattade bränslen.

För att undvika framtida krav pä förändringar av skattereglerna beroende på ändrade skatte- och prisrelationer och för att undanröja eventuella skat­temässiga hinder för att utnyttja industriella kraftvärmeanläggningar opti­malt anser jag i likhet med KIS att den som producerar kraftvärme och som förbrukat producerad elkraft i egen industriell verksamhet skall ges möjlig­het att välja mellan nuvarande beskattningsregel och den regel som gäller för övrig kraftvärmeproduktion. Kravet på att elproduktion skall ha skett i mottrycksanläggning slopas således. RSV:s förslag att valmöjligheten även skall omfatta t.ex. förbrukning i avloppsreningsverk och soptippar är avsett att främja bl.a. användning av rötgas som bränsle vid kraftvärmeproduktion, vilket har stora miljöfördelan Jag anser dock att denna fråga bör övervägas ytterligare. Den möjlighet att välja mellan att betala skatt på insatt bränsle för elproduktion och pä producerad elkraft som jag föreslår avser således endast förbrukning av elkraft som producerats i industriella kraftvärmean-läggningan

Enligt 3 S EL kan RSV medge att skatt på bränsle och elkraft som förbru-

"

kas vid värmeproduktion i kraftvärmeverk skall redovisas på grundval av uppmätt värmeförbrukning hos abonnenterna. Därigenom kan det beräknas hur stor del av bränsleåtgången som har gått åt till värmeproduktion. Resten av den totala bränsleåtgången anses ha gått åt till elproduktion och är således avdragsgill. Tillåmpningen av denna bestämmelse upphörde emellertid i början av 1980-talet. I stället har man återgått till de vanliga avdragsreglerna i EL. Det innebär att man mäter hela bränsleåtgången och hela elproduktio­nen och sedan räknar ut hur stor del av bränslet som gått åt till elproduktio­nen och gör avdrag för skatten på detta bränsle. Eftersom bestämmelsen i 3 S EL således inte tillämpas numera saknar den praktisk betydelse. Den kan därför slopas.

I detta sammanhang finns det också anledning att nämna något om ett för­slag av KIS som berör s.k. spillvärme. Förslaget innebär att skatten på det bränsle som i ett kondenskraftverk åtgår för värmeproduktion, s.k. spill­värme, till skillnad från vad som gäller enligt dagens bestämmelser, inte längre skall vara avdragsgill. Flera remissinstanser har avvisat förslaget. Även MIA har avstyrkt förslaget till en sådan s.k. spillvärmeskatt. Det främsta skälet är enligt MIA att denna skatt i kombination med de samman­lagda energi- och miljörelaterade skatter som MIA föreslär innebär en risk för att elprishöjningarna blir stora. MIA anser att ett stödsystem för elpro­duktion med miljöfördelar är att föredra framför en spillvärmeskatt.

Vid nu angivna förhållanden anser jag att starka skäl talar för att behålla avdragsreglerna för energiskatter när det gäller elproduktion.

Prop. 1989/90:111

3.5.5 Nya regler om registrering

Mitt förslag: För att få bli registrerad som skattskyldig för energi-resp. bensinskatt krävs att verksamheten också skall medföra skatt­skyldighet till mervärdeskatt.

Skälen för mitt förslag: Mervärdeskatt tas fno.m. den 1 mars 1990 ut på i huvudsak all energi (se avsnitt 1). Mervärdeskatt tas ut på priset, inkl. punkt­skatten Av 8S EL och 5 S BL följer att skattskyldigheten inte inträder vid leverans av bränsle resp. bensin till registrerad köpare. Detta innebär att den slutförbrukare som köper bränsle resp. bensin och är registrerad enligt EL resp. BL får betala mervärdeskatt e,v/. punktskatt, medan den oregistre­rade köparen betalar mervärdeskatt inkl. punktskatt. Detta innebär att en sådan slutförbrukare som använder bränslet resp. bensinen i verksamhet som inte medför skattskyldighet för mervärdeskatt kommer att betala lägre mervärdeskatt än den förbrukare som inte är registrerad enligt EL resp. BL. I syfte att undanröja denna effekt av mervärdeskattbeläggningen på energi­området föreslår jag att vissa ändringar görs i registreringsbestämmelserna i EL och BL.

Enligt 7 S första stycket EL och 4 § första stycket BL skall den som är skattskyldig enligt dessa lagar vara registrerad hos RSV. Enligt lagrummens andra stycken kan den som i större omfattning återförsäljer eller förbrukar bränsle resp. bensin registreras hos RSV. Åven annan som förbrukar bränsle

163

resp. bensin kan om det finns särskilda skäl registreras hos RSV. I I S förord­ningen (1964:351) om allmän energiskatt och 1 S förordningen (1981:432) om bensinskatt finns angivet när "större omfattning" skall anses föreligga. Uppfylls dessa krav kan registrering inte vägras. Jag föreslår att som en ytter­ligare förutsättning för registrering skall gälla att den verksamhet som är i fråga i sin helhet skall medföra skattskyldighet enligt ML. Då 7 § andra stycket sista meningen EL och 4 S andra stycket sista meningen BL saknar större praktisk betydelse anser jag att dessa bestämmelser kan slopas. Denna ändring bör träda i kraft snarast möjligt.

Prop. 1989/90:111

3.6 Skatt på svavel i kol, torv och olja

3.6.1 Skattepliktiga bränslen

Mitt förslag: Svavelskatt skall erläggas på svavel i kolbränsle, torv­bränsle och olja.

MIA:s förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. MIA har emellertid föreslagit att en svavelskatt skall tas ut även på sådan torv som används för annat ändamål än förbränning.

Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som uttalat sig i frå­gan tillstyrker utredningens förslag. Stockholm Energi påpekar att lagförsla­get medför att t.ex. råoljor och spilloljor blir fria frän skatt men att det inte finns anledning till undantag för dessa oljor. Generaltullslyrelsen anser bl.a. att ordet torv bör bytas ut mot torvbränsle för att skatten endast skall om­fatta torv som bränsle.

Skälen för mitt förslag: MIA föreslär att det skattepliktiga området skall vara detsamma som gäller för kolbränslen, motorbrännolja och eldningsolja enligt EL,

Dessutom föreslår Ml A att skatt skall tas ut på torv. Jag delar generaltull­styrelsens uppfattning att skatt bör tas ut endast på torv som används som bränsle. Jag anser således att det inte finns anledning att i detta sammanhang skattebelägga svavel i torv som används för andra ändamål än som bränsle, t.ex. jordförbättring.

Miljö- och rättviseskäl talar i för sig för att det skattepliktiga området ut­vidgas till att omfatta även t.ex. råolja och spillolja. Såsom påpekats i avsnitt 3.2.1 är det dock frän miljösynpunkt mest väsentligt i detta första steg att införa miljörelaterade skatter att skattebelägga stora produktgrupper som sammantagna står för den större andelen utsläpp av, såvitt nu är i fråga, sva­vel. Jag vill här erinra om att avsikten med svavelskatten är att åstadkomma en minskning av svavelutsläppen i samband med förbränning av kol, torv och olja. Det är alltså en miljöpolitiskt betingad åtgärd där minskade svavelut­släpp är det önskade resultatet. Denna effekt måste få väga tyngre än frågan att utvidga skatteplikten av rättviseskäl.

Det kan dock finnas skäl att senare överväga att utvidga skatteplikten till att omfatta även t.ex. råoljor och spilloljor. Inför ett ställningstagande i

164

denna fråga krävs dock en närmare utredning om konsekvenserna av en så­dan utvidgning.

Vid nu angivna förhållanden föreslår jag därför att skatten tas ut pä kol­bränsle (ur tulltaxenr 27.01, 27.02 eller 27.04), torvbränsle (ur tulltaxenr 27.03) samt motorbrännolja och eldningsolja (ur tulltaxenr 27.10), alla tull­taxenr enligt tulltaxelagen (1987:1068).

Prop. 1989/90:111

3.6.2 Svavelskattens storlek

Mitt förslag: Svavelskatt skall betalas med 30 kr per kg svavel i kol­bränsle och torvbränsle. Vidare skall svavelskatt betalas med 27 kr per m' olja för varje tiondels viktprocent svavel i oljan. För olja som har en svavelhalt som understiger 0,1 viktprocent utgår ingen skatt.

MlA:s förslag: Förslaget överensstämmer i huvudsak med mitt, dock att MIA föreslår att skatten på svavel i olja bestäms till 30 kr per m' olja och tiondels viktprocent svavel.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inget att erinra mot MIA:s förslag. Enligt Svenska Petroleum Instilulet återspeglar emellertid inte den föreslagna skatten om 30 kr per m' olja och tiondels viktprocent sva­vel i olja marknadens s.k. svavelpremie, som för tung eldningsolja för närva­rande synes röra sig inom intervallet 5-15 kr per m' olja. Petroleum Institutet påpekar också att ett så lågt skatteintervall som 1/10 av 1 % leder till mycket svårhanterliga logistiska, uppbördsmässiga och administrativa problem.

Skälen för mitt förslag: MIA anser att skatten på svavel i olja bör sättas lika med eller något över den s.k. svavelpremien, varmed avses merkostna­den för lågsvavlig olja jämförd med högsvavlig, för att erforderlig styreffekt skall nås. Denna svavelpremie uppskattar utredningen till motsvarande 10-55 kr per m' olja och tiondels viktprocent svavel. MIA anger vidare att kost­naden för avskiljning av svavel varierar mellan 10 och 40 kr per kg avskilt svavel.

Enligt vad jag tidigare har framhållit anser jag att syftet med en svavelskatt bör vara att svavelfattigare bränslen används samt att reningsåtgärder vidtas, vilket bör kunna leda till att de gränser för svavelutsläpp som kommer att införas under 1990-talet kan uppnås tidigare än annars (jfr avsnitt 3.1.1). Mot denna bakgrund anser jag i likhet med MIA att en lämplig skattenivå för svavelskatten är 30 kr per kg svavelutsläpp.

MIA har utifrån denna skattenivå föreslagit att skatten på olja bestäms till 30 kr per m olja och tiondels viktprocent svavel. Några remissinstanser har pekat på att den skattenivån inte motsvarar exakt 30 kr per kg svavelutsläpp. Oljans densitet är mindre än 1 ton per m', i allmänhet 0,85-0,95 ton per m'. Det innebär att den föreslagna skattesatsen på svavel i olja i stället motsvarar en skattenivå pä mellan 31 och 35 kr per kg svavel.

En förutsättning för att utsläppen skall minska pä ett kostnadseffektivt sätt är att skatten per enhet förorening är lika för alla utsläppskällon Jag föreslår därför att skatten pä svavel i olja tas ut med 27 kr per m' olja och

165

tiondels viktprocent svavel. Skatten pä kol- och torvbränsle bör tas ut med 30 kr per kg svavel.

Skattens uttagande förutsätter att bränslets svavelhalt mäts. Detta torde i princip inte leda till några praktiska svårigheter eftersom mätningar mäste göras enligt den befintliga lagstiftningen om svavelhaltigt bränsle, se t,ex. 7 S förordningen (1976:1055) om svavelhaltigt bränsle och 6 och 8 SS lagen (1985:426) om kemiska produkter. De myndigheter som är närmast berörda, RSV och naturvärdsverket, har inte haft några erinringar i detta avseende.

Det finns flera metoder att mäta svavelhalten. Valet av metod kan påverka mätresultatet. Det är därför av vikt att RSV, i egenskap av beskattningsmyn­dighet, efter samråd med naturvårdsverket meddelar rekommendationer om de mätmetoder som bör användas vid beräkning av svavelskatten. Eftersom skatt skall betalas för den svavelhalt som bränslet har vid skattskyldighetens inträde måste svavelhalten mätas vid denna tidpunkt (se förslagets 2 S tredje stycke lagen om svavelskatt). Detta innebär t.ex. att dä skattskyldigheten inträder vid förbrukningen av skattepliktigt bränsle skall svavelhalten mätas vid denna förbrukning.

Prop. 1989/90:111

3.6.3 Skattskyldighet, avdrag i deklaration m.m.

Mitt förslag: Vid uttagande av svavelskatt tillämpas i huvudsak de be­stämmelser om skatt- och registreringsskyldighet, skattskyldighetens inträde, avdrag i deklaration m.m. som gäller för allmän energiskatt.

MIA:s förslag: Förslaget överensstämmer med mitt förslag, tned två avvi­kelsen MIA har föreslagit att avdrag får göras för skatt på svavel i kolbränsle och torv, men inte för skatt på svavel i olja som förbrukats i industriella pro­cessen Vidare har utredningen föreslagit att avdrag endast får göras för skat­ten på svavel i olja som används för tillverkning av till svavelskatt skatteplik­tig olja.

Remissinstanserna: Många remissinstanser har lämnat förslaget utan erin­ran. Statskontoret menar dock att det saknas belysning av den myndighetsap­parat som skall hantera skatten, och att en beskattning av svavelhalten i olika bränslen kan leda till besväriiga certifierings- och kontrollproblem. RSV an­ser att övervägande skäl talar för att en tvångsvis skattskyldighet för svavel­skatten införs för dem som är skattskyldiga enligt EL.

Flera remissinstanser har synpunkter på föreslagna avdragsbestämmelsen Några anser att avdrag för raffinaderibränsle inte bör medges eftersom syftet med skatten är att styra mot användning av mindre svavelhaltig olja, vilket också bör gälla raffinaderierna, Värmeverksförenlngen, Lantbrukarnas Riksförbund m.fl. anser det vara av stor vikt att Sverige aktivt bidrar dll att få en snabb överenskommelse på internationell basis vad avser begränsning av svavelhalten i bunkerolja. /?5V framhåller att den föreslagna avdragsbe­stämmelsen om avdrag för skatt pä kol och torv som används i industriella processer kommer att leda till gränsdragningsproblem. I samband med in­dustriella processer förekommer det ibland att det uppstår ett överskott på värme som i form av hetvatten levereras till ett kommunalt fjärrvärmenät.

166

Om värmeöverskottet är en direkt följd av den industriella processen anser Prop. 1989/90:111 RSV att även överskottsvärmen bör vara undantagen från skatt. RSV anser att förslaget bör tolkas så att även relativt enkla industriprocesser, som en­dast fordrar energitillförsel med hetvatten eller ånga vid måttliga temperatu­rer skall undantas. Trädgårdsnäringens Riksförbund föreslår att skatten skall tas ut enligt utredningsförslaget utom för kol som energikålla, där skatten för den del av växthusodlingen som i dag utnyttjar denna energiform bör införas stegvis och belastas med full skatt först under det fjärde aret efter införandet.

Skälen för mitt förslag: MIA anser att svavelskatten bör tas ut i enlighet med vad som gäller för andra punktskatter på energiområdet och att motsva­rande regler om skatt- och registreringskyldighet, skattskyldighetens in­träde, avdrag i deklaration och inköp mot försäkran om användning av bränsle för visst skattefritt ändamål m,m, som redan finns i EL tas in i en särskild lag. Jag ansluter mig till detta förslag med, förutom vissa redaktio­nella ändringar som kommenteras i specialmotiveringen, två avvikelser från förslaget när det gäller rätten till avdrag. Lagrådet har förordat att lagen be­nämns lag om svavelskatt. Jag ansluter mig till detta.

Genom att anknyta till gällande punktskattesystem åstadkoms en samord­ning med ett administrativt system som det redan finns erfarenheter av. Detta anser jag vara fördelaktigt.

Förfarandereglerna pä punktskatteområdet förutsätter att endast den som är skattskyldig skall registrera sig hos RSV. Någon tvångsvis skatt- och regi­streringsskyldighet av det slag som RSV förordar kan därför inte införas.

När det gäller avdragsbestämmelserna för svavelskatten är det viktigt att dessa är miljömässigt betingade. I avsnitt 3.2.3 har emellertid behandlats varför även miljörelaterade skatter bör omfattas av de generella gemen­samma avdragsbestämmelserna för punktskatterna och i princip också de skattespecifika avdragen för punktskatterna på energiområdet.

Mitt förslag till avdragsbestämmelser i lagen om svavelskatt överensstäm­mer med två avvikelser med de som finns i 24 S EL och som föreslås gälla vid uttagandet av koldioxidskatt pä vissa bränslen (se avsnitt 3.2.3). Ett av­drag för spårbunden trafik torde dock sakna praktisk betydelse vid utta­gande av svavelskatt eftersom främst lågsvavlig motorbrännolja används inom detta trafikområde. I syfte att styra bränsleanvändningen vid elproduk­tion mot lägsvavliga bränslen bör ett avdrag för skatt på bränslen som åtgår vid elproduktion inte heller införas.

MIA har föreslagit att avdrag skall göras dels för skatten på svavel i olja, kolbränsle och torv som förbrukats eller sålts för förbrukning för annat ända­mål än förbränning och dels för skatten på svavel i kolbränsle och torv som förbrukats eller sålts för förbrukning i industriella processen MIA har inte lämnat nägon motivering till att olika avdragsbestämmelser således föreslås gälla, beroende på vilket bränsle som har förbrukats. MIA har inte heller närmare redovisat vad som avses med begreppet industriella processer.

Några remissinstanser har påpekat att dessa avdragsbestämmelser kan

leda till tillämpningsproblem. Begreppet industriella processer skulle t.ex.

kunna ges en sä vid tolkning att all förbränning inom industrin kommer att

167

omfattas av avdragsrätten, t,ex. framställning av ånga eller hetvatten vid Prop. 1989/90:111 måttliga temperaturer. Eftersom en sädan tillämpning enligt min mening inte är önskvärd bör dessa avdragsbestäinmelser ges en något annorlunda utformning, där det som i EL närmare anges vad som är avdragsgillt. Jag föreslår därför att avdrag skall medges för skatt på svavel i kolbränsle, torv­bränsle och olja som förbrukats eller försålts för förbrukning för annat ända­mål än energialstring (jfr 24 S första stycket f) EL). En sädan avdragsrätt innebär t.ex. att avdrag får göras även för skatt pä svavel i bränsle som för­brukats i reduktionsprocessen Med 24 S andra stycket EL som förebild bör ocksä införas en avdragsrätt, i den mån avdrag inte gjorts för annat ändamål än energialstring, för skatt på svavel i bränsle som förbrukats eller försålts för förbrukning i metallurgiska processer eller processer för framställning av andra mineraliska ämnen än metaller, vari även skall anses inga den gas- och värmeproduktion som sker till följd av sädana processen Denna avdragsrätt innebär att avdrag fär göras för skatten på svavel i bränsle som förbrukats i processer för framställning av bl.a. tegel, cement, kalk, glas och mineralull. Avdragsrätten bör dessutom omfatta skatten pä bränslen som förbrukas eller försålts för förbrukning i s.k, sodapannon Med sodapannor avses de sår-skilda pannor inom skogsindustrin i vilka främst restprodukter frän massa­produktionen förbränns för kemikalieåtervinning och energiändamål. Mot­svarande pannor finns i sulfitmassaindustrin och brukar inom den industrin benämnas lutpannor. Avdraget bör omfatta även dessa pannon Däremot an­ser jag inte att det finns skäl att generellt undanta bränsle som används i in­dustrins pannor för framställning av ånga, hetvatten eller liknande för ener­giöverföring.

I detta sammanhang kan nämnas att enligt vad jag erfarit avser MIA att i sitt slutbetänkande behandla frågan om ekonomiska styrmedel för att be­gränsa utsläpp från industriella processen Jag är därför inte beredd att nu ta slutlig ställning till frågan om de industriella processernas framtida svavelbe­skattning.

Enligt 24 S första stycket g) första ledet EL får avdrag göras för skatt pä

bränsle som förbrukats för framställning av bensin eller energiskattepliktigt

bränsle. MIA har föreslagit att avdrag får göras för skatt på svavel i olja som

förbrukats för framställning av för svavelskatt skattepliktig olja. Nägon mot­

svarande avdragsrätt har däremot inte ansetts behövlig för skatt pä svavel i

kol och torv, eftersom sådana bränslen inte framställs utan importeras eller

utvinns inom landet. Avdrag för skatt pä svavel i olja medges således inte

enligt förslaget för tillverkning av andra bränslen än sädan olja som är skatte­

pUktig enligt lagen om svavelskatt, t.ex. fotogen och oljor med en svavelhalt

om högst 0,1 %. Inte heller medges skatteavdrag för tillverkning av bensin.

En stor del av raffinaderiernas bränsleåtgång sker emellertid för just bensin­

tillverkning. Svavelskatten kommer därför enligt utredningens förslag att

delvis belasta raffinaderibränsle. Enligt MIA avser utredningen att åter­

komma till frågan om beskattningen av raffinaderibränsle i slutbetänkandet,

när man har utrett konsekvenserna för raffinaderibranschen av en beskatt­

ning. Vid nu angivna förhållanden anser jag det inte vara motiverat att nu

införa ett avdrag som begränsar avdragsrätten för svavelskatt som belastar

raffinaderibränsle. I syfte att även sådant bränsle som används för framställ-

"°

ning av icke skattepliktig olja, dvs. olja med en svavelhalt pä högst 0,1 vikt­procent, skall vara avdragsgillt bör bestämmelsen - i avvaktan pä MIA:s ställningstagande i slutbetänkandet - ges en något annorlunda utformning än motsvarande avdragsbestämmelse i EL, Detta innebär således att avdrag får göras för svavelskatten pä bränsle som används för framställning av ben­sin eller sådant bränsle som anges i 1 S 3 lagen om svavelskatt, dvs, motor­brännolja och eldningsolja.

Jag anser i likhet med flera remissinstanser att det är angeläget att be­gränsa svavelutsläppen från sjöfarten. Åtgärder avseende sjöfartens svavel­utsläpp bör utformas i ett internationellt samarbete om nägon miljöeffekt skall kunna näs. Sä länge internationella överenskommelser saknas är det inte motiverat att belasta s,k. bunkerolja med svavelskatt. Dessutom anser jag att MIA:s fortsatta överväganden i denna fråga bör avvaktas.

3.6.4 Återbetalning m.m. av svavelskatt

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Har utsläpp av svavel begränsats medger RSV efter an­sökan av den skattskyldige återbetalning med 30 kr per kg svavel i för­hällande till hur mycket utsläppet har minskat. En möjlighet dll kom­pensation ges för den som inte är skattskyldig och som har begränsat svavelutsläpp.

MIA:s förslag: Utredningen har föreslagit en särskild avdragsbestämmelse för svavelskatt på olja, kol och torv, som innebär att avdrag får göras med 30 kr per kg svavel som genom reningsåtgärd eller genom bindning i någon produkt eller i aska visas ha avskilts i samband ined förbrukning av skatte­pliktigt bränsle.

Remissinstanserna: Stockholm Energi noterar att en oljeanvändare tvingas betala en viss svavelskatt även om han skulle lyckas rena bort allt svavel. Detta beror på att skatten är 30 kr per tn' olja och tiondels viktpro­cent svavel, medan avdraget är 30 kr per kg renat svavel. Skatten blir högre än 30 kr per kg renat svavel, eftersom oljans densitet är mindre än ett. Denna effekt förstärks av avrundningsregeln i förslagets 2 S. Enligt Värmeverksföre-ningeii bör en faktisk skattefrihet föreligga dä inget svavelutsläpp sken För­eningen avstyrker därför utredningens förslag till nivå för restitution och fö­reslär i stället, med hänsyn till att oljans densitet är lägre än 1, att restitution sker med 33 kr per kg svavel vid utredningens skattenivå.

Skälen för mitt förslag: Till skillnad från vad som gäller i fråga om koldi­oxidutsläppen kan svavelutsläppen frän förbränning av kol, torv och olja med en ekonomisk rimlig teknik minskas genom åtgärder före, under eller efter förbränningen. Minskning kan ske t.ex. genom att rökgaserna renas genom olika åtgärden Har svavlet avskilts genom reningsåtgärd eller genom bindning i någon produkt eller i aska vid förbrukning av skattepliktigt bränsle bör detta tillgodoräknas den skattskyldige. Den avdragsbestäm-melse MIA föreslår avviker emellertid från de befintliga avdragsbestäminel-ser som finns inom punktskattelagstiftningen. Utredningens förslag i denna del innebär att skatten tas ut pä det svavel som finns i bränslet t.ex. vid leve-

169

ranstillfället till oregistrerad köpare eller vid egenförbrukning, medan av­draget skall göras i förhållande till den mängd svavel som har avskilts genom reningsåtgärd vid förbränningen. I likhet med vad som sagts i avsnitt 3.2.4 om koldioxidskatten anser jag att det är lämpligare att skatten kommer den skattskyldige till godo genom ett återbetalningsförfarande, om svavel har av­skilts i samband med förbrukning av skattepliktigt bränsle. Det ankommer därvid på den skattskyldige att visa att han har rätt till sådan återbetalning. För den förbrukare som inte är skattskyldig och som har begränsat svaveluts­läppet föreslås ett kompensationsförfarande som ger en motsvarande möj­lighet för denne att få tillbaka den skatt som belastar bränslet. I avsnitt 3.2.4 har behandlats lagrådets påpekanden i fråga om utformningen av kompensa­tionsbestämmelser i koldioxidskattelagen. Lagrådet har lämnat motsva­rande synpunkt beträffande kompensation enligt lagen om svavelskatt. I lik­het med vad som gäller kompensation enligt den lagen kan kompensation enligt lagen om svavelskatt erhållas av framför allt småförbrukare som inte uppfyller kraven för att registreras som skattskyldig.

Stockholm Energi och Värmeverksföreningen har i sitt remissvar anfört att underlaget för återbetalning eller kompensation bör höjas frän föreslagna 30 kr till 33 kr per kg svavel. Jag har i avsnitt 3.6.2 föreslagit att skattesatsen på svavel i olja bestäms till en lägre nivå än den av MIA föreslagna. Jag anser att nämnda synpunkter därigenom har blivit tillgodosedda.

Såsom påpekats i avsnitt 3.2.4 får det ankomma på RSV att efter samråd med naturvårdsverket närmare utforma rekommendationer om hur mätning bör göras av t.ex. svavelinnehållet i de rökgaser som bildats vid förbränning av ett skattepliktigt bränsle. Antag att mätningen visar att en skattskyldig har minskat utsläppet av svaveloxider vid förbrukning av olja med 20 % i förhällande till svavelinnehället före vidtagen reningsåtgärd eller bindning i produkt eller aska. Det belopp som skall återbetalas bör då beräknas utifrån svavelinnehället. Antag att oljan har en svavelhalt av 0,3 viktprocent och att densiteten är 0,9 ton per tn'. En sådan olja innehåller således (0,003 x 900 kg =) 2,7 kg svavel per m'. Om 20% av den svavelmängden inte släpps ut kan återbetalning ske med (20 % x 2,7 kg svavel per m' x 30 kr per kg =) 16,20 kr per m'. Av administrativa skäl bör dock en gräns införas för vilka belopp som skall kunna betalas ut av RSV, Jag anser därvid att en lämplig gräns är 1 000 kr per kalenderkvartal. Understiger det sammanlagda belop­pet denna nivå skall således ingen återbetalning eller kompensation ske för kalenderkvartalet.

Är lämnade uppgifter oriktiga eller felaktiga kan utbetalt belopp - pä mot­svarande sätt som föreslås gälla för koldioxidskatten - återkrävas inom en femårsperiod (se avsnitt 3.2.4).

Prop. 1989/90:111

3.7 Nedsättning av allmän energiskatt

3.7.1 Industriell tillverkning

Mitt förslag: Koldioxidskatten på andra bränslen än bensin skall ingå i underlaget för industrins nedsättning av skatt på energi.

170

MIA:s och EL 90:s förslag överensstämmer med mitt.

Prop. 1989/90:111

Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som behandlar nedsätt­ningsreglerna anser att nägon form av nedsättning behövs för den energiin­tensiva industrin och att denna ocksä skall gälla för koldioxidskatten.Några remissinstanser anser dock att nedsättningsreglerna bör utformas så att de stimulerar till energihushållning och minskade koldioxidutsläpp.

Bakgrunden till mitt förslag: Flar elkraft eller bränsle förbrukats vid in­dustriell tillverkning tas enligt 2 S första stycket lagen (1974:992) om nedsätt­ning av allmän energiskatt (NEL) den allmänna energiskatten ut med sådant belopp att skatten inte överstiger 3 % av de tillverkade produkternas försälj­ningsvärde fritt fabrik. Det är RSV som skall besluta om denna nedsättning. Vid bedömningen av skattebelastningen tas enligt 3 § NEL hänsyn endast till den genomsnittliga storieken av skatten i förhållande till försäljningsvärdet för företagen inom en bransch eller för grupp av företag med likartad dll­verkning.

Enligt 2 S andra stycket NEL kan regeringen medge nedsättning för visst företag utöver vad RSV kan besluta om. Ansökan görs hos finansdeparte­mentet. Som förutsättning för nedsättning gäller att särskilda skäl föreliggen Regeringens beslut för de senaste åren har inneburit att den sammanlagda energiskatten för elkraft och bränslen har begränsats till 1,7 % av de tillver­kade produkternas faktiska eller beräknade försäljningsvärde fritt fabrik. Enligt besluten får hela energiskatten på elkraft, kolbränslen, gasol och na­turgas beaktas vid beräkningen av skattebelastningen. För olja gäller att en­dast 291 kr per m' av den allmänna energiskatten får beaktas. Den särskilda skatten pä olja och kol far inte beaktas. Nedsättningen omfattar främst ce­ment-, kalk- och tegelindustrin, massa- och pappersindustrin, järn- och stål­industrin samt kemi- och gruvindustrin. Regeringen beviljade år 1988 och 1989 drygt 100 industriföretag nedsättning av den allmänna energiskatten. Nedsättningen uppgick till ca 700 milj. kn per är.

Skälen för mitt förslag: Möjligheterna att på kort sikt reducera koldioxid­utsläppen är begränsade. En koldioxidskatt påverkar de energiintensiva företagens internationella konkurrenskraft på samma sätt som den allmänna energiskatten. MIA och EL 90 har framhållit att koldioxidskatten bör ingå i nedsättningsunderlaget i avvaktan på att motsvarande åtgärder avseende koldioxidutsläpp genomförs i den svenska industrins viktigaste konkurrent-länden Det finns därfön enligt min mening, skäl att tills vidare lata kol­dioxidskatten ingå i det beskattningsunderlag som omfattas av nedsättnings­reglerna. En sädan lösning har ocksä accepterats av flertalet remissinstansen Jag föreslår därför att bestämmelserna i NEL ändras sä att den koldioxid­skatt som utgår pä sådant bränsle som avses i 1 S första stycket lagen om kol­dioxidskatt också får ingå i underlaget för industrins nedsättning av skatt.

Enligt MIA och EL 90 kan olika skäl anses tala för en mer genomgripande förändring av nuvarande nedsättningssystem. En sådan förändring av ned­sättningsreglerna bör då enligt EL 90 föregås av ett särskilt utredningsar­bete. Flera remissinstanser har haft synpunkter på de nuvarande nedsätt-ningsreglernas utformning. Enligt min mening finns det starka skäl för att göra en fullständig översyn av den energiintensiva industrins skattenedsätt-ningsreglen En särskild utredare bör tillkallas för detta ändamål.

171

3.7.2 Yrkesmässig växthusodling

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Koldioxidskatten på andra bränslen än bensin skall tas ut efter en skattesats som svarar mot 15 % av den skattesats som gäller enligt lagen om koldioxidskatt för sådant bränsle som används för växthusuppvärmning.

Skälen för mitt förslag: Enligt 1 S NEL tas allmän energiskatt ut pä elkraft och bränsle, som används för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthus­odling enligt en skattesats som svarar mot 15 % av den skattesats som gäller enligt EL, Skälet till denna nedsättningsbestämmelse är att svenska träd­gårdsodlare har ansetts möta konkurrens på den svenska marknaden från utländska odlare, som i sina hemländer fär ekonomiskt stöd i olika formen Enligt EL 90 uppgick denna nedsättning till 87 milj. kn 1988.

De skäl som föranlett införandet av denna nedsättningsregel kan även an­föras då det gäller koldioxidskattens inverkan på de svenska trädgärdsodlar-nas konkurrenskraft. Jag anser det därför vara skäligt att även koldioxid­skatten på andra bränslen än bensin tills vidare skall få tas ut efter en skatte­sats som svarar mot 15 % av den skattesats som gäller enligt lagen om kol­dioxidskatt för sådant bränsle som används för växthusuppvärmning vid yr­kesmässig växthusodling. Jag föreslår därför att 1 § NEL ändras på detta sätt.

Även när det gäller växthusnäringen finns enligt min mening skäl för en översyn av nedsättningsreglerna. Den särskilda utredare som ser över den energiintensiva industrins skattenedsättningsregler, bör därför även se över växthusnäringens nedsättningsregler.

3.8 Skattebelastning på vissa bränslen

Med beaktande av förslagen i avsnitt 3.2 om koldioxidskatt, avsnitt 3.4 om omvandlingen av den särskilda skatten och avsnitt 3.5.1 om sänkta punkt­skatter blir den totala punktskattebelastningen av koldioxidskatt och allmän energiskatt resp. bensinskatt som följer av nedanstående tabell. Till detta kommer för vissa bränslen en ökad belastning till följd av svavelskatten. Denna varierar och beror på bränslets svavelinnehåll. Dessutom tillkommer den mervärdeskatt som införts den 1 mars 1990 och som beräknas pä energi­priset, inkl, punktskatten

Energiskatten har således beräknats så att summan av den allmänna ener­giskatten och den särskilda skatten har reducerats 50 %. Sänkningen av den allmänna energiskatten pä gasol som används för drift av motorfordon är däremot inte procentuell utan sker med 7 öre per liten Bensinskatten höjs med hela den omvandlade särskilda skatten, 6 öre per liten

Totalt innebär förslaget att punktskattebelastningen av allmän energiskatt och koldioxidskatt ökar med t.ex. 182 kr per m' för oljeprodukter i miljö­klass 3, 390 kr per ton för kol, 360 kr per 1000 m-" för naturgas och med 645 kr per ton för annan gasol än den som används för drift av motorfordon (jfr avsnitt 3.2.2), Däremot ökar inte punktskattebelastningen nu på bensin, ef­tersom skatten redan har höjts den 1 januari 1990,

172

Tabell    Punktskattebelastning (exkl. svavelskatt) på vissa bränslen

Prop. 1989/90:111

Bränsleslag/

Energiskatt

Koldio.xid-

Total skatte-

enhet

resp.

ben-

skatt

belastning

sinskatt

inkl.

om-

vand

ad sår-

skild

skatt

kr

kr

kr

öre/kWh

Oljeprodukter/m'

- miljöklass 1

190

720

910

9,5

- miljöklass 2

390

720

1 110

11,6

- miljöklass 3

540

720

1 260

12,0*

Kol/ton

230

620

850

11,4

Naturgas/1000 m'

175

535

710

6.6

Gasol

- för drift av motorfordon/1

0,85

0.40

1,25

18,4

- annan/ton

105

750

855

6,7

Bensin/l

- oblyad

2,40

O.-SS

2,98

34,2

- blyad

2,64

0,58

3,22

35,8

Fotnot: ' 12 öre/kWh avser en genomsnittlig beskattning för tunna och tjocka eldningsoljor. Skatteintervallet ligger inom 11,8 - 12,7 öre/kWh.

3.9 Den särskilda varuskatten 

3.9.1 Kemisk-tekniska preparat

Mitt förslag: Den särskilda varuskatten på kemisk-tekniska preparat slopas.

KIS:s förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: De som har yttrat sig i denna del har tillstyrkt försla­get. RSV har framhållit att beskattningen av kemisk-tekniska preparat ger upphov till avsevärda tillämpningsproblem.

Bakgrunden till mitt förslag: Enligt lagen (1941:251) om särskild varuskatt (LSV) utgår skatt på omsättning och införsel av bl.a. vissa för personligt bruk avsedda kemisk-tekniska preparat (kosmetika). De skattepliktiga va­rorna anges i en bilaga till LSV. Varorna i bilagan är systematiserade under sina resp. tulltaxenummen I förteckningen finns angivet vilka varor under resp. tulltaxenummer som undantagits från skatteplikt. Härutöver är även varor som bereds av apotek för försäljning enligt recept av läkare, tandlä­kare eller veterinär undantagna frän skatten. Skatten på kemisk-tekniska preparat utgår med 50 % av varans beskattningsvärde. Ett preparats beskatt­ningsvärde är lika med det pris som den skattskyldige i allmänhet betingar sig för varan vid försäljning till detaljhandlare (huvudregeln). Förekommer ingen försäljning till detaljhandeln, t.ex. vid försäljning till grossist eller di­rekt till konsument, skall beskattningsvärdet bestämmas utifrån ett antaget pris till detaljhandlare. Beräkning av beskattningsvärdet sker i dessa fall en­ligt nägon av de två hjälpregler som RSV anvisat. I varans pris räknas inte

173

skattens belopp eller mervärdeskatten in. Som beskattningsvärde får inte an-    Prop. 1989/90:111 ges pris som gäller endast för en mindre betydande del av den skattepliktiga försäljningen. Skatteuppbörden från den särskilda varuskatten på kemisk­tekniska preparat var år 1989 491 milj. kn Antalet skattskyldiga var 152.

Skälen för mitt förslag: Tillä.mpningen av LSV, i den del lagen behandlar kemisk-tekniska preparat, medför avsevärda svårigheter såväl för den skatt­skyldige som för RSV, Tillämpningssvärigheterna består dels i att avgöra om ett preparat är skattepliktigt eller inte och dels i att fastställa beskattnings­värdet. Frågan huruvida ett preparat är skattepliktigt eller inte uppkommer i första hand när en ny produkt introduceras pä marknaden. Frågor om skat­teplikt kan dock uppkomma även när det gäller produkter som redan finns i handeln. Skatteplikten för puderkrämer och smink är t,ex, anknuten till preparatets pudersubstans. Innehåller ett sådant preparat högst fem viktpro­cent pudersubstans är det skattefritt. För att kunna fastställa skatteplikten i dessa fall krävs ofta en laboratorieundersökning av produkten. Produkter som för konsumenten ter sig likvärdiga, t,ex, två puderkrämer, kan således komma att få olika skattemässig behandling beroende pä produktens puder­substans. Svårigheterna att bestämma ett riktigt beskattningsvärde kan ocksä vara avsevärda. Regeln för beräkning av beskattningsvärdet tillkom vid en tid dä de flesta kemisk-tekniska preparat såldes från tillverkaren eller importören direkt till parfymaffären, 1 dag säljs preparaten ofta till stora va­ruhuskedjor eller via grossister. En allt större del av försäljningen sker nu­mera ocksä direkt till konsument, t.ex, genom postorderförsäljning. De hjälpregler som RSV har utformat för beräkning av beskattningsvärdet i ovannämnda situationer har visat sig vara svära att tillämpa. De pä markna­den allt vanligare förekommande rabatterbjudandena och "gåvorna" bidrar också till att försvåra beräkningen av beskattningsvärdet. Svårigheterna med såväl skattepliktsbedömningen som bestämmandet av det rätta beskattnings­värdet medför att RSV, för att det nuvarande beskattningssystemet skall fun­gera pä ett fullt tillfredsställande sätt, måste ha möjlighet att avsätta stora resurser och stort kunnande för kontroll m.m, av LSV:s tillämpning på detta område.

Den nuvarande beskattningsformen för kemisk-tekniska preparat är såle­des förenad med avsevärda svårigheten Statens intäkter frän skatten är dock, som KIS påpekat, av sådan storlek att skatten inte utan mycket goda skäl kan avskaffas, KIS har emellertid konstaterat att problem med beskatt­ningen av kemisk-tekniska preparat skulle kvarstå även om en annan be­skattningsform skulle väljas. KIS har vidare anfört att beskattningen av ke-rnisk-tekniska preparat ursprungligen motiverats av dess karaktär av lyx. Ett flertal av de skattepliktiga produkterna, t,ex, deodoranter och vissa härvårdsprodukter, torde numera i likhet med de skattefria produkterna tvål och tandkräm uppfattas som nödvändiga hygienprodukten Det finns således enligt min mening tungt vägande skäl att utvidga det skattefria området till att avse även dessa produkten Skatteintäkterna från deodoranter och härvårdsprodukter uppgår till drygt 50 % av de totala skatteintäkterna från kemisk-tekniska preparat. Om dessa produkter skulle undantas från be­skattning skulle inkomsterna av skatten bli av sådan relativt blygsam storlek

174

att ett slopande av skatten pä hela det aktuella området framstår som rimligt. Till detta synsätt bidrar också det förhällandet att en växande del av försälj­ningen av dyrare kemisk-tekniska preparat sker skattefritt i samband med utlandsreson Med hänsyn till de tillämpningssvårigheter som jag tidigare nämnt och vad jag anfört i övrigt delar jag KIS uppfattning att den särskilda varubeskattningen av kemisk-tekniska preparat bör slopas. Jag anser att skattens slopande bör komma konsumenterna till del genom sänkta priser på de kemisk-tekniska preparat som efter ikraftträdandet blir fria frän särskild varuskatt. Jag avser därför att föreslå regeringen att ge statens pris- och kon­kurrensverk i uppdrag att inför skattens slopande föranstalta om en särskild prisövervakning på detta område.

Prop. 1989/90:111

3.9.2 Choklad och konfektyrer

Mitt förslag: Den särskilda varuskatten på choklad- och konfektyrva-ror samt vissa söta kex, småkakor och wafers slopas.

KIS:s förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: De som har yttrat sig i denna del har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Generaltullslyrelsen har påpekat att som en konsekvens av att LSV upphävs bör även lagen (1968:361) om avgift vid in­försel av vissa bakverk samtidigt upphävas. Statens jordbruksnämnd har an­fört att om den särskilda beskattningen pä detta område slopas bör de upp­gifter som åligger RSV enligt lagen (1967:340) om prisreglering pä jordbru­kets område och förordningen (1981:639) om utjämning av industrins kost­nader för jordbruksrävaror överföras till statens jordbruksnämnd, eftersom nämnden administrerar övriga utjämningsavgifter och utjämningsbidrag.

Bakgrunden till mitt förslag: Enligt LSV utgår skatt på omsättning och in­försel av vissa choklad- och konfektyrvaror tillhörande tulltaxenummer 17.04, 18.06 och 21.06 samt vissa söta kex, småkakor och wafers tillhöriga tulltaxenummer 19.05. De skattepliktiga varorna anges i den tidigare nämnda bilagan till LSV. För de skattepliktiga produkterna utgår skatt med 5 kr. per kg av varans nettovikt. Skatteuppbörden var under är 1989 417 milj. kn Antalet skattskyldiga var 154.

Skälen för mitt förslag: Den särskilda varuskatten på choklad- och konfek­tyrvaror samt vissa söta kex, småkakor och wafers är inte helt konkurrens­neutral. Vissa produkter, vilka för konsumenten kan tyckas vara likartade dem som beskattas, är undantagna frän beskattning. Skatteplikten omfattar enligt LSV t,ex, vissa livsmedelsprodukter innehållande kakao (chökladsås och frukostflingor m,m,) medan andra livsmedelsprodukter är undantagna från skatteplikt (glasspulver, glasspasta, puddingar och andra liknande efter­rätter samt pulver, flingor, pastor och flytande beredningar endast avsedda för framställning av pudding eller annan liknande efterrätt eller dryck). Detta förhållande kan för konsumenten framstå som svårförståeligt och det kan också ge upphov till gränsdragningsproblem, I detaljhandeln finns nu­mera ett stort antal produkter som konkurrerar med de beskattade varorna. Framför allt kan s,k, snacks, dvs, potatischips, jordnötter och popcorn

175

m,m., sägas vara en konfektyr och wafers närstående varugrupp. Dessa om- Prop. 1989/90:111 fattas för närvarande inte av någon punktbeskattning. Frågan har dock be­handlats i skatteutskottet med anledning av motioner om den särskilda varu­skatten. Skatteutskottet ansåg då frågan vara förtjänt av viss uppmärksam­het även om inga åtgärder vidtogs (SkU 1977/78:36). Den särskilda varuskat­ten på choklad- och konfektyrvaror samt vissa söta kex, småkakor och wa­fers tillkom av statsfinansiella skäl samt av hänsyn till det önskvärda i att dämpa konsumtionen av sötsaken Motsvarande överväganden torde även kunna motivera en beskattning av snacks. Även det förhällandet att snacks och vissa former av choklad- och konfektyrvaror utgör substitut talar för en sådan beskattning. Beskattningen skulle kunna ske inom ramen för den sär­skilda varuskatten. Mot en beskattning av snacks talar, såsom KIS anfört, i första hand att svårlösta avgränsningsproblem kan befaras. Varugruppen lå­ter sig i mänga fall inte helt lätt skiljas frän vissa bröd- och potatisprodukter som det inte finns några bärande skäl att punktbeskatta. Mot en beskattning talar också de relativt blygsamma intäkter som en beskattning skulle med­föra. Under är 1987 uppgick snacksförsäljningen i Sverige till ca 900 milj. kn En beskattning av snacks som i skattebelastning motsvarar beskattningen av choklad- och konfektyrvaror skulle, vid oförändrad konsumtion, inbringa ca 60 milj. kn per år till statskassan. Det förhållandet att denna varugrupp inne­håller en rad olika produkter som skiljer sig från varandra ifråga om vikt etc. torde dessutom medföra svårigheter såvitt avser den tekniska utformningen av en punktskatt. Vissa av de konkurrensneutralitets- och gränsdragnings­problem som jag berört skulle eventuellt kunna minskas genom förändringar i den befintliga lagstiftningen. Andra är emellertid av sådan natur att de kan­ske inte ens genom genomgripande reformer kan lösas. Med hänsyn härtill, samt mot bakgrund av att jag anser det angeläget att antalet punktskatter minskas, finner jag i likhet med KIS det motiverat att föreslå ett slopande även av den särskilda varubeskattningen av choklad- och konfektyrvaror samt vissa söta kex, småkakor och wafers. Skattens slopande bör komma konsumenterna till del varför jag även på detta område avser att föreslå rege­ringen att ge statens pris- och konkurrensverk i uppdrag att inför skattens slopande föranstalta om en särskild prisövervakning på detta område.

Såsom generaltullstyrelsen påpekat bör även lagen om avgift vid införsel av vissa bakverk upphävas när den särskilda beskattningen av choklad- och konfektyrvaror samt vissa söta kex, småkakor och wafers slopas. Denna chokladutjämningsavgift har till uppgift att fördyra importvarorna på samma sätt sotn den särskilda varuskatten fördyrar inhemska, i sig inte varuskatte-belagda, bakverk vari använts varuskattebelagda chokladmassor. Jag före­slår därför att denna lag upphör att gälla när den särskilda varuskatten slo­pas.

Förslaget att slopa den särskilda varuskatten på detta område innebär att vissa smärre ändringar måste göras i lagen om prisreglering på jordbrukets område och i förordningen om utjämning av industrins kostnader för jord-bruksråvaron Eftersom denna lagstiftning för närvarande är föremål för stora förändringar får regeringen senare återkomma till nu aktuella följd­ändringar. Jag har i denna fråga samrått med chefen för jordbruksdeparte­mentet.

176

3.10 Dryckesskatten på läskedrycker och bordsvatten

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Dryckesskatten på läskedrycker och bordsvatten slopas.

KIS:s förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran eller tillstyrkt försla­get.

Bakgrunden till mitt förslag: Enligt lagen (1977:306) om dryckesskatt skall skatt erläggas till staten vid omsättning inom landet och vid införsel av bl.a. läskedrycken Skatten på läskedrycker utgår per liter med 40 öre för kolsyrad läskedryck och med 20 öre för annan läskedryck. Skatteuppbörden från läskedrycker och bordsvatten var under budgetåret 1987/88 181 milj. kn An­talet skattskyldiga för maU- och läskedrycker var 34.

Skälen för mitt förslag: Skatt på läskedrycker infördes 1940. Utform­ningen av denna beskattning har i huvudsak varit oförändrad allt sedan dess tillkomst. Skatten på lättöl avskaffades under år 1988 bl.a. med hänsyn till önskemålet att styra över konsumtionen till alkoholsvagare produkten Lätt­ölet är en vanlig måltidsdryck och det kan därför från konkurrenssynpunkt anses angeläget att andra vanliga måltidsdrycker erhåller en med lättölet lik­artad skattemässig behandling. Så är för närvarande inte fallet eftersom s.k. bordsvatten beskattas i enlighet med vad som gäller för läskedrycken Ett slopande enbart av dryckesskatten pä bordsvatten torde dock komma att medföra vissa gränsdragningsproblem. Härvid tänker jag i första hand på det förhållandet att det finns olika former av smaksatt bordsvatten pä markna­den. Dessa produkter låter sig inte alltid helt lätt skiljas från läskedryckerna. Läskedrycker kan, i motsats till lättöl och bordsvatten, inte entydigt anses som en måltidsdryck. De konkurrensneutralitetsskäl som jag tidigare angivit kan därför inte ensamt motivera ett slopande av skatten pä läskedrycken En med läskedrycker konkurrerande produkt är emellertid drycker som fram­ställs frän automater av s.k. postmixtyp. Sädana drycker omfattas inte av dryckesskatten, och en beskattning av sådana drycker skulle bli komplice­rad. Konkurrenssnedvridningen torde frän teknisk synpunkt bäst lösas ge­nom att även läskedrycker befriades från dryckesskatt. Jag anser således i likhet med KIS att skäl föreligger för att slopa dryckesskatten på såväl bords­vatten som läskedrycken Jag förutsätter att slopandet av dryckesskatten slår igenom på dessa dryckers konsumentpris.

3.11 Videoskatten

Mitt förslag: Skatten pä videobandspelare slopas.

KIS:s förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran.

Bakgrunden till mitt förslag: Enligt lagen (1982:1200) om skatt på video-

177

12 Riksdagen 1989/90. I saml. Nr 111

bandspelare skall videoskatt betalas vid omsättning eller uthyrning inom landet eller vid införsel till landet av videobandspelare, inbegripet videotu-ners och videomonitorer med inbyggd utrustning för inspelning eller återgiv­ning av videosignaler. Videoskatt utgår med 600 kn per bandspelare. Skatte­satsen är oberoende av priset på bandspelaren och det är utan betydelse om bandspelaren är ny eller begagnad när skattskyldigheten inträden Skattein­täkterna för år 1989 uppgick till 185 milj. kn Antalet skattskyldiga var 24.

Skälen för mitt förslag: Skatt på videobandspelare infördes 1983. Införan­det av skatten får ses mot bakgrund av de övergripande ekonomiska åtgärder som den dä nytillträdda regeringen företog under slutet av 1982. Punktskat­ten på videobandspelare tillkom inte i syfte att styra konsumtionen utan fick i första hand ses som en intäktskälla för staten. Jag anser att det nu finns ekonomiska möjligheter att slopa skatten. För att skatten slopas talar det generella önskemålet att minska antalet punktskatter i samband med att skattesystemet nu reformeras. Slopandet av skatten bör komma konsumen­terna till del genom sänkta priser på videobandspelare. I likhet med vad jag anfört beträffande slopandet av den särskilda varuskatten avser jag att före­slå regeringen att ge statens pris- och konkurrensverk i uppdrag att genom­föra särskild prisövervakning på detta område när skatten slopas.

Prop. 1989/90:111

3.12 Kassettskatten

Mitt förslag: Skatten på kassettband slopas.

KIS:s förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Stiftelsen Svenska Filminstitutet har anfört att om filmområdet beläggs med mervärdeskatt samtidigt som kassettskatten avskaffas uppkommer frågan om hur Filminstitutets verksamhet skall finansieras. Sveriges Videodistribu­törers Förening och Svenska Teaterförbundet har framhållit att lagen om skatt på vissa kassettband bör ersättas av en civilrättslig avgift pä tomkasset­ten

Bakgrunden till mitt förslag: Enligt lagen (1982:691) om skatt på vissa kas­settband (LSK) skall skatt erläggas vid omsättning eller uthyrning inom landet eller vid införsel till landet av inspelade eller oinspelade videokassett­band och oinspelade ljudkassettband. Kassettskatten för videokassettband är 15 kn per band och för ljudkassettband 1 kn 50 öre per band. Skattesatsen är densamma oavsett bandets speldd. Avdrag medges i deklarationen bl.a.för skatt som redovisats pä band för vilka sådan avgift som avses i 1982 års film- och videoavtal, med de ändringar och tillägg som följer av den 22 december 1988 slutet avtal, erlagts till stiftelsen Svenska Filminstitutet. Av­giften till Svenska Filminstitutet, SFI-avgiften, betalas bl.a. av den som be­driver yrkesmässig uthyrning av videogram och utgår för de videogram som utges genom att föras ut i handeln för uthyrning till kunder för enskilt bruk. Avgiften är 60 kn för varje videogram som innehåller en långfilm enligt sär­skilt angiven definition. För videogram som innehåller en kortfilm är avgif-

178

ten 36 kn För videogram som säljs utgår fno.m. den Ijuli 1989 SFI-avgift Prop. 1989/90:111 med 20 kn Avgiftsmedlen skall finansiera verksamhet vid Svenska Filminsti­tutet. I LSK finns bestämmelser om kompensation. Dessa riktar sig till så­dana som inte är registrerade hos RSV och som betalar SFI-avgift till Svenska Filminstitutet. Kompensation utgår med belopp som motsvarar den kassettskatt som erlagts för bandet. Ansökan om kompensation görs hos RSV. Skatteintäkternaförär 1989 uppgick till 165 milj. kn Antalet skattskyl­diga var 184.

Skälen för mitt förslag: Kassettskatten infördes 1982. I propositionen 1981/82:159 där den nya skatten föreslogs angavs att den kraftigt ökande hemkopieringen av musik och bild lett till förfång för rättighetsinnehavare av olika slag genom att deras verk och prestationer utnyttjades på ett sätt som inte varit avsett. Kopieringsverksamheten ansågs också försämra möj­ligheterna till ett brett utbud av musik på fonogram samt kulturpolitiskt an­gelägen film- och videoproduktion. Departementschefen ansåg att dessa ne­gativa verkningar av hemkopieringen skulle kompenseras genom direkt eko­nomisk ersättning dll grupper av rättighetsinnehavare och genom andra in­satser på bl.a. musik- och filmområdena. Kassettskatten skulle skapa ekono­miskt utrymme för dessa åtgärden Departementschefen ansåg också att en beskattning av kassettband var motiverad av statsfinansiella skäl. Riksdagen ställde sig bakom dessa uttalanden (rskn 1981/82:359).

Ljud- och videokassettband punktbeskattas i flera andra europeiska län­der. Närliggande länder som Danmark och England har dock inte nägon så­dan beskattning. Skattesatsen är högre i Sverige än t.ex. i Västtyskland. Det förhållandet att det i närliggande länder går att köpa kassettband skattefritt eller med en väsentligt lägre skattebelastning har, enligt uppgifter som KIS inhämtat från branschen, medfört en ökad smuggling av kassettband. Upp­gifter som KIS inhämtat från tullverket och RSV bekräftar i viss mån bran­schens uppfattning. De insmugglade kassettbanden kan sedan säljas pä den svenska marknaden till ett väsentligt lägre pris än vad som annars är möjligt. Förhållandet är till förfång för den seriösa handeln med kassettband. Smugg­lingen innebär ocksä att tullmyndigheten mäste avsätta inte oväsentliga re­surser för bekämpning av densamma.

Såsom jag ddigare anfört var det huvudsakliga motivet för införandet av kassettskatten att skapa ekonomiska förutsättningar att kompensera rättig­hetsinnehavare av olika slag för att deras verk, dll följd av hemkopieringen, utnyttjas på ett sätt som inte varit avsett. Enligt LSK medges, såsom jag re­dovisat ovan, avdrag i deklarationen för den skatt som redovisats på video­kassettband för vilka avgift till Svenska Filminstitutet utgått. Videofilmuthy-rarna har således möjlighet att avmagnetisera de band som tidigare använts i uthyrningsverksamheten och sälja dessa i obeskattat skick till priser som väsentligt understiger dem som den vanliga handeln kan erbjuda.

Skattens utformning har således kommit att medföra vissa konkurrens­

neutralitetsproblem. För det fall kassettskatten skall behållas även fortsätt­

ningsvis bör åtgärder vidtas i syfte att komma dll rätta med de olägenheter

som jag har beskrivit. Detta torde dock inte kunna ske utan att lagstiftningen

blir svårtillgänglig. Väsentliga tillämpnings- och kontrollproblem kan också

förutses. Redan nu medför bestämmelserna om kompensation en belastning

19

för RSV. Kassettskattengerrelativt blygsamma statsintäkten Skattens andel Prop. 1989/90:111 av konsumentpriset har under senare år blivit allt större. Kassettskatten i sig kan inte antas bidra till att stärka upphovsrätten. Skatten utgör enligt min mening inte heller en förutsättning för den kompensation till rättighetsinne­havare som Omnämndes i lagmotiven. Det bör finnas andra sätt att kompen­sera rättighetshavarna enligt de intentioner som riksdagen uttryckt i lagstift­ningsärendet om kassettskatten. Kopplingen mellan kassettskatten och 1982 ärs film- och videoavtal kan inte anses motivera skatten, och ett avskaffande av skatten kan enligt min mening inte utgöra ett hinder mot SFI-avgiftens fortbestånd. Med hänsyn till vad jag nu anfört anser jag, i likhet med KIS, att kassettskatten bör slopas. Jag förutsätter att slopandet av kassettskatten slär igenom på konsumentpriset.

3.13 Stämpelskatten vid förvärv av skepp

Mitt förslag: Stämpelskatten vid förvärv av skepp slopas.

Skälen för mitt förslag: Enligt lagen (1984:404) om stämpelskatt vid in­skrivningsmyndigheter tas stämpelskatt ut vid förvärv av skepp och andelar i skepp med vissa särskilt angivna undantag. Skatten är tio kr. för varje fullt tusental kronor av skeppets värde vid tiden för förvärvet, dock lägst femtio kronon Såväl köpare som säljare är skattskyldiga och solidariskt ansvariga för skattens betalning.

Sveriges redareförening har hemställt att stämpelskatten vid förvärv av skepp slopas eftersom någon motsvarande skatt inte tas ut vid förvärv av t.ex. flygplan eller andra transportmedel och då importen av utländskt skepp är skattebefriad. Enligt redareföreningen är vidare det administrativa arbe­tet med skatten betungande för både redare och myndighet. RSV, sjöfarts­verket, transportrådet och Stockholms tingsrätt (sjöfartsregistret) har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran.

Frågan om slopande av stämpelskatten på skepp togs upp i den sjöfartspo­litiska propositionen 1979/80:166 s. 54-55. Där avvisades ett förslag om att slopa skatten. I stället förordades en mer liberal praxis i fråga om de beslut om befrielse frän skatten som regeringen kan meddela med stöd av 42 § stämpelskatielagen. Befrielse från skatten har därefter också medgetts i ett utökat antal fall. Betydande gränsdragningssvärigheter har därvid emellertid uppstått. Enligt min mening är nuvarande ordning otillfredsställande. Jag anser därför att den mest lämpliga åtgärden är att helt avskaffa skatten.In­täktsbortfallet torde uppgå till ca 38 milj. kn beräknat efter de genomsnitt­liga skatteintäkterna per år under de senaste fem åren.

180

3.14 Skatten på omsättning av vissa värdepapper

Prop. 1989/90:111

Mitt förslag: Vid omsättning av aktier och vissa andra värdepapper halveras skatten och tas ut med fem promille av överlåtelsesumman (vederlaget).

Vid omsättning av köp- och säljoptioner som avser aktier, aktiein­dex eller konvertibla skuldebrev skall skatt tas ut med en procent av vederlaget för optionen.

Bakgrunden till mitt förslag: Enligt gällande regler i lagen (1983:1053) om skatt pä omsättning av vissa värdepapper (LVP) tas skatt ut på bl.a. omsätt­ning av aktier, konvertibla skuldebrev, skuldebrev förenade med optionsrätt till nyteckning, skuldebrev förenade med optionsrätt till köp av aktier, teck­ningsbevis, interimsbevis, emissionsbevis, inköpsrättsbevis, optionsbevis, terminskontrakt, som avser aktier, aktieindex eller konvertibla skuldebrev med en procent av överlätelsesumman (vederlaget) i såväl säljledet som i köpledet. Vid omsättning av köp- och säljoptioner som avser aktier, aktiein­dex eller konvertibla skuldebrev tas skatt ut med två procent av vederlaget för optionen,

I propositionen 1989/90:83 om ändringar i LVP har regeringen utlovat att under våren 1990 föreslå riksdagen att omsättningsskatten på aktiemarkna­den skall halveras fno,m, den 1 januari 1991.

Skälen för mitt förslag: Den 1 januari 1984 infördes skatt pä omsättning av aktien Skatteuttaget har sedermera höjts och skatteunderlaget breddats. En särskild punktskatt på värdepappershandeln motiverades av den kraftiga kursuppgången och den höga aktiviteten på aktiemarknaden under början och mitten pä 1980-talet. Från 1979 till 1986 steg omsättningen frän ca 2 mil­jarder kn till 142 miljarder kn per år. Under samma period steg börsvärdet i genomsnitt med 35 % per är, eller från 44 miljarder kn till 433 miljarder kn Devalveringarna 1981 och 1982 och de på devalveringarna följande vinstök­ningarna hos företagen var av avgörande betydelse för den kursutveckling som ägde rum. Den strama ekonomiska politik som fördes under de efter­följande åren krävde betydande återhållsamhet från löntagarna när det gällde löneökningar. Fördelningspolitiska skäl talade sålunda för att även den finansiella sektorn skulle lämna ett större bidrag till den allmänna sek­torn.

De problem som motiverade ett införande och sedermera en höjning av värdepappersskatten har minskat i betydelse. Aktiviteten på aktiebörsen har dämpats under senare än I synnerhet gäller detta för aktier i små och medel­stora företag. I vissa aktier är omsättningen så låg att en fungerande handel är svår att upprätthålla. Kursutvecklingen har också varit betydligt mer däm­pad under senare tid. Fondbörsens roll som en likvid marknadsplats för svenska aktier är av stor betydelse för en fortsatt god riskkapitalförsörjning. Slopandet av valutaregleringen och den fortgående internationella integra­tionen på det finansiella området förstärker behovet av en väl fungerande aktiemarknad. Skattereformen kommer att medföra att beskattningen av

181

den finansiella sektorn effektiviseras. Jag anser därför att omsättningsskat-    Prop. 1989/90:111 ten på aktier och andra värdepapper som avses i 1 § första stycket a) LVP samt pä köp- och såljoptioner som avser aktier, aktieindex eller konvertibla skuldebrev bör halveras.

3.15 Ikraftträdande

De förslag till lagåndringar avseende punktskatter på energiområdet som behandlas i avsnitt 3.2-3.9 bör träda i kraft den 1 januari 1991.

Den särskilda varuskatten, dryckesskatten på läskedrycker och bordsvat­ten, videoskatten, kassettskatten och stämpelskatten vid förvärv av skepp bör av statsfinansiella och stabiliseringspolitiska skäl tas ut även under är 1991 och 1992 och följaktligen slopas den 1 januari 1993. De förändrade av­dragsreglerna beträffande dryckesskatten och tobaksskatten bör dock träda i kraft den 1 januari 1991.

Förslaget om en halvering av skatten pä omsättning av vissa värdepapper på aktiemarknaden bör träda i kraft den 1 januari 1991 och tillämpas på vär­depappershandel där avslut sker efter ikraftträdandet.

Vissa remissinstanser har framfört önskemål om kompensationsregler el­ler andra övergångsregler när den särskilda varuskatten, dryckesskatten på läskedrycker och bordsvatten, videoskatten och kassettskatten slopas. Med hänsyn till den långa tid som ligger mellan offentliggörandet av förslaget och ikraftträdandet bör det vara möjligt för branscherna att anpassa sin lager­hållning av dessa varor med hänsyn till skatternas avskaffande. Jag anser därför att skäl inte föreligger att föreslå sådana regien

4 Upprättade lagförslag

I enlighet med det anförda har inom finansdepartementet upprättats förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

2.

lag om upphävande av vissa författningar pä mervärdeskatteområdet,

3.

lag om särskilt bidrag till kommuner,

4.

lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

5.

lag om ändring i taxeringslagen (1990:000),

6.

lag om ändring i lagen (1990:00) om självdeklaration och kontrolluppif-ter,

7.

lag om koldioxidskatt,

8.

lag om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt,

9.

lag om ändring i lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt,

10.

lag om ändring i lagen (1961:372) om bensinskatt,

11.

lag om ändring i lagen (1988:1567) om miljöskatt pä inrikes flygtrafik,

12.

lag om &margin-right:86.0pt;margin-bottom: 0cm;margin-left:1.0pt;margin-bottom:.0001pt;text-indent:0cm'> 13.

lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsav­gifter,

14.

lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69),

15.

lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skatteford­ringar m.m.

182

16,

lag om upphävande av lagen (1941:251) om särskild varuskatt,

Prop. 1989/90:111

17,

lag om upphävande av lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljepro­dukter och kol,

18,

lag om upphävande av lagen (1968:361) om avgift vid införsel av vissa bakverk,

19,

lag om ändring i lagen (1977:306) om dryckesskatt,

20,

lag om ändring i lagen (1961:394) om tobaksskatt,

21,

lag om upphävande av lagen (1982:1200) om skatt på videobandspelare,

22,

lag om upphävande av lagen (1982:691) om skatt på vissa kassettband,

23,

lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyn­digheter,

24,

lag om ändring i lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa vär­depappen

Lagrådet har granskat de under 1 och 3-12 upptagna lagförslagen, Övriga lagförslag är av den beskaffenheten att lagrådets hörande skulle sakna bety­delse. Yttrande från lagrådet behöver därför inte inhämtas över dessa för­slag,

5 Specialmotivering

5.1 Lagen orh mervärdeskatt

Kommittén för indirekta skatter har i sitt betänkande anmärkt, att ML är i behov av en genomgripande teknisk översyn och att det av tidsskäl inte varit möjligt för kommittén att genomföra en sådan översyn. Det här lämnade förslaget till författningsändringar vilar i huvudsak pä kommitténs förslag. Liksom detta inskränker sig således förevarande förslag i princip till att avse sådana ändringar som är nödvändiga för genomförandet av de materiella ändringar som här är aktuella. Jag delar kommitténs uppfattning om beho­vet av en genomgripande teknisk översyn. Som jag redan tidigare framhållit har en särskild utredare tillkallats med uppgift att göra en sådan översyn.

1§

Ordet införsel har bytts ut mot import. Ändringen föranleds av att vissa tjänster föresläs bli importbeskattade. Begreppet införsel, söm endast avser import av varor, har därmed en alltför begränsad räckvidd.

Bemyndigandet för regeringen att förordna om mervärdeskatt i samband med utförsel har slopats. Denna ändring har behandlats i avsnitt 2.7. Samti­digt föreslås upphävande av den med stöd av bemyndigandet utfärdade för­ordningen (1968:591) om mervärdeskatt i vissa fall vid utförsel. Förordning­ens bestämmelser föreslås i sak överförda till 2 a S sista stycket, 14 § och 18 § sista stycket,

2

§

Ändringarna i första stycket föranleds av att skattepliktens omfattning och

utformning ändras,

183

För att bestämmelserna om fastställelse av skatt m.m. skall kunna tilläm-    Prop. 1989/90:111 pas även vid beskattning av import av tjänster enligt 60 § har i andra stycket angivits att också den som har att erlägga sådan skatt är skattskyldig. Konse­kvenserna av denna ändring behandlas även i anslutning till specialmotive­ringarna till 17 och 60 SS.

Bemyndigandet i det nuvarande tredje stycket har slopats. Detta har kom­menterats i avsnitt 2.7.

I det nuvarande fjärde stycket finns bestämmelser om frivilligt inträde i mervärdeskattesystemet för fastighetsägare vid uthyrning eller bostadsrätts-upplåtelse av fastighet för stadigvarande användning i sädan verksamhet som medför skattskyldighet för nyttjanderättshavaren. Denna möjlighet till frivilligt inträde föreslås bli utsträckt till att gälla i vissa fall, även om nyttjan­derättshavarens verksamhet inte medför skattskyldighet. De fall som avses är uthyrning eller bostadsrättsupplätelse åt primär- och landsdngskommuner samt ät staten. Med staten avses annan statlig myndighet än de statliga af­färsverken. Det framgår av föreslagna 3 § tredje stycket. Enligt den bestäm­melsen skall de statliga affärsverken utgöra självständiga skattesubjekt. I specialmotiveringen till bestämmelsen anges vad som skall förstås med stat­lig myndighet. Genom regleringen i 3S begränsas i praktiken beskattnings­området såvitt avser statliga myndigheter, till att avse uthyrning eller bo­stadsrättsupplåtelse åt sädana myndigheter som omfattas av det särskilda kompensationssystem som behandlats i avsnitt 2.3.2. Primär- och landstings­kommuner kommer att få avdragsrätt enligt föreslagna 18 a S för här aktuell mervärdeskatt. Det nuvarande kravet på stadigvarande användning kvar­står Det kravet gäller således här användningen i kommunens eller myndig­hetens verksamhet över huvud taget. Vad som bortfaller är kravet på verk­samhetens art i dessa fall. Bestämmelserna har utformats i enlighet med vad tagrådet förordat i sitt yttrande.

Förslaget syftar till att säkerställa konkurrensneutralitet vid kommuner­nas eller statens val mellan verksamhet på egna respektive upplåtna fastighe­ten Mitt förslag överensstämmer i sak med kommitténs förslag (betänkandet delis. 219 f och 234).

Denna paragraf reglerar skattskyldigheten. Nuvarande sista stycket är dock en hänvisning till bestämmelser om skatt vid införsel. Stycket behövs inte och bör därför utgå.

I enlighet med vad lagrådet föreslagit bör orden "tills vidare" utgå i nuva­rande fjärde och sjätte styckena. Det bör framhållas att särskilda skäl enligt sjätte stycket i dess nuvarande lydelse i allmänhet inte längre kan anses före­ligga dä förhållandena vid tiden för beslutet om skattskyldighet inte ändras framöver. Detta kan vara fallet då skattskyldighet medgivits för att möjlig­göra avdragsrätt under uppbyggnadsskedet av en verksamhet utan att nägon verksamhet sedan påbörjas inom rimlig tid. Skattemyndigheten kan då be­stämma att beslutet om skattskyldighet skall upphöra att gälla. Någon för­ändring av denna ordning är inte avsedd.

184

2a §

Prop. 1989/90:111

Ändringarna i tredje stycket, vilka i huvudsak överensstämmer med kom­mitténs förslag, är i allt väsentligt en följd av att skatteplikten på tjänsteom­rådet utvidgas. I detta stycke anges tjänster som räknas som exporttjänster trots att de utförs i Sverige. För merparten av dessa tjänster gäller enligt an­visningarna att export i sådant fall anses föreligga endast när tjänsten avser verksamhet som uppdragsgivaren bedriver i utlandet och som skulle ha med­fört skattskyldighet om den utövats här i landet.

Paragrafen innehåller enligt den föreslagna ordalydelsen ingen begräns­ning till omsättning av skatteplikdga varor och tjänsten Erforderiig begräns­ning uppnäs emellertid genom att skattskyldigheten för export är i 2 § andra stycket begränsad till att avse den som omsätter vara eller tjänst som är skat­tepliktig eller kvalificerat undantagen från skatteplikt. Mot bakgrund härav och införandet av generell skatteplikt för tjänster har hänvisningarna till be­stämmelserna om skatteplikt tagits bort i förevarande paragrafs nuvarande tredje stycke 2), 5), 9) och 10). Ändringarna i 1) är gjorda närmast i förtydli­gande syfte. Denna punkt kommer att fä ökad betydelse i och med att skatte­plikten enligt förordningen (1968:616) om skattskyldighet dll mervärdeskatt för hamn- och flygplatsverksamhet överförs dll ML och förordningen upp­hävs. Exportbestämmelserna i 5 § första meningen i förordningen motsvaras i ML av förevarande punkt. Denna kommer att omfatta t.ex. den skatteplikt som följer av här föreslagna punkt 8 andra stycket d av anvisningarna till 8 § avseende upplåtelse för fartyg eller luftfartyg av hamn eller flygplats. Änd­ringen i 3) är en konsekvens av att förmedling av tjänster förs in under skat­teplikten. Ändringen i 4) är en följd av att skatteplikten föreslås utsträckt till att även gälla personbefordran. Den närmare innebörden av bestämmelsen i denna del framgår av vad som sägs i avsnitt 2.2.3. om internadonell person­befordran. Resgodsbefordran bör ses som en del av personbefordran. Be­stämmelsen i föreslagna punkten 6) motsvarar 5 § andra meningen förord­ningen om skattskyldighet till mervärdeskatt för hamn- och flygplatsverk­samhet. Denna förordning föreslås som tidigare nämnts upphävd. Nuva­rande punkten 7) angående lagring har kompletterats med förvaring, detta för att undvika tillämpningsproblem. Som en följd av att 10 § upphävs, slo­pas hänvisningen i nuvarande punkten 9).

Den föreslagna punkten 12) i tredje stycket motsvarar den nuvarande

punkten 11) men har utvidgats, främst med hänsyn till den utvidgade skatte­

plikten för immateriella rättigheten I förhållande till lagrådsremissen har

emellertid gjorts den ändringen att upphovsrätter undantas från skatteplikt

inte bara såvitt avser upphovsmannens transaktioner utan generellt. Endast

vissa upphovsrätter kvarstår i förslaget som skattepliktiga. Som tagrådet på­

pekat är rätten till datasystem och datorprogram att anse som en sådan rät­

tighet enligt upphovsrättslagen, om systemet eller programmet har sädan

originalitet att s.k. verkshöjd föreliggen I enlighet med lagrädets yttrande

bör därför exportbestämmelsens nuvarande lydelse om system och program

omformuleras till att endast gälla enkla, upphovsrättsligt oskyddade system

och program. Därigenom undviks således en dubbelreglering av de skyd­

dade systemen och programmen.

285

Nuvarande tredje stycket punkten 12) angående automatisk databehand- Prop. 1989/90:111 ling har utsträckts till att även gälla systemering eller programmering för au­tomatisk databehandling. I en ny punkt tas därefter upp tillhandahällande av informadon ät utländsk uppdragsgivare. Denna punkt avser tillhandahål­lande av alla slag av information, således även datorbaserad information. Utformningen av dessa båda punkter är gjord i enlighet med tagrådets ytt­rande. Den föreslagna punkten 16) gäller annan tjänst av ekonomisk, juri­disk, administrativ eller därmed jämförbar art. Denna punkt avser sådana tjänster i vidsträckt bemärkelse. Vissa av de föregäende punkterna kan i och för sig falla in under denna punkt. Tills vidare bör dock förevarande stycke ges denna utformning för att i möjligaste män undgå tillämpningsproblem.

I det femte stycket finns särskilda exportbestämmelser angående repara­tioner m.m. av utländska lastbilar eller släpvagnar till sådana. Med hänsyn till att skatteplikten föreslås utvidgad till att även gälla personbefordran, fö­resläs här att dessa exportbestämmelser även blir tillämpliga pä utländska bussar och släpvagnar till sädana. Detta förslag fanns inte i lagrådsremissen.

Det föreslagna sista stycket motsvarar bestämmelser i förordningen (1968:591) om mervärdeskatt i vissa fall vid utförsel. Denna förordning före­släs upphävd som en konsekvens av att bemyndigandet i 1 § slopas. Förslaget överensstämmer i sak med nuvarande ordning. I enlighet med lagrådets ytt­rande har lydelsen jämkats i förhållande till lydelsen i lagrådsremissen. Inne­börden av regleringen är följande. Enligt förevarande paragraf andra stycket 4) räknas som export leverans av varor inom landet för bl.a. försäljning på fartyg i utrikes trafik. I samma stycke 3) finns dessutom en bestämmelse om att som export räknas leverans av vara inom landet i frihamn. Bestämmelsen gäller vara som inte är avsedd att användas i frihamnen. I det föreslagna sjunde stycket görs emellertid undantag från bestämmelserna i andra stycket såvitt avser leverans av annat än vissa särskilt uppräknade varor till fartyg i viss internordisk trafik. Sådana leveranser räknas inte som export och mer­värdeskatt skall alltså utgå trots bestämmelserna i andra stycket. Beträf­fande leveranser av de i sjunde stycket särskilt uppräknade produkterna gäl­ler emellertid bestämmelserna i andra stycket. Dessa leveranser räknas såle­des som export och föranleder därmed inte någon utgående skatt. Bestäm­melserna i sjunde stycket är utformade så att de blir tillämpliga beträffande leveranser såväl till fartyg på linje mellan Sverige och annat nordiskt land som till fartyg på annan internordisk linje. Den som levererar till fartyget har avdragsrätt enligt ML:s allmänna regler för ingäende skatt. Den som för­säljer varor från fartyget får anses tillhandahålla dessa som export enligt förevarande paragraf första eller fjärde stycket. För ingående skatt hänförlig till försäljningen föreligger enligt ML:s allmänna regler avdragsrätt. Av före­slagna 18 § sista stycket framgår emellertid att säljaren saknar rätt till avdrag för den ingående skatt som belöper på sädana varor som inte särskilt räknas upp i förevarande paragraf sjunde stycket och som således beskattats vid le­veransen till fartyget.

186

3§

Prop. 1989/90:111

I ett nytt tredje stycke anges att för verksamhet som bedrivs av statligt affärs­verk är verket skattskyldigt. Vidare anges att när det i lagen talas om staten avses inte sådant verk. Bestämmelserna är utformade i enlighet med vad som förordas i lagrådels yttrande. Angående innebörden och konsekvenserna av bestämmelserna vill jag anmärka följande.

Bestämmelserna är att se som en specialreglering beträffande de statliga affärsverken. Varje affärsverk kommer att utgöra ett självständigt skattesub­jekt i mervärdeskattesammanhang. För staten i övrigt upprätthålls emeller­tid den nuvarande huvudprincipen nämligen att staten utgör ett enda sub­jekt.

Syftet med specialregleringen är främst att uppnå konkurrensneutralitet mellan å ena sidan privata företag och å andra sidan affärsverken. Genom att varje affärsverk kommer att utgöra ett självständigt skattesubjekt blir samma regler tillämpliga som när det gäller privata företag. Affärsverken kommer således att debiteras mervärdeskatt vid tillhandahållanden från an­nan statlig myndighet. Bestämmelserna om uttagsbeskattning och importbe­skattning blir tillämpliga på affärsverken i samma mån som på privata före­tag.

Affärsverken blir skattskyldiga oavsett om kunden är en statlig myndighet eller någon annan. Detta torde emellertid komma att sakna större betydelse frän konkurrenssynpunkt. Det beror på att flertalet myndigheter som inte blir självständiga skattesubjekt kommer att fä automatisk kompensation för ingäende mervärdeskatt på sätt som anges i avsnitt 2.3.2. Detta kompensa­tionssystem är ett internt redovisningsförfarande inom staten.

Det nu nämnda kompensationssystemet kommer inte att omfatta affärs­verken. Dessa myndigheter kommer därför - i motsats dll övriga statliga myndigheter - att fä avdragsrätt för ingående skatt enligt ML:s allmänna reg­ler (jfr föreslagna 18 a S).

Affärsverken utgörs för närvarande av postverket, televerket, luftfarts­verket, affärsverket FFV, domänverket, statens vattenfallsverk, sjöfartsver­ket och statens järnvägan Framdeles kan det bli aktuellt att i specialregle­ringen ta in även andra myndigheter än affärsverken.

Beträffande staten i övrigt gäller, som tidigare nämnts, att när det i ML talas om staten avses inte de statliga affärsverken. Med uttrycket staten för­stås således de statliga myndigheter som inte är affärsverk. Begreppet statlig myndighet har här samma innebörd som i grundlagarna och förvaltningsla­gen (1986:223), dvs, som statliga myndigheter anses alla organ som tillhör den offentligrättsliga statliga organisationen. Detta inkluderar t.ex. de all­männa försäkringskassorna men inte organ som är organiserade i privaträtts-liga former, t.ex. statliga aktiebolag, stiftelser eller liknande. Även om ett sådant organ har anförtrotts offentliga förvaltningsuppgifter eller t.o.m. myndighetsutövning med stöd av 11 kap. 6 § RF, är det inte en myndighet i RF:s mening.

Staten, i den här angivna betydelsen, kommer alltså att liksom nu utgöra

ett enda skattesubjekt. Tillhandahållanden av varor eller tjänster inom sta­

ten utgör således inte omsättning i ML:s mening. Staten, men inte affärsver-

37

ken, föreslås undantagna från bestämmelserna om uttagsbeskattning såvitt    Prop. 1989/90:111

avser ianspråktagande av egna varor och tjänster för eget behov samt frän

bestämmelserna om skatt vid import av tjänster (jfr punkt 2 andra stycket av

anvisningarna till 2 § resp. 60 S tredje stycket). På grund av det förut

nämnda kompensationssystemet föreslås staten - i motsats till affärsverken -

inte få rätt till avdrag enligt ML för ingäende skatt, även om den hänför sig

till verksamhet som medför skattskyldighet för staten (jfr 18 a S första

stycket).

4

§

Ändringen är av redaktionell natun Bestämmelserna i nuvarande punkt 1 sjätte stycket av anvisningarna till 41 % KL föresläs i samband med inkomst­skattereformen bli överförda till punkt 1 anvisningarna till 24 % KL.

Inledningsvis bör anmärkas att verksamhetsbegreppet enligt förslaget inte längre knyter an till förvärvskälla enligt KL. Detta sker genom att första stycket av anvisningarna till förevarande paragraf upphävs. Genom bestäm­melserna i 75 S kommer begreppet verksamhet att få samma innebörd som i den nya lydelsen av 18 § KL. Detta behandlas i specialmotiveringen dll nämnda anvisningar.

Den nuvarande första meningen i 5 § angående redovisningsperioder före­slås bilda ett eget stycke. I det följande stycket anges först den nuvarande huvudregeln om att redovisning skall ske genom att en deklaration för varje verksamhet avges. Därefter föreslås en särskild bestämmelse avseende verk­samhet som bedrivs av primär- eller landstingskommun. Denna bestäm­melse har kommenterats i avsnitt 2.3.3. Bestämmelsen innebär att en kom­mun skall avlämna en enda mervärdeskattedeklaration för sina verksamhe­ten

Vidare föreslås att den nuvarande bestämmelsen om möjlighet att redo­visa samtliga verksamheter i en deklaration utgån I stället anges att skatte­myndigheten kan besluta om undantag frän huvudregeln om en deklaration för varje verksamhet eller om undantag frän den särskilda bestämmelsen av­seende kommunerna. Ett sådant beslut kan meddelas på ansökan eller själv­mant. Förslaget innebär den förändringen att ett frångående av huvudregeln inte behöver innebära att samtliga verksamheter skall redovisas gemensamt. För en kommuns redovisning kan ett beslut innebära att vissa verksamheter redovisas för sig eller gemensamt i stället för i sädan deklaration som skall lämnas enligt den speciella bestämmelsen för kommunen

Det nya sista stycket är betingat av att vissa tjänster föreslås bli importbe­skattade i 60 §. För samtliga importörer av sådana tjänster gäller att skatten skall redovisas som utgående skatt. För importörer, som är skattskyldiga även för annat än tjänsteimporten, är skatten dessutom att anse som ingä­ende skatt. I annat fall skulle det inte föreligga möjlighet till den avdragsrätt som följer av 60 S fjärde stycket. Denna avdragsrätt kommenteras i special­motiveringarna till 17 och 60 §S.

Övriga ändringar är av redaktionell art.

188

6§

Prop. 1989/90:111

De nuvarande bestämmelserna föreslås utgå. Det är en konsekvens av det i avsnitt 2.5 föreslagna reformerade redovisningsförfarandet. Bestämmelsen i andra stycket nuvarande anvisningarna till paragrafen föreslås överförda till denna. I samband därmed har gjorts en redaktionell förändring av den över­förda bestämmelsen.

7

§

En grundval för reformeringen av mervärdeskatten är en generell beskatt­ning av i princip all yrkesmässig omsättning av varor och tjänsten En sådan ordning innebär att varor och tjänster är skattepliktiga om inte annat anges för visst slag av vara eller tjänst. Denna generella skatteplikt gäller såvitt avser varor redan enligt den nuvarande lydelsen av 7 S första stycket. Den nuvarande uppräkningen i 10 § ML av skatteplikdga tjänster bör mot bak­grund av det nu sagda ersättas av att en generell skatteplikt fastslås i 7 S första stycket för jämväl tjänsten En sådan förändring av ML:s systematik medför att det i lagen måste anges inte bara vad som skall förstås med vara utan även vad som skall förstås med tjänst. Mitt förslag överensstämmer i sak med kommitténs (betänkandet del I s. 153 f. och del 

II 

s. 101).

I andra och tredje styckena finns bestämmelser om vad som skall förstås med vara. I likhet med kommittén finner jag att även kyla bör, i enlighet med vad som är gängse internationellt, anges utgöra vara. Liksom kommit­tén finner jag att varubegreppet tills vidare inte bör utsträckas till att avse även fastighet. I likhet med EG:s sjätte mervärdeskattedirektiv bör tjänste­begreppet definieras negativt. I ett nytt sista stycke bör sålunda anges att med tjänst förstås annat som kan tillhandahållas i yrkesmässig verksamhet än vara eller fastighet. Denna formulering avviker något från kommitténs förslag men har exakt samma innebörd.

Definitionerna av vara och tjänst medför följande. Endast överlåtelse av äganderätt till fastighet faller utanför den generella skatteplikten. Vid annan yrkesmässig omsättning regleras skatteplikten genom undantagen från skat­teplikt i föreslagna 8 S. Med omsättning av en vara förstås-i likhet med vad som är fallet med EG:ssjätte mervärdeskattedirekdv-enbart överlåtelse av äganderätten till varan. Som omsättning av tjänst avses således exempelvis upplåtelse eller överlåtelse av nyttjanderätt till vara eller fastighet. Det­samma gäller upplåtelse eller överlåtelse av immateriella rättigheten Mot bakgrund av det nu sagda föreslås att det nuvarande fjärde stycket utgån Samtliga transaktioner med där angivna rättigheter kommer att betraktas som omsättning av tjänst. Det bör framhållas att förmedhng av såväl skatte­fria varor som fastigheter är att hänföra till tjänstebegreppet. Det medför att exempelvis en fastighetsmäklares förmedling av en fastighet är att anse som omsättning av tjänst. Det kan här anmärkas att sådan tjänst inte är undanta­gen från skatteplikt enligt 8 S. Fastighetsmäklartjänster har även behandlats i avsnitt 2.2.6.

189

8S

Prop. 1989/90:111

I paragrafen anges samtliga varor och tjänster som undantas från skatteplikt. I överensstämmelse med varu- och tjänstebegreppens konstruktion innebär undantagen följande. Ett undantag för ett visst slag av vara innebär att frän skatteplikt undantas överlåtelse av äganderätten till en sådan vara. Härtill kommer att enligt 58 S skall skatt inte erläggas vid import av varan. I flera fall begränsas undantagen frän skatteplikt för viss vara eller tjänst till att en­dast gälla vissa omsättningsförhällanden. Det gäller t.ex. skattefriheten för s.k. alster av bildkonst. Skattefriheten anges omfatta upphovsmannens eller dennes dödsbos överlåtelse av alstret. Detta är i överensstämmelse med nu­varande ordning.

Skattefrihet för exempelvis upplåtelse av nyttjanderätt eller annan rätt till en skattefri vara förutsätter att rättigheten särskilt undantas från skatteplikt. Detsamma gäller överlåtelse av den upplåtna rättigheten. Säväl upplåtelsen som överlåtelsen utgör nämligen tillhandahållande av tjänst och skattefrihet för varan omfattar inte tjänster avseende denna.

Ett undantag från skatteplikt för vara eller tjänst gäller inte förmedling av varan eller tjänsten annat än om det anges uttryckligen. Ett undantag från skatteplikt medför att den särskilda bestämmelsen i punkt 3 första stycket av anvisningarna till 2 S ML angående kommissionärerm.fl. inte blir tillämplig.

För att uppnå större överskådlighet behandlas här även anvisningarna till paragrafen. Lagrådet har i sitt yttrande lämnat synpunkter på paragrafens och anvisningarnas utformning. I det följande görs hänvisningar dll yttran­det, som dock även legat till grund för utformningen av andra delar av för­fattningstexten än de som hänvisningarna gällen

Lagrådet har i sitt yttrande föreslagit en inledande punkt om undantag från skatteplikt för "vara och tjänst som tillhandahålls som ett led i myndig­hetsutövning av bolag, förening, samfällighet, stiftelse eller enskild individ med stöd av 11 kap, 6 S tredje stycket regeringsformen," Som framgår av den allmänna motiveringen, avsnitt 2,2,7, har det förslaget inte föranlett nä­gon ändring i propositionen,

1) Sjukvård, tandvård och social omsorg

I punkt 1 undantas från skatteplikt bl,a, sjukvård. Bestämmelsen motsvaras

av punkt 1 i anvisningarna. Förslaget har kommenterats i avsnitt 2,2.6 och

överensstämmer i huvudsak med kommitténs förslag (betänkandet del I s,

196 ff och del 

II

s, 102), Utöver vad som framgår av den allmänna motive­

ringen bör framhållas följande angående anvisningarna. Skattefriheten gäl­

ler inte bara behandling av sjukdomar, kroppsfel och skador utan även vacci­

nations- och diagnostiktjänster samt förlossningsvärd. Skattefriheten avser

sjukvården som sådan. Den omfattar således endast varor och tjänster som

tillhandahålls vårdtagaren direkt av vårdgivaren som ett led i vården. Vad

en entreprenör tillhandahåller ät värdgivaren eller ät dennes patienter faller

således liksom nu utanför skattefriheten. I enlighet med tagrådets yttrande

bör anmärkas att med värdgivare förstås den näringsidkare, det företag, den

institution eller den organisation, i vars regi vården ges, och givetvis inte an­

ställda, oavsett deras tjänsteställning,

190

Anvisningarna knyter an till sjukvärd vid inrättning som drivs av det all- Prop, 1989/90:111 manna och sjukvård vid inrättning som avses i 1 § stadgan (1970:88) om en­skilda vårdhem m,m. Med det allmänna förstås här staten, primärkommun och landstingskommun. Sjukvård vid inrättningar som drivs av annan - lik­som enskild sjukvärd i övrigt - blir skattefri genom hänvisningen till 1 S nämnda stadga eller genom de följande hänvisningarna till 2 kap. 5 S lagen (1962:381) om allmän försäkring eller bestämmelserna om särskild legitima­tion. De inrättningar som i 2 § stadgan undantas frän stadgans tillämpnings­område, omfattas givetvis av hänvisningen till 1 § stadgan och därmed även av skattefriheten.

För s,k, hälsohem innebär de föreslagna bestämmelserna följande. Skat­tefriheten omfattar inte sådana hälsohem som närmast fungerar som pensio­nat eller rekreationsanläggningar med friskvård och kostomläggning på pro­grammet. För denna typ av hälsohem gäller lagen (1966:742) om hotell- och pensionatrörelse men inte den nämnda stadgan. Verksamheter av detta slag kommer således liksom enligt nuvarande ordning att medföra skatteplikt. Öm ett hälsohem bedriver både sådan verksamhet och sådan vård som avses i 1 § stadgan, kommer det således att föreligga en s.k. blandad verksamhet, dvs. delvis skattepliktig och delvis skattefri.

Bestämmelsen om sjukvårdsersättning avser endast huruvida vården i sig är av beskaffenhet att berättiga till sjukvärdsersättning. Sådan vård skall om­fattas av skattefriheten, oavsett om vårdgivaren är ansluten till försäkringen eller inte, I enlighet med vad lagrådet förordat behöver i förevarande be­stämmelse en uttrycklig hänvisning till lagen om allmän försäkring enbart göras till 2 kap, 5 §,

Vid sidan av sådan vård som föranleder sjukvårdsersättning, skall skatte­friheten omfatta annan sjukvärd under förutsättning att vårdgivaren har sär­skild legitimation att utöva yrke inom sjukvården. Bestämmelser om särskild legitimation finns i lagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom häl­so- och sjukvården m,m. Denna skattefrihet gäller då tjänsten tillhandahålls i sådan verksamhet som avses i nämnda lag, I förhållande dll lagrådsremis­sen bör anvisningstexten ges en vidare innebörd än vad som gjordes i remis­sen. Sålunda bör skattefriheten anses omfatta tjänster som tillhandahålls av legitimerade personer, oavsett om deras verksamhet bedrivs som enskild nä­ringsverksamhet eller i t,ex, bolagsform. Utanför skattefriheten faller legiti­merade personers verksamhet av annat slag än sädan som omfattas av kravet på legitimation.

Genom att anvisningarna knyter an till vårdbegreppet upprätthålls grän­sen mot skattepliktig försäljning av glasögon o,d. Den särskilda legitimatio­nen för glasögonoptiker faller således inte in under bestämmelsen om vård som tillhandahålls av någon med särskild legitimation. Glasögonoptikers försäljningar kommer därmed att liksom nu vara skattepliktiga,

I enlighet med lagrådets yttrande har tagits in en bestämmelse om att skat­tefriheten även omfattar sjuktransporten Dessa har definierats i enlighet med 6 S hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Begreppet sjuktransporter omfattar inte sjukresor till och från vårdgivare.

Som motsvarighet till nuvarande 11 S 9) har införts en särskild bestäm­

melse om skattefrihet för kontroller eller analyser av prov som tillhandahälls

"

vårdgivaren som ett led i sjukvården. Bestämmelsen syftar till att åstad-    Prop. 1989/90:111 komma konkurrensneutralitet mellan vårdgivarens egen laboratorieverk­samhet och vårdgivarens upphandling av tjänster från fristående laborato­rier.

1 paragrafens första punkt undantas även tandvård. I enlighet med tagrå­dets yttrande har i punkt 2 anvisningarna intagits en uttrycklig definition av tandvård. Definitionen ansluten med något förtydligande, till vad som anges i 1 § tandvårdslagen (1985:125). Som ett andra stycke i anvisningarna har intagits en motsvarighet till nuvarande 8 S 14) angående skattefrihet för den­taltekniska produkter. Liksom enligt nuvarande ordning omfattar undanta­get även tjänster avseende sådana produkten Skattefriheten gäller dä pro­dukten eller tjänsten tillhandahålls åt vårdgivaren, dentaltekniker eller kon­sumenten själv. Begreppet vårdgivare har motvarande innebörd som den som angetts i sjukvårdsavsnittet.

Skattefriheten för tandvård omfattar vården som sådan. Skattefriheten omfattar endast varor och tjänster som tillhandahälls vårdtagaren direkt av vårdgivaren som ett led i värden, såvida inte den särskilda bestämmelsen om dentaltekniska produkter är tillämplig. Skattefrihetens räckvidd överens­stämmer således i princip med skattefriheten för sjukvärd.

Även social omsorg undantas i paragrafens första punkt. Punkten motsva­ras, såvitt nu är i fråga, av punkt 3 i anvisningarna. Förslaget har kommente­rats i avsnitt 2.2.6 och överensstämmer i sak med kommitténs förslag (betän­kandet del I s. 198 f). I andra stycket av anvisningarna klargörs att skattefri­heten gäller omsorgen som sädan. Skattefriheten innefattar endast varor och tjänster som den som bedriver omsorgen direkt tillhandahäller den som åt­njuter denna. Detta tillhandahållande skall alltså utgöra ett led i omsorgen.

2) Utbildning

I punkten 2 undantas utbildning. Denna punkt motsvaras av punkt 4 i anvis­ningarna. Förslaget, som har kommenterats i avsnitt 2.2.6, överensstämmer i sak med kommitténs förslag (betänkandet del I s. 199 ff). I första stycket i anvisningspunkten anges att skattefriheten endast avser varor och tjänster som den som bedriver utbildningen direkt tillhandahåller den som åtnjuter denna. Skattefriheten omfattar endast vad som tillhandahålls som ett led i utbildningen.

Undantaget frän skatteplikt omfattar även utbildningsgivarens tillhanda­hällande av kost åt dem som åtnjuter utbildningen. Det kan alltså gälla kos­ten åt skolelever och åt värnpliktiga under utbildning. Av första stycket i an­visningarna följer att undantaget inte omfattar tillhandahällande av kost åt anställd personal, t.ex. lärare och yrkesbefäl. Undantaget gäller i princip även om kosten tillhandahålls mot en viss ersättning. Som framgår av det tidigare sagda förutsätter skattefriheten dock att tillhandahållandet är att se som ett led i tillhandahållandet av själva utbildningen.

I anvisningspunktens andra stycke anges uttryckligen att skattefriheten för utbildning inte omfattar sådan utbildning som säljare eller uthyrare anord­nar i samband med tillhandahållandet av skattepliktig vara eller tjänst. Vad som i praktiken utgör ett led i försäljningen eller uthyrningen faller således utanför skattefriheten.

3) Bank- och finansieringstjänster m.m.

Prop. 1989/90:111

I punkten 3) i paragrafen undantas från skatteplikt bank- och finansierings­tjänster samt värdepappershandel och därmed jäniförlig verksamhet. Punk­ten motsvaras av punkt 5 i anvisningarna. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 2.2.5. De överensstämmer i sak med kommitténs förslag (betänkan­det del I s. 192 ff och 202 samt del 

II 

s. 102). De har utformats i enlighet med vad tagrådet förordat i sitt yttrande.

Med bank- och finansieringstjänster avses finansiella tjänster säsom in-och utlåningstjänster och betalningsförmedling. Vad som skall förstås med värdepappershandel och därmed jämförliga tjänster anges i anvisningspunk­ten. Enligt denna förstås omsättning och förmedling av aktier, andra andelar och fordringar, vare sig de representeras av värdepapper eller ej. Det inne­bär att värdepappershandeln i princip i sin helhet undantas från skatteplikt. Skattefriheten avser handeln med rättigheter som sådana och inte handel med värdepapper i deras egenskap av samlarobjekt. Detta korresponderar med andra stycket av anvisningarna till 7 §, Skattefriheten gäller givetvis så­väl den traditionella värdepappershandeln som den dokumentlösa värde­pappershandeln. Detta har behandlats närmare i lagrådets yttrande,

I anvisningspunktens andra stycke anges att undantaget för bank- och fi­nansieringstjänster inte omfattar notariatverksamhet, inkassotjänster, ut­hyrning av förvaringsutrymmen eller finansieringsföretags omsättning av va­ror som enligt köpeavtal återtagits av företaget, I begreppet notariatverk­samhet innefattas normalt bl,a, förvaltning av värdepapper, förvaltning av län för annan part, förvaltning av omyndigs medel, juridiska tjänster åt kun­der samt andra rådgivartjänsten Förslaget innebär innebär emellertid att värdepappershandeln alltid skall vara skattefri, således också i den mån så­dan handel bedrivs av en notariatavdelning. Det innebär att skatteplikten för notariatverksamhet inte omfattar courtageavgifter vid förmedling av vär­depappen Den i anvisningspunkten angivna skatteplikten för uthyrning av förvaringsutrymmen avser exempelvis bankfacksuthyrning och nedsättning i öppet förvar i bankvalv.

Det bör slutligen anmärkas att den föreslagna skattefriheten inte sträcker sig längre än till vad som redan enligt nuvarande ordning är skattefritt. Den nuvarande gränsdragningen mellan vederlag och ränta vid beskattningsvär­dets bestämmande påverkas inte. Detsamma gäller gränsdragningen mellan överlåtelse av vara och överlåtelse av fordran.

4) Försäkringsljänster

Från skatteplikt undantas i punkten 4) försäkringstjänsten Punkten motsva­ras av punkten 6 i anvisningarna. Förslaget har behandlats i avsnitt 2.2.5 och överensstämmer i sak med kommitténs förslag (betänkandet del I s. 192 ff.). Första meningen i anvisningarna är utformad i enlighet med EG:s sjätte mer­värdeskattedirektiv.

5) Viss kidturverksamhet

Punkten 5) avser viss bestämd kulturverksamhet. Punkten är ny i förhäl­

lande till kommitténs förslag. Den här föreslagna skattefriheten har kom-

193

13 Riksdagen 1989/90. 1 samt Nr 111

menterats i avsnitt 2.2.4 och 2.2.7 (såvitt avser vissa immateriella rättigheter    Prop. 1989/90:111 m.m.) Tekniskt sett bör punkten i princip ses enbart som en hänvisning till uppräkningen i punkt 7 i anvisningarna. Denna anvisningspunkt har utfor­mats i enlighet med lagrådels yttrande i den mån inget annat sägs. Det föl­jande hänför sig endast till anvisningspunkten.

Första stycket a) avser upplåtelse eller överlåtelse av rättighet som omfat­tas av 1, 4 eller 5 S upphovsrättslagen, dock inte såvitt avser reklamalster eller system och program för automatisk databehandling och inte heller film, videogram eller annan jämförlig upptagning som avser information. Denna punkt har kommenterats i den allmänna motiveringen, avsnitt 2,2,7, angå­ende immateriella rättigheter m,m. Jämfört med lagrädsremissen har skatte­friheten inte begränsats till de fall upplåtelsen eller överlåtelsen görs av upp­hovsmannen, I lagrådsremissen hade översättningar generellt ställts utanför skattefriheten, I enlighet med vad lagrådet förordat har detta utgått. Sam­mantaget innebär det nu sagda att den här föreslagna skattefriheten även omfattar överlåtelse eller upplåtelse av rätt till sädan översättning som om­fattas av 4 S upphovsrättslagen. Beträffande gränsen mellan skattefria och skattepliktiga transaktioner avseende översättningar hänvisas till lagrådets yttrande.

Angående upphovsrätterna bör slutligen anmärkas att med överlåtelse el­ler upplåtelse av sådana rättigheter avses alla transaktioner varigenom upp­hovsrätten helt eller delvis övergår till annan person. Häri ligger att skattefri­heten även innefattar exempelvis ersättningar som utgår till upphovsmän pä grundval av avtal mellan å ena sidan organisation som företräder upphovs­män och ä andra sidan mediaföretag. En sädan omsättning är här att jäm­ställa med upplåtelse eller överlåtelse även om upphovsmannen inte är med­lem i organisationen.

I första stycket b) undantas från skatteplikt överlåtelse av äganderätten till eller import av sådant alster av bildkonst som avses i 1 S upphovsrättslagen och som ägs av upphovsmannen eller dennes dödsbo. Den på detta sätt före­slagna skattefriheten motsvarar nuvarande 8 S 8). I enlighet med lagrådels yttrande har direkt knutits an till 1 5 upphovsrättslagen. Som framgår av den allmänna motiveringen, avsnitt 2,2,4, har den nuvarande skattefriheten för upphovsmannen och dennes dödsbo inte utsträckts enligt vad lagrådet föror­dat till att gälla även den till vilken äganderätten övergått på grund av bodel­ning, arv eller testamente.

Beträffande förhållandet mellan upphovsrätten till ett alster av bildkonst, första stycket a), och äganderätten till ett sådant alster, första stycket b), kan anmärkas följande. Om en konstnär överlåter äganderätten till ett eget bild-konstalsten dvs, själva exemplaret, sä blir överlåtelsen skattefri enligt b). En annan sak är om konstnären i stället (eller dessutom) upplåter eller överlåter upphovsrätten till bildkonstalstret. Det kan alltså gälla rätten att mångfal­diga och sprida exemplarets innehåll. Denna upplåtelse eller överlåtelse blir skattefri enligt a).

Utanför begreppet alster av bildkonst faller exempelvis brukskonstverk. En överlåtelse av äganderätten till ett sådant verk omfattas således inte av den skattefriheten som avses i b). Om överlåtelsen avser både äganderätten

och upphovsrätten kan emellertid transaktionen komma att bli skattefri på

1

grund av a). Upphovsrätten till verket omfattas nämligen av 1 S upphovs-

rättslagen. Huruvida transaktionen på så sätt är skattefri enligt a) beror pä    Prop. 1989/90:111 var överlåtelsens tyngdpunkt liggen Denna gränsdragning mellan skatteplikt och skattefrihet finns redan enligt nuvarande ordning. Det här lämnade för­slaget är inte avsett att inverka pä gränsdragningen.

I första stycket c) undantas en utövande konstnärs framförande av ett litte­rärt eller konstnärligt verk samt rättighet i fråga om ljud- eller bildupptag­ning av framförandet.

Med utövande konstnär avses här sångare, musiker, skådespelare, recita-törer och andra utövande konstnären I mervärdeskattesammanhang innebär detta att utanför skattefriheten faller i allmänhet t.ex. föredragshållare och andra informatörer. Dessa agerar normalt inte i egenskap av utövande konstnären Denna gräns för skattefriheten gäller även om framförandet av­ser ett litterärt eller konstnärligt verk. Med sådant verk avses här ett upp­hovsrättsligt skyddat verk. Utövande konstnärers framförande av annat än sådana verk faller i praktiken utanför inkomstslaget näringsverksamhet och därmed utanför mervärdeskattesystemet.

Genom skattefriheten för rättighet i fråga om ljud- eller bildupptagning undantas royalties och andra ersättningar som erhålls för att t.ex. grammo­fon- eller videoinspelningar används av radio- och televisionsföretag eller annan. Jämfört med lagrädsremissen har skattefriheten utsträckts till att gälla inte endast rätdghet som innehas av konstnären själv. Ett grammofon­bolags ersättning från ett radio- eller televisionsföretag för användandet blir således inte skattepliktig.

I första stycket d) undantas biograf-, teater-, opera-, balett- och därmed jämförliga föreställningar Med jämförliga föreställningar avses t.ex. revy-, operett- eller musicalföreställningan Som framgår av den allmänna motive­ringen omfattar skattefriheten inte konsertföreställningan

Genom första stycket e) undantas frän skatteplikt biblioteksverksamhet i form av tillhandahällande av böcker, tidskrifter, tidningar, ljud- och bildupp­tagningar, reproduktioner av bildkonst samt bibliografiska upplysningar. Denna skattefrihet innefattar även tillhandahållande av kopior av böcker etc. Den innefattar inte bara direkta avgifter för själva tillhandahållandet av böckerna etc. utan även därtill förknippade avgifter såsom årsavgifter, be­ställnings- och köavgiften Skattefriheten gäller även släktforskningsavgifter i form av avgifter för tillhandahällande av bibliotekens egna kopior av exem­pelvis kyrkböcker. Förmedlingsavgifter för tillhandahällande av kopia som biblioteket beställer från landsarkiv o.d. blir skattefria enligt denna punkt i förening med f). Informationsverksamhet blir liksom för alla andra subjekt skattepliktig. Enda undantaget är bibliografiska upplysningan Med detta ut­tryck avses enbart upplysningar om vilka verk som finns tillgängliga på bib­lioteket eller på andra bibliotek för utlåning.

I första stycket f) undantas från skatteplikt arkivverksamhet i form av för­varing och tillhandahållande av arkivhandlingar och uppgifter därun Med dllhandahållande av arkivhandlingar förstås även tillhandahällande av ko­pior därav. Skattefriheten omfattar inte ett arkivs sammanställning och bear­betande av uppgifter ur egna eller andras handlingan

Första stycket g) innehåller ett undantag från skatteplikt för museiverk­

samhet i form av utställning för allmänheten och dllhandahållande av före-

1"

mål för utställning. Skattefriheten innefattar ett museums inträdesavgifter, Prop. 1989/90:111 guideavgifter och vederlag för tillhandahållande av vandringsutställningar o.d. Skattefriheten innefattar däremot inte uppdragsverksamhet som exem­pelvis utfärdande av äkthetsintyg och värderingsintyg avseende tavlor och annat, konservatorsarbeten (renoveringar av byggnadsfasader och skulptu­rer m,in,), utredningar om fornlämningar (jfr 11 § lagen 1988:950/ om kul­turminnen mm.) eller inventering och bedömning av den fysiska miljön (byggnader och landskap). Sistnämnda slag av inventering utförs i regel av länsmuseerna med stat eller kommun som uppdragsgivare.

6) Rättighet tid fastighet

Punkten 6) i paragrafen avser fastighetsomrädet. Punkten innehåller ett ge­nerellt undantag från skatteplikt för överlåtelse eller upplåtelse av arrende, hyresrätt, bostadsrätt, tomträtt, servitutsrätt eller annan rättighet till fastig­het eller del av fastighet, om infe annat anges i anvisningarna, I anvisning­arna, punkt 8 andra stycket, anges vissa överlåtelser eller upplåtelser som inte omfattas av undantaget frän skatteplikt, I anvisningspunktens första stycke anges vissa tillhandahållanden som skall anses ingå i en upplåtelse av fastighet oavsett om upplåtaren särdebiterar tillhandahållandena eller ej och som därmed omfattas av en skattefrihet för själva fastighetsupplätelsen.

Beträffande överlåtelse av äganderätt till fastighet bör anmärkas att så­dana överlåtelser faller utanför den generella skatteplikten på den grunden att enligt den föreslagna lydelsen av 7 § andra och sista styckena är en fasdg­het varken en vara eller tjänst, jfr specialinotiveringen till 7 §, Skattefriheten för äganderättsöverlåtelser följer således direkt av 7 § utan tillämpning av förevarande paragraf. Som framgår av specialmotiveringen till 7 § omfattar dock den generella skatteplikten yrkesmässig förmedling av fastighet. Sådan förmedling är inte undantagen frän skatteplikt.

Undantaget från skatteplikt anges gälla överlåtelse eller upplåtelse av rät­tighet till fasdghet eller del av fastighet. Med "del av fastighet" avses en ma­teriell del. Vad som utgör fastighet eller del därav framgår av 7 S andra stycket. Upplåtelse av del av fastighet skall anses föreligga endast i den mån delen under upplåtelsetiden ingår i upplåtarens fastighet. I övrigt föreligger således upplåtelse av lös egendom, med påföljd att undantaget från skatte­plikt inte blir tillämpligt. Överlåtelse av ideell del av fastighet innebär över­låtelse av äganderätt till fastigheten. En sådan överlåtelse faller, som tidigare nämnts, pä grund av 7 S andra och fjärde styckena utanför den generella skatteplikten.

Undantaget frän skatteplikt avser i princip transaktioner, vars huvudsak­

liga innebörd är att upplåtaren ställer fastigheten eller del därav till rättig-

hetshavarens förfogande. Gränsdragningen mellan skattepliktig tjänst och

skattefri upplåtelse av fastighet finns redan enligt nuvarande ordning. Det

gäller närmast lagring eller förvaring samt upplåtelse av reklamplats. Lag­

ring eller förvaring är med vissa begränsningar en skattepliktig tjänst enligt

nuvarande 10 S. Uthyrning av lagerlokal eller annat utrymme åt någon som

själv lagrar varor räknas däremot inte som en lagringstjänst utan anses som

upplåtelse av fastighet. Denna gränsdragning bör i princip bestå. I andra

,

stycket av anvisningspunkten föreslås dock infört vissa utvidgningar av skat- Prop. 1989/90:111 teplikten i särskilda fall, såsom vid upplåtelse av förvaringsboxar Gränsen mellan skattepliktiga reklamtjänster enligt nuvarande 10 S första stycket 9) och ä andra sidan skattefri upplåtelse av fastighet är i princip följande. Som skattepliktig tjänst anses upplåtelse av reklamutrymme med anordningar. Som skattefri upplåtelse av fastighet anses däremot att fastighetshavaren en­dast upplåter rätten att på fastigheten sätta upp affischer eller reklamskyltar. Skattefriheten förutsätter således att han inte låtit vidta nägon särskild åt­gärd för affischeringen eller skyltningen. Denna skillnad bör inte kvarstå i ett generellt skattesystem. Härtill kommer att skillnaden blir beroende av hur fastighetsbegreppet definieras i 7 S andra stycket. Utformningen av det begreppet måste emellertid bestämmas med andra utgångspunkter än räck­vidden av skatteplikten för reklam: Pä nu anförda skäl bör i andra stycket av anvisningspunkten anges att undantaget för upplåtelse av fastighet inte gäl­ler vid upplåtelse av utrymme för reklam eller annonsering på fasdghet.

Som framgår av det förut sagda föreslås att begränsningarna av skattefri- . heten anges i andra stycket av anvisningspunkten. Sålunda anges i andra stycket a att undantaget från skatteplikt inte gäller vid sådan upplåtelse för vilken skattskyldighet medgivits enligt 2 S tredje stycket. Detta överens­stämmer tned nuvarande ordning. I andra stycket b undantas från skattefri­heten upplåtelse eller överlåtelse av rätt till jordbruksarrende och rätt till tillgodogörande av vissa naturtillgängan Även detta överensstämmer med nuvarande ordning (jfr den gällande lydelsen av 7 S fjärde stycket). Från skattefrihet undantas i andra stycket c rumsuthyrning i hotellrörelse eller lik­nande verksamhet. Denna skatteplikt motsvarar nuvarande 10 § första stycket 7). Liksom enligt nuvarande ordning kommer skatteplikten således att även omfatta uthyrning av stugor i stugbyar och semesterbyar eller pä campingområden. 1 andra stycket c har som ny skattepliktig upplåtelse in­förts upplåtelse av campingplats och motsvarande i campingverksamhet. Skatteplikten omfattar upplåtelse av plats för tält eller husvagnar eller av sådana enklare stugor på campingområde som skatteplikten för rumsuthyr­ningen inte ansetts innefatta (jfr RSV Im 1977:5). Skatteplikten gäller givet­vis även upplåtelse av näringsidkares egna uppställda tält eller husvagnan

I anvisningspunktens andra stycke d undantas frän skattefrihet upplåtelse av parkeringsplats i parkeringsverksamhet. Med upplåtelse av parkerings­plats avses här upplåtelse av parkeringsplats för fordon på marken eller i byggnad. Skatteplikten omfattar givetvis även parkeringsverksamhet som kommun eller statlig myndighet bedriver i former jämförliga med närings­verksamhet (jfr den föreslagna lydelsen av punkt 1 andra stycket av anvis­ningarna till 2 S). Utanför skatteplikten faller sådana upplåtelser som inte sker i parkeringsverksamhet. Därmed blir upplåtelser i samband med t.ex. bostadsuthyrning skattefria. Detsamma gäller i allmänhet arbetsgivares upp­låtelse åt anställda.

I andra stycket d undantas frän skattefriheten även upplåtelse för fartyg eller luftfartyg av hamn eller flygplats. Bestämmelsen ersätter I § förord­ningen (1968:616) om skattskyldighet till mervärdeskatt för hamn- och flyg-platsverksamhet såvitt avser upplåtelse för fartyg och luftfartyg. Skatteplik­ten utsträcks emellertid till att gälla inte bara handelshamn utan även annan

197

hamnrörelse. Upplåtelse av hamnutrustning såsom kranar o.d. bliriallmän- Prop. 1989/90:111 het överhuvudtaget inte att anse som upplåtelse av fastighet. Skatteplikt fö­religger då således utan tillämpning av förevarande bestämmelse. I förhål­lande till lagrådsremissen bör påpekas att med fartyg bör i förevarande sam­manhang jämställas luftkuddefarkost. Skatteplikten för upplåtelse av flyg­plats avser upplåtelse av bana för landning samt upplåtelse av mark eller hangar för uppställning av plan. Bestämmelsen innebär en utvidgning i för­hällande till 1968 års förordning. Denna gäller nämligen endast flygplats som är trafikflygplats eller som drivs av luftfartsverket eller kommun. Några så­dana begränsningar föreslås inte hän -1 förhållande till lagrådsremissen (d:o 8 % andra stycket d) är författningstexten förtydligad. Genom förtydligandet klargörs att skatteplikten avser upplåtelse av hamnplats o.d. för fartygen och motsvarande för luftfartygen. Den nuvarande gränsdragningen mot upplå­telse av nyttjanderätt till mark, byggnad o,d. skall bestå (jfr RSV/FB Im 1980:2 angående flygplatsavgifter m.m.).

Frän skattefriheten undantas i andra stycket d vidare upplåtelse av förva­ringsbox. Det innefattar bl.a. uthyrning av bankfack. Härmed bör likställas upplåtelse av annat sådant förvaringsutrymme som avses i punkt 5 av anvis­ningarna angående uthyrning av förvaringsutrymme (jfr specialmotive­ringen d:o). Det har inte berörts i lagrådsremissen eller i lagrådets yttrande. Beträffande upplåtelser av förvaringsboxar i allmänhet kan anmärkas att upplåtelserna ofta inte torde vara att anse som upplåtelse av del av fastighet utan i stället som upplåtelse av lös egendom. I sådant fall blir således 8 S 6) överhuvudtaget inte tillämplig.

I andra stycket d undantas från skattefriheten ocksä upplåtelse av ut­rymme för reklam eller annonsering pä fastighet. Denna skatteplikt har be­handlats tidigare i samband med redogörelsen för upplåtelsebegreppets räckvidd. Slutligen införs skatteplikt beträffande upplåtelse av byggnad eller mark för djur. Därmed försvinner den nuvarande gränsdragningen mellan ä ena sidan skattepliktigt tillhandahållande av djurskötsel, fodervärdskap eller betesservitut och ä andra sidan skattefri upplåtelse av fastighet.

I den inledande översikten till denna specialmotivering om skattefriheten för fastighetsupplåtelser har berörts innebörden av anvisningspunktens första stycke. Här skall endast tillfogas att formuleringen angående nätut­rustning inte medför skattefrihet för fastighetsupplåtares förmedling av pro­gram. Lagrådet har föreslagit att stycket inarbetas i lagtexten.

7) Postverkets befordrittgsverksamhel

Från skatteplikt undantas postverkets befordran av annat än postpaket, gruppkorsband eller varor i diligenstrafiken. Undantaget har behandlats i avsnitt 2.2.3 och överensstämmer med nuvarande ordning (jfr den nuva­rande lydelsen av punkt 1 åttonde stycket av anvisningarna till 2 S).

8) Frimärken, sedlar och mynt

Undantaget har kommenterats i avsnitt 2.2.7 och överensstämmer med nu­

varande 8 §13). Vad som sägs om guldmynt har dock förts över från de nuva­

rande anvisningarna. I samband därmed har gjorts en ändring i förtydli-

jo

gande syfte.

9)-12) Tidningar m.m.

Prop. 1989/90:111

I de föreslagna punkterna 9)-12) finns bestämmelser om undantag från skat­

teplikt beträffande allmänna nyhetstidningar, 9), periodiska medlemsblad

eller periodiska personaltidningar eller vissa s,k, organisationstidskriften

10), viss annonsering i sistnämnda slag av publikationen 11), och framställ­

ning m.m, av sädana publikationer, 12), Bestämmelserna motsvaras av de

föreslagna anvisningspunkterna 9)-ll), De nuvarande bestämmelserna

finns i 8 § 5) och 6) jämte femte och sjätte styckena av anvisningarna samt

II  § 1) och 17 S första stycket andra meningen. Förslaget, som behandlats i

avsnitt 2,2,2 och 2,8,1, överensstämmer med nuvarande ordning utom i föl­

jande avseenden.

Vad som anges i 8 S 9)-12) om undantag från skatteplikt har även gjorts tillämpligt pä radiotidningar och kassettidningan Detta framgår av anvis­ningspunkten 11,

Med radiotidning förstås här för synskadade avsedda radioprogram som utgör version av tryckt allmän nyhetstidning, vilken är skattefri enligt 8 § 9), Det avgörande är att förlagan är skattefri. Med radiotidning avses även program som är avsedda för synskadade och som innehåller sammanställ­ning av flera sädana tidningar som nyss angivits. Det kan anmärkas att inne­börden här av uttrycket radiotidning således i princip motsvarar innebörden avsamma uttryck i lagen (1981:508) om radiotidningan Den lagen innehåller särskilda tillständsbestämmelser. - Med kassettidning förstås i förevarande lagstiftning en för synskadade avsedd version av en sådan publikation som är skattefri enligt 8 S 9) eller 10) och som sprids i form av kassetband eller annan sådan upptagning som kan läsas, avlyssnas eller pä något annat sätt uppfattas endast med ett tekniskt hjälpmedel. För detta fall gäller, liksom beträffande radiotidningar, att det avgörande för skattefriheten är att förla­gan är skattefri. Vad som sägs om radiotidningar som utgör sammanställ­ningar har motsvarande tillämpning beträffande kassettidningan Innebör­den av uttrycket kassetttidning motsvarar i princip innebörden av samma ut­tryck i 1 S lagen (1982:521) om ansvarighet för radio- och kassettidningar. Skattefriheten omfattar emellertid även kassettidningar utan tryckt förlaga, men som till sitt innehåll och med hänsyn till formerna för tillhandahållandet är att jämställa med från skatteplikt undantagna publikadoner.

ISS 11) föreslås - i enlighet med lagrådets yttrande - den ändringen att ordet "tryckalster" byts ut mot "publikation". Ändringen görs i förtydli­gande syfte. Lagbestämmelsen rör annonsering i sådana publikationer som anges i den föregående punkten, dvs, periodiska medlemsblad m,m. För att omfattas av sistnämnda punkt anses en publikation behöva vara framställd genom tryck. Med tryck förstås emellertid inte bara reproducering genom vanlig tryckning för hand eller pä maskin (högtryck, litografiskt tryck och offsettryck, helio- och fotogravyr etc.) utan även reproducering genom ets­ning, duplicering, prägling, fotografering etc, (jfr RSN 1969:125,8), Som framgått av det förut sagda föreslås 8 § 11) bli tillämplig även pä annonsering i kassettidning,

8 S 12) innebär ett s,k. kvalificerat undantag frän skatteplikt för framställ­

ning av sådan publikation som anges i punkten 10) och för tjänst som fram-

199

ställaren tillhandahäller i samband därmed. Den här behandlade punkten Prop. 1989/90:111 ersätter de nuvarande bestämmelserna ill § 1) och 17 § första stycket andra meningen. Det är alltså samma slag av tjänster som omfattas av den här före­slagna kvalificerade skattefriheten. Bestämmelsen blir emellertid tillämplig på envar som framställer publikationen. I praxis torde nuvarande 11 § 1) till­lämpas enbart på tryckerier i egentlig bemärkelse och inte pä bokbinderier som utför samma slag av tjänsten Det finns inte skäl att upprätthålla denna skillnad. Bestämmelsen föreslås, som tidigare nämnts, även bli tillämplig på s.k. kassettidningan

I övrigt har endast gjorts ändringar av redaktionell art.

13) Sveriges Radio-koncernen

Punkten 13 är ny i förhållande till kommitténs förslag och har behandlats i avsnitt 2.2.2. Införandet av generell skatteplikt för tjänster medför att all radio- och televisionsverksamhet blir skattepliktig i den mån undantag inte görs. Förevarande undantag frän skatteplikt medför att vad Sveriges Radio­koncernen uppbär av TV-avgiftsmedlen eller i form av statsanslag inte blir skattepliktig intäkt för koncernen. Till den del koncernföretagen uppbär ve­derlag för skattepliktiga tillhandahållanden blir ersättningarna skatteplik­tiga. Skatteplikt uppkommer t.ex. i den mån nämnda koncernföretag erhål­ler vederlag för upplåtelse av utrymme för reklam eller annonsering. Som framgår av den föreslagna författningstexten omfattas televerkets tjänster inte av undantaget från skatteplikt. Som exempel på sådana tjänster kan nämnas televerkets s.k. programinsamling och programdistribution. Vad te­leverket uppbär av TV-avgiftsmedlen kommer således att utgöra skatteplik­tig intäkt för televerket.

14)-16) Läkemedel, organ m.m. och ftygbensin mm.

Punkten 14) överensstämmer med nuvarande 8 § 3). Punkten 15) är ny. Den införs för att nå överensstämmelse med EG:s sjätte mervärdeskattedirekdv. Punkten 16) överensstämmer med nuvarande 8 § 4).

17)       Lotterier

Punkten har behandlats i avsnitt 2.2.7. Med lotterier förstås här detsamma som i lotterilagen (1982:1011). Undantaget från skatteplikt innebär att en lotteriarrangör eller dennes ombud eller en kommissionär inte skall ta ut skatt på vederlaget från köparen av lottsedlar, tipsspel m.m. Beträffande kommissionärer framgår det av vad som sagts inledningsvis i motiveringen till förevarande paragraf. Skattefriheten omfattar emellerdd inte förmedling av lottsedlar, tipsspel m.m. Mervärdeskatt utgår således på förmedlingspro­visioner och -avgiften

18)       Verksamtietstillgångar

Punkten motsvarar nuvarande 8 S 10) och har behandlats i avsnitt 2.2.7. Be­

stämmelsen föreslås utformad sä att som en förutsättning för skattefriheten

anges att förvärvaren är skattskyldig. I övrigt har gjorts en genomgripande

redaktionell ändring av bestämmelsen.

2*"

19) Gravöppning m.m.

Prop. 1989/90:111

Punkten är ny och behandlas i avsnitt 2.8.2.

13      §

Ändringen har kommenterats i avsnitt 2.6. Skattesatsen anges alltså som på-slagsprocent. Det förhållandet rubbar givetvis inte nuvarande ordning som innebär att vid yrkesmässig omsättning av skatteplikdga varor och tjänster anses mervärdeskatten utgöra en del av vederlaget oberoende av den skatt­skyldiges intentioner och oberoende av hans eventuella särdebitering av mervärdeskatten.

14      §

Samtliga reduceringsregler utgån Sista meningen i den föreslagna lydelsen anger beskattningsvärdet vid uttag för försäljning från fartyg i vissa fall. De fall som avses är dä varorna har levererats skattefritt som export till fartyget under de förutsättningar som anges i 2 a § andra stycket 3) eller 4) och den därefter följande försäljningen är sådan att leveransen pä grund av 2 a § sjunde stycket inte skulle ansetts ha utgjort export. Det nu sagda är behand­lat i lagrådets yttrande och bestämmelsen är utformad i enlighet med vad lagrådet föreslagit. Bestämmelsen motsvarar i princip uttagsbestämmelsen i förordningen (1968:591) om mervärdeskatt i vissa fall vid utförsel. Denna förordning föreslås upphävd som en följd av att bemyndigandet i 1 § slopas.

15      §

x:

Ändringarna i femte och tionde styckena är en följd av förslagen om änd­ringar i nuvarande 2 § fjärde stycket (enligt förslaget tredje stycket) resp. punkt 2 första stycket av anvisningarna till 2 §.

16      §

I första stycket finns bestämmelser om skyldighet att öppet debitera mervär­deskatten vid omsättning för vilken skatt skall utgå. I andra stycket anges bl.a. att sådan skyldighet inte föreligger vid "detaljhandel eller därmed jäm­förlig verksamhet". Vad som pä så sätt gäller för "med detaljhandel jämför­lig verksamhet" får tillämpning på nya tjänster i och med att skattebasen breddas. Det blir fallet med verksamhet inom t.ex. nöjes- och kultursektorn eller resesektorn. Skattens belopp behöver således inte framgå av entrébil­jett till föreställningar och liknande. Detsamma gäller beträffande biljett el­ler annat resedokument som utfärdas i samband med personbefordran. Mot­svarande gäller även vid parkeringsupplåtelser och andra former av korttids­uthyrning. Den som för sin mervärdeskatteredovisning är beroende av en öppen skattedebitering, mäste således - liksom vid inköp från detaljhan­deln - särskilt begära faktura eller motsvarande handling av vilken skattens belopp framgår.

Ändringen i femte stycket är betingad av att nuvarande 2 § fjärde stycket i den föreslagna lydelsen blir tredje stycket.

17                                                                                                  §

Prop. 1989/90:111

Borttagandet i nuvarande första stycket första meningen av anknytningen till den som är redovisningsskyldig är en följd av att bestämmelserna om re­dovisningsskyldighet reformeras på sätt anges i avsnitt 2.5. Avdragsbestäm­melsen i andra meningen i samma stycke utgår. De tjänster som där avses kommer i stället att omfattas av det kvalificerade undantaget frän skatteplikt enligt den föreslagna lydelsen av 8 § 12). Därigenom kvarstår avdragsrätten, trots att avdragsbestämmelsen slopas. Det föreslagna andra stycket innebär alt första stycket inte är tillämpligt på statlig och kommunal verksamhet i de hänseenden som framgår av 18a§. Ändringarna i nuvarande sjätte stycket angående fiktiv skatt har kommenterats i avsnitt 2.6.

I det föreslagna första stycket införs en hänvisning till avdragsbegräns­ningar i 60 S angående skatt vid import av vissa tjänster. Beträffande förhäl­landet mellan 17 § och 60 § kan nämnas följande. Den i 17 § angivna av­dragsrätten för import avser både varor och tjänster. Av 60 § fjärde stycket följer emellertid att avdragsrätten för skatt hänförlig till import av tjänst är begränsad till import i s.k. blandad verksamhet. Detta behandlas i special­motiveringen till 60 §. Det kan anmärkas, att det av 60 S fjärde stycket första meningen framgår, att skattskyldigheten för en tjänsteimport aldrig i sig kan medföra avdragsrätt för någon annan ingående skatt. Eventuell avdragsrätt för sådan skatt avgörs i stället av huruvida verksamheten är av sådant slag att den medför skattskyldighet. Det är således nödvändigt att verksamheten är skattepliktig eller kvalificerat undantagen frän'skatteplikt.

18        §

Ändringen i fjärde stycket är en följd av att nuvarande 17 S sjätte stycket i förslaget har blivit åttonde stycket. Bemyndigandet i det nuvarande femte stycket upphävs. Det har behandlats i avsnitt 2.7. Regeringen har med stöd av bemyndigandet förordnat om avdragsförbud i förordningen (1968:591) Om mervärdeskatt i vissa fall vid utförsel. Bestämmelsen i det nya stycket i förevarande paragraf har i sak överförts frän förordningen. Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad som förordas i lagrådets yttrande. Förord­ningen föreslås upphävd i sin helhet till följd av att bemyndigandena i föreva­rande paragraf och i 1 S slopas. Innebörden av regelsystemet har redovisats i specialmotiveringen till föreslagna 2 a S sjunde stycket.

18 a S

Bestämmelserna har behandlats t avsnitt 2.3. De har formulerats i enlighet med vad lagrådet föreslagit i sitt yttrande, dock har den föreslagna lydelsen av andra stycket jämkats, I förhållande till lagrådsremissen innebär formule­ringen av första stycket en ändring i sak,

I första stycket föreskrivs ett generellt avdragsförbud för staten. Som

framgår av det föreslagna 3 S tredje stycket och specialmotiverihgen därtill

förstås med staten annan statlig myndighet än statligt affärsverk. Vad som

avses med statlig myndighet anges i nämnda specialmotivering. Det gene­

rella avdragsförbudet för staten är en konsekvens av att i princip alla statliga



myndigheter, utom affärsverken, kommer att kompenseras för sin ingående    Prop. 1989/90:111 mervärdeskatt i särskild ordning pä sätt som redogörs för i avsnitt 2.3.2. Be­träffande affärsverken kommer ML:s allmänna bestämmelser om avdrags­rätt att gälla.

Andra stycket gäller avdragsrätten för primär- och landstingskommunen Genom styckets första mening får dessa kommuner avdragsrätt för sådan in­gående skatt som hänför sig till verksamhet som inte medför skattskyldighet. Denna avdragsrätt har behandlats i avsnitt 2.3.3.1 andra meningen klargörs, att de allmänna avdragsbestämmelserna i föreslagna lydelsen av 17 S tredje--tionde styckena jämte anvisningar och 18 S gäller i dllämpliga delar på den här aktuella avdragsrätten. Kommunernas avdragsrätt för ingående skatt i verksamhet som medför skattskyldighet följer direkt av 17 § första stycket.

19        S

Ändringarna är huvudsakligen en följd av det i avsnitt 2.5 i den allmänna motiveringen kommenterade förslaget till ny redovisningsordning.

I första stycket knyts således skyldigheten att anmäla sig för registrering direkt till omsättningen och det anges att registreringen skall ske i hemorts­kommunen. Vidare tilläggs i första stycket att den som är skattskyldig till mervärdeskatt men som inte skall lämna självdeklaration alltid skall anmäla sig för registrering oavsett omsättningens omfattning.

I femte stycket föresläs att det införs bestämmelser om ytterligare möjlig­heter till registrering och avseende registreringens varaktighet. Motsvarande förhållanden regleras i dag i bestämmelserna om redovisningsskyldighet i 6 § ML.

21 

§

Paragrafen är ny.

I första stycket anges att redovisning av mervärdeskatt skall ske i allmän självdeklaration i de fall registrering inte skall ske enligt 19 S och att de förfa­randeregler som gäller avseende sädan deklaration skall gälla för förfarandet med denna mervärdeskatt i stället för ML:s motsvarande bestämmelsen Den föreslagna bestämmelsens placering och allmänna utformning har gjorts i en­lighet med vad lagrådet anfört. Lagrädets tveksamhet inför den föreslagna ordningen kommenteras i avsnitt 2.5 i den allmänna motiveringen.

I andra stycket anges att skattedllägg enligt taxeringslagen skall utgå med

20        % till den del beräkningsunderlaget avser mervärdeskatt enligt första

stycket. Avsikten med stycket är att förhindra att ett mer betungande skatte­

dllägg utgår pä felaktigheter avseende mervärdeskatt i en allmän självdekla­

ration än Om motsvarande felaktighet anges i en mervärdeskattedeklaration.

I det förslag som lämnades i lagrädsremissen skulle samma effekt uppnås ge­

nom att bestämmelsen om skattetillägg i 64 a S ML även skulle gälla av­

seende sådan mervärdeskatt som skulle redovisas i allmän självdeklaration.

Jag anser dock att det nu lämnade förslaget är en bättre lösning.

203

22 §

Prop. 1989/90:111

I enlighet med vad lagrådet har anfört föreslås bemyndigandet i tredje stycket sista meningen utgå. Övriga ändringar föranleds av det förslagna re­dovisningsförfarandet.

49 §

Ändringen är av redaktionell art.

51 §

Ändringarna i första stycket 4 är en följd av det ändrade redovisningssyste­met.

58        §

Ändringen i föreslagna första stycket första meningen är en följd av att kyla i 7 § andra stycket förs in under varubegreppet. I enlighet med vad lagrådet förordat föreslås att bemyndigandet i den andra meningen utgån I den före­slagna tredje meningen har en hänvisning gjorts till bestämmelserna i 13 % angående skattesatsen. Denna hänvisning ersätter 59 § första stycket första meningen, som föreslås upphävd. Det föreslagna andra stycket har i sak överförts från nuvarande 8 § 12). Övriga ändringar är av redakdonell art.

59        §

Nuvarande första stycket första meningen utgår på grund av att en hänvis­ning dll 13 § föresläs införd i 58 §. Styckets andra mening utgår som en följd av att reduceringsreglerna slopas.

Ändringarna i nuvarande andra stycket är en följd av att skattesatsen ut­formas som en päläggsprocent. Ändringen av vad som skall utgöra beskatt­ningsvärdet korresponderar med den föreslagna hänvisningen i 58 S dll 13 S och motsvaras såvitt avser omsättning inom landet av den föreslagna änd­ringen i första stycket av anvisningarna till 14 §.

60        §

Paragrafen är ny. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 2.5 i den allmänna motiveringen. Vid utformningen av paragrafen hårde synpunkter som lagrå­det framfört beaktats.

Av första stycket framgår att det är den som importerar en tjänst som skall

erlägga förekommande importskatt. Mervärdeskatt skall vid import endast

erläggas för vissa i första stycket uppräknade tjänsten I listan över skatte­

pliktiga tjänster vid import har, i enlighet med vad som anförts av några re­

missinstanser, tillägg i förhällande till kommitténs förslag gjorts avseende

import av vissa immateriella rättigheten Denna punkt har utformats i enlig­

het med vad som föreslås i 2 a S tredje stycket 12) avseende export av sådana

rättigheten Den av kommittén föreslagna lydelsen av punkten 6 (enligt kom­

mitténs föreslag i tredje stycket av 60 § ML) bör ändras från "analys eller

värdering av vara" till "kontroll eller analys av vara". Härigenom uppnäs

204

korrespondens med 2 a S tredje stycket 7) i dess föreslagna lydelse. Dess-    Prop. 1989/90:111 utom undviks dubbelbeskattningsproblem i förhållande till EG:s sjätte mer­värdeskattedirektiv.

Punkten 8, "annan tjänst av ekonomisk, juridisk, administrativ eller där­med jämförbar art", korresponderar med föreslagna 2 a § tredje stycket 16). Med begreppet avses främst att täcka in olika typer av konsulttjänster. Det kan gälla tjänster utförda av advokater, andra juridiska rådgivare, revisorer m,m. Begreppet inrymmer även finansiella tjänster och försäkringstjänsten Dessa tjänster importbeskattas dock inte eftersom importbeskattningen en­ligt andra stycket inte skall träffa någon tjänst som är undantagen frän skat­tephkt enligt 8 S ML,

I andra stycket förklaras vad som avses med import av tjänst. Tjänsten skall dllhandahällas eller förmedlas av en utländsk företagare som inte är skattskyldig här i landet. Tillhandahållanden av utländska företagare som är skattskyldiga här i landet enligt punkt 1 nionde stycket av anvisningarna till 2 S skall beskattas pä vanligt sätt hos tillhandahällaren. Om tillhandahällaren inte är en företagare som skulle ha beskattats om han haft sådan anknytning till Sverige som anges i ovan angiven anvisningspunkt skall importskatt inte utgå.

Vidare skall tjänsten tillgodogöras inom landet. Den som har etablerat sin affärsverksamhet i Sverige, har fast driftställe eller är bosatt inom landet får som huvudregel anses här tillgodogöra sig de tjänster han erhållen Tjänster som t.ex. inhandlas under resa i utlandet för behov under resan eller tjänster avseende tillgångar eller verksamhet i utlandet skall dock inte anses tillgo­dogjorda i Sverige.

I tredje stycket anges att skatt inte skall erläggas av vissa importören Detta gäller mervärdeskattskyldiga importörer för import i den skatteplik­tiga verksamheten samt staten och primär- eller landstingskommun. Med staten förstås här annan statlig myndighet än affärsverken (jfr föreslagna 3 § tredje stycket och specialmotiveringen därtill). Undantagna från skyldighet att erlägga skatt är vidare privatpersoner och andra som inte bedriver nä­ringsverksamhet under förutsättning att värdet av den totala importen för beskattningsåret uppgår till högst 30 000 kn

De föreslagna bestämmelserna i 2 S om att den som skall erlägga mer­värdeskatt för import av tjänst är skattskyldig och i 5 S om vad som skall utgöra utgående skatt vid importbeskattning av tjänst, bidrar till att göra de allmänna reglerna i ML tillämpliga på import av tjänst.

Skatt skall således erläggas med 23,46 % av vederlaget enligt 13 och 14 S§ ML. Skatten skall om importen sker i en skattepliktig verksamhet redovisas i denna verksamhet och annars som en egen verksamhet. Bestämmelserna om registrering och redovisning gäller även avseende importskatten. Den skatt som skall erläggas, redovisas som utgående skatt. I den mån avdrags­rätt finns enligt fjärde stycket skall det avdragsgilla beloppet redovisas som ingående skatt. Av det nu sagda följer att även bestämmelserna om restavgift blir tillämpliga liksom bestämmelserna i 64 a - 64 k SS om skattedllägg m.m.

I fjärde stycket anges att undantag frän de allmänna reglerna skall göras

avseende rätten till avdrag. Den som är skattskyldig endast på grund av

tjänsteimporten (jfr föreslagna 2 § andra stycket andra meningen) har, bero-

205

ende på förevarande styckes första mening och första meningen 17 S, inte    Prop. 1989/90:111

avdragsrätt för importskatten. Han har inte heller rätt till avdrag för annan

mervärdeskatt som i och för sig skulle kunna anses hänförlig till importen.

Av andra meningen följer att den som skall erlägga skatt för import av tjänst

endast har rätt att göra avdrag med motsvarande belopp till den del importen

sker för en i övrigt skattepliktig verksamhet.

73 

§

Sista meningen i andra stycket utgår som en följd av det föreslagna redovis­ningsförfarandet.

76 b §

Paragrafen har ändrats i överensstämmelse med vad lagrådet förordat.

Anvisningar

till 1 §

Ändringen i andra stycket är en följd av att bemyndigandet i paragrafen slo­pats.

till 2 §

punkt 1

Det nuvarande första stycket har delats upp i två stycken. I det föreslagna första stycket har yrkesmässigheten knutits till det av mig i samband med inkomstskattereformen föreslagna inkomstslaget näringsverksamhet. Denna ändring beror alltså på att jag föreslagit att de tre nuvarande inkomst­slagen jordbruksfastighet, annan fastighet och rörelse skall ersättas med ett enda inkomstslag, näringsverksamhet. Kriterierna för detta inkomstslag är i princip - liksom för rörelse - varaktighet, självständighet och vinstsyfte. Ut­över vad som framgår av det nu sagda innebär de föreslagna inkomstskatte­rättsliga ändringarna följande av intresse. Inkomstslaget tillfällig förvärvs­verksamhet föresläs försvinna. Vissa inkomster i det inkomstslaget blir i stäl­let hänförliga till näringsverksamhet. Inkomstslaget kapital kommer uteslu­tande att vara beskattningsunderlag för statlig inkomstskatt. Bestämmelser om inkomstslaget kapital föresläs därför endast i SIL. Vissa inkomster som i dag hänförs till kapital kommer i stället att hänföras till näringsverksamhet. Schablonbeskattningen av fastigheter tas bort från inkomstbeskattningen.

I det första stycket föreslås att verksamhet skall anses som yrkesmässig inte bara när inkomsten är intäkt av näringsverksamhet enligt KL utan också när den är det enligt SIL. Ändringen, som är ny i förhållande till lagrådsre­missen, betingas främst av att den i punkten 2 första stycket f) föreslagna uttagsbeskattningen annars inte träffar sådana juridiska personen vars intäk­ter inte utgör inkomst av näringsverksamhet enligt KL men väl enligt SIL (jfr 2 § 7 mom. SIL). En konsekvens av hänvisningen till SIL är visserligen

att för sådana juridiska personer som enligt förslaget om reformerad in-

'

206

komstskatt endast skall ha en förvärvskälla och då i inkomstslaget närings-    Prop. 1989/90:111 verksamhet enligt SIL, kommer yrkesmässighetsbegreppet enligt ML även att innefatta kapitalintäkten Erforderliga begränsningar av skattskyldighe­ten enligt ML fås emellertid i stället genom de i 8 S föreslagna undantagen frän skatteplikt.

Det första styckets nuvarande hänvisning till anvisningarna till 35 § KL har ersatts av en hänvisning till 25 S 2 mom. tredje stycket SIL. Regleringen av­ser vissa upplåtelser av avverkningsrätter och vissa fall av avyttring av skogs­produkten Dessa upplåtelser eller avyttringar kan av den inkomstskattskyl­dige hänföras till inkomstslaget tillfällig förvärvsverksamhet i stället för till inkomstslaget jordbruksfastighet. ML:s hänvisning till KL innebär att skatt­skyldigheten till mervärdeskatt kvarstår i ett sådant fall. När nu inkomstsla­get tillfällig förvärvsverksamhet föresläs avskaffat föreslås samtidigt att den nuvarande valfriheten mellan inkomstslagen jordbruksfastighet och tillfällig förvärvsverksamhet ersätts av en motsvarande valfrihet mellan inkomstsla­gen näringsverksamhet och kapital. Den här föreslagna ändringen i ML in­nebär att den nuvarande mervärdeskattskyldighetens omfattning bibehålls.

I det föreslagna andra stycket har hänvisningen till 24 § 2 mom. KL ersatts av en hänvisning till 5 S andra och tredje styckena KL. Denna ändring beror pä att schablonbeskattningen av fastigheter föreslås slopad i inkomstskatte­sammanhang och att 24 S 2 mom. KL således upphävs. I stället införs begrep­pen privatbostad och näringsfastighet i KL. Den här föreslagna hänvisningen till 5 § KL avser således det där föreslagna begreppet privatbostad. Det kan anmärkas att själva innehavet av en privatbostad inte kommer att inkomst­beskattas. En näringsfastighet kommer däremot att inkomstbeskattas och då i inkomstslaget näringsverksamhet.

I det föreslagna andra stycket har begreppet rörelseliknande ersatts av "former jämförliga med näringsverksamhet". Ordet rörelseliknande former hänför sig till det nuvarande inkomstslaget rörelse. I och med att detta in­komstslag ersätts av inkomstslaget näringsverksamhet är det inte lämpligt eller ändamålsenligt att behålla denna anknytning. Det bör uppmärksammas att kriterierna för alla former av näringsverksamhet blir, som tidigare nämnts, desamma som i dag gäller för inkomstslaget rörelse, nämligen var­aktighet, självständighet och vinstsyfte. Det finns inte bärande skäl att i mer­värdeskattehänseende då göra någon skillnad mellan olika näringsslag. Nä­gon praktisk verkan av betydelse synes ändringen inte få. I det föreslagna tredje stycket, som kommenteras senare, föreslås att vinstkriteriet inte skall tillämpas om en skattepliktig vara eller tjänst mot vederlag tillhandahålls av staten, ett statligt affärsverk, en primärkommun eller en landstingskommun. Vinstkriteriet skall däremot tillämpas pä kyrkliga kommuners verksamheten

Införandet av beloppsgränsen i andra stycket har behandlats i avsnitt 2,5, I förhällande till lagrådsremissen har tillagts en bestämmelse angående skatt­skyldigheten för delägare i ett enkelt bolag och för andelsägare vid sam­äganderätt. Bestämmelsen motsvarar vad som enligt nuvarande första stycket av anvisningarna till 6 § föreskrivs beträffande den nu gällande om­sättningsgränsen för redovisningsskyldighet. Skattskyldighet för delägare i s.k, gruvbolag och i partrederi följer regelmässigt direkt av första stycket.

Övriga ändringar i de föreslagna första och andra styckena är av redaktio-

-'

nell art.

'    Det nuvarande andra stycket angående yrkesmässig byggnadsverksamhet    Prop. 1989/90:111 utgår. Bestämmelserna har i erforderliga delar förts över dll punkt 2 första stycket e) av förevarande anvisningan

I lagrådsremi.ssen fanns infört ett nytt tredje stycke angående yrkesmässig­heten vid egenregiverksamhet. Stycket innehöll bestämmelser som åsyftade att utsträcka yrkesmässighetsbegreppet till att avse även viss egenregiverk­samhet på fastigheter som utgör dllgång i näringsverksamhet som inte med­för skattskyldighet. Denna utsträckning skulle ligga till grund för den uttags­beskattning som föreslås i punkt 2 första stycket f) av anvisningarna beträf­fande sådan egenregiverksamhet. I lagrådsremissen angavs att en verksam­het anses som yrkesmässig i ML:s mening först då näringsidkaren även i utåt­riktad verksamhet tillhandahåller de tjänster som det är fråga om att be­skatta (jfr exempelvis prop. 1978/79:141 s. 62-65 angående kriterier för yr­kesmässig byggnadsverksamhet). Lagrådet har emellertid i sitt yttrande inta­git den ståndpunkten att den i lagrådsremissen föreslagna regleringen, såvitt nu är i fråga, är obehövlig och kan utgå. I yttrandet utvecklas skälen för denna ståndpunkt. Jag har inte anledning att frångå lagrådets bedömning. Bestämmelserna om utsträckning av yrkesmässighetsbegreppet har således -i enlighet med vad som förordas i lagrådets yttrande - tagits bort. För att uttagsbeskattningen även skall omfatta sådana fastighetsägare vars intäkter inte utgör inkomst av näringsverksamhet enligt KL, men väl enligt SIL, är det dock erforderligt att det första stycket av anvisningarna kompletteras i enlighet med vad som anges i specialmotiveringen till det stycket. I det i lag­rådsremissen föreslagna stycket fanns även vissa bestämmelser som skulle begränsa omfattningen av den uttagsbeskattning som föreslås i punkten 2 av anvisningarna. Dessa bestämmelser har - också i enlighet med vad lagrådet förordat - förts över till uttagsbestämmelserna.

Lagrådet har även förordat att vad som i lagrådsremissen föresläs om of­fentlig verksamhet, elfte och tolfte styckena i remissen, i stället tas in som ett nytt tredje stycke. Så är nu gjort i förslaget. Lagrådet har även föreslagit att bestämmelserna på visst sätt förkortas och förenklas. Utformningen överenssstämmer med lagrådets så när som på att bestämmelsen i sista me­ningen uttryckligen anger för vilket fall den är avsedd, nämligen myndighets­utövning.

Beträffande det sålunda föreslagna tredje stycket bör anmärkas följande. I första meningen anges att om staten, ett statligt affärsverk eller en kommun tillhandahåller skatteplikdga varor eller tjänster mot vederlag utan att dll-handahållet ingår som ett led i en myndighetsutövning, är verksamheten att anse som yrkesmässig, oavsett om den bedrivs med vinstsyfte eller ej. Be­stämmelsen är alltså endast tillämplig på staten, statliga affärsverk och kom­munen Som framgår av det föreslagna 3 § tredje stycket och specialmotive­ringen därtill förstås i ML med staten annan statlig myndighet än statligt af­färsverk. Vad som avses med statlig myndighet anges i nämnda specialmoti­vering. Med kommun förstås enligt det i förevarande anvisningspunkt föl­jande stycket primärkommun och landstingskommun. Med kommun avses således inte kyrklig kommun.

Bestämmelsen i det här behandlade tredje stycket innebär att i den mån

208 de nämnda offentliga subjekten tar ut vederlag för skatteplikdga varor eller

tjänster, så föreligger yrkesmässig verksamhet även om verksamheten be- Prop. 1989/90:111 drivs utan vinstsyfte. Bestämmelsen är inte tillämplig på verksamhet som be­drivs av kyrkliga kommunen Tekniskt sett utgör den föreslagna bestämmel­sen enbart en inskränkning av yrkesmässighetsrekvisitet i de föreslagna första och andra styckena. Närmast gäller det rekvisitets anknytning till det nuvarande inkomstslaget rörelse och framdeles således till det föreslagna in­komstslaget näringsverksamhet. Kriterierna för dessa inkomstslag är, som tidigare nämnts, i princip varaktighet, självständighet och vinstsyfte. I vilken män vinstkriteriet även gäller offentlig verksamhet, som drivs under s.k. rö­relseliknande former, har inte alltid varit lätt att avgöra. Förevarande stycke innebär att vinstkriteriet inte skall tillämpas när staten, de statliga affärsver­ken eller nyssnämnda kommuner bedriver verksamheten i former som i öv­rigt är jämförliga med näringsverksamhet. För kyrkliga kommuners verk­samhet är det däremot mest ändamålsenligt att vinstkriteriet tillämpas.

Bestämmelsen i det föreslagna tredje stycket första meningen innebär inte bara den nu angivna regleringen av sädan offentlig verksamhet som bedrivs utan vinstsyfte. Bestämmelsen innebär även en uttrycklig reglering av sådan verksamhet som ingår som ett led i en myndighetsutövning och som bedrivs av staten, de statliga affärsverken och nyssnämnda kommunen Genom be­stämmelsen fastsläs att tillhandahällande av varor eller tjänster inte medför skattskyldighet, om tillhandahållandet ingår som ett led i en myndighetsut­övning. Någon särskild reglering av sädana tillhandahållanden från kyrkliga kommuner är inte behövlig. För kyrkliga kommuner skall nämligen, som ti­digare nämnts, vinstrekvisitet gälla. De kyrkliga kommunernas myndighets­utövning blir därmed inte att anse som yrkesmässig.Om annan än statlig eller kommunal myndighet med stöd av 11 kap. 6 § RF anförtrotts offentliga för­valtningsuppgifter som innebär myndighetsutövning, blir utförandet av dessa uppgifter att anse som yrkesmässig verksamhet oaktat den här före­slagna bestämmelsen. Detta överensstämmer med nuvarande ordning. Lag­rådet har i sitt yttrande föreslagit en ändring i 8 S, som skulle innebära att skattskyldighet inte heller uppkom vid sädan myndighetsutövning. Som framgår av den allmänna motiveringen, avsnitt 2.2.7, har detta inte föranlett någon ändring i propositionen.

Med det föreslagna begreppet myndighetsutövning förstås i enlighet med vad som gäller i andra sammanhang beslut eller åtgärder som ytterst är ut­tryck för samhällets maktbefogenheter och som kommer dll stånd och fär rättsverkningar för eller emot den enskilde i kraft av offentligrättsliga regler och inte pä grund av avtal eller i övrigt regler av privaträttslig natur (jfr prop. 1972:5 s. 311 f. och prop. 1975:78 s. 141 ffi). I förhållande till lagrådsremis­sen vill jag tillägga följande angående innebörden av begreppet myndighets­utövning. Ett på författning grundat statligt eller kommunalt monopol på något visst slag av tjänst, medför således inte att det är fråga om någon myn­dighetsutövning. Detsamma gäller även om myndighet eller kommun i en författning direkt ålagts att bedriva en viss form av verksamhet. Det avgö­rande är i stället förhållandet mellan å ena sidan myndigheten eller kommu­nen och å andra sidan den enskilde.

209

Det bör uppmärksammas, att den här föreslagna författningstexten inte innebär att själva tillhandahållandet i sig måste utgöra en myndighetsutöv-

14 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111

ning. Det är tillräckligt att tillhandahållandet utgör ett led i en sädan utöv- Prop. 1989/90:111 ning. Vad som skall anses utgöra ett sådant tillhandahållande överensstäm­mer i princip med innebörden av begreppet "vid myndighetsutövning" i 3 kap. 2 S skadeståndslagen (1972:207) och 20 kap. 1 § första stycket brottsbal­ken. Det mäste emellertid beaktas att den här föreslagna regeln avses tillgo­dose andra syften än de båda nämnda bestämmelserna i skadeståndslagen och brottsbalken (jfr motsvarande problem angående förhållandet mellan dessa båda bestämmelser, prop. 1988/89:113 s. 23 f.). Här är det närmast fråga om att bestämma omfattningen av skattskyldigheten för offentlig utåt­riktad verksamhet med hänsyn till bl.a. konkurrensneutralitet och fiskala in­tressen. Mot bakgrund härav har förslaget inte formulerats som gällande till­handahållanden "vid" myndighetsutövning. Som exempel pä den här före­slagna bestämmelsens tillämplighet kan nämnas den situationen att en myn­dighet tillhandahäller bevis och andra handlingar eller kopior därav i sam­band med att myndigheten meddelar beslut innebärande myndighetsutöv­ning. Sådana tillhandahållanden omfattas i princip av den här föreslagna skattefriheten, även om myndigheten tar ut särskild avgift för handlingarna eller kopiorna.

I det föreslagna tredje stycket andra meningen anges att omhänderta­gande och förstöring av avfall och föroreningar samt avloppsrening, som sker mot vederlag, är att anse som yrkesmässig verksamhet, även om åtgär­derna ingär som ett led i en myndighetsutövning. I förhällande till lagrådsre­missen bör anmärkas följande. Bestämmelsen föresläs mot bakgrund av att den enskilde på grund av offentligrättsliga regler i mänga fall är skyldig att låta fä utfört den här typen av åtgärden I sådant fall ingår alltså åtgärderna som ett led i den statliga eller kommunala myndighetsutövningen, om den enskilde är skyldig att låta åtgärderna utföras av staten eller kommunen. Det bör emellertid inte komma i fråga att låta det allmännas utförande av dessa åtgärder vara skattefritt medan motsvarande åtgärder blir skattebelagda då de utförs i privat regi. Bestämmelser om vem som skall utföra åtgärder av här avsett slag grundar sig på bedömningar som i princip saknar betydelse för den skattemässiga behandlingen av verksamheten.

Med omhändertagande och förstöring av avfall och föroreningar samt av­loppsrening avses här uppsamling, förvaring och bortförande av materialet samt därpå följande deponering, äteranvändning, rening eller förstöring el­ler annat slutligt omhändertagande. Det kan gälla inte bara hantering av ma­terial i form av sopor, skrot, uttjänta anläggningsdelar eller andra saker utan även hantering av jord, luft eller vatten som förorenats genom t.ex. radioak­tivitet eller tungmetallutsläpp.

I ett nytt fjärde stycke föreslås en definition på vad som menas med kom­mun. Med en sådan skall i ML förstås, liksom enligt nuvarande ordning, pri­märkommun och landstingskommun. Med primärkommun avses således inte kyrklig kommun. Lagrådet har i sitt yttrande förordat att med kommun skall även förstås kommunalförbund. Som framgår av den allmänna motive­ringen, avsnitt 2.3.3., har detta inte föranlett någon ändring.

Det föreslagna femte stycket överensstämmer med det nuvarande tredje

styckets första och andra mening. Den tredje meningen i sistnämnda stycke

utgår till följd av att de undantag från skatteplikt som anges i nuvarande 8 §

1) upphävs.

I ett nytt sjätte stycke införs en särskild begränsning avseende skattskyl- Prop. 1989/90:111 digheten vid tillhandahällande av kost åt personal. Det gäller tillhandahål­landen som medför skattskyldighet enbart på grund av sådan servering. I an­nat fall blir bestämmelsen över huvud inte tillämplig. Det kan anmärkas föl­jande. Tillhandahållande av kost åt egen personal är en i sig yrkesmässig verksamhet även när tillhandahållandet sker i en i övrigt skattefri verksam­het eller i något som inte är verksamhet över huvud taget i ML:s mening. Som exempel kan nämnas personalservering vid sjukhem resp. vid regemen­tenas officersmässan Förslaget överensstämmer i sak med kommitténs för­slag (betänkandet del I s. 205) och är betingat av praktiska och administra­tiva skäl. Mitt förslag skall ses mot bakgrund av införandet av skattskyldig­het för personalserveringar den 1 mars 1990. När nu redovisningsgränsen fö­reslås slopad, finns det behov av att i de här avsedda fallen införa en nedre gräns för skattskyldigheten. Gränsen avser det allmänna saluvärdet, dvs. marknadsvärdet (jfr föreslagna femte stycket av anvisningarna till 14 §), för de tillhandahållna serveringstjänsterna under beskattningsåret. Som gräns­belopp har satts 30 000 kn Det överensstämmer med den föreslagna skatt­skyldighetsgränsen i andra stycket och med den nuvarande gränsen för redo­visningsskyldighet.

Det föreslagna sjunde stycket överensstämmer med den i sista meningen i det nuvarande tredje stycket.

Det i förslaget upptagna åttonde stycket angående program och kataloger utgör fjärde stycket i anvisningspunktens nuvarande lydelse. I motsats till vad kommittén föreslagit bör stycket kvarstå. Detta beror på praktiska och administradva skäl.

De nionde och tionde styckena i förslaget angående utländska företagare utgör femte respektive sjätte stycket i den nuvarande lydelsen av anvisnings­punkten.

Det nuvarande sjunde stycket utgår helt och hållet. Därmed upphävs den nuvarande bestämmelsen om ekonomiskt samgående på den offentliga sek­torn. Förslaget överensstämmer i denna del med kommitténs förslag (betän­kandet del I s. 235). De nuvarande bestämmelserna om statlig eller kommu­nal verksamhet för eget behov fanns i omformulerat skick i lagrådsremissen (trettonde stycket i denna). På de av lagrådet anförda skälen har bestämmel­serna emellertid nu tagits bort. Definitionen av kommun har förts upp i det nya, tidigare kommenterade, fjärde stycket.

Bestämmelserna i det nuvarande åttonde stycket utgår till följd av att de där behandlade frågorna kommer att regleras genom uttryckliga regler om uttagsbeskattning, skatteplikt och avdragsrätt. Bemyndigandet i det nuva­rande nionde stycket upphävs i enlighet med vad som anförts i avsnitt 2.7.

De nuvarande tionde och elfte styckena angående rennäring, biblioteks­verksamhet m.m. utgår i enlighet med kommitténs förslag (betänkandet del I s. 203 f. och s. 212 ff.). Detta har kommenterats i avsnitt 2.2.4 och 2.2.7.

Ändringen i nuvarande tolfte stycket (fjortonde stycket i förslaget) är be­tingad av att det nuvarande fjärde stycket i 2 § blir tredje stycket.

Det nuvarande trettonde stycket 1) och 2) ersätts av de föreslagna bestäm­

melserna i 8 § om undantag från skatteplikt. Detta har kommenterats i av­

snitt 2.2.6 om sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. Ändringen

l

angående ideella föreningar är av redaktionell art.

punkt 2

Prop. 1989/90:111

Nuvarande första stycket c) angående skepp m.m. utgår som en följd av att skattebasen breddas. Nuvarande första stycket d) om uttag av tjänst blir så­ledes betecknat som c). Punkten har ändrats i enlighet med vad lagrådet före­slagit. Ändringarna görs enbart i förtydligande syfte och innebär inte att be­stämmelsen skall ges någon ny innebörd. En ny punkt d) angående serve­ringstjänster införs som komplement till c). Detta har behandlats i avsnitt 2.8.3. Punkten har utformats på sätt lagrådet föreslagit. Det bör uppmärk­sammas att uttagsbeskattning enligt c) eller d) av personalserveringar kan vara utesluten pä grund av den föreslagna yrkesmässighetsregeln i punkt 1 sjätte stycket. Uttagsbeskattning enligt c) eller d) skall ske oberoende av hu­ruvida det gäller en personalservering som drivs av arbetsgivaren själv eller pä entreprenad enligt avtal med arbetsgivaren.

I första stycket e) har erforderliga justeringar gjorts till följd av att nuva­rande punkt 1 andra stycket av anvisningarna upphävs. Dessa justeringar medför att upphävandet inte förändrar omfattningen av uttagsbeskattningen vid yrkesmässig byggnadsverksamhet. Första stycket e) jämte det sista stycket har utformats i huvudsaklig överensstämmelse med vad lagrådet för­ordat. Sålunda har de uttagsbeskattade tjänsterna konkretiserats i första stycket e) och en uttrycklig begränsning i lagrådsremissen av tillämpnings­området tagits bort. Begränsningen fanns i ett sjunde stycke i lagrådsremis­sen. Uttagsbeskattningen enligt första stycket e) skulle enligt den bestäm­melsen inte ske i vissa fall vid uttag av tjänst som utfördes pä sädan fastighet som utgör s.k. privatbostad enligt de i samband med inkomstskattereformen föreslagna 5 S andra och tredje styckena KL. Denna bestämmelse i remissen har alltså tagits bort. De fall som bestämmelsen gällde var då fastigheten av den skattskyldige själv stadigvarande nyttjades som bostad eller för fritids­ändamål. Begränsningen motsvarade vad som nu gäller enligt punkt 1 andra stycket av anvisningarna såvitt avser schablonbeskattade en- och tvåfamiljs­fastigheten Genom att s.k. privatbostäder inte kan utgöra lagertillgång i nä­ringsverksamhet, blir emellertid uttagsbestämmelsen i punkt 2 första stycket e) överhuvudtaget inte tillämplig såvitt nu är i fråga. Någon särskild begräns­ningsregel behövs således inte. Genom det föreslagna sista stycket klargörs att fastighetsskötsel faller utanför området för uttagsbeskattningen enligt e).

I första stycket f) föreslås en uttagsbeskattning av vissa tjänster som utförs av ägaren pä en fastighet som han använder i en verksamhet för vilken skatt­skyldighet inte föreliggen Denna uttagsbestämmelse har kommenterats i av­snitt 2.2.1. Det kan här dock särskilt anmärkas följande. Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad lagrådet förordat i sitt yttrande, dock har den gjorts tillämplig även pä fastighetsskötsel. Utanför uttagsbeskattningen fal­ler kamerala och administrativa arbeten. Tillämpningsområdet begränsas genom det föreslagna nya näst sista stycket till egenregiarbeten av viss om­fattning. Det stycket kommenteras längre fram.

Uttagsbeskattningen omfattar sädana fastighetsägare som bedriver nä­

ringsverksamhet enligt KL eller SIL utan att skattskyldighet enligt ML före­

ligger för denna verksamhet. De som är skattskyldiga för yrkesmässig bygg­

nadsverksamhet uttagsbeskattas i stället enligt första stycket e). Övriga

212

skattskyldiga uttagsbeskattas inte alls. Uttagsbeskattningen kan gälla egen- Prop. 1989/90:111 regiarbeten hos exempelvis bostadsföretag, försäkringsföretag eller fastig­hetshandlande företag. Det spelar ingen roll om fastigheterna utgör anlägg­ningstillgångar eller omsättningstillgångan Byggmästare som enbart bygger på egna fastigheter som sedan säljs kommer att omfattas av den här före­slagna uttagsbeskattningen och inte av uttagsbeskattningen i första stycket e).

Som framgår av det nu sagda är det utmärkande för uttagsbeskattningen enligt första stycket f) att den träffar egenregiarbeten i den mån dessa hänför sig till sådan näringsverksamhet som inte medför skattskyldighet enligt ML. Om någon innehar en fastighet som tillgång i såväl skattepliktig som skattefri verksamhet, kommer uttagsbeskattningen att träffa den del av egenregiarbe­ten som hänför sig till den verksamhet som inte medför skattskyldighet. Be­skattningsvärdet i nuvarande ättonde stycket av anvisningarna till 14 § (sjunde stycket i förslaget) skall således fördelas i enlighet härmed.

Slutligen bör erinras om att uttagsbeskattningen föresläs utan att bestäm­melserna i punkten 1 om yrkesmässighetsbegreppet ändras på annat sätt än att näringsverksamhet enligt SIL jämställs med näringsverksamhet enligt KL. Detta har behandlats i specialmotiveringen till punkten 1.

I ett nytt andra stycke anges att statens eller en kommuns ianspråktagande av egna varor eller tjänster för eget behov skall inte anses som uttag. Be­stämmelsen har utformats i enlighet med vad lagrådet förordat. Jag vill till­foga följande. Den föreslagna bestämmelsen behövs, eftersom punkten 1 av anvisningarna ändras på så sätt att den inte längre kommer att innehålla nå­gon bestämmelse om att statlig eller kommunal verksamhet för eget behov inte är att anse som yrkesmässig verksamhet. Eftersom ett statligt affärsverk enligt det föreslagna 3 S tredje stycket utgör ett eget skattesubjekt och såle­des inte omfattas av bestämmelser som anges gälla staten, blir ML:s uttags­regler tillämpliga fullt ut pä ett sådant verk. I lagrådsremissen föreslogs även en särskild bestämmelse i detta stycke om att statliga och kommunala perso­nalserveringar skulle uttagsbeskattas. En sådan bestämmelse är dock onö­dig. Statens eller en kommuns tillhandahållande av serveringstjänster åt sina anställda är inte verksamhet som bedrivs för statens eller kommunens "eget behov".

Ändringarna i det nuvarande andra stycket (tredje stycket i förslaget) är av redaktionell art. Det nuvarande tredje stycket (fjärde stycket i förslaget) ändras. Ändringarna innebär att bestämmelsen omfattar även uttag av tjänst samt att den omfattar uttag av såväl anläggnings- som omsättningstillgångan I övrigt har bestämmelsen ändrats i förtydligande syfte.

Det nuvarande fjärde stycket (i förslaget femte stycket) har ändrats som en följd av ändringarna i skattepliktens omfattning. Det nuvarande femte stycket utgår till följd av det här föreslagna andra stycket. Sjätte stycket an­gående personbil kvarstår oförändrat.

I ett nytt näst sista stycke begränsas uttagsbeskattningen enligt första stycket f) till att gälla endast om de nedlagda lönekostnaderna för arbetena, inräknat avgifter som grundas pä lönekostnaderna, för beskattningsåret överstiger 150 000 kn Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad tagrå­det förordat dock att beloppsgränsen satts lägre än i lagrådsremissen. Jag vill

213

här tillägga följande. De avgifter som avses är inte endast arbetsgivaravgifter Prop. 1989/90:111 enligt lagen (1981:691) om socialavgifter utan även andra avgifter som belas­tar arbetsgivaren enligt offentligrättsliga bestämmelser eller enligt avtal. Be­stämmelsen i ML omfattar således avgifter av sådant slag som anges i lagen (1982:423) om allmän löneavgift eller lagen (1989:484) om arbetsmiljöavgift. Det kan anmärkas att sistnämnda lag upphör att gälla före ikraftträdandet av här aktuell lagstiftning. Vad som inte omfattas är sädana avgifter, som arbetsgivare förmedlar för arbetstagares räkning och som således belastar arbetstagarens lönefordran mot arbetsgivaren. Som exempel kan nämnas förmedling av fackföreningsavgiften Beloppsgränsen avser givetvis sam­manlagda lönekostnaden vid arbeten pä flera fastigheten Om flera personer äger en fastighet, så gäller beloppsgränsen delägarnas sammanlagda löne­kostnaden

Det föreslagna sista stycket angående fastighetsskötsel har berörts i sam­band med första stycket e). Bestämmelsen åsyftar främst att klargöra grän­sen för uttagsbeskattning av underhäll och reparadonen

till 2 a §

Ändringarna innebär att de särskilda kraven på uppdragsgivarens verksam­het utsträcks till att även gälla de tjänster som anges i nuvarande 2 a § tredje stycket 10)-12). Det finns inte bärande skäl att bibehålla det nuvarande till­lämpningsområdet. Övriga ändringar föranleds av att exportbegreppet vid­gas.

till 5 §

Med verksamhet förstås enligt nuvarande anvisningar detsamma som för­värvskälla enligt KL. Förvärvskällebegreppet föreslås emellertid ändrat i förslaget till reformerad inkomst- och företagsbeskattning. Ändringarna kommer att framgå av den nya lydelsen av 18 S KL och 2 § 1 mom. SIL. Begreppet verksamhet i 18 § KL kommer emellertid att i huvudsak överens­stämma med det nuvarande förvärvskällebegreppet.

Genom att första stycket i anvisningarna upphävs, kommer verksamhets­begreppet i ML inte längre att motsvara förvärvskällebegreppet i KL. Be­stämmelserna i 75 § kommer att medföra att begreppet verksamhet i stället fär samma innebörd som motsvarande begrepp i den nya lydelsen av 18 § KL.

till 8 §

Dessa anvisningar har behandlats i specialmotiveringen till 8 §.

till 14 §

Ändringen i första stycket är en följd av att skattesatsen föresläs ändrad i 13

§ så att den beräknas som en påläggsprocent. Detta har kommenterats i av­

snitt 2.6 och i specialmotiveringen till 13 §. I det femte stycket föreslås en

anpassning till de ändringar av 42 § KL jämte anvisningar som görs i försla­

get om reformerad inkomst- och företagsbeskattning. Anpassningen över-

214

ensstämmer med vad tagrådet påpekat i sitt yttrande med anledning av änd- Prop. 1989/90:111 ringarna i KL. I sista stycket av förevarande anvisningar har gjorts en följd­ändring i förhållande till anvisningarna till 2 S samt ett förtydligande av vad bestämmelsen avsen Övriga ändringar är en följd av att reduceringsreglerna slopas. Lagrådet har pekat på behov av översyn av vissa kvarvarande be­stämmelsen En sådan översyn kan dock inte göras i detta sammanhang.

till 16 

§

Ändringen i sista meningen är en följd av att det nuvarande sjätte stycket i 17 S blir ättonde stycket genom förslaget om ändringar i den paragrafen. Öv­riga ändringar i förevarande anvisningar är en följd av förslaget om reforme­rat redovisningssystem (jfr avsnitt 2.5).

till 17 

§

Ändringarna i första stycket andra meningen görs i klargörande syfte. Öv­riga ändringar är en följd av ändringar i andra bestämmelsen

till 19 §

Första stycket upphävs. När i lagen talas om hemortskommun förstås det­samma som i 14 § SIL. Detta följer av 75 § ML. Ändringarna i det nuva­rande andra stycket är en följd av den ändrade styckesindelningen i punkt 1 av anvisningarna till 2 § och av införandet av hemortskommun som avgö­rande för var registrering skall ske.

till 22 

§

Ändringen i andra stycket är en följd av det föreslagna redovisningssyste­met.

Övergångsbestämmelserna

Dessa har behandlats i avsnitt 2.9.

5.2 Lagen om särskilt bidrag till kommuner

Förslaget har behandlats i avsnitt 2.3.3. Förslaget är utformat i enlighet med vad tagrådet förordat i sitt yttrande, med det tillägget att RSV:s beslut om bidrag inte får överklagas. Liksom beträffande ML anser jag, till skillnad från lagrådet, inte att kommunalförbund nu bör likställas med primär- och landstingskommuner.

1

§

Endast borgerlig kommun är att anse som primärkommun vid dllämpningen

av denna lag. Kyrkliga kommuner omfattas således inte av lagens dllämp-

ningsområde. Med sjukvärd, tandvård, social omsorg och utbildning förstås

detsamma som i förslaget till 8 § ML. Med näringsidkare avses envar som

driver näringsverksamhet. Det innefattar således även ideella föreningar,

stiftelser, samfund m.m.

215

I paragrafen har regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer be­myndigats att utfärda schabloner för beräkningen av bidrag. Tillämplig scha­blon bestämmer helt bidragets storlek i det enskilda fallet. Detta skall ses mot bakgrund av att det ur konsdtutionell synvinkel är fråga om ett statsbi­drag. En schablon kan utformas med hänsyn till exempelvis verksamheter­nas art. Den kan även vara utformad med hänsyn till utgifternas natur (t.ex. löpande driftsbidrag i förhållande till anläggningsbidrag).

I paragrafen bemyndigas regeringen eller myndighet som regeringen be­stämmer även att utfärda föreskrifter om förfarandet för ansökan om bidrag. Föreskrifterna kan utgöras av t.ex. regler om löpande bokföring av utgif­terna och bidragen enligt i föreskrifterna bestämd utformning, regler om skyldighet att redovisa beloppet periodvis samt regler om skyldighet att dll-handahålla staten den löpande bokföringen. I föreskrifterna kan anges att om en kommun inte uppfyller föreskrifterna, bortfaller rätten till bidrag.

5.3 Uppbördslagen

Med förslagen dll ändringar i lagen avses att anpassa uppbördslagens regler så att de kan användas för uppbörd av sådan mervärdeskatt som enligt mitt förslag skall redovisas i allmän självdeklaration. Det föreslagna redovis­ningssystemet beskrivs närmare i avsnitt 2.5 i den allmänna motiveringen.

1§

1

paragrafens första stycke tilläggs att med skatt enligt uppbördslagen även skall förstås sådan mervärdeskatt som skall redovisas i allmän självdeklara-don enligt ML enligt 21 §.

2

§ 1 mom.

1

momentet tilläggs att beteckningar som används i ML skall ha samma bety­delse i uppbördslagen.

2

§ 2 mom.

Momentet innehåller olika definitionen Definitionen av slutlig skatt ändras inte till ordalydelsen utom vad gäller hänvisningen till lagen (1978:423) om skattelättnader för vissa sparformer, som numera saknar aktualitet. Men be­greppet kommer till följd av tillägget i 1 § uppbördslagen att omfatta även sådan överskjutande utgående mervärdeskatt som redovisats i allmän själv­deklaration. Definitionerna av ingående och utgående skatt finns i ML. I momentet tilläggs en definition av begreppet överskjutande ingående skatt. I definitionen av kvarstående skatt tilläggs att avräkning från slutlig skatt skall göras även för överskjutande ingående mervärdeskatt. Vidare införs en definition av överskjutande skatt, som förutom preliminär skatt får innefatta även överskjutande ingäende mervärdeskatt. Samtidigt ändras i 68 och 84 §S begreppet överskjutande preliminär skatt till överskjutande skatt.

Prop. 1989/90:111

216

13 § 1 mom.

Prop. 1989/90:111

Mervärdeskatten skall inte ingå i den preliminära B-skatten, jfr avsnitt 2.5 i den allmänna motiveringen. Momentet har ändrats i enlighet med detta.

27 

§

 2 mom.

Den skattskyldige har rätt att återfå överskjutande ingående mervärdeskatt. Sådan skatt skall därför liksom preliminär skatt, gottskrivas vid debitering av slutlig skatt.

27 § 3 mom.

I momentet anges förutsättningarna för uttag av kvarskatteavgift. Mervärde­skatten påverkar dessa förutsättningar på olika sätt. I den mån det förekom­mer överskjutande ingående mervärdeskatt minskar behovet av inbetalning av preliminär skatt i motsvarande mån. öm det förekommer överskjutande utgående skatt måste å andra sidan ytterligare betalning av preliminär skatt göras för att den skattskyldige skall undgå kvarskatteavgiften. Av skäl som närmare har redogjorts för i avsnitt 2.5 i den allmänna modveringen skall kvarskatteavgift dock inte utgå på betalning som avser mervärdeskatt och som har gjorts senast den 30 april. Vidare tilläggs ändrad tillgodoräkning av överskjutande ingående mervärdeskatt bland de omständigheter som skall medföra ny beräkning av kvarskatteavgift.

68 § 1 mom.

Ändringarna avser att göra bestämmelserna om restitution tillämpliga även på överskjutande ingående mervärdeskatt. Jämför vad som sägs ovan av­seende begreppet överskjutande skatt i 2 § 2 mom.

68      § 4 mom.

Överskjutande ingående mervärdeskatt jämställs med erlagd preliminär skatt.

69      § 1 mom.

I moment görs ett tillägg om att även överskjutande ingäende skatt skall beaktas vid beräkning av ö-skatteränta.

69      § 2 mom.

I momentet görs ett tillägg om att även överskjutande ingäende mervärde­skatt skall beaktas vid beräkning av restitutionsränta och jämställas med se­nast under taxeringsåret betald preliminär skatt.

70      § 2 mom.

I momentet görs ett tillägg om att även felaktigheter avseende överskjutande

ingäende mervärdeskatt skall kunna beaktas vid fastställelse av belopp att

erlägga enligt momentet.

217

5.4 Lagen om koldioxidskatt

Prop. 1989/90:111

Koldioxidskatten omfattar samma bränslen som är skattepliktiga enligt EL.

Skatten omfattar vidare bensin som är skattepliktig enligt BL, dock inte metanol och etanol. Av 1 § första stycket b) BL framgår att med motoralko­holer menas inte bara metanol och etanol utan även s.k. högre alkoholen En lägre bensinskattesats tas ut för metanol och etanol, medan den för bensin gällande skattesatsen tas ut för högre alkoholen Motsvarande tillämpning bör gälla vid avgränsningen av vilka alkoholer som bör beläggas med kol­dioxidskatt. Det innebär att metanol och etanol undantas från beskattning medan högre alkoholer belastas med skatten. Metanol och etanol skall inte heller beskattas när de ingär i sådant annat motorbränsle än bensin, som in­nehåller minst 70 viktprocent bensin.

Att skatt inte tas ut pä biobränslen, avfall och torv behandlas i avsnitt 3.2.1.

2

§

Skattesatserna har behandlats närmare i avsnitt 3.2.2.1 enlighet med lagrå­dets påpekande har 2 och 3 §§ i lagrådsremissen bytt plats.

3

§

Paragrafen har i enlighet med vad lagrådet påpekat getts en annan redaktio­nell utformning än som föreslogs i lagrådsremissen beträffande bl.a. hänvis­ningstekniken såvitt avser BL. Paragrafen har också i förhållande till lag­rådsremissen kompletterats med en hänvisning dll 2 § tredje stycket BL, som innebär att koldioxidskatt inte skall tas ut på i bensin inblandad smörj­olja samt med en bestämmelse i andra stycket som motsvarar 1 § tredje stycket BL.

Enligt paragrafen gäller vissa regler i EL och BL när koldioxidskatt tas ut på de skattepUktiga bränslena. Dessa regler anger vem som är skatt- och registreringsskyldig, skattskyldighetens inträde, vilka avdrag som får göras i deklaration, när inköp får göras mot försäkran om användning av bränsle eller bensin för visst skattefritt ändamål m.m.

Tillämpliga regler om skatt- och registreringsskyldighet och om skattskyl­dighetens inträde finns i 6 - 8 §§ EL avseende bränslen och i 3 - 5 §§ BL avseende bensin.

Den som är skyldig att registrera sig hos RSV enligt koldioxidskattelagen måste göra det även om han redan är registrerad enligt EL eller BL.

Bestämmelser som motsvarar dem som finns om registrering i 1 § förord­ningen (1964:351) om allmän energiskaU och 1 § förordningen (1981:432) om bensinskatt bör tas in i en förordning om koldioxidskatt.

För oljor som har en temperatur som överstiger 70" C när skattskyldighe­ten inträder får volymen räknas om till 50" C. Detta följer av hänvisningen till 10 § andra stycket EL. Se även kommentaren till den bestämmelsen.

Tillämpliga avdragsbestämmelser finns i 24 § och 25 § tredje stycket EL samt i 7 § BL. Skattespecifika avdrag för koldioxidskatt pä bränsle är avdrag

för förbrukning i luftfartyg o.d., för förbrukning för annat ändamål än ener-    Prop. 1989/90:111 gialstring och för raffinaderibränsle (jfr 24 § första stycket d), f) samt g) första ledet EL).

Av hänvisningen till 26 S EL och 7 § 2 mom. BL följer att den som inte är registrerad som skattskyldig för koldioxidskatt hos RSV och som använder bränsle eller bensin för visst skattefritt ändamål får köpa bränsle eller bensin utan koldioxidskatt eller med nedsatt skatt mot en försäkran om användning för sådant ändamål.

I 27 § EL och 6 § BL finns regler om återbetalning av energiskatt på bränsle och bensinskatt till diplomater o.d. Regeringen har utfärdat tillämp­ningsföreskrifter i förordningen (1985:93) om återbetalning i vissa fall av skatt på bensin, m.m. Denna förordning bör ändras sä att den blir tillämplig vid uttagandet av koldioxidskatt.

I 32 § EL finns regler om bokföring o.d. som är tillämpliga vid uttagandet av koldioxidskatt.

Av hänvisningen till 33 § EL följer att reglerna i lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter är tillämpliga i fråga om förfarandet vid uttagande av koldioxidskatten.

4

§

Såsom påpekats i avsnitt 3.2.4 finns det för närvarande inte några möjlighe­ter att till en rimlig kostnad avskilja koldioxid ur förbränningsgasen Sådana begränsningsåtgärder kan emellertid bli verklighet i framdden. Ett återbe­talnings- och kompensationssystem med motsvarande utformning som det som föreslås gälla vid uttagandet av svavelskatten tas därför in i lagen beträf­fande de bränslen som är skattepliktiga enligt koldioxidskattelagens 1 S första stycke. Bestämmelsen är något annorlunda utformad i koldioxidskat­telagen i jämförelse med 6 § lagen om svavelskatt. I 4 § första stycket sägs endast att den skattskyllige skall ha begränsat utsläpp av koldioxid i sam­band med förbrukning av bränslet. Det ges således ingen exemplifiering på vilka åtgärder som bör vidtas, motsvarande den som ges i 6 S första stycket lagen om svavelskatt. Skälet för detta är att det finns ett flertal teoredska möjligheter att begränsa utsläppen.

Kompensation medges efter ansökan för skatt som belastar bränsle för det fall att förbrukaren inte är skattskyldig och har begränsat utsläppet av kol­dioxid. De som kan komma i fråga att få kompensadon är framförallt små­förbrukare som inte uppfyller förutsättningarna för att kunna registreras som skattskyldiga.

Ett återbetalnings- och kompensationssystem av nämnda slag förutsätter att det är möjligt att mäta utsläppen. Några sådana mätningar är inte prak­tiskt möjliga att göra vad gäller de varuslag som är skattepliktiga enligt 1 § andra stycket koldioxidskattelagen, t.ex. bensin och högre alkoholen På grund härav omfattar inte återbetalnings- och kompensationssystemet kol­dioxidskatt på dessa varuslag.

Enligt 5 kap. 6 och 13 §S lagen (1984:151) om punktskatter och prisregle­

ringsavgifter betalar staten ränta pä utbetalat belopp endast om skatten har

sänkts för den aktuella redovisningsperioden. Vid återbetalning eller kom-

219

pensation enligt förslaget är det inte fråga om en skattesänkning. Någon    Prop. 1989/90:111 ränta utgår därför inte på det belopp som utbetalas.

Återbetalnings- och kompensationsbestämmelserna behandlas även i av­snitt 3.2.4.

5§

I andra stycket har en beloppsgräns på 1 000 kn per kalenderkvartal tagits in i lagen i fråga om när återbetalning eller kompensation kan ske. öm inte den sammanlagda återbäringen uppgår till detta belopp under ett kalender­kvartal skall således ingen återbetalning eller kompensation ske.

7

§

Tiden för överklagande är tre veckon Detta följer av 23 § förvaltningslagen (1986:223). Besvärsinstans är kammarrätten i Stockholm.

Bilaga

Bilagan är utformad på motsvarande sätt som bilaga 1 till EL.

5.5 Lagen om allmän energiskatt

2

§

I paragrafen har införts skattefrihet för s.k. reservkraft. Med sådan kraft av­ses elkraft som framställs i ett reservkraftsaggregat vid avbrott i den ordina­rie krafttillförseln från utomstående kraftdistributör eller för driftprov i så­dant aggregat.

2a

§

För att undvika att gasol som, med hänsyn till försäljningsform, kvantitet eller förpackning, har karaktär av butiksvara beskattas för både allmän ener­giskatt och mervärdeskatt har sädan gasol undantagits från skatteplikt i EL. Gasol anses nämligen enligt ML ha karaktär av butiksvara, om den är för­packad i flaskor med en vikt upp till och med 45 kg. Sådan gasol har sedan lång tid tillbaka varit belagd med mervärdeskatt. Eftersom all energi, dvs. även gasol, från den 1 mars 1990 har belagts med mervärdeskatt saknas skäl att behålla nuvarande undantag. Detta innebär att d) i paragrafen kan slo­pas.

6

§

Se kommentaren till bilaga 1.

7§

Ändringen i paragrafen har kommenterats i avsnitt 3.5.5.

8§

220 Se kommentaren till bilaga 1.

10                                                                              §

Prop. 1989/90:111

Ändringen i paragrafens första stycke är föranledd av en i skattehänseende ändrad benämning pä gasol, se kommentaren till bilaga 1.1 stycket har även vissa redaktionella ändringar gjorts.

I det föreslagna andra stycket har en bestämmelse tagits in om beräkning av skatt på vissa uppvärmda oljor. Denna bestämmelse ersätter nuvarande anmärkning i bilaga 1 till EL, se kommentaren till denna bilaga. Skälet till en sådan bestämmelse är att det hos vissa storförbrukare av eldningsolja som är registrerade som skattskyldiga förekommer att oljan mäste värmas upp extra mycket innan den används. Det gör att volymen eldningsolja är större än om skatt redovisades för volymen vid lagringstemperaturen. Dessa för­brukare skulle annars få betala skatt för den övervolym som uppstått vid temperaturhöjningen.

I tredje - femte styckena har definitioner tagits in om vad som menas med miljöklass 1, 2 och 3 när den allmänna energiskatten på vissa oljeprodukter differentieras i bilaga 1, Detta har kommenterats närmare i avsnitt 3,5,3,

Andra stycket i paragrafen i dess nuvarande lydelse har slopats av konsti­tutionella skäl.

11      a §

I denna nya paragraf har tagits in en definition av vad som menas med yrkes­mässig distribution av elkraft. Verksamheter som bedrivs av t.ex. stat och kommun inkomstbeskattas inte. Inkomster från sädana verksamheter kan därför inte hänföras till något inkomstslag och kan därför inte heller vara yrkesmässig i KL:s eller SIL:s mening. Exempelvis kommuner kan emeller­tid vara registrerade som skattskyldiga för verksamhet enligt punktskatteför­fattningarna. I syfte att sådan verksamhet skall kunna anses som yrkesmässig enligt EL, även om den inte är att anse som inkomst av näringsverksamhet enligt KL eller SIL, införs en bestämmelse om att även sådan distribution av elektrisk kraft som sker under former jämförliga med näringsverksamhet är att anse som yrkesmässig. Härigenom kan bestämmelserna i EL om yrkes­mässig distribution tillämpas även för sådan verksamhet som inte beskattas som näringsverksamhet enligt KL eller SIL, men som konkurrerar med så­dan skattepliktig näringsverksamhet. Avsikten är att bestämmelsen skall motsvara begreppet rörelseliknande former som i dag återfinns i ML. Detta överensstämmer med vad som föreslås gälla enligt ML. Se även avsnitt 3.5.2.

24 

§

Avdragsrätten för s.k. provning i första stycket f) andra ledet saknar motsva­righet i flertalet övriga punktskatteförfattningan Avdraget slopas i syfte att göra avdragsbestämmelserna mer enhetliga på punktskatteområdet och då detta avdrag dessutom torde ha begränsad ekonomisk betydelse. Se även kommentarerna till 7 § BL, 13 § lagen om dryckesskatt och 7 § lagen om tobaksskatt.

221

25                                                                               §

Prop. 1989/90:111

Paragrafens första stycke a) har kompletterats med ett tillägg som innebär att avdrag får göras för skatt på elkraft även om förbrukaren, t.ex. ett kom­munikationsföretag, själv är skattskyldig.

Ändringen i första stycket b) är av redaktionell art.

Ändringen i första stycket d) innebär att kravet att elproduktion skall ha skett i en mottrycksanläggning slopas. Genom denna ändring och genom en ändring i paragrafens tredje stycke införs en möjlighet att vid elproduktion i industriella kraftvärmeanläggningar välja mellan att göra avdrag andngen på elsidan eller på bränslesidan. Förslaget har kommenterats närmare i av­snitt 3.5.4. Ändringen i paragrafens tredje stycke innehåller även en ändring av redaktionell art.

26      §

Bestämmelsen om möjligheten att köpa bränsle utan skatt eller med nedsatt skatt mot försäkran har ändrats av konstitutionella skäl. 7 § första stycket förordningen (1964:351) om allmän energiskatt har arbetats in i paragrafens nya lydelse.

27        

§

Nuvarande lydelse av bestämmelsen innehåller ett bemyndigande för rege­ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att medge återbetal­ning av skatt på bränsle som förvärvats av utländska beskickningar m.fl. Med stöd av bemyndigandet har regeringen utfärdat förordningen (1985:93) om återbetalning i vissa fall av skatt på bensin, m.m. I enlighet med vad tag­rådet förordat har i syfte att uppfylla regeringsformens krav vissa bestämmel­ser i nämnda förordning förts in i 27 S. Detta innebär att det i den föreslagna lydelsen anges de materiella förutsättningarna för återbetalning, besluts­myndighet och sättet att överklaga ett beslut om återbetalning. Närmare be­stämmelser om förfarandet för återbetalning till diplomater m.fl. regleras i nämnda förordning.

Bilaga 1

I bilagan har fotogen med dllsats som möjliggör drift av snabbgående diesel­motorer, motorbrännoljor och eldningsoljor differentierats i tre olika mil­jöklassen Dessa behandlas närmare i avsnitt 3.5.3.

Enligt gällande bestämmelser i EL indelas gasol i dels sädan som används för motordrift och dels sådan som används för annat ändamål än motordrift. Enligt gällande regler kan t.ex. gasol som används i gasturbiner i kraftvärme­verk beskattas enligt den högre skattesats som gäller för gasol som drivme­del. I syfte att klargöra att sådan gasol inte skall beskattas som drivmedel bör benämningen för sådan gasol ändras till gasol som används för annat än­damål än drift av motorfordon. Gasol som används som drivmedel bör be­nämnas gasol som används för drift av motorfordon.

Begreppet bunkeroljor utmönstras, eftersom det endast är en benämning

på oljors användningssätt.

222

Den möjlighet som ges i nuvarande anmärkning för RSV att fastställa Prop. 1989/90:111 grund för beräkning av volymen utgör inte en verkställighetsföreskrift enligt regeringsformen. Andra meningen i anmärkningen bör därför slopas av kon­stitutionella skäl. Att endast utgå från fakturerad volym vid beräkning av den skattepliktiga volymen skulle kunna leda till oegentligheter och kon­trollproblem. Hela anmärkningen bör därför slopas. Detta innebär i prakd­ken en viss skatteskärpning för de oljeförbrukare som hittills har kunnat räkna om volymen till -I- 15" C, s.k. normalliter, i enlighet med av RSV till-lämpad praxis.

övergångsbestämmelsen

I förtydligande syfte anges i övergångsbestämmelsen att den som den 1 juli 1990 inte uppfyller de nya förutsättningarna för registrering i 7 § skall avregi­streras. Detta innebär ingen ändring av det som följer redan av 5 § förord­ningen om punktskatter och prisregleringsavgifter, nämligen att den som inte uppfyller förutsättningarna för registrering skall avregistreras.

5.6 Lagen om bensinskatt

2

§

Skattesatserna i första och andra styckena sänks som en följd av att den del av skatten som motsvarar föreslagen koldioxidskatt, 58 öre per liter, bryts ut ur lagen och flyttas till lagen om koldioxidskatt. Samtidigt höjs bensinskat­ten med 6 öre per liter till följd av att den särskilda skatten slopas och om­vandlas dll bensinskatt. Se även avsnitt 3.8.

Den möjlighet som ges i paragrafens tredje stycke för RSV att fastställa grund för beräkning av volymen utgör inte en verkställighetsföreskrift enligt regeringsformen. Tredje meningen bör därför slopas av konstitutionella skäl. Att endast utgå från fakturerad volym vid beräkning av den skatteplik­tiga volymen skulle kunna leda till oegentligheter och kontrollproblem. Även den första meningen i stycket bör därför slopas. Det sagda innebär att den skattepliktiga volymen av bensinen kommer att beräknas efter levererad volym, vilket i praktiken inte innebär någon förändring i sak i förhållande till vad som gäller i dag.

4§

Ändringen i paragrafen har kommenterats i avsnitt 3.5.5.

6§

Se kommentaren till 27 S EL.

7

§

Det s.k. provningsavdraget i paragrafens 1 mom. första stycket d) slopas. Skälen för detta har behandlats i kommentaren till 24 % EL. Till följd härav sker vissa redaktionella ändringar i stycket.

Ändringen i 1 mom. andra stycket är av redakdonell art.

Prop. 1989/90:111

Paragrafens 2 mom. har ändrats av konstitutionella skäl och 5 S förord­ningen (1981:432) om bensinskatt har med vissa redaktionella ändringar ar­betats in i den nya lydelsen av denna del av paragrafen.

övergångsbestämmelsen

Se kommentaren till övergångsbestämmelsen till EL.

5.7    Lagen om miljöskatt på inrikes flygtrafik

6§

Ändringen är föranledd av att en koldioxidskatt införs på inrikes flygtrafik. Förslaget har kommenterats närmare i avsnitt 3.3.1.

7

§

Den möjlighet som i dag finns enligt paragrafen att när tillförlitliga uppgifter om utsläpp av kolväten och kväveoxider saknas för den aktuella flygplansty­pen beräkna skatten med ledning av det aktuella flygplanets högsta dllåtna startvikt enligt dess luftvärdighetsbevis är inte nödvändig för koldioxiddelen av skatten, eftersom det får förutsättas att erforderliga uppgifter alltid finns tillgängliga hos luftfartsverket. Paragrafens tillämpningsområde har därför begränsats till att avse den del av skatten som tas ut för utsläpp av kolväten och kväveoxiden Se även avsnitt 3.3.1.

8§

Bestämmelsen har ändrats till följd av införandet av en koldioxidskatt på in­rikes trafikflyg. Sker flygning med mellanlandning och byte till annan flyg­planstyp än den med vilken flygningen började och kan därför skatten för hela flygningen beräknas med ledning av flera skattesatser och flera belopp skall det sammanlagda beloppet för varje flygplanstyp tillämpas för den ak­tuella flygningen.

5.8    Lagen om svavelskatt

i

§

Svavelskatten omfattar samma kolbränslen och oljor som för närvarande är skattepliktiga enligt EL. Dessutom är torvbränsle skattepliktigt. Däremot skall skatt inte tas ut för torv som används för annat ändamål än förbränning, t.ex. jordförbättring.

2

§

Svavelskatt på olja tas endast ut om oljan innehåller mer än 0,1 viktprocent svavel. Överstiger svavelhalten denna viktprocent skall skatt tas ut på allt svavel i oljan.

Regeln i andra stycket innebär att avrundning skall ske uppåt om svavelin-

224

nehållet i oljan överstiger 0,1 viktprocent. Detta medför att skatten blir den-    Prop. 1989/90:111 samma oavsett om svavelhalten är t.ex. 0,21 eller 0,29 %.

Till grund för beräkning av skatten skall ligga svavelhalten vid tidpunkten för skattskyldighetens inträde. I enlighet med lagrådets påpekande har en bestämmelse med detta innehåll i förtydligande syfte tagits in i paragrafens tredje stycke. Svavelinnehållet bestäms genom provtagning av skattepliktigt bränsle. Det ankommer på RSV att efter samråd med naturvårdsverket meddela rekommendationer om mätmetoder och dokumentation av svavel-innehållet i bränsle.

3

§

Bestämmelsen har i enlighet med lagrådets påpekande utformats på motsva­rande sätt som i 3 % lagen om koldioxidskatt med hänvisningar till EL. Där­med kan enhetlighet nås med lagen om koldioxidskatt och lätt konstateras i vilka hänseenden lagen om svavelskatt bygger på vad som gäller beträffande den allmänna energiskatten. Därigenom kan även på ett enkelt sätt utläsas i vilka avseenden de båda nya lagarna skiljer sig från varandra i fråga om tillämpningen av EL.

Lagrådet har pekat på att en hänvisning bör göras till 2 § första stycket EL om undantag från skatteplikt för inhemska fasta bränslen. En sådan hänvis­ning görs inte eftersom begreppet inhemska fasta bränslen skulle kunna komma att omfatta inhemsk torv. Tillämpliga regler om skatt- och registre­ringsskyldighet och om skattskyldighetens inträde finns i 6 § första stycket 1-3, 7 S och 8 § första stycket 1, 2 och 4 samt andra stycket EL. Då 6 § första stycket 3 EL tillämpas skall hänvisningarna i den bestämmelsen dll avdrags­bestämmelserna i 24 § resp. bestämmelsen om inköp utan skatt eller med nedsatt skatt mot försäkran i 26 S EL i stället avse motsvarande bestämmel­ser i lagen om svavelskatt, dvs. 4 § om avdrag och 5 § om inköp mot försäk­ran.

I paragrafen ges - till skillnad från 3 § lagen om koldioxidskatt - ingen hänvisning till 27 % EL om återbetalning av skatt till utländska beskickningar m.fl. Detta innebär således att svavelskatt inte skall ingå i underlaget för återbetalning enligt den bestämmelsen.

I enlighet tned tagrådets anmärkning har, på motsvarande sätt som gäller i 3 § koldioxidskattelagen, en hänvisning gjorts till 32 S EL om bokföring o.d.

I enlighet med vad tagrådet påpekat har i paragrafens tredje stycke tagits in en bestämmelse om att den som tar upp torv är att anse som producent av torv.

4

§

Avdragsbestämmelserna motsvarar i huvudsak de som finns i 24 § EL. Av­

dragen i punkt 5 och 6 och avdragen enligt andra stycket har kommenterats

i avsnitt 3.6.3. Där har bl.a. kommenterats varför avdragsbestämmelser som

motsvarar 24 § första stycket c) och g) andra ledet EL inte har tagits in i

förevarande paragraf i lagen om svavelskatt. Där har också motiverats skälet

till att avdrag medges för skatt pä svavel i bränsle som förbrukats för fram-

225

ställning av bensin eller sådant bränsle som anges i 1 S 3.

15 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111

5 8

Prop. 1989/90:111

Av hänvisningen i 2 § lagen om svavelskatt till 8 § EL följer att skatt skall betalas bl.a. vid leverans till köpare som inte är registrerad. I likhet med vad som gäller enligt EL ges i förevarande paragraf en möjlighet för oregistrerad köpare att köpa bränsle utan svavelskatt eller med nedsatt sådan skatt mot en försäkran att bränslet skall användas för visst i bestämmelsen angivet skattefritt ändamål.

6§

Återbetalning eller kompensation medges enligt denna bestämmelse om svavlet har hindrats frän att komma ut i luften. Utsläpp av svavel kan mins­kas genom att reningsåtgärd vidtas eller att svavlet binds i produkten vid vissa typer av förbränning, t.ex. mesaombränning inom cellulosaindustrin, kalkbränning inom cement- och kalkindustrin och i slaggen i masugnar En viss del av svavlet i bränsle binds alltid i den aska som uppkommer vid för­bränningen oberoende av vilka reningsåtgärder som vidtas. Vid torveldning är det inte obetydliga mängder svavel som binds i aska. Om det efter prov­tagning och analys framgår att svavel har bundits i t.ex. torvaska kan återbe­talning eller kompensation medges.

Enligt 5 kap. 6 och 13 SS lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter betalar staten ränta på utbetalat belopp endast om skatten har sänkts för den aktuella redovisningsperioden. Vid återbetalning eller kompensation enligt förslaget är det inte fråga om en skattesänkning. Någon ränta utgår därför inte pä det belopp som utbetalas.

Det ankommer pä RSV att efter samråd med naturvårdsverket meddela rekommendationer som närmare behandlar mätmetoder för och dokumen­tation av svavelavskiljningen vid förbrukning av skattepliktigt bränsle.

7

§

I paragrafens andra stycke har, i likhet med vad som föreslås i koldioxidskat­telagen, en beloppsgräns på 1 000 kn per kalenderkvartal tagits in i fråga om när återbetalning eller kompensation kan ske,

9§

Tiden för överklagande är tre veckon Detta följer av 23 S förvaltningslagen. Besvärsinstans är kammarrätten i Stockholm,

5.9 Lagen om dryckesskatt

13 

§

I syfte att göra avdragsrätten mer enhetlig på punktskatteområdet avskaffas rätten till avdrag för skatt på malt- och läskedrycker som tagits i anspråk för provning. Avdragsrätten torde sakna ekonomisk eller annan betydelse för den skattskyldige.

226

5.10 Lagen om tobaksskatt

Prop. 1989/90:111

7

§

Rätten till avdrag för skatt på vara som tagits i anspråk för provning samt på vara som tillhandahållits för vetenskapligt, medicinskt eller likartat ändamål avskaffas. Avdragsrätten torde sakna ekonomisk eller annan betydelse för den skattskyldige. Ändringen syftar, på samma sätt som ändringen i bl.a. 13 § lagen om dryckesskatt, till att göra avdragsrätten mer enhetlig på punktskatteområdet.

6 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen före­slår riksdagen att anta förslagen till

1.

lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

2.

lag om upphävande av vissa författningar på mervärdeskatteom­rådet,

3.

lag om särskilt bidrag till kommuner,

4.

lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

5.

lag om ändring i taxeringslagen (1990:000),

6.   lag om ändring i lagen (1990:00) om självdeklaration och

kontrolluppgifter,

7.

lag om koldioxidskaft,

8.

lag om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt,

9.

lag om ändring i lagen (1974:992) om nedsättning av allmän ener­giskatt,

10.

lag om ändring i lagen (1961:372) om bensinskatt,

'

11.

lag om ändring i lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flyg­trafik,

12.

lag om svavelskatt,

13.

lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisreg­leringsavgifter,

14.

lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69),

15.

lagom ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skat­tefordringar m.m.

16.

lag om upphävande av lagen (1941:251) om särskild varuskatt,

17.

lag om upphävande av lagen (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter och kol,

18.

lag om upphävande av lagen (1968:361) om avgift vid införsel av vissa bakverk,

19.

lag om ändring i lagen (1977:306) om dryckesskatt,

20.

lag om ändring i lagen (1961:394) om tobaksskatt,

21.

lag om upphävande av lagen (1982:1200) om skatt på video­bandspelare,

22.

lag om upphävande av lagen (1982:691) om skatt på vissa kas­settband,

227

10.

lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskriv-    Prop. 1989/90:111 ningsmyndigheter,

11.

lag om ändring i lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värdepappen

7 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt fram.

228

Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över        Pop- 1989/90:111 betänkandet (SOU 1989:35) Reformerad mervärdeskatt m.m.    Bilaga 1

Yttrande över betänkandet har avgetts av datainspektionen, kommerskolle­

gium, överbefälhavaren, försvarets materielverk, socialstyrelsen, telever­

ket, statens järnvägar, vägverket, trafiksäkerhetsverket, sjöfartsverket, luft­

fartsverket, transportrådet, generaltullstyrelsen, riksskatteverket, konjunk­

turinstitutet, ekonomiska rådet, riksantikvarieämbetet och statens histo­

riska museer, statens kulturråd, skogsstyrelsen, statens jordbruksnämnd,

plan- och bostadsverket, statskontoret, riksrevisionsverket, statistiska cen­

tralbyrån, länsstyrelsernas organisationsnämnd, statens pris- och konkur­

rensverk, konsumentverket, statens naturvårdsverk, statens energiverk, sta­

tens vattenfallsverk, hovrätten över Skåne och Blekinge, kammarrätten i

Stockholm, kammarrätten i Göteborg, Stockholms fondbörs. Stiftelsen

Svenska Filminstitutet, Sveriges turistråd, länsstyrelsen i Gotlands län, läns­

styrelsen i Jämtlands län, storstadstrafikkommittén, AB Svensk Bilprov­

ning, Aktionsgruppen för hundar i samhället. Arbetarnas bildningsförbund.

Bilindustriföreningen, Bygdegårdarnas riksförbund. Dagligvaruleverantö­

rers förbund. Dalarnas Bygdegårdsdistrikt, Elektriska installatörsorganisa­

tionen EIO, Entreprenörföreningen, Finansbolagens Förening, Folkbild­

ningsförbundet, Folkets Hus riksorganisation. Folkrörelserådet Hela Sve­

rige skall leva. Föreningen Auktoriserade Revisorer FAR, Föreningen

Svensk Fackpress, Föreningen Sveriges Filmproducenter, Föreningen Sveri­

ges uppbördschefer. Företagareförbundet, Företagens Uppgiftslämnardele­

gation, Försäkringstjänstemannaförbundet, Grossistförbundet Svensk Han­

del, HSB:s Riksförbund, Sveriges Husbilsintressenters riksförbund. Hyres­

gästernas Riksförbund, International Air Transport Association, juridiska

fakultetsnämden vid Stockholms universitet, juridiska fakultetsstyrelsen vid

Lunds universitet, juridiska fakultetsstyrelsen vid Uppsala universitet, JU-

SEK, Kemisk-Tekniska Leverantörförbundet, Kommittén för alternativme­

dicin. Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd, Koope­

rativa Förbundet, Kraftsam, Landsorganisationen i Sverige, Landstingsför­

bundet, Lantbrukarnas Riksförbund, Länsmuseernas samarbetsräd, Mo-

torbranchens Riksförbund, Motormännens Riksförbund, Målaremästarnas

Riksförening och VVS-entreprenörernas Arbetsgivareförbund, Mäklarsam-

fundet. Naturskyddsföreningen, Oberoende filmares förbund, Oscarstea­

tern m,fl,teatrar i Stockholm, Pensionärernas Riksorganisation, Petroleum­

handelns Riksförbund, Researrangörsföreningen i Sverige, Riksbyggen,

Riksförbundet Energileverantörerna, Scandinavian Airlines System, Sveri­

ges Djurskyddsföreningars riksförbund, SIF Klubben Sveriges Radio, Små­

företagens Riksorganisadon, Stockholm Convendon Bureau AB, Stock­

holms handelskammare. Studieförbundet Vuxenskolan, Svensk Teater­

union, Svenska arbetsgivareföreningen. Svenska Bankföreningen, Svenska

Bioenergiföreningen, Svenska Bokförläggareföreningen och Föreningen

Svenska Läromedelsproducenter, Svenska Busstrafikförbundet, Svenska

cellulosa- och pappersbruksföreningen. Svenska Djursjukhusföreningen,

Svenska Djurskyddsföreningen, Svenska Elverksföreningen, Svenska Fot­

vårdsförbundet, Svenska Frisörföreningen, Svenska Försäkringsbolags riks-

229

förbund. Svenska Gasföreningen, Svenska hamnförbundet. Svenska Hund- Prop, 1989/90:111 klubben. Svenska Inkassoföreningen, Svenska Journalistförbundet, Svenska Kennelklubben, Svenska kommunförbundet. Svenska kraftverks­föreningen. Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund. Svenska liftanläggningars organisadon. Svenska Lokaltrafikföreningen, Svenska Nöjesparkers Förening, Svenska Pensionärspartiet, Svenska Petroleum In­stitutet, Svenska Resebranschens Förening, Svenska Revisorsamfundet SRS, Svenska sparbanksföreningen, Svenska Taxiförbundet, Svenska tea­terförbundet. Svenska tidningsutgivareföreningen. Svenska Tonsättares In­ternationella Musikbyrå, Svenska Torvproducentföreningen, Svenska Trav­sportens Centralförbund samt Svenska Galoppsportens Centralförbund och AB Trav och Galopp, Svenska Trädbränsleföreningen, Svenska Turistfören­ingen, Svenska vatten- och avloppsverksföreningen. Svenska Veckopressens Tidningsutgivareförening, Svenska Venture Capital Föreningen, Sveriges advokatsamfund, Sveriges Aktiesparares riksförbund, Sveriges Allmännyt­dga Bostadsföretag, Sveriges Biografägareförbund, Sveriges Bostadsrätts­föreningars centralorganisation, Sveriges Campingvärdars Riksförbund Ek. fön, Sveriges Djurskyddsföreningars Riksförbund, Sveriges Energiförening­ars Riksorganisation, Sveriges Fastighetsägareförbund, Sveriges Film och Videoproducenters förening, Sveriges Filmuthyrareförening u.p.a., Sveri­ges Fiskares Riksförbund, Sveriges Frimärkshandlarförbund, Sveriges Före­ningsbankers Förbund, Sveriges Författarförbund, Sveriges Galleriförbund, Sveriges Hotell- och Restaurangförbund, Sveriges Jordägareförbund, Sveri­ges Köpmannaförbund, Sveriges Motorcyklisters centralorganisation, Sveri­ges Mynthandlares Förening, Sveriges Närradioförbund, Sveriges Radio AB, Sveriges redareförening, Sveriges Redovisningskonsulters förbund, Sveriges Riksidrottsförbund, Sveriges Städenlreprenörers förbund, Sveriges Tandläkarförbund, Sveriges Tvätteriförbund, Sveriges Veterinärförbund, Sveriges Videodistributörers Förening, Sveriges Villaägareförbund, Swede-gas AB, Teatrarnas Riksförbund, Tjänsteförbundet, Tjänstemännens Cen­tralorganisation, Vi i Småhus riksförbund, AB Volvo och Saab-Scania AB, Våra Gårdar, Värmeverksföreningen, Värmlands Turistråd.

Näringslivets Byggnadsdelegation, Svensk Industriförening och Sveriges Industriförbund har åberopat ett yttrande från Näringslivets skattedelega­tion som upprättats på uppdrag av Svenska Arbetsgivareföreningen.

Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över betänkandet (SOU 1989:21) Sätt värde på miljön -ihiljöavgifter på svavel och klor

Yttrande över betänkandet har avgetts av riksskatteverket, fiskeristyrelsen,

statens industriverk, statskontoret, riksrevisionsverket, länsstyrelsernas or­

ganisationsnämnd, statens naturvårdsverk, koncessionsnämnden för miljö­

skydd, kemikalieinspektionen, statens energiverk, hovrätten för Övre Norr­

land, kammarrätten i Stockholm, kammarrätten i Jönköping, kommerskol­

legium, sjöfartsverket, statens pris- och konkurrensverk, universitets- och

högskoleämbetet, styrelsen för teknisk utveckling, statens vattenfallsverk,

länsstyrelserna i Gävleborgs län, Göteborgs och Bohus samt Malmöhus och

230

Västernorrlands län. Centralorganisationen SACO/SR, Företagens upp- Prop. 1989/90:111 giftslämnardelegation, Igelsta Oljelager AB, Landsorganisationen i Sverige, Landstingsförbundet, Lantbrukarnas riksförbund. Pappersbruksföreningen, Stockholms Energi AB, Studsvik AB, Svenska kommunförbundet. Svenska kraftverksföreningen. Svenska Naturskyddsföreningen, Svenska Petroleum Institutet, Svenska värmeverksföreningen, Sveriges keffiiska industrikontor, Sveriges fiskares riksförbund, Sveriges grossistförbund, Sveriges industriför­bund. Tjänstemännens Centralorganisation, Svenska Gasföreningen, AB Svenska Klorfabrikanter, DoKem AB, Eka Nobel och Domsjö Klor AB.

Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över betänkandet (SOU 1989:83-84) Ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken. Energi och trafik

Yttrande över betänkandet har avgetts av trafiksäkerhetsverket, luftfarts­

verket, transportrådet, generaltullstyrelsen, riksskatteverket, statens indu­

striverk, statskontoret, riksrevisionsverket, statens naturvårdsverk, konces­

sionsnämnden för miljöskydd, statens energiverk, svea hovrätt, kammarrät­

ten i Stockholm, statens järnvägar, banverket, vägverket, sjöfartsverket, sta­

tens väg- coh trafikinsdtut, universitets- och högskoleämbetet, styrelsen för

teknisk utveckling, plan- och bostadsverket, statens mät- och provstyrelse,

näringsfrihetsombudsmannen, statens pris- och konkurrensverk, statens vat­

tenfallsverk, länsstyrelserna i Gävleborgs och Västerbottens län, Stock­

holms stad, Göteborgs kommun, Vilhelmina kommun, svenska kommunför­

bundet, landstingsförbundet. Svenska Naturskyddsföreningen, Sveriges In­

dustriförbund, Lantbrukarnas riksförbund (LRF), Svenska kraftverksföre­

ningen. Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Landsorganisationen i

Sverige, delegationen (ME 1989:01) för miljöprojekt västra Skåne, stor­

stadstrafikkommittén (K 1988:01), utredningen (K 1988:04) rörande över­

syn av transportrådets verksamhet. Bilindustriföreningen, Företagens upp­

giftslämnardelegation. Grossistförbundet Svensk Handel, Linjeflyg, Motor­

männens Riksförbund, Scandinavian Airlines System, Stor-Stockholms

Energi AB, AB Svensk Bilprovning, Svenska Bioenergiföreningen, Svenska

Busstrafikförbundet, Svenska Elverksföreningen, Svenska Gasföreningen,

Svenska Lokaltrafikföreningen, Värmeverksföreningen, Svenska Åkeriför­

bundet, Torvproducentföreningen, Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag

SABO, Hyresgästernas Riksförbund, Sveriges Fastighetsägareförbund, Sve­

riges Lantbruksuniversitet, Sveriges geologiska undersökning. Stiftelsen

Svensk Torvforskning, Sågverkens Råvaruförening, Malmö Energi AB,

Swede Gas AB, Sala -Heby Energi AB, Uddevalla Energi AB, Svensk

Energi Utveckling AB, Bergvik Kemi AB, AB Avesta Energiverk, Sandvi­

ken Energi AB, Västerås kommun, Jönköpings Energiverk AB, Sveriges

Redareförening, Igelsta Oljelager AB, Norrlandshandelskamrarnas Trafik­

politiska Råd, Sydgas, Kungsörs kommun. Svenska Trädbränsleföreningen,

Svenska Träskivor Service AB, Ångpanneföreningen - Kolsektionen, Mel­

lansvenska Biobränsle AB, Sveriges energiföreningars riksorganisation.

Universitetet i Uppsala, Skogsindustrierna - Svenska Cellulosa- och Pap­

persbruksföreningen, Trädgårdsnäringens Riksförbund, Råsjö Torv AB,

231

Svenska Gruvföreningen och Kemikontoret, Drefvikens Energi AB, HSB:s Prop. 1989/90:111 Riksförbund, Sveriges Fastighetsägareförbund, Föreningen Sveriges Ener­girådgivare, Centrum för Ekologisk Teknik och Svenska Biogasföreningen, Karl[REDACTED_EFTERNAMN], Kraftsam, Härjedalens Mineral AB, Södertörns Fjärrvärme AB och Telge Energi AB, Länsstyrelsen i Skaraborgs län. Kommunförbun­det - Norrbottens länsavdelning och Uppsala Energi AB.

Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över betänkandet (SOU 1989:82) Nedsättning av energiskatter

Yttrande över betänkandet har avgetts av riksskatteverket, riksrevisionsver­ket, statens pris- och konkurrensverk, statistiska centralbyrån, statskonto­ret, skogsstyrelsen, statens naturvårdsverk, arbetsmarknadsstyrelsen, sta­tens industriverk, statens energiverk, statens vattenfallsverk, Jernkontoret, Landsorganisationen i Sverige, Svenska Gruvindustriarbetareförbundet, Svenska Metallindustriarbetareförbundet, Svenska Pappersindustriarbeta­reförbundet, Svenska Träindustriarbetareförbundet, Landstingsförbundet, Svenska Cellulosa- och Pappersbruksföreningen, Svenska Elverksföre­ningen, Svenska Gasföreningen, Svenska Fabriksarbetareförbundet, Svenska Kommunförbundet, Svenska Kraftverksföreningen, Svenska Vär­meverksföreningen, Sveriges Industriförbund, Sveriges Kemiska Industri­kontor, Tjänstemännens Centralorganisation, Trädgårdsnäringens riksför­bund och Sydkraft AB.

232

TUl lagrådet    Prop. 1989/90:111 remitterade     Bilaga 2 lagförslag

1 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1968:430) om mervärdeskatt'

dels att 10-12 och 78 §§ samt anvisningarna dll 6,10 och 11 §§ skall upp­höra att gälla,

dels att 1-5, 6-8,13-19, 22, 49, 51, 58, 59 och 73 §§, anvisningarna dll 1 §, punkterna 1 och 2 av anvisningarna till 2 %, anvisningarna till 2 a, 5, 8, 14-17, 19 och 22 S§ samt rubriken närmast före 58 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 18 a och 60 S§, av föl­jande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1§

Mervärdeskatt erlägges enligt be-

Mervärdeskatt eriäggs enligt be-

stämmelserna i denna lag dll staten     stämmelserna i denna lag till staten

vid omsättning inom landet och vid     vid omsättning inom landet och vid

införsel samt, när regeringen förord-     import,

nar därom, vid utförsel.

(Se vidare anvisningarna.)

2S 

Skattskyldig är den som inom landet i yrkesmässig verksamhet omsätter

1)

skattepliktig vara eller tjänst,

2)

vara som anges i 8 § 1-5, tjänst     2) vara eller tjänst som anges i 8 § som anges i 10 § första stycket och av-    första stycket 9, 12, 14 och 16.

ser vara som nu nämnts eller tjänst som anges i 11 § 1, 4 etter 10.

Skattskyldig är vidare den som i

Skattskyldig är vidare den som i

yrkesrpässig verksamhet omsätter yrkesmässig verksamhet omsätter

sådan vara eller tjänst som anges i sådan vara eller tjänst som anges i

första stycket genom export.

första stycket genom export. Skatt-

skyldig är också den som enligt 60 § har att erlägga skatt vid import av tjänst.

Regeringen kan efter ansökan för­ordna om skattskyldighet titts vidare för omsättning av annan tjänst än så­dan som anges i 10 § första stycket el­ler 11 §.

Skattemyndigheten kan efter an-

Skattemyndigheten kan efter an-

sökan av fastighetsägare besluta att sökan av fastighetsägare besluta att denne tills vidare skall vara skatt- denne tills vidare skall vara skatt­skyldig för uthyrning helt eller delvis     skyldig för upplåtelse av hyresrätt el-

' Lagen omtryckt 1979:304. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:885.

10

§1986:1289

11

§ 1989:1027

233 anvisningarna till 10 § 1989:1027, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:000.

anvisningarna dll 11 § 1989:1027.

2 Senaste lydelse 1989:1027, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:000.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

ler bostadsrätt helt eller delvis tid så­dan byggnad eller annan anläggning som utgör fastighet enligt denna lag för stadigvarande användning i verk­samhet som medför skattskyldighet. Detsamma gäller vid sådan upplå­telse åt kommun eder åt statlig myn­dighet som inte omfattas av beslut en­ligt 18 a § första stycket, även om verksamheten inte medför skattskyl­dighet.

Överlåts fastighet som avses i tredje stycket eller del därav utan ve­derlag inträder förvärvaren på till­trädesdagen i den tidigare ägarens ställe vad gäller rättigheter och skyl­digheter enligt denna lag.

av sädan byggnad eller annan an­läggning som utgör fastighet enligt denna lag för stadigvarande använd­ning i verksamhet som medför skatt­skyldighet. Vad nu har sagts tilläm­pas även ifråga om upplåtelse av bo­stadsrätt.

Överlåts fastighet som avses i fjärde stycket eller del därav utan ve­derlag inträder förvärvaren på till­trädesdagen i den tidigare ägarens ställe vad gäller rättigheter och skyl­digheter enligt denna lag.

När särskilda skäl föreligger, kan skattemyndigheten besluta att den som påbörjat verksamhet tills vidare skall vara skattskyldig redan innan skatt­skyldighet enligt första eller andra stycket föreliggen

Om skatt vid införset föreskrives i Om skatt vid import föreskrivs i

58och59§§.

58-60 §§.

(Se vidare anvisningarna.)

2a§ Med export förstås enligt denna lag att vara levereras eller tjänst tillhanda­hålls utom landet.

Som export räknas även, om inte annat följer av anvisningarna, leve­rans av vara inom landet

Som export räknas även, om inte annat följer av sjunde stycket eller anvisningarna, leverans av vara inom landet

1)

om direkt utförsel av varan ombesörjs av speditör eller fraktförare,

2)

till utländsk företagare, som hämtar varan här i landet för direkt utför­sel, om varan är avsedd för verksamhet som företagaren bedriver i utlandet,

3)

i frihamn om varan ej är avsedd att användas i frihamnen,

4)

till fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik eller för bruk eller omsättning på sådant fartyg eller luftfartyg,

5)     för försäljning  i  exportbudk  enligt  46 §  andra  stycket  tullagen

(1987:1065),

6)    om varan är personbil eller motorcykel som vid leveransen är införd i

exportvagnsförteckning.

Som export räknas även, om inte annat följer av anvisningarna, tillhanda­hållande av

1) tjänst som avser fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik eller tjänst som avser utrustning eller annan vara för användning på sådant far­tyg,

2) annan tjänst enligt 10 § första stycket 1 än uthyrning, om tjänsten avser vara, som införts till landet en­dast för tjänsteprestadonen i fråga för att därefter utföras ur landet.

1)

tjänst som avser fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik, härunder inbegripet upplåtelse av hamn eller flygplats, eller tjänst som avser ut­rustning eller annan vara för an­vändning på sådant fartyg eller luft­fartyg,

2)

annan tjänst än uthyrning, om tjänsten avser vara, som införts dll landet endast för tjänsteprestatio­nen i fråga för att därefter utföras ur landet.

234

' Senast lydelse 1988:1152, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:000.

Nuvarande lydelse

3)

förmedling av vara åt utländsk uppdragsgivare,

4)

transport, som ej utgör person­befordran, direkt till eller från ut­landet eller förmedling av sådan transport,

5)    transport eller annan skatte­

 pliktig tjänst inom landet som avser

 importvara eller exportvara och som

 speditör eller fraktförare dllhanda­

 håller udändsk uppdragsgivare i

 samband med införseln eller utför­

 seln.

Förestagen lydelse

3)   förmedling av vara eller tjänst åt

utländsk uppdragsgivare,

6)

kontroll eller analys av vara ät utländsk uppdragsgivare,

7)

lagring av vara åt utländsk upp­dragsgivare,

8)

annonsering eller annan reklam åt utländsk uppdragsgivare,

9)

tjänst enligt 10 § första stycket 5 som avser fastighet i annat land,

10)

tjänst enligt 10 § första stycket 1 som innefattar produktutveckling, projektering, ritning, konstruktion eller därmed jämförhg tjänst åt ut­ländsk uppdragsgivare,

11)

upplåtelse åt utländsk använ­dare av rätt till patent, nyttjanderätt till konstruktion eller uppfinning, som avser skattepliktig vara, samt rätt att utnyttja system eller pro­gram för automatisk databehand-hng.

4)

transport direkt dll eller från utlandet eller förmedling av sådan transport,

5)

transport eller annan skatte­pliktig tjänst inom landet som avser importvara eller exportvara och som speditör eller fraktförare dllhanda­håller utländsk uppdragsgivare i samband med importen eller utför­seln,

6)

lastning, lossning eller annan tjänst i hamn- eller flygplats verksam­het med avseende på vara från eller tid utrikes ort,

7)

kontroll eller analys av vara åt utländsk uppdragsgivare,

8)

lagring eller förvaring av vara åt utländsk uppdragsgivare,

9)

annonsering eller annan reklam åt utländsk uppdragsgivare,

10)

tjänst som avser fastighet i an­nat land,

11)

tjänst som innefattar produkt­utveckling, projektering, ritning, konstruktion eller därmed jämförlig tjänst åt utländsk uppdragsgivare,

72) upplåtelse etter överlåtelse åt utländsk användare av rätt dll pa­tent, nyttjanderätt till konstrukdon eller uppfinning, mönsterrätt, varu­märkesrätt, rätt som omfattas av ta­gen (1960:729) om upphovsrätt titt litterära och konstnärliga verk etter av lagen (1960:730) om rätt tiU foto­grafisk bild samt rätt att utnyttja sys­tem eller program för automatisk databehandling,

72) automatisk databehandling åt utländsk uppdragsgivare.

13)    datatjänst och tillhandahål­

lande av information åt utländsk

uppdragsgivare,

14)   skrivtjänst och översättnings­

tjänst åt utländsk uppdragsgivare,

13) annan tjänst åt utländsk upp-        15) annantiänst av ekonomisk, ju-dragsgivare,   när tjänsten  kommer     ridisk,   administrativ  eller därmed denne titt godo endast i form av rap-     jämförbar art åt utländsk uppdrags­port, protokoll eller annan handling     givare, eller på annat därmed jämförligt sätt.

Även omsättning av vara eller tjänst på fartyg eller luftfartyg i utrikes tra­fik räknas som export. Detsamma gäller reparation och leverans av vara, när

Prop. 1989/90:111

235

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

tillhandahållandet sker åt udändsk företagare, som ej är skattskyldig, inom ramen för garantiåtagande som gjorts av denne.

Som export räknas vidare bärgning och reparation av lastbil eller släpvagn till lastbil eller leverans av utrustning till sådant fordon, om fordonet är regi­strerat eller hemmahörande i annat land och dllhandahållandet sker i anslut­ning till fordonets användning för yrkesmässig varutransport här i landet.

Har skattskyldig levererat vara här i landet dll köpare som är bosatt utom landet anses leveransen, om ej annat följer av anvisningarna, ha skett genom export under förutsättning att säljaren i sina räkenskaper har antingen ett intyg, utfärdat av en av skattemyndigheten godkänd intygsgivare, som visar att köparen i nära anslutning till leveransen har medfört varan vid utresa ur landet, eller handling som visar att köparen i nära anslutning till leveransen har medfört varan vid inresa i annat land. Finns särskilda skäl kan skatte­myndigheten medge att leverans som avses i första meningen anses ha skett genom export även om där angivna handlingar inte förekommen

Som export enligt andra stycket räk­nas inte leverans av varor för försälj­ning från kiosk eller liknande försälj­ningsställe ombord på fartyg på linje mellan Sverige och Danmark, Fin­land eller Norge, såvida inte fråga är om spritdrycker vin, starköl, öl, to­baksvaror, parfymer, kosmetiska preparat och toalettmedel samt chok­lad- och konfektyrvaror

(Se vidare anvisningarna.)

3 5"

Delägare i enkelt bolag, s.k. gruvbolag eller partrederi är skattskyldig i förhållande till sin andel i bolaget eller rederiet. Efter ansökan av samtliga delägare kan skattemyndigheten besluta att den av delägarna som dessa fö­reslår tills vidare skall anses som skattskyldig för bolagets eller rederiets hela skattepliktiga verksamhet.

I fråga om kommanditbolag och annat handelsbolag är bolaget skattskyl­digt. Har skattskyldig avlidit är dödsboet skattskyldigt. Har skattskyldig för­satts i konkurs är konkursboet skattskyldigt.

För verksamhet som bedrivs av staten åvilar skattskyldigheten den myndighet som omsätter skattepUktig vara eller tjänst. Detsamma gäller vid import av skattepUktig tjänst enligt 60 §. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer kan dock be­sluta annat angående omsättning mellan de statliga myndigheter, som inte omfattas av beslut enligt 18 a § första stycket.

4  

§

5

Skattskyldighet inträder när vara

Skattskyldighet inträder när vara

levereras, tjänst tillhandahålls eller

levereras, tjänst tillhandahålls eller

uttag sken Erhålls dessförinnan ve-

uttag sken Erhålls dessförinnan ve­

derlag helt eller delvis för beställd

derlag helt eller delvis för beställd                              236

* Senaste lydelse 1986:1289, jfr lydelsen enligt proposition 1989/90:000.  Med nuvarande lydelse avses lydelse enligt proposition 1989/90:73.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Bestämmelserna i första stycket andra meningen gäller dock endast om den beställda varan eller tjänsten är skattepliktig då vederlaget erhålls.

(Se vidare anvisningarna.)

vara eller tjänst inträder skattskyl­dighet för vederlaget när det inflyter kontant eller på annat sätt kommer den skattskyldige till godo, om ej an­nat följer av andra stycket. Vid upp­låtelse av avverkningsrätt till skog inträder skattskyldighet, i de fall som avses i punkt 1 sjätte stycket av anvisningarna till 41 § kommunal­skattelagen (1928:370), när betal­ning tas emot.

vara eller tjänst inträder skattskyl­dighet för vederlaget när det inflyter kontant eller på annat sätt kommer den skattskyldige dll godo, om ej an­nat följer av andra stycket. Vid upp­låtelse av avverkningsrätt till skog inträder skattskyldighet, i de fall som avses i punkt 1 femte stycket av anvisningarna till 24 § kommunal­skattelagen (1928:370), när betal­ning tas emot.

5§''

Redovisning för mervärdeskatt sker löpande för bestämda tidsperio­der (redovisningsperioder). Redo­visning skall ske för varje verksam­het för sig. Driver någon flera verk­samheter kan skattemyndigheten be­sluta att samtliga verksamheter tills vidare skall anses som en verksam­het i redovisningshänseende.

Med utgående skatt förstås sådan skatt som belöper på skattepliktig omsättning i skattskyldigs verksam­het. Med ingäende skatt förstås så­dan skatt som belöper på förvärv el­ler införsel för verksamhet.

Redovisning för mervärdeskatt sker löpande för bestämda tidsperio­der (redovisningsperioder). Redo­visning skall ske för varje verksam­het för sig. Driver en kommun flera verksamheter skatt dessa dock anses som en verksamhet i redovisnings­hänseende, om inte skattemyndighe­ten medger annat. Driver någon an­nan än kommun mer än en verksam­het kan skattemyndigheten besluta att flera verksamheter dlls vidare skall anses som en verksamhet i re­dovisningshänseende .

Med utgående skatt förstås sådan skatt som belöper på skattepliktig omsättning i skattskyldigs verksam­het. Med utgående skatt förstås också sådan skatt som enligt 60 § skall erläggas vid import av tjänst. Med ingående skatt förstås sådan skatt som belöper på förvärv eller import för verksamhet som medför skattskyldighet.

(Se vidare anvisningarna.)

6§'

Avvecklas verksamhet, för vilken skattskyldighet föreligger, skall redo­visning av skatt fullgöras till och med den redovisningsperiod under vilken avvecklingen slutförts.

Redovisningsskyldighet föreligger om vederlagen för skattepliktiga va­ror och tjänster och, vid uttag, salu­värdena av sådana varor och tjänster (skattepliktig omsättning) för be­skattningsåret överstiger 30 000 kro­nor. När särskilda skäl föreligger kan dock skattemyndigheten medge att skattskyldig skad vara redovisnings-

* Senaste lydelse 1986:1289, jfr lydelsen enligt proposition 1989/90:000. ' Senaste lydelse 1986:1289, jfr lydelsen enligt proposition 1989/90:000.

237

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

skyldig även i annat fad. Sedan redo­visningsskyldighet har inträtt kvar­står den tid dess skattemyndigheten beslutar att den skad upphöra. Har redovisningsskyldigheten inträtt på grund av att den skattepliktiga om­sättningen har överstiga 30 000 kro­nor för beskattningsår skall sådant beslut meddelas när det kan antas an den skattepliktiga omsättningen var­aktigt kommer att uppgå tid högst 30 000 kronor

(Se vidare anvisningarna.)

Växande skog, odling och annan växtlighet anses som vara vid omsättning utan samband med avyttring av marken.

Med vara likställs vidare rätt tdl jordbruksarrende, avverkningsrätt och annan jämförlig rättighet, rätt att ta jord, sten eller annan naturpro­dukt, rätt tid jakt, fiske eller bete, re­produktionsrätt eller annan rätt till fotografisk bild, visningsrätt etter an-

Vara är skattepliktig om ej annat följer av 8 §.

Med vara förstås enligt denna lag materiellt ting som icke är fasdghet samt gas, värme och elektrisk kraft. Som fasdghet anses även byggnad, ledning, stängsel eller liknande an­läggning som för stadigvarande bruk anbragts i eller ovan jord och som dllhör annan än ägaren till jorden. Som fastighet anses däremot icke egendom som avses i 2 kap. 3 § jor­dabalken (industritillbehör). Som fastighet anses icke heller annan ma­skin, utrustning eller särskild inred­ning än industritillbehör, om den till­förts sådan byggnad eller del av byggnad, som är inrättad för annat än bostadsändamål och om den an­skaffats för att direkt nyttjas i sär­skild verksamhet som bedrives på fastigheten. Sådan utrustning för vatten, avlopp, sanitet, värme, elektricitet eller liknande varmed byggnad för bostadsändamål nor­malt förses anses dock som fasdghet om utrustningen enligt 2 kap. 2 § jordabalken hör till byggnad.

Vara och tjänst är skattepliktig om inte annat följer av 8 §.

Med vara förstås enligt denna lag materiellt ting som inte är fastighet samt gas, värme, kyla och elektrisk kraft. Som fastighet anses även byggnad, ledning, stängsel eller hk­nande anläggning som för stadigva­rande bruk anbragts i eller ovan jord och som tillhör annan än ägaren till jorden. Som fastighet anses däremot inte egendom som avses i 2 kap. 3 § jordabalken (industritillbehör). Som fastighet anses inte heller annan maskin, utrustning eller särskild in­redning än industritillbehör, om den tillförts sådan byggnad eller del av byggnad, som är inrättad för annat än bostadsändamål och om den an­skaffats för att direkt nyttjas i sär­skild verksamhet som bedrivs på fas­dgheten. Sådan utrustning för vat­ten, avlopp, sanitet, värme, elektri­citet eller liknande varmed byggnad för bostadsändamål normalt förses anses dock som fastighet om utrust­ningen enhgt 2 kap. 2 § jordabalken hör till byggnad.

238

8 Senaste lydelse 1985:1116.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

nan rätt tid kinematografisk film som avser reklam etter information, rätt tdl patent, nyttjanderätt tid konstruk­tion etter uppfinning som avser skat­tepliktig vara samt rätt att nyttja sys­tem eller program för automatisk da­tabehandling.

Med tjänst förstås annat än vara et­ter fastighet.

(Se vidare anvisningarna.)

8§'

Från skatteplikt undantas /) skepp för yrkesmässig sjöfart et­ter yrkesmässigt fiske, fartyg för bog­sering, bärgning eder livräddning, luftfartyg för yrkesmässig person- et­ter godsbefordran samt det, tillbehör och utrustning titt sådant fartyg eder luftfartyg, när varan säljs eder uthyrs tid den som äger fartyget eller luftfar­tyget eder den som varaktigt nyttjar detta enligt avtal med ägaren eller när varan införs titt landet för ägarens et­ter nyttjanderättshavarens räkning,

2)

krigsmateriel som är underkas­tad utförsetförbud och det titt sådan krigsmateriel, när varan sätjes titt sta­ten för militärt bruk eller för detta än­damål införes till landet för statens räkning,

3)

läkemedel som utlämnas enligt recept eller sätjes till sjukhus eller in­föres till landet i anslutning till sådan utlämning eller försäljning,

4)

flygbensin och flygfotogen,

5)

allmän nyhetstidning,

6)    periodiskt medlemsblad eller

periodisk personaltidning, när varan

tilthandahåltes utan vederlag eller

till utgivaren, medlem eller anställd

eller införes till landet under mot­

svarande förutsättningar, annan pe­

riodisk publikadon som väsentligen

framstår som organ för sammanslut­

ning med huvudsakligt syfte att

verka för religiöst, nykterhetsfräm­

jande, politiskt, miljövårdande, id­

rottsligt eller försvarsfrämjande än­

damål eller att företräda handikap­

pade eller arbetshindrade medlem-

Frän skatteplikt undantas

1)

vara och tjänst som tdthanda­hålts av huvudmannen åt vårdtaga­ren som ett led i sjukvård, tandvård etter social omvårdnad samt vara el­ler tjänst som tillhandahålls av annan ån huvudmannen i de fatt som anges i punkt 1 av anvisningarna,

2)

utbildningstjänster,

3)

bank- och finansieringstjänster omsättning eller förmedling av aktie, obligation, skuldebrev, presentkort och annan därmed hknande värde­handling i dess egenskap av rättig­hetsbärare samt omsättning etter för-medting av fordringar som inte grun­dar sig på sådan värdehandling,

4)

försäkringsljänster,

5)

i punkt 6 av anvisningarna an­givna varor och tjänster inom kultur­verksamheten,

6)    överlåtelse etter upplåtelse av

rättighet till fastighet om inte annat

följer av andra stycket,

7)   postbefordran av annat än post­

paket, gruppkorsband

samt varor i diligenstrafiken,

8)

frimärke, dock inte vid omsätt­ning eller införsel i särskild för bu­tiksförsäljning avsedd förpackning, samt sedel och mynt som är eller har varit gällande betalningsmedel, dock inte guldmynt präglade den 1 januari 1967 eller senare som omsätts efter sitt metallvärde,

9)

allmän nyhetstidning,

10)   periodiskt medlemsblad eller

periodisk personaltidning, när varan

tillhandahålls utan vederlag eller till

239

' Senaste lydelse 1989:1027.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

mar samt utländsk periodisk pub­likation av annat slag när prenume­ration på sådan publikation förmed­las mellan prenumerant och ut­ländsk utgivare eller när sådan pub­likation inkommer direkt dll prenumerant,

8) sådant alster av bildkonst som ägs av upphovsmannen eder dennes dödsbo,

10) varulager, inventarium och annan tillgång som tillhör verksam­het, när överlåtelse sker i samband med överlåtelse av verksamheten el­ler del därav, fusion eller liknande förfarande,

12)

trycksak som är tullfri enligt tulttaxetagen (1987:1068) och fram­kallad eller enbart exponerad mikro­film, när varan införs till landet som gåva eller annars utan vederlag, samt spritdryck, vin eller starköl och to­baksvara vid införset tid landet i den ordning som avses i 18 § 4, 6 eller 7 tagen (1977:293) om handel med drycker etter i 1 § andra stycket lagen (1961:394) om tobaksskatt,

13)

frimärke, dock inte vid om­sättning eller införsel i särskild för budksförsäljning avsedd förpack­ning samt sedel och mynt som är el­ler har varit gällande betalningsme­del,

14)   dentatteknisk produkt, när den

tdlhandahådes tandläkare, dental­

tekniker eller den för vilken produk­

ten är avsedd.

utgivaren, medlem eller anställd el­ler införs till landet under motsva­rande förutsättningar, annan perio­disk publikation som väsenthgen framstår som organ för sammanslut­ning med huvudsakligt syfte att verka för religiöst, nykterhetsfräm­jande, polidskt, miljövårdande, id-rottshgt eller försvarsfrämjande än­damål eller att företräda handikap­pade eller arbetshindrade medlem­mar samt utländsk periodisk pub­likation av annat slag när prenume-radon på sådan publikation förmed­las mellan prenumerant och ut­ländsk utgivare eller när sådan pub-hkation inkommer direkt till prenumerant,

11)

införing eller ackvisition av an­nons i tryckalster av sådant slag som anges i 10,

12)

framställning av publikation av sådant slag som omfattas av un­dantaget i 10 samt tjänst som fram-stältaren tillhandahåller i samband därmed,

13)

produktion och offentliggö­rande av radio- och televisionsprog­ram om verksamheten finansieras ge­nom offentligråttstig avgift för inne­hav av radio- etter tetevisionsapparat eller genom statsanslag,

14)

läkemedel som utlämnas en­ligt recept eller säljs till sjukhus eller införs till landet i anslutning dll så­dan utlämning eller försäljning.

75) organ, blod etter modersmjölk från människa,

16) flygbensin och flygfotogen,

77) lotterier däri inräknat vadhåll­ning och andra former av spel,

18) varulager, inventarium och annan tillgång som tillhör verksam­het, när överlåtelse eder övertagande sker i samband med överlåtelse tid skatiskyldig av verksamheten eller del därav, fusion eller liknande för­farande.

Undantaget i första stycket 6) gäl­ler inte vid

a. sådan upplåtelse för vilken skattskyldighet medgivits enligt 2§ tredje stycket,

240

Nuvarande lydelse

Skatten utgår med nitton procent av beskattningsvärdet.

Föreslagen lydelse

b.     upplåtelse eller överlåtelse av

rätt tid jordbruksarrende och av rätt

till tillgodogörande av naturtillgång,

c.    rumsuthyrning i hotellröretse el­

ler liknande verksamhet samt upplå­

telse av campingplats och motsva­

rande i campingrörelse,

d.    upplåtelse av parkeringsplats i

parkeringsverksamhet,

upplåtelse av hamn eller flygplats, upplåtelse av förvaringsbox, upplåtelse av utrymme för reklam eller annonsering på fastighet, upplåtelse av fastighet för djur.

(Se vidare anvisningarna.)

Skatten utgår med 23,46 procent av beskattningsvärdet.

Prop. 1989/90:111

14

Beskattningsvärdet utgör

1)

vid omsättning av monterings­färdigt hus och vid sådan uthyrning eller upplåtelse som avses ilO§ tredje stycket 60 procent av vederlaget och, vid uttag, 60 procent av saluvärdet,

2)

vid omsättning av byggnads- el­ler anläggningsentreprenad eller an­nan tjänst som avser fastighet 60 pro­cent av vederlaget och, vid uttag, 60 procent av saluvärdet, om ej annat följer av andra stycket,

3)

vid annan omsättning vederlaget och, vid uttag, saluvärdet, om ej an­nat följer av tredje-femte styckena.

Vid omsättning av tjänst som avses i 10 § första stycket 5 utgör beskatt­ningsvärdet 20 procent av vederlaget och, vid uttag, 20 procent av saluvär­det. Motsvarande gäller vid omsätt­ning av

1)

tjänst som avser yttre ledning för vatten, avlopp, fjärrvärme, gas, olja, elektricitet, teteförbindelse, ånga el­ler liknande,

2)

tjänst som avser väg, gata, bro, parkeringsplats,

3)

tjänst som avser spårantägg-ning, flygfäU, hamn, kanal eller an­nan farled,

4)

tjänst som avser mark för id-

'" Senaste lydelse 1982:1184. " Senaste lydelse 1989:1027.

16 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111

Beskattningsvärdet utgörs av ve­derlaget och, vid uttag, av saluvär­det. Innebär sådan utförset som avses 12 a § sjunde stycket uttag, skatt be­skattningsvärdet dock utgöras av va­rans inköpsvärde.

241

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

rottsptan, skolgård, lekplats etter lik­nande anläggning,

5) tjänst enligt 10 § första stycket 1 som innefattar kontrod samt projek­tering, ritning, konstruktion och där­med jämförtig tjänst, när tjänsten av­ser industritdtbehör etter annan ma­skin, utrustning etter särskild inred­ning i byggnad, som enligt 7 § andra stycket räknas som vara.

Vid omsättning av kopior av rit­ningar eller motsvarande handlingar, vilka upprättats genom tjänst enligt 10 § första stycket 5 i samband med planerat eder pågående byggnadsar­bete utgör beskattningsvärdet 20 pro­cent av vederlaget och, vid uttag, 20 procent av saluvärdet.

Vid omsättning av tjänst enligt 10 § första stycket 1, som avser tvätt av textiU gods eller tvätt i förening med uthyrning av sådant gods, utgör be­skattningsvärdet 60 procent av veder­laget, när tjänsten tidhandahåtts sta­ten eller kommun.

Vid omsättning av tjänst enligt 10 §

första stycket 2, som innefattar un­

dersökning av mark, utgör beskatt­

ningsvärdet 20 procent av vedertaget

och, vid uttag, 20 procent av saluvär­

det, när tjänsten utförs i samband

med planerat etter pågående bygg­

nadsarbete.

(Se vidare anvisningarna.)

15 §'2

Redovisning av skatt för viss redovisningsperiod skall omfatta affärshän­delser genom vilka redovisningsskyldighet har inträtt enligt 5 a §.

Uppkommer förlust på fordran, för vilken utgående skatt har redovisats, får ett mot denna skatt svarande belopp avdragas i redovisningen för den period då förlusten uppkommen Inflyter därefter betalning för sådan ford­ran skall beloppet åter upptagas i redovisningen. Återtages vara med stöd av förbehåll om återtaganderätt enligt konsumentkreditlagen (1977:981) eller lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m. fl. får avdrag göras för vad säljaren vid avräkning gottskriver köparen för värdet av den återtagna varan, endast om det kan visas att köparen heh saknat rätt dll av­drag för ingående skatt som hänför sig dll dennes förvärv av varan.

Lämnas återbäring, bonus eller annan rabatt, som icke utgör s.k. villkorlig

rabatt, i efterhand och avser förmånen skattepliktig omsättning, för vilken

utgående skatt redovisats, får belopp motsvarande den del av den tidigare

redovisade skatten som belöpt på den utgivna förmånen avdragas i den ord­

ning som gäller för den skattskyldiges redovisning av utgående skatt. Utges

förmånen till skattskyldig skall avdraget grundas på kreditnota eller motsva­

rande handling. Av handlingen skall framgå minskningen av både vederlag

242

och skatt.

' Senaste lydelse 1985:1116.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Handling som avses i tredje stycket skall ligga till gmnd även för avdrag för annan kundkreditering som avser skattepliktig omsättning.

Uthyr eller upplåter den som är skattskyldig enligt 2 § tredje stycket, inom tre år från utgången av det ka­lenderår under vilket skattskyldig­het inträtt enligt meddelat beslut, fastigheten eller del därav till annan än som anges 12 § tredje stycket, skall beloppet av åtnjutna avdrag för in­gående skatt för ifrågavarande fas­tighet eller del därav återföras. Sker sådan uthyrning eller upplåtelse se­dan tre men inte sex år har förflutit från utgången av det kalenderår un­der vilket skattskyldighet har inträtt enligt meddelat beslut skall återfö­ring göras med hälften av det belopp som nu sagts.

Uthyr eller upplåter den som är skattskyldig enligt 2 % fjärde stycket, inom tre år från utgången av det ka­lenderår under vilket skattskyldig­het inträtt enligt meddelat beslut, fastigheten eller del därav till någon som ej bedriver verksamhet som medför skattskyldighet enligt denna lag, skall beloppet av åtnjutna av­drag för ingående skatt för ifrågava­rande fastighet eller del därav åter­föras. Sker sådan uthyrning eller upplåtelse sedan tre men inte sex år har förflutit från utgången av det ka­lenderår under vilket skattskyldig­het har inträtt enligt meddelat beslut skall återföring göras med hälften av det belopp som nu sagts.

Vad som sägs i femte stycket tillämpas även när fastighetsägaren tar ut­hyrd eller upplåten fastighet eller del därav i anspråk för användning i verk­samhet som ej medför skattskyldighet samt när uthyrd eller upplåten fastig­het säljs.

Återföring skall ske i deklarationen för den redovisningsperiod under vil­ken den skattepliktiga uthyrningen eller upplåtelsen har upphört eller fastig­heten har sålts.

Exporteras en vara av det slag som anges nedan, skall den ingående mer­värdeskatt som hänför sig till förvärvet av varan återföras, om den skattskyl­dige inte visar att varan har innehafts endast av skattskyldiga. De varor som avses är

1)

andra varor än sådana som avses i 18 § fjärde stycket och som helt eller till väsentlig del består av guld, silver eller pladna,

2)

naturpärlor, naturhga och syntetiska ädelstenar,

3)

varor, som helt eller till väsentlig del består av koppar, mässing, tenn, brons eller nysilver,

4)

vapen med undantag av sådana skjutvapen som omfattas av vapenlagen (1973:1176),

5)

alster av bildkonst,

6)

konstalster av glas, porslin eller annan keramik,

7)

möbler,

8)

fartyg eller luftfartyg.

Återföring enligt åttonde stycket skall ske i deklarationen för den redovis­ningsperiod under vilken varan har exporterats.

Redovisningen av skatt, som hän-

Redovisningen av skatt, som hän-

för sig dll omsättning enligt punkt 2     för sig dll omsätning enligt punkt 2

första stycket gj av anvisningarna till 2§ och som avser nyttjande av per­sonbil, får anstå till den sista redo­visningsperioden under det kalen­derår nyttjandet har skett.

första stycket/) av anvisningarna till 2 § och som avser nyttjande av per­sonbil, får anstå till den sista redo­visningsperioden under det kalen­derår nyttjandet har skett.

243

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

16 §'3

Skattskyldig skall, om inte annat följer av andra eller sjätte stycket, ut­färda faktura eller därmed jämförlig handling för varje omsättning för vilken skatt utgån Av handlingen skall framgå vederlaget, skattens belopp och öv­rigt som har betydelse för skattskyldighet och avdragsrätt enligt 17 §.

Första stycket gäller icke för detaljhandel eller därmed jämförlig verksam­het och ej heller omsättning, för vilken avräkning mellan köpare och säljare sker enligt avräkningsnota som upprättas av köparen.

På frankeringsmärke eller liknande kvitto behöver skattens belopp icke anges.

Faktura skall, om köparen begär det, utfärdas vid försäljning dll skattskyl­dig köpare av fastighet, som utgör lagertillgång i byggnadsverksamhet-och däri har tillförts skattepliktig tjänst utan att därefter ha tagits i bruk av sälja­ren. Av fakturan skall framgå utgående skatt som säljaren redovisat eller har att redovisa för gjorda uttag av skattepliktiga tjänster för fastigheten.

Säljer den som är skattskyldig en- Säljer den som är skattskyldig en­

ligt 2 S fjärde stycket fastighet skall ligt 2 § tredje stycket fastighet skall

han, om köparen begär det, utfärda han, om köparen begär det, utfärda

intyg om storleken av den ingående intyg om storleken av den ingående

skatt som han enligt 15 S femte skatt som han enligt 15 § femte

stycket återfört på grund av fastig- stycket återfört på grund av fastig­

hetsförsäljningen,

hetsförsäljningen.

Uppbär skattskyldig, som utför byggnads- eller anläggningsentreprenad betalning i förskott eller a conto får faktura eller därmed jämförlig handling utvisande skattens belopp enligt första stycket utfärdas först när redovis­ningsskyldighet inträder enligt 5 b S tredje stycket.

(Se vidare anvisningarna.)

n

%"

Skattskyldig som är redovisnings-

Skattskyldig får med de begräns-

skytdig får med de begränsningar

ningar som anges i 18 § vid redovis-

som anges i 18 % vid redovisning av

ning av skatt göra avdrag för ingå­

skatt avdraga ingående skatt som

ende skatt som hänför sig till förvärv

hänför sig till förvärv eller införset

eller import för verksamhet som

för verksamhet som medför skatt-

medför skattskyldighet,

skyldighet. Avdrag får göras även

1 fråga om rätt att göra avdrag för

för ingående skatt som hänför sig tid

ingående skatt i statlig och kommu-

framställning för utgivares räkning

nal verksamhet gäller dock bestäm-

av tryckt upptaga av sådan publika-

melserna i 18 a §.

tion som är undantagen från skatte-

Rätt till avdrag föreligger för den

plikt enligt 8 § 6. Rätt till avdrag fö-

redovisningsperiod då förvärvet el-

religger för den redovisningsperiod

ler importen enligt god redovisnings-

då förvärvet eller införseln enligt

sed har bokförts eller borde ha bok-

god redovisningssed har bokförts el-

förts om inte annat följer av fjärde

ler borde ha bokförts om ej annat

eller/em/e stycket. Har medgivande

följer av andra eller tredje stycket.

enligt 5 a § andra stycket erhållits får

Har medgivande enligt 5 a § andra

avdrag för andra förvärv än sådana

stycket erhållits får avdrag för andra

som avses i fjärde eller femte stycket

förvärv än sådana som avses i andra

göras först vid beskattningsårets ut-

eller tredje stycket göras först vid be-

gång eller när betalning dessförin-

244

'-' Senaste lydelse 1979:1190. ' Senaste lydelse 1989:1027.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

nan har eriagts. Avdrag för ingående skatt som hänför sig till förskotts- el­ler a conto-likvid får göras under den redovisningsperiod då betalning har erlagts eller, i fråga om bygg­nads- eller anläggningsentreprenad, när faktura med uppgift om skattens belopp har mottagits. Har skattskyl­dig försatts i konkurs inträder av­dragsrätt senast vid konkursutbrot­tet i fråga om ingående skatt, som hänför sig till förvärv, import eller förskotts- eller a conto-likvid före konkursutbrottet.

skattningsårets utgång eller när be­talning dessförinnan har erlagts. Av­drag för ingäende skatt som hänför sig dll förskotts- eller a conto-likvid får göras under den redovisningspe­riod då betalning har erlagts eller, i fråga om byggnads- eller anlägg­ningsentreprenad, när faktura med uppgift om skattens belopp har mot­tagits. Har skattskyldig försatts i konkurs inträder avdragsrätt senast vid konkursutbrottet i fråga om in­gående skatt, som hänför sig till för­värv, införsel eller förskotts- eller a conto-likvid före konkursutbrottet.

Har vara förvärvats genom kreditköp med förbehåll från säljaren om åter­taganderätt enligt lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsid­kare m.fl. får avdrag för den ingående skatten, oavsett principerna för den skattskyldiges bokföring, göras för den redovisningsperiod under vilken fak­tura eller motsvarande handling har mottagits.

Vid förvärv av avverkningsrätt till skog får avdrag för ingående skatt göras endast för vad som har betalats under redovisningsperioden. Rätten dll av­drag för ingående mervärdeskatt som tas ut vid införsel till landet inträder tidigast när en av tullverket utfärdad tullräkning har mottagits av den skatt­skyldige. Har skattskyldig övertagit annan skattskyldigs verksamhet eller del därav äger han rätt till avdrag för ingäende skatt som hänför sig dll den tidi­gare ägarens förvärv för verksamheten, i den mån denne skulle haft rätt dll avdrag om skatten hade betalats av honom.

Delägare i samfällighet för vattenreglering, väghållning eller hknande än­damål får avdraga ingående skatt som hänför sig till samfällighetens förvärv med vad som belöper på hans andel i samfälligheten. Vad som nu har sagts gäller endast i den mån i samfälligheten deltagande fastighet används i verk­samhet som medför skattskyldighet.

Äger ett svenskt aktiebolag, en svensk ekonomisk förening eller en svensk ömsesidig skadeförsäkringsanstalt (moderföretag) mer än nio tiondelar av akderna i ett eller flera svenska aktiebolag (helägda dotterbolag) och tillhan­dahåller ett av företagen något annat av företagen en tjänst som inte är skat­teplikdg får det andra företaget göra avdrag för den skatt som belöper på det förstnämnda företagets förvärv eller införsel för dllhandahållande av tjäns­ten, i den mån avdragsrätt hade förelegat om förvärvet eller införseln hade gjorts av det skattskyldiga företaget. Vad nu har sagts gäller även aktiebolag vars aktier till mer än nio tiondelar ägs av ett eller flera helägda dotterbolag.

Förvärvar skattskyldig mot veder-

Förvärvar skattskyldig mot veder-

lag skattepliktig vara inom landet     lag skatteplikdg vara inom landet

från den som inte är skattskyldig för omsättning av varan, skall som ingå­ende mervärdeskatt för den skatt­skyldige anses 19 procent av vederta­get. Vad nu sagts gäller även den som är skattskyldig för förmedling som avses i punkt 3 första stycket av anvisningarna till 2 §.

från den som ej är skattskyldig för omsättning av varan, skall som ingå­ende mervärdeskatt för den skatt­skyldige anses det belopp som skutte ha utgjort utgående mervärdeskatt för säljaren om denne hade vartt skattskyldig för omsättningen. Vad nu sagts gäller även den som är

245

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

skattskyldig för förmedling som av­ses i punkt 3 första stycket av anvis­ningarna till 2 §.

Redovisar skattskyldig olika verksamheter var för sig får överskjutande ingående skatt i en verksamhet kvittas mot utgående skatt i annan verksam­het.

Om återbetalning av överskjutande ingående skatt som ej kunnat kvittas föreskrivs i 49 §.

(Se vidare anvisningarna.)

18 §'5 Avdragsrätt föreligger icke för ingående skatt som belöper på

1)

stadigvarande bostad,

2)

anskaffning av personbil eller motorcykel för annan verksamhet än så­dan som avser yrkesmässig äterförsäljning eller uthyrning,

3)

utgifter för representation och liknande ändamål för vilka avdrag vid inkomsttaxeringen inte medges enligt punkt 1 andra stycket av anvisning­arna till 20 § kommunalskattelagen (1928:370).

Avdragsrätt föreligger ej för ingående skatt som belöper på hyra av per­sonbil eller motorcykel för annat ändamål än yrkesmässig återuthyrning i det fall fordonet endast i ringa omfattning används i verksamhet som medför skattskyldighet.

Medför verksamhet endast delvis skattskyldighet, får ingående skatt vil­ken hänför sig till förvärv eller införsel som till mer än 95 procent avser den del av verksamheten som medför skattskyldighet avdragas utan uppdelning efter skälig grund. Föreligger skattskyldighet för mer än 95 procent av om­sättningen, får ingående skatt som ej översdger 1000 kronor för visst förvärv eller viss införsel avdragas utan uppdelning efter skälig grund.

Avdragsrätt föreligger inte för in-

Avdragsrätt föreligger inte för in-

gående skatt enligt 17 § 5ya«e stycket gående skatt enligt 17 § åttonde

vid förvärv av en vara som helt eller stycket vid förvärv av en vara som

dll väsentlig del består av guld, silver helt eller till väsentlig del består av

eller platina, om varans inköpspris guld, silver eller platina, om varans

understiger 175 procent av metall- inköpspris understiger 175 procent

värdet på inköpsdagen av det guld, av metallvärdet på inköpsdagen av

silver eller platina som ingår i varan. det guld, silver eller platina som in-

Detsamma gäller i fråga om skrot, går i varan. Detsamma gäller i fråga

avfall eller annan liknande vara, om skrot, avfall eller annan liknande

som innehåller guld, silver eller pla- vara, som innehåller guld, silver el-

tina.

ler pladna.

Regeringen kan förordna om un­dantag från avdragsrätt för ingående skatt som belöper på utförset för vil­ken skatt skad erläggas enligt förord­nande som avses i 1 §.

Avdragsrätt föreligger inte heller för den ingående skatt som belöper på sådan försäljning från fartyg vil­ken omfattas av 2 a § sjunde stycket och som inte avser där särskiU an­givna varor

246

'5 Senaste lydelse 1988:705.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

18          a §

En statlig myndighet har inte rätt att vid redovisningen av skatt göra avdrag för skatt som belöper på för­värv eller på import, annat än om re­geringen har beslutat att sådan rätt föreligger För stadig myndighet som har rätt tid avdrag gäller bestämmel­serna i 17 och 18 §§ i tillämpliga de­lar

Kommunerna får vid redovis­ningen av skatt göra avdrag för skatt som hänför sig tid förvärv eller im­port oavsett om verksamheten med­för skattskyldighet eller ej. I övrigt gäller bestämmelserna i 17 och 18 §§ i tillämpliga delar 1 lagen (1990:000) om särskild kompensation titt pri­märkommuner och landstingskom­muner finns föreskrifter om särskdd kompensation till kommuner.

19           S'"

Den som är redovisningsskyldig

Skatiskyldig, som bedriver ver/c-

skall anmäla sig för registrering hos samhet i vilken den skattepliktiga

skattemyndigheten i det län, där den omsättningen för beskattningsåret

verksamhet drivs som anmälan av- överstiger 200000 kr, skall anmäla

ser.

sig för registrering hos skattemyn-

digheten i det län, där hans hemorts-

kommim är belägen.   Skatiskyldig

som inte är skyldig att lämna självde­

klaration enligt tagen (1990:000) om

självdeklaration och kontrolluppgif­

ter skall dock alttid anmäla sig för re­

gistrering.

Anmälan för registrering göres på blankett enligt fastställt formulär Dri­

ver någon flera verksamheter lämnas anmälan för varje särskild verksamhet.

Anmälan görs senast två veckor

Anmälan görs senast två veckor

innan verksamhet som medför redo- innan verksamhet som medför an-

visningsskytdighet börjar eller över- mälningsplikl börjar eller övertas.

tas. Vid ändring i förhållande som Vid ändring i förhållande som upp-

upptagits i anmälningshandling skall tagits i anmälningshandling skall

skattemyndigheten underrättas in- skattemyndigheten underrättas in­

om två veckon

om två veckon

Skattemyndigheten beslutar om registrering och utfärdar särskilt bevis om verkställd registrering. Vid registreringen tilldelas den redovisningsskyldige ett registreringsnummen

Skattemyndigheten kan, om sär­skilda skäl föreligger besluta om re­gistrering även om den skattepliktiga omsättningen inte överstiger 200 000 kr

'* Senaste lydelse 1986:1289, jfr lydelsen enligt proposition 1989/90:000.

247

Nuvarande lydelse

För att avgöra om redovisnings­skyldighet föreligger får skattemyn­digheten infordra uppgifter från nä­ringsidkare som inte har anmält sig för registrering.

Föreslagen lydelse

Registrering kvarstår tid dess skat­temyndigheten beslutar att den skaU upphöra.

För att avgöra om anmälningsplikt föreligger får skattemyndigheten in­fordra uppgifter från näringsidkare som inte har anmält sig för registre­ring.

(Se vidare anvisningarna.)

Prop. 1989/90:111

22 

§

'

Den som är anmälningsptiktig en­ligt 19 § eller som har registrerats en­ligt 19 § femte stycket skall lämna uppgift (deklaration) för mervärde­skatt för varje verksamhet för vilken särskild registrering skall ske. De­klaration lämnas för varje redovis­ningsperiod så länge registrering kvarstår. Redovisningsperiod omfat­tar två kalendermånaden Redovis­ningsperioder är januari och feb­ruari, mars och april, maj och juni, juli och augusti, september och ok­tober samt november och december

Kan det antas att ingående skatt för viss skattskyldig regelmässigt kommer att överstiga utgående skatt med minst 1000 kronor varje månad kan skattemyndigheten besluta att redovisningsperiod tills vidare skall vara en kalendermånad.

Den som är redovisningsskyldig skall lämna uppgift (deklaration) för mervärdeskatt för varje verksamhet för vilken särskild registrering skall ske enligt 19 §. Deklaration lämnas för varje redovisningsperiod så länge redovisningsskyldighet företig-ger. Redovisningsperiod omfattar två kalendermånaden Redovis­ningsperioder är januari och feb­ruari, mars och april, maj och juni, juli och augusti, september och ok­tober samt november och decemben

Kan det antas att ingående skatt för viss skattskyldig regelmässigt kommer att överstiga utgående skatt med minst 1 000 kronor varje månad kan skattemyndigheten besluta att redovisningsperiod dlls vidare skall vara en kalendermånad. När sär­skilda skäl föreligger kan skattemyn­digheten för viss skatiskyldig besluta att redovisningsperiod titts vidare skad vara halvt etter heU beskatt­ningsår

Deklaration skall lämnas till skattemyndigheten i det län, där den skatt­skyldige registrerats, senast den 5 i andra månaden efter utgången av den redovisningsperiod som deklaradonen avser, om ej annat följer av anvis­ningarna. Sker inbetalning av skatt enligt 42 S andra stycket i behörig ord­ning, anses deklarationen ha lämnats dll skattemyndigheten den dag inbetal­ningskort eller försändelse som innehåller gireringshandling kommit in till postanstalt. Om synnerliga skäl föreligger kan regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer medge att skattskyldig eller grupp av skattskyl­diga får lämna deklaration senare än som nu nämnts.

Deklaration skall avges på heder och samvete samt avfattas på blankett enligt fastställt formulär

Efter föreläggande skall deklaration lämnas även av den som inte enligt första stycket är deklaradonsskyldig.

Bestämmelserna i 4 kap. 2 S lagen (1990:000) om självdeklaration och kontrolluppgifter gäller i tillämpliga delar i fråga om deklaration för mer­värdeskatt.

248

'' Med nuvarande lydelse avses lydelsen enligt proposition 1989/90:000.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Skatiskyldig som inte är anmäl­ningsptiktig enligt 19 § och inte heller registrerats enligt 19 § femte stycket skall redovisa utgående och ingående skatt i allmän självdeklaration för be­skattningsåret. För sådan skattskyl­dig gäller i stället för bestämmelserna i första-sjätte styckena, 22 a-57 samt 64 b-71 §§ bestämmelserna i lagen (1990:000) om självdeklaration och kontrolluppgifter, taxeringslagen (1990:000) och uppbördslagen (1953:272). Vad som i dessa lagar sägs om taxering skatt gälla faststäl­lelse av mervärdeskatt.

(Se vidare anvisningarna.)

49 S'**

Överstiger  ingående   avdragsgill

Överstiger  ingående   avdragsgill

skatt enligt deklaration den ut- skatt enligt deklaration den ut­

gående skatten, återbetalar skatte- gående skatten, återbetalar skatte­

myndigheten det överskjutande be- myndigheten det överskjutande be­

loppet i den den mån kvittning icke loppet i den mån kvittning inte skett

skett enligt 17 § åttonde stycket.

enligt 17 § nionde stycket.

Överstiger skatt som skattskyldig betalat för viss redovisningsperiod skatt som fastställts eller anses fastställd, återbetalar skattemyndigheten det över­skjutande beloppet.

Den som i annat fall får nedsättning i eller befrielse från skatt som avkrävts honom, återfår av skattemyndigheten vad han betalat för mycket.

Står den skattskyldige i skuld för mervärdeskatt, har han vid återbetalning enligt första, andra eller tredje stycket rätt att återfå bara vad som överstiger skulden och avgifter som belöper på denna. I lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter finns också föreskrifter som begrän­sar rätten till återbetalning.

Fordran på överskjutande ingäende skatt får ej särskilt överlåtas eller ut­mätas.

I övrigt gäller uppbördslagens (1953:272) bestämmelser om restitution av skatt i tillämpliga delar beträffande återbetalning av mervärdeskatt.

51 S" Följande beslut av skattemyndighet får överklagas hos länsrätten:

1.

beskattningsbeslut i fråga som kan ha betydelse för beskattningen,

2.

beslut att avvisa en begäran om omprövning av beskattningsbeslut,

3.   beslut enligt 19 § fjärde stycket        3. beslut enligt 19 S fjärde och

i fråga om registrering, samt

fetnte styckena i fråga om registre­

ring, samt

4.   beslut om skattskyldighet, re-        4. beslut om skattskyldighet, re-

dovisningsskytdighet, restavgift eller     stavgift eller anstånd med att lämna

anstånd med att lämna deklaration     deklaration eller betala skatt,

eller betala skatt.

Följande beslut får inte överklagas: 1. beslut om skatterevision, samt

249

'« Senaste lydelse 1986:1289, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:000. " Med nuvarande lydelse avses lydelsen enligt proposition 1989/90:000.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

2. skattemyndighetens beslut i fråga om föreläggande av vite. Skattemyndighetens beslut i övrigt enligt denna lag överklagas hos riks­skatteverket. Riksskatteverkets beslut får inte överklagas.

införsel

Införs annan skattepliktig vara än värme eller elektrisk kraft till landet skall skatt erläggas till tullmyndig­het. Tullagen (1987:1065) gäller i fråga om skatten om regeringen inte förordnar annat.

Bestämmelserna i 7 § första och andra styckena samt 8 S gäller i till­lämpliga delar i fråga om införsel.

Import

58 S-'

Införs annan skattepliktig vara än värme, kyla eller elektrisk kraft dll landet skall skatt erläggas dll tull­myndighet. Tullagen (1987:1065) gäller i fråga om skatten om rege­ringen inte förordnar annat. Be­stämmelserna i 7, 8 och 13 §§ gäller i tillämpliga delar i fråga om import av vara.

Skyldighet att erlägga skatt företig-ger dock inte för trycksak som är tull­fri enligt tutttaxelagen (1987:1068) och framkallad etter enbart expone­rad mikrofilm, när varan införts tid landet som gåva etter annars utan ve­dertag, samt spritdryck, vin eller starköl och tobaksvara vid införset i landet i den ordning som avses i 18 § 4, 6 etter 7 tagen (1977:293) om han­del med drycker eller i 1 § andra stycket lagen (1961:394) om tobaks­skatt.

(Se vidare anvisningarna.)

59 Mervärdeskatt utgår med nitton procent av beskattningsvärdet. För monteringsfärdigt hus utgår dock skatten med elva och fyra tiondels procent av beskattningsvärdet.

Vid import av vara är beskatt­ningsvärdet lika med tullvärdet med tillägg av tull samt annan statlig av­gift eller skatt än mervärdeskatt.

Beskattningsvärdet är lika med tullvärdet med tillägg av tull samt annan statligavgift eller skatt, mer­värdeskatten inbegripen.

Vid bestämmande av beskattningsvärdet i fall som avses i 15 S lagen (1987:1069) om tullfrihet m.m. iakttas att, om varan

reparerats   i   utlandet,   beskatt-

reparerats   i   utlandet,   beskatt-

ningsvärdet är lika med det belopp ningsvärdet är lika med det belopp

som betingats för reparationen med som bedngats för reparationen med

tillägg som i andra stycket sägs,

tillägg som i första stycket sägs,

bearbetats på annat sätt eller tillverkats av svenskt eller i Sverige förtullat material, avdrag får medges för vad som i annan ordning belagts med mer­värdeskatt,

dllverkats med utnyttjande av svenskt konstruktionsarbete eller annan liknande svensk prestadon, avdrag får medges för värdet av sådant arbete eller sådan prestation.

250

" Senaste lydelse 1989:1027, 2' Senaste lydelse 1987:1236.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

60 §

Vid import av sådan skattepliktig tjänst som anges i tredje stycket skad, om annat inte sägs i femte stycket, mervärdeskatt erläggas av den som importerar tjänsten.

Med import av tjänst avses att en tjänst som skall tillgodogöras inom landet tidhandahåtts av en utländsk företagare som inte är skatiskyldig här i landet.

Skatt enligt denna paragraf skad endast erläggas för

1.        rektamtjänst,

2.

datatjänst och tillhandahållande av information,

3.

tjänst avseende fastighet i Sve­rige,

4.         skrivtjänst,

5. översättningstjänst,

6.     upplåtelse eller överlåtelse av

rätt titt patent, nyttjanderätt titt kon­

struktion eller uppfinning, som avser

skattepliktig vara, mönsterrätt, varu­

märkesrätt, rått som omfattas av ta­

gen (1960:729) om upphovsrätt tid

litterära och konstnärliga verk etter

av tagen (1960:730) om rätt tiU foto­

grafisk bild samt rätt att utnyttja sys­

tem etter program för automatisk da­

tabehandling,

7.

kontroll eller analys av vara,

8.

annan tjänst av ekonomisk, juri­disk, administrativ etter därmed jäm­förtig art,

9.

förmedling av sådan tjänst som avses ovan.

Skatten skad erläggas med det be­lopp som skulle ha utgjort utgående skatt för säljaren om denne hade värd skattskyldig för omsättningen.

Skatt enligt denna paragraf skall inte erläggas

1.

av kommun eller av stattig myn­dighet som inte omfattas av beslut en­ligt 18 a § första stycket,

2.

av den som är skattskyldig enligt 2 § för annat än import av tjänst och som vid motsvarande förvärv inom landet skulle ha haft rätt till avdrag med ett belopp som motsvarar hela den ingående skatten,

3.

om importen sker i en verksam-

251

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

het som inte är yrkesmässig och vär­det av den sammanlagda importen för beskattningsåret 30 000 kr

Vid redovisning enligt 5 § skad så­dan skattepliktig import av tjänst som tid någon del sker för en skattepUktig verksamhet redovisas i denna verk­samhet Annan skattepliktig import av tjänst skatt vid redovisning enligt 5 § anses utgöra en särskdd verksam­het.

Skattepliktig import av tjänst anses som skattepliktig omsättning. Den som skatt erlägga skatt enligt denna paragraf skall alltid anmäla sig för registrering enligt vad som anges i 19 § och skall lämna deklaration enligt 22 § första stycket även om den skat­tepliktiga omsättningen för beskatt­ningsåret inte överstiger 200000 kr

Skyldighet att erlägga skatt enligt denna paragraf medför inte rätt tid avdragför ingående skatt enligt 17 §. Avser erlagd skatt import av tjänst som delvis är hänförlig tid skatteplik­tig verksamhet får dock avdrag enligt 17 § göras efter uppdelning efter skä­lig grund om inte annat följer av 18 § tredje stycket.

Skyldighet att bevara underlag en­ligt 24 § andra stycket gäller inte för den som importerar skattepliktig tjänst i verksamhet som inte är yrkes­mässig.

73 §

Utgående mervärdeskatt räknas icke som intäkt och ingäende sådan skatt icke som kostnad vid inkomsttaxeringen.

Har mervärdeskatt likväl medräk-

Har mervärdeskatt likväl medräk-

nats vid inkomstredovisningen anses     näts vid inkomstredovisningen anses

skatten i den mån den betalats till     skatten i den mån den betalats till

staten som sådan speciell skatt, för     staten som sådan speciell skatt, för

vilken avdrag får åtnjutas vid in-     vilken avdrag får åtnjutas vid in­

komsttaxeringen enligt kommunal-     komsttaxeringen enligt kommunal­

skattelagen. Till följd härav utgör     skattelagen. Till följd härav utgör

återbetalad, avkortad eller avskri-     återbetalad, avkortad eller avskri­

ven mervärdeskatt, för vilken av-     ven mervärdeskatt, för vilken av­

drag   medgivits   vid   inkomsttaxe-     drag   medgivits   vid   inkomsttaxe­

ringen, skattepliktig intäkt vid in-     ringen, skattepliktig intäkt vid in­

komsttaxeringen.   För skatiskyldig     komsttaxeringen.

som icke är redovisningsskyldig ut­

gör dock utgående mervärdeskatt in­

täkt och ingående sådan skatt kost-

...,

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

nad vid inkomstredovisningen enligt kommunalskattelagen.

Har återföring av mervärdeskatt gjorts enligt 15 S femte eller sjätte stycket räknas det återförda beloppet, i den mån det har betalats till staten, som driftkostnad vid beräkning av inkomst av fastighet eller rörelse enligt kom­munalskattelagen.

Anvisningar

till 1 §22

Vad som enligt denna lag förstås med omsättning anges i punkt 2 av anvis­ningarna till 2 §.

Mervärdeskatt utgår inte vid ex-

Mervärdeskatt utgår inte vid ex-

port om regeringen ej särskiU förord-     port. nat att skatt skall erläggas.

till 2 §

l.- Verksamhet anses som yrkes­mässig när inkomsten därav utgör skattepliktig intäkt av jordbruksfas­tighet, av annan fastighet etter av rö­relse enligt kommunalskattelagen (1928:370). Som yrkesmässig verk­samhet räknas även omsättning av vara från fastighet som avses 124 § 2 mom. kommunalskattelagen eller 2 § 7 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, uthyrning enligt 2 § fjärde stycket av sådan fastighet, upplåtelse av avverkningsrätt och avyttring av skogsprodukter i fall som avses i punkt 4 tredje stycket av anvisningarna titt 35 § kommunal­skattetagen samt annan verksamhet i vilken varor eller tjänster omsätts under rörelseliknande former.

1. Verksamhet anses som yrkes­mässig när inkomsten därav utgör skattepliktig intäkt av näringsverk­samhet enligt kommunalskattelagen (1928:370) samt när verksamheten avser upplåtelse av avverkningsrätt och avyttring av skogsprodukter i fall som avses i 25§ 2 mom. tredje stycket lagen (1947:526) om stattig inkomstskatt.

Som yrkesmässig verksamhet räk­nas även omsättning av vara frän fas­tighet som avses i 5 § andra och tredje styckena kommunalskattela­gen eller 2 § 7 mom. lagen om statlig inkomstskatt, uthyrning enligt 2 § Iredje stycket av sådan fastighet samt annan verksamhet i vilken varor el­ler tjänster omsätts under närings­verksamhetsliknande former, alU om den skattepliktiga omsättningen för beskattningsåret överstiger 30 000 kr

Den som yrkesmässigt omsätter tjänst som avses i 10 § första stycket 2 etter 4 anses bedriva yrkesmässig byggnadsverksamhet. Sådan verk­samhet omfattar även tjänst som den skatiskyldige utför etter tåler utföra på fastighet som för honom lagör ta-gertitlgång i förvärvskällan rörelse enligt kommunalskattelagen. Som la-gertdlgång / byggnadsverksamhet skall dock enligt denna tag ej räknas fastighet som avses i 24 § 2 mom. kommunatskattelagen och som av den skattskyldige stadigvarande bru-

253

" Senaste lydelse 1979:1190, -' Senaste lydelse 1989:1027

Nuvarande lydelse

kas som bostad etter för fritidsända­mål.

Föreslagen lydelse

Som yrkesmässig verksamhet räk­nas även av ägaren utförda arbeten på fastighet som hos honom utgör tillgång i annan verksamhet än sådan näringsverksamhet som medför skattskyldighet enligt denna tag om de nedlagda lönekostnaderna, däri inräknat sociala avgifter, för arbe­tena för beskattningsåret överstiger 500000 kr. Vad som nu sagts gäller även fastighet som utgör tillgång i verksamhet som bedrivs under nä-ringsversamhetsliknande former

Försäljning av inventarier, mate­rial, avfallsprodukter eller hknande varor i verksamhet som icke medför skattskyldighet anses ej som yrkes­mässig. Som yrkesmässig anses dock försäkringsföretags omsättning av vara som övertagits i samband med skadereglering och finansierings­företags omsättning av vara som en­ligt köpeavtal återtagits av företa­get. Som yrkesmässig anses alltid omsättning av vara som vid förvärvet eller införseln har varit undantagen från skatteplikt enligt 8 § 1. Skatt­skyldigs försäljning av personbil el­ler motorcykel anses som yrkesmäs­sig, endast om rätt till avdrag för in­gående skatt som hänför sig till den skattskyldiges förvärv av fordonet har förelegat.

Försäljning av inventarier, mate­rial, avfallsprodukter eller liknande varor i verksamhet som inte medför skattskyldighet anses inte som yrkes­mässig. Som yrkesmässig anses dock försäkringsföretags omsättning av vara som övertagits i samband med skadereglering och finansierings­företags omsättning av vara som en­ligt köpeavtal återtagits av företa­get.

Om en arbetsgivare tilthandahåtter kost åt personal i en verksamhet som i övrigt inte medför någon skattskyl­dighet räknas detta som yrkesmässig verksamhet först om saluvärdet av den tidhandahåtlna kosten för be­skattningsåret överstiger 30000 kr.

Skattskyldigs försäljning av per­sonbil eller motorcykel anses som yrkesmässig, endast om rätt till av­drag för ingående skatt som hänför sig till den skattskyldiges förvärv av fordonet har förelegat. Utgivning av program eller katalog för verksamhet som ej medför skatt­skyldighet anses icke som yrkesmässig.

Utländsk företagare anses bedriva yrkesmässig verksamhet här i landet även när han omsätter varor som han lagt i lager eller förvärvat inom eller infört till landet för leverans efter montering, installation eller annan tjänst eller inom landet tillhandahäller byggnadsentreprenad eller annan tjänst.

Föreligger skattskyldighet för utländsk företagare, som icke är bosatt eller icke stadigvarande vistas här i landet eller, om fråga är om juridisk person, icke har fast driftställe här i landet, skall företagaren företrädas av en av skattemyndigheten godkänd representant. Sådan representant skall enligt fullmakt av den utländske företagaren som ombud för företagaren svara för redovisningen av skatt för den verksamhet som skattskyldigheten omfattar och i övrigt företräda den utländske företagaren i frågor som gäller skatt en­hgt denna lag. Skattemyndigheten kan kräva, att säkerhet skall ställas för skattens betalning. Underlag för kontroll av skatteredovisningen skall finnas tillgängligt hos representanten.

Prop. 1989/90:111

254

Nuvarande lydelse

Verksamhet som staten eder kom­mun bedriver för att utestutande till­godose eget behov räknas som yrkes­mässig endast när den drives i bolags­form eller liknande. Delta gäller även vid ekonomiskt samgående mellan staten och kommun eller mellan kommuner för verksamhet som avser visst gemensamt ändamål. Med kom­mun förstås även landstingskom­mun.

Bedriver staten, kommun eder kommuner var för sig eller gemen­samt verksamhet som icke uteslu­tande tillgodoser egna behov, räknas verksamheten, när den ej drives i bo-tagsform etter liknande, som yrkes­mässig till den del dei% avser annat än egna behov, om ej annat följer av el­fte eder trettonde stycket. Som yrkes­mässig verksamhet anses alltid sta­tens järnvägars befordran av varor, postverkets befordran av varor i ddi­gensröretsen samt postverkets be­fordran av poslpaket och gruppkors­band. Som yrkesmässig verksamhet anses vidare alttid kommuns omsätt­ning etter ianspråktagande för eget behov av elektrisk kraft, värme samt gas och annat bränsle för uppvärm­ning eller energiatstring, vatten samt transport i samband med renhållning eller omhändertagande och förstö­ring av vara.

Förestagen lydelse

Med kommun förstås i denna tag primärkommun etter landstingskom­mun.

En statlig myndighets eller en kommuns verksamhet skall anses som yrkesmässig, oberoende av om verksamheten bedrivs med vinstsyfte etter ej.

En stattig myndighets eller en kommuns tillhandahållande av skat­tepliktiga varor eller tjänster skad inte anses som yrkesmässig verksam­het om tdlhandahädandet sker som ett led i en myndighetsutövning. Som yrkesmässig skad dock alttid anses verksamhet som innebär tillhanda­hållande av tetetjänster och offentliga distributions- och servicetjänster Vad som nu sagts gäller ävn en kyrk­lig kommuns tillhandahållanden.

Verksamhet som bedrivs av en stadig myndighet, som inte omfattas av beslut enligt 18 a § första stycket, eller av en kommun räknas inte som yrkesmässig tid den del verksamhe­ten bedrivs för att tillgodose myndig­hetens eller kommunens eget behov. Verksamhet som staten eller kom­mun bedriver i bolagsform eller lik­nande anses som yrkesmässig även om den avser att tillgodose statens el­ler kommunens eget behov.

Prop. 1989/90:111

255

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Om särskilda skäl föreligger kan regeringen förordna att stattig verk­samhet, som avser eget behov och sotn ej enligt sjunde eller åttonde stycket är att anse som yrkesmässig, tills vidare skall anses utgöra yrkes­mässig verksamhet.

Verksamhet som medlem i sameby utför enligt rennäringslagen (1971:437) för samebyns räkning an­ses ej som yrkesmässig.

Verksamhet som utövas vid offent­liga bibliotek, vetenskapliga instttu-tioner och därmed jämförtiga inrätt­ningar räknas som yrkesmässig, tdl den del den bedrivs i konkurrens med näringsverksamhet som medför skattskyldighet enligt denna lag.

Fastighetsägare, som avyttrar fas­tighet eller del därav för vilken han medgivits skattskyldighet enligt 2 § fjärde stycket, skall om han fortsät­ter uthyrnings- eller upplåtelseverk­samheten efter försäljningen vara skattskyldig härför till dess han från-träder fastigheten.

Som yrkesmässig verksamhet räk­nas inte omsättning av

1)

vara eller tjänst i kommunal el­ler landstingskommunal verksamhet som är inrättad för att ombesörja barnomsorg, ungdomsvård, sjuk­vård, hälsovård, äldreomsorg, sär­skilda omsorger om psykiskt utveck­lingsstörda etter annan social om­vårdnad,

2)

vara, som tillverkats eller tjänst som utförts som ett led i undervis­ningen i en annan gymnasieskola än en där jordbruk, skogsbruk eller trädgårdsnäring bedrivs, när varan eller tjänsten tdlhandahålls av huvud­mannen,

3)

vara eller tjänst i en av en ideell förening bedriven verksamhet, när inkomsten därav utgör sådan in­komst av rörelse för vilken för­eningen är frikallad från skattskyl­dighet enligt 7§ 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

Fastighetsägare, som avyttrar fas­tighet eller del därav för vilken han medgivits skattskyldighet enligt 2 § tredje stycket, skall om han fortsät­ter uthyrnings- eller upplåtelseverk­samheten efter försäljningen vara skattskyldig härför till dess han från-träder fastigheten.

Som yrkesmässig verksamhet räk­nas inte omsättning av

1)   vara eller tjänst i en av en ideell

förening bedriven verksamhet, när

inkomsten därav utgör sådan in­

komst av näringsverksamhet för vil­

ken föreningen är frikallad från

skattskyldighet enligt 7 § 5 mom. la­

gen om statlig inkomstskatt,

2)    tjänst som avser gravöppning

och gravskötset, när tjänsten tillhan­

dahålls av huvudmannen för admän

begravningsplats.

256

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

2.2'* Med omsättning förstås enligt denna lag att vara levereras i samband med försäljning, att tjänst utförs eller förmedlas (tillhandahålls) mot veder­lag, att betalning uppbärs i förskott eller a conto för beställd vara eller tjänst samt att vara eller tjänst uttas. Med försäljning eller tillhandahållande lik­ställs byte. Med uttag förstås att

a)   vara tas i anspråk av den skattskyldige eller överlåts utan vederlag eller

 mot vederlag som understiger det allmänna saluvärdet, när rätt till avdrag

 för ingående skatt som hänför sig till den skattskyldiges förvärv av varan har

 förelegat,

b)    vara överförs från verksamhetsgren som medtör skattskyldighet till

 verksamhetsgren som ej medför skattskyldighet,

c)    skepp, fartyg eller luftfartyg el­

 ler del, tillbehör eller utrustning där­

 till, som vid förvärvet eller införseln

 har undantagits från skatteplikt enligt

 8 § 1, tas i anspråk för ändamål .som

 ej berättigar tdl sådant undantag,

d)   tjänst, som även på annat sätt

 yrkesmässigt omsätts i verksamhet,

 utförs eller tillhandahålls av den

 skattskyldige för egen eller annans

 räkning utan vederlag eller mot ve­

 derlag som understiger det allmänna

 saluvärdet, om ej annat följer av

 andra stycket.

e) tjänst i yrkesmässig byggnads­verksamhet av annan än den skatt­skyldige tillförs fastighet som inne­has eller nyttjas av den skattskyldige för annal ändamål än stadigvarande bruk i byggnadsverksamheten.

f) personbil, som utgör anlägg­nings- eller omsättningstillgång hos den som är skattskyldig för omsätt­ning av sådant fordon, eller annan vara, som utgör omsättningstillgång i skattskyldigs verksamhet, utnyttjas av den skattskyldige eller annan för privat bruk, när värdet av det pri­vata utnyttjandet är mer än ringa.

c)    tjänst, som även på annat sätt

yrkesmässigt omsätts i verksamhet,

utförs eller tillhandahälls av den

skattskyldige för egen eller annans

räkning utan vederlag eller mot ve­

derlag som understiger det allmänna

saluvärdet, om inte annat följer av

tredje stycket,

d)    serveringstjänst utförs eder dll­

handahålls av den skattskyldige för

egen etter annans räkning utan veder­

lag eller mot vedertag som understi­

ger det allmänna saluvärdet,

e)    tjänst i yrkesmässig byggnads­

verksamhet av annan än den skatt­

skyldige tillförs fastighet som hos

honom utgör tagertillgång i förvärvs­

källa hänförtig titt näringsverksam­

het enligt kommunatskattelagen om

inte annat framgår av sjunde stycket,

f)     byggnads- etter anläggningsar­

beten eder annan tjänst på fastighet

av den skatiskyldige utförs i verk­

samhet som enligt punkt 1 tredje

stycket räknas som yrkesmässig,

g)    personbil, som utgör anlägg­

nings- eller omsättningstillgång hos

den som är skattskyldig för omsätt­

ning av sådant fordon, eller annan

vara, som utgör omsättningstillgång

i skattskyldigs verksamhet, utnyttjas

av den skattskyldige eller annan för

privat bruk, när värdet av det pri­

vata utnyttjandet är mer än ringa.

TiU uttag hänförs dock inte en kommuns ianspråktagande av egna varor eller tjänster för eget behov.

257

2-*Senaste lydelse 1989:1027.

17 Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 111

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Omsättning enligt första stycket d) anses ej föreligga, om tjänst som uttas avser nyttjande av personbil el­ler motorcykel, som har förhyrts för annat ändamål än yrkesmässig åte­ruthyrning. Utför skattskyldig själv tjänst för egen räkning anses omsätt­ning enligt första stycket d) föreligga endast om han i samband med tjäns­ten tar ut vara av mer än ringa värde.

Som omsättning anses ej uttag av vara, som utgör omsättningstillgång, för användning i verksamhet som medför skattskyldighet.

Som omsättning anses inte heller skadevållandes avhjälpande av skada. Ersättning som erhålles för annat omhändertagande än sådant som sker i samband med förstöring av vara anses inte som omsättning för mottagaren.

Kommuns ianspråktagande för eget behov av sådan vara etter tjänst som avses i punkt 1 åttonde stycket sista meningen utgör inte omsättning enligt denna tag.

Med personbil förstås enligt denna buss, om fordonets totalvikt är högst

Detsamma gäller en stadig myndig­hets ianspråktagande, om myndighe­ten inte omfattas av beslut enligt 18 a §. Sådan tjänst som avses i första stycket d) anses dock som uttag även då den skattskyldige är kommun eller statlig myndighet som inte omfattas av beslut enligt 18 a § första stycket.

Omsättning enligt första stycket c) anses inte föreligga, om tjänst som uttas avser nyttjande av personbil el­ler motorcykel, som har förhyrts för annat ändamål än yrkesmässig åte­ruthyrning. Utför skattskyldig själv tjänst för egen räkning anses omsätt­ning enligt första stycket c) föreligga endas; om han i samband med tjäns­ten tar ut vara av mer än ringa värde.

Som omsättning anses inte uttag av vara eller tjänst för användning i verksamhet som för den skatiskyl­dige medför skattskyldighet.

Som omsättning anses inte heller skadevållandes avhjälpande av skada.

lag även lastbil med skåpkarosseri och 3500 kilogram.

Bestämmelserna i första stycket e) gäller inte vid uttag av tjänst som ut­förs på sådan fastighet som avses i 5 § andra och tredje styckena kommu­natskattelagen, om fastigheten av den skattskyldige själv stadigvarande nyttjas som bostad eller för fritidsän­damål.

Som sådan tjänst på fastighet som avses i första stycket f) räknas även av fastighetsägaren utförd tjänst som innefattar ritning, projektering, kon­struktion etter därmed jämförlig tjänst och som avser egen fastighet.

Som omsättning enligt första stycket e) och f) räknas inte lokal-städning,  fönsterputsning,   renhåtl-

258

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

ning och annan sedvanlig fastighets­skötsel samt administrativa tjänster som den skatiskyldige utför eller låter utföra på egna fastigheter

till 2 a §25

Bestämmelserna i tredje stycket 2, 3, 5, 7-9 eller 77-75 gäller endast när tjänsten avser verksamhet som uppdragsgivaren bedriver i utlandet och som skulle ha medfört skattskyl­dighet om den utövats här i landet.

Bestämmelserna i tredje stycket 2, 3, 5-8 eller 13 gäller endast när tjänsten avser verksamhet som upp­dragsgivaren bedriver i utlandet och som skulle ha medfört skattskyldig­het om den utövats här i landet.

Bestämmelserna i sjätte stycket tillämpas inte i de fall när köparen är bo­satt i Danmark, Finland eller Norge. Vid leverans till sådan köpare av vara eller grupp av varor som normalt utgör en helhet och med ett försäljnings­pris, exklusive mervärdeskatt, om minst 1 000 kronor anses dock leveransen ha skett genom export under förutsättning att varan i nära anslutning till le­veransen av köparen har införts till Danmark, Finland eller Norge och att mervärdeskatt eller motsvarande allmän omsättningsskatt har erlagts vid in­förseln enligt tullräkning eller motsvarande handling.

till 5 §26

Med verksamhet förstås förvärvs­källa enligt kommunalskattetagen (1928:370).

Med ingående skatt avses även skatt som enligt 16 § fjärde eller femte stycket har upptagits i faktura eller intyg.

till 8 §2 Som yrkesmässig sjöfart anses även transport med skepp av eget gods. Undantaget för skepp gäller inte sådan farkost, för vilken förflytt­ningen är av underordnad betydelse i förhållande lid huvuduppgiften. Ftodspruta, ponlonkran, ftytdocka och annan tid tutltaxenr 89.05 tull­taxetagen (1987:1068) hänförlig far­kost än bärgningsfartyg utgör skatte­pliktig vara.

Undantaget för skepp för yrkes­mässigt fiske gäller alla skepp, som säljs eller införs för att användas vid sådant fiske, oavsett om skeppet är särskilt anordnat för detta ändamål eller inte. Undantaget för fartyg för livräddning, gäller endast sådant far­tyg som ställes till förfogande för Svenska sällskapet för räddning af skeppsbrutne.

1. Med sjukvård förstås åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador, om åtgärderna avser vård tillhanda­hållen vid sjukhus eller andra inrätt-

25 Senaste lydelse 1988:1152. 2' Senaste lydelse 1979:304. 2' Senaste lydelse 1989:1027.

259

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

ningar som drivs av det allmänna, av enskild efter särskilt tillstånd eller av annan enskild med motsvarande vårdverksamhet. Som sjukvård skall även anses vård, som tillhandahålls av någon med särskild legitimation att utöva yrke inom sjukvården. Så­dan vård, som kan berättiga lid sjuk­vårdsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, skall alltid anses som sjukvård enligt denna lag. Vad som nu angetts om sjukvård gäller även tandvård.

Som ett led i sjukvård respektive tandvård skall även anses kontroU el­ler analys av prov som tagits som ett led i läkarundersökning eder annan sjukvård samt tillhandahållande av dentatteknisk produkt etter av tjänst på sådan, när produkten eller tjäns­ten tillhandahålls tandläkare, dental­tekniker eller den för vilken produk­ten är avsedd.

Angående tillhandahållande av läkemedel är föreskrivet i 8 § 14).

Som huvudman anses den som be­driver sjukvården eller tandvården.

Undantaget i denna punkt avser inte djursjukvård.

2.    Med social omvårdnad förstås

tillhandahållande av varor och tjäns­

ter som ett led i offentlig eller privat

verksamhet inrättad för att ombe­

sörja barnomsorg, ätdreomsorg, sär­

skilda omsorger om psykiskt in-

gsstörda och annan social omsorg.

Som huvudman anses den som be­driver den sociala omvårdnaden.

3.    Undantaget för utbddning om­

fattar endast huvudmannens tdlhan­

dahåUande av varor eller tjänster åt

den som åtnjuter utbildiungen.

Undantaget för utbildning omfat­tar inte sådan utbildning som säljare etter uthyrare anordnar i samband med tillhandahållande av skatteplik­tig vara eller tjänst.

4.    Med bank- och finansierings­

tjänster avses inte notariatverksam­

het, inkassotjänster uthyrning av

förvaringsutrymme eller finansie­

ringsföretags omsättning av vara som

enligt köpeavtal återtagits av företa-

260

get.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

5.

Med försäkringstjänster avses även sådana tjänster hänförliga tid återförsäkringsverksamhet samt så­dana tjänster utförda av försäkrings-mäklare eder annan sådan förmed­lare. Undantaget för försäkrings­tjänster avser inte försäkringsföretags omsättning av vara som övertagits i samband med skadereglering.

6.

Undantaget från skatteplikt en­Ugt 8 § första stycket 5 gäller

a)    sådant alster av bildkonst som

ägs av upphovsmannen eller dennes

dödsbo,

b)

upplåtelse och överlåtelse av rättighet som omfattas av 1, 4 och 5§§ lagen (1960:729) om upphovs­rätt tid litterära och konstnärtiga verk under förutsättning att den som på så sätt förfogar över verket är upphovs­mannen eder dennes dödsbo,

c)

utövande konstnärs framfö­rande av ett litterär eller konstnärligt verk,

d)     tdlhandahåUande av biograf-,

teater-, opera- och batettförestält-

ningar,

e)   biblioteksverksamhet i form av

tillhandahållande av böcker tidskrif­

ter tidningar ljudupptagningar als­

ter av bildkonst och motsvarande

samt bibliografiska upplysningar,

f)    arkivverksamhet i form av för­

varing och tillhandahållande av ar­

kivhandlingar och uppgifter därur,

:

g)   museiverksamhet i form av ut­

ställning för allmänheten samt till­

handahållande av föremål för utställ­

ning.

Undantaget enligt b) omfattar dock inte

rätt titt översättning,

rätt titt rektamatster,

rätt titt film, videogram eller annan för återgivning gjord jämförlig in­spelning som avser information,

rätt till system eller program för automatisk databehandling.

Undantaget enligt c) gäller även tillhandahållande av rätt att använda ljud- och bitdupptagning av sådant framförande som anges där.

7.    Med fastighet förstås även del av

261

fastighet.

Nuvarande lydelse

Undantaget för allmän nyhetstid­ning gäller sådan publikation av dagspresskaraktär som normalt ut­kommer med minst ett nummer varje vecka.

Undantaget för periodisk publika­tion under 6 gäller svenskt och ut­ländskt alster av angivet slag, som enligt utgivningsplan utkommer med normalt minst fyra nummer om året. Till sammanslutning med hu­vudsakligt syfte att verka för idrotts­ligt ändamål hänföres endast sam­manslutning som är ansluten till Sve­riges riksidrottsförbund eller Svenska korporationsidrottsförbun­det eller är representerad inom Sve­riges olympiska kommitté. Som för­svarsfrämjande sammanslutning räknas endast sammanslutning som anges i 1 § kungörelsen (1970:301) om frivillig försvarsverksamhet eller som har till uppgift att stödja hem­värnets verksamhet.

Undantaget för mynt gäller inte guldmynt präglade efter den 1 ja­nuari 1967 som omsätts efter sitt me­tallvärde.

Föreslagen lydelse

Undantaget från skatteplikt enligt 8 § första stycket 6 gäller även tillhan­dahållande av gas, vatten, elektricitet och värme som sker som ett led i fas-tighetsupplåtetsen. Detsamma gäller tdlhandahåUande av nätutrustning för radio- och televisionssändningar

8.

Undantaget för allmän nyhets­tidning / 8 § första stycket 9 gäller så­dan publikation av dagspresskarak­tär som normalt utkommer med minst ett nummer varje vecka. Un­dantaget gäller även tillhandahål­lande av sådan tidning i form av ra­diotidning och sådan ljudinspelning som titt sitt innehåll och med hänsyn titt omständigheterna i övrigt är att jämställa med altmän nyhetstidning.

9.

Undantaget för periodisk pub­likation ( 8§ första stycket 10 gäller svenskt och udändskt alster av angi­vet slag, som enligt utgivningsplan utkommer med normalt minst fyra nummer om året. Till sammanslut­ning med huvudsakligt syfte att verka för idrottsligt ändamål hän­föres endast sammanslutning som är ansluten till Sveriges riksidrottsför­bund eller Svenska korporationsid­rottsförbundet eller är represente­rad inom Sveriges olympiska kom­mitté. Som försvarsfrämjande sam­manslutning räknas endast samman­slutning som anges i 1 § kungörelsen (1970:301) om frivillig försvarsverk­samhet eller som har dll uppgift att stödja hemvärnets verksamhet.

Vad som sägs i punkten 8 angå­ende ljudinspelning gäller även här avsedda publikationer

10. Med rätt tid tillgodogörande av naturtillgång förstås i 8 § andra stycket avverkningsrätt och annan jämförtig rättighet, rätt att ta jord, sten etter annan naturprodukt samt rätt tid jakt, fiske eder bete.

Prop. 1989/90:111

262

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

till  14 §28

I vederlaget e//er saluvärdet inräk-

I vederlaget, saluvärdet eller in-

nas mervärdeskatt och annan statlig     köpsvärdet  inräknas   varje   annan

skatt eller avgift.

statlig skatt eller avgift än mervärde-

skatt.

Med vederlag avses vid omsättning mot kontant betalning den erhållna likviden minskad med rabatt som direkt avgår från likviden och vid annan omsättning det pris som överenskommits vid avtalets ingående enligt utfär­dad faktura eller annan handling. I vederlaget skall inräknas avbetalningstil­lägg och varje annat pristillägg som skall erläggas av köparen enligt avtalet utom ränta.

Vid beräkning av beskattningsvärde eller skattepliktig omsättning får av­drag icke göras för s.k. villkorlig rabatt som utgårvid betalning inom viss dd. Ej heller får avdrag göras för diskonto vid diskontering av kundväxel.

Vid omsättning som innebär att ny eller renoverad bilmotor lämnas till bestämt pris mot att en renoveringsbar bilmotor av samma slag tages i byte utan särskild värdering, skall i beskattningsvärdet icke inräknas något värde för den inbytta motorn. Vad nu sagts gäller även vid annan jämförlig omsätt­ning.
[REDACTED_EFTERNAMN] saluvärde bestämmes enligt ortens pris enligt samma grunder som föreskrives i kommunalskattelagen.

Vid sådan försäljning av vara i för­ening med varans inmontering i fas­tighet som ej utgör byggnads- eller anläggningsentreprenad och ej ingår såsom ett led i sådan entreprenad, ex­empelvis försäljning i förening med inmontering av enbart spis eller kyl­skåp, utgöres beskattningsvärdet av hela vedertaget. Uttages särskild er­sättning för inmonteringen, bestäm­mes beskattningsvärdet för denna del av vederlaget enligt vad som gäller för tjänst som avser fastighet. Vid skattepliktig omsättning av inventa­rium eller annan tillgång som titthör verksamhet utgöres beskattningsvär­det alltid av vedertaget etter saluvär­det etter, i fråga om monteringsfär­digt hus, 60 procent av vedertaget el­ler saluvärdet.

Utgår gemensamt vederlag vid omsättning av varor eller tjänster, av vilka en del inte är skattepliktiga, be­stäms beskattningsvärdet genom uppdelning av vederlaget efter skä­lig grund. Motsvarande gäller salu­värde vid uttag.

Utgår gemensamt vederlag vid om­sättning av varor eller tjänster för vdka olika regler för beskattnings­värdets bestämmande gäller etter av vilka en del icke år skattepliktiga, bestäms beskattningsvärdet genom uppdelning av vederlaget efter skä­lig grund. Motsvarande gäller salu­värde vid uttag.

Vid uttag av tjänst som avser fastighet anses saluvärdet motsvara summan av nedlagda kostnader jämte ränta på eget kapital och värdet av den skatt­skyldiges eget arbete.

263

28 Senaste lydelse 1985:1116.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Med monteringsfärdigt hus förstås hus avsett för stadigvarande bruk, som för uppförande på fast grund le­vereras antingen i form av färdig­ställda byggnadselement, innefat­tande fullständig sats av bjälklags-, vägg- och takkonstruktioner även med tillhörande beklädnads- och iso­terings material, samt byggnads­snickerier, eller på motsvarande sätt färdigmonierai.

Vid omsättning enligt punkt 2 första stycket/) av anvisningarna till 2 § anses som beskattningsvärde ett belopp som överensstämmer med det schablonvärde som enligt 5 § la­gen (1984:668) om uppbörd av soci­alavgifter från arbetsgivare har fast­ställts i fråga om tillhandahållande av bilförmån åt anställd.

dll Faktura, avräkningsnota eller motsvarande handhng skall utöver beskattningsvärde och skattebelopp innehålla uppgift om utställarens och mottagarens namn och adress eller annan för identifieringen god­tagbar angivelse, transakdonens art samt platsen för varans mottagande. I en sådan handling skall också an­ges registreringsnumret för den som är redovisningsskyldig för omsätt­ningen. Skattemyndigheten får, när det finns särskilda skäl, medge att uppgift om registreringsnumret ute­lämnas i en avräkningsnota som upprättas av köparen. Vid förvärv som avses i 17 § sjätte stycket skall handlingen innehålla uppgift om säl­jarens personnummer eller organi­sationsnummer eller, om sådant nummer saknas, en likvärdig upp­gift.

Vid omsättning enligt punkt 2 första stycket g) av anvisningarna dll 2 § anses som beskattningsvärde ett belopp som överensstämmer med det schablonvärde som enligt 5 § la­gen (1984:668) om uppbörd av soci­alavgifter från arbetsgivare har fast­ställts i fråga om dllhandahållande av bilförmån åt anställd.

16 §2"

Faktura, avräkningsnota eller motsvarande handling skall utöver beskattningsvärde och skattebelopp innehålla uppgift om utställarens och mottagarens namn och adress eller annan för idendfieringen god­tagbar angivelse, transaktionens art samt platsen för varans mottagande. I en sådan handling skall också an­ges registreringsnumret för den som är skattskyldig för omsättningen. Skaltskytdig som inte är registrerad enligt 19 § skall ange person- etter or­ganisationsnummer Skattemyndig­heten får, när det finns särskilda skäl, medge att uppgift om numret utelämnas i en avräkningsnota som upprättas av köparen. Vid förvärv som avses i 17 § åttonde stycket skall handlingen innehålla uppgift om säl­jarens personnummer eller organi-sadonsnummer eller, om sådant nummer saknas, en likvärdig upp­gift.

till 17 §

Avdrag för ingående skatt skall styrkas av skattedebitering på in­köpsfaktura, avräkningsnota eller motsvarande handling. Detta gäller dock inte om säljaren enligt 16 § tredje stycket är undantagen från

30

Avdrag för ingående skatt skall styrkas av skattedebitering pä in­köpsfaktura, avräkningsnota eller motsvarande handling. Detta gäller dock inte om säljaren enligt 16 § tredje stycket är undantagen från

264

2'' Senaste lydelse 1986:1289, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:000. 30 Senaste lydelse 1985:1116.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

skyldighet att på sådan handling ange skattens belopp och inte heller vid inköp frän detaljhandeln, om ve­derlaget undersdger 200 kronon Rätt till avdrag för ingående skatt som anges i 17 § sjätte stycket före­ligger endast om köpehandlingen in­nehåller sådan uppgift som avses i anvisningarna till 16 § sista me­ningen.

skyldighet att på sådan handhng ange skattens belopp och inte heller vid inköp från detaljhandeln eller därmed jämförtig verksamhet, om vederlaget understiger 200 kronon Rätt dll avdrag för ingående skatt som anges i 17 § åttonde stycket före­ligger endast om köpehandlingen in­nehåller sädan uppgift som avses i anvisningarna till 16 § sista me­ningen.

Avdragsrätten för ingående skatt på driftkostnader för personbil eller mo­torcykel som utgör inventarium i skattskyldigs verksamhet eller som förhyrs för bruk i sådan verksamhet omfattar alla sådana kostnader oavsett om for­donet helt eller endast delvis används i verksamheten. Används personbil eller motorcykel, som har förhyrts för annat ändamål än yrkesmässig återut­hyrning, i mer än ringa omfattning i verksamhet som medför skattskyldighet föreligger avdragsrätt för 50 procent av den ingående skatt som belöper på hyran. Avser ingående skatt i annat fall endast delvis sådant förvärv som om­fattas av avdragsrätten eller endast delvis verksamhet som medför skattskyl­dighet eller verksamhet som endast delvis medför skattskyldighet, skall be­loppet av den avdragsgilla ingående skatten bestämmas genom uppdelning efter skälig grund när annat ej följer av 18 § tredje stycket.

Kan det styrkas att vid leverans av vara dll skattskyldig här i landet skatt erlagts för utländsk ej skattskyldig leverantörs räkning vid varans införsel, föreligger avdragsrätt för köparen med belopp motsvarande den av tullmyn­digheten uttagna skatten, om avdragsrätt förelegat om köparen själv erlagt skatten.

Avdragsrätten för ingående skatt på jordbruksarrende omfattar hela skat­ten, även om i arrendet ingår värdet av bostad.

Finansieringsföretag äger rätt dll avdrag för ingående skatt som hänör sig dll värdet av vara som enligt köpeavtal återtagits av företaget när det kan visas att köparen helt saknat rätt dll avdrag för ingående skatt som hänför sig dll dennes förvärv av varan.

Skattskyldigs avdragsrätt omfattar även ingående skatt som hänför sig till avhjälpande av skada som han vållat i sin verksamhet.

Förvärv eller införset för verksam-

Förvärv eller import för verksam-

het föreligger även när skattskyldigs     het föreligger även när skattskyldigs

kostnad härför bestrides av skade-vållande eller försäkringsgivare.

Har fasdghetsägare inom tre år från utgången av det kalenderår un­der vilket utförts ny-, till- eller om­byggnad av fastighet medgivits skattskyldighet för uthyrning eller upplåtelse av fasdgheten eller del därav enligt 2 § tredje stycket får han vid redovisningen av skatt avdraga ingående skatt som hänför sig till byggnadsarbetena till den del de av­ser lokaler, som anges i 2 § tredje stycket.

kostnad härför bestrides av skade-vållande eller försäkringsgivare.

Har fastighetsägare inom tre år från utgången av det kalenderår un­der vilket utförts ny-, till- eller om­byggnad av fasdghet medgivits skattskyldighet för uthyrning eller upplåtelse av fastigheten eller del därav enligt 2 % fjärde stycket får han vid redovisningen av skatt avdraga ingående skatt som hänför sig till byggnadsarbetena till den del de av­ser lokaler, som upptåts för verksam­het som medför skattskyldighet enligt denna lag.

265

Nuvarande lydelse

En fastighetsägare får, i den mån han är skattskyldig för uthyrning el­ler upplåtelse av fastighet eller del därav enligt 2 § fjärde stycket, inom tre år från förvärvet dra av den skatt som upptagits i ett av säljaren utfär­dat intyg enligt 16 § femte stycket. Motsvarande gäller, om fastigheten används i annan verksamhet som medför skattskyldighet enligt denna lag.

Föreslagen lydelse

En fastighetsägare får, i den mån han är skattskyldig för uthyrning el­ler upplåtelse av fasdghet eller del därav enligt 2 § tredje stycket, inom tre år från förvärvet dra av den skatt som upptagits i ett av säljaren utfär­dat intyg enligt 16 § femte stycket. Motsvarande gäller, om fastigheten används i annan verksamhet som medför skattskyldighet enligt denna lag.

Prop. 1989/90:111

tdl 19 §

Skattskyldig anses driva verksam­het i det län, där verksamhetens sty­relse har sitt säte etter om säte för verksamheten ej bestämts eller sty­relse ej finnes, där verksamheten dri­ves från fast driftställe eller, om så­dant driftställe ej finnes, där den skatiskyldige är bosatt.

Utländsk företagare, som enligt punkt 1 nionde stycket av anvisning­arna till 2 § skall företrädas av repre­sentant, anses driva verksamhet i det län, där representantens hem­ortskommun är belägen.

Udändsk företagare, som enligt punkt 1 sjätte stycket av anvisning­arna till 2 § skall företrädas av repre­sentant, anses driva verksamhet i det län, där representantens verk­samhet anses bedriven enligt första stycket.

dll 22 §3'

öm skattskyldig regelmässigt upprättar kortperiodiska bokslut kan skatte­myndigheten medge att redovisningsperiod om en eller två månader får för­kortas eller förlängas med ett mindre antal dagan Deklaration skall dock även i sådant fall lämnas inom den för perioden föreskrivna ordinarie tiden.

Deklaration som avser redovis­ningsperioden juli-december etter heh kalenderår får lämnas senast den 5 aprd året därpå.

Deklaradon för redovisningsperiod som går till ända den 30 juni får läm­nas senast den 20 augusti.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991, om inte annat framgår av punkterna 2-6 nedan. Äldre bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till dden före ikrafträdandet.

2.

De nya föreskrifterna i 3 § tredje stycket och i 18 a § första stycket samt, i fråga om statliga myndigheter, 2 § tredje stycket, 17 § andra stycket och 60 § femte stycket 1 träder i kraft den 1 juli 1992. För dd dessförinnan skall de äldre föreskrifterna i punkt 1 åttonde stycket andra meningen samt nionde stycket av anvisningarna till 2 § alltjämt gälla. Därvid skall, när det gäller punkt 1 åttonde stycket andra meningen av anvisningarna dll 2 §, vad som stadgas om statens järnvägars befordran av varor och postverkets befordran av varor i diligensrörelsen i stället gälla för statens järnvägars transporter och postverkets diligensrörelse. För tid före den 1 juli 1992 gäller nuvarande bestämmelser om uttagsbeskattning såvitt avser verksamhet som staten be-

266

31 Senaste lydelse 1986:1289, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:000.

driver för att dllgodose eget behov. Bestämmelserna i punkt 2 första stycket    Prop. 1989/90:111 d) av anvisningarna till 2 § skall dock gälla från och med den 1 januari 1991.

3.

De beslut som regeringen meddelat med stöd av 2 § tredje stycket, och 12 § lagen (1968:430) om mervärdeskatt skall inte gälla efter utgången av år 1990. Besluten gäller dock fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig dll tiden före den 1 januari 1991.

4.

De beslut som regeringen meddelat med stöd av punkt 1 nionde stycket av anvisningarna dll 2 § lagen (1968:430) om mervärdeskatt skall inte gälla efter utgången av juni månad 1992. Besluten gäller dock fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig dll tiden före den 1 juli 1992.

5.

Avdrag medges inte dll någon del för ingående skatt som hänför sig dll förvärv eller hyra av vara om den skattskyldige före ikraftträdandet av denna lag inte skulle ha haft rätt dll avdrag för motsvarande förvärv eller hyra och om varan före ikraftträdandet vid något dllfälle ägts av den skattskyldige. 6. En kommun har inte rätt dll avdrag enligt 18 a § andra stycket för skatt som hänför sig till förvärv av varor som kommunen tagit i bruk eller annars tagit i besittning före den 1 januari 1991. Detsamma gäller för skatt som hän­för sig dll tjänst avseende uthyrning av vara, om kommunen tagit varan i bruk eller i besittning före den 1 januari 1991. I fråga om skatt på sådana varor eller tjänster föreligger avdragsrätt för kommun endast i den mån detta följeravl7-18§§.

267

3 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om särskild kompensation till primärkommuner och landstingskommuner

Härigenom föreskrivs följande

1

§ Primärkommuner och landsdngskommuner har rätt till kompensation från staten för mervärdeskattekostnader som belöper på utgifter för upp­handling från eller bidrag åt näringsidkare som inte är skattskyldiga. Denna rätt till kompensation föreligger endast för utgifter och bidrag avseende verksamheter i form av sjukvård, tandvård, social omvårdnad eller utbild­ning.

2

§ Kompensationsbeloppet skall beräknas enligt schablon. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämm.er meddelar föreskrifter om schablon­beräkningen.

3

§ Rätt till kompensation föreligger endast om kommunen redovisat utgif­terna eller bidragen enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.

4

§ Regleringen av kompensadonen sker genom att kommunen tar upp kom­pensationsbeloppet tillsammans med sin ingående mervärdeskatt i sådan de­klaration som anges i 22 § första stycket lagen (1968:430) om mervärdeskatt. Rätt till kompensation föreligger endast om beloppet tas upp i deklaration som avser den redovisningsperiod då beloppet enligt god redovisningssed bokförts eller borde ha bokförts. Upptagandet av beloppet i deklaration skall anses som skattskyldigs begäran om avdrag för ingående skatt enligt lagen om mervärdeskatt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

268

4 Förslag till

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Härigenom föreskrivs i fråga om uppbördslagen (1953:272)'

dels att i 68 § 2 och 6 mom. samt 84 § orden "överskjutande preliminär

skatt" skall bytas ut mot "överskjutande skatt",

dels att 1 §, 2 § 1-3 mom., 13 § 1 mom. 27 § 2 och 3mom., 32 §, 68 § 1

och 4 mom., 69 § 1 och 2 mom. och 70 § 2 mom. skall ha följande lydelse.

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Med skatt förstås i denna lag, om inte annat anges, statlig inkomst­skatt, statlig förmögenhetsskatt, ut­skiftningsskatt, ersättningsskatt, kommunal inkomstskatt, skogsvård­savgift, vinstdelningsskatt, särskild vinstdelningsskatt, egenavgifter en­ligt lagen (1981:691) om socialavgif­ter, statlig fastighetsskatt, skattetill-lägg och förseningsavgift enligt taxe­ringslagen (1990:00) samt annuitet på avdikningslån.

Föreslagen lydelse

1§2

Med skatt förstås i denna lag, om inte annat anges, stathg inkomst­skatt, stathg förmögenhetsskatt, ut­skiftningsskatt,       ersättningsskatt, kommunal inkomstskatt, skogsvård­savgift, vinstdelningsskatt, särskild vinstdelningsskatt, egenavgifter en­ligt lagen (1981:691) om socialavgif­ter, statlig fastighetsskatt, skattetill-lägg och förseningsavgift enligt taxe­ringslagen (1990:00) annuitet på av­dikningslån,   sådan   mervärdeskatt som skattskyldig enligt bestämmel­serna  i 22 § sjunde stycket lagen (1968:430) om mervärdeskatt skad redovisa i allmän självdeklaration samt skattetillägg enligt samma lag. Regeringen får, om särskilda omständigheter föranleder det, föreskriva att i samband med uppbörden av skatt skall uppbäras även andra avgifter än sådana som anges i första stycket. Har sådan föreskrift meddelats skall, om inte annat anges, vad i denna lag stadgas angående skatt tillämpas beträf­fande den avgift som avses med föreskriften.

1 mom. Beteckningar som an­

vänds i kommunalskattelagen

(1928:370), lagen (1947:576) om

statlig

inkomstskatt,

lagen

(1947:577) om statlig förmögenhets­skatt eder taxeringslagen (1990:00) har samma betydelse i denna lag, om inte annat anges eller framgår av sammanhanget.

2 mom.'* I denna lag förstås med

slutlig skatt: skatt som har påförts vid den årliga debiteringen på grund

1 mom. Beteckningar som an­

vänds i kommunalskattelagen

(1928:370), lagen (1947:576) om

statlig        inkomstskatt,

lagen

(1947:577) om statlig förmögenhets­skatt, taxeringslagen (1990:00) eder lagen (1968:430) om mervärdeskatt har samma betydelse i denna lag, om inte annat anges eller framgår av sammanhanget.

slutlig skatt: skatt som har påförts vid den årliga debiteringen på grund

' Lagen omtryckt 1972:75. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771

68 § 2 mom. 1986:1288, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:00

68 § 6 mom. 1985:404

84 § med nuvarande lydelse avses lydelse enligt proposition 1989/90:00.

2          Senaste lydelse 1989:349, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:00.

3          Senaste lydelse 1986:1288, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:00.

* Senaste lydelse 1984:669, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:00.

269

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

av skattemyndighets beslut eller på grund av annat beslut, som enhgt gällande föreskrifter skall beaktas vid sådan debitering, och återstår ef­ter iakttagande av bestämmelsema om nedsättning av skatt enligt 4 mom. samt 3 § lagen (1982:1193) om skattereduktion för fackförenings­avgift;

av skattemyndighets beslut eller på grund av annat beslut, som enligt gällande föreskrifter skall beaktas vid sådan debitering, och återstår ef­ter iakttagande av bestämmelserna om nedsättning av skatt enligt 4 mom. samt 2§ lagen (1978:423) om skattelättnader för vissa sparformer och 3 § lagen (1982:1193) om skatte-

reduktion för fackföreningsavgift;

preliminär skatt: i 3 § nämnd skatt, som betalas i avräkning på slutlig skatt;

kvarstående skatt: skatt, som åter-

kvarstående skatt: skatt, som åter-

står  att   betala,   sedan  preliminär     står  att  betala,  sedan  preliminär skatt har avräknats från slutlig skatt;     skatt  och  överskjutande  ingående

mervärdeskatt har  avräknats  från sluthg skatt;

överskjutande  skatt: sådan preliminär skatt och överskjutande ingående mervärdeskatt som över­stiger slutlig skatt; tillkommande skatt: skatt som skall betalas på grund av eftertaxering eller enligt beslut öm debitering sedan påföringen av slutlig skatt har avslutats; kvarskatteavgift: avgift enligt 27 § 3 mom.; respitränta: ränta enligt 32 §; anståndsränta: ränta enligt 49 § 4 mom., ö-skatteränta: ränta enligt 69§ 1 mom.; restitutionsränta: ränta enligt 69§ 2 mom.; skattereduktion: nedsättning av skatt enligt 4 mom.; inkomstår: det kalenderår, som närmast har föregått taxeringsåret; uppbördsår: tiden från och med februari månad ett år till och med januari månad det följande året; uppbördsmånad: varje månad under uppbördsåret; gift skattskyldig: skattskyldig som taxeras med tillämpning av 52 § 1 mom. kommunalskattelagen (1928:370) och 11 § 1 mom. lagen (1947:576) om stat­hg inkomstskatt; ogift skattskyldig: annan skattskyldig fysisk person än nyss har sagts.

3 mom. Kvarstående skatt och tillkommande skatt samt obetald del av sådan skatt anses belöpa i första hand pä annuitet som avses i 1 § och i andra hand på skattedllägg eller förseningsavgift enligt taxeringsla­gen.

3 mom. Kvarstående skatt och till­kommande skatt samt obetald del av sådan skatt anses belöpa i första hand på annuitet som avses i 1 § och i andra hand på skattedllägg eller förseningsavgift enligt taxeringsla­gen (1990:00) eller skattetillägg enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt.

13 § 1 mom.* Preliminär B-skatt skall tas ut med belopp motsvarande 120 pro­cent av den slutliga skatt som har påförts den skattskyldige året före inkomst­året. Understiger den slutliga skatten den ursprungligen debiterade B-skat­ten tas preliminär B-skatt ut med 110 procent.

5 Senaste lydelse 1984:669, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:00.  Senaste lydelse 1988:1525, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:00.

270

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Preliminär B-skatt enligt första stycket får inte tas ut med lägre belopp än som motsvarar den preliminära B-skatt som har debiterats för året före inkomståret.

Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte när preliminär B-skatt skall beräknas med ledning av preliminär taxering enligt 2 mom. eller när annars särskilda omständigheter föreliggen

I den slutliga skatt som avses i I den slutliga skatt som avses i första stycket skall inte inräknas ut-     första stycket skall inte inräknas ut-

skiftningsskatt, ersättningsskatt, skattetillägg eller förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:00) eller sådan i denna lag inte omnämnd skatt eller avgift, vilken har påförts enligt bestämmelse i annan författ­ning.

skiftningsskatt,       ersättningsskatt, skattetillägg  eller  förseningsavgift enligt    taxeringslagen    (1990:00), mervärdeskatt etter skattetillägg en­ligt tagen (1968:430) om mervärde­skatt eller sådan i denna lag inte om­nämnd skatt eller avgift, vilken har påförts enligt bestämmelse i annan författning. Vid beräkning av prehminär B-skatt skall, om möjligt, hänsyn tas till preli­minär A-skatt som den skattskyldige kan ha att betala på grund av förord­nande enligt 3 § 3 mom. andra stycket.

27 § 2 mom.' Vid debitering av slutlig skatt skall skattskyldig gottskrivas: 1) debiterad preliminär B-skatt;

2)

sådan preliminär A-skatt, som den skattskyldiges arbetsgivare i strid mot denna lag eller med stöd av lagen meddelade bestämmelser un­derlåtit att innehålla genom skatte­avdrag och som till följd härav fast­ställts till betalning; samt

3)

annan än under 1) och 2) av­sedd preliminär skatt, som av den skattskyldige erlagts.

3 mom. Överstiger skattskyldigs slutliga skatt den preliminära skatt som han har betalat senast den 18 ja­nuari året efter inkomståret och den preliminära skatt som skall gottskri­vas honom enligt 2 mom. 1 eller 2, skall den skattskyldige betala en av­gift (kvarskatteavgift) på det över­skjutande beloppet. Kvarskatteav­gift utgår med tvä procent på det överskjutande beloppet till den del det har täckts av preliminär skatt som har betalats senast den 30 april året efter inkomståret och med tio

2)

sädan preliminär A-skatt, som den skattskyldiges arbetsgivare i strid mot denna lag eller med stöd av lagen meddelade bestämmelser un­derlåtit att innehålla genom skatte­avdrag och som till följd härav fast­ställts till betalning;

3)

annan än under 1) och 2) av­sedd preliminär skatt, som av den skattskyldige erlagts; samt

4)    överskjutande ingående mer­

värdeskatt.

3 mom. Överstiger skattskyldigs slutliga skatt, efter avdrag för över­skjutande ingående mervärdeskatt, den preliminära skatt som han har betalat senast den 18 januari året ef­ter inkomståret och den preliminära skatt som skall gottskrivas honom enligt 2 mom. 1 eller 2, skall den skattskyldige betala en avgift (kvar­skatteavgift) på det överskjutande beloppet. Kvarskatteavgift utgår med två procent på det överskju­tande beloppet till den del det har täckts av preliminär skatt som har

' Senaste lydelse 1974:771.

8 Senaste lydelse 1988:1525, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:00.

271

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

procent på resterande del. öm sär­skild beräkning i vissa fall föreskrivs i 4 mom.

betalats senast den 30 april året efter inkomståret och med tio procent på resterande del. Om särskild beräk­ning i vissa fall föreskrivs i 4 mom. Avgift, i förekommande fall efter avdrag för ö-skatteränta, påförs inte om beloppet understiger femtio kronon Vid beräkningen av avgift gäller

att i den slutliga skatten inte in-

att i den slutliga skatten inte in-

räknas skattedllägg eller försenings-     räknas skattedllägg eller försenings-

taxeringslagen

avgift        enligt (1990:00),

att avgift inte skall beräknas på överskjutande belopp till den del det uppgår till högst 20000 kronor och har betalats senast den 30 april året efter inkomståret.

avgift enligt taxeringslagen (1990:00) eller skattetillägg enligt ta­gen (1968:430) om mervärdeskatt, att avgift inte skall beräknas på över­skjutande belopp till den del det uppgår till högst den mervärdeskatt som avses i 1 § första stycket jämte 20 000 kronor och har betalats senast den 30 april året efter inkomståret, att belopp som avgiften skall beräknas på avrundas till närmast lägre hundratal kronon

Ändras debitering eller tillgodo­räkning av preliminär skatt eller de­biteras tillkommande skatt, görs ny beräkning av kvarskatteavgift. Av­giften bestäms därvid till belopp som skulle ha utgått, om beräkningen gjorts vid den årliga debiteringen av motsvarande slutliga skatt.

Ändras debitering eller tillgodo­räkning av preliminär skatt eller överskjutande ingående mervärde­skatt eller debiteras tillkommande skatt, görs ny beräkning av kvars­katteavgift. Avgiften bestäms därvid till belopp som skulle ha utgått, om beräkningen gjorts vid den årliga de­biteringen av motsvarande slutliga skatt. Bestämmelserna i denna lag om kvarstående och tillkommande skatt skall tillämpas på kvarskatteavgift om inte annat anges.

32 §9

På tillkommande skatt skall skattskyldig betala ränta (respitränta). Ränte­belopp som understiger femtio kronor påförs inte. Ränta utgår för visst ka­lenderår efter en räntesats som motsvarar det av riksbanken fastställda dis­konto som gällde vid utgången av närmast föregående kalenderår med till-lägg av tre procentenheten Vid beräkning av ränta för dd som infaller efter utgången av det är dä skatten debiteras tillämpas dock den räntesats som gäller för debiteringsäret.

Vid beräkning av respitränta gäller,

att i den tillkommande skatten

icke inräknas skattetillägg eller för­seningsavgift enligt taxeringslagen och ej heller kvarskatteavgift, re­spitränta och anståndsränta;

att i den tillkommande skatten

icke inräknas skattetillägg eller för­

seningsavgift enligt taxeringslagen

(1990:00), skattetillägg enligt tagen

(1968:430) om mervärdeskatt och ej

heller kvarskatteavgift, respitränta

.

och anståndsränta;

att ränta utgår från och med den 1 maj året näst efter taxeringsåret, dock att ränta på ö-skatteränta, restitutionsränta och skatt, som återbetalts enligt 68 § 2 mom. och ingår i tillkommande skatt, skall utgå från utgången av den månad, då beloppet utbetalts; samt

' Med nuvarande lydelse avses lydelse enligt proposition 1989/90:00.

272

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

att ränta utgår till och med den månad, då skatten förfaller till betalning. Ändras debitering av tillkommande skatt sker ny beräkning av ränta. Bestämmelserna i denna lag om tillkommande skatt skall tillämpas på re­spitränta.

68 S

minst tjugofem kronon Efter beslut, som avses i 45 S2 mom., skall skattemyndigheten utbetala i

beslutet angivet belopp. Detsamma gäller belopp, som anges i beslut enligt

45 § 3 mom., i den mån beloppet inbetalats.

Regeringen får förordna att sådan återbetalning av skatt som avses i första

stycket, får verkställas av annan än skattemyndighet.

4 mom ." Har skattskyldig, som enligt 1 eller 2 mom. är berättigad fä till­baka erlagt skattebelopp eller som är berättigad till ränta enligt 69 § 1 mom., inte betalt honom påförd skatt inom i denna lag föreskriven tid, äger han utfå endast vad som överstiger det obetalda beloppet och den restavgift som belöper på detta. Återstoden skall gottskrivas honom till betalning av den obetalda skatten och restavgiften samt i förekommande fall tillställas annan skattemyndighet med tillämpning av bestämmelserna i 3 mom.

Vad i föregående stycke stadgas

Vad i föregående stycke stadgas

skall också tillämpas dä skattskyldig,     skall också tillämpas dä skattskyldig.

1 mom,"'överstiger erlagd pre­liminär skatt motsvarande slutliga skatt eller har genom skatteavdrag enligt 40 §2 mom. andra stycket in­nehållits mer än som svarar mot den skattskyldige påförd kvarstående skatt, skall den skattemyndighet som debiterat skatten, skyndsamt ombesörja att det överskjutande be­loppet återbetalas till den skattskyl­dige. Återbetalning av överskju­tande preliminär skatt skall dock ske endast om skatten tillsammans med ö-skatteränta, i förekommande fall efter avdrag för kvarstående skatt och kvarskatteavgift, uppgår till minst tjugofem kronon

vilken enligt 1 mom. är berättigad få tillbaka erlagd preliminär skatt eller ränta enligt 69§ 1 mom., har att be­tala tillkommande skatt, som har de­biterats pä grund av taxering för in­komst eller förmögenhet för det är vartill den preliminära skatten hän­för sig eller på grund av sådant be­slut om skattetillägg eller försenings­avgift enligt taxeringslagen (1990:00) som avser samma taxe­ring. Har, dä återbetalning enligt 1

1 mom. Överstiger erlagd preli­minär skatt och överskjutande ingå­ende mervärdeskatt motsvarande slutliga skatt eller har genom skatte­avdrag enligt 40S2 mom. andra stycket innehållits mer än som sva­rar mot den skattskyldige påförd kvarstående skatt, skall den skatte­myndighet som debiterat skatten, skyndsamt ombesörja att det över­skjutande beloppet återbetalas till den skattskyldige. Återbetalning av överskjutande skatt skall dock ske endast om skatten tillsammans med ö-skatteränta, i förekommande fall efter avdrag för kvarstående skatt och   kvarskatteavgift,   uppgår   till

vilken enligt 1 mom. är berättigad få tillbaka erlagd preliminär skatt, överskjutande ingående ttiervärde­skalt eller ränta enligt 69§ 1 mom., har att betala tillkommande skatt, som har debiterats på grund av taxe­ring för inkomst eller förmögenhet eller fastställelse av mervärdeskatt för det år vartill den preliminära skatten etter överskjutande ingående mervär­deskatten hänför sig eller på grund av sådant beslut om skattetillägg el-

Med nuvarande lydelse avses lydelse enligt proposition 1989/90:00. Med nuvarande lydelse avses lydelse enligt proposition 1989/90:00.

273

18 Riksdagen 1989/90. 1 sattd. Nr 111

Nuvarande lydelse

mom. skall ske, den tillkommande skatten inte påförts men kan med fog antagas, att sådan skatt kommer att påföras på grund av beslut av all­män förvaltningsdomstol i mål om taxering eller avgift som nyss har sagts eller av skattemyndighet om höjd debitering eller om rättelse av skattelängd, får den preliminära skatten eller räntan innehållas i av­vaktan på att tillkommande skatt på­förs.

Föreslagen lydelse

ler förseningsavgift enligt taxerings­lagen (1990:00) eller skattetillägg en­ligt lagen (1968:430) om mervärde­skatt, som avser samma taxering. Har, då återbetalning enligt 1 mom. skall ske, den tillkommande skatten inte påförts men kan med fog anta­gas, att sådan skatt kommer att på­föras på grund av beslut av allmän förvaltningsdomstol i mäl om taxe­ring eller avgift som nyss har sagts eller av skattemyndighet om höjd debitering eller om rättelse av skat­telängd, får den preliminära skatten, överskjutande ingående mervärde­skatten eller räntan innehållas i av­vaktan på att tillkommande skatt på­förs.

Prop. 1989/90:111

69 §

7 mom.'- Om preliminär skatt, som har inbetalats eller som, utan att så har skett, skall gottskrivas skattskyldig pä grund av att arbetsgi­varen gjort skatteavdrag, överstiger den slutliga skatten skall ränta (ö-skatieränta) beräknas på det över­skjutande beloppet.

7 mom. Om preliminär skatt, som har inbetalats eller som, utan att så har skett, skall gottskrivas skattskyl­dig på grund av att arbetsgivaren gjort skatteavdrag, och överskju­tande ingående mervärdeskatt över­sdger den slutliga skatten skall ränta (ö-skatteränta) beräknas pä det överskjutande beloppet.

Vid ränteberäkningen gäller att i den slutliga skatten inte in­räknas skattetillägg eller försenings­avgift        enligt        taxeringslagen (1990:00);

att i den slutliga skatten inte in­räknas skattetillägg eller försenings­avgift        enligt        taxeringslagen (1990:00) etter skattetillägg enligt la­gen (1968:430) om mervärdeskatt; att i den preliminära skatten inte inräknas sådan preliminär skatt som av­ses 127 § 2 mom, 3 och som har betalats efter den 30 april året efter inkomst­året;

att det belopp som räntan skall beräknas på, avrundas till närmast lägre hundratal kronon

Ränta utgår för en beräknad tid av tolv månaden Har preliminär skatt, som avses i 27 § 2 mom, 3, betalats efter den 18 januari året efter inkomståret men senast den 30 april samma år, skall dock ränta på sådan skatt utgå för en tid av sex månaden

Ränta beräknas pä den del av överskjutande belopp som inte överstiger 20000 kronor enligt den räntesats som motsvarar halva det av riksbanken fastställda diskonto som gällde vid utgången av året före taxeringsåret och på övrig del enligt en räntesats som motsvarar fjärdedelen av diskontot.

Räntesatserna bestäms till procenttal med högst en decimal, som i före­kommande fall avrundas uppåt.

 Med nuvarande lydelse avses lydelse enligt proposhion 1989/90:00.

274

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

Ränta, i förekommande fall efter avdrag för kvarskatteavgift, betalas inte ut om beloppet understiger 50 kronon

Ändras debitering eller tillgodo-

Ändras debitering eller tillgodo-

räkning av preliminär skatt eller de- räkning av preliminär skatt eller

biteras tillkommande skatt, görs ny överskjutande ingående mervärde­

beräkning av ränta. Räntan bestäms skatt eller debiteras tillkommande

därvid till belopp som skulle ha ut- skatt, görs ny beräkning av ränta,

gått, om beräkningen gjorts vid den Räntan bestäms därvid till belopp

årliga debiteringen av motsvarande som skulle ha utgått, om beräk-

slutliga skatt.

ningen gjorts vid den årliga debite-

ringen av motsvarande slutliga skatt.

Bestämmelserna i denna lag om tillkommande skatt skall tillämpas på ö-skatteränta.

2 mom.' På skatt, kvarskatteavgift, respitränta och anståndsränta, som återbetalas enligt 68§ 2mom., och vid utbetalning av skatt eller ränta, som har innehållits med stöd av 68 § 4mom. andra stycket, utgår ränta (restitu­tionsränta). Restitutionsränta utgår för visst kalenderår efter en räntesats som motsvarar halva det av riksbanken fastställda diskonto som gällde vid utgången av närmast föregående kalenderån För tid som infaller efter ut­gången av det år då beslut om återbetalning fattas tillämpas dock den ränte­sats som gäller för det året. Räntesatsen bestäms till procenttal med högst en decimal, som i förekommande fall avrundas uppåt. Räntebelopp som un­derstiger femtio kronor betalas inte ut.

Vid beräkning av restitutionsränta gäller i övrigt,

att ränta utgår på belopp, som se-

att ränta utgår på belopp, som se-

nast under taxeringsåret har betalts nast under taxeringsåret har betalts

som preliminär skatt, från utgången som preliminär skatt och på belopp

av taxeringsåret och på annat belopp som avser överskjutande ingående

från utgången av den månad, då det mervärdeskatt, från utgången av tax-

har betalts;

eringsåret och på annat belopp från

utgången av den månad, då det har betalts;

att, om skatt har betalts före den uppbördsmånad, då skatten har förfallit till betalning, skatten anses som betald under nämnda uppbördsmånad;

att, om skatten har betalts i flera poster och restitutionen avser endast viss del av det sammanlagda skattebeloppet, det för mycket betalda beloppet av­räknas mot det eller de belopp som sist har betalts; samt

att ränta utgår till och med den månad, dä beloppet återbetalas.

Har beslut som föranlett restitutionsränta ändrats pä sådant sätt att ränta inte skulle ha utgått eller utgått med lägre belopp, om ändringsbeslutet hade beaktats vid ränteberäkningen, är den skattskyldige skyldig att återbetala vad han sålunda har uppburit för mycket. Bestämmelserna i denna lag om tillkommande skatt skall också tillämpas på restitutionsränta.

öm restitutionsränta i särskilda fall föreskrivs i 69a§ tredje stycket och 75 a § fjärde stycket.

70 § 2 mom.'"* Har vid granskning hos        2 mom. Har vid granskning hos riksskatteverket av verkställd debi-     riksskatteverket av verkställd debi­tering befunnits, att skatt, kvarskat-     tering befunnits, att skatt, kvarskat-

" Med nuvarande lydelse avses lydelse enligt proposition 1989/90:00.

275

'" Senaste lydelse 1986:1288, jfr lydelse enligt proposition 1989/90:00.

Nuvarande lydelse

teavgift eller ränta blivit obehörigen utesluten frän debitering eller på-. förd till för ringa belopp eller att skattereduktion, särskild skattere­duktion, preliminär skatt eller ränta blivit gottskriven med för högt be­lopp, skall vederbörande skatte­myndighet underrättas härom. Skat­temyndigheten har att verkställa den utredning i ärendet, som mä finnas erforderlig. Föreligger förhällande, som nyss sagts, skall skattemyndig­heten, efter hörande av den skatt­skyldige när sä finnes påkallat, fast­ställa det belopp denne har att er­lägga.

Förestagen lydelse

teavgift eller ränta blivit obehörigen utesluten från debitering eller på­förd till för ringa belopp eller att skattereduktion, särskild skattere­duktion, preliminär skatt, överskju­tande ingående mervärdeskatt eller ränta blivit gottskriven med för högt belopp, skall vederbörande skatte­myndighet underrättas härom. Skat­temyndigheten har att verkställa den utredning i ärendet, som må innas erforderlig. Föreligger förhållande, som nyss sagts, skall skattemyndig­heten, efter hörande av den skatt­skyldige när så finnes påkallat, fast­ställa det belopp denne har att er-

Prop. 1989/90:111

Finner skattemyndighet efter anmälan eller eljest sädan felaktighet som avses i föregående stycke vara för handen eller att motsvarande felaktighet föreligger i beslut om arbetsgivarens ansvarighet för arbetstagares skatt, skall myndigheten, efter hörande av den skattskyldige eller arbetsgivaren när sä finnes påkallat, fastställa det belopp denne har att erlägga.

Bestämmelserna i denna lag om tillkommande skatt äger motsvarande till­lämpning beträffande belopp som fastställts till betalning enligt första eller andra stycket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991,

276

5 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om ändring i taxeringslagen (1990:000)

Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 § taxeringslagen (1990:000) skall ha föl­jande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 § 

Denna lag gäller vid fastställelse av underlaget för att ta ut skatt eller avgift (taxering) enligt

1,

kommunalskattelagen (1928:370),

2,

lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

3,

lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt,

4,

lagen (1984:1052) om stadig fastighetsskatt,

5,

lagen (1927:321) om utskiftningsskatt,

6,

lagen (1933:395) om ersättningsskatt,

7,

lagen (1946:324) om skogsvårdsavgift,

8,

lagen (1983:1086) om vinstdelningsskatt,

9,

lagen (1989:346) om särskild vinstskatt,

Lagen gäller även vid handläggning av ärenden om särskilda avgifter (skattetillägg och förseningsavgift) om inte annat följer av 5 kap.

Lagen innehåller bestämmelser som skall gälla vid handläggning av mål om taxering och särskilda avgifter i allmän förvaltningsdomstol.

Att bestämmelserna i denna lag gäller även ifråga om fasistältelse av mer­värdeskatt i vissa falt framgår av 22 § sjunde stycket lagen (1968:430) om mervärdeskatt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

277

6 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om ändring i lag (1990:00) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 13 § lagen (1990:00) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

13 § En allmän självdeklaration skall innehålla uppgifter om

1.

den skattskyldiges namn, personnummer eller organisadonsnummer, postadress och hemortskommun, beträffande utlänning nationalitet, beträf­fande udändsk juridisk person det land, där styrelsen haft sitt säte, samt be­träffande skattskyldig som bara under någon del av beskattningsåret varit bosatt i Sverige, uppgift om den dd han haft bostad här,

2.

alla skatteplikdga förvärvskällor; därvid skall i fråga om förvärvskälla, i vilken skattepliktig fastighet ingått, särskilt anges

a)

beskaffenheten av den skattskyldiges innehav av fastigheten,

b)

fastighetens taxeringsvärde året näst före taxeringsåret eller, om något sådant inte varit fastställt det året, dess antagliga värde vid taxeringsårets ingång, samt

c)

om fastigheten inte ingått i förvärvskällan under hela beskattningsåret eller fastigheten ingått däri endast till viss del, hur lång tid eller till vilken del fastigheten ingått i förvärvskällan,

3.

de intäkter och avdrag som är att hänföra till varje förvärvskälla,

4.

de allmänna avdrag som den skattskyldige yrkar få vid taxeringen,

5.

den skattskyldiges tillgångar och skulder vid slutet av beskattningsåret, även om förmögenheten inte uppgår till skattepliktigt belopp, dock endast om och i den mån han är skattskyldig för förmögenhet,

6.

belopp av den preliminära skatt som genom skatteavdrag betalats för året näst före taxeringsåret,

7.

om deklarationen avser fåmansföretag, delägares eller honom närstå­ende persons namn, personnummer och adress och i förekommande fall ak­tie- eller andelsinnehav varvid, om det förekommer olika röstvärden för in­nehavet, dessa skall anges; dock behöver uppgifter inte lämnas för närstå­ende person, som inte uppburit ersättning frän, träffat avtal med eller haft annat liknande förhållande med företaget,

8.

räntetillägg som skall beaktas vid fastställande av underlag för tilläggs­belopp,

9. om den skattskyldige är delägare 9. om den skattskyldige är delägare

i ett handelsbolag, de uppgifter som i ett handelsbolag, de uppgifter som

behövs för att beräkna det justerade behövs för att beräkna det justerade

ingångsvärdet för andelen i bolaget ingångsvärdet för andelen i bolaget

såsom andelens ursprungliga in- såsom andelens ursprungliga in­

gångsvärde, tillskott och uttag.

gångsvärde, tillskott och uttag,

10. om den skattskyldige enligt

22 § lagen sjunde stycket (1968:430)

om mervärdeskatt skall redovisa

mervärdeskatt i sin självdeklaradon,

de uppgifter som behövs för att fast­

ställa mervärdeskatten.

En allmän självdeklaration skall dessutom innehålla de uppgifter som för

särskilda fall föreskrivs i 16-24 §§ eller som behövs för beräkning av pen-

278

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

sionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller för beräkning av skogsvårdsavgift enligt lagen (1946:324) om skogsvårdsav­gift eller fastighetsskatt enligt lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt.

öm en skattskyldig skall taxeras för barns eller någon annans förmögen­het, skall uppgift lämnas även om sådan förmögenhet.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

279

7 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om koldioxidskatt

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Skatt (koldioxidskatt) skall betalas till staten enligt denna lag för bräns­

len som anges i bilaga 1 till denna lag.

Skatt skall vidare betalas för de varuslag som är skattepliktiga enligt 1 § lagen (1961:372) om bensinskatt, med undantag för metanol och etanol. Un­dantaget gäller även om metanol och etanol ingår i blandningar med motor­bränslen som innehåller minst 70 viktprocent bensin.

2

§ Bestämmelserna i 3 - 8 S§ lagen (1961:372) om bensinskatt tillämpas i fråga om skatt enligt denna lag på de enligt 1 § andra stycket denna lag skat­tepliktiga varuslagen, och bestämmelserna i 2 § första stycket, 2 a, 6-8 S§, 10 S andra stycket, 24 §, 25 § tredje stycket, 26 - 27 och 32 - 33 §§ lagen (1957:262) om allmän energiskatt tillämpas i fråga om skatt enligt denna lag på övriga bränslen.

3

§ Koldioxidskatt tas ut för bränslen med i bilaga 1 angivet belopp för vikt-eller volymenhet. För varuslag som anges i 1 S andra stycket tas skatt ut med 58 öre per liten

4

§ Har utsläpp av koldioxid begränsats genom reningsåtgärd eller bindning i någon produkt i samband med förbrukning av sådant skattepliktigt bränsle som avses i 1 § första stycket och som skatt tagits ut för medger riksskatte­verket efter ansökan av den skattskyldige återbetalning av betald koldioxid­skatt i förhållande till hur mycket utsläppet har minskat.

På ansökan av den som utan att vara skattskyldig har begränsat utsläpp av koldioxid på sätt sägs i första stycket medger riksskatteverket kompensation för koldioxidskatt motsvarande hur mycket utsläppet har minskats.

5 § Ansökan om återbetalning eller kompensation enligt 4 § görs skriftligen

hos riksskatteverket. Den skall omfatta en period om ett kalenderkvartal

och ges in till riksskatteverket inom ett år efter kvartalets utgång.

Återbetalning eller kompensation enligt 4 § medges inte för belopp som understiger 1 000 kronor för ett kalenderkvartal.

6 § Har återbetalning eller kompensation av koldioxidskatt skett med för

högt belopp på grund av oriktig uppgift, som sökanden lämnat, eller på

grund av felräkning, misskrivning eller annat uppenbart förbiseende, är mot­

tagaren skyldig att till statsverket återbetala vad han sålunda oriktigt erhål­

lit.

Åtgärd för att ta ut oriktigt erhållet återbetalnings- eller kompensations­belopp får inte vidtas senare än fem år efter utgången av det kalenderår un­der vilket beloppet erhållits.

7 § Beslut enligt 4 eller 6 § överklagas hos kammarrätten.

280

Bilaga till lagen (1990:000) om koldioxidskatt

Prop. 1989/90:111

Tulltaxenummer   Bränsle

Skatt

enligt tulltaxe­lagen (1987:1068)

ur 27.01,

ur 27.02

eller

ur 27.04

Kolbränslen   .......................... 620 kn per ton

ur 27.10                Fotogen med tillsats som möjliggör dnft

av snabbgående dieselmotoren

motorbrännoljor och eldningsoljor som

är skattepliktiga enligt lagen (1957:262)

om allmän energiskatt.............   720 kn per m'

ur 27.11

Naturgas.................................. 535 kn per 1 000 m'

ur 27,11

eller

ur 38.23

Gasol som används för

a)

drift av motorfordon   ..........    40 öre per liter

b)

annat ändamål än drift av motorfordon   750 kn per ton

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

281

8 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1957:262) om allmän energiskatt' dels att 3 § skall upphöra att gälla,

dels att 2, 2 a, 6, 8,10 och 24-26 §§ samt bilaga 1 till lagen skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 11 a §, av följande lydelse.

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 

§

2

Skatt utgår icke för inhemska fasta bränslen. Skatt utgår inte heller för elektrisk kraft, som

a)

framställs inom landet av producent, som förfogar över en installerad generatoreffekt av mindre än 100 kilowatt och som inte yrkesmässigt distri­buerar elektrisk kraft,

b)

till lägre effekt än 50 kilowatt utan avgift levereras av producent eller distributör till någon, som inte står i intressegemenskap med producenten eller distributören,

c)

framställs eller förbrukas pä fartyg eller annat transportmedel,

d)   nyttiggörs inom rörelse för pro-

d) nyttiggörs inom rörelse för pro­

 duktion eller distribution av elek-     duktion eller distribudon av elek-

trisk kraft eller bortgår till följd av förluster vid överföring, transforme-ring eller omformning hos produ­cent eller distributör, eller

e) förbrukas i en elektrisk panna för produktion av varmluft, hetvat­ten eller ånga under förutsättning att,

elpannans effekt överstiger en megawatt,

ingen oljebaserad produktion av elektrisk kraft förekommer inom landet av energibalansskäl under den tid som pannan utnyttjas,

värmebehovet under de tider då en elektrisk panna inte utnyttjas kan tillgodoses på annat sätt,

mätaravläsning sker i början och slutet av den period som skattebefri­elsen avser, och

i fråga om inköpt kraft, ett särskilt av riksskatteverket godkänt avtal har träffats som innebär att leveran­sen kan avbrytas av leverantören, när så erfordras av kraftsystemskäl.

trisk kraft eller bortgår dll följd av förluster vid överföring, transforme-ring eller omformning hos produ­cent eller distributör,

e)    förbrukas i en elektrisk panna

för produktion av varmluft, hetvat­

ten eller ånga under förutsättning

att,

elpannans effekt översdger en megawatt,

ingen oljebaserad produktion av elektrisk kraft förekommer inom landet av energibalansskäl under den tid som pannan utnyttjas,

värmebehovet under de tider då en elektrisk panna inte utnyttjas kan tillgodoses på annat sätt,

mätaravläsning sker i början och slutet av den period som skattebefri­elsen avser, och

i fråga om inköpt kraft, ett särskilt av riksskatteverket godkänt avtal har träffats som innebär att leveran­sen kan avbrytas av leverantören, när så erfordras av kraftsystemskäl, eller

f)   framställs i ett reservkraftsaggre­

gat-

' Lagen omtryckt 1984:994. 2 Senaste lydelse 1988:527.

282

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

2 a §3 Skatt utgår inte för

a)

inhemskt framställd metan,

b)

naturgas, som bortgår till följd av förluster vid transport eller omform­ning hos producent eller distributör,

c)

stadsgas eller gasol som an-

c) stadsgas eller gasol som an­vänds för framställning av stadsgas,      vänds för framställning av stadsgas.

d)    gasol, som med hänsyn till för-

säljningsform, kvantitet eller för­

packning har karaktär av butiksvara.

6§ Skattskyldig är

1.

den som inom landet producerar skattepliktigt bränsle eller förbrukar sådant bränsle för framställning av därmed likvärdig vara,

2.

den som har registrerats enligt 7 § andra stycket som återförsäljare eller förbrukare av skattepHktigt bränsle,

3.

den som för annat ändamål än som avses i 24 § återförsäljer eller förbru­kar bränsle, som förvärvats utan skatt eller med nedsatt skatt mot försäkran enligt 26 §,

4.

den som förvärvat gasol för an- 4. den som förvärvat gasol för an­nan användning än motordrift men nan användning än för drift av mo-som använder gasolen för motor- torfordon men som använder gaso-drift.

len för drift av motorfordon.

Den för vars räkning skattepliktig naturgas införs till landet anses som pro­ducent.

8§ Skattskyldigheten inträder

1.

för den som är skattskyldig enligt 6 § första stycket 1 eller 2, då bränsle av honom levereras till köpare som inte är registrerad, eller till eget försälj­ningsställe för detaljförsäljning som inte utgörs av depå eller tas i anspråk för annat ändamål än försäljning,

2.

för den som är skattskyldig enligt 6 § första stycket 3, då bränslet levere­ras till köpare eller tas i anspråk för annat ändamål än försäljning,

3.   för den som är skattskyldig en-

3. för den som är skattskyldig en­

ligt 6 § första stycket 4, dä bränslet     ligt 6 § första stycket 4, då bränslet

tas i anspråk för motordrift, och            tas i anspråk för drift av motorfor­

don, och

4.   för den som upphör att vara registrerad enligt 7 §, när registreringen

upphör, varvid skattskyldigheten omfattar det bränsle som då ingår i hans

lagen

öm skattepliktigt bränsle förs in i landet av annan än den som är registre­rad skall skatten betalas till tullmyndigheten. Därvid gäller tullagen (1987:1065) och 9 kap. 4 S lagen (1984:151) om punktskatter och prisregle­ringsavgifter.

10

§

Skatten utgår med i bilaga 1 angi-

Skatten tas ut med i bilaga 1 angi­

vet belopp för vikt- eller volymen-

vet belopp för vikt- eller volymen­

het. I fall som avses i 8 § första

het. I fall som avses i 8 S första

stycket 3 utgår dock skatten med ett

stycket 3 tas dock skatten ut med ett

belopp som motsvarar skillnaden

belopp som motsvarar skillnaden

mellan skatt på gasol för motordrift

mellan skatt på gasol som används                             283

 Senaste lydelse 1987:508. ' Senaste lydelse 1987:1200.

Nuvarande lydelse

och annan gasol.

Det ankommer på riksskatteverket att ifråga om fasta bräruten fastställa skattesatser för hektoliter som svarar mot de i förteckningen angivna skat­tesatserna för ton.

Föreslagen lydelse

för drift av motorfordon och annan gasol.

För eldningsoljor får volymen räk­nas om lid 5(rC om temperaturen överstiger 7(rC när skattskyldigheten inträder

Tid miljöklass 1 hör oljor som har ett kokintervaU (destdlationsinter-vatl) av olika bredd mellan 180 och 300°C och som innehåller högst 0,001 viktprocent svavel och högst 5 volymprocent aromatiska kolväten.

Tid miljöklass 2 hör tid miljöklass 1 inte hänförliga oljor som har ett kokintervaU (destdtationsintervalt) av olika bredd mellan 180 och 300PC och som innehåller högst 0,02 vikt­procent svavel och högst 20 volym­procent aromatiska kolväten.

TiU miljöklass 3 hör övriga oljor

Prop. 1989/90:111

11 a §

Distribution av elektrisk kraft an­ses som yrkesmässig när inkomsten därav utgör skattepliktig intäkt av nä­ringsverksamhet enligt kommunal­skattelagen (1928:370). Som yrkes­mässig distribution räknas även så­dan distribution som sker under nä­ringsverksamhetsliknande former.

24 § I deklaration som avser bränslen får avdrag göras för skatt på bränsle som

a)

i beskattat skick förvärvats för äterförsäljning eller förbrukning i egen rörelse,

b)

återtagits i samband med återgång av köp,

c)

förbrukats av eller försålts dll kommunikationsföretag för bandrift eller därmed likartat ändamål,

d)   förbrukats eller försålts för förbrukning i luftfartyg eller i fartyg, när

luftfartyget eller fartyget inte används för fritidsändamål eller annat privat

ändamål,

e)   av den skattskyldige eller för hans räkning utförts ur riket eller förts till

svensk frihamn för annat ändamål än att förbrukas där,

f)    förbrukats eller försålts för för-

f) förbrukats eller försålts för för­

brukning för annat ändamål än ener- brukning för annat ändamål än ener­

gialstring etter förbrukning, i sam-     gialstring,

band med fabriksmässig tidverkning av motorer för avprovning av moto­rer å provbädd eller å annan dylik anordning utan att transportmedel därvid framföres,

g)   förbrukats förframställning av bensin eller i bilaga 1 angivet bränsle el­

ler för produktion av annan skattepliktig elektrisk kraft än sådan som avses

i 25 § första stycket d).

284

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Prop. 1989/90:111

h) försålts med förlust för den skattskyldige, i den mån förlusten hänför sig till bristande betalning från köpare.

Avdrag får, i den mån avdrag inte har gjorts enligt första stycket f), även göras för kolbränslen som förbrukats eller försålts för förbrukning i metal­lurgiska processer, vari även skall anses ingå den gas- och värmeproduktion som sker till följd av sådana processen

Avdrag enligt första stycket h) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten visas utgöra av varans försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning åter lämnas för skatten pä det bränsle som betalningen avsen

25 §5 I deklaration som avser elektrisk kraft får avdrag göras förskatt på elek­trisk kraft, som

a)

förbrukats av eller levererats till kommunikationsföretag för bandrift eller därmed likartat ändamål eller överförts till annat land,

b)

förbrukats eller försålts för för­brukning för annat ändamål än ener­gialstring eller för användning i omedelbart samband med sådan för­brukning eller vid framställning av bensin eller i bilaga 1 angivet skatte­pliktigt bränsle.

a)

levererats till kommunikations­företag för bandrift eller därmed lik­artat ändamål eller överförts till an­nat land,

b)

förbrukats eller försålts för för­brukning för annat ändamål än ener­gialstring eller för användning i omedelbart samband med sädan för­brukning eller vid framställning av bensin eller i förteckningen angivet skattepliktigt bränsle.

c)    försålts med förlust för den redovisningsskyldige, i den mån förlusten

hänför sig till bristande betalning från förbrukare eller icke registrerad distri­

butör av elektrisk kraft,

d)    producerats i mottrycksanlägg- d) producerats i en kraftvärmean-

«/«g och förbrukats i egen industriell läggning och förbrukats i egen in-

verksamhet.

dustriell verksamhet.

Avdrag enligt första stycket c) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten visas utgöra av den elektriska kraftens försälj­ningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redo­visning åter lämnas för skatten på den kraft som betalningen avsen

Avdrag får även göras för skatt/dr

Avdrag får även göras för skatt på

bensin eller ; bilaga 1 angivet bränsle, som förbrukats vid produk­tion av skattepliktig elektrisk kraft i den mån avdrag inte gjorts enligt första stycket d), enligt 24 § första stycket g) eller enligt 7 § 1 mom. första stycket/) lagen (1961:372) om bensinskatt.

bensin eller annal bränsle, som för­brukats vid produktion av annan skattepliktig elektrisk kraft än sådan som avses i första stycket d), i den mån avdrag icke gjorts enligt 24 § första stycket g) eller enligt 7 S 1 mom. första stycket g) lagen (1961:372) om bensinskatt.

26 §

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer äger om sär­skilda skäl föreligga medgiva, att bränsle etter elektrisk kraft får inkö­pas av annan än registrerad ulan skatt etter med nedsatt skatt mot för­säkran till leverantören angående an­vändningen av bränslet eder kraften.

' Senaste lydelse 1987:.s08.

Annan än den som är registrerad får köpa in bränsle etter elektrisk kraft utan skatt mot avgivande av en försäkran ttll leverantören att bräns­let etter kraften skatt användas för ett sådant ändamål som avses i 24 § första stycket c), d) eller f) etter 24 § andra stycket etter 25 § första stycket a) etter b).

285

Bilaga 1 till lagen (1957:262) om all-

Prop. 1989/90:111

man energiskatt

Nuvarande lydelse

Förteckning över vissa bränslen för vilka allmän energiskatt skall erläggas

Tulltaxenr       Bränsle

SkaUesats

ur 27.01,

Kolbränslen   ............................    450 kn per ton

ur 27.02

eller

ur 27.04

ur 27.10

Fotogen med tillsats som möjliggör drifl av

snabbgående dieselmotorer........    960 kr per m

ur 27.10          Motorbrännoljor, eldningsoljor och bun­

keroljor ....................................    960 kr per m

ur 27.11

Naturgas................................... J5Ö kr. per 1 000 m'

ur 27.11

Gasol som används för

eller

a) moiordrift..............................    92 öre per liter

38.23

b) annat ändamål än moiordrift     270 kn per ton

Anm. Skatten på oljor beräknas efter va­rans fakturerade volym. Kan skatten inte beräknas på sådant sätt eller sker fakture­ringen annorledes än enligt vedertagna grunder, får beskatlningsmyndighelen fast­ställa grunder för beräkning av volymen.

Förestagen lydelse

Förteckning över vissa bränslen för vilka allmän energiskatt skall erläggas

Tulltaxenr       Bränsle

Skattesats

ur 27.01,

Kolbränslen   ............................   2J0 kr. per ton

ur 27.02

eller

ur 27.04

ur 27.10

Fotogen med tillsals som möjliggör drift av

snabbgående dieselmotorer, motorbrännol­jor och eldningsoljor tillhöriga

miljöklass 1...............................    790 kr per m

miljöklass 2...............................    390 kr per m

miljöklass 3...............................    540 kr per m'

ur 27.11

Naturgas...................................    775 kr. per 1 000 m

ur 27.11

eller

ur 38.23

Gasol som används för

a)

drift av motorfordon   .............    85 öre per liter

b)

annat ändamål än drift av motorfordon   105 kn per ton

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

' Senaste lydelse 1989:475.

286

9 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1974:992) om nedsättning av allmän

energiskatt

Härigenom föreskrivs att rubriken dll lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt' samt 1 och 2 §§ lagen skall ha följande lydelse.

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Lag om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt

1§

Skatt enligt lagen (1957:262) om all­män energiskatt utgår på elektrisk kraft och bränsle, som användes för växthusuppvärmning vid yrkesmäs­sig växthusodling, efter en skattesats som svarar mot 15 procent av den skattesats som enligt tagen gäller för elektrisk kraft eller för ifrågava­rande bränsle.

Skatt enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt och enligt lagen (1990:000) om koldioxidskatt utgår på elektrisk kraft och annat bränsle än sådant som anges ( 7 § andrastycket lagen om koldioxid­skatt, som användes för växthus­uppvärmning vid yrkesmässig växt­husodling, efter en skattesats som svarar mot 15 procent av den skatte­sats som enligt tagarna gäller för elektrisk kraft eller för ifrågava­rande bränsle.

2

§

Skatt enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt pä elektrisk kraft och bränsle som förbrukas vid in­dustriell tillverkning utgår med så­dant belopp, att skatten inte översti­ger tre procent av de tillverkade pro­dukternas försäljningsvärde fritt fa­brik.

Skatt enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt och enligt tagen (1990:000) om kotdioxidskatt på elektrisk kraft och annat bränsle än sådant som anges i 1 § andra stycket tagen om kotdioxidskatt, som för­brukas vid industriell tillverkning ut­går med sådant belopp, att skatten inte överstiger tre procent av de till­verkade produkternas försäljnings­värde fritt fabrik. Föreligger särskilda skäl kan regeringen för visst företag medge nedsätt­ning utöver vad som anges i första stycket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991. Lagen omtryckt 1984:996.

287

10 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1961:372) om bensinskatt

Härigenom föreskrivs att 2 S och 7 S lagen (1961:372) om bensinskatt' skall ha följande lydelse.

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 

§

2

Skatt tas ut, om inte annat sägs i andra stycket, med 2 kronor 40 öre per liter för blyfri bensin, varmed avses bensin med en blyhalt om högst 0,013 gram per liter vid 15°C, och med 2 kronor 64 öre per liter för annan bensin.

För metanol och etanol las skatten ut med 80 öre per liten Ingår sådan alkohol i en blandning som avses i 1 S första stycket a) eller b) las skat­ten ut för den inblandade alkoholen med 80 öre per liter och för bland­ningen i övrigt med 2 kronor 40 öre per liter om den utgörs av blyfri ben­sin och med 2 kronor 64 öre per liter om den utgörs av annan bensin.

Skatt tas inte ut för smörjolja som är inblandad i bensin.

Skatt utgår, om inte annat sägs i andra stycket, med 2 kronor 92 öre per liter för blyfri bensin, varmed avses bensin med en blyhalt om högst 0,013 gram per liter vid 15°C, och med 3 kronor 76 öre per liter för annan bensin.

För metanol och etanol u/går skat­ten med 80 öre per liten Ingår sädan alkohol i en blandning som avses i 1 S första stycket a) eller b) utgår skatten för den inblandade alkoho­len med 80 öre per liter och för blandningen i övrigt med 2 kronor 92 öre per liter om den utgörs av blyfri bensin och med 3 kronor 16 öre per liter om den utgörs av annan bensin.

Skatten beräknas efter varans fak­turerade volym. 1 denna skad dock inte inräknas smörjolja som har tiU­satts bensinen. Kan skatten inte be­räknas på sådant sätt eller sker faktu­reringen inte enligt vedertagna grun­der får beskatlningsmyndighelen fastställa grunder för beräkning av volymen.

7%' 1 mom. I deklaration fär avdrag göras för skatt på bensin, som har

a)

förvärvats för äterförsäljning eller förbrukning i egen rörelse och för vilken skattskyldighet tidigare inträtt,

b)

återtagits i samband med återgång av köp,

c)

förbrukats eller sålts för förbrukning för framdrivande av tåg eller andra järnvägsfordon,

d)     förbrukats eller sålts för för­

brukning, i samband med fabriks­

mässig tillverkning av motorer för

avprovning av motorer i provbädd

eller annan sådan anordning utan att

transportmedel därvid framförs.

' Lagen omtryckt 1984:993. 2 Senaste lydelse 1989:1029. Senaste lydelse 1987:509.

288

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:111

e) av den skattskyldige eller för hans räkning utförts ur Sverige eller förts till svensk frihamn för annat ändamål än att förbrukas där,

/) sålts med förlust för den skatt­skyldige, i den mån föriusten hänför sig dll bristande betalning från kö­pare,

g) förbrukats eller sålts för för­brukning vid produktion av skatte­pliktig elektrisk kraft.

Avdrag enligt första stycket/) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten vi­sas utgöra av varans försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning åter lämnas för skatten på de varor som betalningen avsen

2 mom. Regeringen eller den myn­dighet regeringen bestämmer äger om särskilda skäl föreligga medgiva att bensin må inköpas av annan än registrerad utan skatt mot försäkran till den skattskyldige angående bensi­nens användning.

d)    av den skattskyldige eller för

hans räkning utförts ur Sverige eller

förts till svensk frihamn för annat

ändamål än att förbrukas där,

e)   sålts med förlust för den skatt­

skyldige, i den mån förlusten hänför

sig till bristande betalning från kö­

pare,

f)    förbrukats eller sålts för för­

brukning vid produktion av skatte­

pliktig elektrisk kraft.

Avdrag enligt första stycket e) får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten vi­sas utgöra av varans försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning åter lämnas för skatten på de varor som betalningen avsen

2 mom. Annan än den som är regi­strerad får köpa in bensin utan skatt mot avgivande av en försäkran dll le­verantören att bensinen skad använ­das för ett sådant ändamål som avses i 1 mom. första stycket c) etter f).

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

19 Riksdagen 1989190. 1 saml. Nr 111

289

11 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes

flygtrafik

Härigenom föreskrivs aft 6-8§§ lagen (1988:1567) om miljöskatt på inri­kes flygtrafik skall ha följande lydelse.

Prop. 1989/90:111

Nuvarande lydelse

Miljöskatten skall beräknas i första hand med ledning av luftfarts­verkets uppgifter om utsläpp av kol­väten och kväveoxider frän den ak­tuella flygplanstypen under en ge­nomsnittligt beräknad flygsträcka.

Skatten skall tas ut för varje flyg­ning med 30 kronor om den enligt första stycket beräknade utsläpps­mängden kolväten och kväveoxider uppgår till högst 5 kilogram. Om ut­släppen är större, tas skatt ut med yt­terligare 60 kronor för varje påbörjat helt femtat kilogram däröver

Finns inte tillföriitliga uppgifter som avses i 6 § första stycket för flyg­planstypen i fråga, beräknas miljö­skatten för den aktuella flygningen med ledning av flygplanets högsta tillåtna startvikt enligt dess luftvär­dighetsbevis.

Skatten skall i sådant fall tas ut för varje flygning med 30 kronor om den högsta dllåtna startvikten upp­går till högst 10 000 kilogram. Öm den högsta tillåtna startvikten är större, tas skatt ut med ytteriigare 120 kronor för varje påbörjat helt femtusental kilogram till och med högst 35 000 kilogram och med ytter­ligare 60 kronor för varje påbörjat helt femtusental kilogram däröven

Föreslagen lydelse

6§

Miljöskatten skall beräknas i första hand med ledning av luftfarts­verkets uppgifter om bränsleför­brukning och utsläpp av kolväten och kväveoxider från den aktuella flygplanstypen under en genomsnitt­ligt beräknad flygsträcka.

Skatten skall tas ut för varje flyg­ning med 79 öre per kilogram förbru­kat ftygbränsle och med 12 kronor per kilogram utsläppta kolväten och kväveoxider varvid förbrukning och utsläppt mängd beräknas enligt första stycket.

1 %

Finns inte tillförlitliga uppgifter som avses i 6 § första stycket om ut­släpp av kolväten och kväveoxider för flygplanstypen i fråga, beräknas miljöskatten för den aktuella flyg­ningen såvitt gäller dessa utsläpp med ledning av flygplanets högsta tillåtna startvikt enligt dess luftvär­dighetsbevis.

Skatten/ör dessa utsläpp skall i så­dant fall tas ut för varje flygning med 30 kronor om den högsta tillåtna startvikten uppgår till högst 10 000 kilogram, öm den högsta tillåtna startvikten är större, tas skatt ut med ytterligare 120 kronor för varje på­börjat helt femtusental kilogram till och med högst 35 000 kilogram och med ytterligare 60 kronor för varje påbörjat helt femtusental kilogram däröven

Sker en flygning med olika flyg­planstyper och kan skatten därför beräknas med ledning av flera skatte­satser skall den högsta skattesatsen tdlämpas.

8§

Sker en flygning med olika flyg­planstyper och kan skatten därför be­räknas tdl olika belopp, skall den be­räkning som ger det högsta beloppet tillämpas.

290

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

12 Förslag till

Prop. 1989/90:111

Lag om skatt på svavel i olja, kol och torv

Härigenom föreskrivs följande.

1          § Skatt (svavelskatt) skall betalas till staten enligt denna lag för svavelinne­

hållet i

1.

motorbrännolja och eldningsolja (ur tulltaxenr 27.10 tulltaxelagen (1987:1068)),

2.

kolbränsle (ur tulltaxenr 27.01, 27.02 eller 27.04 tulltaxelagen),

3.

torvbränsle (ur tulltaxenr 27.03 tulltaxelagen).

2         § Svavelskatt skall betalas med 27 kronor per kubikmeter olja för varje

tiondels viktprocent svavel i sådan olja. Svavelskatt tas inte ut om oljans sva­

velinnehåll är högst 0,1 viktprocent.

Vid bestämning av skatten på grund av svaveHnnehållet, mätt som vikt­procent svavel i oljan, skall avrundning göras uppåt dll närmaste tiondels viktprocent.

För eldningsoljor får volymen räknas om till 50°C om temperaturen över­stiger 70°C när skattskyldigheten inträden

För kolbränsle och torvbränsle skall svavelskatt betalas med 30 kronor per kilogram svavel i bränslet.

3         § Skattskyldig är

1.

den som inom landet producerar skatteplikdgt bränsle eller förbrukar sådant bränsle för framställning av därmed Hkvärdig vara,

2.

den som har registrerats enligt 4 § andra stycket som återförsäljare eller förbrukare av skatteplikdgt bränsle,

3.

den som för annat ändamål än som avses i 6 § återförsäljer eller förbru­kar bränsle som förvärvats utan skatt.

4         § Den som är skattskyldig enligt 3 § 1 skall vara registrerad hos riksskatte­

verket.

Den som i större omfattning återförsäljer eller förbrukar skåttephktigt bränsle eller håller sådana bränslen i lager kan registreras hos riksskattever­ket som återförsäljare eller förbrukare av sådant bränsle. Även annan som förbrukar bränsle kan om det finns särskilda skäl registreras som förbrukare.

5         § Skattskyldigheten inträder

1.

enligt 3 § 1 eller 2, då bränsle av den skattskyldige levereras till köpare som inte är registrerad eller till den skattskyldiges försäljningsställe för de­taljförsäljning om detta inte är depå eller används för annat ändamål än för­säljning,

2.

enligt 3 § 3, då bränsle levereras dll köpare eller används för annat ända­mål än försäljning,

3.

för den som upphör att vara registrerad enligt 4 §, när registreringen upphör, varvid skattskyldigheten omfattar del bränsle som då ingår i den skattskyldiges lagen

Om skattepliktigt bränsle förs in i landet av annan än den som är registre­rad skall skatten betalas dll tullmyndigheten. Därvid gäller tullagen (1987:1065) och 9 kap. 4 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregle­ringsavgiften

6         § I deklaradon får avdrag göras för skatt på svavel i bränsle som har

1. förvärvats för äterförsäljning eller förbrukning i egen rörelse och för

291

vilken svavelskatt har betalats.

2.

återtagits i samband med återgång av köp,

Prop. 1989/90:111

3.

förbrukats eller försålts för förbrukning i luftfartyg eller i fartyg, när luftfartyget eller fartyget inte används för fritidsändamål eller annat privat ändamål,

4.

av den skattskyldige eller för den skattskyldiges räkning utförts ur riket eller förts till svensk frihamn för annat ändamål än att förbrukas där,

5.

förbrukats eller försålts för annat ändamål än energialstring,

6.

förbrukats för framställning av bensin eller skattepliktigt bränsle,

7.

förbrukats eller försålts för förbrukning i metallurgiska processer eller i processer för framställning av varor av andra mineraliska ämnen än metal­ler, vari även skall anses ingå den gas- och värmeproduktion som sker till följd av sådana processer, eller förbrukning i sodapannor,

8.

försålts med föriust för den skattskyldige, i den mån förlusten hänför sig till bristande betalning från köpare.

Avdrag enligt första stycket 8. får göras med belopp som svarar mot så stor del av skatten som förlusten visas utgöra av varans försälningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning åter lämnas för skatten på det bränsle som betalningen avsen

7

§ Annan än den som är registrerad får köpa in bränsle utan skatt mot avgi­vande av en försäkran till leverantören att bränslet skall användas för ett så­dant ändamål som avses i 6 § första stycket 3 eller 5 i denna lag.

8

§ Regler om förfarandet vid uftag av svavelskatten finns i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgiften

9

§ Har svavel som skatt tagits ut för avskilts genom reningsåtgärd eller ge­nom bindning i nägon produkt eller i aska i samband med förbrukning av skattepliktigt bränsle medger riksskatteverket efter ansökan av den skatt­skyldige återbetalning med 30 kronor per kilogram svavel i förhållande till hur mycket utsläppet har minskat.

På ansökan av den som utan att vara skattskyldig avskilt svavel i bränsle på sätt sägs i första stycket medger rikskatteverket kompensation med 30 kronor per kilogram svavel som avskilts.

10        § Ansökan om återbetalning eller kompensation enligt 9 S görs skriftligen

hos riksskatteverket. Den skall omfatta en period om ett kalenderkvartal

och ges in till riksskatteverket inom ett år efter kvartalets utgång.

Återbetalning eller kompensation enligt 9 § medges inte för belopp som understiger 1 000 kronor för ett kalenderkvartal.

11        § Har återbetalning eller kompensation för skatt utbetalats med för högt

belopp på grund av oriktig uppgift, som sökanden lämnat, eller på grund av

felräkning, misskrivning eller annat uppenbart förbiseende, är mottagaren

skyldig att till statsverket återbetala vad han sålunda oriktigt erhållit.

Åtgärd för att ta ut orikdgt erhållet återbetalnings- eller kompensations­belopp får inte vidtas senare än fem år efter utgången av det kalenderår un­der vilket beloppet erhållits.

12        § Beslut enligt 9 eller 11 § överklagas hos kammarrätten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

292

Lagrådet

Prop. 1989/90:111

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1990-03-12

Närvarande: f.d. regeringsrådet Stig[REDACTED_EFTERNAMN], justitierådet Fredrik Sterzel, regeringsrådet Ulla Wadell, regeringsrådet Björn Sjöberg.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 25 januari 1990 har rege­ringen på hemställan av statsrådet Kjell-Olof[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrå­dets yttrande över förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

2.

lag om särskild kompensation till primärkommuner och landstingskom­muner,

3.

lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

4.

lag om ändring i taxeringslagen (1990:000),

5.

lag om ändring i lagen (1990:00) om självdeklaration och kontrolluppgif­ter,

6.

lag om koldioxidskatt,

7.

lag om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt,

8.

lag om ändring i lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt,

9.

lag om ändring i lagen (1961:372) om bensinskatt,

10.

lag om ändring i lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik,

11.

lag om skatt på svavel i olja, kol och torv.

Lagförslagen 1-5 har behandlats av lagrådet i här angiven sammansätt­ning.

Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Carl-Gustav Ohlson, kammarrättsassessorn Per Kjellsson och kanslirådet Lennart Ham­berg.

Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

Lagen om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt

Inledning

Allmänna synpunkter

Det förslag till reformerad mervärdebeskattning som läggs fram i remissen innebär i huvudsak att de materiella beskattningsreglerna ändras så att skat­tebasen blir mer enhetlig. Detta medför att beskattningsområdet utvidgas väsentligt. Framför allt gäller det tjänsteområdet, där stora delar hittills le­gat utanför mervärdebeskattningen.

Mervärdeskatten är en form av allmän konsumtionsskatt, som skall tas ut

av den slutlige konsumenten. Den är konstruerad som en skatt på den yrkes­

mässiga omsättningen inom landet och pä importen av varor och tjänsten

Skatteuttaget delas upp på flera på varandra följande led i produktions- och

distributionskedjan. Varje led svarar gentemot staten för skatten på den vär­

detillväxt, det s.k. mervärdet, som dllförts objektet genom bearbetning,

hantering eller annan prestation i det egna ledet. Den som är redovisnings­

skyldig för mervärdeskatt skall redovisa skatten på sin omsättning av skatte­

pliktiga varor och tjänster (s.k. utgående mervärdeskatt) med avdrag för den

293

mervärdeskatt som han själv har betalat dll sina leverantörer av varor och    Prop. 1989/90:111

tjänster i verksamheten (ingående skatt). Mervärdeskatten blir på detta sätt

inte någon slutgiltig kostnad förrän den tas ut vid den sista omsättningen till

den slutlige förbrukaren. I vissa fall har avdragsrätt medgivits för ingående

skatt fast de omsatta varorna eller tjänsterna är undantagna från skatteplikt

och omsättningen alltså inte föranleder någon utgående skatt.

Lagen om mervärdeskatt utfärdades 1968. Den har därefter ändrats ett otal gången Snart sagt varje bestämmelse i lagen och anvisningarna till den har ändrats. Någon lagrådsgranskning har tidigare inte förekommit, vare sig vid lagens tillkomst eller vid ändringarna. Med den dd som har stått till buds för behandlingen av förevarande remiss har det inte heller nu varit möjligt att göra någon djupgående granskning av lagen i dess helhet. Den begrän­sade granskning som gjorts har dock gett anledning till vissa kritiska iaktta­gelser om lagens uppbyggnad.

Lagen bygger på ett antal begrepp som i detta sammanhang ges specifika innebörden Ett sådant begrepp är skattskyldighet. Mervärdeskatten är som sagt en konsumtionsskatt som endast skall belasta den slutlige konsumenten. Enligt huvudregeln i ML är emellertid den skattskyldig som inom landet i yrkesmässig verksamhet omsätter skattepliktiga varor eller tjänsten Skatt­skyldigheten innebär alltså en skyldighet att redovisa den mervärdeskatt som uppburits i samband med omsättning av varor eller tjänsten Den skattskyl­dige fungerar i princip som uppbördsman för staten. Men även den som i yrkesmässig verksamhet omsätter uteslutande skattefria varor eller tjänster betecknas i vissa fall som "skattskyldig", trots att han aldrig redovisar någon utgående skatt. Det är ett konstgrepp i syfte att ändå gottgöra denne för den ingående skatten på de varor och tjänster han anskaffat för verksamheten. Men att begära gottgörelse är ingen skyldighet utan tvärtom en rättighet. Det kan alltså vara ett gynnande beslut att bli förklarad skattskyldig.

Den skattskyldige betecknas i ML också som redovisningsskyldig. Det kan ifrågasättas om man inte kunde undvara begreppet skattskyldighet och nöja sig med redovisningsskyldig som beteckning på den vars skyldighet består i att redovisa uppburen mervärdeskatt dll staten. Rätten att gottgöra sig för ingående skatt för den som inte är redovisningsskyldig, kunde stipuleras di­rekt utan omvägar över något genomgående begrepp.

Det grundläggande begreppet skattskyldighet avser enligt 2§ ML en be­stämd verksamhet, varaktig eller ej, för vilken någon är skattskyldig. Skatt­skyldigheten avser vidare en verksamhet för vilken den skattskyldige f n en­ligt 19 § skall registreras. Enligt 4 § ML används emellertid begreppet skatt­skyldighet med ytterligare en innebörd. Där regleras "skattskyldighetens in­träde", vilket inträffar när vara levereras, tjänst dllhandahålls eller uttag sken Meningen med bestämmelsen är att lägga fast den tidpunkt då en skat­tepliktig transaktion har inträffat, med de konsekvenser i fråga om redovis­ningsskyldighet m m som knyts till den tidpunkten.

Att det grundläggande begreppet skattskyldighet har flera skilda betydel­ser är olämpligt och bidrar till att regleringen i ML är svårförståelig och svår att överblicka. För att beteckna tidpunkten för en enskild skattepliktig trans­aktion bör i stället för begreppet "skattskyldighetens inträde" någon annan

294

och specifik beteckning användas, om någon ytteriigare bestämning är nöd- Prop. 1989/90:111 vändig vid sidan av de regler som finns i 5 a§ om redovisningsskyldighetens inträde. På denna punkt kan hänvisas till 1977 års sjätte EGdirektiv om har­monisering av mervärdeskatten. Där anges vad som enligt 4 § ML avses med skattskyldighetens inträde med orden "chargeable event" under det att be­greppet "taxable" används i fråga om skattskyldighet och skatteplikt.

De föreslagna ändringarna i anvisningarna till 2§ ML innehåller bl.a. att verksamhet skall anses som yrkesmässig när inkomsten utgör skatteplikdg intäkt av liäringsverksamhet enligt kommunalskattelagen. Begreppet nä­ringsverksamhet har fått en preciserad innebörd i inkomstskattereformen. Det innefattar alltid att verksamheten är yrkesmässig. Men lika fullt behålls längre fram i nämnda anvisningar ett stycke som innebär att försäljning av inventarier och liknande varor i näringsverksamhet inte skall anses som yr­kesmässig, om verksamheten inte medför skattskyldighet enligt ML. Vidare föresläs ett nytt stycke i samma anvisningar av innebörd att arbeten, vilka utförts på egen fastighet i näringsverksamhet som inte medför skattskyldig­het enligt ML, inte skall räknas som yrkesmässiga om lönekostnaderna un­derstiger visst belopp.

De anförda exemplen kan räcka för att illustrera hur lagstiftaren laborerat med begreppen utan hänsyn till deras mening i andra skattesammanhang och ibland så att de förlorat sin förankring i begreppets språkliga innebörd. ML genomsyras av en begreppsjuridik som är främmande för svensk lagstiftning. Det medför att lagen blir otillgänglig för andra än experterna på området; de som har att fullgöra prestationer enligt lagen har inte möjlighet att själva bedöma om myndigheternas beslut står i överensstämmelse med lagen. Det är särskilt betänkligt när enligt remissförslaget nya stora grupper av närings­idkare blir skattskyldiga till mervärdeskatt.

I remissen redovisas att regeringen har dllkallat en utredningsman (dir 1990:1) för att göra en genomgripande översyn av ML i tekniskt och systema­tiskt hänseende. Lagrådet vill framhålla att denna översyn måste utmynna i en helt annan uppläggning av lagen, där regleringen inte sker genom utvidg­ningar eller inskränkningar av centrala begrepp utan genom en direkt be­stämning av vad som är skattepliktigt och vem som har att redovisa skatt.

Lagrådet har avstått från att föreslå ändringar i de lagrum som inte berörs av remissen och har också i sina ändringsförslag i fråga om övriga lagrum iakttagit återhållsamhet beträffande i och för sig önskvärda avvikelser från systematiken i lagen.

Konstitutionella frågor

Departementschefen uttalar i avsnitt 2.7 av remissen att de bemyndiganden

för regeringen som finns i ML bör upphävas. Dessa bemyndiganden har

nämligen tillkommit före den nuvarande regeringsformens tillkomst och är i

många fall inte förenliga med de begränsningar i möjligheterna att delegera

normgivningsmakt som anges i den. De får för närvarande tillämpas med

stöd av regeringsformens övergångsbestämmelsen

Lagrådet tillstyrker förslagen i detta avseende. Emellertid innehåller ML

vissa bestämmelser i bemyndigandeform, som inte berörts i remissen.

_-

I detta hänseende noterar lagrådet att 47 § tredje stycket ML innehåller    Prop. 1989/90:111 en hänvisning till 58 § 2 mom. uppbördslagen i fråga om befrielse från restav­gift, vilken bestämmelse i sin tur innefattar ett bemyndigande för riksskatte­verket att meddela föreskrifter i fråga om befrielse frän skyldighet att er­lägga restavgift.

Ytterligare en bestämmelse finns i 76 a § ML, som bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att medge återbetalning av mervärdeskatt som hänför sig till varor eller tjänster som förvärvas av ut­ländska beskickningar, konsulat etc. och internadonella organisadoner samt deras personal. Med stöd av bemyndigandet har utfärdats en särskild förord­ning (1972:833) om återbetalning av mervärdeskatt i vissa fall.

Vidare finns i 76 b § en bestämmelse, utformad som ett motsvarande be­myndigande att medge återbetalning av mervärdeskatt som hänför sig till förvärv eller införsel av varor som gjorts av FN-organ, statliga biståndsorgan eller riksomfattande hjälporganisadoner, när varorna är avsedda att föras ut ur landet för utomlands bedriven verksamhet. Till bemyndigandet ansluter en förordning (1986:77) i ämnet.

Som redan har konstaterats får bemyndiganden av ifrågavarande karaktär tillämpas endast med stöd av regeringsformens övergångsbestämmelsen 76 b§ har tillkommit genom lagstiftning år 1985 och kan således inte stödjas på dessa övergångsbestämmelser. Bestämmelsen synes emellertid endast till formen vara ett bemyndigande och i själva verket vara ett, om än missvi­sande, uttryck för avsikten att återbetalning av mervärdeskatt i de av be­stämmelsen omfattade situationerna alltid skall ske. Den till 76 b § anslu­tande förordningen föreskriver nämligen en generell återbetalningsskyldig­het i de i paragrafen avsedda fallen. Förordningen innehåller i övrigt att åter­betalningsfrågan prövas av riksskatteverket med kammarrätten som besvär­sinstans, varjämte ansökningsförfarandet regleras. Lagrådet förordar såle­des att bestämmelsen i 76 b § omformuleras för att fastslå denna innebörd och ange beslutande myndighet jämte besvärsväg.

Liknande synpunkter kan anläggas pä bestämmelsen i 76 a§. Såsom fram­går av prop. 1972:119 (s. 11) har det sakliga innehållet i de bestämmelser, som med stöd av bemyndigandet givits i förordningsform om återbetalning av mervärdeskatt, dessförinnan underställts riksdagens granskning genom propositionen. Bestämmelserna har därmed enligt gängse betraktelsesätt blivit riksdagsbundna. Något bemyndigande i egentlig mening är det alltså inte fråga om. För att regeringsformens krav skall uppfyllas förordar lagrå­det att paragrafen omformuleras till att ange dels de materiella förutsättning­arna för rätt till återbetalning av mervärdeskatt i de där angivna fallen, dels beslutsmyndighet och besvärsväg, varefter förfarandet för återbetalning reg­leras i verkställighetsföreskrifter.

Såvitt gäller bestämmelsen i 47 § tredje stycket ML, vari hänvisas till 58 §

2 mom. uppbördslagen, erinrar lagrådet om att det i 58 § 2 mom. uppbördsla­

gen intagna bemyndigandet för riksskatteverket vid upprepade tillfällen för­

anlett påpekanden vid lagrådsgranskningen, se i första hand prop.

1987/88:40 med förslag till ändring i lagen om uppbörd av socialavgifter från

arbetsgivare (s. 49 f) och nu senast prop. 1989/90:17 om ändring i lagen

(1972:435) om överlä- avgift (s. 40). Bestämmelsen i uppbördslagen förorsa-

""

kar således upprepade problem vid granskningen av nya lagar - så har skett    Prop. 1989/90:111

även vid granskningen av förevarande lagförslag. Det är alltså angeläget att

lagstiftningen i förevärande avseende snarast bringas i överensstämmelse

med den nya regeringsformen och inte längre stöds enbart på dess över­

gångsregien

\

Utöver nu kommenterade bestämmelser innehåller 22 § ML en bestäm­melse, som bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen be­stämmer att medge att skattskyldig eller grupp av skattskyldiga får lämna deklaradon senare än som framgår av paragrafen. Sådant medgivande lär tidigare ha generellt givits skattskyldiga som eljest skulle ha varit skyldiga att deklarera kort efter årsskiftet. Sedan redovisningsperioderna i lagen har ändrats har emellerdd bemyndigandet inte behövt utnyttjas. Vidare har sär­skilda anståndsregler föreslagits införda i en ny 22 a § ML genom prop. 1989/90:74 om ny taxeringslag m.m. Mot denna bakgrund förordar lagrådet att bemyndigandet i 22 § ML upphävs.

Ett annat bemyndigande finns i 58 § första stycket ML, vars andra mening innehåller att tullagen gäller i fråga om mervärdeskatt om inte regeringen förordnar annat. Åven detta bemyndigande är, enligt vad som upplysts vid föredragningen inför lagrådet, numera obehövligt och kan därför utan svå­righet utmönstras.

De föreslagna ändringarna i paragraferna och anvisningarna till dessa

Lagrådet övergår härefter till synpunkter pä de paragrafer i ML och anvis­ningarna till dessa som föreslås ändrade i remissen. I samband med behand­lingen av 8 § ML har lagrådet tagit del av skrivelser som kommit in dll lagrå­det från Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd, Scan­dinavian Airlines System, Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM) och Sveriges Veterinärförbund.

2 § jämte anvisningar

I 2 § tredje och femte styckena anges att skattemyndigheten kan meddela dllsvidarebeslut i fråga om skattskyldighet. Det ger intrycket att myndighe­ten kan återkalla beslutet när den så finner lämpligt. Besluten är emellertid till sin innebörd av gynnande karaktär och kan därför inte återkallas annat än vid ändrade förhållanden. Lagrådet föreslår att orden "tills vidare" slopas i de båda styckena.

I tredje stycket föreslås vidare i remissen att ordet "uthyrning" ändras till "upplåtelse av hyresrätt eller bostadsrätt" samt att sista meningen utgån Lagrådet förordar att den hittillsvarande lydelsen behålls i klarhetens in­tresse. Dessutom tilläggs i förslaget en bestämmelse av innehåll att skatte­myndigheten kan besluta om skattskyldighet också vid upplåtelse åt statlig myndighet eller kommun. Lydelsen av denna bestämmelse kan förenklas, om det som lagrådet föreslår beträffande 3 S tredje stycket följs.

297

2 § tredje stycket kan lämpligen ges följande lydelse:

Prop. 1989/90:111

"Skattemyndigheten kan efter ansökan av fastighetsägare besluta att denne skall vara skattskyldig för uthyrning helt eller delvis av sådan byggnad eller annan anläggning som utgör fastighet enligt denna lag för stadigvarande an­vändning i verksamhet som medför skattskyldighet. Detsamma gäller vid ut­hyrning åt staten eller en kommun, även om uthyrningen sker för verksam­het som inte medför skattskyldighet. Vad som har sagts om uthyrning tilläm­pas även i fråga om upplåtelse av bostadsrätt."

Slutligen föreslår lagrådet beträffande 2 § att sista stycket utgån Det hör systematiskt inte hemma i denna paragraf.

I punkt 1 av anvisningarna anges när verksamhet skall anses yrkesmässig. Huvudfallet är enligt remissen att inkomsten utgör skattepliktig intäkt av nä­ringsverksamhet enligt kommunalskattelagen. I första och andra styckena anges vissa ytterligare fall som skall hänföras till yrkesmässig verksamhet. Tredje stycket, som är nytt, innehåller bestämmelser som är oförenliga med begreppet näringsverksamhet i kommunalskattelagens mening. Detta be­grepp omfattar givetvis även förvärvsverksamhet som inte medför skattskyl­dighet enligt ML, t.ex. därför att verksamheten avser sådana varor eller tjänster som inte är skattepliktiga. Definidonsmässigt måste all verksamhet som faller inom ramen för näringsverksamhet anses som yrkesmässig, även arbeten i egen regi på fastighet som används i verksamheten. Syftet med be­stämmelserna i tredje stycket är enligt specialmotiveringen att lägga grunden för den utvidgade uttagsbeskattning på fastighetsområdet som föreslås i punkt 2 av anvisningarna och samtidigt begränsa räckvidden av denna ut­tagsbeskattning. För detta ändamål behövs emellerdd inga särskilda regler om yrkesmässig verksamhet. Hela regleringen bör i stället ske i anvisnings­punkten 2.

Det föreslagna tredje stycket i punkt 1 bör alltså utgå. I stället kan lämpli­gen på denna plats införas regleringen i elfte och tolfte styckena om när stat­Ug myndighets och en kommuns verksamhet skall anses som yrkesmässig verksamhet. Regleringen kan förenklas och förkortas avsevärt. Den kan med beaktande av vad lagrådet föreslår i fråga om 3 § förslagsvis samman­föras i ett stycke av följande lydelse:

Om staten, ett statUgt affärsverk eller en kommun tillhandahåller skatteplik­dga varor eller tjänster mot vederiag utan att dllhandahållandet ingår som ett led i en myndighetsutövning, är verksamheten att anse som yrkesmässig, oavsett om den bedrivs med vinstsyfte eller ej. Omhändertagande och för­störing av avfall och föroreningar samt avloppsrening är alltid att anse som yrkesmässig verksamhet, om det sker mot vederlag.

Omedelbart härefter bör i ett fjärde stycke följa en definition på vad som menas med kommun. Utöver vad som sägs i det föreslagna tionde stycket i remissen bör nämnas kommunalförbund, som också kan vara huvudman för verksamhet där skatteplikdga varor och tjänster dllhandahålls. Stycket bör då lyda: "Med kommun förstås i denna lag primärkommun, landstingskom­mun och kommunalförbund."

Det föreslagna trettonde stycket bör utgå. Verksamhet som staten eller en

kommun bedriver för eget behov bör anses som yrkesmässig när verksamhe-

298

ten i övrigt är det. Erforderliga regleringar av uttagsbeskattning och avdrags- Prop. 1989/90:111 rätt bör göras enbart i samband med de allmänna reglerna därom. Sista me­ningen i det här behandlade stycket gäller verksamhet "som staten eller kommun bedriver i bolagsform eller liknande". Verksamhet bedriven av så­dan juridisk person som avses kan emellertid aldrig anses bedriven av staten eller kommun. I frågan om myndighetsutövning genom bolag och andra en­skilda subjekt återkommer lagrådet vid granskningen av 8§ ML.

Enligt det föreslagna sista stycket 2) i anvisningspunkten 1 skall som yrkes­mässig verksamhet inte räknas omsättning av tjänster som avser gravöpp­ning och gravskötsel och som tillhandahålls av huvudmannen för en allmän begravningsplats. Som skäl härför har i motiveringen avsnitt 2.8.2 angivits att tillhandahållandet av sädana tjänster snarast bör anses som en form av myndighetsutövning. Lagrådet kan inte instämma i denna bedömning utan anser att tjänsterna faller in under den beskrivning som ges i elfte stycket av anvisningspunkten. De är således att betrakta som yrkesmässiga. Anses ett undantag från skatteplikt behövligt, bör det alltså föras in i 8 §.

Punkt 2 av anvisningarna innehåller en uppräkning av olika förfaranden som skall föranleda uttagsbeskattning. Bland dessa förfaranden ingår enligt nuvarande d) - som i sak oförändrad föreslås omrubricerad dll c) - att en tjänst, som även pä annat sätt yrkesmässigt omsätts i verksamhet, utförs eller tillhandahälls av den skattskyldige för egen eller annans räkning utan veder­lag eller mot vederlag som undersdger det allmänna saluvärdet. Härmed av­ses att beskriva situationen att en näringsidkare, som i sin vanliga verksam­het tillhandahäller tjänster till marknadspris, vid sidan därav utför sädana tjänster ät sig själv eller någon annan gratis eller mot lägre vederlag. Lagtex­tens uttryck "för egen eller för annans räkning" är emellertid missvisande i sammanhanget, eftersom det ligger nära till hands att tolka det så, att nä­ringsidkaren i det beskrivna fallet utför tjänster i eget namn eller som före­trädare för den andre.

Enligt lagrådets mening kan emellertid det här kritiserade uttrycket avva­ras utan att bestämmelsens innebörd förändras. Lagrådet föreslår således följande lydelse:

c)       tjänst, som även på annat sätt yrkesmässigt omsätts i verksamhet, utförs

eller tillhandahålls av den skattskyldige utan vederlag eller mot vederlag som

understiger det allmänna saluvärdet, om inte annat följer av tredje stycket.

Det kridserade uttrycket återkommer i den föreslagna nya d), vilken talar om serveringstjänster som utförs eller tillhandahålls av den skattskyldige för egen eller annans räkning utan vederlag eller mot vederlag som understiger det allmänna saluvärdet. Innebörden av förslaget i denna del är enligt remis­sen, att uttagsbeskattning skall kunna ske även i det fallet att personalserve­ring förekommer utan samband med sådan serveringsrörelse som omfattas av c). Även här bör dock det kritiserade uttrycket utmönstras och dessutom bestämmelsens karaktär av tillägg till den föregående markeras. Den före­slås därför få följande lydelse:

d)                                                                                               serveringstjänst som, i annat fall än som avses i c), utförs eller dllhanda­

hålls av den skattskyldige i personalservering utan vederlag eller mot veder­

lag som understiger det allmänna saluvärdet,

299

I punkt 2 första stycket e) och f) anvisningarna till 2§ upptas fall då bygg- Prop. 1989/90:111 nåds- och anläggningsarbeten skall föranleda uttagsbeskattning. Bestäm­melserna bör ges ett mera konkret innehåll och kan lämpligen inrymma vad som sägs i de föreslagna åttonde och nionde styckena. I ett nytt åttonde stycke kan i stället tas upp den begränsningsregel i anslutning till f), som i remissförslaget bildar tredje stycket i anvisningspunkten 1). Med en viss ju­stering även av sista stycket i punkten 2 skulle de här behandlade reglerna förslagsvis fä följande lydelse:

e) byggnads- eller anläggningsarbeten, inräknat reparationer och underhåll, samt ritning, projektering, konstruktion eller därmed jämförlig tjänst i yr­kesmässig byggnadsverksamhet av annan än den skattskyldige tillförs en fas­tighet som hos den skattskyldige utgör lagertillgång i näringsverksamhet en­ligt kommunalskattelagen,

f) byggnads- eller anläggningsarbeten, inräknat reparationer och under­

håll, samt ritning, projektering, konstruktion eller därmed jämförlig tjänst

utförs av ägaren pä en fastighet som han använder i en verksamhet för vilken

skattskyldighet inte föreligger,        

Bestämmelserna i första stycket f) gäller endast om de nedlagda lönekost­naderna för arbetena, inräknat avgifter som grundas på lönekostnaderna, för beskattningsåret överstiger 500 000 kronon

Som omsättning enligt första stycket e) och f) räknas inte lokalstädning, fönsterputsning, renhållning och annan sedvanlig fastighetsskötsel.

I punkt 2 andra stycket av anvisningarna till 2 § anges att till uttag inte hän­förs en kommuns ianspråktagande av egna varor eller tjänster för eget behov och att detsamma gäller en statlig myndighets ianspråktagande om myndig­heten inte omfattas av beslut enligt 18 a§. Om vad lagrådet föreslår beträf­fande 3 § tredje stycket följs, bör hänvisningen till 18 a § utgå och lydelsen i övrigt förenklas. Följande lydelse föreslås.

Statens eller en kommuns ianspråktagande av egna varor eller tjänster för eget behov skall inte anses som uttag.

2a§

I paragrafen regleras vad som skall förstås med export vid mervärdebeskatt­ningen. Huvudregeln är, då det gäller tjänster, att de för att hänföras till ex­port skall tillhandahållas utom landet. Men även åtskilliga tjänster som till­handahålls inom landet skall räknas som export. Det gäller enligt paragra­fens tredje stycke i dess nuvarande lydelse vissa tjänster åt utländska använ­dare eller uppdragsgivare, bl.a. upplåtelse av rätt att utnyttja system eller program för automatisk databehandling (punkt 11), automatisk databehand­ling (punkt 12) och viss informationsöverföring (punkt 13).

Enligt 2 a § tredje stycket 12) i remissförslaget skall upplåtelse åt utländsk

användare av rätt som omfattas av lagen (1960:729) om upphovsrätt dll litte­

rära och konstnärliga verk anses som export. Vidare föreskrivs särskilt att

även upplåtelse av rätt att utnyttja system eller program för automatisk data­

behandling skall anses som export. Rätten till datasystem och datorprogram

är oftast upphovsrättsligt skyddad enligt lagen 1960:729. Sådana system och

program anses normalt fylla de förutsättningar på originalitet m.m. som

krävs för s.k. verkshöjd och skydd enligt nämnda lag. För de redan skyddade

300

systemen och programmen behövs således inte någon särskild föreskrift i Prop. 1989/90:111 punkten 12 utöver hänvisningen dll upphovsrättslagen. Emellertid skall en­ligt 2 a § i dess nuvarande lydelse upplåtelse av rätt till alla slag av datasystem och datorprogram - dvs. även enkla, upphovsrättsligt oskyddade system och program - anses som export (se prop. 1985/86:47). Såvitt framgår av remis­sen åsyftas inte någon saklig förändring i denna del. Punkten 12 bör mot bak­grund härav formuleras om sä att en dubbelreglering av de skyddade syste­men och programmen undviks och innebörden av bestämmelsen blir klarare.

I remissen föreslås vidare att ADB-tjänster och informationstjänster också i fortsättningen skall räknas som export. Bestämmelsen om detta finns i 2 a § tredje stycket 13) där det sägs att datatjänst och tillhandahållande av information åt utländsk uppdragsgivare skall räknas som export. Enligt spe­cialmotiveringen avses med datatjänst såväl automatisk databehandling som enbart en informationsåtergivning i form av ett överförande av datorbaserad information. Uttrycket tillhandahållande av information sägs därmed komma att få betydelse endast för sådant tillhandahållande som inte utgör datatjänst.

Begreppet datatjänst i den föreslagna punkten 13 definieras inte i lagtex­ten och den avsedda innebörden av begreppet är inte helt tydlig. Enligt lag­rådets mening vinner reglerna om data- och informationstjänsterna i klarhet på att liksom nu vara uppdelade på skilda punkter, av vilka den ena avser endast tjänster som direkt anknyter till datorbearbetning och den andra av­ser tillhandahållande av alla slag av information, således även datorbaserad information.

Lagrådet förordar att 2 a § tredje stycket i berörda delar ges följande ly­delse:

12) upplåtelse eller överiåtelse åt utländsk användare av rätt till patent, nytt­janderätt till konstruktion eller uppfinning, mönsterrätt, varumärkesrätt, rätt som omfattas av lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konst­närliga verk eller av lagen (1960:730) om rätt till fotografisk bild samt rätt att utnyttja sådana system och program för automatisk databehandling som inte är skyddade genom förstnämnda lag.

13)

automatisk databehandling och utarbetande av system eller program för automatisk databehandling åt utländsk uppdragsgivare,

14)

tillhandahållande av information åt utländsk uppdragsgivare.

Som följd av vad lagrådet förordat bör de båda föreslagna följande punk­terna i paragrafen betecknas 15) och 16).

Beträffande sista stycket i paragrafen har under föredragningen inför lag­rådet upplysts, att den nordiska konvention som ligger till grund för bestäm­melsen avser all färjetrafik mellan Sverige, Danmark, Finland och Norge, oavsett varifrån trafiken utgån Stycket bör därför jämkas. Lydelsen kan dessutom förenklas. Stycket kan lämpligen ges följande lydelse:

Leverans av varor till fartyg på linjer mellan Sverige, Danmark, Finland och Norge för försäljning från kiosk eller liknande försäljningsställe ombord räk­nas som export enligt andra stycket 3) eller 4) endast då fråga är om sprit­drycker, vin, starköl, öl, tobaksvaror, parfymen kosmetiska preparat och toalettmedel samt choklad- och konfektyrvaron

301

3§

Prop. 1989/90:111

Paragrafen innehåller specialregler om vem skattskyldigheten åvilar främst vid vissa bolagsformer och för dödsbon.

I det remitterade förslaget har i ett nytt tredje stycke tagits in materiellt sett nya bestämmelser om skattskyldigheten för statens verksamhet. För när­varande gäller att staten behandlas som ett enda skattesubjekt vid mervärde­beskattningen utom såvitt gäller vissa affärsverk och någon enstaka ytterli­gare myndighet.

Det föreslagna tredje stycket innehåller till en början en allmän bestäm­melse om statens skattskyldighet för mervärdeskatt. I första meningen sägs således att skattskyldighet för verksamhet som bedrivs av staten åvilar den myndighet som omsätter skattepliktig vara eller tjänst. Vidare har i tredje meningen föreslagits ett bemyndigande för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva annat om vissa statliga myndigheters skattskyldighet än vad som sägs i första meningen.

De myndigheter, för vilka särskilda föreskrifter föreslås kunna utfärdas, är sädana som enligt 18 a§ i remissförslaget inte medgivits avdragsrätt för ingående skatt. Sådan avdragsrätt skall enligt 18 a § kunna medges statlig myndighet endast efter beslut av regeringen.

Det föreslagna skattskyldighetsbegreppet är nytt pä så sätt att de stadiga myndigheterna var för sig i stället för staten som sådan skall vara skattesub­jekt.

Då det gäller transaktioner mellan stadiga myndigheter och interna åtgär­der hos dem är syftet med förslagen i 3 § tredje stycket och 18 a § första stycket att myndigheterna som regel - genom ett särskilt redovisningsmässigt kompensationssystem - skall avräkna påförda utgifter för mervärdeskatt mot budgetens inkomstsida. För myndigheter med rätt till sådan avräkning skall ett generellt avdragsförbud gälla för den ingående skatten. De myndig­heter som inte ingår i det redovisningsmässiga kompensationssystemet skall enligt 18 a § ha avdragsrätt för ingående mervärdeskatt. I fråga om de myn­digheter som ingår i detta system har regeringen eller myndighet som rege­ringen bestämmer enligt 3 § tredje stycket bemyndigats att besluta om skatt­skyldigheten vid omsättning mellan myndigheterna.

Skälen till den föreslagna nya ordningen synes främst vara dels önskemål om förenklingar av myndigheternas budgetering och redovisning, dels kon­kurrenshänsyn. För att nå det avsedda syftet har, som nyss berörts, i remiss­förslagets 3 § tredje stycket och 18 a § första stycket tagits in bemyndiganden för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att meddela före­skrifter och särskilda beslut om skatt.

Bemyndiganden att föreskriva om skatt är som behandlats inledningsvis i

yttrandet inte förenliga med de begränsningar i möjligheterna att delegera

normgivningsmakt som anges i regeringsformen. Lagrådet kan därför inte

dllstyrka att det föreslagna bemyndigandet införs i 3§ tredje stycket. Den

lösning av de förevarande problemen som enhgt lagrådets mening ligger när­

mast till hands är att det nuvarande skattskyldighetsbegreppet för staten be­

hålls och att en revidering görs av berörda interna statliga budgeterings- och

redovisningsregler.

3Q2

Vad som nu har sagts innebär att det föreslagna tredje stycket enligt lagra- Prop. 1989/90:111 dets mening inte kan införas. Lagrådet förordar att där i stället införs en spe­cialbestämmelse om att vissa myndigheter som särskilt anges skall vara skatt­skyldiga. Detta synes vara aktuellt i fråga om affärsverken, dvs. postverket, televerket, luftfartsverket, FFV, domänverket, statens vattenfallsverk, sjö­fartsverket och statens järnvägan I övrigt utgör staten - liksom enligt nu gäl­lande regler - ett skattesubjekt utan att särskild föreskrift lämnas om det.

Lagrådet föreslår alltså att 3 § tredje stycket får följande lydelse:

För verksamhet som bedrivs av statligt affärsverk är verket skattskyldigt. När i lagen talas om staten avses inte sådant verk.

7§

I paragrafens andra stycke definieras vara enligt huvudregeln som materiellt ting som inte är fastighet. Samma definition av vara föreslås i 7§ andra stycket i remissen. I fjärde stycket föreslås att tjänst skall definieras som an­nat än vara eller fastighet.

Vad som utgör fastighet har således avgörande betydelse för klassifice­ringen av det skattepliktiga området vid mervärdebeskattningen. Definitio­nen av fastighetsbegreppet anges i 7 § andra stycket ML. Den har flyttats över med i sak oförändrat innehåll till motsvarande bestämmelse i remissför­slaget. Den bygger på det civilrättsliga fastighetsbegreppet. Med utgångs­punkt från den civilrättsliga definidonen meddelas för olika funktioner inom skatterätten de särskilda föreskrifter som behövs i de olika sammanhangen (jfr prop. 1973:162 s. 295).

Det allmänna skatterättsliga fastighetsbegreppet, som t.ex. tillämpas vid fastighetsbeskattning, reavinstbeskattning och fastighetstaxering, omfattar förutom vad som inom civilrätten avses med fastighet också byggnad som är lös egendom (1 kap. 4§ kommunalskattelagen (1928:370), 3§ lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, 1 § lagen (1984:1052) om fastighetsskatt och 1 § lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt). Byggnadstillbehör till sådan byggnad omfattas också av fastighetsbegreppet, om de tillhör bygg­nadens ägare. Detsamma gäller främst vid inkomsttaxeringen i fråga om motsvarande industritillbehön

I stort sett omfattar fastighetsbegreppet vid mervärdebeskattningen, se­dan detta omarbetats 1974, samma egendom som allmänt gäller för fastig­hetsbegreppet inom skatterätten i övrigt (se prop. 1974:169 s. 29-30, 36-37). Några särskilda regler finns emellertid. Förutom byggnad på annans mark räknas enligt ML också ledning, stängsel och liknande anläggning på annans mark som fasdghet. Till fastighet hänförs däremot inte industritillbehör en­ligt 2 kap. 3 § jordabalken eller s.k. verksamhetsdllbehön Med verksamhets­tillbehör avses vid mervärdebeskattningen annan maskin, utrustning e.dyl. än industritillbehör, om den anskaffats för direkt nyttjande i särskild verk­samhet pä en fastighet. I 7 § tilläggs vidare särskilt att viss utrustning för vat­ten, avlopp, värme o.dyl. skall utgöra fastighet, om den enligt 2 kap. 2 § jor­dabalken tillhör byggnad.

Det sistnämnda tillägget om utrustning för värme m.m. som utgör bygg­

nadstillbehör synes onödigt, då det av civilrättens regler klart framgår att

303

sådan utrustning utgör fastighet.

Enligt kommittéförslaget skulle de s.k. verksamhetstillbehören inte un- Prop. 1989/90:111 dantas från fastighetsbegreppet. Det framgår inte av vilket skäl remissförsla­get avviker från kommitténs förslag på denna punkt. Bl.a. med hänsyn till dé avsevärda omläggningar av de materiella skattereglerna som föreslås i lagrådsremissen har lagrådet inte underlag för att bedöma konsekvenserna för beskattningen av klassificeringen av verksamhetstillbehören eller av ut­formningen i övrigt av fastighetsbegreppet.

Reglerna i 7 § om fastighetsbegreppet framstår som onödigt omfångsrika och otympliga. Åven reglernas sakliga innehåll behöver övervägas ytterli­gare. De bör därför av bäde formella och materiella skäl ses öven I den mån det uppdrag att göra en teknisk översyn av mervärdeskatten, som regeringen lämnat dll en särskild utredare, inte omfattar en materiell översyn av fastig­hetsbegreppet vid mervärdebeskattningen, bör uppdraget kompletteras i detta hänseende.

Definitionen av tjänst i det föreslagna fjärde stycket av paragrafen som "annat än vara eller fastighet" har fått en olycklig utformning. Anses en defi­nition nödvändig föreslår lagrådet följande lydelse:

Med tjänst förstås annat som kan tillhandahållas i yrkesmässig verksamhet än vara eller fastighet.

8 § jämte anvisningar

Till 8§ och anvisningarna dll denna paragraf, som behandlar undantagen från skatteplikt, har överförts en del av de undantag från skatteplikten för tjänster som tidigare behandlades i 11 S. Ett av de undantag som inte över­förts och alltså enligt remissen skall upphävas i samband med att 11 S enligt förslaget upphör att gälla är det i punkt 7 upptagna. Undantaget avser obli­gatorisk kontrollbesiktning av fordon och obligatorisk besiktning av kilome­terräknarapparatur hos Aktiebolaget Svensk Bilprovning. De skäl som i pro­positionen har anförts för slopandet går ut på att obligatorisk kontrollverk­samhet alltid skulle medföra skattskyldighet när den bedrivs i bolagsform och att det särskilda undantaget för kontrollbesiktningarna är ett avsteg här­ifrån, för vilket något bärande skäl i övrigt inte kan anföras. Jämförelse görs också med den kontrollverksamhet som bedrivs av Aktiebolaget Svensk An­läggningsprovning och Svenska Elektriska Materialkontrollanstalten AB.

Förslaget väcker en principiell fråga.

Statliga förvaltningsuppgifter kan enligt 11 kap. 6§ sista stycket regerings­formen överlämnas till bolag, förening, samfällighet, stiftelse eller enskild individ. Innefattar uppgiften myndighetsutövning skall det ske med stöd av lag.

Aktiebolaget Svensk Bilprovnings befogenheter vid den obligatoriska kontrollbesiktningen av fordon och den obligatoriska besiktningen av kilo­meterräknarapparatur innefattar uppenbarligen myndighetsutövning. Detta torde också vara motivet till att dessa förrättningar - till skillnad från bola­gets övriga verksamhet - ursprungligen undantogs från mervärdeskatteplikt.

Frågan om mervärdeskatt skall tas ut i samband med myndighetsutövning

304

har berörts i samband med den precisering av begreppet yrkesmässig verk- Prop. 1989/90:111 samhet som föreslås beträffande det allmänna i olika former i lagrädsremis­sen i punkt 1 av anvisningarna till 2§ ML. Lagrädets förslag i detta hän­seende, som i sak överensstämmer med det remitterade förslaget, innebär att statens eller ett statligt affärsverks eller en kommuns tillhandahållande av skattepliktiga varor eller tjänster mot vederlag inte anses som yrkesmäs­sigt, om tillhandahållandet ingär som ett led i en myndighetsutövning. I och med att tillhandahållandet inte anses som yrkesmässigt föreligger inte mer­värdeskatteplikt. Den princip som härigenom kommit till uttryck får enligt lagrådets mening anses generellt tillämplig, således även i det fall att myndig­hetsutövning genom särskild lagstiftning anförtrotts ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ.

Lagrådet föreslår därför att som en första punkt i 8 § görs undantag frän skatteplikt för "vara och tjänst som tillhandahälls som ett led i myndighetsut­övning av bolag, förening, samfällighet, stiftelse eller enskild individ med stöd av lag enligt 11 kap, 6§ tredje stycket regeringsformen",

I anvisningarna till 8 S bör innebörden av denna punkt preciseras, i första hand genom att det nuvarande undantaget i 11 S punkt 7 införs dän

Lagrådet övergår härefter till de i remissen föreslagna ändringarna i olika

punkter av 8S.

1) Sjukvärd, tandvård och social omvårdnad

Omfånget av det föreslagna undantaget från mervärdeskatteplikt framgår av den allmänna motiveringen, avsnitt 2,2.6, Såvitt gäller den föreslagna lydel­sen av 8 S punkt 1 anser lagrådet mindre lämpligt att tala om varor och tjäns­ter och förordar att i lagtexten enbart räknas upp de undantagna områdena, som lämpligen kan benämnas "sjukvård, tandvård och social omsorg". De närmare definitionerna fär sedan - med lagstiftningens nuvarande systema­tik - tas in i anvisningarna. Någon särskild hänvisning till anvisningarna be­hövs inte.

305

Beträffande den föreslagna definitionen av sjukvård i anvisningarna sägs i specialmotiveringen att med sjukdomar och skador förstås även kroppsfel och barnsbörd. Detta bör emellertid i klarhetens intresse sägas ut i anvis­ningstexten. Lagrådet förordar i övrigt en omredigering av anvisningspunk­ten i syfte att göra innebörden klarare. Därvid bör en anknytning göras till den i allmänmotiveringen nämnda stadgan om enskilda vårdhem. Uttrycklig hänvisning till lagen (1962:381) om allmän försäkring torde enbart behöva göras i fråga om sådan vård som nämns i 2 kap. 5 § nämnda lag, dvs. vård av privatpraktiserande läkare, sjukgymnaster m.fl. Sädan värd skall omfattas av undantaget, oavsett om vårdgivaren är ansluten till försäkringen eller inte. Detta kan markeras genom att det sägs att vården är av den beskaffen­het som avses i lagrummet. Vid sidan av sädan vård, som alltså föranleder sjukvårdsersättning, skall undantaget omfatta annan vård under förutsätt­ning att vårdgivaren har särskild legitimation. I anvisningarna bör även an­ges att undantaget omfattar sjuktransporter som avses i 6§ hälso- och sjuk­vårdslagen (1982:763).

I anvisningarna bör vidare ges en definition av tandvård. Denna kan lämp­ligen ansluta till den definition som finns i 1 S tandvårdslagen (1985:125).

20 Riksdagett 1989/90. 1 saml. Nr 111

Den i remissen föreslagna anvisningstexten innehåller särskilda definitio- Prop. 1989/90:111 ner av termen "huvudman" för vart och ett av de i punkten avsedda områ­dena. Definitionerna innebär att huvudman är den som bedriver verksamhe­ten. Termen huvudman är emellertid mångtydig, varför lagrådet föreslår att den undviks och att i bestämmelserna direkt anges den som bedriver verk­samheten. Härmed förstås den näringsidkare, det företag, den institution el­ler den organisation, i vars regi vården eller omsorgen ges, och givetvis inte anställda oavsett tjänsteställning.

I remissens föreslagna lagtext har angivits att undantaget omfattar även vissa varor och tjänster som tillhandahälls av annan än huvudmannen. Av de i remissen föreslagna anvisningarna framgår att utvidgningarna gäller vissa tillhandahällanden i sjukvård och tandvård men inte i social omsorg. Utvidg­ningarna innebär till en början att skatteplikt inte föreligger för analyser av prover som tagits i samband med sjukvård, även om analysen görs av ett frän vårdgivaren fristående laboratorium och debiteras denne. Likaledes utvid­gas vid tandvård undantaget från skatteplikt vid tillhandahållande av dental­tekniska produkter och tjänster på sådana till att gälla inte bara då de tillhan­dahålls patienten av den vårdgivande tandläkaren utan också då de tillhan­dahålls patienten/kunden av en fristående dentaltekniker och i tidigare led då de tillhandahålls vårdgivaren eller en dentaltekniker

Lagrådet förordar således att anvisningarna till 8S såvitt avser sjukvård, tandvård och social omsorg utformas på följande sätt:

1, Med sjukvård förstås åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar, kroppsfel och skador samt vård vid barnsbörd, om åt­gärderna avser vård vid sjukhus eller annan inrättning som drivs av det all­männa eller vid inrättning som avses i IS stadgan (1970:88) om enskilda vårdhem m,m. Som sjukvård skall även anses vård av sådan beskaffenhet som berättigar till sjukvärdsersättning enligt 2 kap, 5 § lagen (1962:381) om allmän försäkring samt vård som i övrigt tillhandahålls av någon med särskild legitimation att utöva yrke inom sjukvården, Åven sjuktransporter som ut­förs med därför särskilt inrättade fordon hänförs till sjukvård.

Undantaget beträffande sjukvård omfattar, förutom varor och tjänster som tillhandahålls vårdtagaren direkt av vårdgivaren, även sådana analyser av prov som tillhandahålls vårdgivaren av annan. Undantaget avser inte vård av djur,

2,   Med tandvård avses åtgärder för att förebygga, utreda och behandla

sjukdomar, kroppsfel och skador i munhålan.

Undantaget beträffande tandvärd omfattar, förutom varor och tjänster som tillhandahålls vårdtagaren direkt av vårdgivaren, även dentaltekniska produkter och tjänster avseende sädana, när produkten eller tjänsten till­handahålls vårdgivaren, dentaltekniker eller den för vais bruk produkten är avsedd. Undantaget avser inte vård av djur,

3,   Med social omsorg avses offentlig eller privat verksamhet för barnom­

sorg, äldreomsorg, särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda och

annan jämförlig social omsorg.

Undantaget beträffande social omsorg omfattar varor och tjänster som den som bedriver omsorgen direkt tillhandahåller den som åtnjuter denna.

3) Bank- och finansieringstjänster m.m.

Finansiella tjänster är enligt gällande regler undantagna frän mervärdebe-

306

skattningen. I avvaktan på resultatet av en pågående utredning om beskatt-

ningen av den finansiella sektorn (Fi 1989:02) har någon ändring av beskatt-    Prop. 1989/90:111 ningen i denna del inte föreslagits i lagrådsremissen. Enligt 8 § första stycket punkt 3 i den föreslagna lagtexten omfattas således liksom enligt gällande regler finansiella tjänster inte av skatteplikt.

Undantaget för finansiella tjänster omfattar enligt den föreslagna bestäm­melsen - förutom bank- och finansieringstjänster - också omsättning och förmedling dels av vissa uppräknade slag av värdehandlingar och andra där­med liknande värdehandlingar, dels av fordringar som inte grundar sig pä sådana värdehandlingar Förslaget innebär att värdepappershandeln i prin­cip i sin helhet skall vara undantagen frän skatteplikt. Lagrådet anser att detta bör framgå tydligare av bestämmelsen. Det är vidare enligt lagrädets mening lämpligt att den närmare beskrivning av värdepappershandeln som kan behövas lämnas i anvisningarna i stället för i lagtexten såsom föreslagits i remissen.

Lagrådet föreslår således att de undantagna finansiella tjänsterna i lagtex­ten betecknas som "bank- och finansieringstjänster samt värdepappershan­del och därmed jämförlig verksamhet".

Vad som förstås med värdepappershandel och därmed jämförlig verksam­het bör som nyss sagts närmare anges i anvisningarna till bestämmelsen. Den avser givetvis handeln med värdepapper av traditionellt slag. Men den tar Också sikte på värdepappershandeln i det s.k. papperslösa samhället. Den dokumentlösa värdepappershanteringens ökande betydelse följer bl.a. av den nya aktiekontolagen (1989:827), som innebär en övergång frän en fysisk värdepappershantering till ett dokumentlöst. kontobaserat system med da­tormässig registrering av aktier m,m. hos Värdepapperscentralen VPC Ak­tiebolag (prop. 1988/89:152), samt den motsvarande verksamhet med obli­gationer som avses komma till stånd hos Penningmarknads Centralen AB, Mot bakgrund av det anförda bör det av en inledande definition i anvisnings­punkten om de finansiella tjänsterna klarare framgå att värdepappershandel och därmed jämförlig verksamhet omfattar transaktioner avseende rättighe­ter av alla slag som ingår i värdepappersmarknaden, även i de fall de inte är bundna till dokument,

I den föreslagna anvisningspunkten har bank- och finansieringstjänster definierats så att vissa tjänster, bl,a, notariatverksamhet och inkassoverk-samhet, inte hänförs till denna typ av tjänster. De omfattas därför inte av undantaget frän skatteplikt. Lagrådet föreslär att bestämmelsen omformule­ras sä att det direkt framgår att undantaget från skatteplikt för bank- och finansieringstjänster inte gäller för notariatverksamhet, inkassoverksamhet m.m. Slutligen kan anmärkas att värdepappershandel enligt förslaget alltid skall vara skattefri. Detta gäller således ocksä i den män sådan handel be­drivs av ett notariat.

Lagrådet föreslår att anvisningarna till 8 § såvitt avser bank- och finansie­ringstjänster samt värdepappershandel och därmed jämförlig verksamhet ges följande lydelse:

5. Med värdepappershandel och därmed jämförlig verksamhet avses omsätt­ning och förmedling av aktier, andra andelar och fordringan vare sig de re­presenteras av värdepapper eller ej.

Undantaget för bank- och finansieringstjänster omfattar inte notariatverk-    Prop. 1989/90:111 samhet, inkassotjänster, uthyrning av förvaringsutrymmen eller finansie­ringsföretags omsättning av varor som enligt köpeavtal återtagits av företa­get.

Den nuvarande anvisningspunkten 5. blir då nummer 6. och bör med smärre jämkningar förslagsvis fä följande lydelse:

6. Med försäkringstjänster avses även tjänster hänförliga till återförsäkrings­verksamhet samt tjänster utförda av försäkringsmäklare eller annan förmed­lare av försäkringan Undantaget beträffande försäkringstjänster omfattar inte försäkringsföretags omsättning av varor som övertagits i samband med skadereglering.

5) Kulturverksamhet

Denna punkt i lagen, som är ny även i förhållande till kommitténs förslag, saknar ett självständigt materiellt innehåll. Den hänvisar endast dll anvis­ningarna. Några av de bestämmelser som har tagits upp där återspeglar före­skrifter i 7 och 8 S§ gällande lag.

Mot den lagstiftningsteknik som har kommit till användning här kan prin­cipiella invändningar resas. Som ett allmänt krav bör gälla att lagens huvud­text upptar det väsentliga materiella innehållet, medan anvisningarna ger de ytterligare förtydliganden och konkretiseringar som kan behövas för den praktiska tillämpningen. En punkt i lagen som endast hänvisar till en punkt i anvisningarna borde från denna utgångspunkt inte godtas.

Den valda lagstiftningstekniken sammanhänger synbarligen främst med dels det behandlade områdets bredd och olikartade innehåll, dels avvikelser på väsentliga punkter från kommitténs förslag. Redan det kulturpolitiska området som sådant (2.2.4) är svårt att avgränsa, och härtill kommer att en en enhetlig behandling av olika immaterialrätter (2.2.7) har eftersträvats även där dessa rättigheter i sak sträcker sig utanför det kulturpolitiska fältet.

De nu ifrågavarande bestämmelserna i lagen och i anvisningarna hör till det som måste bli föremål för uppmärksamhet i samband med den förestå­ende lagtekniska översynen av ML. Lagrådet utgår från att detta arbete bl .a. kommer att leda till att lagtexten och anvisningarna förs samman.

Lagrådet har mot denna bakgrund stannat för att man tills vidare kan godta punkten 5) i lagtexten. Vid granskningen av motsvarande punkt i an­visningarna har lagrådet i huvudsak utgått från de sakliga ställningstaganden som gjorts i remissen.

I ett par hänseenden vill dock lagrådet ifrågasätta om inte de bevekelse-grunder som ligger bakom förslaget att undanta vissa immateriella rättighe­ter frän skatteplikten bort leda till en annan reglering.

I anvisningarna undantas frän skatteplikt upphovsmannens upplåtelse el­ler överlåtelse av rättighet som omfattas av 1, 4 eller 5 § upphovsrättslagen. Från skattefriheten undantas dock bl,a. översättning av litterära verk. Moti­vet härtill är att översättningar tillhandahålls i stor omfattning inom närings­livet samt att det skulle medföra hanterings- och tillämpningsproblem att skilja dessa från översättningar av litterära verk.

De översättningar av allehanda texter som behövs i näringslivet och som

inte är hänförliga till litterära verk bör även enligt lagrädets mening omfattas

308

av skatteplikten. När det däremot är fråga om översättningar av litterära Prop, 1989/90:111 verk bör de i fråga om mervärdebeskattningen följa samma regler som origi­nalverken. Det förekommer att en författare av litterära verk också översät­ter andras verk. Vidare är det inte ovanligt att lyriker i en samling av egna dikter tar in översättningar av andras. Om skattepliktsreglerna vore olika för verken och översättningarna skulle onekligen tillämpningsproblem upp­komma i dessa fall. Däremot torde det inte vara svårare att bestämma vad som är en översättning av ett litterärt verk än att fastställa vad som är ett litterärt verk, F,ö, torde det mera sällan förekomma att tillhandahållandet av en översättning inom näringslivet får formen av en upplåtelse eller överlå­telse av upphovsrätten till översättningen.

Mot bakgrund av det anförda förordar lagrådet att översättning inte un­dantas från den i anvisningarna föreskrivna skattefriheten. Genom att andra översättningar än sådana som avses i 4S upphovsrättslagen inte undantas frän skatteplikten blir de skattepliktiga enligt huvudregeln i 7§ första stycket.

I remissen föreslås att upphovsmans dödsbo skall behandlas på samma sätt som upphovsmannen, när det gäller undantag från skatteplikten vid upplå­telse eller överlåtelse av upphovsrätt. Det ligger i linje med detta förslag att med upphovsmannen jämställa dem som upphovsrätten övergått till genom ett familjerättsligt, således icke kommersiellt förvärv. Då borde emellertid även den till vilken rätten övergått på grund av bodelning, arv eller testa­mente jämställas med upphovsmannen. Lagrådet förordar en sådan utvidg­ning.

Rörande lagtekniska enskildheter i fråga om denna punkt i anvisningarna kan till en början följande anföras. Även lagrådet finner det naturligt att dis­ponera den så, att den börjar med de immateriella rättigheterna och därefter går över till den allmänna kulturverksamheten. Det framstår emellertid som mest naturligt att inleda med den underpunkt som direkt ansluter till upp­hovsrättslagen. I förhållande till remissen bör således a) och b) byta plats. Vidare är det önskvärt att arbeta in remissens andra och tredje stycken i hu­vudtexten; det rör sig om undantag frän undantaget resp. om en utvidgning av det primära undantaget. I stället kan lämpligen ett andra stycke ta upp den nyss behandlade bestämmelsen om att dödsbo m.fl. skall behandlas lika med upphovsman. Härigenom kan man förenkla huvudtexten i första stycket.

Första stycket a) bör utformas så att den avser upphovsmannens upplå­telse eller överlåtelse av rättighet som omfattas av 1,4 eller 5 S upphovsrätts­lagen, dock inte såvitt avser reklamalster eller system och program för auto­matisk databehandling och inte heller film, videogram eller annan jämförlig upptagning som avser information. Första stycket b) bör direkt anknyta till 1 § upphovsrättslagen. Därigenom klargörs att begreppet alster av bildkonst givetvis har samma innebörd i a) och b), I övrigt bör såväl b) som c) precise­ras. I c) bör, som nyss sagts, remissens tredje stycke inarbetas.

Följande punkter avser den allmänna kulturverksamheten. Det centrala i d) är teaterföreställningan I remissen sägs att undantaget också bör omfatta med teater jämförbara verksamheter, t.ex. revy-, operett- eller musicalföre­ställningan Vidare sägs att undantaget bör omfatta opera- och balettföre-

309

ställningar, eftersom de ofta har en nära anknytning till teaterverksamhet     Prop. 1989/90:111

säväl sakligt som organisatoriskt. Det senare men inte det förra har kommit

till uttryck i remissens författningstext. Enligt lagrädets mening bör man för

att täcka in remissens intentioner lägga till orden "och därmed jämförliga

föreställningar".

1 första stycket e) förordar lagrådet ett förtydligande så att det klart fram­går, att även tillhandahållande av bildupptagningar och reproduktioner om­fattas och inte bara alster av bildkonst i trängre mening.

Till f) bör anmärkas att den allmänna motiveringen torde gå för långt då det sägs att även sådan uppdragsverksamhet, som avser bearbetande av arki­vets egna handlingar, bör kunna ske skattefritt. Enligt ordalagen skulle även kvalificerade uppdrag och utredningar omfattas av skattefriheten, vilket inte lär vara åsyftat. Ett förtydligande bör göras pä denna punkt i propositionen.

Det nu anförda innebär att första stycket a) och b) endast kommer att tala om upphovsman och c) endast om utövande konstnär Ett andra stycke bör, som förut sagts, ta upp utvidgning till dödsbo och familjerättsliga förvärv.

Förevarande punkt av anvisningarna skulle, om lagrådets synpunkter följs, kunna ges följande lydelse:

7. Undantaget från skatteplikt enligt 8S 5 gäller

a)

upphovsmannens upplåtelse eller överlåtelse av rättighet som omfattas av 1, 4 eller 5 S lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnär­liga verk, dock inte såvitt avser reklamalster eller system och program för automatisk databehandling och inte heller film, videogram eller annan jäm­förlig upptagning som avser information,

b)

upphovsmannens överlåtelse eller import av sådant alster av bildkonst som avses i 1 S nämnda lag,

c)

en utövande konstnärs framförande av ett litterärt eller konstnärligt verk samt konstnärens rätt i fråga om Ijudeller bildupptagning av framföran­det,

d)      biograf-, teater-, opera-, balett- och därmed jämförliga föreställningar,

e)    biblioteksverksamhet i form av tillhandahållande av böcker, tidskrifter,

tidningar, ljud- och bildupptagningar, reproduktioner av bildkonst samt bib­

liografiska upplysningar,

f)     arkivverksamhet i form av förvaring och tillhandahållande av arkiv­

handlingar och uppgifter därur,

g)    museiverksamhet i form av utställning för allmänheten och tillhanda­

hällande av föremål för utställning.

Vad som sägs i a) - b) om upphovsmannen och i c) om utövande konstnärs rätt gäller också dennes dödsbo samt den till vilken rättigheten eller alstret övergått på grund av bodelning, arv eller testamente.

6) Rättigheter till fastighet

I punkten bör anges vilka rättigheter som avses. Till denna punkt bör ocksä överföras vad som sägs i remissförslagets punkt 7 i anvisningarna. I stället synes det lämpligt, att i anvisningarna som punkt 8 införa det som ta­gits upp i andra stycket i 8S. Punkten 6) i denna paragraf och punkten 8 i anvisningarna kan då förslagsvis få följande lydelse:

6) överlåtelse eller upplåtelse av arrende, hyresrätt, bostadsrätt, tomträtt,

servitutsrätt eller annan rättighet till fastighet eller del av fastighet samt upp­

lätarens tillhandahällande av gas, vatten, elektricitet, värme och nätutrust-

ijq

ning för mottagning av radio- och televisionssändningar,                                  

8, Undantaget i 8§ 6) gäller inte vid

Prop, 1989/90:111

a,   sådan upplåtelse för vilken skattskyldighet medgivits enligt 2S tredje

stycket,

b,   upplåtelse eller överlåtelse av rätt till jordbruksarrende, avverknings­

rätt och annan jämförlig rättighet, rätt att ta jord, sten eller annan naturpro­

dukt samt rätt till jakt, fiske eller bete,

c,    rumsuthyrning i hotellrörelse eller liknande verksamhet samt upplåtelse

av campingplats och motsvarande i campingverksamhet,

d,    upplåtelse av parkeringsplats i parkeringsverksamhet, upplåtelse av

hamn eller flygplats, upplåtelse av förvaringsbox, upplåtelse av utrymme för

reklam eller annonsering på fastighet, upplåtelse av byggnad eller mark för

djun

11) Vissa annonser

Punkten har i remissen getts samma avfattning som i nuvarande 11 § 5) ML, Lagrådet ifrågasätter emellertid om inte ordet "tryckalster" leder till en ej åsyftad begränsning av skattefriheten. Lagrådet erinrar om att tryckfri­hetsförordningen har gjorts tillämplig även pä vissa publikationer som inte kan betecknas som tryckalsten Lagrådet erinrar också om de överväganden rörande publikationer, framställda med annan än den traditionella trycktek­niken, som redovisades av reklamskatteutredningen (SÖU 1988:17),

På nu anförda skäl förordar lagrådet att ordet "tryckalster" ersätts med ordet "publikation",

13) Radio- och televisionsverksamhet m.m.

Med avvikelse från kommitténs förslag åsyftas med remissen att Sveriges Radio-koncernens verksamhet även fortsättningsvis skall ligga utanför det skattepliktiga området. Däremot avses inte att något undantag skall gälla för televerkets verksamhet med s,k, programinsamling och programdistribu­tion. Genom den avgränsning, som remissens lagförslag innehåller, uppnäs emellertid inte det angivna syftet. Lagrådet förordar att punkten i stället ges följande avfattning, i vilken för tydlighets skull säväl Sveriges Radio-koncer­nen som TV-avgiften nämns direkt i lagtexten:

13) Sveriges Radio-koncernens verksamhet för produktion och utsändning av radio- och televisionsprogram, i den män verksamheten finansieras ge­nom TV-avgiften eller statsanslag.

Dessutom bör för att tillgodose intentionerna i remissen anvisningarna kom­pletteras med två punkter av förslagsvis följande lydelse:

11, LJndantagen i 8§ 9) - 12) omfattar även publikation i form av radiotid­ning eller kassettidning,

12, Undantaget i 8§ 13) omfattar inte upplåtelse eller överlåtelse av rätt till program,

14 §

I paragrafen, som definierar beskattningsvärdet, behandlas som ett special­

fall uttag av varor med anknytning till 2 aS sjunde stycket. Sistnämnda be­

stämmelse avser leveranser till fartyg i internordisk trafik för kioskförsälj­

ning ombord och innebär, att leveranserna till fartyget av kioskvaror- frän-

311

sett sprit, vin, tobak och vissa andra uppräknade varor-inte skall anses som Prop. 1989/90:111 export; de skall således mervärdeskattebeläggas. Bestämmelsen i 14 § avser, enligt vad som upplysts vid föredragningen inför lagrådet, det fall att kios­kvaror levererats till fartyget utan att bestämmelsen i 2 aS sjunde stycket iakttagits, exempelvis pä grund av att varorna antagits vara avsedda för far­tygsrestaurangens behov. Leveransen har således skett som export, dvs. utan mervärdeskattebeläggning. Skulle sedan varorna tas ut för kioskförsäljning, är avsikten med bestämmelsen i 14 S att uttaget skall beläggas med mer­värdeskatt baserad på varornas inköpsvärde vid leveransen till fartyget. Re­sultatet härav blir att förfarandet skattemässigt likställs med fallet att leve­ransen beskattats enligt bestämmelserna i 2 a§ sjunde stycket. Bestämmel­sen i 14 § bör emellertid omformuleras så att innebörden framgår klarare. Följande lydelse föreslås:

Beskattningsvärdet utgörs av vederlaget och, vid uttag, av saluvärdet. Vid uttag för försäljning från fartyg i fall som avses i 2 a S sjunde stycket, av andra än där uppräknade varon skall dock beskattningsvärdet utgöras av varans inköpsvärde."

Lagrådet har uppmärksammat viss oenhetlighet vid användningen i ML, bl.a. i 14 S jämte anvisningan av olika värdebegrepp. Då remissförslaget inte närmare behandlar dessa frågor vill lagrådet utan att framlägga något änd­ringsförslag peka på några av de regler som har samband med värdebegrep­pen och som synes böra övervägas ytterligare.

Vid uttag är beskattningsvärdet enligt huvudregeln i 14 S lika med saluvär­det. Enligt femte stycket i anvisningarna bestäms varas saluvärde enligt or­tens pris enligt samma grunder som föreskrivs i kommunalskattelagen. Den åsyftade bestämmelsen i kommunalskattelagen är 42 S andra stycket enligt vilken värdet av produkter, varor eller andra naturaförmåner i visst fall be­räknas efter ortens pris. Närmare bestämmelser om vad som avses med or­tens pris finns i andra stycket av anvisningspunkt 1 till 42 S. Emellertid skall enligt lagrådsremissen avseende reformerad inkomstoch företagsbeskatt­ning uttrycket "ortens pris" i 42 § bytas ut mot begreppet "marknadsvärdet" och anvisningarna till 42 § föreslås i förevarande avseende delvis få en annan utformning. Det förefaller genom den hänvisning som görs till kommunal­skattelagen klart att det värde som uttagsbeskattningen skall utgå ifrån är det i kommunalskattelagen angivna marknadsvärdet. Femte stycket av an­visningarna bör därför hänvisa till marknadsvärdet enligt vad som föreskrivs om detta i kommunalskattelagen.

I punkt 2 av anvisningarna till 2 S ML anges att uttagsbeskattning skall ske

om vara (punkt a) eller tjänst (punkterna c och d i förslaget) överlåts respek­

tive utförs eller tillhandahålls utan vederlag eller till vederlag som understi­

ger det allmänna saluvärdet. Det värde, det allmänna saluvärdet, som så­

lunda enligt 2 S är utgångspunkten för frågan om huruvida uttagsbeskattning

skall ske, måste såvitt kan bedömas vara samma värde som det saluvärde,

numera definierat som marknadsvärde, som enligt 14 § utgör beskattnings­

värdet vid uttagsbeskattningen. Marknadsvärde och allmänt saluvärde är vi­

dare identiska värdebegrepp. Samma begrepp bör mot bakgrund av det an­

förda användas i 14 S och anvisningarna till 2 och 14 SS om uttagsbeskattning.

312

Det begrepp som därvid bör komma till användning är marknadsvärdet.    Prop. 1989/90:111 Detta bör även beaktas vid en genomgång som bör ske av hur värdebegrep­pen används i ML. Därvid bör även beaktas att värde till grund för uttagsbe­skattningen skall bestämmas inte bara för vara, som sägs i femte stycket av anvisningarna till 14 §, utan också för tjänst.

Vidare är de föreslagna anvisningarna till 14 § om beskattningsvärdet vid uttag av tjänst som avser fastighet (sjunde stycket) och nyttjande av person­bil för privat bruk (ättonde stycket) till sitt innehåll sådana att de borde föras in i lagtexten.

Slutligen kan framhållas att anvisningen om uttag av tjänst som avser fas­tighet är ytterst otydlig i den del den anger att saluvärdet (bör vara beskatt­ningsvärdet) skall beräknas som summan av nedlagda kostnader jämte ränta pä eget kapital. Det är olämpligt att använda uttrycket eget kapital, om det inte svarar mot innehållet i det vedertagna bokföringsbegreppet. Någon så­dan identitet synes inte föreligga. Bestämmelsen lämnar bl.a. därför inte nå­gon vägledning för tolkningen av vilken ränta som skall inräknas i beskatt­ningsvärdet.

18 §

Sista stycket avser sådan kioskförsäljning på fartyg i internordisk trafik som lagrådet förut har behandlat i samband med 2 a och 14§§. I överensstäm­melse med den enklare lydelse, som lagrådet har förordat beträffande 2 a S sjunde stycket, bör även förevarande stycke kunna förenklas väsentligt. Föl­jande lydelse föreslås:

Avdragsrätt föreligger inte heller för ingående skatt på försäljning från far­tyg enligt 2 a§ sjunde stycket.

18       a §

I första stycket föresläs att statlig myndighet inte skall ha rätt till avdrag för ingäende skatt annat än efter särskilt beslut av regeringen. Förslaget utgör ett led i ett ändrat system för skattskyldigheten för staten och statliga myn­digheter.

Lagrådet har kommenterat den föreslagna ändringen i samband med 3§ och har avstyrkt förslaget av främst konstitutionella skäl. I konsekvens här­med kan lagrådet inte heller tillstyrka den föreslagna bestämmelsen i 18 a § första stycket.

Vidare synes ordalydelsen i andra stycket i paragrafen böra jämkas.

Lagrådet föreslår att paragrafen fär följande lydelse:

Staten har inte avdragsrätt för ingående skatt.

En kommun har rätt att göra avdrag för ingående skatt, oavsett om skatten hänför sig till en verksamhet som medför skattskyldighet eller ej. Om av­dragsrätt för kommuner gäller i övrigt 17 och 18 SS i tillämpliga delar.

19       §

Mervärdebeskattning sker för närvarande endast av skattskyldiga som är re­

gistrerade hos skattemyndigheten enligt 19 § ML. (Vid import av varor gäller

213

21 Riksdagen 1989/90. 1 saml Nr 111

dock särskilda regien) En skattskyldig skall registreras, om den skatteplik-    Prop. 1989/90:111 tiga omsättningen i en verksamhet som han bedriver är högre än 30 000 kn

1 lagrädsremissen föreslås att beloppsgränsen för registreringen enligt hu­vudregeln i 19 S skall höjas från 30 000 kr till 200 000 kn Till detta förslag anknyter nya regler i remissen om deklarationsförfarandet. Den föreslagna huvudregeln i 22 § är liksom nu att de registrerade skattskyldiga skall lämna sina deklarationer till skattemyndigheten för särskilda redovisningsperioder, som regel varannan tnånad. De icke registrerade skattskyldiga skall enligt förslaget i stället lämna sin skatteredovisning för mervärdeskatten till skatte­myndigheten i allmän självdeklaration för beskattningsåret, således en gäng per ån

Den breddning av skattebasen för mervärdeskatten som sker enligt re­missförslaget medför en stor ökning av antalet skattskyldiga, 1 avsnitt 2.5 i lagrådsremissen framhålls också den mycket stora belastning på skattemyn­digheterna som skulle komma till stånd om beloppsgränsen för registre­ringen inte höjdes. Om systemet för redovisning av mervärdeskatt inte änd­ras, skulle ytterligare ett stort antal skattskyldiga inordnas i det tämligen om­ständliga registreringsförfarandet och enligt förslaget regelmässigt avge minst sex mervärdeskattedeklarationer per år.

Registreringsförfarandet regleras i huvudsak i 19 S och innebär i stort sett följande. Registreringen sker i regel efter anmälan av den skattskyldige. An­mälan skall göras pä särskild blankett och avse varje verksamhet som den skattskyldige driver. Anmälan skall göras senast två veckor innan verksam­heten börjar eller övertas. Vid underlåten anmälan kan vite föreläggas. Skattemyndigheten beslutar om registrering och utfärdar särskilt registre­ringsbevis. Anmälningspliktig skall inom tvä veckor anmäla till skattemyn­digheten om de förhållanden ändrats som föranlett registreringen. Vid regi­streringen tilldelas den skattskyldige ett registreringsnummer.

Ytterligare bestämmelser om registreringen och mervärdeskatteregistret finns i förordningen (1968:431) om mervärdeskatt. Enligt 24 S iförordningen meddelar riksskatteverket närmare föreskrifterom mervärdeskatteregistret.

Lagrådet delar uppfattningen att en begränsning av antalet skattskyldiga som skall registreras är önskvärd av administrativa skäl. Åven för de skatt­skyldiga med en lägre omsättning innebär förslaget åtskilliga fördelar. Regi­streringsförfarandet och de därmed sammanhängande, tätt upprepade dek­larationstillfällena undviks. Viten i samband med registreringen och restav-gifter i samband med deklarationerna kommer inte i fråga. Risken för förse­ningsavgifter och skattetillägg minskar. Någon införing i det särskilda mer­värdeskatteregistret aktualiseras inte. Detta bör beaktas dä man ser på för­slagen i 19, 22 och 60 SS i remissen om att vissa skattskyldiga, oavsett den skattepliktiga omsättningens storlek, och vissa importörer av tjänster inte skall omfattas av undantaget från registreringsplikten och det därmed sam­manhängande enklare deklarationsförfarandet,

I 19 S första stycket andra meningen i remissen föresläs att skattskyldiga till mervärdeskatt som inte är deklarationsskyldiga vid inkomst- och förmö­genhetstaxeringen skall vara skyldiga att registrera sig. En utvidgning av an­mälningsplikten för registrering föreslås också i 60 § sjunde stycket andra

meningen i remissen att avse alla importörer av tjänster med yrkesmässig   Prop. 1989/90:111 verksamhet, oavsett omsättningens storlek, samt annan importör av tjänster värda mer än 30 000 kn

Lagrådet vill först peka pä några av de svårigheter som kan uppkomma om man knyter anmälningsplikten och registreringen till deklarationsskyl­digheten vid taxeringen. Deklarationsskyldigheten är beroende av att den skattskyldige haft intäkter av i lagen om självdeklaration och kontrolluppgif­ter föreskriven storlek eller av andra i den lagen angivna förutsättningan Det kan i vissa fall inte avgöras om förutsättningarna i fråga är uppfyllda förrän den skattskyldige skall deklarera året efter det att transaktionerna i fråga inträffat eller andra för deklarationsskyldigheten avgörande förhållanden förelegat. Lagrådet anser att den föreslagna allmänt hållna, till deklarations­skyldigheten vid taxeringen knutna bestämmelsen om anmälningsplikt och registrering i dessa fall knappast är praktiskt genomförban Förslaget har inte motiverats närmare i lagrädsremissen eller i förarbetena i övrigt. Motsva­rande gäller utvidgningen av registrerings- och deklarationsförfarandet för vissa importörer.

Ett antal skattskyldiga som avses i 19 S första stycket andra meningen kommer således vid tidpunkten för en skattepliktig transaktion inte att kunna avgöra om de är anmälningspliktiga. Bl.a. på grund härav men också med hänsyn till den gällande inriktningen, att personregistrering som inte är nödvändig skall undvikas, anser lagrådet att den föreslagna registrerings­plikten går för långt och kan inte förorda att bestämmelsen införs.

Det har vid föredragningen inför lagrådet upplysts att önskemålet om en registrering av skattskyldiga, som inte är deklarationsskyldiga vid taxe­ringen, främst gäller handelsbolag och vissa andra juridiska personer; i kom­mittéförslaget upptogs endast kommanditbolag eller annat handelsbolag. Det framstår vid sådant förhållande som en bättre lösning att i 19 S föreskriva om anmälningsplikt och registrering av handelsbolag m,fl. Övriga skattskyl­diga till mervärdeskatt som inte är deklarationsskyldiga vid taxeringen skulle kunna lämna sin deklaration för mervärdeskatteredovisningen i samband med att de allmänna självdeklarationerna avges. Hithörande förfarandefrå­gor har inte behandlats närmare i lagrädsremissen. Det är bl.a. därför inte möjligt att vid lagrädsbehandlingen överblicka konsekvenserna av en regle­ring i denna del. Lagrådet avstår därför från att lämna förslag om lagteknisk lösning av frågan.

22 

§

Som anförts redan i inledningen bör bemyndigandet i tredje stycket för rege­ringen rensas ut.

I ett nytt sista stycke av 22 S införs enligt remissförslaget bestämmelser om

redovisning av mervärdeskatt för skattskyldiga som inte är registreringsskyl­

diga. Dessa skall enligt förslaget redovisa ut- och ingående skatt i den all­

männa självdeklarationen och för förfarandet i dessa fall skall inte ML:s reg­

ler gälla utan i stället lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter, taxe­

ringslagen och uppbördslagen. Motiven för den föreslagna ordningen redo­

visas i avsnitt 2.5 av remissen och sägs innebära, att samma uppbördsförfa-

3]5

rande skall tillämpas som beträffande inkomstskatten. Den reella innebor- Prop, 1989/90:111 den av förslaget är emellertid att i stort sett alla bestämmelser om beskatt­ningsproceduren i ML - ett trettiotal paragrafer - för dessa skattskyldiga er­sätts av motsvarande bestämmelser inom systemet för den vanliga inkomst­skatten, 1 kommittébetänkandet (kap, 

II 

avsnitt 12,4,2) diskuteras i stort sett enbart att ränteförluster o,dyl. kan uppkomma för staten som följd av det mer utdragna uppbördsförfarandet enligt uppbördslagen. Någon systema-' tisk genomgång av de frågor som uppkommer, när de för inkomsttaxeringen gällande procedurreglerna skall tillämpas pä ett helt nytt område, redovisas däremot inte. En sädan genomgång har enligt vad som upplysts vid lagråds­föredragningen inte gjorts, bl,a, av det skälet att inkomsttaxeringsförfaran­det samtidigt varit föremål för reformering.

Lagrådet har viss förståelse för de tankegångar som har motiverat försla­get att för de ekonomiskt sett obetydligare fallen låta mervärdebeskatt­ningen ingå i inkomsttaxeringen. Principiellt mäste man emellertid utgå frän att ett så specialiserat system som inkomsttaxeringsprocessen inte utan svå­righeter kan oförändrat tillämpas på en indirekt skatt som mervärdeskatten med dess speciella uppbyggnad. Likaledes måste man a priori ställa sig skep­tisk till att enhetliga materiella resultat uppnås om två olika uppsättningar procedurregler samtidigt skall gälla för mervärdebeskattningen. Någon så­dan systematisk genomgång, som skulle behövas för att undersöka utfallet av den föreslagna ordningen med utgångspunkt från dessa hypoteser, har inte kunnat göras under lagrådsgranskningen.

Härtill kommer emellertid att säväl taxeringsförfarandet som skatteför­valtningens organisation har förändrats väsentligt enligt förslag som lagts fram sedan förevarande utredningsförslag utarbetades. Den nya taxerings­lag, som föreslås i prop. 1989/90:74, innebär att taxeringsnämnderna försvin­ner och att skattemyndigheten - som träder i stället för såväl den nuvarande länsskattemyndigheten som de lokala skattemyndigheterna - får hand om både inkomsttaxeringen och mervärdebeskattningen. Lagrådet ifrågasätter med hänsyn till denna utveckling om skälen för att låta mervärdeskattefrå­gorna behandlas i två skilda förfaranden kvarstår. Den enklaste lösningen är enligt lagrädets mening, mot bakgrund av den skisserade skatteorganisatio­nen, att sådana mervärdeskattskyldiga som inte skall vara registrerade får avge mervärdeskattedeklaration en gång årligen i samband med den all­männa självdeklarationen, varefter mervärdeskattedeklarationen behandlas enligt förfarandereglerna i ML med eventuellt nödvändiga modifikationen Detta skulle göra de till lagrådet remitterade förslagen till ändringar i lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter, taxeringslagen och uppbördsla­gen överflödiga.

Anses det ändock påkallat att genomföra den i remissen föreslagna ord­ningen, förutsätter lagrådet att en sädan systematisk genomgång av de frågor som lagrådsgranskningen väckt kommer till stånd med det snaraste, exem­pelvis som ett första led i den aviserade översynen av ML,

316

Redaktionellt föreslår lagrådet, för att göra lagregleringen mera över­skådlig, att bestämmelserna i det föreslagna sista stycket av 22 S om redovis­ning av mervärdeskatt för skattskyldiga, som inte är registreringsskyldiga en­ligt 19 §, bryts ut och tas in i en särskild paragraf, lämpligen 21 § som är ledig.

Bestämmelsen kan, om den i remissen föreslagna ordningen bibehålls, ges    Prop, 1989/90:111 följande lydelse:

Skattskyldig som inte är anmälningspliktig enligt 19 § och inte heller registre­rats enligt 19 § femte stycket skall redovisa utgående och ingående skatt i allmän självdeklaration för beskattningsåret. I fråga om förfarandet vid be­skattningen av sådan skattskyldig gäller inte bestämmelserna i 22 - 57 och 64 b- 71 §§ utan i stället bestämmelserna i lagen (1990:000) om självdeklaration och kontrolluppgiften taxeringslagen (1990:000) och uppbördslagen (1953:272).

Rubriken över 22 § - "Deklarationsskyldighet m.m." - bör då flyttas till när­mast före 21 S och första meningen i 22 S lämpligen erhålla följande lydelse:

I annat fall än som avses i 21 S skall en särskild deklaration lämnas för varje verksamhet för vilken särskild registrering skall ske.

60 §

Den föreslagna nya mervärdebeskattningen av import av tjänster regleras i 60 § i det remitterade förslaget i de delar beskattningen av dessa tjänster inte skall följa de allmänna reglerna i ML. Förutom en definition av vad som skall avses med import av tjänst innehåller 60 S materiella regler om vem som är skattskyldig samt om skattepliktens, skattskyldighetens och avdragsrättens omfattning. Vidare finns administrativa regler främst om vad som vid im­portbeskattningen skall avses med en verksamhet, om anmälningsplikt och registrering samt om skyldighet att bevara underlag för beskattningen.

I 60§/öri7a stycket i förslaget finns en allmän bestämmelse om skattskyl­digheten vid import av tjänst. Lagrådet konstaterar att en sådan bestäm­melse tagits in redan i 2 S andra stycket i remissförslaget där det läggs fast att importören är den skattskyldige. Motsvarande bestämmelse i 60 § bör därför utgå.

Definitionen i 60 § andra stycket av import av tjänst såsom vissa tjänster som tillhandahålls av utländsk företagare bör kompletteras att avse också tjänster som förmedlas av utländsk företagare. Punkten 9 i det föreslagna tredje stycket skall därvid utgå.

Vid uppräkningen av skattepliktiga importtjänster i det föreslagna Iredje stycket i 60 § bör punkten 2 avseende "datatjänst och tillhandahällande av information" utformas i enlighet med vad lagrådet förordat beträffande mot­svarande bestämmelse i 2 a S tredje stycket. Detsamma gäller i fråga om för­slaget i punkten 6 avseende upplåtelse av rätt att utnyttja system eller pro­gram för automatisk databehandling.

Det föreslagna fjärde stycket i 60 S avser beräkningen av skatten pade im­porterade tjänsterna. Mervärdeskatteberäkningen görs enligt 14 § ML med utgångspunkt från beskattningsvärdet. Beskattningsvärdet utgör vederlaget enligt huvudregeln. Vederlaget avser normalt vid mervärdebeskattningen vad den skattskyldige erhåller då han omsätter vara eller tjänst. Vid import kan dock annat vederlag än det som erlagts av importören inte komma i fråga. Lagrådet anser därför att bestämmelsen är onödig och kan utgå.

I 60 S femte stycket föreslås regler som inskränker skattskyldigheten för

vissa importörer av tjänsten Enligt punkt 1 skall skatt inte erläggas "av kom-

317

mun eller av statlig myndighet utom sådan som omfattas av beslut enligt 18    Prop. 1989/90:111 a S första stycket". 1 konsekvens med vad lagrådet föreslagit om statens, stat­liga myndigheters och statliga affärsverks skattskyldighet i 3 och 18 a SS bör undantaget från skattskyldigheten i punkten 1 avse staten och kommun.

I sjätte stycket och i sjunde stycket första meningen föreslås förtydligande bestämmelser om redovisningen i olika verksamheter respektive om skatte­pliktig omsättning. Enligt lagrädets mening tillför de föreslagna bestämmel­serna inte något utöver den reglering som redan finns i förevarande hänseen­den i 5 respektive 6 §. De bör därför utgå.

Enligt andra meningen i sjunde stycket skall varje importör med yrkesmäs­sig verksamhet samt annan som importerar tjänster, värda mer än 30 000 kronon anmäla sig för registrering hos skattemyndigheten. Till följd därav skall importören registreras av myndigheten och lämna deklaration till denna för särskilt bestämda redovisningsperioden Då det gäller andra skatt­skyldiga till mervärdeskatt föreslås detta registrerings- och deklarationsför­farande i princip endast för dem som har en skattepliktig omsättning som överstiger 200 000 kr (19 S förslaget). Övriga mervärdeskattskyldiga registre­ras inte och lämnar enligt förslaget mervärdeskatteredovisningen i sin all­männa självdeklaration. Enligt lagrådets mening kan det inte anses föreligga några bärande skäl för att särbehandla vissa importörer i registrerings- och deklarationshänseende säsom föreslås i 60 S sjunde stycket. Pä grund härav och av de skäl som anförts för lagrådets ställningstagande till förslaget i 19 § om registrering av dem som inte är deklarationsskyldiga vid taxeringen, sär­skilt uppfattningen att personregistrering som inte är nödvändig skall undvi­kas, avstyrker lagrådet att bestämmelsen i sjunde stycket andra meningen införs.

I 60 § niottde stycket föresläs att den i 24 S ML föreskrivna skyldigheten att i sju år bevara underlag för deklaration inte skall gälla för den som importe­rar i verksamhet som inte är yrkesmässig. Enligt lagrådets mening har det inte framkommit något bärande motiv för att särbehandla ifrågavarande im­portörer dä det gäller deklarationsunderlaget. Bestämmelsen bör därför utgå.

De särskilda reglerna om importbeskattningen av tjänster bör även i öv­rigt i förtydligande syfte jämkas i några delar.

Lagrådet föreslär att 60 S får följande lydelse:

Vid import skall mervärdeskatt erläggas av importören för följande tjänster

1.

reklamtjänst,

2.

automatisk databehandling och utarbetande av system eller program för automatisk databehandling,

3.

tillhandahållande av information,

4.

tjänst avseende fastighet i Sverige,

5.

skrivtjänst och översättningstjänst,

6.

upplåtelse eller överlåtelse av rätt till patent, nyttjanderätt till konstruk­tion eller uppfinning, mönsterrätt, varumärkesrätt och rätt som omfattas av lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk eller av lagen (1960:730) om rätt till fotografisk bild samt rätt att utnyttja sådana sys­tem eller program för automatisk databehandling som inte är skyddade ge­nom lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk,

7.

kontroll eller analys av vara,

318

8, annan tjänst av ekonomisk, juridisk, administrativ eller därmed jämför-    Prop, 1989/90:111 lig art.

Med import av tjänst avses att en tjänst som skall tillgodogöras inom landet tillhandahålls eller förmedlas av en utländsk företagare som inte är skattskyldig här i landet. Skatteplikten avser endast tjänst som skulle ha varit skattepliktig om den tillhandahållits eller förmedlats av någon som är skatt­skyldig här i landet.

Skatt enligt denna paragraf skall inte erläggas

1.

av staten eller en kommun,

2.

av den som, om tjänsten anskaffats inom landet, skulle ha haft rätt till avdrag motsvarande hela den ingående skatten,

3.

om importen inte sker i en yrkesmässig verksamhet och dess samman­lagda beskattningsvärde uppgår till högst 30 000 kronor för beskattningsåret.

Skyldighet att erlägga skatt enligt denna paragraf medför inte rätt till av­drag för ingående skatt enligt 17 S. Avser erlagd skatt import av tjänst som delvis är hänförlig till skattepliktig verksamhet, får dock avdrag göras på sätt som anges i andra stycket tredje meningen anvisningarna till 17 §.

Övergångsbestämmelserna

Enligt de föreslagna övergängsbestämmelserna, punkt 5, får avdrag inte gö­ras för ingående skatt som hänför sig till förvärv eller hyra av en vara om den skattskyldige före ikraftträdandet av de nya bestämmelsema inte skulle ha haft rätt till avdrag för motsvarande förvärv eller hyra och varan före ikraft­trädandet vid något tillfälle har ägts av denne.

Syftet med bestämmelsen är att förhindra transaktioner av skatteplane­ringskaraktär i samband med basbreddningen. Vad som därvid närmast sy­nes ha åsyftats är att förhindra att ägaren, mot bakgrund av de föreslagna bestämmelserna, inför ikraftträdandet säljer egendomen för att därefter återköpa eller hyra denna med rätt till avdrag för ingående mervärdeskatt. Bestämmelsen synes emellertid långtgående genom att den utan tidsbe­gränsning omfattar alla fall då varan vid något tillfälle före ikraftträdandet ägts av den senare förvärvaren eller förhyraren. Enligt lagrådets mening kan den härigenom komma att omfatta även fall där disposidoner gjorts innan basbreddningen av mervärdeskatten aktualiserats och således får antas ha haft andra motiv än de nu berörda skatteplaneringsaspekterna. Lagrådet förordar därför en tidsbegränsning av tillämpligheten till exempelvis de se­naste två åren före ikraftträdandet och föreslär således, med nägon jämk­ning av bestämmelsen i övrigt, att den ges följande lydelse:

5, Avdrag medges inte för ingäende skatt som hänför sig till förvärv eller hyra av en vara, om den skattskyldige enligt äldre bestämmelser skulle ha saknat rätt till avdrag och tidigare har ägt varan vid något tillfälle under de senaste tvä åren före ikraftträdandet,

Lagen om särskild kompensation till primärkommuner och landstingskommuner

Den föreslagna lagen innehåller bestämmelser om statsbidrag till primär-

och landstingskommuner. Bidragen skall motverka konkurrenssnedvrid­

ningar vid kommunernas val mellan å ena sidan verksamhet i egen regi och

å andra sidan upphandling från eller verksamhetsbidrag åt icke skattskyldiga

319

näringsidkare. Det är således inte fråga om föreskrifter om skatt. Det nu     Prop. 1989/90:111 sagda bör framgå på ett tydligare sätt i såväl lagens rubrik som den inledande paragrafen. I överensstämmelse med vad lagrådet förordat i anslutning till ändringarna i lagen (1968:430) om mervärdeskatt bör kommunalförbund lik­ställas med primär- och landstingskommun.

Förfaranderegler bör ges i form av föreskrifter från regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmen De i 3 och 4 SS föreslagna bestäm­melserna bör således utgå.

Om skattemyndigheterna skall besluta om bidragen, bör det ske utan sam­band med beskattningsbeslut. Överklagande av skattemyndighets beslut om statsbidrag bör ske till riksskatteverket.

Mot bakgrund av det nu sagda förordar lagrådet att lagen får följande ly­delse.

Lag om särskilt bidrag till kommuner

Härigenom föreskrivs följande.

1   S Statsbidrag utgår till en kommun för att kompensera denna för de

ökade kostnader som till följd av bestämmelserna om mervärdeskatt upp­

kommer vid upphandling i jämförelse med egen verksamhet inom sjukvård,

tandvård, social omsorg och utbildning. Sådant bidrag till kommun utgår

även då en kommun lämnar bidrag till näringsidkare för dennes verksamhet

inom nämnda områden.

Med kommun förstås i denna lag primärkommun, landstingskommun och kommunalförbund,

2

S Bidragsbeloppet beräknas enligt schablon, Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om schablonberäkningen och om förfarandet för ansökan om bidrag,

3

S Skattemyndigheten beslutar om bidrag. Dess beslut överklagas till riks­skatteverket,"

Lagarna om ändring i uppbördslagen (1953:272), taxeringslagen (1990:000) och lagen (1990:00) om självdeklaration och kontrolluppgifter

Som lagrådet anfört i anslutning till 22 § i det remitterade förslaget om änd­ring i lagen om mervärdeskatt blir rubricerade lagändringar överflödiga, om den av lagrådet förordade lösningen följs. Mot utformningen av dessa änd­ringar har lagrådet ingen erinran.

320

Lagrådet

Prop. 1989/90:111

Utdrag ur protokoll vid samiuanträde 1990-03-12

Närvarande: justitierådet[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN]. regeringsrådet Bertil Werner, justitie­rådet Lars K[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 25 januari 1990 har rege­ringen pä hemställan av statsrådet Kjell-Olof[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrå­dets yttrande över förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt,

2.

lag om särskild kompensation till primärkommuner och landstingskom­muner,

3.

lag om ändring i uppbördslagen (1953:272).

4.

lag om ändring i taxeringslagen (1990:000),

5.

lag om ändring i lagen (1990:00) om självdeklaradon och kontrollupp­gifter,

6.

lag om koldioxidskatt,

7.

lag om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt,

8.

lag om ändring i lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt,

9.

lag om ändring t lagen (1961:372) om bensinskatt,

10.

lag om ändring i lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik,

11.

lag om skatt på svavel i olja, kol och torv.

Lagförslagen 6-11 har behandlats av lagrådet i här angiven sammansätt­ning.

Förslagen har inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Maj-Britt Remstam.

Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

Som ett led i strävandena att skapa ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken föreslås i remissen två nya punktskatter på energiområdet. I remissen an­vänds uttrycket "miljörelaterade" för att karakterisera dessa skatter. Syftet med koldioxidskatten och svavelskatten är att minska utsläppen av koldioxid resp. svavel. Av mättekniska och praktiska skäl tas skatterna inte ut pä ut­släppen utan på insatsvarorna. Den skattskyldige skall ges incitament att vidta reningsåtgärder för att minska utsläppen genom en möjlighet till skat­teåterbetalning i förhållande till hur mycket utsläppet har minskat. I remis­sen konstateras dock att det f.n. inte är möjligt att till en rimlig kostnad av­skilja koldioxid ur förbränningsgaser (se avsnitt 3.2.4). Möjligheten till skat­teåterbetalning skall dessutom enligt förslaget inte föreligga i fråga om ben­sin och s.k. högre alkoholer, eftersom det beträffande dessa varuslag inte är praktiskt möjligt att mäta koldioxidutsläppen (se bl.a. specialmotiveringen till 4 S förslaget till lag om koldioxidskatt). Till skillnad från vad som gäller i fråga om koldioxidutsläppen kan svavelutsläppen med en ekonomiskt rimlig teknik minskas genom åtgärder före, under eller efter förbränningen (se av­snitt 3,6.4). Ocksä genom övergång där det kan ske till mindre miljöfarliga bränslen kan en viss effekt av den nya skattebelastningen väntas.

Några remissinstanser har tagit upp frågan hur de avgifter som föreslagits

av miljöavgiftsutredningen kan tänkas påverka prövningen enligt miljö­

skyddslagen (1969:387). Denna fråga har uppmärksammats i en den 15 feb-

32i

ruari 1990 beslutad lagrådsremiss om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider    Prop. 1989/90:111 vid energiproduktion (se avsnitt 2.1 i den remissen). Dår har angetts att mil­jöavgiftsutredningen kommer att behandla frågan i sitt slutbetänkande.

Lagrådet har inga principiella invändningar mot att de föreslagna nya skatterna nu införs. Lagrådet kommer i det följande att lämna vissa syn­punkter på hur förslagen bör utformas.

Förslaget till lag om koldioxidskatt

Med instämmande i vad som föreslås i remissen anser lagrådet att koldioxid­skatten bör regleras i en särskild lag och alltså inte i lagen om allmän energi­skatt, vilket utredningen föreslog,

2§

I paragrafen hänvisas till 3-8 SS lagen (1961:372) om bensinskatt. Hänvis­ningen bör avse även 2 S tredje stycket i den lydelse som föreslås i lagrådsre­missen. Vidare bör hänvisningen kompletteras med en motsvarighet till 1 S tredje stycket lagen om bensinskatt. Med vissa redaktionella ändringar -bl.a. beträffande hänvisningstekniken såvitt gäller bensinskattelagen - före­slår lagrådet''att paragrafen ges följande lydelse:

1

fråga om bränslen som avses i 1 S första stycket tillämpas 2 S första stycket,

2

a, 6-8 S§, 10 S andra stycket, 24 S, 25 S tredje stycket, 26, 27, 32 och 33 S§ lagen (1957:262) om allmän energiskatt,

I fråga om varuslag som är skattepliktiga enligt 1 § andra stycket tillämpas lagen (1961:372) om bensinskatt utom 1 § och 2S första och andra styckena. Bestämmelserna om bensin i nämnda lag gäller de varuslag som är skatte­pliktiga enligt 1 § andra stycket denna lag.

Lagrådet föreslår vidare att 2 och 3 §S i det remitterade förslaget byter plats.

4§

En skattskyldig som har vidtagit åtgärder för att begränsa utsläpp av kol­dioxid skall enligt första stycket i förevarande paragraf kunna få tillbaka be­tald koldioxidskatt i förhållande till hur mycket utsläppet har minskat. Som redan har berörts tas koldioxidskatten emellertid ut på insatsvarorna och inte på utsläppet av koldioxid. De föreslagna skattesatserna har enligt moti­ven bestämts med utgångspunkt i önskemålet att skatten bör motsvara 25 öre per kilogram utsläppt koldioxid (se avsnitt 3.1.1). Hur storleken av åter­betalningen skall beräknas framgår dock inte av vare sig motiv eller lagtext. Det är enligt lagrådets mening nödvändigt med ett förtydligande på denna punkt.

Den som utan att vara skattskyldig har begränsat utsläpp av koldioxid fö­resläs fä en möjlighet till kompensation för skatt som han har belastats med (se avsnitt 3.2.4 i remissprotokollet och andra stycket i förevarande para­graf). Förslaget bygger inte på något utredningsförslag och behovet av be­stämmelsen har inte närmare utvecklats i remissprotokollet. Det bör anges vilka situationer som avses.

322

Förslaget till lag om ändring i lagen om allmän energiskatt        Prop. 1989/90:111

27§

I lagrådsremissen föreslås inte någon ändring av denna paragraf som inne­håller bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen be­stämmer att medge återbetalning av skatt på bränsle som förvärvats av ut­ländska beskickningar m.fl. Paragrafen tillkom genom lagstiftning 1984. Med stöd av bemyndigandet har regeringen utfärdat förordningen (1985:93) om återbetalning i vissa fall av skatt pä bensin, m.m. 1 konsekvens med vad lagrådet har förordat i fråga om 76 a S lagen om mervärdeskatt (se yttrande denna dag av lagrådet i annan sammansättning) vill lagrådet föreslå att 27 S omformuleras så att den blir förenlig med regeringsformens krav. Sålunda bör i paragrafen anges dels de materiella förutsättningarna för rätt till åter­betalning av skatt på bränsle, dels beslutsmyndighet och besvärsväg. Förfa­randet för återbetalning bör kunna regleras i verkstållighetsföreskriften

Förslaget till lag om ändring i lagen om bensinskatt

I tredje stycket av paragrafen i nuvarande lydelse ges regler för beräkning av skatten. Därvid anges att skatten beräknas efter varans fakturerade volym, i vilken dock inte skall inräknas smörjolja som har tillsatts bensinen. Vidare anges att beskattningsmyndigheten får fastställa grunder för beräkningen av volymen om skatten ej kan beräknas på angivet sätt eller om faktureringen inte sker enligt vedertagna grunden I lagrådsremissens förslag anges i tredje stycket endast att skatt inte skall tas ut för smörjolja som är inblandad i ben­sin. I specialmotiveringen sägs att bestämmelsen justerats av konstitutio­nella skäl. I övrigt finns inte några motiv till ändringen. Lagrådet anser det påkallat att frågan belyses närmare.

6§

Lagrådsremissen innehåller inte något förslag till ändring av denna paragraf, som tillkom genom lagstiftning 1984. Lagrådet förordar att paragrafen änd­ras i enlighet med vad som har föreslagits i fråga om 27 § lagen om allmän energiskatt.

Förslaget till lag om skatt på svavel i olja, kol och torv

Lagen om koldioxidskatt är enligt remissförslaget utformad sä att hänvis­ningar ges till energiskattelagen resp. bensinskattelagen i den män bestäm­melser i dessa lagar är tillämpliga beträffande koldioxidskatten. Pä det sättet kan lätt konstateras i vilka hänseenden den nya koldioxidskattelagen bygger på vad som gäller beträffande energiskatt eller bensinskatt.

I fråga om förslaget till lag om skatt pä svavel i olja, kol och torv har i

stället valts metoden med en helt fristående lag som i text återger också så­

dana bestämmelser ur nu gällande lag - dvs. i detta fall enbart energiskatte­

lagen - som skali gälla för svavelskatten. Enligt lagrådet bör i stället så långt

-23

det kan ske hänvisningar göras på motsvarande sätt som i koldioxidskattela-    Prop. 1989/90:111 gen. Därmed kan pä ett enkelt sätt ocksä utläsas i vilka avseenden de båda nya lagarna om miljörelaterade skatter skiljer sig från varandra i fråga om energiskattelagens tillämpning.

Lagrådet, som förordar att lagens rubrik förkortas till "Lag om svavel­skatt", lämnar i enlighet med det sagda förslag till omarbetad lagtext av­seende 1-8 SS i det remitterade förslaget, I lagrådets förslag fär dessa para­grafer nummer 1-5 och därmed 9-12 §S i remissförslaget nummer 6-9,

I anslutning till förslaget vill lagrådet anföra följande,

1   2 § förslaget har för tydlighets skull uttryckligen angetts att det är svavel­

halten vid tidpunkten för skattskyldighetens inträde som skall ligga till grund

för skatten.

Lagrådet anmärker att det remitterade lagförslaget, utan att detta kom­menterats av departementschefen, saknar motsvarigheter till vissa bestäm­melser i energiskattelagen, vilka däremot remissförslaget till koldioxidskat­telag upptan Det gäller 2§ första stycket om undantag för inhemska fasta bränslen, 24§ första stycket c och g, andra ledet, om vissa avdrag, 27§ om återbetalning av skatt till utländska beskickningar m,fl, och 32 § om bokfö­ring m,m.

Enligt 6S första stycket 1 energiskattelagen, vartill hänvisas nedan i 3S svavelskattelagen, är bl,a, den som inom landet producerar skattepliktigt bränsle att anse som skattskyldig, I remissprotokollet uttalas att den som tar upp torv är att anse som producent av torv. Enligt lagrådets mening bör detta komma till uttryck i lagtexten. Lagrådet har tagit in en sådan bestämmelse i 3 S förslaget.

Enligt 6 S första stycket 6 i det remitterade förslaget till lag om skatt på svavel i olja, kol och torv får i deklaration avdrag göras för skatt pä svavel i bränsle som har förbrukats för framställning av bensin eller skattepliktigt bränsle. Avdrag får därmed inte göras om bränsle används för framställning av olja med en svavelhalt om högst 0,1 viktprocent, eftersom den är undanta­gen från skatteplikt. Detta framstår inte som adekvat i förhållande dll lagens syfte och det har under lagrådsföredragningen angetts att ställningstagandet i denna del kan komma att ändras i propositionen. Lagrådet har självfallet inte nägon erinran mot att det sken

Lagrådet har också vidtagit en del redaktionella ändringar i förhällande till förslaget i lagrådsremissen.

Lagrådets förslag:

1 § Svavelskatt skall betalas till staten enligt denna lag för svavelinnehållet i

1.     kolbränsle (ur tulltaxenr 27.01, 27,02 eller 27.04 tulltaxelagen

1987:1068),

2.

torvbränsle (ur tulltaxenr 27.03 tulltaxelagen),

3.

motorbrännolja och eldningsolja (ur tulltaxenr 27.10 tulltaxelagen).

2   S För kolbränsle och torvbränsle tas svavelskatt ut med 30 kronor per

kilogram svavel i bränslet.

För motorbrännolja och eldningsolja tas svavelskatt ut med 27 kronor per

kubikmeter olja för varje tiondels viktprocent svavel i sådan olja. Svavel­

skatt tas inte ut om oljans svavelinnehåll är högst 0,1 viktprocent. Vid be­

stämning av skatten pä grund av svavelinnehället, mätt som viktprocent sva­

vel i oljan, skall avrundning göras uppåt till närmaste tiondels viktprocent.

Svavelhalten vid ddpunkten för skattskyldighetens inträde skall ligga till    Prop. 1989/90:111 grund för beräkningen av skatten.

3       § Bestämmelserna i 6 S första stycket 1-3, 7 §, 8 § första stycket 1, 2 och

4          samt andra stycket, 10 § andra stycket och 33 S lagen (1957:262) om allmän

energiskatt tillämpas i fråga om svavelskatt. Hänvisningarna i 6S första

stycket 3 lagen om allmän energiskatt till 24 respektive 26 § i den lagen skall

härvid i stället avse 4 respektive 5 § i denna lag,

I fråga om torvbränsle är den som tar upp torven att anse som producent,

4       § I deklaration får avdrag göras för skatt på svavel i bränsle som

1,

i beskattat skick förvärvats för äterförsäljning eller förbrukning i egen rörelse,

2,

återtagits i samband med återgång av köp,

3,

förbrukats eller försålts för förbrukning i luftfartyg eller i fartyg, när luftfartyget eller fartyget inte används för fritidsändamål eller annat privat ändamål,

4,

av den skattskyldige eller för hans räkning utförts ur riket eller förts till svensk frihamn för annat ändamål än att förbrukas dän

5,

förbrukats eller försålts för förbrukning för annat ändamål än ener­gialstring,

6,

förbrukats för framställning av bensin eller skattepliktigt bränsle,

7,

försålts med förlust för den skattskyldige, i den mån förlusten hänför sig till bristande betalning frän köpare.

Avdrag fån i den mån avdrag inte har gjorts enligt första stycket 5, även göras för skatt på svavel i bränsle som har förbrukats eller försålts för för­brukning i metallurgiska processer eller processer för framställning av varor av andra mineraliska ämnen än metallen vari även skall anses ingå den gas-och värmeproduktion som sker till följd av sådana processen eller i sodapan­non

Avdrag enligt första stycket 7 får göras med belopp som svarar mot sä stor del av skatten som förlusten visas utgöra av varans försäljningspris. Har så­dant avdrag gjorts och inflyter därefter betalning skall redovisning äter läm­nas för skatten pä det bränsle som betalningen avser,

5   S Annan än den som är registrerad fär köpa in bränsle utan skatt eller

med nedsatt skatt mot avgivande av en försäkran till leverantören att bräns­

let skall användas för ett sådant ändamål som avses i 4 S första stycket 3 eller

5          eller andra stycket.

Lagrådet framhåller slutligen att vad som anförts tidigare vid bestämmelsen i 4S lagen om koldioxidskatt, om kompensation för skatt, är tillämpligt också i fråga om svavelskatten (jfr avsnitt 3.6.4 och 9S andra stycket i det remitterade förslaget till lag om skatt pä svavel i olja, kol och torv).

Lagförslagen 8 och 10 

Förslagen lämnas utan erinran.

325

Innehåll

Prop. 1989/90: in

Propositionens huvudsakliga innehåll............................ 

1

Propositionens lagförslag.............................................. 

......... 

3

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 29 mars 1990. .

82

1     Inledning................................................................. 

1.1 Reformarbetet.................................................. 

....... 

82

1.2

En reformerad indirekt beskattning.................. 

83

1.3

Lagrådet........................................................... 

....... 

85

2     Mervärdeskatten..................................................... 

....... 

85

2.1

Allmänt.............................................................. 

85

2.2

Beskattningens omfattning............................... 

....... 

86

2.2.1   Fastighetsomrädet................................. 

....... 

88

Uthyrning av fastighet........................... 

....... 

88

Slopade reduceringsregler..................... 

....... 

90

Övriga tjänster avseende fastighet....... 

91

Uttagsbeskattning  av  vissa  fastighetsarbeten  i

egen regi  ............................................. 

92

2.2.2   Massmedia............................................. 

...... 

94

Radio- och televisonsverksamhet.......... 

....... 

94

Dagstidningar........................................ 

...... 

96

Periodiska medlemsblad och periodiska personal­

tidningar m.m......................................... 

...... 

96

2.2.3   Kommunikationer................................... 

97

Personbefordran   ................................. 

...... 

97

Postbefordran........................................ 

...... 

99

Teletjänster........................................... 

.... 

100

2.2.4

Kultur och nöjen..................................... 

101

2.2.5

Finansiella tjänster och försäkringstjänster       

104

Allmänt................................................... 

.... 

104

Beskattning av vissa tjänster  .............. 

..... 

104

2.2.6   Personliga tjänster m.m......................... 

105

Allmänt................................................... 

.... 

105

Sjukvård och tandvård........................... 

106

Social omsorg   ...................................... 

.... 

108

Utbildning............................................... 

.... 

109

2.2.7....................................................... Beskattningens omfattning pä vissa andra områ­

den   ...................................................... 

.... 

111

Informationstjänster   ........................... 

.... 

111

Tvättjänster........................................... 

111

Uthyrning av arbetskraft  ...................... 

.... 

112

Immateriella rättigheter m.m................. 

.... 

112

Fartyg och luftfartyg   ............................ 

.... 

114

Krigsmateriel.......................................... 

115

Verksamhetstillgångar........................... 

.... 

116

Frimärken, sedlar och mynt.................... 

.... 

117

Aktiebolaget Svensk Bilprovning............ 

118

326

Rennäringen  ......................................... 

119

Lotterier och vadhållning m.m................ 

.... 

120

2.3  Offentlig verksamhet........................................ 

.... 

120

2.3.1

En konkurrensneutral beskattning......... 

120

2.3.2

De statliga myndigheterna..................... 

.... 

122

2.3.3

Primär- och landstingskommuner   ........ 

125

En generell kompensationsordning   .... 

125

Bidrag vid viss upphandling m.m............ 

128

2.4

Importbeskattning............................................ 

.... 

130

2.5

Redovisningsskyldighet m.m............................. 

132

2.6

Beskattningsvärde  .......................................... 

.... 

135

2.7

Konstitutionella frågor...................................... 

136

2.8

Övriga mervärdeskattefrågor............................ 

138

2.8.1

Undantag frän skatteplikt för kassettidningar   ..

138

2.8.2

Kyrkogärdsförvaltning............................ 

139

2.8.3

Uttagsbeskattning av serveringstjänster          

140

2.9  Ikraftträdande och övergångsbestämmelser  . 

140

Punktskatter   ........................................................ 

.... 

143

3.1  Allmänt om punktskatter på energi   ................ 

143

3.1.1

Allmänna utgångspunkter för miljörelaterade på­lagor på energi    

144

3.1.2

De miljörelaterade pålagornas statsrättsliga ka­raktär        

146

3.1.3

Allmänt om hur miljörelaterade skatter skall tas

ut   ........................................................ 

146

3.2  Koldioxidskatt på vissa bränslen....................... 

147

3.2.1

Det skattepliktiga området   ................. 

147

3.2.2

Koldioxidskattens storlek....................... 

150

3.2.3

Skattskyldighet, avdrag i deklaration m,m         

151

3.2.4

Återbetalning m,m, av koldioxidskatt..... 

153

3.3  Miljöskatt på inrikes flygtrafik............................ 

154

3.3.1

Koldioxidskatt........................................ 

154

3.3.2

Ändrad schablonberäkning  .................. 

155

3.4

Den särskilda skatten för oljeprodukter, kol och bensin

156

3.5

Allmän energiskatt och bensinskatt   ............... 

.... 

157

3.5.1

Skattenivån............................................ 

157

3.5.2

Yrkesmässig distribution av elkraft   ..... 

158

3.5.3

Differentierad energiskatt på vissa oljeprodukter

159

3.5.4

Industriell kraftvärmeproduktion........... 

161

3.5.5

Nya regler om registrering..................... 

.... 

163

3.6  Skatt på svavel i kol. torv och olja  .................. 

.... 

164

3.6.1

Skattepliktiga bränslen   ....................... 

.... 

164

3.6.2

Svavelskattens storlek  ........................ 

.... 

165

3.6.3

Skattskyldighet, avdrag i deklaration m.m         

166

3.6.4

Återbetalning m.m. av svavelskatt......... 

169

3.7  Nedsättning av allmän energiskatt  ................. 

170

3.7.1

Industriell tillverkning............................. 

.... 

170

3.7.2

Yrkesmässig växthusodling   ................. 

172

3.8  Skattebelastning på vissa bränslen  ................ 

172

Prop. 1989/90:111

327

3.9 Den särskilda varuskatten   ..................... 

.... 

173     Prop. 1989/90:111

3.9.1

Kemisk-tekniska preparat  .............. 

173

3.9.2

Choklad och konfektyrer.................. 

175

3.10

Dryckesskatten på läskedrycker och bordsvatten           

177

3.11

Videoskatten  ....................................... 

177

3.12

Kassettskatten  ..................................... 

178

3.13

Stämpelskatten vid förvärv av skepp   ....... 

180

3.14

Skatten pä omsättning av vissa värdepapper     

181

3.15

Ikraftträdande  ...................................... 

182

4

Upprättade lagförslag   ................................ 

182

5

Specialmotivering   ...................................... 

.... 

183

5.1

Lagen om mervärdeskatt  ........................ 

183

5.2

Lagen om särskilt bidrag till kommuner........ 

.... 

215

5.3

Uppbördslagen   .................................... 

.... 

216

5.4

Lagen om koldioxidskatt  ......................... 

218

5.5

Lagen om allmän energiskatt..................... 

220

5.6

Lagen om bensinskatt   .......................... 

223

5.7

Lagen om miljöskatt på inrikes flygtrafik...... 

.... 

224

5.8

Lagen om svavelskatt............................. 

.... 

224

5.9

Lagen om dryckesskatt............................ 

.... 

226

5.10

Lagen om tobaksskatt............................. 

.... 

227

6

Hemställan   ............................................... 

227

7

Beslut   ..................................................... 

... 

228

Bilaga 1 Remissinstanserna   ............................... 

229

Bilaga 2 De till lagrådet remitterade lagförslagen..... 

233

Bilaga 3 Lagrådets yttrande................................ 

293

Bilaga 4 Lagrådets yttrande  .............................. 

321

gotab  99993, Stockholm 1990

328