Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Majrts skrivelse nr 161 år 1973

Skr. 1973:161

Nr 161

Kungl. Maj:ts skrivelse till riksdagen med redogörelse för verksamheten inom Europarådets ministerkommitté under år 1972, given den 5 ok­tober 1973.

Kungl. Maj;t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över utrikesdepartementsärenden, till riksdagen, överlämna redogörelse för verksamheten inom Europarådels minister­kommitté under år 1972.

CARL GUSTAF

KRISTER[REDACTED_EFTERNAMN]

1    Riksdagen 1973.1 saml. Nr 161

Skr. 1973:161

Utdrag av protokollet över utrikesdepartementsärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet på Stockholms slott den 5 oktober 1973.

Närvarande: ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Ministern för utrikes ärendena anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om redogörelse till riksdagen för verksamheten inom Europarådets ministerkommitté under år 1972 och anför.

1 resolution 319 (1966) om förbindelserna med de nationella parla­menten uppmanar Europarådets rådgivande församling regeringarna all årligen lägga fram en rapport om verksamheten i Europarådets mi­nisterkommitté inför sina parlament. Kungl. Maj:t har lämnat riks­dagen sådana redogörelser för åren 19671971 (skr, 1968: 23, skr. 1969: 27, skr. 1970: 39, skr. 1971: 119, skr. 1972; 107). En redogörelse för verksamheten inom Europarådets ministerkommitté under år 1972 har utarbetats inom utrikesdepartementet i samråd med övriga berörda departement och torde få fogas tUl statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga.

Jag hemställer att Kungl. Maj:t delger riksdagen den inom utrikesde­partementet upprättade redogörelsen för verksamheten inom Europa­rådets ministerkommitté under år 1972.

Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemstäUt förordnar Hans Maj;t Konungen att tUl riksdagen skall avlålas skrivelse av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.

Ur protokollet; Britta Gyllensten

Skr. 1973:161

Bilaga

Redogörelse för verksamheten inom Europarådets ministerkommitté under är 1972

/, Ministerkommittémöten

Ministerkommittén har sammanträtt två gånger under år 1972 den 15 maj i Strasbourg och den 14 december i Paris,

1. Det 50:e ministermötet i Strasbourg

Den svenska delegationen leddes av utrikesminister Krister[REDACTED_EFTERNAMN]. I delegationen ingick också Sveriges ständiga ombud hos Europarådet ambassadören Arne Fältheim, utrikesrådet Wilhelm Wachtmeisler, bi­trädande ombudet hos Europarådet, departementssekreteraren Hans Olwaeus samt departementssekreteraren Peter Landdius,

Dagordningen för mötet, som hade schweiziske utrikesministern Pierre Graber som ordförande, upptog bl. a. bevarandet och upprust­ningen av Venedig, europeiska stipendiefonden, europeiska ungdoms­fonden, samarbetet inom EG, EFTA och Europarådet. Ministrarna godkände stadgarna för den europeiska ungdomsfonden. De diskuterade även de politiska aspekterna av den ekonomiska integrationen i Europa samt östvästförbinddserna.

a) Rädda Venedig-aktionen

Rådgivande församlingens avgående president, Olivier Revcrdin, gjorde ett uttalande i vUket han bad om kommitténs stöd för ett "rädda Venedig-projekt". Ministerkommittén uttalade sin tUlfredsstäUelse med församlingens aktion i nära samarbete med UNESCO till förmån föi Venedig samt lämnade generalsekreteraren tillstånd alt ingå i styrelsen för den fond som skulle komma att upprättas i Schweiz för detta ända­mål,

b) Europeiska ungdomsfonden

Efter utdragna förhandlingar hade en arbetsgrupp kommit fram tUl ett utkast tUl stadgar för fonden efter behandling av ställföreträdar-kommittén, vilket godkändes av ministerkommittén. Fondens ändamål är att främja samarbete mellan unga människor till förmän för fred och djupare förståelse mellan folken.

Ursprungligen framlades förslaget om upprättandet av en ungdoms­fond 1969 av FörbundsrepubUken Tyskland, Samtliga medlemsstater deltar i fonden, vars finansiering baserar sig på obligatoriska bidrag vil­ka dock kan ytterligare utökas med frivUliga bidrag. Fonden skall icke själv bedriva något ungdomsarbete utan finansieUt understödja det frivilliga   ungdomsarbetet   som   bedrivs   av   ungdomsorganisationerna.

Skr. 1973:161

4

Medlen skall fördelas av en styrelse där ungdomsorganisationerna och regeringsrepresentanterna vardera har åtta platser. Ungdomsorganisa­tionerna utser sina egna representanter. Vidare existerar en rådgivande kommitté bestående av 16 företrädare för ungdomsorganisationerna och en mdlanstatlig kommitté som i stort är identisk med ställföreträ-darkommittén. Den mellanstatliga kommittén har som huvuduppgift att fastställa bidragen till fonden.

Ministerkommittén antog enhälligt resolution (72)17 om upprättandet av den europeiska ungdomsfonden. Beslut fattades om att fonden skulle träda i verksamhet den 1 januari 1973, Det första året skulle de obliga­toriska bidragen belöpa sig till 3 miljoner franska francs. Man räknar emellertid med att fonden efter inbetalandet av de frivilliga bidragen kommer att förfoga över 56 mUjoner francs,

c) Rapporter um utveckUngen inom EG och EFTA

Ordförandena i de Europeiska gemenskapernas ministerråd och EFTA:s råd lämnade sedvanliga redogörelser för verksamheten inom respektive organisation.

Ordföranden i EG:s ministerråd, Luxemburgs utrikesminister Gaston Thorn, inledde sitt anförande med att framhålla att utvidgningen av marknaden givetvis skulle komma att medföra vissa problem för orga­nisationens framtid. Av denna anledning skulle de sex medlemsländerna samt de ansökande länderna sammanträffa i Paris i oktober för att dryfta dessa spörsmål. På toppmötet skulle man främst koncentrera sig på ekonomiska frågor, regional- och socialpolitiken, institutionella spörsmål inför en politisk union saml marknadens förhållande till stats-handelsländerna och utvecklingsländerna.

Han framhöll att förhandlingarna med de sex EFTA-länder som önskade en annan form av anknytning till marknaden gick framåt och att man kunde vänta att dessa skulle avslutas före jul.

Ministerrådet hade vid sin session 2425 april av kommissionens rapport kunnat försäkra sig om att framsteg hade gjorts beträffande samarbetet på de flesta områden. Valutaavtalen som hade underteck­nats i Washington den 18 december 1971 hade lett till en stabUisering av situationen. Gemenskaperna kunde därför gå vidare i sitt arbete på att skapa en monetär union.

Den luxemburgske utrikesministern underströk slutligen den viktiga roll gemenskaperna hade alt spela gentemot tredje land och sade att man var inställd på att medverka till att utvecklingsländerna skulle få högre priser för sin export.

Den brittiske statssekreteraren Anthony Royle rapporterade om ar­betet inom EFTA. Han pekade bl. a. på den ökande varuhandeln med­lemsländerna emellan och att en rad nya handelshinder nu avlägsnats. Royle noterade de framsteg som gjorts vid förhandlingarna mellan ge­menskaperna och medlemsskapssökande länder och även förhandling­arna med de EFTA-länder som sökte annan anknytning till marknaden och noterade där de framsteg som gjorts.

d)         Europeiska stipendiefonden

Den brittiske delegaten förslog upprättandet av en europeisk stipen­diefond. Storbritannien skulle under läsåret 197374 ställa 50 stipendier tUl förfogande för högre studier-studenter från andra europeiska län-

Skr. 1973:161

5

der. Storbritanniens tanke var att om andra länder vore villiga att stäUa liknande stipendier till förfogande skulle ett multilateralt stipendieutbyte kunna organiseras under Europarådets överinseende.

Flera deltagare i ministermötel uttryckte sin tillfredsställelse med för­slaget. Ministerkommittén beslöt anmoda ställföreträdarkommitlén att närmare studera förslaget och rapportera tillbaka till ministerkommittén vid ett senare tillfälle.

e) Europarådets mellanstatliga verksamhet inom ramen för europeiskt samarbete

En fråga som ingående diskuterats i såväl ministerkommittén som i ställföreträdarkommittén är Europarådets framtid efter utvidgningen av EG. Det gäller den roll man vill alt organisationen skall spela i det euro­peiska samarbetet samt arbetsfördelningen mellan olika europeiska sam­arbetsorganisationer. Hur skall dubbelarbete mellan de intemationeUa organisationerna kunna undvikas och hur skall de finansiella resurserna bättre kunna utnyttjas.

På det 50:e ministermötet lämnade Europarådets generalsekreterare en redogörelse för organisationens mellanstatliga verksamhet. Han an­såg bl. a. all det 50:e ministermötet var ett lämpligt tillfälle att göra eu värdering av Europarådets 23-åriga verksamhet. Under denna tid hade sammanlagt 72 konventioner utarbetats och ministerkommittén hade varje år behandlat 70-talet resolutioner. Han berörde vidare det viktiga arbete som utförs pä de mänskliga rättigheternas område samt på det rättsliga området för att harmonisera de olika medlemsländernas lag­stiftning. Han kom också in på det arbete som sker inom de sociala och kulturella sektorerna samt på miljövårdens område. Speciellt vUle han framhålla socialöverenskommelsen och konventionen om social trygg­het.

Efter generalsekreterarens inlägg följde en debatt om organisatio­nens framtid vilken dock visade att det ännu var för tidigt att komma med konkreta förslag. Flera av talarna menade att man borde avvakta resultatet av EG:s utvidgning samt toppmötet i Paris i oktober. Utrikes­minister[REDACTED_EFTERNAMN] sade bl. a.:

"Mot bakgrund av de nuvarande tendenserna i Västeuropa och i öst-västrelationerna är det inte lätt att i dag precisera Europarådets roll i del större mönster som håller på att utvecklas. Men farhågor att rådets betydelse kommer att minska behöver inte besannas. Även efter EG:s utvidgning kommer det att finnas åtskilliga samarbetsområden som är mera lämpade för Europarådet med dess vidare medlemskrets, dess kompetenta sekretariat och dess förankring i medlemsstaternas parla­ment. För EG-staterna och de neutrala icke-medlemmarna bör Europa­rådet framstå som den naturliga och mest effektiva kontaktpunkten.

Det utvidgade EG kommer vid sitt toppmöte att behandla gemen­skapemas straklur och framtida roll i ett vidare internationellt sam­manhang förhållandet tiU Österuropa, USA, Japan och till 'den tredje världen'. Det finns skäl att tro att man i det sammanhanget också kom­mer att räkna med en fortsatt viktig roll för Europarådet en sådan utveckling ligger både i EG:s och de neutrala staternas intresse."

f) Förbindelserna mellan Europarådet och europeiska icke-medlemsstater

Vid den rådgivande församlingens januarisession 1972 antog försam­lingen rekommendation 662(1972) om förhåUandet meUan öst och väst

It    Riksdagen 1973. 1 saml. Nr 161

Skr. 1973:161

6

och förberedelserna till konferensen om säkerhet och samarbete i Eu­ropa. Rekommendationen som redan behandlats i ställföreträdarkom­mittén togs upp tUl behandling av ministerkommittén. Flera talare i kommittén underströk att en avgörande punkt nåtts i förhållandet öst-väst. Till följd av undertecknandet av Moskva- och Warszawafördragen skulle det nu vara möjligt att underteckna fyrmaktsavtalet om Berlin. Detta i sin tur öppnade vägen för de förberedande multilaterala över­läggningarna i Helsingfors om en konferens om säkerhet och samarbete i Europa.

Flera ministrar redogjorde för sina länders bilaterala förbindelser med de östeuropeiska länderna.

2. Det 51:a ministermötet i Paris

Den svenska delegationen leddes av utrikesminister Krister[REDACTED_EFTERNAMN]. Delegationen bestod i övrigt av Sveriges ständiga ombud hos Europa­rådet, ambassadören Ame Fältheim, kabinettssekreteraren Sverker Äström, kanslirådet Knut Thyberg, biträdande ombudet hos Europarå­det, departementssekreteraren Sven-Otto Allard samt departementssek­reteraren Peter Landdius.

Ordförandeposten innehades vid mötet av den turkiske utrikesminis­tern Haluk Bayulken och pä dagordningen hade upptagits följande frå­gor:

a) Utvecklingen av det europeiska samarbetet

utvecklingen av det europeiska samarbetet a) inom EG     b) inom EFTA     c) inom Europarådet arbetsprogrammet

förhållandet meUan Europarådet och europeiska icke-medlemsstater kultursamarbetet mellan öst och väst

den europeiska ungdomsfonden, rapport av ordföranden i den mellan­statliga kommittén den europeiska stipendiefonden det europeiska arkilekturminnesvärdsåret 1975.

Utvecklingen av det europeiska samarbetet och den roll Europa­rådet skall spela i delta sammanhang har varit föremål för ingående diskussioner både inom församlingen och ställföreträdarkommitlén un­der 1972. Den rådgivande församlingen uppdrog åt en arbetsgrupp (Reverdingruppen) att göra en utredning och komma med förslag om en arbetsfördelning mellan Europarådet och övriga internationella or­ganisationer. Det beslöts att ministermötet vid sidan av de sedvanliga dagordningspunkterna om samarbetet inom EG och EFTA skulle dis­kutera framtida riktlinjer för organisationens verksamhet.

I sedvanlig ordning framlades ovannämnda rapporter av representan­ter för de länder som innehade ordförandeskapet i respektive organisa­tion.

Rapporten om EG framlades av Nederländernas ständiga ombud hos Europarådet, ambassadören Joseph Welsing. Han uppehöll sig speciellt vid det nyligen avslutade stats- och regeringschefsmötet. På mötet hade man beslutat att sätta ett datum 31 december 1980 för genomförande av en monetär och ekonomisk union. Ett viktigt steg på vägen bleve upprätandet av en valutafond (European Mone­tary Cooperation Fund) den 1 april 1973. Reglema för fondens framtida

Skr. 1973:161

7

verksamhet hade redan faststäUts. Man hade starkt strukit under beho­vet av ett närmare samarbete beträffande den ekonomiska politiken. På toppmötet hade också diskuterats att man skulle försöka fä lill stånd ändringar i det internationella penningsystemet för att uppnå större rättvisa och stabUitet.

Vidare hade på mötet starkt betonats regionalpolitiken, och det rådde enighet om att medlemsländerna skulle samordna sin politik på detta område. EG:s institutioner hade anmodats att före den 31 decembei 1973 upprätta en regional utvecklingsfond. På det sociala området hade institutionerna anmodats upprätta ett aktionsprogram före den 1 januari 1974. Slutiigen omtalades att avtalen med Österrike, Island, Portugal, Sverige, Schweiz och Liechtenstein undertecknats.

Utrikesminister Rudolf Kirchschläger, Österrike, inledde sin översikt över EFTA:s verksamhet med konstaterandet att Österrike, Island, Por­tugal, Sverige och Schweiz nu ingått frihandelsavtal med EG och att Finland påbörjat förhandlingar om ett sådant samt att Norge var i färd med att inleda förhandlingar med gemenskaperna. EFTA skulle nu närmast koncentrera sig på de problem som kunde följa på utvidg­ningen av EG.

I debatten om Europarådets framtida inriktning uppträdde en lång rad talare. Det genomgående temat i dessa tal var att Europarådet bor­de tjäna som en länk mellan EG-länderna och de utanförstående med­lemsstaterna (brittiske statssekreteraren Royle, statssekreteraren Bet-lencourt, Frankrike, m. fl.).

Den österrikiske utrikesministern Kirchschläger framlade förslaget att en arbetsgrupp skulle tillsättas för att göra en utredning om Europarådets framtida inriktning. Gruppen skulle beslå av utrikesmi­nistrar från medlemsländerna, två representerande EG-länderna och två de utanför EG stående. Förslaget mötte emellertid motstånd även om det stöddes av några talare. Efter en omfattande debatt beslöts att ställföreträdarkommittén lill del 52;a ministermötet i maj 1973 skulle framlägga ett förslag om det lämpligaste sättet att göra en sådan ut­redning.

Utrikesminister[REDACTED_EFTERNAMN] underströk i sitt anförande den roll, som Europarådet borde spela i den nya samarbetssituationen i Europa. Den diskussion, som en längre tid pågått om Europarådets framtida upp­gifter, borde leda fram till politiska beslut under loppet av 1973. Ut­vidgningen av EG och avtalen med icke-medlemsstater hade öppnat nya perspektiv. Det samarbete som inletts genom dessa avtal borde kunna ytterligare utvecklas och fördjupas.

En angelägenhet av omedelbar betydelse var att Norges förhand­lingar med EG snarast ledde till ett framgångsrikt resultat.

Utrikesministern framhöll att i ett läge, där EG utvidgade sitt sam­arbete lill nya områden enligt de riktlinjer som angivits vid Paris-mötet, kunde Europarådet spela en viktig roll som forum för kontakt och samarbete mellan de nio medlemsstaterna och övriga europarådsstater. Denna uppgift borde vidareutvecklas, samtidigt som man fullföljde Europarådets hittiUs betydelsefullaste arbete, nämligen skyddet av de mänskliga rättigheterna. Pä det senare området hade väsentiiga resul­tat nåtts under årens lopp. Man borde dock ha klart för sig att dessa rättigheter ständigt hotades på nytt. Rådet måste därför vara berett at uppträda tUl försvar av de mänskUga rättigheterna och tillse att dessa verkligen respekterades i samtiiga medlemsstater.

Skr. 1973:161

8

Utrikesministern berörde också utvecklingen mot avspänning i Europa och betonade den kommande säkerhetskonferensens betydelse som ett ut­tryck för alla europeiska staters vilja lill avspänning och samarbete. Det var ännu för tidigt att avgöra i vilka former Europarådet effektivast kunde bidra till dessa strävanden, men utrikesministern erinrade om att vissa östeuropeiska stater redan nu deltar i några av Europarådets akti­viteter.

Ministerkommittén beslöt att under 1973 låta göra en ingående stu­die av Europarådets framtida roll och därvid särskUt uppmärksamma sådana frågor som de mänskliga rättigheterna, harmonisering av lag­stiftning och samarbete på utbildningens, den sociala trygghetens, hälso­vårdens och miljövårdens områden. Arbetet skulle bedrivas i sådan takt att ministerkommittén vid sitt möte i december 1973 kunde fatta be­slut om Europarådets framtida uppgifter.

b) Arbetsprogrammet

Europarådet var den första internationella organisation att uppsätta ett s}'stematiskt arbetsprogram. Detta skedde för åren 196465. Ställ­företrädarkommittén översände ett första utkast till arbetsprogram för 197374 till församlingen i maj 1972. Församlingen tillsatte en sär­skild kommitté för att granska programmet. Med utgångspunkt frän kommitténs betänkande framförde församlingen till ministerkommit­tén olika förslag rörande arbetsprogrammet. Församlingen uttryckte även sin tillfredsställelse med programmet. Arbetsprogrammet upptogs till allmän debatt i ställföreträdarkommittén i oktober och lill slutlig behandling i november 1972. Etl resolutionsutkasl om godkännande av arbetsprogrammet utarbetades och godkändes av ministerkommittén. Resolutionen utmynnade i att ställföreträdarkommittén skulle tillse at programmet kom lill utförande. I september 1973 skall generalsekrete­raren för ställförelrädarkommitlén framlägga ett programutkast för 197576 samt en utgiftsberäkning. I slutet av 1973 skall enligt artikel 1 i Europarådets stadga generalsekreteraren framlägga en rapport om tillämpningen av arbetsprogrammet 197374.

c) Förhållandet mellan Europarådet och europeiska icke-medlemsstater

Generalsekreteraren underströk i sitt anförande att denna fråga var politiskt känslig. Inget icke-demokratiskt land kunde bli medlem av Europarådet men å andra sidan diskuterade organisationen tekniska problem med icke-medlemsländer. Sekretariatet hade ibland sänt inbjud­ningar tUl icke-medlemsländer att delta i det arbete som utfördes av tillfället i akt att uttrycka förhoppningen att den kommande säker­hetskonferensen skulle resultera i större avspänning i Europa och för­bättra de ekonomiska och kulturella förbindelserna mellan de euro­peiska staterna.

d) Kultursamarbetet mellan öst och väst

Ämnet hade satts upp på dagordningen på Förbundsrepubliken Tysk­lands önskan. Bakgranden var att de förberedande överläggningarna i Helsingfors inför säkerhetskonferensen skulle kunna resultera i förslag till samarbete på det kulturella området. En rekommendation från för­samlingen 680 (1972) förelåg också i vilken CCC (Europarådets

Skr. 1973:161

9

kulturstyrdse) uppmanas la ställning till möjligheterna av ett kultur­samarbete mellan Öst- och Västeuropa.

e)         Den europeiska ungdomsfonden

Ordföranden i den mellanstatliga kommittén framlade en rapport om arbetet med fonden, vilket framskred planmässigt. Fonden avsågs starta sin verksamhet den 1 januari 1973 och meningen vore alt bidrag ur fon­den skulle kunna utbetalas lill ungdomsorganisationerna redan under 1973. Samarbetet melan regeringarna och ungdomsorganisationerna hade hittills gått bra. Berörda parter syntes tillfredsställda med de resultat som uppnätts. I den följande debatten underströks det värdefulla i att Europarådet hade tagit upp detta nya fält för internationellt samarbete. Vissa invändningar gjordes emellertid mot att man i fördelningen av poster i fonden ej tagit tillräckliga hänsyn till den politiska och geogra­fiska balansen.

f) Den europeiska stipendiefonden

På närmast föregående ministermöte hade den brittiske representan­ten meddelat att Storbritannien skulle ställa 50 stipendier till förfogan­de för studenter från Europarådels medlemsländer. Från brittisk sida hoppades man att övriga medlemsländer även skulle lämna stipendier och att på så sätt ett stipendienät inom ramen för Europarådet skulle kunna upprättas. Flertalet talare understödde förslaget, och ställföreträ­darkommittén gavs i uppdrag att utarbeta ett förslag till regler för verk­samheten.

g)         Arkitekturminnesvårdsårct 1975

Inom Europarådet upprättades 1970 en kommitté för skydd av kul­turminnesmärken. Kommittén har utarbetat etl omfattande handlings­program fram till 1975. Detta program skall mynna ut i en kampanj för skydd av kulturminnesmärken av arkitektoniskt värde. Aret 1975 har utvalts att bli ett arkitekturminnesvårdsär. I första hand skall man igångsätta ett stort informationsarbete med sikte på att skapa förstå­else för värdet i att bevara arkitektoniskt värdefull bebyggelse. Vidare skall man företa en registrering av sådana byggnader och områden. Man hoppas senare bli i stånd att igångsätta restaureringar av sådan be­byggelse. Ministerkommittén har upprättat en organisationskommitté för att leda arbetet under ordförandeskap av förre brittiske bostadsmi­nistern Duncan Sandys.

Vid ministermötel gav Sandys en orientering om hur arbetet fortskri­der. Han anmodade ministrarna att tillse att de nationalkommittéer som skall omhänderha arbetet i de skilda länderna snarast bildas. Minister­kommittén uttryckte sitt stöd för aktionen.

//. Ställföreträdarkommittén

Under 1972 hölls 11 möten i ställföreträdarkommittén, Sverige har som permanent representant vid Europarådet ambassadören Arne Fält­heim, I princip har ministerkommittén delegerat beslutanderätten till ställföreträdarkommittén  i  alla  de  frågor som ligger  inom  minister-

Skr, 1973: 161

10

kommitténs kornpetensområde, Ställföreträdarkommittén beslutar allt­så i ministerkommitténs namn,

Ställföreträdarkommittén har följande huvuduppgifter: förbereda   de   ärenden   som   skall   behandlas   på   ministerkommitténs möten;

diskutera och eventuellt svara på beslut som fattats av den rådgivande församlingen, vilka föreligger antingen som rekommendationer, vilka alltid besvaras, eller resolutioner;

organisera Europarådets omfattande tekniska mellanstatliga samarbete; planlägga de tUl Europarådet knutna fackministerkonferenserna; behandla administrativa och budgetära spörsmål.

En utförlig redogörelse för arbetet i ställföreträdarkommitlén vars mötesagenda vanligtvis omfattar 3040 ärenden skulle föra för långt. Framställningen begränsas därför till ett par punkter.

Den rådgivande församlingen antog i juni 1972 en rekommendation, 674 (1972), i syfte att åstadkomma en europeisk aktion för att skydda civil flygtrafik mot internationell terrorism. Rekommendationen disku­terades på slällföreträdarmötet i september och vid mötet i oktober då svar avgavs till församlingen. Ställföreträdarkommittén ställde sig po­sitiv till församlingens rekommendation och pekade på olika åtgärder som medlemsregeringarna hade genomfört för att förhindra terrorak­tioner av detta slag.

1 oktober antog församlingen rekommendation ö84 (1972). 1 rekom­mendationen föreslås att Europarådet skall göra en utredning om flyg-kapning, politisk utpressning och andra former av terrorism samt för­söka samordna medlemsländernas aktioner i syfte att genomföra en gemensam europeisk aktion. Vidare föresläs att en ad hoc-kommitté bestående av höga ämbetsmän skulle upprättas för att dryfta åtgärder från medlemsländernas sida.

Ministerkommittén har emellertid hävdat att upprättandet av en så­dan kommitté knappast kan ge något konkret resultat. Man har bl. a. hänvisat till att det rör sig om världsomspännande problem, som bäst borde kunna lösas inom FN:s ram. Församlingen däremot har ställt sig tveksam inför vad världsorganisationen kan göra med tanke på de motstridiga synpunkter som råder mellan olika medlemsländer och upp­fattningar om vad terrorism innebär. Under behandlingen av frågan inom ställföreträdarkommittén visade det sig att flertalet länder ansåg att Europarådet skulle kunna uträtta något på detta område och att man i varje fall borde upprätta en ad hoc-kommitté. Efter långvariga diskussioner beslöt ställföreträdarkommittén att upprätta en ad hoc-kommitté med ett mandat att utreda de rättsliga verkningarna av den internationella terrorismen. Ad hoc-kommitlén skall under sina överläggningar ta hänsyn tUl vad som på området uträttas av andra inter­nationella organisationer och avge rapport tUl ministerkommittén efter sitt första möte, vilket avsågs äga rum i mars 1973. Ställföreträdarkom­mittén skall sedan pä grundval av ad hoc-kommitténs rapport besluta om en eventuell utvidgning av kommitténs mandat.

Under den 24:e sessionen i oktober 1972 antog den rådgivande för­samlingen en rekommendation rörande den asiatiska befolkningen i Uganda. Ställföreträdarkommittén behandlade frågan vid sitt 215 :e möte i november 1972. Det framkom att medlemsländernas regeringar insett det omedelbara hjälpbehovet. Storbritannien hade tillåtit invand­ring av asiater med brittiska pass och en rad medlemsländer hade re-

Skr. 1973:161

11

dan mottagit statslösa flyktingar. Från svensk sida upplystes om att Sverige var berett all motta 500 flyktingar.

///. Expertkommittéer

1. Rättsfrågor

A.) Konventioner m. m.

(i) Sverige ratificerade den 28 april 1972 med vissa förbehåll den europeiska konventionen om straff för vägtrafikbrott (jfr prop. 1971: 114). Konventionen innehåller regler om lagföring för trafikbrott och verkställighet av dom avseende sådant brott i fall då gärningsmannen har sitt hemvist i annan konventionsstat än den där brottet har begåtts.

(ii) Under år 1972 har följande konventioner öppnats för underteck­nande.

a) Europeisk konvention om överförande av lagföring i brottmål

Syftet med konventionen är att göra det möjligt för medlemsstater­na att på effektivast möjliga sätt utnyttja sina resurser för att hindra och beivra brott. Lagföringen av ett brott skall enligt konventionen förläggas till den stat, där det med hänsyn till samtliga förekommande omständigheter framstår som mest ändamålsenligt alt den äger rum. Konventionen föreskriver därför att en fördragsslutande stat vid till-lämpning av konventionen är behörig att, på framställning av annan fördragsslutande stat, enligt sin egen strafflag lagfora varje brott be­träffande vilket strafflagstiftningen i den anmodade staten är tillämp­lig. Vidare gäller att stat som enligt sin interna lag är behörig att lag-föra ett brott får avstå från detta i fråga om misstänkt, som är eller kommer att bli föremål för lagföring i annan fördragssiutande stat på grund av samma brott. Vid avgörande av var lagföring skall äga rum skall enligt konventionen även den misstänktes intressen beaktas ge­nom att hänsyn tas tiU hans anknytning till viss stat dier hans möjlig­heter till återanpassning i en särskild stat. Den som i en fördragsslutan­de stat dömts genom slutiigt och verkslällbart avgörande får i princip varken åtalas eller dömas för samma gärning i annan fördragsslutan­de stat.

b) Europeisk Iwnvention om statsimmunifet

Konventionen reglerar i vUken omfattning en stat får göra anspråk på immunitet inför annan stats domstolar. Den innehåller en i princip uttömmande uppräkning av de fall då sådan immunitet inte får åtnju­tas, I de fall som inte omfattas av uppräkningen skall en stat åtnjuta immunitet. Exekutiva åtgärder mot annan fördragsslutande stats egen­dom är inte tillåtna enligt konventionen, men i gengäld åtar sig stater­na att självmant fullgöra domar i de fall som omfattas av uppräk­ningen. Genom en särskild förklaring kan en stat förbehåUa sig doms-rätt mot annan stat även i andra fall än de uppräknade. I förhällandet mellan stater som avgivit sådan förklaring gäller en utvidgad skyldighet att fullgöra domar och vissa undantag frän förbudet mot tvängsexeku-tion i utländsk stats egendom.

Skr. 1973:161

12

c) Europeisk konvention om betalningsort för penningskulder

Huvudregeln är enligt konventionen att betalning skall ske där borge­nären har sitt hemvist vid tidpunkten för betalningen. Borgenären kan dock begära att betalning skall äga rum antingen på annan plats i den stat där borgenären har sitt hemvist vid tidpunkten för betalningen eller på av honom angiven plats i den stat, där han hade sitt hemvist då skulden uppkom. Även vissa andra undantag från huvudregeln gäller enligt konventionen. I fråga om skuld som uppkommit i samband med borgenärens yrkesverksamhet avses med hemvist den plats där denna verksamhet bedrivs.

d)         Europeisk konvention om beräluiing av tidsfrister

Konventionen innehåller regler om beräkning av lidsfrister på de civilrättsliga, handelsrättsliga och förvaltningsrältsliga områdena. Kon­ventionens regler motsvarar i huvudsak dem som finns i 1930 års lag om beräkning av lagstadgad tid. De är tillämpliga inte bara när en frist har fastställts i lag eller annan författning utan också när frislen har bestämts av domstol, förvaltningsmyndighet eller skiljedomstol. Den är även tillämplig på frister fastställda av parterna, om dessa inte har kommit överens om hur fristen skall beräknas,

e)         Europeisk konvention om inrättandet av ett system för registrering av testamenten

Enligt konventionen förpliktar sig de fördragsslutande staterna att upprätta ett system för registrering av testamenten. Syftet med kon­ventionen är att minska risken för all ett testamente förblir okänt eller blir känt för sent och att underlätta att efter testators död finna testa­mentet. Varje fördragssiutande stat skall utse en eller flera myndigheter som skall svara för registrering av testamenten. Vidare skall en myn­dighet utses att ombesörja registrering av testamenten i annan fördrags­slutande stat och besvara förfrågningar från andra fördragsslutande stater.

Sverige har undertecknat de under a) och d) nämnda konventio­nerna.

(iii) Ställföreträdarkommitlén har slutiigen godkänt texten lill en europeisk konvention om skadeståndsregler i biltrafik.

Konventionen bygger på principen att fordonets innehavare skall vara strikt ansvarig för skada som orsakas av fordonet när detta an­vänds i trafik. Bilens försäkringsgivare kan enligt nationell lag göras direkt ansvarig i stället för innehavaren. Har den skadelidande varit medvållande till skadan kan detta leda till nedsättning av skadeståndet. I vilken utsträckning skadeståndet skall jämkas fär bestämmas med hänsyn till omständigheterna vid olyckan. Konventionen innehåller vi­dare regler om ansvarets fördelning vid olycka, där flera fordon med­verkat till skadans uppkomst, samt om skada som drabbat fordonets innehavare eller dess förare. Konventionen lämnar åt nationell lagstift­ning att reglera bl, a. eventuell begränsning av skadeståndsskyldigheten och möjligheterna att föra regresslalan.

B,) Resolutioner som antagits av ministerkommittén m, m.

(i) Förenhetligande av de juridiska begreppen "domicUe"  och "rési­dence".

I resolution (72) 1, som antogs den 18 januari 1972, rekommenderades

Skr. 1973:161

13

medlemsstaternas regeringar att åtminstone på det internationella om­rådet låta sig vägledas i sina respektive rättsordningar av de regler om tolkningen av begreppen domieile och résidence som fogals vid resolu­tionen, (ii) Sänkning av myndighetsåldern

I resolution 72 (29), som antogs den 19 september 1972, rekommen­deras medlemsstaternas regeringar att sänka myndighetsåldern under 21 år och, om de anser det lämpligt, att bestämma myndighetens in­träde lUl 18 år. Enligt resolutionen skall dock staterna ha rätt att be­hålla en högre behörighetsålder för vissa begränsade, särskilt angivna rättshandlingar som anses kräva en högre mognadsgrad. Vidare rekom­menderas regeringarna, särskilt regeringarna i de stater som behåller en myndighetsålder som är högre än 18 år, att överväga lämpligheten alt ge vissa omyndiga behörighet att utföra sådana rättshandlingar som förekommer i det dagliga livet samt, på områden där det anses lämpligt, även andra slag av rättshandlingar. Slutligen rekommenderas regering­arna i de stater, där en sänkning av myndighetsåldern skulle i avse­värd män inskränka föräldrarnas underhållsskyldighet och därför leda till en försämring av de omyndigas ekonomiska möjligheter alt få ut­bildning, att vidta lämpliga åtgärder för att motverka sådana följder av en sänkning av myndighetsåldern, (iii) Värdepappersfonder

I resolution 72 (28), som antogs den 19 september 1972, rekommen­derades medlemsstaternas regeringar att utforma sin lagstiftning rö­rande värdepappersfonder i överensstämmelse med de regler som fo­gats vid resolutionen och i sin rättspraxis följa dessa regler. Enligt re­solutionen är staterna dock oförhindrade att införa regler som är mera förmånliga för delägarna i värdepappersfonder, (iv) Utländska värdepappersfonder

I resolution 72 (50), som antogs den 12 december 1972, rekommen­derades medlemsstaternas regeringar all i fråga om utiändska värde­pappersfonder låta sig vägledas av de principer som fogats vid resolu­tionen.

C.) Sjunde europeiska justitieministermötet

Det sjunde europeiska justitieministermötel ägde rum i Basel den 1518 maj 1972. I mötet deltog företrädare för samtiiga Europarådets medlemsstater utom Malta, varjämte Finland och Spanien deltog som observatörer, Justitieminislermötena är såtillvida knutna till Europarå­det som Europarådets sekretariat utgör dessa mötens sekretariat.

Av de ämnen som diskuterades vid konferensen kan nämnas sam­arbete i frågor rörande förmynderskap för och vårdnad om barn, straff­rättens roll på miljöskyddets område, de särskilda rättsliga problem rö­rande privatlivets skydd som uppkommer genom den ökande använd­ningen av databehandling av personinformalion samt utveckling av me­toder för behandling i frihet som alternativ till frihetsstraff. Till grund för diskussionen om privatlivets skydd låg en rapport, som utarbetats av den danske justitieministern K. Axel[REDACTED_EFTERNAMN], medan rapporterna i de övriga ämnena utarbetats av justitieministrarna från resp. Österrike, Frankrike och Storbritannien. Diskussionerna resulterade i att konfe­rensen i vart och ett av de nämnda ämnena antog resolutioner varige­nom  ministrarna rekommenderar Europarådels  ministerkommitté  att

Skr. 1973:161

14

vidta vissa närmare angivna åtgärder i syfte att stärka den europeiska rättsgemenskapen.

Beträffande frågan om vårdnaden om bam rekommenderade justitie­ministrarna bl. a. Europarådets ministerkommitté att låta CCJ under­söka möjligheterna för en harmonisering av medlemsstaternas lagar be­träffande förmynderskap för och vårdnad om barn och möjligheterna att få till stånd en överenskommelse om att vid behov kunna hänskjuta frågor om vårdnad och umgängesrätt tiU en särskild domstol, samman­satt av domare från de i det särskilda fallet berörda statema. När det gäller straffrättens roll på miljövårdsområdet rekommenderade justitie­ministrarna ministerkommittén alt uppdra åt ECCP att närmare ana­lysera hithörande frågor och därvid bl. a. undersöka möjligheterna för en harmonisering av gärningsbeskrivningar och påföljder, särskilt i fråga om förorening av vatten och luft. Pä det straffrättsliga området antogs också en resolution vari ministerkommittén rekommenderas uppdra åt ECCP att undersöka möjligheterna för medlemsstaterna att i sina na­tionella strafflagar införa påföljder som innebär kriminalvård i frihet, att göra verkställigheten av frihetsberövande påföljder mera flexibel genom vidgad användning av frigäng och andra lättnader i frihetsberö-vandet samt att främja forskning rörande effektiviteten av påföljder som inte innebär frihetsberövande och upprätta ett system för utbyte av informationer på detta område.

Konferensen antog också en resolution rörande Europarådets roll när del gäller europeiskt samarbete i allmänhet på det rättsliga området. I denna resolution uttryckte justitieministrarna sin övertygelse om att Europarådet är och bör förbli den allmänna ram inom vilket det europeiska samarbetet på det rättsliga området äger ram. Ministrarna rekommenderade Europarådets ministerkommitté att uppdra åt CCJ och ECCP att studera verkningarna för Europarådets arbete på det rätts­liga området av utvidgningen av de Europeiska Gemenskaperna och alt utarbeta en rapport i detta ämne till nästa justitieministerkonferens.

D.) Europeiska kommittén för juridiskt samarbete (CCJ)

Den europeiska kommittén för juridiskt samarbete har under år 1972 hållit två möten. Kommitténs 17:e möte ägde rum den 2630 juni och del 18:e mötet den 48 december.

I syfte att uppnå ökad rättslikhet mellan Europarådets medlemslän­der pågår utredningsarbete på en rad områden inom olika kommittéer under CCJ. Bland de ämnen som är under utredning bör främst näm­nas produktansvar, utomäktenskapliga barns rättsliga ställning, konsu­mentskydd, den enskildes skydd i administrativa förfaranden, privatli­vets skydd vid automatisk databehandling av personinformation samt ADB-behandling av internationella överenskommelser, lagtext, rättsfall och rättsstatistik. En handledmng rörande erkännande och verkställighet av utiändska avgöranden på det civilrättsliga området är under utar­betande.

Under år 1973 kommer nytillsatta kommittéer att påbörja studier an­gående fordringspreskription, vårdnad om barn och skadeständsfrågor som har samband med förorening av sötvatten.

Skr. 1973:161

15

E.) Europeiska kommittén för brottslighetsfrågor (ECCP)

ECCP har under 1972 håUit sitt 21 :a möte. Vid mötet, som hölls den 2428 aprU, behandlades bl. a. förslag till resolution om straff för trafikbrott som begåtts under inflytande av alkohol, förslag lill resolu­tion om regler för minimistandard för behandling av fångar och resolu­tion om straffrättsliga synpunkter på narkotikamissbruk. ECCP antog de föreslagna textema med vissa ändringar och beslöt hänskjuta dem till ministerkommittén.

Bland de frågor som under år 1972 har behandlats av ECCP:s un-derkomnuttéer märks behandling av vuxna lagöverträdare med kort­variga frihetsstraff, behandling i grapp och s. k. terapeutiskt samhälle inom fångvården, brollmålsdom i den tilltalades frånvaro, andra alter­nativ tUl fängelse än villkorlig dom, skyddstillsyn och liknande på­följder samt avkriminalisering.

På ECCP:s arbetsprogram för 1973 står bl. a. frågor rörande tillämp­ningen av de europeiska konventionerna på straffrättens område, straff­rättsliga möjligheter att bidra till mUjöskyddet, och försäljning och in­nehav av skjutvapen.

Vid 1972 års konferens med cheferna för de kriminologiska forsk­ningsinstituten behandlades ämnet "Våldet i samhället".

F.) Expertkommittén för de mänskliga rättigheterna

Arbetet inom expertkommittén för de mänskliga rättigheterna be­drevs under år 1972, förutom i plenum, inom tvä underkommittéer. Sverige var representerat i den underkommitlé, nr 1, som av plenum fält sig anförtrodd bl. a. massmediafrågor med anknytning lill mänsk­liga rättigheter.

Under året slutförde expertkommittén arbetet med den av under-kommitté nr 1 förberedda frågan om utvidgat skydd för utländska kor­respondenters rättsliga stäUning genom att färdigställa ett förslag till konvention i denna fråga.

Vidare yttrade sig expertkommittén till ministerkommittén i fråga om förfarandet inför ministerkommittén i enlighet med artiklarna 32 och 54 i den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna.

Expertkommittén inledde, inom sin underkommitté nr 1, under 1972 ett studium av förutsättningarna för en harmonisering av nationell massmedialagstiftning.

Behandlingen av bl. a, följande frågor, som tidigare uppförts på kom­mitténs dagordning, fortsattes under 1972:

(i) Behovet av och förutsättningarna för att tillskapa ytterligare etl tilläggsprotokoll till den europeiska konventionen om mänskliga rättig­heter avseende nationeUa minoriteters ställning.

(ii) Fråga om skydd för privatlivets helgd med hänsyn till press och andra massmedia samt den tekniska och vetenskapliga utvecklingen,

(iii) Fråga om utvidgning av rätten till information genom ett lill-läggsprotokoll till den europeiska konventionen om de mänskliga rättig­heterna eller på annat sätt,

(iv) Fråga om rätt för Europarådets organ lill skydd för mänskliga rättigheter att tillgripa interimistiska förordnanden.

Skr. 1973:161

16

2. Utbildnings- och kulturfrågor

a) Resolution som antagits av ministerkommittén

Europeisk ungdomsfond

Ministerkommittén antog i maj 1972 en resolution (72) 17 rörande upprättande av en europeisk ungdomsfond och godkände vid samma tillfälle statuter för fonden.

Fondens målsättning är att 'främja ett samarbete mellan ungdom i Europa genom att ekonomiskt stödja sådan europeisk ungdomsverk­samhet som tjänar till att främja fred, förståelse och samarbete mellan folk i Europa och i hela världen i en anda av respekt för mänskliga rät­tigheter och fundamental frihet'.

Medlemmar i Fonden är Europarådets medlemsstater och andra europeiska stater, som anslutit sig lill densamma i enlighet med här­för fastställda bestämmelser.

Fondens organ skall utgöras av en meUanslatiig kommitté, the In-tergovemmental Committee, styrelsen, the Governing Board, rådgi­vande kommittén, the Advisory Committee och revisorsnämnden, the Board of Auditors,

Fondens resurser skall utgöras av årliga frivilliga bidrag vars total­belopp 3 000 000 francs man enats om i mellanstatliga kommittén och som uppdelats mellan staterna genom inbördes överenskommelse. För Sveriges del innebär det ett procenttal på 3,25 och en summa pä 97 500 francs.

Dessutom kan till Fonden lämnas ytterligare frivilliga bidrag från dess medlemsstater eller från annat håll i enlighet med föreskrivna prin­ciper. Slutiigen kan intäkter som inkommit genom Fondens verksamhet och som godkänts av styrelsen bidra till att öka resurserna.

Fördelningen av medlemsstaternas bidrag till Fonden fastställdes ge­nom ministerkommitténs antagande av resolution (72) 23.

b) Svar pä rekommendationer från rådgivande församlingen

1)    Ministerkommittén har granskat rekommendationen 681 om skydd

av Europas arkitektoniska arv.

Ministerkommittén har godkänt en tidigare rekommendation inom samma område genom alt uppmana de medlemsländer som inte upp­rättat nationella kommittéer att göra del för att planera och verkställa en 3-årig kampanj som skall kulminera i Byggnadsvårdsårel 1975. Av siklen är alt väcka intresse för den äldre bebyggelsen och säkra dess fortsatta tUlvaro i oförvanskat skick. Ministerkommittén har vidare be­slutat att överlämna nämnda rekommendation till kommittén för kul­turminnesvård för kännedom och synpunkter rörande bl. a. förslag till projekt lämpUga som modeUer ur restaureringssynpunkl.

2)    Ministerkommittén har godkänt Opinion nr 9 rörande ett system

för "livslång utbildning", permanent education, i Europa och beslutat

överlämna den lill rådgivande församlingen som svar på dess rekom­

mendation 611. Svaret betonar att kullurslyrelsen endast bör föreslå

åtgärder, medan det fär ankomma på medlemsländerna själva att be­

sluta hur förslagen skall utnyttjas.

Skr. 1973:161

17

c) Kulturstyrelsen (CCC)

Kullurslyrelsen, CommUtee for Cultural Co-operation (CCC), sam­manträder två gånger om året i Strasbourg, en gång under våren och en gång under hösten.

De permanenta underkommittéerna för allmänna skolfrågor, Com­mittee for General and Technical Education (EGT), och för vuxenut­bildning och kulturell utveckling, Committee for Out-of-School Educa­tion and Cultural Development (EES-DC), har vardera haft ett sam­manträde under hösten i Strasbourg. Kommittén för högre utbildning och forskning, Committee for Higher Education and Research (ESR), har förutom vid ett sammanträde i Strasbourg under hösten även mötts på Cypern under våren.

Kulturstyrelsen har bl. a. behandlat följande frågor av vikt.

1. Intensifiering av samarbetet

Rådgivande församlingen hade anmodat ministerkommittén i rekom­mendationerna 567 och 649 all stärka och reformera samarbetet inom Europarådet på utbildningens och kulturens områden. En arbetsgrapp tillsattes under kulturstyrelsen hösten 1971 med mandat att utarbeta ett praktiskt förslag.

Mot bakgrund av arbetsgruppens, diskussioner överlämnade sålunda kulturstyrelsen efter sitt möte i september 1972 ett svar till minister­kommittén i Opinion No 10 vilket i stort innebär:

att kullurslyrelsen anser sig lämpad att utgöra centrum för samar­betet på utbildningens och kulturens områden inom dess medlemslän­der

att den allmänna målsättningen för kullurslyrelsen bör vara att främ­ja spridningen av idéer, studera gemensamma problem, jämföra utbild­ningssystem och stärka kontakten länderna emellan.

alt samarbetet inom kulturstyrelsen skaU baseras på fyra huvudfunk­tioner: information och dokumentation, personutbyten, jämförelser mellan nationella system, gemensamma metoder och aktioner.

De nämnda funktionerna skall leda till starkare prioriteringar och där­med främja en intensifiering av samarbetet t. ex. i s. k. "special projects" där medlemsländer som så önskar gemensamt går samman och bekos­tar genomförandet av ett projekt utanför kullurstyrelsens ordinarie bud­get.

Denna intensifiering av samarbetet förutsätter ett starkare engage­mang från medlemsländemas sida.

Kulturstyrelsen har ansett det möjligt att åta sig nämnda uppgifter med en blygsammare ökning av resurserna än vad rådgivande försam­lingen från början föreslagit med hänsyn bl. a. tUl de frivilliga bidrag som medlemsländerna beräknas stäUa till förfogande för delaktighet i "special projects" stipendieprogram etc.

Europarådets sekretariat har mot bakgrund av ovanstående beräknat att detta kräver att utgifterna för personal ökas med 41 % och för ar­betsprogrammet med 23 % över en period på 3 år, 19741976. Vissa delegationer, däribland den svenska, har emellertid betonat att åtminsto­ne en del av dessa ökningar borde kunna erhållas genom nedskärning av mindre angelägna avsnitt i nuvarande arbetsprogram.

Ytterligare fyra frågor las upp i kulturstyrelsens svar pä rådgivande församlingens rekommendationer. Kulturstyrelsen betonar viklen av att

Skr. 1973:161

18

utbildnings- och kulturdepartementen är representerade vid kulturstyrel­sens sammanträden. Vidare anser kulturstyrelsen det olämpligt att etable­ra formella band mellan kulturstyrdsen och kommittén för högre tjäns­temän, Committee of Senior Officials, som förbereder utbildningsminis­terkonferensen, då denna förklarat sig vUja förbli fristående. Dock bör nära samarbete äga rum. För att markera den nya fas i kullurstyrelsens utveckling föreslås att titeln CCC ändras till CEC, Council for Educa­tion and Culture. Slutligen är kulturstyrelsen av uppfattningen att liden ännu inte är mogen att inrätta en kulturminneskonferens.

Kulturstyrelsens svar samt arbetsgruppens förslag har tUlställts minis­terkommittén, där de dock inte hunnit behandlas före 1972 års slut.

2. Allmänna skolfrågor

Ett från svensk sida anordnat symposium i Karlskrona undersökte läroplansutveckling, och placering för den nivå som motsvarar gymna­sieskolans högstadium. Delegater från tjugo medlemsländer deltog och avslutade'sina diskussioner med att utarbeta rekommendationer beträf­fande nödvändiga förändringar i nuvarande läroplaner och följderna härav.

3. Högre utbUdning och forskning

Från svensk sida har föreslagits en ändring i sammansättningen av kommittén för högre utbUdning och forskning. Förändringen skulle i hu­vudsak innebära att hela det postgymnasiala området skulle vara repre­senterat i kommittén och mte bara universiteten, vUket nu är fallet.

En reform av både lakar- och tandläkarutbildning har diskuterats. Ur­val, spärrad utbildnmg, läroplaner, utvärdering av utbildningen och lä-raratbildning för dessa områden är de huvudfrågor som tagits upp i detta sammanhang.

En arbetsgrupp under kommittén för högre utbUdning och forskning instruerades att göra den lämplighetsstudie rörande ett institut för tele-undervisning, som ministerkommUtén begärt. Arbetsgruppens slutsals var att ett dylikt inslUut skulle fylla ett redan känt behov, som med ti­den skulle bli allt större. Instilutel skuUe inte utgöra ett universitet i egentiig mening, utan till en början snarast vara ett centrum för infor­mation och dokumentation på området. Så småningom skulle det även initiera och samordna forskning beträffande teleundervisning. Förslaget antogs av kommittén för högre utbUdning och forskning och kommer under 1973 att diskuteras av kulturstyrelsen.

Som resultat av bl. a. en policydiskussion vid kulturstyrelsens höst­möte anordnades ett möte med regeringsrepresentanter för att definiera ett specialprojekt beträffande möjligheten till geografisk rörlighet för högskolestuderande, lärare på post-sekundär nivå och forskare. Det an­kommer på kulturstyrelsen att fatta beslut i denna fråga.

Den expertgrupp som tillsattes 1971 för att granska och utvärdera för­söksverksamhet i medlemsländerna inom området "livslång utbildning" har sammanträtt och utvalt ett antal intressanta projekt, däribland ett förskolexperiment i Malmö.

4. Kultur

Den intensifiering av samarbetet inom Europarådet på utbildningens område som föreslås i Opinion Nr 10 omfattar ännu inte kulturområdet.

Skr. 1973:161

19

Europarådet bidrog med flera bakgrundsdokument till den europeiska kiihurministerkonferensen i Helsingfors som anordnades av Unesco,

Kommittén för extraskolär utbildning och kultur har under ett par års tid arbetat med frågor rörande televisionens och andra kulturella medias betydelse för det kulturella utvecklingsarbetet.

Den 14:e av Europarådets konstutställningar "Neoklassicism", i vU­ken även Sverige deltog, anordnades i London, Kulturstyrelsen har emellertid beslutat att dessa utställningar i fortsättningen skall äga rum under devis nya former. Syftet bör vara att utveckla allmänhetens kultu­rella medvetande och visa att aUa Europas länder är delaktiga av samma kulturarv. Vidare skall de deltagande medlemsländerna själva åta sig an­svaret för organisation och finansiering av utställningarna.

Ett kollokvium i kulturstatistik hölls i oktober i Stockholm. Det gav 26 experter frän medlemsländerna tillfälle att utbyta åsikter om insam­lande, presentation och tolkning av kulturstatistik,

5. Ungdom

Vad angår Europarådets två huvudsatsningar för ungdom, installera­des det Europeiska ungdomscentret i juni 1972 i sina nya lokaler i Strasbourg och i maj 1972 antog ministerkommittén formellt statutema för den Europeiska ungdomsfonden.

d) Kommittén för byggnadsvärd

På förslag av kommittén för byggnadsvård, Committee on Monuments and Sites, har ministerkommittén antagit riktlinjerna för ett arbetspro­gram för Byggnadsvårdsåret 1975. I enlighet med dessa riktlinjer har en svensk nationalkommitté utsetts med statsrådet Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN] som ord­förande. Nationalkommittén skall tillsammans med ett verkställande ut­skott och tre arbetsgrupper svara för förberedelser av Byggnadsvårdsåret i Sverige.

3. Sociala frågor

Sociala kommittén

Under 1972 har sociala kommittén hållit två sammanträden, ett i april och ett i oktober.

(i) Kommittén har ägnat en betydande del av sin verksamhet ät att utarbeta en europeisk konvention rörande socialt skydd för jordbrukare. Ett förslag till konventionstext har underkastats en första genomgång och beräknas bli slutbehandlad under 1973.

(ii) Vidare har kommittén i huvudsak färdigställt ett modellavtal för utbyte av unga arbetstagare i anslutning till en tidigare i ämnet antagen resolution.

(iii) Kommittén har vidare slutiigt antagit och tUl ministerkommittén för godkännande överlämnat ett förslag till resolution rörande sociala åtgärder till förmån för fysiskt eller psykiskt handikappade.

(iv) När det gällde det fortsatta arbetet på en eventuell konvention rörande internationell hjälp vid katastrofer fann kommittén att en mul­tinationell konvention i ämnet tUls vidare borde anstå i avvaktan på re­sultatet av det arbete som utfördes på detta område inom bl. a. FN.

(v) Till ämne för 1973 års koordinerade stipendieprogram valde kom-

Skr. 1973:161

20

mitten familjerådgivning. TUlika yrkade kommittén på en omedelbar höjning av utgående stipendiebelopp med minst 20 procent.

4. Hälsovårdsfrågor

Europeiska hälsovårdskommittén

Under år 1972 har hälsovårdskommiltén hållit två sammanträden, ett i juni och ett i november,

(i) Kommittén har understrukit nödvändigheten av att vid övervägan­den rörande miljön tillbörlig hänsyn las lill effekter på människans hälsa. KommUtén har till ministerkommittén överlämnat förslag till resolution om hygieniska krav på idrottsanläggningar. Vidare har en resolution utformats rörande förbättrad sjukhushygien, för att motverka spridning av sjukhusinfektioner varjämte förslag till ett avtal rörande transport av avlidna inom Europarådels verksamhetsområden utformats.

(ii) Bland andra arbetsuppgifter må nämnas fortsatt verksamhet be­träffande särskilda blodproblem, speciellt sådana som sammanhänger med blodtransfusion och användandet av "andra" blodprodukter. En re­kommendation rörande minimikrav för blodgivare har utformats. Euro­parådet har fortsatt att anordna kurser i blodtransfusion,

(iii) Inom kommittén diskuterades rapporten från 1971 års koordine­rade stipendieprogram, vilken avsåg den allmänna hälsovårdens plats i läkarutbildningen.

(iv) Hälsovårdskommittén har i samarbete med WHO ingående stu­derat frågan om överkonsumtion av läkemedel. En rapport är under ut­arbetande i ämnet. Europarådels ansvar för åtgärder mot läkemedels­beroende har ingående diskuterats och är alltjämt föremål för övervä­ganden.

(v) På tandhälsovåidens område pågår studier över i vUken omfatt­ning och på vad sätt medicinsk personal kan användas för att nedbringa frekvensen av landsjukdomar och formerna för andra preventiva åt­gärder.

Expertkommittén för social trygghet

Under året har kommittén bl. a. ägnat uppmärksamhet åt frågan om inriktningen av det framtida arbetsprogrammet. Det har fastslagits all kommitténs verksamhet allmänt syftar till en harmonisering av de olika ländernas socialförsäkringssystem. En av huvudUnjerna i denna verk­samhet är att tillskapa minimistandardnormer. Här föreligger en mini­mistandardkonvention, den europeiska sodalförsäkringsbalken av år 1964. Kommittén deltar i den årliga granskningen av rapporterna om tiUämpningen av denna balk från de åtta länder, däribland Sverige (prop. 1965: 115), som hittills ratificerat balken. En annan huvud­linje är att utarbeta riktiinjer för utbyggnaden av socialförsäkringen i särskilda frågor och utföra detaljstudier på olUca områden. Flera sådana ringsskyddet för icke förvärvsarbetande kvinnor. En tredje huvudlinje är samordning av socialförsäkringssystem i tillämpningen på migrerande arbetstagare. Här har den av kommittén utarbetade likställighetskonven­tionen öppnats för undertecknande av ministerkommittén i slutet av året. Kommittén biträder dessutom andra kommittéer under Europarådet när det gäller frågor med socialförsäkringsaspekter.

Skr. 1973:161

21

5. Arbetsmarknadsfrågor

Ett förslag till konvention för reglerande av migrerande arbetares för­hållanden är sedan 1971 under behandling i ministerkommittén. En av ställföreträdarna tUlsatt arbetsgrupp har under 1972 försökt nå fram till en slutlig konventionstext. Vissa framsteg har gjorts men arbetet har gått relativt långsamt på grund av motsättningar mellan utvandrar- och in-vandrarländerna om arbetstagares rättigheter vid arbete och uppehåll i mottagarlandet.

Ministerkommittén antog under år 1972 två resolutioner, en om skydd för ungdom i arbetslivet och en om metoder för insamling av statistik om internationellt migrerande arbetskraft.

I november 1972 hölls en europeisk arbetsministerkonferens i Rom. 16 av Europarådets medlemsstater, däribland Sverige, var företrädda vid konferensen. Finland deltog som observatör. Huvudämnena var "Ung­domen i arbetslivet" och "De migrerande arbetstagarnas situation i Europa". Dessutom diskuterades läget vad gäller ratificering av Europa­rådets överenskommelser som rör arbetsmarknadsfrågor. Turkiet och Irland erbjöd sig att stå som värdar vid eventuellt kommande arbets­ministerkonferenser.

6. Miljövårdsfrågor

a)       Resolution som antagits av ministerkommittén, European Soil Charter

I resolution (72) 19, som antogs den 30 maj 1972, fastställs tolv principer vars tillämpning syftar lill att förebygga jordförstöring.

b)       Naturvårdskommittén

Under året har arbetet fortsatt inom en expertkommitté med uppgift att utarbeta en konvention rörande skydd mot förorening av interna­tionella sötvatten. Delta arbete beräknas vara avslutat under 1973.

Stor uppmärksamhet har som vanligt ägnats åt European Diploma, som tilldelas särskilt väl skyddade och skyddsvärda naturreservat. European Diploma förlängdes för bland annat de svenska områdena Muddus nationalpark och Sarek-Padjdanlaområdet för ytterligare 5 år.

I samarbete med Louis Pasleur-universitetet i Strasbourg anordnades ett symposium i mars 1972 angående metoder för utvärdering av grund-och ytvattenreserver.

c)       Luftvärdskommittén

Under året har kommittén genomfört studier rörande bestämmelser, föreskrifter och riktlinjer för utsläpp från vissa närmare specificerade industrityper. Vidare har specialproblem rörande kontroll i vissa avse­enden av motorfordons luftföroreningar genomgåtts av kommittén.

I en underkommitté har speciellt intresse ägnats åt frågor som rör utbildning, undervisning och information om luftföroreningar.

d)       Förberedande kommittén för 1973 års miljöministerkonferens

I den deklaration som antogs vid Europarådets nalurvårdskonferens i Strasbourg 1970 uppmanades bland annat ministerkommittén att sam­mankalla en europeisk miljöministerkonferens med uppgift att uppmunt-

Skr. 1973:161

22

ra samarbetet mellan existerande europeiska mellanstatliga organisatio­ner. Ministerkommittén beslöt i december 1970 att ovannämnda konfe­rens skulle hållas i Wien på inbjudan av den österrikiska regeringen.

Konferensen har förberetts i en särskUd förberedande kommitté. Europarådets sekretariat och värdlandet för konferensen. Österike, har under förberedelsearbetet förordat en brett upplagd konferens utgörande en uppföljning på europeiskt plan av FN:s miljökonferens 1972. Vissa andra länder, däribland Sverige, anslöt sig inledningsvis härtiU, Flertalet länder har emellertid önskat att konferensen väsentligen skall ägnas na­turskyddsfrågor i mer strikt mening. Motivet härför synes främst ha va­rit farhågor att en brett upplagd konferens skulle kunna tas till intäkt för en icke önskad breddning av Europarådets insatser på miljöområdet, vUka hittiUs koncentrerats till naturskyddsområdet. Formell enighet har sedermera uppnåtts att naturskyddsfrågorna skulle behandlas under föl­jande tre temarubriker, nämligen:

planläggning och användning av den naturliga miljön inklusive fri­luftsområden inom ramen för ett totalt planläggningssystem

åtgärder för att bevara vilt och områden av vetenskapligt intresse

information och utbildning rörande den naturliga miljön,

7. Kommun-, region- och planfrågor

a) Kommittén för samarbete i kommunala och regionala frågor

Kommittén handlägger frågor som rör lokala och regionala organ eller hänger samman med regionalpolitiken, särskilt vad gäller förhållandet mellan statliga och kommunala organ.

Kommittén bislår ministerkommittén och Europarådets övriga organ i frågor av lokalt och regionalt intresse. Kommittén fungerar även som ett samarbetsorgan mellan medlemsländernas regeringar för utbyte av information och erfarenhet kring den lokala självstyrelsen.

Kommittén har tre arbetsgrupper, en för frågor rörande den lokala och regionala strukturen, en för kommunernas ekonomi saml en för frågor kring glesbygdskommunernas problem. Sverige var under 1972 representerat i de två arbetsgrupper som behandlar frågor rörande den lokala och regionala strukturen samt frågor om glesbygdskommunernas ekonomiska och sociala utveckling.

Arbetsgruppen för glesbygdskommunernas problem sammanträdde på inbjudan av de italienska myndigheterna i L'Aquila den 2326 maj 1972. I anslutning till mötet genomfördes en studieresa genom regio­nerna Abruzzi och Molise.

Arbetsgrappen för frågor rörande den lokala och regionala struk­turen sammanträdde i Strasbourg den 56 september 1972.

Kommittén för samarbete i kommunala och regionala frågor höll sitt sjätte plenarmöte i Strasbourg den 610 november 1972. Vid mötet diskuterades bl. a. de lokala och regionala myndigheternas medverkan i planeringen liksom frågor om den regionala balansen med avseende på tätorter och glesbygd. Vidare diskuterades förberedelser för en under­sökning i medlemsländerna rörande frågor om kommunal indelning och kommunal demokrati. Det uppdrogs åt bl. a. Sverige att delta i för­beredelserna för en sådan undersökning.

Skr. 1973:161

23

b) Kommittén för förberedande av ministerkonferensen angående regional planering

Kommittén som består av företrädare för planministerierna i de olika medlemsländerna har lUl uppgift att förbereda den andra planminister­konferensen i Frankrike i september 1973. KommUtén höll sitt tredje möte i Bordeaux den 57 oktober 1972.

8. Övrigt

a) Expertkommittén för djurskydd

Kommittén som började sin verksamhet under 1972 har haft två sam­mankomster, dels i maj och dels i november 1972. Kommitténs uppgUt är i första hand att studera problem i samband med djurens välfärd vid modern intensivuppfödning. Så snart studiet av denna fråga framskridit tillräckligt långt, har ministerkommittén utbett sig råd från kommittén angående problem rörande användande av levande djur för experimen­tella och industriella ändamål.

Kommittén har under året arbetat på ett förslag till konvention inne­hållande de allmänna principer som är nödvändiga för att garantera skyddet för djur inom intensiv modern djuruppfödning. Det är kom­mitténs uppfattning att det bör tillsättas en permanent expertkommitté, vars uppgifter bör bli att utarbeta detaljerade föreskrifter i enlighet med konventionens allmänna principer.

b) Europarådets budget

Europarådels totala driftsbudget för år 1972 belöpte sig till 66 466 000 francs. Det svenska bidraget utgjorde 1 680 254 francs (omkr. 1 653 370 kr.)

I november 1972 fastställdes budgeten för 1973 till totalt 78 702 000 francs och Sveriges bidrag till 1 931 400 francs (omkr. 1 900 500 kr.),

Stockholm i september 1973

MARCUS BOKTR.STOCKHOLM    1973   730484