Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1981/82:135

Regeringens proposition 1981/82:135

med förslag till ny lagstiftning om utländska förvärv av svenska företag m, m,;

beslutad den 11 mars 1982.

Regeringen föreslär riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll ovannämnda dag.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

CARL AXEL PETRI

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås atl 1916 års lag om vissa inskränkningar i rätten alt förvärva fast egendom m. m. och 1968 års lag om vissa inskränkningar i rätten atl sluta svenskt handelsbolag m. m. skall ersättas av två nya lagar, nämligen lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. och lagen om udändska förvärv av fast egendom m. m.

Den nya lagstiftningen överensstämmer i slor utsträckning med gällande rätt. Liksom nu skall det i princip krävas fillstånd av regeringen, om ett utländskt rättssubjekt eller vissa svenska rättssubjekt vill förvärva fast egendom i Sverige. Tillstånd krävs också, under vissa fömtsätlningar, när sådana rättssubjekt vill förvärva aktier i svenska aktiebolag, andelar i svenska handelsbolag eller rörelser som drivs här i landet liksom vid slutande av avtal om svenskt handelsbolag.

En nyhet är att tillståndskravel gäller aktier i alla svenska aktiebolag, oavsett om bolaget har ett s. k. utlänningsförbehåll i sin bolagsordning eller ej. Vidare blir även svenska stiftelsers förvärv i princip underkastade kontroll.

När det gäller fömtsäftningen för att tillstånd skall meddelas till aktieför­värv m. m. behålls nuvarande princip. Tillstånd skall alltså ges, om del inte skulle strida mot något väsentligt allmänt intresse. Härvid kan tillstånds­myndigheten ta hänsyn till förhållandena såväl på förvärvarens sida som beträffande det företag som avses med förvärvet.

Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 januari 1983. 1    Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 135

Prop, 1981/82:135

2

1    Förslag till

Lag om utländska förvärv av svenska företag m, m.

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1

6 Denna lag innehåller bestämmelser om begränsningar i rätten för utländska rättssubjekt och vissa svenska rättssubjekt att förvärva aktier i svenska aktiebolag, andelar i svenska handelsbolag eller rörelser som drivs här i landet. Genom lagen begränsas också rätten atl sluta avtal om handelsbolag.

2

6 Denna lag tillämpas inte på svenska bank- eller försäkringsaktiebolag eller på aktierna i sådana bolag.

Kontrollsubjekt

3 8   Kontrollsubjekl enligl denna lag är

1.

utländska medborgare och andra utländska rättssubjekt,

2.

svenska aktiebolag som inle har ullänningsförbehåll i bolagsordning­en,

3.

svenska handelsbolag, om någon av bolagsmännen är kontrollsub­jekt,

4.

svenska stiftelser,

5.

svenska ekonomiska föreningar vars verksamhet regleras av lagen (1951: 308) om ekonomiska föreningar, bo*tadsrätlslagen (1971:479), lagen (1975:417) om sambmksföreningar eller äldre lagstiftning, som motsvarar lagen om ekonomiska föreningar eller bostadsrältslagen.

Första styckel 5 gäller inle

a)    föreningar - utom sambruksföreningar - som har till huvudsakligt

ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska inlressen genom att

anskaffa livsmedel eller andra förnödenheter åt medlemmarna, avsätta alster av medlemmarnas verksamhet, avsätta IransportQänster som medlemmarna utför, bereda andra bostäder än fritidsbostäder åt medlemmarna eller anskaffa lån åt medlemmarna,

b)    föreningar som utgör en sammanslutning av föreningar som inle är

kontrollsubjekt.

Genom särskilt tillstånd kan medges all en svensk stiftelse eller en svensk ekonomisk förening inte skall vara kontrollsubjekt. Sådana fill­stånd kan begränsas att gälla endast för viss tid och kan återkallas om fömtsätlningar för tillstånd inte längre föreligger.

Utlänningsförbehåll

4 6 Med ullänningsförbehåll avses i denna lag ett i bolagsordningen för

elt svenskt aktiebolag intaget förbehåll enligt vilket kontrollsubjekt genom

teckning eller överlåtelse endasl får förvärva en viss del av aktierna i

bolaget, vid varje tidpunkt molsvarande mindre än fyrtio procent av hela

aktiekapitalet och mindre än Qugo procent av röstetalet för samtliga aktier

i bolaget. Med utlänningsförbehåll avses också förbehåll enligt vilket

strängare föreskrifter i dessa hänseenden gäller.

Genom särskill tillstånd kan medges att även andra förbehåll än som anges i första slycket skall anses som utlänningsförbehåll enligt denna lag.

Prop, 1981/82:135

3

5 § Ullänningsförbehåll utgör inle hinder för förvärv av akder lill en

akfiefond enligl aktiefondslagen (1974:931) eller av andelar i en sådan

fond.

Åndring av utlännittgsförbehåll

6 6    Utlänningsförbehåll får inte ändras ulan tillstånd.

Förvärvstillstånd

7 § Kontrollsubjekt får inle utan fillstånd (förvärvstillslånd) för varje

särskill fall förvärva

1.

så många akfier i svenska aktiebolag att genom förvärvet förvärva­rens andel av aktiekapitalet eller röstetalet för samtliga aktier i bolaget kommer atl överskrida någol av gränsvärdena tio, Qugo, fyrtio eller femtio procent,

2.

andelar i svenska handelsbolag,

3.

äganderätt eller nytQanderätt lill rörelser som drivs här i landet eller delar av sådana rörelser.

8 6 Vid beräkning av antal akfier enligt 7 8 skall vaQe aktie räknas med

som tillhör

1.

ett företag som ingår i samma koncern som förvärvaren,

2.

ell förelag över vilket förvärvaren har ett bestämmande inflytande, om förvärvaren är utländsk medborgare,

3.

förvärvarens make, barn, föräldrar eller syskon eller etl förelag över vilket en sådan anhörig har ett bestämmande inflytande.

9 6   Förvärvstillstånd behövs inle för förvärv

1.

genom bodelning, arv eller testamente,

2.

genom fusion enligt 14 kap. 8 8 aktiebolagslagen (1975; 1385),

3.

av aktier fill en aktiefond enligt aktiefondslagen (1974:931) eller av andelar i en sådan fond,

4.

av aktier som vid nyemission eller fondemission förvärvas med före­trädesrätt i förhållande till det antal aktier förvärvaren fidigare äger,

5.

av aktier som förvärvaren har rätt atl lösa på grund av förbehåll enligl 3 kap. 3 6 aktiebolagslagen, om förvärvaren har fått tillstånd atl utan hinder av 7 6 förvärva akfier i bolaget på grund av förbehållet.

10

6 Om förvärvstillslånd inte har sökts före förvärvet, skall det sökas av förvärvaren inom en månad från det förvärvet skedde.

11

6 Om förvärvsfillstånd inte söks inom föreskriven fid och på föreskri­vet säll eller om tillstånd vägras, är förvärvet ogiltigt.

Om ett förvärv av aktier som inte är bundna av ett utlänningsförbehåll har skett på Stockholms fondbörs eller genom inrop på exekutiv auktion gäller inle första stycket. Tillståndsmyndigheten skall i stället förelägga förvärvaren att avyttra aktierna inom sex månader eller den längre lid som myndigheten bestämmer.

Tillstånd att sluta avtal om handelsbolag

12       6 Kontrollsubjekl får inle sluta avtal om svenskt handelsbolag ulan

tillstånd.

Avtal i strid mot första slycket är ogiltiga.

Prop, 1981/82:135

4

Förvärv av aktier i strid mot utlänningsförbehåll m.m.

13

6 Förvärv av aktier i strid mot elt utlänningsförbehåll är ogiltiga. Den som innehar skuldebrev eller optionsbevis som avses i 5 kap. aktiebolags­lagen (1975: 1385) får dock vid utbyte eller nyteckning erhålla fria aktier, om skuldebrevet eller opfionsbeviset ger rätl till delta, även om förhållan­det mellan antalet bundna och antalet fria aktier därmed skulle ändras eller redan förut har ändrats i strid mot förbehållet.

14

6 Har någon genom teckning eller överlåtelse förvärvat aktier som är bundna av ett utlänningsförbehåll och blir han kontrollsubjekl efter förvär­vet, skall han ha fillstånd för att få behålla aktierna.

Sådanl tillstånd skall sökas av ägaren inom tre månader från del denne blev kontrollsubjekl. Om tillstånd inle söks inom föreskriven tid och på föreskrivet säll eller om tillstånd vägras, får tillståndsmyndighelen föreläg­ga ägaren att avyttra aktierna inom sex månader eller den längre tid som myndigheten bestämmer.

Tillståndsprövning

15

§ Frågor om tillstånd enligt denna lag prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

16

§ Tillstånd enligt denna lag skall meddelas, om det inte strider mot någol väsentligt allmänt intresse.

I beslul om förvärvstillstånd skall anges sådana åtaganden som förvär­varen eller, vid aktie- eller andelsförvärv, det bolag som avses med förvär­vet har gjort i ärendet och som har tillagts betydelse vid prövningen.

17

§ Om tillståndet avser ett framlida förvärv, skall viss lid för fillslån-dels giltighet anges i fillståndsbeslutet.

18

6 Tillstånd att sluta avtal om handelsbolag eller att förvärva andelar i etl handelsbolag får meddelas endasl om det finns ett avtal enligl vilket bolaget skall vara slutet eller inträde medgivet i och med alt tillstånd ges.

Ansvar m.m.

19 6 Till böter eller fängelse i högsl sex månader döms den som uppsåtli­

gen eller av grov oaktsamhet lämnar orikliga uppgifter i ett ärende enligt

denna lag.

Åtal för brott får väckas endast efter förordnande av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

20 §   Förelägganden enligt denna lag får förenas med vite.

Talan om utdömande av vite får väckas endast efter förordnande av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

Överklagande

21 6 Om någon annan än regeringen har meddelat beslut i ärende enligt

denna lag, överklagas beslutet hos regeringen genom besvär.

Tystnadsplikt

22 6 Den som till följd av bestämmelserna i denna lag har fått kännedom

om enskilds affärs- eller driflförhållanden får inte obehörigen röja eller

UtnytQa vad han sålunda har erfarit.

Prop, 1981/82:135

5

I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i sekre­tesslagen (1980; 100).

Om ikraftträdandet av denna lag föreskrivs i särskild lag.

2   Förslag till

Lag om utländska förvärv av fast egendom m. m.

Härigenom föreskrivs följande.

1 kap. Fast egendom, tomträtt och bostadsarrende

Förvärvstillstånd

1 8 Kontrollsubjekl enligt lagen (1982:000) om utländska förvärv av

svenska företag m.m. får inte utan tillstånd (förvärvstillstånd) för varje

särskilt fall förvärva fast egendom här i landet.

Vad som i denna lag sägs om fasl egendom skall gälla även tomträtt och bostadsarrende. Vad som sägs om lagfart skall, när det är fråga om tomt­rätt, i stället avse inskrivning av upplåtelse eller förvärv av tomträtt.

2 §   Förvärvstillstånd behövs inte

1.

för förvärv genom bodelning, arv eller testamente,

2.

för förvärv genom fusion enligt 14 kap. 8 6 aktiebolagslagen (1975:1385),

3.

för förvärv genom inrop på exekutiv auktion,

4.

om förvärvaren är gift med överlåtaren och inle heller om förvär­varen eller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är överlåtarens avkomling, allt under fömtsättning att överlåtaren inle är skyldig atl avytt­ra egendomen enligt 3 kap. 1 8 eller enligl 66 lagen (1975: 1132) om förvärv av hyresfastighet m.m. eller 168 jordförvärvslagen (1979:230).

3 6 Frågor om förvärvstillstånd prövas av regeringen eller den myndig­

het som regeringen bestämmer.

Ansökan om förvärvstillstånd

4

6 Förvärvstillstånd skall sökas inom tre månader från det förvärvet skedde.

5

8 Frågan om förvärvstillslånd får inte prövas förrän förvärvet har skett, om det är fråga om köp, byte eller gåva av fast egendom som är taxerad som annan fastighet och därvid betecknats såsom hyreshusenhet eller är taxerad som jordbmksfastighet.

Tillstånd all förvärva fast egendom på offentlig auktion enligl 3 kap. 3 8 eller enligt 7 8 lagen (1975; 1132) om förvärv av hyresfastighet m. m. eller 178 jordförvärvslagen (1979:230) lämnas före auktionen.

6 6 Ansökan om tillstånd all förvärva fasl egendom genom köp eller byte

får inte prövas och inte heller avskrivas på gmnd av återkallelse innan del

blivit slutligt avgjort huruvida förköp enligt förköpslagen (1967:868) äger

mm. Vad som har sagts nu gäller inte om det är uppenbart all förköpsrätt

inte kommer all utövas.

Prop, 1981/82:135

6

Ogiltighet

7 8 Om förvärvstillstånd inte söks inom föreskriven lid och på föreskri­

vet säll eller om tillstånd vägras, är förvärvet ogiltigt.

Första stycket gäller inte, om lagfart har meddelats i strid mot 20 kap. 688 eller 7 611 jordabalken.

Förutsättningar för förvärvstillstånd m.m.

8 6 Förvärvstillslånd skall meddelas, om del inte möter hinder med

hänsyn fill landets försvar eller säkerhet, egendomens lämplighet för avsett

ändamål eller andra allmänna intressen eller med hänsyn lill förvärvarens

förhållanden.

Förvärvstillstånd får inte meddelas om tillstånd skulle ha vägrats vid en prövning enligt lagen (1975; 1132) om förvärv av hyresfastighet m. m. eller jordförvärvslagen (1979; 230).

9 6 I fråga om förvärv av fast egendom som är laxerad som jordbmksfas-

lighet gäller 10, 11 och 15 66 jordförvärvslagen (1979:230).

10 6 Även om hinder inte föreligger enligt 8 6 skall förvärvstillslånd

vägras, om förvärvet avser en frilidsfastighet som är belägen inom ett

område där efterfrågan på fritidsfastigheter är så betydande alt på grund

därav risk föreligger för en stegring av fasfighetsvärdena.

Första stycket gäller inte om förvärvaren tidigare har varit svensk med­borgare eller på annal sätt har en särskild anknytning fill Sverige.

11 6 Tillstånd lill framfida förvärv gäller ett år från del lillståndet medde­

lades. I tillståndsbeslutet skall upplysas om detta.

2 kap. Inmutningsrätt och rätt till utmål

1 8 Kontrollsubjekt enligl lagen (1982:000) om utländska förvärv av

svenska företag m.m. får inte utan tillstånd (förvärvstillslånd) för varje

särskilt fall här i landet erhålla eller i övrigt förvärva inmutningsrätt eller

rätt lill utmål enligl gmvlagen (1974:342).

Vad som i denna lag sägs om rätt till utmål skall gälla även nyttjanderätt till utmål.

2 8    Förvärvstillslånd behövs inte

1. för förvärv genom bodelning, arv eller testamente,

2.

för förvärv genom fusion enligt 14 kap. 8 8 aktiebolagslagen (1975; 1385),

3.

för förvärv genom inrop på exekufiv auktion,

4.

om förvärvaren är gift med överlålaren och inte heller om förvär­varen eller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är överlåtarens avkomling, allt under fömtsättning att överlålaren inle är skyldig alt avytt­ra egendomen enligt 3 kap. 5 8.

3

§ Frågor om förvärvstillslånd prövas av regeringen eller den myndig­het som regeringen bestämmer.

4

8 Förvärvstillslånd skall sökas inom tre månader från det förvärvet skedde.

Prop. 1981/82:135

7

5 § Om förvärvstillslånd inle söks inom föreskriven fid eller på föreskri­

vet sätt eller om tillstånd vägras, gäller

1.

beträffande inmutningsrätt, alt undersökningsarbeten som förvär­varen företar inom del inmutade området är utan verkan till bevarande av inmutningsrätten,

2.

beträffande utmål, atl rätten till utmål är förverkad på den första infallande dag då försvarsavgift enligt 6 kap. 8 8 gmvlagen (1974: 342) skall erläggas.

6

6 Förvärvsfillstånd skall meddelas, om det inte möter hinder med hänsyn fill landets försvar eller säkerhet eller andra allmänna intressen eller med hänsyn lill förvärvarens förhållanden.

7

§ Tillstånd till framlida förvärv gäller ett år från det tillståndet medde­lades. I tillståndsbeslutet skall upplysas om detta.

3 kap. Förvärv på exekutiv auktion

1 6 Fast egendom, som har förvärvats genom inrop på exekutiv auktion

under sådana förhållanden all förvärvstillstånd skulle ha krävts vid etl

vanligt köp, skall åter avyttras inom två år efter det att auktionen har

vunnit laga kraft, om inte dessförinnan nämnda förhållanden har upphört

eller inroparen har fått tillstånd att behålla egendomen. Har inropet skett

för att sKydda en fordran, för vilken inroparen har panträtt i egendomen,

eller någon rättighet som tillkommer inroparen och som är inskriven i

egendomen, får länsstyrelsen på ansökan a" inroparen medge skäligt an­

stånd med avyttrandet, om det är sannolikt att förlust annars skulle upp­

komma för inroparen.

Avyttras inte egendomen inom föreskriven tid, skall länsstyrelsen, om inte synnerliga skäl talar däremot, förordna alt egendomen skall säljas av kronofogdemyndigheten på offendig aukfion enligl 3 8.

Anteckning om bestämmelserna i första och andra styckena skall göras i del köpebrev som utfärdas med anledning av den exekutiva auktionen och, när lagfart söks, införas i faslighetsboken, om inle sökanden visar alt avyltringsskyldigheten har upphört.

2

6 I fråga om tillstånd enligt 1 8 att behålla fast egendom gäller i tillämp­liga delar bestämmelserna i denna lag om förvärv av fast egendom.

3

6 Länsstyrelsen får besluta att elt förordnande enligt 1 8 andra styckel om försäljning på offentlig auktion inte skall verkställas, om inroparen före eller efter förordnandet har avyttrat egendomen.

I övrigt skall så anses och med ärendet i tillämpliga delar så förfaras, som om egendomen hade blivil utmätt för fordran med bästa förmånsrätt efter sådana rättigheter som besvärade egendomen redan vid den exeku-fiva auktionen och som har företräde framför alla befintliga fordringar. Även om det i enlighet härmed bestämda skyddsbeloppet täcks, får försälj­ning inle ske, om inte den bjudna köpeskillingen täcker även det värde som i ärendet har åsätts egendomen enligt 12 kap. utsökningsbalken eller, om ägaren eller en innehavare av fordran som är förenad med panträtt i egendomen i god tid före auktionen har påkallat en särskild värdering, det värde vartill egendomen uppskattas av värderingsmän som länsstyrelsen utser.

Prop. 1981/82:135

8

Egendomen får säljas till den som är kontrollsubjekl enligl lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska företag m.m. endast om denne har fått förvärvstillstånd. Vidare gäller i fråga om hyreshusenhet eller jordbruksfastighet de inskränkningar som föreskrivs i 78 andra stycket tredje meningen lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m. respektive 17 8 andra stycket tredje meningen jordförvärvslagen (1979:230).

Avges vid aukfionen bud som sålunda får antas, skall försäljning ske även om innehavare av fordran bestrider det.

4 6 Om försäljning inte kommer fill slånd vid en auktion enligl 3 8, får

länsstyrelsen inom två år efter det att auktionen har vunnit laga kraft

förordna om en ny auktion. Avges inle heller vid denna auktion etl bud

som får antas, är frågan om försäljning av egendomen förfallen.

Koslnader i samband med en aukfion som inle har lett till försäljning betalas av statsmedel.

5 § Inmutningsrätt eller rätt fill utmål, som har förvärvals genom inrop

på exekufiv auktion under sådana förhållanden atl förvärvstillslånd skulle

ha krävts vid etl vanligt förvärv, skall åter avyttras inom ett år efter del alt

aukfionen har vunnit laga kraft, om inte dessförinnan dessa förhållanden

har upphört eller inroparen har fått tillstånd att behålla rättigheten. Rege­

ringen får på ansökan av inroparen medge skäligt anstånd med avyttran­

det.

I fråga om tillstånd enligl första stycket alt behålla inmutningsrätt eller rätl lill utmål gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i denna lag om förvärv av sådana rättigheter.

Avyttras inte rälfigheten inom föreskriven tid, gäller

1.

beträffande inmutningsrätt, atl undersökningsarbeten som inroparen företar inom det inmutade området är utan verkan till bevarande av inmut­ningsrätten,

2.

beträffande utmål, att rätten fill utmål är förverkad på den första infallande dag då försvarsavgift enligt 6 kap. 8 6 gmvlagen (1974: 342) skall erläggas.

4 kap. Gemensamma bestämmelser

1

§ Om någon annan än regeringen har meddelat beslul i tillståndsärende enligl denna lag, överklagas beslutet hos regeringen genom besvär.

2

6 Beslut av länsstyrelsen enligt 3 kap. 1, 3 eller 4 8 överklagas hos regeringen genom besvär.

Om ikraftträdandet av denna lag föreskrivs i särskild lag.

Prop, 1981/82:135

9

3   Förslag till

Lag om införande av lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska företag m, m. och lagen (1982:000) om utländska förvärv av fast egendom m, m.

Härigenom föreskrivs följande.

1

6 Lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska företag m.m., lagen (1982:000) om utländska förvärv av fast egendom m.m. och denna lag träder i kraft den 1 januari 1983.

2

6 Genom lagen (1982:000) om udändska förvärv av svenska företag m.m. och lagen (1982:000) om utländska förvärv av fast egendom m.m. upphävs med de begränsningar som följer av denna lag

1.

lagen (1916; 156) om vissa inskränkningar i rätten alt förvärva fast egendom m.m.,

2.

lagen (1968:557) om vissa inskränkningar i rätten att sluta svenskt handelsbolag m. m.

3

6 Förekommer i lag eller annan författning en hänvisning dll någon föreskrift som har ersalts genom en bestämmelse i de nya lagarna tillämpas i stället den nya bestämmelsen.

4

§ Äldre beslämmelser skall tillämpas på förvärv och upplåtelser som har skett före den 1 januari 1983.

5

§ Som utlänningsförbehåll enligl lagen (1982:000) om utländska för­värv av svenska företag m. m. skall anses även förbehåll enligt 2 8 andra slycket lagen (1916; 156) om vissa inskränkningar i rätten atl förvärva fast egendom m. m. i delta lagrums lydelse från den 1 juli 1934.

6

§ Förvärvstillslånd enligt lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska företag m. m. eller lagen (1982:000) om utländska förvärv av fast egendom m.m. behövs inte, om förvärvet skall ske genom giftorätt som åtnjuts enligt äldre giftermålsbalken.

7

6 Förvärvsfillstånd enligt lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska företag m. m. behövs inte för aktieförvärv som gmndas på utby-tesräll, optionsrätt, lösningsrätt eller annan rättighet som har förvärvals före den 1 januari 1983.

8

8 Har ell enligt bestämmelse i lagen (1916; 156) om vissa inskränkning­ar i rätlen att förvärva fasl egendom m. m. meddelat lillståndsbeslut avse­ende framtida förvärv eller ändring av bolagsordning inte utnylQats före den 1 januari 1983, skall så anses som om tillstånd meddelats enligt mol­svarande bestämmelse i de nya lagarna. Avser tillståndsbeslutet förvärv som efter den 1 januari 1983 behandlas i lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska förelag m. m. gäller tillståndet elt år från den 1 januari 1983. Den i 1 kap. 11 6 och 2 kap. 7 8 lagen (1982:000) om utländska förvärv av fast egendom m. m. föreskrivna tiden skall räknas från den 1 januari 1983.

Prop. 1981/82:135 4   Förslag till

10

Lag om ändring i lagen (1934:239) om bulvanförhållande i fråga aktier i vissa bolag

om

Härigenom föreskrivs alt 18 lagen (1934:239) om bulvanförhållande i fråga om akfier i vissa bolag skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Kringgås ett enligl lag gällande förbud för utländsk medborgare, samfällighet eller stiftelse eller svensk samfällighet att förvärva ak­tier i vissa svenska aktiebolag där­igenom alt någon är bulvan för an­nan mot vilken förbudet är gällan­de, i del han huvudsakligen för dennes räkning framträder såsom ägare till aktierna, straffes den som sålunda är bulvan med dagsböter eller fängelse.

Är bulvanen bolag eller annan samfällighet eller sfiftelse, straffes styrelseledamot eller annan som är satt att leda samfällighetens eller stiftelsens angelägenheter, där han med hänsyn till vad av honom åt­gjorts eller underlåtits finnes hava medverkat till bulvanförhållandet.

1 6

Föreslagen lydelse

Kringgås ett enligt lag gällande förbud för kontrollsubjekt enligt la­gen (1982:000) om utländska för­värv av svenska företag m. m. att förvärva aktier i svenska aktiebolag därigenom atl någon är bulvan för kontrollsubjekt i det han huvudsak­ligen för dettas räkning framträder såsom ägare lill aktierna, skall bul­vanen dömas till böter eller fängel­se i högsl ett år.

Är bulvanen bolag eller annan samfällighel eller stiftelse, döms styrelseledamot eller annan som är salt att leda samfällighetens eller stiftelsens angelägenheter, om han har medverkat till bulvanförhållan­det genom handling eller underlå­tenhet.

Denna lag träder i kraft den I januari 1983.

5    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1935:395) om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel m, m.

Härigenom föreskrivs att 1 8 lagen (1935; 395) om kontroll över tillverk­ningen av krigsmateriel m. m.' skall ha nedan angivna lydelse.

Föreslagen lydelse

Nuvarande lydelse

1 8=

För att bedriva tillverkning av krigsmateriel här i landet fordras tillstånd av regeringen. Sådant till­stånd får, såvitt det inte endast är

Ej må någon bedriva tillverkning av krigsmateriel i riket ulan att re­geringen därtill givit tillstånd. Så­dant tillstånd må, såvitt icke fråga

' Senaste lydelse av lagens rubrik 1975:690.  Senaste lydelse 1975:690.

Prop. 1981/82:135

Nuvarande lydelse

är allenast om tillverkning i ringa omfattning, icke meddelas annan än svensk medborgare, svenskt han­delsbolag, däri ej finnes utländsk bolagsman, eller svenskt aktiebo­lag, vars aktier äro ställda till viss man och i vars bolagsordning inta­gitsförbehåll, som avses i2§ lagen den 30 maj 1916 (nr 156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom eller gruva eller ak­tier i vissa bolag m.m. Tillstånd meddelas tills vidare och må av re­geringen återkallas, när skäl därtill

11

Föreslagen lydelse

fråga om tillverkning i ringa omfatt­ning, inte meddelas någon annan än svensk medborgare, svenskt han­delsbolag eller svenskt aktiebolag. Tillstånd meddelas tills vidare och kan återkallas av regeringen när det finns skäl till detta.

Vad med krigsmateriel i denna lag förstås, därom förordnar regeringen. Denna lag äger icke tillämpning på kronans fabriker, verkstäder eller förtåd.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1983.

6   Förslag till

Lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173)

Härigenom föreskrivs att 4 8 kredilupplysningslagen (1973; 1173)' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 8

Tillstånd all bedriva kreditupplysningsverksamhet får meddelas endast om det från allmänna synpunkter finns behov av verksamheten och den kan antas bli bedriven på etl sakkunnigt och omdömesgillt sätt.

Tillstånd får meddelas för en lid av högsl tio år i sänder. Tillståndet får förenas med föreskrift om hur verksamheten skall bedrivas och om skyl­dighet atl anmäla ändring av förhållanden som har haft belydelse för fillståndet.

Tillstånd får ej meddelas någon för vilken gäller inskränkning i rät­ten att förvärva fast egendom en­ligt lagen (1916:156) om vissa in­skränkningar i rätten att förvärva fast egendom m.m.

Tillstånd får inte meddelas kon­trollsubjekt enligt lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska företag m.m.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1983.

Lagen omtryckt 1981: 737.

Prop. 1981/82:135

12

7   Förslag till

Lag om ändring i aktiefondslagen (1974:931)

Härigenom föreskrivs atl 48 aktiefondslagen (1974:931) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 8 För fondbolag gäller, om annal ej följer av denna lag, vad om aktiebolag i allmänhet är föreskrivet.

I fondbolags bolagsordning skall

I fondbolags bolagsordning skall

intagas förbehåll enligt 2§ andra

tas in utlänningsförbehåll enligt 4 §

stycket lagen (1916:156) om vissa

lagen (1982:000) om utländska för­

inskränkningar i rätten att förvärva

värv av svenska företag m. m.

fast egendom m.m.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1983.

Som udänningsförbehåll enligt 4 6 lagen (1982:000) om utländska för­värv av svenska företag m. m. skall anses även förbehåll enligl 2 6 andra stycket lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätlen att förvärva fast egendom m. m. i detta lagrums lydelse från den 1 juli 1934.

8   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse

Härigenom föreskrivs att 18 § lagen (1955: 183) om bankrörelse skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

18 6'

Aktie i bankaktiebolag må genom

Aktier i bankaktiebolag får ge-

teckning eller överlåtelse förvärvas

nom teckning eller överlåtelse för-

endast av svenska medborgare, av

värvas endasl av svenska medbor-

svenska bolag och föreningar, som

gare, av svenska bolag och för-

utan hinder av bestämmelserna i

eningar, som inte är kontrollsubjekt

lagen den 30 maj 1916 om vissa in-

enligt lagen (1982:000) om utländs-

skränkningar i rätten att förvärva

ka förvärv av svenska företag

fast egendom eller gruva eller ak-

m.m., ävensom ay andra svenska

tier i vissa bolag äga förvärva fast

samfälligheter och stiftelser samt

egendom eller gruva, ävensom av

till aktiefonder enligl aktiefondsla-

andra svenska samfälligheter och

gen (1974:931). Har aktieförvärv

stiftelser samt till aktiefonder enligl

skett annorledes än genom teckning

aktiefondslagen (1974:931). Har

eller överlåtelse, skall vad nyss

aktieförvärv skett annorledes än

stadgats icke i något fall medföra

genom teckning eller överlåtelse,

hinder för aktieägaren att med stöd

skall vad nyss stadgats icke i något

av den företrädesrätt fill teckning

' Senaste lydelse 1980: 1004.

13

Prop. 1981/82:135

Föreslagen lydelse

Nuvarande lydelse

eller erhållande av nya aktier, vil­ken enligt denna lag eller den vid förvärvet gällande bolagsordningen är förenad med de förvärvade ak­tierna, bekomma ytterligare akfier.

fall medföra hinder för aktieägaren atl med slöd av den företrädesrätt till teckning eller erhållande av nya aktier, vilken enligl denna lag eller den vid förvärvet gällande bolags­ordningen är förenad med de för­värvade aktierna, bekomma ytterli­gare aktier.

Förvärv av akfie, som skett i strid med innehållet i första stycket, är ogillt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1983.

9   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1949:658) om inlösen i vissa fall av rätt till gruva m. m.

Härigenom föreskrivs att 1, 3 och 788 lagen (1949:658) om inlösen i vissa fall av rätt till gmva m.m. skall ha nedan angivna lydelse.

Föreslagen lydelse

Innehas rätt till gmva eller andel däri av någon som är kontrollsub­jekt enligt lagen (1982:000) om ut­ländskaförvärv av svenska företag m. m., får regeringen, om det finns synneriiga skäl att säkerställa svenskt inflytande över gmvföreta-get, förordna att den rätt till gmva eller andel däri, som det är fråga om, skall mot lösen avstås till sta­ten eller till någon som regeringen bestämmer.

1 8'

Nuvarande lydelse

Innehaves rätt lill gmva eller an­del däri av utländsk medborgare, samfällighet eller stiftelse eller ock av svensk samfällighet, som enligt lagen om vissa inskränkningar i rätten att förvärv a fast egendom el­ler gruva eller aktier i vissa bolag icke äger utan regeringens tillstånd förvärva inmutad mineralfyn­dighet, må regeringen, om synnerli­ga skäl föreligga alt säkerställa svenskt inflytande över gmvföreta-get, förordna att den rätt till gmva eller andel däri, varom fråga är, skall mot lösen avslås till kronan eller annan som regeringen bestäm­mer.

Inlösen som nu sagts skall omfatta jämväl annan rättsinnehavaren fill-hörig lös eller fast egendom, som nylQas i eller är avsedd för gruvverksam­heten eller eljest är att hänföra lill densamma.

Senaste lydelse 1981:791.

Prop, 1981/82:135

14

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 8

Beträffande inlösen skall vad i la­gen om expropriation finnes i all­mänhet stadgat äga motsvarande tillämpning, i den mån ej annat för­anledes av bestämmelserna i denna lag.

/ fråga om inlösen gäller expro­priationslagen (1972:719) i till-lämpliga delar, i den mån avvi­kande bestämmelser inte meddelas i denna lag.

7 8

Domstolen skall ock underrätta bergmästaren, när dom i mål om inlösen vunnit laga kraft. Visar egendomens innehavare, atl inlös­ningsrätten förverKats, sKall liKale-des anmälan därom göras till berg­mästaren.

Då inlösningen blivit fullbordad, ofördröjligen göra anmälan till bergmästaren.

åligger del länsstyrelsen att därom

Har någon på grund av förlags­inteckning förmånsrätt i egendom som skall lösas, åligger det domsto­len alt så snart ske kan underrätta inleckningshavaren, att talan om inlösen väckts.

Angående skyldighet för domsto­len att tillsända bergmästaren un­derrättelse om beslut, varom an­teckning jämlikt 78 § gruvlagen bör ske i gruvregistret, stadgas i nämnda lagrum.

Om egendom som skall inlösas svarar för företagsinteckning, ålig­ger det domstolen att så snart ske kan underrätta inleckningshavaren, att talan om inlösen väckts.

Domstolen skall underrätta berg­mästaren, när talan om inlösen har väckts samt när dom i mål om inlö­sen har vunnit laga kraft. Visar egendomens innehavare, alt inlös­ningsrätten förverkals, skall liKale-des anmälan därom göras lill berg­mästaren.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1983.

10   Förslag till

Lag om ändring i förköpslagen (1967:868)

Härigenom föreskrivs i fråga om förköpslagen (1967:868)'

dels atl i 7 8 orden "lagen (1916; 156) om vissa inskränkningar i rätten att

förvärva fast egendom m.m." skall bytas ut mot "lagen (1982:000) om

utländska förvärv av fasl egendom m.m.", dels alt 12 8 skall ha nedan angivna lydelse.

Lagen omtryckt 1974:815. Senaste lydelse av 7 § 1979: 308.

Prop, 1981/82:135

15

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

12 8

Köp av fast egendom är för sin giltighet beroende av all förköp ej sker.

Har lagfart för köparen beviljats i strid med 20 kap. 7 8 10 jordabal­ken, är förköpsrätten förlorad. Har förköp skett, är del ulan verkan. Motsvarande gäller när förvärvstill­stånd har meddelats i strid med 12 8 andra stycket jordförvärvsla­gen (1979:230) eller i strid med / kap. 6 § lagen (1982:000) om ut­ländska förvärv av fast egendom m.m. eller i strid med 16 b 8 Qärde stycket lagen (1973: 188) om arren­denämnder och hyresnämnder.

Har lagfart för köparen beviljats i strid med 20 kap. 7 6 10 jordabal­ken, är förköpsrätten förlorad. Har förköp skett, är det ulan verkan. Motsvarande gäller när förvärvstill­slånd meddelats i strid med 12 6 andra stycket jordförvärvslagen (1979; 230) eller i strid med 5 § and­ra stycket lagen (1916:156) om vis­sa inskränkningar i rätten att för­värva fast egendom m.m. eller i strid med 16 b 6 Qärde stycket la­gen (1973; 188) om artendenämnder och hyresnämnder.

När förköpet fullbordats, skall köparen till kommunen överlämna de handlingar angående fastigheten som köparen innehar och som är av belydelse för kommunen såsom ägare av fastigheten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1983. I fråga om förvärv som har skett före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser.

11    Förslag till

Lag om ändring i gruvlagen (1974:342)

Härigenom föreskrivs i fråga om gruvlagen (1974:342)' dels att i 2 kap. 8 6 orden "lagen (1916: 156) om vissa inskränkningar i rätlen all förvärva fasl egendom m.m."  skall bytas ul mot  "lagen (1982; 000) om udändska förvärv av fast egendom m. m.", dels att 1 kap. 8 8 och 9 kap. 4 8 skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

8 8

Bestämmelser som i vissa av­seenden begränsar rätlen all inmu­ta mineralfyndighet eller förvärva eller bearbeta inmutad mineralfyn­dighet eller idka gruvdrift finnes i lagen (1916:156) om vissa in­skränkningar i rätten att förvärva fast egenom m.m.

Bestämmelser som i vissa av­seenden begränsar rätten alt erhål­la eller i övrigt förvärva inmut­ningsrätt eller rätt till utmål finns i lagen (1982:000) om utländska för­värv av fast egendom m. m.

 Senaste lydelse 1979: 308.

' Senaste lydelse av 2 kap. 8 § 1974:892.

Prop, 1981/82:135

16

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

4

8

Har fångeshandling icke företetts

Har fångeshandling icke företetts

eller har regeringens tillstånd fill

eller har tillstånd till förvärvet ej

förvärvet ej erhållits,  när sådant

erhållits när sådanl krävs enligl la-

kräves enligt lagen (1916:156) om

gen (1982:000) om utländska för­

vissa  inskränkningar i rätten att

värv av fast egendom m.m., skall

förvärva fast egendom m.m., skall

bergmästaren    förklara    anmälan

bergmästaren    förklara    anmälan

vara utan verkan. I annat fall skall

vara utan verkan. I annal fall skall

han snarast anteckna anmälningen i

han snarast anteckna anmälningen i

gruvregistret.

gruvregistret.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1983. I fråga om förvärv som har skett före ikraftträdandet gäller äldre beslämmelser.

12   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m, m.

Härigenom föreskrivs att 2 och 3 86 lagen (1975; 1132) om förvärv av hyresfastighet m. m.' skall.ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 8 Förvärvsfillstånd fordras ej

1.

om egendomen förvärvas från staten, kommun, landstingskommun eller kommunalförbund,

2.

om staten, kommun, landstingskommun, kommunalförbund, aktie­bolag, som helt äges av kommun eller landstingskommun, allmännyttigt bostadsföretag, riksorganisafion av bostadsrättsföreningar eller bostads­rättsförening ansluten till sådan organisation är förvärvare,

3.

om egendomen enligt medgivande av regeringen förvärvas för kyrk­ligt ändamål eller fånget prövats enligl lagen (1970:939) om förvaltning av kyrklig jord,

4.

om egendomen förvärvas av kredifinrältning vilken enligt lag eller enligt reglemente eller bolagsordning som regeringen fastställt är skyldig att åter avyttra egendomen,

5.

om förvärvaren är gift med

5. om förvärvaren är gift med överlåtaren och inte heller om för-

överlåtaren och inle heller om för­värvaren eller, när makar förvärvar

värvaren eller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är över-

gemensamt, någon av dem är över­låtarens avkomling, alll under för-

låtarens avkomling, allt under för­utsättning atl överlåtaren inte är

utsättning att överlåtaren inte är skyldig atl avyttra egendomen en-

skyldig att avyttra egendomen en-

- Senaste lydelse 1974:892. ' Lagen omtryckt 1979: 307.

Prop, 1981/82:135

17

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

ligt   6 8   eller   enligt   7 J   lagen

ligt 6 6 eller enligt 3 kap. 1 § lagen

(1916:156) om vissa inskränkningar

(1982:000) om utländska förvärv av

i rätten att förvärva fast egendom

fast egendom m.m.,

m. m.,

6.

om förvärvet avser andel i faslighet och förvärvet av andelen sker i syfte att bereda förvärvaren och hans familj bostad på fasligheten,

7.

om förvärvet sKall prövas en-

7. om förvärvet skall prövas en­ligt /, 2 eller 4 § lagen om vissa ligt lagen om utländska förvärv av inskränkningar i rätten att förvärva     fast egendom m.m.,

fast egendom m. m.,

8.

om förvärvet sker genom inrop pä exekufiv auktion,

9.

om andel i fastighet förvärvas av någon som redan äger andel i fastigheten och som ej enligt 6 8 är skyldig att avyttra sistnämnda andel.

3 6

Vid förvärv av fast egendom som avses i 1 6 och som ej omfattas av undantagsbestämmelserna i 2 8 skall förvärvaren inom tre månader från det förvärvet skedde anmäla förvärvet till den kommun där den fasta egendomen är belägen. Till anmälningen skall fogas styrkt avskrift av fångeshandlingen.

I fall som avses i 1 6 2-4 får frågan om förvärvstillstånd prövas av hyresnämnden redan innan förvärvet skett. Ansökan får i sådant fall inges till hyresnämnden utan föregående anmälan till kommunen.

Tillstånd alt förvärva egendom

Tillstånd att förvärva egendom

på offentlig auktion enligl 7 6 eller

på offentlig auktion enligt 7 6 eller

enligt S § lagen (1916:156) om vissa

enligt 3 kap. 3 § lagen (1982:000)

inskränkningar i rätlen att förvärva

om utländska för\'ärv av fasl egen-

fast egendom m.m.  lämnas före

£?ow m. w. lämnas före auktionen,

auktionen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1983. 1 fråga om förvärv som har skett före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser.

13    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1976:240) om förvärv av eldistributionsan-läggning m, m.

Härigenom föreskrivs all 1,2 och 3 86 lagen (1976:240) om förvärv av eldislribufionsanläggning m. m. skall ha nedan angivna lydelse.

Anläggning för yrkesmässig närdistribution av elektrisk starkström som ej får användas utan koncession (eldislribufionsanläggning) får ej ulan tillstånd av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer förvär­vas genom

2   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 135

Prop, 1981/82:135

18

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1.

köp, byte eller gåva,

2.

tillskott lill bolag eller ekonomisk förening,

3.

utdelning eller skifte från bolag eller ekonomisk förening,

4.

fusion enligl 175 § lagen

A. fusion enhgt 14 kap. 1 eller 2 § (1944:705) om aktiebolag eller en-

aktiebolagslagen (1975:1385) eller ligt 96 8 lagen (1951:308) om eko-

enligt 96 8 lagen (1951:308) om nomiska föreningar.

ekonomiska föreningar.

Utgör eldislribufionsanläggning tillbehör till fasl egendom, äger första stycket motsvarande fillämpning på den fasta egendomen. Detsamma gäl­ler, om eldistributionsanläggning utgör tillbehör till tomträtt som inskri-vits.

Till eldislributionsanläggning som avses i denna lag hör distributionsled­ningar, transformalorstationer, ställverk och liknande för distributionen behövliga anordningar.

2 8

Den som direkl eller genom förmedling av juridisk person innehar koncession för atl draga fram eller använda elektrisk starkslrömsledning får ej genom fång som avses i 1 6 utan tillstånd av regeringen eller myndig­hel som regeringen bestämmer förvärva

1.

andel i ekonomisk förening som äger eldistributionsanläggning,

2.

aktie i bolag som äger eldistri-

2. aktie i bolag som äger eldislri­bufionsanläggning och vars aktier

butionsanläggning och vars aktier ej är noterade på fondbörs eller på

ej är noterade vid Stockholms fond-lista, som ges ut av sammanslut-

börs.

ning  av  svenska fondkommissio-närer.

Första stycket äger motsvarande

Första styckel äger motsvarande

tillämpning i fråga om inlösen enligt

tillämpning i fråga om inlösen enligt

70 § lagen (1944:705) om aktiebo-

3     kap.     3 §     aktiebolagstagen

lag.

(1975:1385).

3                                            8

Förvärvsfillstånd fordras ej

1.

i fall som avses i 1 6, om förvärvaren innehar koncession avseende del område där anläggningen finnes, när eldistributionsanläggningen för­värvas,

2.

i fall som avses i 2 8, om förvärvaren innehar koncession avseende det område där föreningen eller bolaget bedriver sin verksamhel,

3.

om eldistributionsanläggning eller sådan andel eller aktie som avses i 2 8 förvärvas eller överlåtes efter medgivande av riksdagen eller regering­en,

4.

om förvärvet skall prövas en-

4. om förvärvet skall prövas en­ligt lagen (1916:156) om vissa in-

ligt lagen (1982:000) om utländska skränkningar i rätten att förvärva

förvärv av svenska företag m.m. fast egendom m. m.,

eller lagen (1982:000) om utländska

förvärv av fast egendom m. m.,

5.     om förvärvaren är gift med

5. om förvärvaren är gift med

fångesmannen och ej heller om för-      överlåtaren och inte heller om för-

19

Prop, 1981/82:135

Föreslagen lydelse

Nuvarande lydelse

värvaren eller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är över­låtarens avkomling.

värvaren eller, när makar förvärvar gemensamt, endera av dem är fångesmannens eller också, om denne är gift, hans makes avkom­ling, syskon eller syskons avkom­ling,

6. om aktie förvärvas på grund av nyemission där aktieägarna tecknar de nya aktierna i förhållande till det antal aktier de fömt äger.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1983. I fråga om förvärv som har skett före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser.

14    Förslag till

Lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230)

Härigenom föreskrivs att 2, 4 och 12 68 jordförvärvslagen (1979:230) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 8

Förvärvsfillstånd enligt 1 6 behövs inte,

1.    om egendomen förvärvas från staten genom överlåtelse av lantbruks­

nämnd eller lantbruksslyrelsen,

2.

om egendomen förvärvals av staten genom annan myndighet än statens affärsdrivande verk,

3.

om kommun förvärvar egendomen från staten eller utövar förköps­rätt enligt förköpslagen (1967; 868),

4.

om egendomen förvärvas av kreditinrättning som enligt lag eller enligl reglemente eller bolagsordning, som regeringen har fastställt, är skyldig atl åter avyttra egendomen.

5.

om förvärvaren är gift med överlålaren och inte heller om för­värvaren eller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är över­låtarens avkomling, alll under för­utsättning att överlåtaren inte är skyldig atl avyttra egendomen en­ligt 16 6 eller enligl 7 § lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m.m.,

6.

om förvärvet skall prövas en­ligl /, 2 eller 4 § lagen om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m.m.,

5.

om förvärvaren är gift med överlåtaren och inte heller om för­värvaren eller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är över­låtarens avkomling, allt under för­utsättning all överlåtaren inte är skyldig att avyttra egendomen en­ligt 16 8 eller enligt 3 kap. 1 § lagen (1982:000) orn utländska förvärv av fast egendom m.m.,

6.

om förvärvet skall prövas en­ligt lagen om utländska förvärv av fast egendom m.m..

Prop, 1981/82:135

20

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7.

om egendomen ingår i stadsplan eller är avsedd för annal ändamål än jordbruk eller skogsbruk enligt byggnadsplan, fastställd efter den 1 januari 1948,

8.

om förvärvet omfattar område som är avsett för annat ändamål än jordbmk eller skogsbruk eller sådan fastighet som har nybildats för annal ändamål än jordbmk eller skogsbruk och som därefter inte har undergått taxering,

9.

om andel i fastighet förvärvas av någon som redan äger till samma taxeringsenhet hörande andel i fastigheten och som inte är skyldig att avyttra sistnämnda andel enligt 16 6,

10.   om fårvärvet sker genom inrop på exekutiv auktion.

4 6 Förvärvstillständ skall vägras,

1.

om köpeskillingen eller annan ersättning inte endasl obetydligt över­stiger egendomens värde med hänsyn lill dess avkastning och övriga om­ständigheter,

2.

om det kan antas att förvärvet sker huvudsakligen för kapitalplace­ring,

3.

om egendomen behövs för jordbrukels eller skogsbrukets rationalise­ring,

4.

om förvärvet kan antas medföra att två eller flera utvecklade eller utvecklingsbara lantbruksföretag, som bör förbli självständiga, förs sam­man till ett företag,

5.

om förvärvet kan antas medföra atl utvecklat eller utvecklingsbart lantbmksförelag, som bedrivs på mer än en fastighet, delas upp och uppdelningen medför olägenhel av någon betydelse för företaget.

Första styckel 1 gäller inte i fråga

Första stycket 1 gäller inte i fråga

om tillstånd att förvärva egendom

om tillstånd alt förvärva egendom

på offentlig auktion enligt 17 6 eller

på offentlig auktion enligt 17 8 eller

enligt 8 § lagen (1916:156) om vissa

enligt 3 kap. 3 § lagen (1982:000)

inskränkningar i rätten att förvärva

om utländska förvärv av fast egen-

fast egendom m. m.

dom m. m.

Utöver vad som följer av andra slycket får förvärvstillstånd lämnas utan hinder av första styckel, om särskilda skäl föreligger.

12 8' Förvärvstillslånd skall sökas inom tre månader från det förvärvet sked­de, om inte frågan om förvärvstillslånd enligt 10 kap. 3 6 andra stycket fastighetsbildningslagen (1970:988) skall underställas tillståndsmyndighe­len av fastighetsbildningsmyndigheten.

Fråga om förvärvstillstånd får ej

Fråga om förvärvstillstånd får ej

prövas förrän förvärvet skett utom i

prövas förrän förvärvet skett utom i

fall som avses i 1 8 2-4. Ansökan

fall som avses i 1 6 2-4. Ansökan

beträffande förvärv som skett ge-

beträffande förvärv som skett ge­

nom köp eller byte får ej heller prö-

nom köp eller byte får ej heller prö­

vas eller på gmnd äv återkallelse

vas eller på grund av återkallelse

avskrivas innan det avgjorts huru-

avskrivas innan del avgjorts huru-

' Senaste lydelse 1979:899.

Prop, 1981/82:135

Nuvarande lydelse

vida förköp enligl förköpslagen (1967; 868) äger mm, om det inte är uppenbart att förköpsrätl inle kom­mer att utövas. Tillstånd att förvär­va egendom på offentlig auktion en­ligl 17 6 eller enligt 8 § lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m.m. lämnas före auktionen.

21

Föreslagen lydelse

vida förköp enligl förköpslagen (1967:868) äger mm, om det inle är uppenbart att förköpsrätt inte kom­mer att utövas. Tillstånd att förvär­va egendom på offentlig auktion en­ligt 17 8 eller enligt 3 kap. 3 § lagen (1982:000) om utländska förvärv av fast egendom m.m. lämnas före auktionen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1983. I fråga om förvärv som har skett före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser.

Prop, 1981/82:135

22

Utdrag

JUSTITIEDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1982-02-24

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], An­dersson, Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tilländer,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Petri

Lagrådsremiss med förslag till ny lagstiftning om utländska förvärv av svenska företag m.m.

1    Inledning

År 1973 tillkallades särskilda sakkunniga för alt göra en översyn av gällande beslämmelser om inskränkningar i fråga om udändskt överta­gande av svenska företag m.m. (1974 års riksdagsberättelse s. 110116). De sakkunniga antog namnet ulredningen (Ju 1973:17) om utländska över­taganden av svenska företag. Utredningen' överlämnade i november 1978 belänkandet (SOU 1978; 73) Kontroll av udändsk företagselablering i Sve­rige m. m. Betänkandet innehåller bl. a. tre olika förslag lill lag om kontroll av utländsk företagselablering här i riket samt ett gemensamt förslag till lag om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. Betän­kandet har remissbehandlats.

Till protokollet i detta ärende bör fogas dels utredningens sammanfatt­ning av betänkandet som bilaga 1, dels de olika förslagen fill lag om kontroll av utländsk företagselablering här i riket samt förslaget till lag om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. som bilaga 2, dels en förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena som bilaga 3. Beträffande gällande ordning samt utred­ningens närmare överväganden hänvisas fill betänkandet.

En av utredningens arbetsuppgifter har varit att överväga om en obliga­torisk tillämpning av del år 1971 införda systemet med förenklad akliehan-

' F.d. landshövdingen Per Eckerberg, ordförande, riksdagsledamoten Jan Berg-qvist, utredningssekreteraren Hans[REDACTED_EFTERNAMN], direktören Thomas Hagdahl, profes­sorn Gustaf Lindencrona, förbundsordföranden Bert[REDACTED_EFTERNAMN], direktören Arne[REDACTED_EFTERNAMN], riksdagsledamoten, lantbrukaren Karl Erik[REDACTED_EFTERNAMN] och riksdagsledamo­ten, ambassadören Bo[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1981/82:135

23

tering, det s.k. VPC-syslemet, kunde förbättra informationen om det utländska inflytandet i svenskt näringsliv. Som ett resultat av utredningens överväganden i denna del föreslås i betänkandet en ulvidgning av VPC-syslemet i syfte att förbättra informationen om ägarförhållandena i svens­ka aktiebolag. Jag kommer inte all i detta lagstiftningsärende ta upp frågan om en utvidgning av VPC-syslemet.

Jag har i detta ärende särskill samrått med cheferna för ekonomi-, handels- och industridepartementen. Under ärendets beredning har Kon­takt hållits med företrädare för de danska, finländska och norska justitiede­partementen saml det danska industridepartementet.

2   Allmän motivering

2.1 Reformbehovet

Efter andra världskriget har de internationella investeringarna fått en allt störte omfattning. Detta gäller inte minst direktinvesteringarna, dvs. inve­steringar i syfte att utöva elt faktiskt inflytande på verksamheten i ett företag. Den angivna utvecklingen har underlättats av flera omständighe­ter. En av orsakerna är all alltfler stater har anslutit sig till principerna om fri handel och fria kapitalrörelser över nationsgränserna, något som bl. a. har kommit till uttryck i en rad internatidfiella överenskommelser. Flerta­let länder har också i de enskilda fallen visat en positiv attityd till egna företags investeringar i andra länder och utländska förelags etablering i det egna landet.

För svensk del har mönstret länge följt den internafionella trenden. Under hela 1960-lalet var expansionen stark, såväl när det gäller utgående som ingående investeringar. Under 1970-talels första år visade emellertid de utländska direklinvesteringarna i landet en vikande tendens. Tendensen har sedan dess hållit i sig. Under senare delen av 1970-lalet har de ut­gående direktinvesteringarna ökat, medan de ingående har legat på en i stort sett oförändrad nivå.

Om man som multinationella betecknar de företag som bedriver produk­tion i minst ett land utöver hemlandet så är Sverige i dag mera ett hemland för multinafionella företag än etl värdland. Den utlandskontrollerade sek­torn i vår industri är dessutom liten vid en internationell jämförelse.

För egen del har jag den uppfattningen att de utländska direktinveste­ringarna och de mulfinationella företagens verksamhet här i landet har en rad positiva effekter.

Vårt land kan sålunda få vikliga bidrag till välståndsutvecklingen genom att vi får tillgång till utländska finansiella marknader, vilket kan underlätta det svenska näringslivets försörjning med riskvilligt kapital.

Vi kan också genom de utlandsdominerade företagen få fillgång till avancerad teknik. Detta är av stor betydelse för den framfida expansionen

Prop. 1981/82:135

24

av den utlandskonkurterande sektorn i Sverige. Inle minst gäller delta de multinafionella företagen, som ofta disponerar betydande tekniska re­surser.

Även i fråga om marknadsföringen och den utveckling som fortlöpande sker på detta område är det en stor fördel för Sverige att genom de utländska direktinvesteringarna Kunna fä del av nya impulser.

De utländsKa investeringarna är därtill av särsKilt slor betydelse i dagens eKonomisKa situation, när investeringsviljan i vårt land totalt sett befinner sig på en alltför låg nivå. En fömtsättning för all svensKa företag skall få göra önskvärda och nödvändiga investeringar utomlands är också i många fall alt vi är öppna för utländsk etablering i Sverige.

Även om det alltså finns goda skäl atl ha en positiv grundinställning till utländska investeringar i vårt land kan del inle förnekas alt det utländska inflytandet också i vissa fall kan vålla problem. Delta gäller särskilt när det är fråga om större multinationella förelag med en hög internationaliserings-grad. I sådana företag fattas ofta besluten i de avgörande frågorna utanför Sverige. Produktionen vid del utlandskontrollerade förelagel här i landet spelar också i många fall en liten roll i koncernens totala verksamhet, trots att företagel kanske här är dominerande i sin bransch. Sammanlaget kan detta medföra alt såväl de anställda som svenska myndigheter och organi­sationer får sämre möjligheter till insyn i och påverkan av beslutsproces­sen jämfört med vad som är fallet med rent svenska företag.

Särskilda problem kan vällas när den utländska företagssektorn här i landel expanderar genom förvärv av redan befintliga företag. Ofta har det förvärvade företagel en unik produkt eller en speciell kunskap eller märkesvara vid övertagandet. Efter förvärvet blir företaget en enhet inom en störte koncern och den svenska verksamheten underordnas en övergri­pande internationell strategi. För den fortsatta driften blir företaget mer beroende av utländsk teknik och utländskt kunnande och kanske också av finansiella resurser utifrån. Del kan också finnas risk för att produktionen hell eller delvis flyttas utomlands. Detta är naturligtvis särskilt betänkligt när del är fråga om varor och andra nyttigheter som har avgörande bely­delse för vår försörjning eller vår beredskap i övrigt.

Andra problem kan ha all göra med alt det ofta sker en geografisk uppdelning av marknader inom en multinationell koncern. Detta kan tän­kas leda till exportbegränsningar för det svenska företaget. Ibland påver­kas också importen genom att förelaget för sina råvaror blir hänvisat till ett koncernföretag i utlandet. Risken finns också att vikliga forsknings- och utvecklingsfunktioner, som tidigare har legat på företaget här i landet, efter förvärvet förs över till utländska koncernföretag.

Sammanfattningsvis anser jag att ett omfattande främmande inflytande över värt näringsliv kan innebära risker i olika avseenden. Dessa risker måste samhället kunna skydda sig mot. Enligt min mening är därför en effektiv kontroll över del främmande inflytandet motiverad. En viktig

Prop. 1981/82:135

25

fråga blir då vilka möjligheter samhället redan nu har att påverka ägar-stmkturen inom förelagen.

Den lagstiftning som är av intresse i delta sammanhang är dels lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. (1916 års lag), dels lagen (1968:557) om vissa inskränkningar i rätten all sluta svenskt handelsbolag m. m. (1968 års lag).

1916 års lag innebär att utländska medborgare inte ulan särskilt tillstånd får förvärva fast egendom eller gmvrättigheter i Sverige. Detsamma gäller för utländska bolag, föreningar, andra samfälligheter och stiftelser. För all hindra alt utländska rättssubjekt förvärvar fast egendom m. m. i Sverige genom av dem dominerande svenska rättssubjekt gäller tillståndsplikten enligt 1916 års lag även för vissa svenska företag. Så är fallet med svenska aktiebolag som inle har elt s.k. ullänningsförbehåll i sin bolagsordning, svenska handelsbolag, om tillståndsplikl gäller för någon av bolagsmän­nen, samt, med åtskilliga undantag, svenska ekonomiska föreningar. Frå­gor om tillstånd prövas av regeringen eller, i vissa fall, statens industri­verk.

Ett utlänningsförbehåll skall enligl 2 8 andra stycket i 1916 års lag gå ut på att utländska rättssubjekt eller tillståndsplikfiga svenska rättssubjekt genom teckning eller överlåtelse får förvärva bara en mindre del av bola­gets aktier, nämligen vid varje tidpunkt mindre än 20 procent av röstetalet för bolagets samtliga aktier och mindre än 40 procent av bolagets hela aktiekapital. Aktier som på gmnd av ett sådant förbehåll inle får förvärvas fritt kallas bundna och övriga aktier fria. Aktieförvärv som sker i strid mot utlänningsförbehåll är ogiltiga.

Om bolagsordningen innehåller ett utlänningsförbehåll, får förbehållet enligt 2 6 tredje styckel i 1916 års lag inle ändras utan medgivande av regeringen eller, i vissa fall, statens industriverk. Sådant medgivande skall enligt en år 1973 genomförd lagändring (prop. 1973:72, NU 57, rskr 228) inte lämnas om del strider mot väsentligt allmänt intresse atl bolagets aktier förvärvas av etl rättssubjekt för vilket de i lagen föreskrivna in­skränkningarna i rätten att förvärva fasl egendom gäller. Även förvärv av rörelser eller delar av rörelser är sedan år 1973 i viss omfattning underkas­tade tillståndsplikt (se 5 a 8 i 1916 års lag).

1968 års lag innebär atl utländska och vissa svenska rättssubjekt inle får utan tillstånd sluta avtal om elt svenskt handelsbolag eller ingå i ett sådant bolag.

Utredningen är i belänkandet enig om att utländska direktinvesleringar kan ge vårt land vikliga bidrag. Samtidigt är man överens om alt det behövs en konlrollagstiftning och alt gällande regler behöver moderni­seras. Meningarna har emellertid gått isär när det gäller hur pass omfat­tande kontrollen över det utländska inflytandet bör vara och hur en mo­dern lagstiftning i övrigl bör utformas.

Utredningen har sålunda presenterat tre principiellt olika förslag till lag

Prop. 1981/82:135

26

om kontroll av utländsk företagselablering här i riket. De skilda förslagen stöds av olika ledamotsgrupper inom utredningen.

Ett av förslagen, kontrollinjen, anvisar elt koncessionssyslem som inne­bär en total nyetablerings-, verksamhets- och övertagandekontroll när det gäller det utländska inflytandet i svenskt näringsliv.

Elt andra förslag, förhandlingslinjen, innebär i allt väsentligt samma ordning för nyetablerings- och övertagandekontroll som enligt kontrollin­jen. I fråga om verksamhetskontrollen föreslås däremot etl lagfäst förhand­lingssystem.

Del tredje förslaget, likabehandlingslinjen, innebären viss utbyggnad av de nuvarande bestämmelserna om övertagandekontroll i 1916 års lag. Tanken på att införa nyetablerings- och verksamhetskonlroll avvisas.

Utredningen har också föreslagit en ny lag om vissa inskränkningar i rätten alt förvärva fasl egendom m. m. Förslaget, som är enhälligt, motsva­rar i sak i allt väsentligt den nuvarande ordningen i 1916 års lag såvitt avser förvärv av fasl egendom och gruvrättigheler. Förslaget förutsätter emeller­tid atl något av förslagen om kontroll av utländska företagsförvärv samti­digt genomförs.

Vid remissbehandlingen har betänkandet utsatts för en omfattande kri­tik. Tanken på en utbyggd kontrollagstiftning har i många fall mött starkt motstånd. Viss förståelse har dock visats för behovet av en modernisering av 1916 års lag.

För min del vill jag först framhålla att de ursprungliga reglerna i 1916 års lag kom till i en tid då del var naturligt alt skydda landets mest värdefulla naturtillgångar - skogar, malmer och vattenkraft - mot utländsk exploa­tering. När reglerna i vissa hänseenden byggdes ut år 1973 infördes en förvärvskonlroll i fråga om alla aktiebolag som har utlänningsförbehåll. Etl utländskt övertagande av sådana bolag kan. som har framgått av den nyss lämnade redogörelsen, förhindras, om övertagandel skulle vara oförenligt med väsentliga inhemska intressen. Ändringarna möjliggör en kontroll av utländska förvärv av svenska företag oberoende av om det svenska förela­get förfogar över fast egendom.

De nuvarande beslämmelserna i 1916 års lag erbjuder alltså ell visst skydd mot oönskade effekter till följd av udändska förvärv av svenska förelag. Enligt min mening är emellerlid lagsfiftningen i flera hänseenden behäftad med brister.

En sådan brist är att den i lagen föreskrivna prövningen endast kan ske i de fall då det filllänkta utländska företagsförvärvet avser ett aktiebolag som har ett utlänningsförbehåll i sin bolagsordning. Cirka 35 procent av de slörre aktiebolagen och cirka 20 procent av börsföretagen saknar utlän­ningsförbehåll. Det är uppenbart all också aktiebolag som saknar utlän­ningsförbehåll kan vara så betydelsefulla i olika hänseenden att de bör vara underkastade kontroll. Över huvud taget är det naturligt alt den nuvarande förvärvskontrollen görs fullständig så att den gäller på samma sätt för alla svenska företag.

Prop. 1981/82:135

27

En annan brist är att den nuvarande ordningen är så utformad att prövningen närmast inriktas på det svenska förelaget. Mot bakgmnd av min tidigare redogörelse för olika problem i samband med utländska över­laganden av svenska företag framstår det som angeläget att man i pröv­ningen också skall kunna väga in omständigheter som är alt hänföra till förvärvaren. Av intresse är bl. a. syftena med förvärvet och de närmare planerna för det företag som förvärvet gäller. I praxis har man ibland som underlag för prövningen enligl 1916 års lag begärt in uppgifter i dessa hänseenden från förvärvaren. Lagens utformning kan emellertid föranleda tveksamhet om vilket avseende som kan fästas vid sådana uppgifter. Jag anser att denna oklarhet bör undanröjas.

Till del nu sagda kommer att 1916 års lag är behäftad med allvarliga brister i lagtekniskt hänseende, någol som även det vållar svårigheter i den praktiska tillämpningen. 1973 års ändringar sågs också redan från början som etl provisorium i avvaktan på en allsidig översyn av lagen (prop. 1973:72 s. 9).

Jag vill i det sammanhanget nämna att regeringen den 22 december 1981 har beslutat om en lagrådsremiss med förslag till en ny konkurrenslag. Lagförslaget innehåller bl. a. särskilda regler om förelagsförvärv som gäl­ler för både svenska och utländska förvärvare. Syftet med konkurrensla­gen är emellertid endast att hindra skadlig verkan i fråga om konkurtensbe-gränsning. Bestämmelserna där utgör alltså enligl min mening inte något skäl mot regler om en mera allsidig prövning av utländska förelagsförvärv.

Mot bakgmnd av vad jag nu har anfört anser jag all liden är inne att reformera gällande regler om utländsk etablering och åstadkomma en modem kontrollagstiftning. Jag ämnar i det följande gå närmare in på hur lagstiftningen bör vara utformad. Redan här vill jag emellertid understryka att jag anser alt de principer som har kommit till uttryck i gällande rätt i stor utsträckning bör behållas. Huvudsyftet med den nya lagstiftningen bör vara att bota de klara brister som kontrollsystemet f.n. är behäftat med, såväl sakligt som i lagtekniskt hänseende, och åsladkomma regler som bättre svarar mot aktuella krav och samtidigt är enklare att tillämpa.

2.2 Omfattningen av ett nytt kontrollsystem

Utredningen har, som tidigare nämnts, inte kunnat enas om hur pass omfattande ett nytt kontrollsystem bör vara. Företrädarna för konlroll-och förhandlingslinjen har ansett att del behövs både en fullständig etable-ringskontroll och en fortlöpande kontroll av de ullandsägda företagens verksamhel. Företrädarna för fikabehandlingslinjen däremot har ansett att kontrollen bör begränsas fill utländska övertaganden av redan befintliga svenska företag. Någon särskild nyetableringskontroll behövs inte. Tan­ken på en fortlöpande verksamhetskontroll har avvisats av företrädarna för likabehandlingslinjen.

Prop. 1981/82:135

28

Under remissbehandlingen har remissinstansernas inställning till de oli­ka utredningsförslagen varit starkt splittrad.

För egen del vill jag först ta upp frågan om en etableringskontroll.

Utländska förelagsetableringar här i landet kan lill en början ske i form av övertaganden helt eller delvis av svenska företag. Etableringarna kan också komma till slånd genom nyetableringar antingen på det sättet atl helt nya företag upprättas eller genom atl utländska förelag som redan är etablerade här utvidgar sin verksamhel till nya områden. Jag bortser då från sådana etableringar som sker i form av s. k. filialer och för vilka det finns bestämmelser i lagen (1968:555) om rätt för udänning och utländskt företag att idka näring här i riket. En filial betraktas inte som en självstän­dig juridisk person utan som en del av del utländska företaget. Filialen är därmed av mindre intresse i det sammanhang som det här är fråga om.

Som jag tidigare har utvecklat är del flera skäl som motiverar en sam­hällskontroll av utländska förelagsetableringar i Sverige. Dessa skäl gör sig dock främst gällande när det är fråga om förvärv av inhemska företag. Bl. a. kan då vikfiga intressen som gäller vår försörjning eller sysselsätt-ningspolifik sättas på spel. När det däremot gäller upprättande av helt nya förelag eller ulvidgning av en befintlig verksamhel torde ofta fördelarna med etableringen dominera. I vatje fall är skälen för en kontroll mindre slarka. Gällande lagstiftning är ju också inriktad på utländska förvärv av inhemska företag.

Med hänsyn till del sagda har jag kommit fram till alt det nya kontroll­systemet i fråga om utländsk etablering bör begränsas lill övertagandefal­len. Några särskilda bestämmelser som tar sikte på nyetableringssitua­tionen är jag alltså inte beredd att föreslå. Som jag senare skall återkomma lill bör del dock finnas regler som motsvarar den nuvarande lagen om inskränkningar i rätlen alt sluta avtal om svenskt handelsbolag (se avsnitt 2.5).

Jag övergår nu till att behandla frågan om det vid sidan av övertagande­kontrollen bör införas någon form av verksamhetskontroll avseeur de de ullandsägda företagen. Den nuvarande lagstiftningen saknar bestäm­melser om en sådan kontroll.

I syfte all hindra eller dämpa de negativa effekterna av utländsk före­tagsverksamhet kan man naturligtvis tänka sig en ordning som ger samhäl­let möjlighet atl fortlöpande gripa in och påverka de utlandsdominerade företagens skötsel. Företrädarna för kontroll- och förhandlingslinjen har funnit skäl att föreslå en sådan ordning.

Under remissbehandlingen har flertalet remissinstanser bestämt avvisat tanken på en fortlöpande verksamhetskontroll. Del torde inte vara någon överdrift att säga att remisskritiken på denna punkt har varit särskill kraftig.

Ävenjag ställer mig avvisande till tanken på en verksamhetskontroll. En sådan ordning skulle innebära att de utlandsdominerade förelagen särbe-

Prop. 1981/82:135

29

handlades jämfört med de rent svenska på ett sättsom inte kan komma i fråga utan myckel starka skäl. Enligt min mening har del inte förebringats sädana skäl i delta lagstiftningsärende. Tvärtom skulle särskilda regler om verksamhetskonlroll beträffande de ullandsägda företagen kunna vara till skada för vår ekonomi genom att verka hämmande på önskvärda investe­ringar.

Jag föreslår alltså att den nya lagstiftningen inte skall innehålla regler om verksamhetskonlroll.

2.3 Vissa utgångspunkter för ett nytt kontrollsystem

2.3.1 Företag som skall avses med ett förvärv

Som fidigare nämnts skall del nya kontrollsystemet omfatta utländska förvärv som avser svenska företag. Det gäller då först att bestämma vilka typer av svenska företag som det skall vara fråga om.

Utredningen har ansett alt kontrollen bör omfatta svenska aktiebolag och svenska handelsbolag. Bland aktiebolagen har bank- och försäkrings­bolagen tagils undan, främst på grund av alt särskilda regler redan nu begränsar möjligheten lill utländskt inflytande i sådana bolag, nämligen lagen (1955: 183) om bankrörelse och lagen (1948:433) om försäkringsrö­relse. Enligl utredningen finns del inle heller tillräckliga skäl att låta ekonomiska föreningar omfattas av kontrollen. Även ideella föreningar och stiftelser har tagits undan.

Jag delar i allt väsenthgt utredningens syn på frågan vilka förelag som bör omfattas av kontrollen. Det är sålunda lill en början klart alt aktiebola­gen bör omfattas. Undantag bör dock göras för bank- och försäkringsaktie­bolagen.

När det gäller handelsbolagen finns en etableringskontroll i 1968 års lag. Jag delar utredningens ståndpunkt att handelsbolagen också framöver bör kunna kontrolleras. Ulredningen har pekat på atl handelsbolagen har haft en begränsad betydelse hittills för utländsk företagselablering. Det har emellertid visat sig att antalet handelsbolag har fördubblats under senare år. Detta kan enligl min mening medföra alt också utländska investeringar i denna förelagsform ökar framöver. Enligl min mening bör alltså svenska handelsbolag skyddas.

Även i fråga om ekonomiska och ideella föreningar saml stiftelser godtar jag utredningens bedömning. Min inställning berör emellerfid inte frågan om föreningar och stiftelser bör vara s. k. kontrollsubjekt. Jag återkommer senare till denna fråga (se avsnitt 2.3.3).

Utredningen har i delta sammanhang behandlat frågan om kontrollen borde differentieras med hänsyn till olika sektorer av näringslivet. Man har också uppehållit sig vid frågan om en begränsning av kontrollen med hänsyn lill förelagsstorlek. Utredningen har stannat för att inte införa några sådana undantag. Jag ansluter mig till denna ståndpunkt. Den om-

Prop. 1981/82:135

30

ständigheten alt etl förelag tillhör en särskild sektor av näringslivet eller atl förelaget har viss storlek kan enligt min mening beaktas i varje särskilt fall när en tillståndsprövning som berör företagel aktualiseras.

Sammanfattningsvis bör alltså lagstiftningen omfatta utländska förvärv som riktar sig mot svenska aktiebolag med undantag för bank- och försäk­ringsaktiebolag saml svenska handelsbolag. Att även utländska övertagan­den av rörelser och delar av rörelser bör vara föremål för kontroll återkom­mer jag lill senare (se avsnitt 2.4.4).

2.3.2 Systemet med utlänningsförbehåll

Enligt huvudregeln i aktiebolagslagen (1975; 1385) kan aktierna i ett bolag fritt överlåtas och förvärvas. I bolagsordningen får emellertid tas in ett förbud mot förvärv av bolagels aktier (17 kap. 1 8 aktiebolagslagen). Denna möjlighet lill förvärvsförbud utgör förutsättningen för bestämmel­serna om ullänningsförbehåll i 2 6 andra stycket i 1916 års lag.

Jag har tidigare berört systemet med utlänningsförbehåll (se avsnitt 2.1). Förbehållen medför att udändska rättssubjekt och vissa svenska juridiska personer (kontrollsubjekt) får förvärva endasl en viss del av bolagets aktier. Enligt 1916 års lag dras gränsen så att antalet aktier som kan förvärvas av kontrollsubjekt vid varje tillfälle måste motsvara mindre än 40 procent av bolagets hela aktiekapital och samtidigt mindre än 20 procent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. Utlänningsförbehållen inskrän­ker alltså konlrollsubjektens möjligheter att genom aktieinnehav utöva ett bestämmande inflytande över bolaget.

Enligt ulredningen är det möjligt alt utforma en etableringskontroll utan att bygga på systemet med utlänningsförbehåll. Man har emellertid stannat för att föreslå att systemet med förbehåll behålls.

Min utgångspunkt är att de gmndläggande skyddsinlressena i en ny konlrollagstiftning bör vara i huvudsak desamma som enligt 1916 års lag. Det är alltså fråga om alt se till att sådana tillgångar i svenska industri- och handelsförelag som är av särskilt värde inte utan vidare kan övergå i utländsk ägo. Till sådana tillgångar hör bl. a. fast egendom. Som jag senare skall återkomma till bör emellertid även fristående fasfighetsförvärv vara föremål för kontroll, på samma sätt som är fallet f. n. (se avsnitt 2.8).

Udänningsförbehållen lorde f. n. ha sin vikfigaste praktiska funkfion när del gäller fastighetsförvärven. Förbehållen medför att man på etl enkelt säll kan avgöra vilka företag som får förvärva fastigheter utan särskilt fillstånd. Utmönstras förbehållen kompliceras varje lagfartsärende där etl aktiebolag är sökande. Andra kriterier får då ställas upp för alt göra del möjligt alt avgöra när etl bolag skall anses vara utlandsdominerat. Jag kan i likhet med utredningen inle se några fördelar med en sådan nyordning.

Jag är alltså för egen del beredd atl följa utredningens linje och förordar att systemet med ullänningsförbehåll behålls i den nya kontrollagstift-ningen.

Prop, 1981/82:135

31

Utredningen har inte funnit anledning att ändra ullänningsförbehållens nuvarande gränsvärden för de fria aktiemas andelar av röstetal och aktie­kapital. Jag delar utredningens bedömning härvidlag. Jag förordar alltså alt de beslämmelser om utlänningsförbehåll som nu finns i 1916 års lag i princip behålls också i den nya ordningen.

Liksom f.n. bör ett utlänningsförbehåll inte få ändras utan särskilt tillstånd.

Om elt aktiebolag i dag saknar udänningsförbehåll betraktas bolaget som kontrollsubjekl, dvs. det kan inle fritt förvärva fast egendom m. m. Detta behöver emellertid inte betyda atl bolaget i praktiken är utlandsdominerat. En del av de bolag som f. n. saknar utlänningsförbehåll lorde också ulan vidare kunna la in elt sådanl förbehåll i sin bolagsordning. Åtskilliga bolag är emellertid på gmnd av ägarförhållandena förhindrade att göra det samti­digt som del slår klart alt företagen domineras av inhemska intressen.

För sistnämnda gmpp av företag har utredningen föreslagit en ordning med s. k. likställda förbehåll. Innebörden är att om bolaget i bolagsord­ningen lar in ell förbehåll med samma syfte som ett vanligt ullänningsför­behåll så kan förbehållet efter särskild prövning godkännas (likställas med utlänningsförbehåll) och bolaget blir därmed inle längre kontrollsubjekl.

Jag dejar utredningens uppfattning i denna fråga. Etl svenskdominerat bolag som på grund av ägandeförhållandena inte kan ha utlänningsförbe­håll i bolagsordningen bör alltså kunnaa in ett förbehåll med enahanda syfte och efter särskild prövning av förbehållet kunna ställas utanför kret­sen av kontrollsubjekl.

Sammanfattningsvis förordar jag alltså att systemet med utlänningsför­behåll behålls i den nya konlrollagstiflningen. Med ullänningsförbehåll avser jag elt i bolagsordningen för ett svenskt aktiebolag intaget förbehåll enligt vilket kontrollsubjekl genom teckning eller överlåtelse endast får förvärva en viss del av aktierna i bolaget, vid varje tidpunkt molsvarande mindre än 40 procent av hela aktiekapitalet och mindre än 20 procent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. Ett utlänningsförbehåll skall också kunna innehålla strängare föreskrifter i dessa hänseenden. Jag förordar vidare att det genom etl särskilt tillstånd kan medges att andra förbehåll likställs med utlänningsförbehåll.

2.3.3 Kontrollsubjekt

Jag har redan fidigare använt termen kontrollsubjekl och därmed avsett utländska rättssubjekt och vissa svenska rättssubjekt som enligt 1916 års lag inte får förvärva fast egendom m. m. utan tillstånd.

Jag delar ulredningens uppfattning att följande fyra kategorier bör vara kontrollsubjekt, nämligen 1. utländska medborgare och andra utländska rättssubjekt, 2. svenska aktiebolag som inte har ullänningsförbehåll, 3. svenska handelsbolag, om någon av bolagsmännen är kontrollsubjekl, 4. svenska ekonomiska föreningar (med åtskilliga undantag). Detta stämmer i

Prop. 1981/82:135

32

huvudsak överens med vad som gäller enligl 1916 års lag. I specialmolive­ringen kommer jag att särskill behandla frågan om vissa bostadsrättsföre­ningar bör vara kontrollsubjekl.

Utredningen har övervägt om det finns anledning att utvidga kretsen av kontrollsubjekl. Skäl för en sådan utvidgning kan enligl utredningen knap­past anföras för annat än stiftelser.

I gällande rätt räknas inte svenska stiftelser som kontrollsubjekt. Utred­ningen har inte heller funnit all kretsen av kontrollsubjekl nu bör utvidgas till alt avse sådana stiftelser. Som skäl för sin ståndpunkt har utredningen i huvudsak anfört alt det f. n. finns få stiftelser som står under utländskt inflytande samt att ett hänförande av de svenska sfiflelserna lill kretsen av kontrollsubjekt skulle få till konsekvens att det inte längre skulle vara möjligt att från konlrollsynpunkl acceptera de udänningsförbehåll som finns i flertalet aktiebolags bolagsordningar och som har utformats i över­ensstämmelse med 2 8 andra slycket i 1916 års lag. Vidare har utredningen ansett att en slutlig bedömning av hithörande frågor bör anstå till dess sliftelseutredningen (Ju 1975:01) har slutfört sill arbete.

För egen del kan jag inte ansluta mig till ulredningens uppfattning om behandlingen av svenska stiftelser. Till en början vill jag framhålla att det inle åligger stiflelseutredningen enligt dess direkfiv att överväga särskilda kontrollregler för att undvika utländsKl inflytande i eller genom stiftelser. Jag anser därför atl del är naturligt och lämpligt atl frågan om de svensKa stiftelserna sKall hänföras lill Kretsen av KontrollsubjeKl i stället får sin lösning i förevarande lagstiftningsärende.

En svensK stiftelse Kan bildas av ett utländsKl rättssubjekt. Om utländs­ka intressen också har inflytande i stiftelsens styrelse, blir det även möjligt för dessa intressen att fortlöpande utöva inflytande över stiftelsen och dess tillgångar. Härtill kommer atl det inle föreligger något principiellt hinder mot att en svensk stiftelses avkastning används för att stödja verksamhet utomlands.

På grund av del anförda kan det inle uteslutas att svenska stiftelser, om de generellt undantas från förevarande lagstiftning, blir ett medel för utländska intressen atl på ell okontrollerat sätt utöva inflytande över svenskt näringsliv och förvärva fast egendom i Sverige. Jag förordar därför att även svenska stiftelser i princip görs till kontrollsubjekt i den nya lagsfiftningen.

I åtskilliga fall lorde emellertid innehållet i en stiftelses stadgar utgöra en tillräcklig garanti för att stiftelsen inle skall komma under utländskt infly­tande. Det bör i sådana fall enligl min mening vara möjligt all genom elt särskill beslul medge att en svensk stiftelse inte skall anses som kontroll-subjekt. Beslutet bör kunna återkallas, exempelvis om stiftelsens stadgar genom permulalion undergår en sådan ändring alt fömtsättningarna för beslutet inle längre föreligger.

Görs stiftelser till kontrollsubjekt, får det betydelse för utformningen av

Prop. 1981/82:135

33

utlänningsförbehållen i aktiebolagens bolagsordningar. Förbehållen bör sålunda i princip omfatta även svenska stiftelser. Det sagda bör utan inskränkningar gälla då del är fråga om etl ullänningsförbehåll som införs efter den nya lagstiftningens ikraftträdande. Ett generellt krav på skärp­ning av redan existerande utlänningsförbehåll skulle däremot medföra avsevärda praktiska olägenheter. Jag vill här framhålla att 17 kap. 7 8 aktiebolagslagen innebär att varje aktiebolag efter beslut om övergång lill ett skärpt ullänningsförbehåll måste infordra breven lill alla de aktier som skall vara bundna och förse dessa med påleckning om det nya utlännings­förbehållet. Samtidigt bör beaktas att endasl ett fåtal svenska stiftelser f. n. torde slå under utländskt inflytande. Vad jag här har anfört har föranlett mig att inta den ståndpunkten att ett utlänningsförbehåll som har införts före den nya lagstiftningens ikraftträdande bör godtas vid tillämpning av den lagstiftningen, även om förbehållet inle omfattar svenska stiftelser.

2,4 Förvärvskontrollen

2.4.1 Allmänna synpunkter

Den nuvarande förvärvskontrollen enligt 1916 års lag täcker f. n. alla svenska aktiebolag som har ullänningsförbehåll i bolagsordningen saml förvärv av rörelser. 1968 års lag skyddar de svenska handelsbolagen.

Jag har i del föregående förordat en i princip fullständig övertagandekon­troll (se avsnitt 2.2). När det gäller den närmare utformningen av denna kontroll är flera lösningar i och för sig länkbara.

En lösning kunde vara alt bygga ul systemet med ullänningsförbehåll (se avsnitt 2.3.2). Denna lösning antyddes redan i förarbetena till 1973 års ändringar i 1916 års lag (se prop. 1973:72 s. 9). Den skulle i så fall gå ut på alt alla svenska aktiebolag tvingades atl införa utlänningsförbehåll i bolags­ordningen med möjlighet för regeringen atl medge dispens.

Jag delar emellertid ulredningens uppfattning att flera skäl talar emot en sådan lösning. Allvarligast är att en del av de brister som är förenade med nuvarande ordning (se avsnill 2.1) skulle bevaras om övertagandekonlrol-len enbart byggde på systemet med utlänningsförbehåll. Prövningen skulle alltså även i fortsättningen inriktas inle på förvärvaren utan på det svenska företag som förvärvet avsåg. Praktiska problem skulle också uppstå i samband med införandet av utlänningsförbehåll i bolagsordningarna.

I överensstämmelse med vad utredningen enhälligt har föreslagit bör i stället övertagandekontrollen inriktas på själva transaktionen mellan aktie-eller andelsägaren och förvärvaren. Rätten att förvärva aktier i svenska akfiebolag eller andelar i svenska handelsbolag bör alltså i princip göras beroende av tillstånd, s.k. förvärvstillstånd. Detsamma bör gälla förvärv av rörelser eller delar av rörelser.

När det gäller kretsen av tillslåndspliktiga förvärvare delar jag ulred­ningens uppfattning all alla kontrollsubjekl bör vara skyldiga att söka 3   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 135

Prop, 1981/82:135

34

förvärvsfillstånd. Kretsen av kontrollsubjekt har jag redan behandlat (se avsnitt 2.3.3).

Jag förordar alltså i överensstämmelse med utredningens förslag en ordning som innebär att förvärvstillstånd i princip behövs när ett kontroll­subjekt vill förvärva aktier eller andelar i svenska bolag eller rörelser eller delar av rörelser.

2.4.2 Förvärv av aktier i svenska aktiebolag

Företrädarna för kontroll- och förhandlingslinjerna i utredningen har föreslagit att etl kontrollsubjekl inte utan tillstånd i varje särskill fall skall få förvärva så många aktier i svenska aktiebolag alt, om förvärvaren inle tidigare har aktier i bolaget, aktierna svarar mot mer än 5 procent av aktiekapitalet eller röstetalet för samtliga aktier i bolaget saml, om förvär­varen tidigare har aktier i bolaget, med förvärvet ökar sin andel av aktieka­pitalet eller röstetalet för samtliga aktier i bolaget så atl den överskrider 5, 10, 20, 40 eller 50 procent.

Företrädarna för likabehandlingslinjen har lill en början föreslagil att tillslåndspliklen bara skall omfatta svenska aktiebolag som inte har ullän­ningsförbehåll i bolagsordningen. I fråga om dessa bolag föreslås att ett kontrollsubjekl inte utan fillstånd i varje särskilt fall får förvärva så många aktier alt, om förvärvaren inte tidigare har aktier i bolaget, aktierna svarar mot mer än 10 procent av aktiekapitalet eller röstetalet för samtliga akfier i bolaget, om bolaget är etl aktiemarknadsbolag, och mer än 20 procent i andra bolag samt, om förvärvaren tidigare har aktier i bolaget, med förvär­vet ökar sin andel av akfiekapitalet eller röstetalet för samtliga aktier i bolaget så att den överskrider för aktiemarknadsbolagen 10, 20 eller 50 procent och för andra bolag 20 eller 50 procent.

De olika linjernas förslag skiljer sig alltså åt huvudsakligen i tre avseen­den, nämligen dels i fråga om behovet av lillståndsplikt vid förvärv av aktier i bolag som har udänningsförbehåll i bolagsordningen, dels i fråga om kontrollgränserna för tillståndsplikten, dels också i fråga om behovel av skilda konlrollgränser för akliemarknadsbolagen och för de övriga aktiebolagen.

Själva konstruktionen av tillståndsplikten har allmänl godtagits av re­missinstanserna. Också jag kan ansluta mig till den av ulredningen före­slagna ordningen.

När det sedan gäller frågan om kontrollen bör omfatta fömtom aktier i bolag utan udänningsförbehåll även de fria akfierna i ett bolag med udän­ningsförbehåll anser jag det principiellt riktigast alt i princip låta alla akfieförvärv prövas, om förvärvaren är elt kontrollsubjekl. Det kan visser­ligen invändas, som också har gjorts av förespråkarna för likabehandlings­linjen, alt det saknas möjlighet för utländska rättssubjekt att uppnå en dominerande ställning i bolag med utlänningsförbehåll. Om man emeller­tid, som jag tidigare har förordat, behåller ullänningsförbehållens nuvaran-

Prop, 1981/82:135

35

de gränsvärden (20 och 40 procent av röstetalet resp. aktiekapitalet), blir ramarna så pass vida atl del finns ett allmänl intresse atl kunna granska även sådana förändringar i ägarstmkturen som äger rum innanför dem. Åtminstone gäller delta om förändringarna inte har alltför liten omfattning. På grund av det sagda förordar jag att tillslåndspliklen vid förvärv av aktier skall gälla oberoende av om bolaget har udänningsförbehåll eller ej.

De angivna konlrollgränserna för fillståndsplikten (kontroll- och för­handlingslinjerna vid 5, 10, 20,40 och 50 procent, likabehandlingslinjen vid 10, 20 och 50 procent för akliemarknadsbolagen och 20 och 50 procent för andra bolag) har i allmänhet inte berörts under remissbehandlingen. Del har emellertid satts i fråga om det inle kunde vara tillräckligt med en lägsta kontrollgräns vid 10 procent för aktiemarknadsbolagen.

Självfallet anser jag inle alt alla akfieförvärv oberoende av storlek bör falla under den ifrågavarande lagstiftningen. Enligl min mening bör den fria aklieomsätlningen inte inskränkas i vidare mån än som behövs för att uppnå syftel med förvärvskontrollen. Först när förvärvaren får så slor andel av bolagets aktier att han har någon reell makt i bolaget bör förvärvet enligl min mening underkastas kontroll. Om förvärvaren exempelvis kan genomdriva elt samgående eller en samverkan med ell annal företag finns det enligl min mening anledning för samhället att intressera sig för förvär­vet med hänsyn fill de återverkningar det kan få på allmänna intressen. Förvärv som däremot inte sker för att utöva någon direkl företagarfunk-tion eller för att påverka företagels kommande verksamhel utan i syfte att placera visst kapital, s. k. portföljinvesteringar, finns det i och för sig inle anledning all tillståndsbelägga.

I praktiken lorde del emellertid vara förenat med stora svårigheter att skilja mellan aktieköp som syftar fill kontroll över ett företag och sådana som sker i kapitalplaceringssyfte. Frågan måste rimligen lösas genom någon form av schablonregel som anger de aktieförvärv som skall utlösa samhällets konlrollapparal.

Jag kan för egen del godta den konstmkfion som utredningen har föresla­git och som innebär alt tillslåndsplikl inträder om vissa ur inflytandesyn­punkt viktiga gränser överskrids.

När det gäller atl avgöra var dessa gränser bör dras kan jag, för atl börja med den översta gränsen, ansluta mig till förslaget att gränsen sätts vid 50 procent. Om förvärvaren redan har en absolut majoritet finns del inget skäl att pröva hans ytterligare förvärv. När del sedan gäller de lägre gränserna har man i kontroll- och förhandlingslinjernas förslag funnit del naturligt atl knyta an till 40- resp. 20-procentregeln i 1916 års lag. Jag kan ansluta mig fill detta synsätt. Udänningsförbehållens kontrollgränser, som under de­cennier har angett gränsen mellan fria och bundna akder, bör enligl min mening rimligen få slå igenom också i den nya förvärvsprövningen.

När man kommer ner lill lägre procenttal ökar rimligtvis sannolikheten för att aktieförvärven är portföljinvesleringar. Under remissbehandlingen

Prop. 1981/82:135

36

har också påpekats av Sveriges aktiesparares riksförbund att man kan utgå från atl förvärv av svenska aktier som sker vid Stockholms fondbörs normalt har sådan karaktär. Man har vidare förklarat atl det är osannolikt att en portföljinveslerare placerar så stort belopp som 5 procent av aktie­kapitalet i ett och samma bolag.

Det är uppenbarligen inle möjligt all generelll ange vilken aktieandel som medför alt en förvärvare av andelen kan fatta beslut som har ingripan­de verkningar för företagel. Om akfierna har en stor spridning torde aktieinnehav som molsvarar mellan fem och tio procent av röstetalet kunna ge ett kontrollerande inflytande. De fakfiska förhållandena på bo­lagsstämman blir också avgörande. Koncentrationsutredningen (SOU 1968:7) räknade för sin del med att elt s. k. dominerande minoritetsintresse förelåg, när störste ägaren - ägargmppen innehade största andelen av totala röstetalet (dock över fem procent), hade absolut majoritet på stäm­man och var representerad i styrelsen. Uppfylldes alla dessa tre villkor var enligt ulredningen fömtsättningarna stora för alt ägaren - ägargmppen skulle ha en prakfisk majoritet i bolaget. Enligt ulredningen var det endast elt förelag (ASEA) där lägre andel än 10 procent räckte för atl ge elt dominerande minoritetsintresse.

De uppgifter som jag nu har återgett talar för alt del är tillräckligt alt bestämma den lägsta konlrollgränsen till 10 procent. Jag förordar alltså att gränsen bestäms lill delta procenttal.

Bestäms den lägsta kontrollgränsen fill 10 procent, saknas enligl min mening anledning att införa skilda konlrollgränser för aktiemarknadsbola­gen och övriga bolag. Bestämmelser om skilda konlrollgränser för olika typer av bolag kan lätt framstå som onödigt byråkratiska och komplicerade alt tillämpa. De kan därmed utgöra ett hinder för aktieomsällningen utan att för den skull ge några väsentliga fördelar ur kontrollsynpunkt.

Sammanfattningsvis föreslår jag alltså en ordning av innebörd alt ett kontrollsubjekl inte utan förvärvstillstånd i varje särskilt fall får förvärva så många aktier i svenska aktiebolag att förvärvaren därmed får en sådan andel eller ökar sin andel av akfiekapitalet eller röstetalet för samtliga aktier i bolaget så atl den överskrider 10, 20, 40 eller 50 procent.

För att försvåra all lagsfiftningen kringgås genom atl aktieförvärven delas upp och sprids fill förvärvaren närslående fysiska och juridiska personer har utredningen enhälligt föreslagil bestämmelser om samman­räkning av förvärven.

Ävenjag anser att gränserna för tillslåndspliklen bör kompletteras med sådana bestämmelser om sammanräkning av aktieinnehav. Jag kommer att i specialmotiveringen närmare behandla hur beslämrhelserna bör utfor­mas.

Prop. 1981/82:135

37

2.4.3    Förvärv av andelar i svenska handelsbolag

Utredningen har föreslagit fillståndplikt för kontrollsubjekl vid förvärv av andelar i svenska handelsbolag. Förslaget har allmänt godtagits under remissbehandlingen.

Jag skall senare (se avsnitt 2.5) behandla frågan om tillstånd att sluta avtal om handelsbolag. I fråga om den del av skyddet för handelsbolagen som avser prövningen av rätten alt ingå i ett redan existerande handelsbo­lag vill jag framhålla följande.

Några regler om gränsvärden molsvarande dem jag har förordat för aktieförvärven (se avsnitt 2.4.2) är knappast påkallade när det gäller han­delsbolagen. För dessa bolag bör enligt min mening liksom f. n. gälla alt tillslåndspliklen utlöses vid varje andelsförvärv som görs av ett kontroll­subjekt. Jag är medveten om att det finns handelsbolag med många deläga­re, kanske främst kommanditbolag, där det förekommer en handel med kommanditlotler som kan påminna om handeln med akfier. Jag anser del emellertid föga meningsfullt alt komplicera systemet ytteriigare genom alt skilja melllan olika transakfioner i kommandidoller beroende på om de har belydelse för ägarstmkturen eller ej.

Mot bakgmnd av del anförda tillstyrker jag utredningsförslaget. Jag förordar alltså en ordning av innebörd atl kontrollsubjekl skall ha tillstånd för varje andelsförvärv i svenska handelsbolag.

2.4.4    Förvärv av rörelser

En förvärvskonlroll som endasl skyddar svenska företag som juridiska personer kan lätt kringgås. I stället för att förvärva aktierna i elt aktiebolag eller andelarna i ell handelsbolag kan förvärvaren inrikta sig på den rörelse som bolaget driver eller delar av rörelsen. Detta problem är uppmärksam­mat i 5 a 6 1916 års lag.

Bestämmelserna i 5 a 8 innebär att, om ett kontrollsubjekt vill förvärva äganderätten eller nyttjanderätten lill en rörelse som drivs här i landet eller en del av en sådan rörelse från någon som fritt får förvärva fast egendom, så fordras särskilt tillstånd för att förvärvet skall gälla. Enligt den nuvaran­de ordningen inträder inte tillståndplikt om säljaren eller upplåtaren är kontrollsubjekt. Behov av tillståndsplikl fanns enligt moliven inte i fråga om rörelser som redan var eller utan svårighet kunde komma i utländsk ägo (se prop. 1973:72 s. 9).

Företrädarna för kontroll- och förhandlingslinjen har föreslagit bestäm­melser om en generell fillståndsphkl för kontrollsubjekl när det gäller förvärv av äganderätt eller nytQanderätt till rörelser som drivs här i landet eller delar av sädana rörelser. Något undantag för det fallet att säljaren eller upplåtaren är kontrollsubjekl görs inte främst med hänsyn till att man har utformat tillslåndspliklen för akfie- och andelsförvärven oberoende av om säljaren är kontrollsubjekt eller inle.

I det förslag till förvärvskontroll som likabehandlingslinjens företrädare

Prop. 1981/82:135

38

har lagt fram finns rörelseförvärven inte med. Som skäl åberopas hänsynen till säkerheten i den allmänna omsättningen.

Jag har i och för sig förståelse för de skäl som har fått företrädarna för likabehandlingsUnjen alt utesluta rörelseförvärven från förvärvskonlrol-len. Å andra sidan är det viktigt atl effekfivt hindra möjligheterna lill kringgående av den nya kontrollagsfiftningen. Utesluts rörelseförvärven från fillståndsplikten är det enligt min mening uppenbart att det öppnas möjligheter till kringgående. Dessutom har det sedan nästan elt decennium här i landet funnits en kontroll av rörelseförvärven. Såvitt jag har kunnat utröna har denna förvärvskontroll inle givit några negativa erfarenheter.

Jag har mot bakgrund av del anförda övertygats om atl fillståndsplikt bör gälla också för rörelseförvärven.

Tillslåndspliklen vid förvärv av akfier skall enligt vad jag tidigare har förordat (se avsnitt 2.4.2) inträda oberoende av om bolaget har utlännings­förbehåll. Enligt min mening är det naturligt alt även i fråga om rörelseför­värven skapa möjligheter fill kontroll av förändringar i ägarstmkturen oberoende av om förvärvet sker från etl kontrollsubjekl eller inte. Jag förordar alltså att den nu gällande begränsningen till företag som inte är kontrollsubjekt slopas.

Sammanfattningsvis förordar jag alltså en ordning av innebörd all kon­trollsubjekt inte utan tillstånd får förvärva äganderätt eller nytQanderätt fill rörelser som drivs här i landet eller delar av sådana rörelser.

2.4.5 Undantag från tillståndsplikten

Inskränkningarna i rätlen atl förvärva fast egendom m m. gäller enligt huvudregeln i 1916 års lag för alla former av förvärv. 118 6 första stycket görs emellertid undantag för vissa förvärvsformer, nämligen förvärv ge- . nom bodelning, arv, testamente eller fusion enligt 14 kap. 8 6 aktiebolags­lagen (1975:1385).

Enligt ulredningen bör de förvärv som undantas enligt 1916 års lag undantas från tillståndsplikten även i den nya lagstiftningen. Förvärvstill­slånd behövs enligt utredningen inte heller om aktier förvärvas vid nyemis­sion med företrädesrätt i förhållande lill del antal aktier som förvärvaren tidigare äger.

Under remissbehandlingen har utredningens förslag i denna del allmänt godtagits. Även jag Kan ansluta mig till förslagel. Om de nyemitterade aKtierna ges ul i proportion lill de gamla aktieägarnas tidigare aktieinnehav ökas inte del på innehavet grundade utländska inflytandet genom emissio­nen. Förutom det av utredningen föreslagna undantaget för nyemission bör främst i klarhetens intresse motsvarande undantag göras för förvärv vid fondemission. Jag förordar alltså atl en sådan ordning införs.

Utredningen har vidare föreslagit att förvärvstillstånd inte skall behövas om förvärvet avser aktier som förvärvaren har rätl atl lösa på grund av förbehåll enligt 3 kap. 3 8 akfiebolagslagen (s.k. hembudsskyldighel) un-

Prop. 1981/82:135

39

der fömtsättning all förvärvaren tidigare har fåll tillåtelse all utan hinder av reglerna om tillståndslvång förvärva aktier i bolaget på gmnd av förbe­hållet.

Enligl utredningen lar undanlaget sikte på den form för utländsk företagselablering som kallas "joint venture". Utredningen har med un­danlaget velat hindra atl intresset minskar för denna i och för sig önsk­värda form för utländsk etablering.

Frågan om förvärvstillslånd bör krävas i fråga om aktier som omfattas av hembudsskyldighel får ses mot ulredningens uppgift alt det år 1970 fanns 21 akfiebolag här i landet med exakt 50% utländskt aktiekapital. Görs inle någol undanlag från tillständspliklen med tanke på den nu berörda situationen, kan den utländske parten inle vara säker på alt han i sin egenskap av kontrollsubjekl kan begagna sin lösningsrätt enligt förbe­hållet för den händelse den inhemske intressenten skulle vilja avyttra sina aktier framöver.

Med den positiva grundinställning till utländska investerare här i landet som jag redan tidigare har gett uttryck för kunde del i och för sig vara naturligt om varje förbehåll om lösningsrätt enligt aktiebolagslagen som tagits in i bolagsordningen också befriade från förvärvstillståndsplikten. Med hänsyn lill risken för kringgående av konlrollagstiflningen bör dock en sådan ordning inte införas. Om lösenför]?ehållet emellertid efter särskild prövning godtas av tillståndsmyndigheten finns enligt min mening inget att erinra. Samhällets krav på möjligheter alt påverka ägarstmkturen får där­med anses tillgodosedda.

För egen del kan jag alltså i likhet med remissinstanserna godta den av utredningen föreslagna ordningen.

Enligt 18 6 första stycket i 1916 års lag utgör lagen inte någol hinder för förvärv av fondandel enligt aktiefondslagen (1974:931). En motsvarighet till det angivna undantaget bör enligt min mening införas i den nya lagstift­ningen. Undantaget bör därvid gälla inle bara förvärv av fondandelar utan också förvärv av akfier till en aktiefond enligl aktiefondslagen.

Sammanfattningsvis förordar jag alltså atl förvärvsfillstånd inte skall behövas för förvärv genom bodelning, arv, testamente eller fusion enligt 14 kap. 8 6 akfiebolagslagen. Förvärvsfillstånd skall inte heller behövas för förvärv av aktier till en aktiefond enligl aktiefondslagen eller av andelar i en sådan fond eller av aktier som vid nyemission eller fondemission förvär­vas med företrädesrätt i förhållande till det antal aktier förvärvaren tidigare äger eller för förvärv av aktier som förvärvaren har rätt att lösa på grund av förbehåll enligt 3 kap. 3 6 akfiebolagslagen, om förvärvaren har fåll till­stånd atl ulan hinder av förvärvstillståndsplikten förvärva aktier i bolaget på gmnd av lösenförbehållet.

2.4.6 Påföljd vid brott mot tillståndsplikten

Sanktionen vid brott mot tillståndskravet är enligl gällande ordning alt den ifrågavarande rättshandlingen blir ogiltig. Tillslåndspliktiga förvärv av

Prop. 1981/82:135

40

fast egendom m. m. blir sålunda ogiltiga, om fillstånd till förvärvet inte söks enligt 1916 års lag.

I aktiebolagslagen (1975:1385) ges inte någon uttrycklig anvisning om vad som gäller för den händelse aktieteckning eller överlåtelse av aktier sker i strid mot ell förbehåll om bundna aktier enligt 17 kap. 1 8 aktiebo­lagslagen. I lagens motiv framhålls emellertid all en sådan teckning eller överlåtelse är utan verkan (prop. 1975; 103 s. 549).

I fråga om aktieförvärven gäller enligl 1916 års lag den huvudregeln alt förvärvet är ogiltigt, om det har skett i strid mot ett utlänningsförbehåll. Enligt samma lag blir ett kontrollsubjekls förvärv av rörelse eller delar av en rörelse inle gällande förrän förvärvet har godkänts. I fråga om handels­bolagen sludigen föreskrivs i 1968 års lag atl avtal i strid mot lagen är ogiltiga.

Enligt utredningen bör den nuvarande ordningen behållas också i den nya konlrollagstiflningen. I fråga om transaktioner som kräver förvärvstill­slånd har utredningen sålunda som huvudregel föreslagil att de skall vara ogilliga, om ansökan om förvärvstillstånd inte görs i rätl fid eller på föreskrivet sätt. Ell förvärv är också ogiltigt, om tillstånd vägras genom elt beslul som har vunnit laga kraft. Ogiltighelsregeln är emellerfid inte undan­tagslös. För förvärv av fria aktier som sker på fondbörs bör ogillighetspå-följden inle användas. I sådanl fall bör enligt utredningen tillståndsmyn­dighelen ha möjlighet alt i stället förelägga förvärvaren alt inom viss tid avhända sig aktierna.

Under remissbehandlingen har ulredningens förslag allmänt godtagils.

För egen del anser jag det naturligt att ogiltighelspåföljden kommer till användning också i den nya lagstiftningen. Om man för del första ser på de renodlade faslighelsförvärven är ogiltighetspåföljden enligl min mening närmasi given. Denna påföljd används också i annan näraliggande lagslifl­ning. Jag länKer närmast på jordförvärvslagen (1979:230) och lagen (1975: 1132) om förvärv av hyresfastighet m. m. Samma påföljd bör använ­das när elt rörelseförvärv sker med åsidosättande av lillslåndsreglerna.

När del gäller aktieförvärven kan man som utredningen har påpekat behöva överväga en annan ordning åtminstone för vissa förvärvssitua-fioner. I fråga om förvärv av bundna akfier finns det enligt min mening inte något att erinra mot den nu gällande ordningen. För förvärv av bundna aktier bör alltså ogiltighetspåföljden kunna användas också i en ny kon­trollagstiftning. När det gäller förvärv av fria aktier är emellertid situa­tionen en annan.

Sker förvärvet av fria aktier på fondbörs bör man enligl min mening främst med hänsyn lill aktieomsättningens krav inte använda en ogiltighetspåföljd. I stället är det att föredra om man i sådana situationer kan tvinga förvärvaren att avyttra aktierna. Denna avyttringsskyldighel bör emellertid vara ovillkorlig. Innebörden av de nya reglerna bör alltså vara all tillståndsmyndighelen i ett sådant läge inte bara kan ulan skall utfärda föreläggande för förvärvaren alt avyttra aktierna.

Prop. 1981/82:135

41

Även för en annan förvärvssituation är ogiltighelsregeln enligt min me­ning mindre väl lämpad. Jag tänker på förvärv av fria aktier som sker genom inrop på exekutiv auktion. I stället för att förvärvet skall drabbas av ogiltighet bör lillslåndsmyndigheten vara skyldig alt förelägga förvärvaren atl inom viss tid avyttra aktierna.

När del gäller förvärv av fria aktier i övrigt bör en ogiltighetspåföljd Kunna användas. De förvärv som lagstiftningen främst syftar lill att kon­trollera sker i allmänhet inte över börsen. Är förvärvarens syfte att fä kontroll över företaget lorde han i allmänhet la KontaKl med de gamla aktieägarna. Därvid kan man på goda gmnder anta atl frågan om förvärvarens lillståndspliKl aktualiseras. I sådana situafioner är del enligt min mening påkallat att en ogiltighetspåföljd får inträda för den händelse reglerna om tillslåndsplikt inte följs.

Sammanfattningsvis förordar jag alltså en ordning av innebörd att aktie-, andels- och rörelseförvärven är ogiltiga, om förvärvstillstånd inte begärs enligt den nya kontrollagen. Ogiltighel bör också inträda, om tillstånd vägras. Om elt förvärv av fria aktier har skett på Stockholms fondbörs eller genom inrop på exekutiv auktion gäller inte ogiltighetspåföljden. Tillståndsmyndigheten skall då i stället förelägga förvärvaren alt avyttra aktierna inom viss lid.

2.5 Tillstånd att sluta avtal om handelsbolag

Jag har redan behandlal den del av skyddet för handelsbolagen som begränsar rätten alt ingå i etl redan existerande handelsbolag (se avsnill 2.4.3).

När det gäller rätten att sluta avtal om handelsbolag har utredningen stannat för all den gällande ordningen behålls i den nya lagstiftningen. Det innebär att det skall fordras fillstånd för att kontrollsubjekt skall få sluta avtal om svenskt handelsbolag.

Under remissbehandlingen har remissinstanserna inle haft något alt erinra emot uledningens förslag.

För egen del vill jag erinra om att lagstiftningen på handelsbolagsrätlens område nyligen har moderniserats. Lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag samt lagen (1980; 1103) om årsredovisning m.m. i vissa företag har trätt i kraft den 1 juli 1981. Den nya lagstiftningen lorde verksamt bidra till en förbättrad insyn i handelsbolagen. Enligt min mening saknas emellertid anledning all lämna denna företagsform öppen för ut­ländsk etablering. Ulredningens förslag bör därför godtas.

Jag förordar alltså en ordning av innebörd alt kontrollsubjekl skall ha fillstånd för alt få sluta avtal om handelsbolag. Avtal i strid mot den angivna ordningen bör vara ogiltiga Qfr avsnitt 2.4.6).

Prop. 1981/82:135

42

2.6 Förvärv av aktier i strid mot utlänningsförbehåll

Som tidigare har nämnts är förvärv av aktier i strid mot elt utlänningsför­behåll ogilliga Qfr avsnitt 2.4.6). Undantag görs i fråga om den som innehar skuldebrev eller optionsbevis som avses i 5 kap. akfiebolagslagen. Om skuldebrevet eller opfionsbeviset ger rätt fill del, får innehavaren vid ulbyle eller nyteckning erhålla fria aktier även om förhållandet mellan antalet bundna aktier och antalet fria därmed skulle ändras eller redan förut har ändrats i strid mot förbehållet. Någon möjlighet att ge kontroll­subjekl dispens från förbudet att förvärva bundna aktier finns inte enligt gällande ordning.

Utredningen har ansett att den nuvarande ordningen i huvudsak kan behällas i den nya lagstiftningen. Ändringar har föreslagils främst i två avseenden. Det absoluta förvärvsförbudet avseende bundna aktier bör enligt ulredningen sålunda mildras genom alt en möjlighet till dispens införs. Då dispens inle bör komma i fråga i strid mot bolagsordningen skall dock som en fömtsättning för dispens gälla alt bolagsordningen innehåller en föreskrift om att regeringen eller myndighel som regeringen bestämmer för särskilt fall kan ge tillstånd alt förvärva bundna aktier utan hinder av utlänningsförbehållet.

Enligt ulredningen bör tillståndslvång införas också för den som har blivil kontrollsubjekl först efter del att förvärv av bundna akfier har ägt mm. Den som alltså sedermera har blivit kontrollsubjekt bör enligt utred­ningen ha särskilt tillstånd för alt få behålla de bundna aktierna med risk för att annars behöva avyttra dem.

För egen del kan jag i likhet med remissinstanserna ansluta mig till utredningens uppfattning atl den gällande ordningen i huvudsak kan behål­las. När det gäller ändringarna vill jag framhålla följande.

En möjlighet till dispens för förvärv av bundna aktier aktualiserades av aktiebolagsutredningen i förslaget till ny akfiebolagslag m.m. (se SOU 1971; 15 s. 377). Vid ett utvidgat internationellt samarbete var det enligt akliebolagsutredningen angelägel att dispens skulle kunna ges. Under hän­visning till bl. a. arbetet i förevarande utredning togs emellertid någon dispensmöjlighet inte upp i den nya akfiebolagslagen (se prop. 1975; 103 s. 230).

Som nyss nämndes har utredningen i likhet med aktiebolagsutredningen funnit att en dispensmöjlighet bör införas. Som skäl härför har ulredningen framhållit främst alt dispensmöjligheten kan ses som elt naturiigt led i den nya etableringskonlrollen, att alltfler bolag kan länkas införa ullännings­förbehåll och alt frånvaron av en dispensmöjlighet skulle kunna påverka akfiebolagens kapitalförsörjning på etl sätt som inte är motiverat av någol kontrollbehov.

För egen del är jag tveksam till värdet av den föreslagna dispensmöjlig­heten. Visserligen kommer den nya konlrollagstiflningen sannolikt atl leda

Prop. 1981/82:135

43

till atl alh fler akfiebolag tar in utlänningsförbehåll i bolagsordningen. Utredningens farhågor för negativa effekter av en sådan utveckling när del gäller bolagens kapitalförsörjning är dock säkerligen överdrivna. Såvitt jag har kunnat utröna har frånvaron av just dispensmöjligheten hittills inte på etl avgörande sätt hindrat bolagens kapitalförsörjning. Bestämmelser om dispens måste också med nödvändighet komplicera den nya lagstiftningen. Eftersom de gynnsamma effekterna av en ny dispensregel inle lorde vara särskilt påtagliga har jag kommit till den slutsatsen atl utredningens förslag inte bör genomföras. Jag är alltså inte beredd atl förorda några särskilda bestämmelser om dispens för förvärv av bundna aktier.

1916 års lag innehåller f. n. inga bestämmelser om kontroll av förvärv av bundna aktier som har förvärvats av någon som bhvil kontrollsubjekl först efter förvärvet. Om en svensk medborgare har förvärvat bundna aktier och efter förvärvet blivit utländsk medborgare påverkar detta inte hans rätt att inneha aktierna.

Jag delar i huvudsak ulredningens uppfattning alt den nya kontrollag­sfiftningen bör ge möjlighet alt kontrollera också fall där en aktieförvär-vare efter förvärvet av någon anledning blir kontrollsubjekt. Den lösning som utredningen anvisar kan jag godta. Utredningens förslag bör därför genomföras.

Sammanfattningsvis förordar jag alltså alt förvärv av aktier i strid mot ell ullänningsförbehåll skall vara ogilfiga. Undantagen ifråga om skulde­brev eller optionsbevis som avses i 5 kap. aktiebolagslagen bör las in också i den nya lagstiftningen. Om någon som genom teckning eller överlåtelse har förvärvat aktier som är bundna av ett utlänningsförbehåll blir kontroll­subjekt efter förvärvet, så bör del krävas särskilt tillstånd för all han skall få behålla aktierna. Följs inte reglerna om tillståndslvång eller får ägaren inte tillstånd bör fillståndsmyndigheten ha möjlighet atl förelägga ägaren fill akfierna att avyttra dem inom viss bestämd tid.

2.7 Tillståndsförfarandet

2.7.1 Tillståndsmyndighet

Enligl gällande ordning ankommer del i princip på regeringen all pröva tillståndsfrågor när del är fråga om förelagsförvärv. Vissa typer av ärenden har dock delegerats bl. a: lill statens industriverk.

Avgörandet ligger hos regeringen om det berörda företaget sysselsätter mer än 100 arbetstagare, om förelaget innehar annan fast egendom än som är behövlig för verksamheten eller om ärendets allmänna vikl annars påkallar regeringens prövning. I sådana fall sänder industriverket med eget utlåtande ärendet till regeringen. Ärendena handläggs där inom industride­partementet.

När det gäller ärenden om tillstånd till förvärv av rörelse eller del av rörelse enligt 1916 års lag får industriverket avgöra ärendet utom när

Prop. 1981/82:135

44

verket på gmnd av rörelsens slorlek eller ärendets allmänna vikt anser att ärendet i stället bör prövas av regeringen.

Viktigare ärenden om tillstånd att sluta avtal om svenskt handelsbolag eller att ingå i sådana bolag förbehålls regeringen. Övriga ärenden avgörs antingen av länsstyrelsen i del län där verksamheten skall drivas eller av kommerskollegium, om kollegiet samfidigt skall pröva en fråga om näringstillstånd.

Ulredningen har föreslagil all tillståndsfrågorna liksom hittills i princip skall avgöras av regeringen. Tillslåndsärenden av mindre vikt bör dock kunna delegeras till industriverket. De kriterier som f n. gäller för fördel­ningen av ärenden enligl 1916 års lag mellan regeringen och delegations­myndigheten lämpar sig enligt utredningen också för den nya lagsfiftning­en.

Jag anser del uppenbart all del i första hand är regeringen som på elt allsidigt sätt kan bedöma alla de aspekter som aktualiseras i tillslåndsären­den av det slag som det här är fråga om. Jag anser därför att fillslåndsären­den enligt den nya ordningen i princip bör förbehållas regeringen.

Enligt min mening kan man emellertid samtidigt på goda gmnder anta alt en rad förvärvsärenden enligt den nya lagstiftningen inte kommer alt vara av den betydelsen att avgörandet behöver vila pä regeringen. Erfarenhe­terna av den nuvarande konlrollagstiflningen, främst 1916 års lag, tyder på atl del bör finnas utrymme för delegering av vissa typer av ärenden.

F.n. genomförs en omorganisation av statens industriverk som bl.a. syftar till att ändra verkets arbetsuppgifter och det torde därför inte vara lämpligt med delegafion till industriverket. Enligt min mening är det natur­ligt alt ärenden som är mindre viktiga ur allmän synpunkl anförtros läns­styrelserna, som f. n. handlägger åtskilliga ärenden enligl 1916 års lag.

Sammanfattningsvis förordar jag alltså alt tillståndsprövningen enligt den nya lagsfiftningen i princip förbehålls regeringen med möjlighet att delegera avgörandet i ärenden som får anses mindre viktiga ur allmän synpunkt.

2.7.2 Förutsättningar för tillstånd

Även om det urspmngligen inte fanns några uttryckliga rikfiinjer för förvärvskontrollen i 1916 års lag var syftet klart, nämligen att hindra utländskt övertagande av viktigare mark- och naturtillgångar.

Genom 1973 års ändringar i 1916 års lag har kriterier för tillståndsgiv­ningen tagits in i lagtexten (se 28 tredje styckel). Innebörden är alt till­ståndsmyndighelen vid prövningen av ett ärende om ändring av utlän­ningsförbehåll kan pröva om det strider mot väsentligt allmänt intresse atl del svenska förelagel hell eller delvis övergår i utländsk ägo. Medgivande till ändring av bolagsordningen skall sålunda inte lämnas om det strider mot väsentligt allmänl intresse atl bolagels aktier förvärvas av kontrollsub­jekt.

Prop. 1981/82:135

45

I utredningen har kontroll- och förhandlingslinjernas företrädare före­slagil en beslämmelse om att tillstånd skall meddelas, såvida det inle med hänsyn till det inflytande som härigenom kan uppkomma över svenskt förelag eller svenskt näringsUv eller av andra skäl är oförenligt med all­mänl intresse.

Företrädarna för likabehandlingslinjen har däremot föreslagil en bestäm­melse om atl tillstånd skall meddelas, såvida det inte strider mot gmnderna för annan lag eller skulle åsamka landets intressen utomordentlig skada. Enligl dem bör tillstånd få vägras endast i mycket exceptionella fall.

Remissinstansernas inställning lill de olika förslagen har varit splittrad.

När jag har alt ta ställning till de gmnder för fillståndsgivningen som bör gälla enligt den nya lagstiftningen vill jag betona att min grundinställning fill udändska direkta investeringar här i landet är positiv. Min utgångs­punkt är att den allmänl liberala polifik som hittills gällt för sådana investe­ringar som det här är fråga om skall tillämpas även i fortsättningen. Kriterierna för tillstånd skall emellertid ge möjlighet att hindra utländska övertaganden i sådana sannolikt sällsynta fall då förvärvet skulle vara oförenligt med väsentliga inhemska inlressen.

Till följd av 1973 års ändringar kan inle endast naturtillgångar utan även andra fillgångar såsom teknik, know-how, dyrbara maskiner, patent och vammärken skyddas. Att upprätthälla etl sådanl skydd är angelägel i synnerhet när det är fråga om företag som på gmnd av sin storlek eller produktionsinriktning har särskild belydelse för landets försörjning eller ekonomi i stort. Det kan också finnas skäl atl hindra uppköp av svenska företag i en bransch som redan förut har ett myckel starkt inslag av utländskt ägande (se prop. 1973; 72 s. 8).

Jag finner det naturligt all i den nya lagen välja den formulering som sedan år 1973 finns i 1916 års lag, nämligen att tillstånd skall meddelas, om det inte strider mot någol väsentligt allmänt intresse. Därmed markeras också atl syftet med den nya lagstiftningen inte är atl lillståndsmyndighe-tema skall slå in på någon ny väg.

Det kan emellertid inle komma i fråga alt välja den nu ifrågasatta formuleringen, om lagstiftningen därmed skulle komma att stå i strid med Sveriges internationella förpliktelser. Det torde också vara hänsynen till dessa förpliktelser som framför allt har lett företrädarna för likabehand­lingslinjen i utredningen atl förorda en annan och mer restriktiv formule­ring, dvs. all tillstånd i princip får vägras bara om landets inlressen skulle åsamkas utomordentlig skada.

Jag vill därför här översiktligt gå igenom de internationella för­pliktelser som är av särskill intresse i sammanhanget. De viktigaste följer av Sveriges anslutning lill OECD:s kapilalliberaliseringssladga och lill EFTA-konventionen. Beaktas bör också den inom Europarådet utarbe­tade s. k. europeiska bosättningskonventionen.

Kapitalliberaliseringsstadgan reglerar bl. a. internationella direklinve-

Prop. 1981/82:135

46

steringar. Med sådana investeringar avses upprättande eller utvidgning av ett helägt dotter- eller filialförelag, förvärv av hela äganderätten lill etl beslående företag, deltagande i elt nytt eller bestående företag samt lång­tidslån på minst fem år.

Stadgan ålägger medlemsstaterna att sinsemellan fortlöpande avskaffa restriktioner för kapitalrörelser i den utsträckning det är nödvändigt för etl effekfivt ekonomiskt samarbete. I detta syfte skall varje tillstånd lämnas som behövs för att slutföra eller verkställa bl. a. ingående direktinveste­ringar. Medlemsstaterna har dock vissa möjligheter till tillfälliga undantag från liberaliseringsförpliktelserna genom s.k. derogafion (artikel 7). I öv­rigt medges undanlag - fömtom i fråga om investeringar av rent finansiell karaktär bara i sådana fall då en enskild transaktion eller överföring på grund av beloppets slorlek eller andra omständigheter skulle ha en utomor­dentligt skadlig verkan på den berörda medlemsstatens intressen (den s. k. andra anmärkningen).

Av en bilaga lill stadgan framgår att Sverige år 1964 i samband med en utvidgning av stadgans förpliktelser gjorde förbehåll beträffande andra ingående direktinvesteringar än långlidslån. Vid detta förbehåll har anteck­nats att förbehållet gäller endast den aktuella transaktionen och endast i den mån del finns inskränkningar i utlänningars rätt atl utöva vissa särskilt angivna aktiviteter eller förvärva eller äga visst slags egendom. Från svensk sida torde man främst ha syftat på bestämmelserna i 1916 års lag.

Innebörden av de svenska åtagandena enligt kapitalliberaliseringsstad­gan har prövats i två lagstiftningssammanhang, nämligen vid 1973 års ändringar av 1916 års lag samt i ett lagstiftningsärende år 1974 som gällde valutalagen (prop. 1974:89 s. 61, FiU 1974:23 samt 2a8 valutalagen i lydelse enligt SFS 1974:458).

I 1973 års lagsliftningesärende framhölls vid riksdagsbehandlingen alt Sveriges åtaganden enligt stadgan inte hindrade den föreslagna kontrollen av ingående direktinvesteringar (NU 1973:57). Denna bedömning föran­ledde aldrig någon erinran från OECD eller de övriga medlemsländerna.

Under senare år har frågan om kapitalliberaliseringsstadgans innehåll och räckvidd fält förnyad aktualitet. Inom OECD har nyligen avslutals en utredning om stadgans tillämpningsområde i fråga om de ingående direkl­investeringarna. Ell fortsatt arbete har ansetts behövligt i syfte atl genom preciseringar om möjligt få fram en gemensam linje. Det skall bl. a. klar­göras vilka åtgärder av medlemsländerna i form av lagstiftning eller praxis som får anses kräva reservationer eller derogationer.

Under del angivna arbetets bedrivande har man i OECD från svensk sida ansett att 1964 års svenska reservation skall dras tillbaka. Som grund härför har i huvudsak anförts atl frågor som rör rätten atl etablera sig faller utanför stadgan. Detta skulle innebära att bl. a. 1916 och 1968 års lagar faller utanför stadgans fillämpningsområde och att någon reservation för denna lagstiftning alltså inte är behövlig. I fråga om 1916 års lag har

Prop, 1981/82:135

47

dessutom betonats alt lagen bör kunna ändras utan atl Sverige därigenom kommer i konflikt med liberaliseringsförpliklelserna under förutsättning atl lagens allmänna inriktning behålls.

Mot bakgmnd av del anförda anser jag atl Sveriges åtaganden enligl kapitalliberaliseringsstadgan inte hindrar en bestämmelse om att fillstånd till ingående direktinvesleringar kan vägras, om investeringen strider mot ett väsentligt allmänl intresse.

I fråga om den nya lagstiftningens förenlighet med EFTA-konventionen vill jag framhålla följande.

I konventionens elableringsartikel (16) erkänner medlemsstaterna all restrikfioner i fråga om etablering och drift av ekonomiska företag inom deras områden av andra medlemsstaters rättssubjekt inte bör fillämpas på sådant sätt atl dessa rättssubjekt behandlas mindre gynnsamt än vederbö­rande medlemsstaters egna rättssubjekt och detta går ul över fördelarna med undanröjandet eller frånvaron av tullar och kvanfilaliva restrikfioner i handeln mellan medlemsstaterna (moment 1). Om en stal inför nya restrik­fioner får de inle fillämpas på sådant sätt att delta strider mot nyssnämnda princip (moment 2).

Vid tillkomsten av EFTA-konventionen enade man sig om vissa till-lämpnings- och lolkningsregler som bl. a. berör artikel 16. Sålunda fömt­sättes (punKt 9) alt restriKlioner som - vare sig de formellt synes ge nationell behandling eller inte - faKtisKt leder lill en mindre gynnsam behandling än den som medlemsstatens egna rältssubjeKt utsätts för, om­fattas av etableringsartiKeln.

VarKen punKten 9 eller etableringsartiKeln ansågs emellerlid hindra (punKl 8) en medlemsstat att utöva Kontroll över fiUträdet till dess Kapital-marKnad, investeringar i existerande inhemsKa företag eller äganderätten fill naturtillgångar.

Vid de förhandlingar som föregick bildandet av frihandelssammanslut-ningen fäste man från svensk sida stort avseende vid frågan om etable-ringsrätten. Det hängde samman med den gällande lagsfiftningens in­skränkningar i utlänningars rätt alt här driva näring, etablera företag, fullgöra vissa funktioner inom förelag samt förvärva fasl egendom och vissa slag av naturtillgångar. I propositionen (prop. 1960:25) angående Sveriges tillträde till konventionen uttalades att de svenska restrikfionerna på detta område inte Kunde anses vara betydande. I stor utsträckning var de sä utformade alt praxis i tillämpningen och prövning av dispensfrågor var avgörande. Eftersom gällande praxis som regel var liberal, syntes några mera besvärande hinder för utlänningars möjligheter att driva ekono­misk verksamhet i Sverige inle föreligga. I propositionen underströks vidare atl det inte förelåg någol hinder enligt konventionen att bibehålla den kontroll över utlänningars förvärv av fast egendom och vissa naturtill­gångar som koncessionsförfarandet enligt 1916 års lag innebar. Vid till­ståndsgivningen enligt lagen fick emellertid i förekommande fall konven-

Prop, 1981/82:135

48

tionens bestämmelser om nationell likabehandling beaktas. En anpassning lill konventionens föreskrifter torde enligt departementschefen, såvitt då kunde bedömas, inte medföra någon fara för alt naturtillgångar skulle övergå i utländsk ägo i någon omfattning av belydelse.

Frågan om svensK Koncessionslagsliflnings förhållande till EFTA-Kon­ventionen berördes vid tillkomsten av lagen (1968:555) om rätt för utlän­ning och utländskt förelag att idka näring här i riket. Av förarbetena till lagen framgår (se prop. 1968; 98 s. 120) att konventionens etableringsregler ansågs kunna tillgodoses vid tillämpningen av den nya lagen. I det sam­manhanget hänvisades till vad som uttalals redan i 1960 års proposifion om Sveriges lilhräde lill konvenfionen.

Mot bakgmnd av del anförda har jag övertygats om atl en ny lagstiftning av del innehåll som jag nyss har diskuterat kan genomföras ulan hinder av konvenfionens etableringsregler.

Vad sludigen gäller den europeiska bosättningskonventionen åläggs Sverige atl i princip likställa andra konventionsstaters medborgare med landets egna i fråga om rätten all förvärva egendom och driva näringsverk­samhet. Del finns emellertid inle någol absolut hinder för alt vägra tillstånd till udändska direktinvesleringar. Restriktioner kan införas av säkerhets-och försvarsskäl (art. 5). De kan också motiveras av tungt vägande ekono­miska och sociala skäl (art. 6).

Enligt min mening torde man också när det gäller bosättningskonven-lionen kunna acceptera all den nya kontrollagsfiftningen utformas på det sätt som jag tidigare har diskuterat.

Sammanfattningsvis anser jag att de av mig förordade gmnderna för tillståndsprövningen är förenliga med Sveriges internationella åtaganden och förpliktelser. Det finns alltså inte någon anledning all av hänsyn till dessa förpliktelser välja en formulering av det slag som likabehandlingslin­jens företrädare har ställt sig bakom. Allmänt sett anser jag också all en sådan formulering skulle ge alltför små möjligheter att vägra fillstånd. Jag förordar därför att den centrala tillståndsbestämmelsen får det innehållet att fillstånd lill den ifrågavarande åtgärden skall meddelas, om det inte strider mot något väsentligt allmänt intresse.

2.7.3 Föreskrifter i samband med tillstånd

Möjligheten atl meddela föreskrifter i samband med tillstånd är inte reglerad i 1916 års lag. I praktiken har det emellertid efter år 1973 förekom­mit att överlåtare och förvärvare har gjort vissa utfästelser eller åtaganden som åtminstone delvis har utgjort en förutsättning för etl fillstånd.

Utredningen har ansett att möjligheten att ställa upp villkor vid företags­förvärv bör lagfästas. Företrädarna för kontrollinjen har härvid knutit an fill del föreslagna systemet med verksamhetskontroll på så sätt att verk­samhetstillstånd skall kunna förenas med de villkor och föreskrifter som behövs för att säkerställa att företagel inte driver sin verksamhet i strid mot allmänna inlressen.

Prop. 1981/82:135

49

Företrädarna för förhandlings- och likabehandlingslinjerna har valt en ordning som innebär att tillståndsmyndigheten kan förena själva förvärvs-fillståndet med sådana villkor eller föreskrifter som behövs för att hindra alt från allmän synpunkl väsentliga olägenheter uppkommer i samband med förvärvet.

Remissinstansernas inställning till de olika förslagen om föreskrifter har i allmänhel varit negativ.

För egen del känner jag av olika skäl tveksamhet inför tanken på att ett förvärvstillslånd skulle kunna förenas med föreskrifter för den framtida verksamheten vid del företag som förvärvet avser. En sådan ordning skulle lätt kunna utvecklas till någon form av verksamhetskontroll, någol som jag tidigare har ställt mig avvisande till (se avsnitt 2.2). En möjlighet till föreskrifter skulle på samma sätt som en regelrätt verksamhetskonlroll innebära en särbehandling av de utlandsdominerade förelagen jämfört med de rent svenska.

Jag har på gmnd av del anförda kommit fill den slutsatsen att ett förvärvstillstånd inte bör kunna förenas med föreskrifter.

Jag har tidigare utvecklat vilka intressen som enligl min mening bör skyddas genom kravet på förvärvstillstånd. Innebörden av den föreslagna prövningen är liksom f. n. atl tillstånd skall vägras om det skulle strida mot något väsentligt allmänt intresse. Även om ett tillstånd inte kan förenas med föreskrifter är det uppenbart alt utfästelser från de inblandade företa­gen kan få betydelse vid tillståndsprövningen. Frivilliga utfästelser av detta slag förekommer ibland enligt nuvarande praxis. Sådana åtaganden kan undantagsvis möjliggöra bifall till en ansökan som annars skulle av­slås. I sådana fall är del naturligt alt åtagandena tas upp i tillståndsbeslutel.

På grund av det sagda förordar jag att det i den nya lagstiftningen förs in en regel om att tillståndsmyndigheten i beslut om förvärvstillstånd skall ange sådana åtaganden som förvärvaren eller, vid aktie- eller andelsför­värv, det bolag som avses med förvärvet har gjort i förvärvsärendet och som har tillagts belydelse vid prövningen.

2.8 Förvärv av fast egendom m. m.

Vid tillkomsten av 1916 års lag var det gmndläggande syftel med lagstift­ningen att bevara Sveriges naturtillgångar i inhemsk ägo (se prop. 1916; 137 s. 126). Enligl min mening finns det fortfarande ell skyddsbehov när del gäller fast egendom och gmvrättigheter.

Utredningens förslag i denna del, som är enhälligt, innebär alt bestäm­melserna om fast egendom m. m. i 1916 års lag förs över till en ny lag ulan några nämnvärda ändringar i sak. Förslaget har i huvudsak lämnats utan erinran av remissinstanserna och även jag anser att det bör ligga till gmnd för lagstiftning. Som grundläggande princip bör alltså gälla att kontrollsub­jekt inte utan fillstånd får förvärva fast egendom här i landet. Kretsen av 

4    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 135

Prop, 1981/82:135

50

kontrollsubjekl bör härvid vara densamma som enligt bestämmelserna om företagsförvärv (se avsnitt 2.3.3). Även förutsättningarna för tillstånd bör i slor utsträckning bygga på de principer som jag har förordat för förelags­förvärvens del, även om det behövs en del speciella regler beträffande fastighetsförvärven. Jag återkommer till dessa regler i specialmofivering­en.

Vad sedan beträffar frågan om vilken myndighet som skall pröva ären­den om tillstånd till fastighetsförvärv gäller f.n. att det i princip är rege­ringen som är fillståndsmyndighet. Prövningen har emellertid i viss ut­sträckning delegerats till länsstyrelserna. Delegationen har härvid utfor­mats så atl länsstyrelserna under vissa bestämda förutsättningar kan bifalla en ansökan om förvärvstillslånd. Däremot får länsstyrelsen i princip inle avslå en ansökan ulan ärendet skall i sådant fall överlämnas lill regeringen (se 1 6 i 1916 års lag). Ett undantag gäller när det är fråga om förvärv av fritidsfastigheter (se prop. 1975:65 och LU 1975:27). Länsstyrelsen får i dessa fall även avslå ansökningar om förvärvsfillstånd (se i fråga om lagstiftningens innebörd Svensk Juristlidning 1975 s. 660 samt 1976 s. 395).

Gällande ordning avviker från vad som numera är normalt vid delege­ring. Den speciella regleringen i fråga om fritidsfasligheler har också lett lill osäkerhet om lagstiftningens innebörd.

Del anförda har lett mig lill den slutsatsen alt regeringen bör ges en generell rätl att delegera beslutanderätten. Det är naturligt alt regeringen förbehåller sig prövningsrätten av sådana ärenden som är särskilt betydel­sefulla ur allmän synunkt. I den mån delegering sker fill länsstyrelserna bör dessa dock ha rätt att avgöra ärendena i både positiv och negativ riktning. En sådan ordning har också den fördelen atl fömtsättningarna för fillstånd kan utformas pä elt enklare sätt och ges giltighet både för regeringen och länsstyrelserna.

Jag förordar alltså en lagregel som innebär att frågor om förvärvstill­slånd skall prövas av regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer.

2.9 Ikraftträdande m. m.

Den nya lagstiftningen bör träda i kraft snarast möjligt. Jag förordar att ikraftträdandet sker den 1 januari 1983.

Vissa övergångsbestämmelser bör tas upp i en särskild promulgations­lag.

Prop, 1981/82:135

51

3   Upprättade lagförslag

I enlighet med det anförda har inom jusfiliedepartemenlet upprättats förslag till

1.

lag om utländska förvärv av svenska företag m. m.,

2.

lag om utländska förvärv av fast egendom m. m.,

3.

lag om införande av lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. och lagen om utländska förvärv av fast egendom m.m.,

4.

lag om ändring i lagen (1934:239) om bulvanförhållande i fråga om akfier i vissa bolag,

5.

lag om ändring i lagen (1935; 395) om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel m. m.,

6.

lag om ändring i kredilupplysningslagen (1973; 1173),

7.

lag om ändring i aktiefondslagen (1974; 931),

8.

lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse,

9.

lag om ändring i lagen (1949:658) om inlösen i vissa fall av rätt lill gruva m.m.,

10.

lag om ändring i förköpslagen (1967:868),

11.

lag om ändring i gmvlagen (1974:342),

12.

lag om ändring i lagen (1975; 1132) om förvärv av hyresfastighet m.m.,

13.

lag om ändring i lagen (1976:240) om förvärv av eldislributionsan­läggning m.m.,

14.

lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230).

Det under 5 angivna förslaget har upprättats i samråd med chefen för handelsdepartementet, förslagen under 7 och 8 i samråd med chefen för ekonomidepartementet, förslagen under 9, Il och 13 i samråd med chefen för industridepartementet och förslagel under 14 i samråd med chefen för jordbmksdepartementet.

Förslagen bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 4. '

4   Specialmotivering

4.1 Förslaget till lag om utländska förvärv av svenska företag m. m.

Lagen innehåller i sakligt hänseende en del nyheter i förhållande till 1916 års lag. Viktigast är den direkta förvärvsprövningen i fråga om aktier (se 78). Bestämmelserna i 1968 års lag har däremot förts över fill den nya lagen utan någon nämnvärd ändring i sak.

' Bilagan har uteslutits här. Förslagen är likalydande med dem som är fogade till propositionen utom såtillvida att en ny 8 § har tillkommit i förslaget till lag om införande av lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska företag m.m. och lagen (1982:000) om udändska förvärv av fast egendom m. m.

Prop, 1981/82:135

52

Lagen har delats in i olika avsnitt som skiljs åt genom undermbriker. Under mbriken inledande bestämmelser anges lagens allmänna innehåll (18) och vissa undantag från lagens tillämpningsområde (2 6). Följande avsnitt innehåller bestämmelser om kontrollsubjekt (3 8), udänningsförbe­håll (4 och 5 66), ändring av ullänningsförbehåll (66), förvärvsfillstånd (7-

1

1 86), fillstånd alt sluta avtal om handelsbolag (12 8) och förvärv av aktier i strid mot utlänningsförbehåll (13 och 1466). I avsnittet om tillståndspröv­ning (15-18 86) behandlas bl. a. frågor om tillståndsmyndighel öch förut­sättningar för tillstånd. Lagen avslutas med beslämmelser om ansvar m. m. (19 och 2066), överklagande (21 8) och tystnadsplikt (228). Bestämmelser om ikraftträdande m.m. finns i en särskild promulgationslag (se avsnitt 4.3).

Utredningens belänkande innehåller tre olika förslag till lag om kontroll av udändsk företagselablering här i riket, nämligen kontrollinjens (se be­länkandet s. 69 och 601), likabehandlingslinjens (se belänkandet s. 76 och 622) och förhandhngslinjens (se betänkandet s. 80 och 626). I den mån jämförelser görs med dessa lagförslag anges de endast med beteckningen för resp. linje.

På skäl som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2) inne­håller förevarande lag inle några beslämmelser om verksamhetskonlroll för ullandsägda företag och inte heller några beslämmelser om utländska nyetableringar här i landet, bortsett från den i 12 8 angivna begränsningen i rätlen atl sluta avtal om svenskt handelsbolag.

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag innehåller beslämmelser om begränsningar i rätlen för

utländska rättssubjekt och vissa svenska rättssubjekt att förvärva aktier i

svenska aktiebolag, andelar i svenska handelsbolag eller rörelser som drivs

här i landel. Genom lagen begränsas också rätten atl sluta avtal om

handelsbolag.

I paragrafen anges ramen för den i lagen reglerade kontrollen av utländs­ka förelagsetableringar här i landet. Som framgår av lagtexten avser kon­trollen inte bara utländska rättssubjekt ulan även vissa svenska rätts­subjekt (se 3 6).

2 8 Denna lag tillämpas inle på svenska bank- eller försäkringsaktiebolag

eller pä aktierna i sådana bolag.

(Jfr 3 8 i kontrollinjens, likabehandlingslinjens och förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen, som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.1), knyter an lill vad som gäller enligt 18 8 andra stycket a i 1916 års lag. Svenska bank- och försäkringsaktiebolag las helt undan från lagens till-lämpningsområde. Undantaget innebär dels att dessa bolag aldrig är kon­trollsubjekt, dels att akfierna i sådana bolag inte omfattas av reglerna om förvärvstillstånd.

Prop, 1981/82:135

53

Enligt lagen (1955:183) om bankrörelse får sådan rörelse drivas endast av bankakfiebolag som har fått fillstånd av regeringen fill delta (oktroj). Bankerna slår under fillsyn av bankinspektionen. Sfiftare, styrelseledamö­ter, firmalecknare och revisorer skall vara svenska medborgare och bosal­la här i landel. Aktierna i bankaktiebolag får förvärvas endast av svenska medborgare eller av svenska bolag och föreningar som inle är kontrollsub­jekt enligt 1916 års lag eller av andra svenska samfälligheter eller stiftelser.

118 6 lagen om bankrörelse har gjorts en följdändring till förevarande lag i fråga om kontrollsubjekl (se avsnitt 4.8). Banklagstiftningen ses f. n. över av banklagsutredningen (Fi 1976:04).

Enligl lagen (1948:433) om försäkringsrörelse får sådan rörelse drivas endasl av försäkringsaktiebolag eller ömsesidigt försäkringsbolag som har fått tillstånd av regeringen till detta (koncession). Bolagen står under tillsyn av försäkringsinspektionen. Stiftare, styrelseledamöter, firmaleck­nare och revisorer i försäkringsaktiebolag skall vara svenska medborgare och bosatta i Sverige. Däremot finns det inte något förbud för utländska rättssubjekt atl förvärva aktier i svenska försäkringsaktiebolag. Frågan om införande av ett sådant förbud övervägs emellerlid av försäkringsverksam-helskommittén (E 1979:01; se 1980 års kommiltéberällelse del II s. 189).

I en den 21 januari 1982 beslutad lagrådsremiss föreslås en ny lag om försäkringsrörelse som den 1 januari 1983 skall ersätta den nu gällande lagen. Den nya lagen innebär inte några ändringar i de hänseenden som nu har berörts, annal än såfillvida att vissa dispensmöjligheter föreslås när del gäller kravei på svenskt medborgarskap och bosättning i Sverige.

Kontrollsubjekt

3 8   Kontrollsubjekt enligl denna lag är

1.

utländska medborgare och andra utländska rättssubjekt,

2.

svenska aktiebolag som inte har ullänningsförbehåll i bolagsordning­en,

3.

svenska handelsbolag, om någon av bolagsmännen är kontroll­subjekl,

4.

svenska stiftelser,

5.

svenska ekonomiska föreningar vars verksamhet regleras av lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar, bostadsrältslagen (1971; 479), lagen (1975; 417) om sambmksföreningar eller äldre lagstiftning, som molsvarar lagen om eKonomisKa föreningar eller bostadsrältslagen.

Första styckel 5 gäller inte

a)   föreningar - utom sambmksföreningar - som har lill huvudsakligt

ändamål atl främja medlemmarnas ekonomiska inlressen genom atl

anskaffa livsmedel eller andra förnödenheter åt medlemmarna, avsätta alster av medlemmarnas verksamhel, avsätta IransportQänster som medlemmarna utför, bereda andra bosläder än fritidsbostäder åt medlemmarna eller anskaffa lån åt medlemmarna,

b)   föreningar som utgör en sammanslutning av föreningar som inte är

kontrollsubjekt.

Prop, 1981/82:135

54

Genom särskilt tillstånd kan medges alt en svensK stiftelse eller en svensK ekonomisk förening inte skall vara kontrollsubjekl. Sådana till­stånd kan begränsas alt gälla endasl för viss lid och kan återkallas om fömtsätlningar för tillstånd inte längre föreligger.

(Jfr 1 6 i kontrollinjens, likabehandlingslinjens och förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.3).

I första stycket anges i fem punkter vilka rättssubjekt som skall vara kontrollsubjekl enligt den nya lagen. I förhållande lill 1916 års lag (se 1,2 och 18 88) utökas kretsen av KontrollsubjeKl med svenska stiftelser och svenska bostadsrättsföreningar som har lill huvudsakligt ändamål atl bere­da fritidsbosläder åt medlemmarna.

Första punkten molsvarar 1 8 första och andra styckena i 1916 års lag. Med andra udändska rättssubjekt än utländska medborgare avses främst juridiska personer som är bildade enligl lagen i en främmande stat men också främmande stater, myndigheter i sådana stater och internationella organisationer.

Andra punkten motsvarar 2 6 andra stycket i 1916 års lag. Undantag görs för de svenska akfiebolag som har ullänningsförbehåll. Med utlänningsför­behåll avses sådana förbehåll som uppfyller förutsättningarna i 4 8 första stycket förevarande lag eller som har likställts med ett sådant förbehåll vid särskild prövning enligt 4 6 andra stycket förevarande lag. Av 5 6 i promul­gationslagen (se avsnitt 4.3) framgår emellertid att även vissa äldre förbe­håll skall godtas.

Enligt 3 kap. 4 8 aktiebolagslagen skall aktier ställas lill viss man. Som framgår av 98 lagen (1975:1386) om införande av aktiebolagslagen kan det emellertid fortfarande finnas äldre aktiebolag med aktiebrev ställda fill innehavaren. Det är fråga om etl fåtal bolag som med stöd av äldre lagstiftning har fått tillstånd att ge ul innehavaraktier. Enligt 2 6 första stycket i 1916 års lag är sådana akfiebolag alltid kontrollsubjekt.

De nu åsyftade akfiebolagen bör vara kontrollsubjekt även enligt den nya lagen. I ulredningens belänkande föreslås en särskild övergångsbe­stämmelse härom (punkt 4 i de olika linjernas förslag). Enligt min mening behövs det emellertid inte någon särskild bestämmelse för atl ifrågavaran­de aktiebolag skall bli kontrollsubjekl. Eftersom de inle kan ta in etl utlänningsförbehåll i bolagsordningen följer det redan av huvudregeln i förevarande punkl att de är kontrollsubjekt.

Tredje punkten molsvarar 26 första slycket i 1916 års lag i vad avser handelsbolag. Vad som avses med handelsbolag framgår av 1 kap. 1 och 288 lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag. Som handelsbo­lag räknas alltså även kommanditbolag.

Det lorde i allmänhet inte vara förenat med några svårigheter att ta reda på om någon av bolagsmännen är kontrollsubjekt. Om någon av bolags­männen är ett handelsbolag, får undersökas om det handelsbolaget i sin tur har en bolagsman som är kontrollsubjekl.

Prop, 1981/82:135

55

Det bör observeras atl beslämmelserna i 1916 års lag om ullänningsför­behåll (2 8 andra stycket) omfattar endasl svenska handelsbolag med en utländsk bolagsman lill skillnad från beslämmelserna om tillslåndsphkt för förvärv av fast egendom (2 8 första slycket) som - liksom förevarande punkt omfattar svenska handelsbolag vari kontrollsubjekl är bolagsman. Jag återkommer till denna skillnad vid 48 i förevarande lag.

Fjärde punkten saknar motsvarighet i 1916 års lag och i utredningens belänkande. Jag hänvisar till vad som anförts i den allmänna motiveringen (avsnill 2.3.3) om svenska stiftelser som kontrollsubjekl. Vad som avses med stiftelse framgår av 1 6 lagen (1929:116) om tillsyn över stiftelser.

Femte punkten molsvarar 28 första slycket i 1916 års lag i vad avser ekonomiska föreningar.

Till begreppet ekonomisk förening i vidsträckt mening kan hänföras i huvudsak tre slag av föreningar. För del första avses härmed föreningar vars verksamhet regleras enbart av lagen (1951:308) om ekonomiska för­eningar. För det andra avses sådana föreningar för vilka bestämmelserna i 1951 års föreningslag kompletteras av speciallagstiftning, nämligen bo­stadsrättsföreningar enligt bostadsrältslagen (1971:479), jordbrukskassor, cenlralkassor för jordbmkskredil och riksorganisafionen enligt lagen (1956: 216) om jordbmkskasserörelsen samt sambmksföreningar enligt la­gen (1975; 417) om sambmksföreningar. Föt del Iredje finns föreningar för vilka endast ell begränsat antal av bestämmelserna i 1951 års förenings­lag gäller. Så är fallet med understödsföreningar enligt lagen (1972:262) om understödsföreningar och erkända arbetslöshetskassor enligl lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring.

Av intresse i förevarande sammanhang är endast sådana svenska ekono­miska föreningar som kan hänföras lill de två första kategorierna. Detta överensslämmer också i huvudsak med undantagen i 188 i 1916 års lag samt med de förslag som lagls fram i utredningens betänkande. Föreningar som regleras av lagen om jordbmkskasserörelsen är emellertid inle kon­trollsubjekl enligt 1916 års lag (se prop. 1956:122 s. 46 och 96) och bör inle heller vara det enligt förevarande lag.

I förevarande punkt görs en uppräkning av de lagar som avses. Uppräk­ningen omfattar även äldre lagstiftning som motsvarar 1951 års förenings­lag och 1971 års bosladsrättslag. Genom lagtextens formulering utesluts sambmksföreningar enligt den upphävda lagen (1948:218) om sambruks­föreningar. Detta överensslämmer med gällande rätt (se övergångsbestäm­melserna lill SFS 1975:418) och vad som föreslagits i ulredningens belän­kande (se övergångsbestämmelserna i punkl 81 kontrollinjens förslag samt punkt 6 i likabehandlingshnjens och förhandlingslinjens förslag).

Sambruksföreningar enligl 1975 års lag är däremot kontrollsubjekl och hksom enligl gällande rätt gäller inle några undantag för dessa föreningar (se 18 6 andra styckel bi 1916 års lag samt andra stycket a i förevarande paragraf).

Prop, 1981/82:135

56

Undantagen i andra stycket i förevarande paragraf molsvarar vad som gäller enligt 186 andra stycket i 1916 års lag i fråga om ekonomiska föreningar med ell undantag.

Enligt 1916 års lag görs undanlag för föreningar som har till huvudsakligt ändamål alt främja medlemmarnas inlressen genom alt bereda bosläder ål medlemmarna. Härigenom undantas alltså bostadsrättsföreningar.

Utredningen har emellertid föreslagit att detta undantag skall begränsas såvitt gäller fritidsbostäder. Syftel med den föreslagna begränsningen är alt hindra försök alt genom upplåtelse av bostadsrätt kringgå de restrikfiva regler om meddelande av tillstånd för utländska medborgare att förvärva frifidsfastigheter i Sverige som infördes år 1975 (se följande avsnitt 4.2 vid 1 kap. 10 6 i förslaget lill lag om udändska förvärv av fast egendom m.m.). Utredningens förslag innebär således atl bostadsrättsföreningar som har lill huvudsakligt syfte att bereda fritidsbostäder åt medlemmarna skall bli kontrollsubjekl.

Remissinstanserna har inle haft något atl erinra mot utredningens förslag på denna punkt. Även jag ansluter mig till förslaget. Det ifrågavarande undantaget från reglerna om kontrollsubjekt har alltså begränsats så atl det endast gäller föreningar som har till huvudsakligt syfte att bereda andra bosläder än frifidsbostäder åt medlemmarna, Jag återkommer till föreva­rande undantag vid behandlingen av förvärvskontrollen för fast egendom m. m. (se i avsnitt 4.2 vid 1 kap. 1 8).

Tredje stycket, som saknar motsvarighet i 1916 års lag och i utredningens betänkande, har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.3).

För bifall till en ansökan enligl förevarande bestämmelse bör krävas att stiftelsen eller föreningen genom innehållet i stadgarna eller på annal sätt kan dokumentera att tillräckliga garantier finns för att något utländskt inflytande inte kan uppkomma i stiftelsen eller föreningen. Om fömtsätt­ningarna för ett tillstånd senare ändras, exempelvis genom all stadgarna ändras, kan tillståndet återkallas.

Utlänningsförbehåll

4 § Med utlänningsförbehåll avses i denna lag ett i bolagsordningen för etl svenskt akfiebolag inlaget förbehåll enligt vilket kontrollsubjekl genom teckning eller överlåtelse endast får förvärva en viss del av aktierna i bolaget, vid varje tidpunkt motsvarande mindre än fyrtio procent av hela aktiekapitalet och mindre än Qugo procent av röstetalet för samtliga akfier i bolaget. Med utlänningsförbehåll avses också förbehåll enligt vilket strängare föreskrifter i dessa hänseenden gäller.

Genom särskilt fillstånd kan medges att även andra förbehåll än som anges i första slycket skall anses som utlänningsförbehåll enligt denna lag.

(Jfr 1 8 i kontrollinjens, likabehandlingslinjens och förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen har behandlats i den allmänna mofiveringen (avsnitt 2.3.2).

Första stycket, som innehåller en definition av begreppet utlänningsför­behåll, motsvarar 2 8 andra stycket i 1916 års lag. Definitionen skall ses

Prop, 1981/82:135

57

mot bakgrund av bestämmelserna i 3 kap. 2 6 och 17 kap. 1 8 aktiebolagsla­gen om tillåtna inskränkningar i aktiers fria överlåtbarhet.

Förevarande bestämmelse innebär ingen ändring av nuvarande gräns­värden för de fria aktiernas andelar av röstetal och aktiekapital. Liksom f. n. begränsas endast förvärv genom teckning eller överlåtelse. Förvärv genom bodelning, arv eller testamente står därför inte i strid med ett utlänningsförbehåll.

Utformningen av ullänningsförbehåll påverkas givetvis av att svenska stiftelser är kontrollsubjekl enligl den nya lagen. Elt udänningsförbehåll som införs efter den nya lagens ikraftträdande måste därför även avse svenska stiftelser. Som jag har anfört i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.3) bör däremot äldre förbehåll kunna godtas även om förbehållet inte omfattar svenska stiftelser. I 5 8 i promulgationslagen (se avsnitt 4.3) finns en beslämmelse av denna innebörd.

Som jag har berört vid 3 6 första styckel 3 förevarande lag föreligger en viss skillnad även i fråga om handelsbolag. Enligt 2 8 andra styckel i 1916 års lag är etl svenskt handelsbolag kontrollsubjekl om det finns en utländsk bolagsman i bolaget. I förevarande paragraf knyts an till definitionen av kontrollsubjekt i 3 8 första stycket. Detta innebär för handelsbolagens del atl etl sådanl bolag är kontrollsubjekt om någon av bolagsmännen är kontrollsubjekl, alltså exempelvis ett svensKl aktiebolag utan udännings­förbehåll (se härom prop. 1973; 72 s. 11).

Andra stycket saknar motsvarighet i 1916 års lag. Jag hänvisar till vad som har anförts om s. K. liKställda förbehåll i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.2).

Som en allmän fömtsättning för tillstånd enligt andra stycket bör gälla alt förbehållet har tagits in i bolagsordningen och all syftet med förbehållet är atl hindra att bolaget domineras av utländska inlressen. En vikfig förutsättning för tillstånd är alltså att förbehållet anger inskränkningar i möjligheterna för kontrollsubjekl alt genom teckning eller överlåtelse för­värva aktier i bolaget. Vilka gränser för de fria aktiernas andel av röstetal och aktiekapital som därvid kan godtas får avgöras från fall till fall. Vid prövningen får en samlad bedömning göras av om förbehållet kan anses säkra att utländska intressen inle kan skaffa sig en dominerande ställning i bolaget. För tillstånd lorde i allmänhet få krävas atl röstetalet för de fria aktierna är mindre än. Qugo procent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget.

Ett tillstånd enligt förevarande bestämmelse innebär på samma sätt som ell ullänningsförbehåll enligl första slycket alt aktiebolaget inte längre är kontrollsubjekl.

Även i fråga om elt likställt förbehåll gäller alt det inle får ändras utan tillstånd (se vid 66).

5 6 Utlänningsförbehåll utgör inte hinder för förvärv av aktier till en aktiefond enligt aktiefondslagen (1974:931) eller av andelar i en sådan fond.

Prop, 1981/82:135

58

(Jfr I 8 sista stycket i kontrollinjens, likabehandlingslinjens och förhand­lingslinjens förslag.)

Paragrafen har motsvarigheter i 2 8 andra stycket och 18 6 första styckel i 1916 års lag (se härom prop. 1974; 128, NU 57, rskr 388, SFS 1974:932).

En följdändring lill förevarande lag görs i 4 6 aktiefondslagen (se avsnitt 4.7).

Åndring av utlänningsförbehåll

6 §   Udänningsförbehåll får inle ändras utan tillstånd.

(Jfr 48 i kontrollinjens, likabehandlingslinjens och förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen motsvarar 2 6 Iredje slycket första meningen i 1916 års lag.

Av definitionen av utlänningsförbehåll i 46 första stycket följer bl. a. att ändringsförbudet i förevarande paragraf gäller också i fråga om förbehåll som innehåller strängare föreskrifter än de gränser som anges för de fria aktiernas andel av röstetal och aktiekapital Qfr om tidigare praxis i detta avseende prop. 1967; 121 s. 20). Ändringsförbudet gäller också likställda förbehåll enligl 4 8 andra stycket saml sådana äldre förbehåll som fortfa­rande godtas (se 58 i promulgationslagen). Förbehåll som har avfattats i överensstämmelse med 28 andra stycket i 1916 års lag i lydelse före den 1 juli 1934 (s. k. ofullständiga förbehåll) är däremot inte förbehåll i den nya lagens mening och omfattas därför inle heller av ifrågavarande ändrings­förbud.

Att registrering av ell beslul om ändring av utlänningsförbehåll skall vägras av patentverkel om tillstånd inte föreligger enligt förevarande para­graf följer av 18 kap. 4 8 akfiebolagslagen.

Förvärvstillstånd

7 §   Kontrollsubjekl får inte ulan fillstånd (förvärvstillslånd) för varje

särskilt fall förvärva

1.   så många aktier i svenska aktiebolag all genom förvärvet förvärva­

rens andel av aktiekapitalet eller röstetalet för samtliga aktier i bolaget

kommer atl överskrida något av gränsvärdena tio, Qugo, fyrtio eller femtio

procent,

2.

andelar i svenska handelsbolag,

3.

äganderätt eller nytQanderätt lill rörelser som drivs här i landet eller delar av sådana rörelser.

(Jfr 156 första slycket i kontrollinjens förslag, 96 första stycket i likabe­handlingslinjens förslag och 13 8 första stycket i förhandlingslinjens för­slag.)

Paragrafen har behandlats i den allmänna mofiveringen (avsnitt 2.4.1-2.4.4).

I tre punkter behandlas frågorna om fillstånd för atl förvärva aktier i svenska aktiebolag (punkt 1), andelar i svenska handelsbolag (punkl 2) eller rörelser som drivs här i landet (punkt 3).

Prop, 1981/82:135

59

Vissa gemensamma undantag från tillslåndspliklen anges 19 6.

Punkten 1, som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4.2), saknar motsvarighet i 1916 års lag.

Tillståndskravel gäller oberoende av om del bolag vars aktier skall förvärvas har ell udänningsförbehåll i sin bolagsordning. Skyddet enligt förevarande beslämmelse avser alltså alla svenska akfiebolag.

Del bör observeras att frågan om förvärv av aktier som är bundna till följd av ett utlänningsförbehåll inte regleras här utan i 13 och 1466. Det finns emellertid ingenting som hindrar alt en ansökan enligt 6 6 om tillstånd atl la bort ullänningsförbehållel prövas samtidigt med en ansökan enligt förevarande bestämmelse om atl förvärva aktier i bolaget. I allmänhel torde del vara en fördel om prövningen sker samtidigt.

En fömtsättning för atl tillslåndspliklen skall inträda är atl någon av de angivna konlrollgränserna överskrids. Vissa kompletterande regler om sammanräkning av förvärvarens aktier med akfier som tillhör andra finns i 86.

Vid beräkning av om någon konlrollgräns överskrids är inle den förvär­vade aktiepostens slorlek i och för sig avgörande. Avgörande är i stället om förvärvet av aktieposten ensamt eller tillsammans med de aktier för­värvaren redan tidigare har i bolaget medför att någon av de angivna gränserna överskrids.

För belysning av de ifrågavarande bestämmelsernas närmare innebörd kan ges följande exempel under den allmänna förutsättningen alt aktierna har lika röstvärde. Om en förvärvare äger aktier som motsvarar åtta procent av bolagets akfiekapilal så inträder tillslåndspliklen om det nya förvärvet uppgår lill mer än två procent. Skulle förvärvarens aktieinnehav däremot redan uppgå lill 21 procent av bolagels aktiekapital så inträder tillslåndspliklen först om han vill förvärva en ny aktiepost som uppgår till mer än 19 procent av aktiekapitalet. Har förvärvaren å andra sidan redan mer än 50 procent av aktiekapitalet i bolaget utgör förevarande bestämmel­se inte någol hinder för hans förvärv av ytterligare aktier i bolaget. Går aktiemajoriteten förlorad måste förvärvaren på nytt söka tillstånd, om han genom nya aktieförvärv passerar någon av de angivna kontrollgränserna.

Om en förvärvare har exempelvis åtta procent av aktiekapitalet i ell bolag och i olika delposter förvärvar exempelvis ytterligare tre och fyra procent av bolagets aktiekapital, så inträder i princip tillslåndspliklen vid del första förvärvet om tre procent. Del lorde ligga i sakens natur att innan tillstånd har meddelats för ell tillståndspliktigt förvärv så kan ett senare förvärv vara svävande i den meningen att för förvärvet gäller en latent tillslåndsplikt enligl förevarande lag. Om i del angivna exemplet tillstånd vägras till del första förvärvet kommer även det förvärv som avser fyra procent av aktiekapitalet atl bli ogiltigt om fillstånd inte har sökts (se 116).

Tillståndsphklen gäller inle vid förvärv av konvertibla skuldebrev eller skuldebrev med optionsrätt till nyteckning av aktier. Detta är i och för sig

Prop. 1981/82:135

60

naturligt, eftersom innehavaren av sådana skuldebrev i princip inte kan utöva något inflytande över företaget. När skuldebreven byts mot aktier uppkommer emellertid ett förvärv som omfattas av förevarande bestäm­melse, om förvärvaren är kontrollsubjekl och någon konlrollgräns pas­seras.

En ulbytesrätt eller optionsrätt som har förvärvats före ikraftträdandet av förevarande lag kan utnyttjas utan hinder av förevarande beslämmelse (se 76 i promulgationslagen).

Punkten 2, som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4.3), motsvarar 1 8 första slycket och 2 8 i 1968 års lag i vad avser rätten atl inträda i ett handelsbolag.

Någon avgränsning i förhållande till del inflytande som andelsförvärvet kan antas medföra i bolaget har inte gjorts. Tillståndsplikt inträder alltså även vid exempelvis förvärv av enstaka kommanditlotler i kommanditbo­lag med ell stort antal kommanditlotler.

Av 18 8 i förevarande lag framgår att vissa särskilda förutsättningar skall vara uppfyllda om förvärvstillslånd skall kunna meddelas.

Punkten 3, som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4.4), motsvarar 5 a6 i 1916 års lag.

I förhållande till 1916 års lag har den ändringen gjorts atl lillståndsplikt inträder oberoende av om förvärvet sker frän någon som är kontrollsub­jekt. Enligl den nuvarande ordningen inträder tillståndsplikt endast om säljaren eller upplåtaren inte.är kontrollsubjekt.

Någon ändring av de i 1916 års lag använda begreppen rörelse eller del av rörelse görs inte (se prop. 1973:72 s. 10).

Med förvärv att nytQanderätt till en rörelse avses dels atl etl kontroll-subjekt själv sluter ett avtal om upplålelse av nyttjanderätten, dels alt kontrollsubjektet övertar en redan upplåten nyttjanderätt.

Om det som ett led i elt rörelseförvärv ingår även ett förvärv av fast egendom, skall förvärvet prövas både enligl förevarande lag och enligl den nya lagen om utländska förvärv av fast egendom m.m. Enligt min mening behövs del inte några särskilda lagbestämmelser för all få lill stånd den samordning som kan vara önskvärd. Jag återkommer till denna fråga vid behandlingen av 108 i förevarande lag.

8 8 Vid beräkning av antal akfier enligt 7 8 skall vaije aktie räknas med som tillhör

1.

ell förelag som ingår i samma koncern som förvärvaren,

2.

ell förelag över vilket förvärvaren har etl bestämmande inflytande, om förvärvaren är utländsk medborgare,

3.

förvärvarens make, barn, föräldrar eller syskon eller elt företag över vilket en sådan anhörig har ett bestämmande inflytande.

(Jfr 15 8 andra stycket i kontrollinjens förslag, 98 andra slycket i likabe­handlingslinjens förslag och 13 6 andra styckel i förhandlingslinjens för­slag.)

Prop. 1981/82:135

61

Paragrafen, som saknar molsvarighet i 1916 års lag, har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4.2).

I tre punkter ges bestämmelser om sammanräkning av aktier när det gäller all avgöra om ett akfieförvärv är tillståndsplikligl enligt 781. Avsik­ten med förevarande paragraf är all hindra alt den nya lagstiftningen kringgås genom alt aktier sprids fill förvärvaren närstående fysiska och juridiska personer.

Punkten 1 anger alt sammanräkning skall ske inom en koncern.

Begreppet koncern används här i en vidsträckt betydelse, som överens­slämmer med den som används i 3 6 i förslaget fill ny anslällningsskyddslag (se prop. 1981/82:71 s. 115).

En koncern föreligger alltså oberoende av om moderförelaget är ett aktiebolag (se I kap. 2 8 aktiebolagslagen), en ekonomisk förening (se la6 lagen om ekonomiska föreningar) eller ell handelsbolag (se 1 kap. 1 6 lagen, 1980:1103, om årsredovisning m.m. i vissa företag). Även andra typer av moderföretag är tänkbara i förevarande fall.

Koncernbestämmelserna i den associalionsrättsliga lagstiftningen avser genomgående enbart koncerner där moderförelaget är svenskt (se prop. 1979/80:143 s. 149). Förevarande beslämmelse avser emellertid även ut­ländska koncerner. Detta innebär dels atl svenska dotterförelag kan ingå i en utländsk koncern, dels att etl koncernförhållande kan föreligga mellan flera utländska förelag. Frågan om en koncern föreligger i dessa fall får bedömas med utgångspunkt från vad som gäller beträffande svenska kon­cerner Qfr prop. 1981/82; 71 s. 116).

Punkten 2 avser enbart del fallel all förvärvaren är udändsk medborga­re, dvs. en fysisk person. Sammanräkning skall ske med sådana företag över vilka förvärvaren har ett bestämmande inflytande Qfr i fråga om s. k. sidoordnade koncerner prop. 1979/80:143 s. 69). Frågan om ett bestäm­mande inflytande föreligger får bedömas mot bakgrund av vad som gäller för koncerner enligt punkt 1. Etl bestämmande inflytande över ett företag kan alltså gmndas även på annal än ägande (se exempelvis 1 kap. 2 6 andra styckel akfiebolagslagen).

Jag har inte ansett det lämpligt att låta förevarande punkt omfatta andra och mer diffusa företagsgmpperingar av koncernliknande natur.

Enligt punkten 3 skall sammanräkning ske med aktier som fillhör vissa nära anhöriga till förvärvaren eller företag över vilka sådana anhöriga har ett bestämmande inflytande.

9 §   Förvärvstillstånd behövs inte för förvärv

1.

genom bodelning, arv eller testamente,

2.

genom fusion enligt 14 kap. 8 6 akfiebolagslagen (1975:1385),

3.

av aktier till en akfiefond enligt aktiefondslagen (1974:931) eller av andelar i en sådan fond,

4.

av aktier som vid nyemission eller fondemission förvärvas med före­trädesrätt i förhållande till det antal aktier förvärvaren tidigare äger.

Prop, 1981/82:135

62

5. av aktier som förvärvaren har rätl all lösa på gmnd av förbehåll enligl 3 kap. 3 8 aktiebolagslagen, om förvärvaren har fått tillstånd alt utan hinder av 7 8 förvärva aktier i bolaget på gmnd av förbehållet.

(Jfr 15 8 tredje stycket och 166 i kontrollinjens förslag, 96 tredje styckel och 108 i likabehandlingslinjens förslag samt 13 6 tredje stycket och 148 i förhandlingslinjens förslag.)

I paragrafen, som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnill 2.4.5), anges vissa undanlag från tillslåndspliklen enligt 78.

Enligt 46 i promulgationslagen (se avsnitt 4.3) gäller äldre bestämmel­ser, om förvärvet har skett före ikraftträdandet av förevarande lag. Vissa ytterligare undanlag görs i 6 och 7 85 i promulgationslagen.

Punkterna 1-3 molsvarar 18 6 första stycket i 1916 års lag.

Punkterna 4 och 5 saknar molsvarighel i 1916 års lag. Jag hänvisar till vad som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4.5).

Tillstånd enligt punkten 5 får ses som etl förhandsbesked. Av tillståndet skall därför framgå vem som fritt får förvärva aktierna om lösenrätten aktualiseras och vilka aktier som får förvärvas utan att en tillståndsplikt inträder enligt 7 5.

Undantaget enligt punkten 5 avser endast förbehåll som har tagits in i bolagsordningen. Bestämmelser om lösenrätt som har tagits in i konsortial­avlal eller liknande saknar betydelse i förevarande sammanhang.

10 §   Om förvärvstillslånd inle har sökts före förvärvet, skall det sökas av

förvärvaren inom en månad från det förvärvet skedde.

(Jfr 196 i kontrollinjens förslag och 17 6 i förhandlingslinjens förslag.)

Av paragrafen framgår atl det är möjligt att få ett tillstånd redan innan förvärvet har skett. Av 17 8 följer att ett förhandstillstånd skall fidsbegrän-sas.

Om en ansökan inle görs inom rätt tid blir förvärvet ogiltigt enligt 118.

Som jag har framhållit vid behandlingen av 763 kan i en förvärvad rörelse även ingå fast egendom för vilken prövning krävs enligt den nya lagen om utländska förvärv av fast egendom m. m. (se avsnitt 4.2). Enligl 1 kap. 4 8 i den lagen är ansökningstiden tre månader. Det är alltså angeläget alt lillslåndsmyndigheten vid en ansökan om rörelseförvärv enligt föreva­rande lag kontrollerar om förvärvet omfattar fast egendom och i förekom­mande fall erinrar sökanden om hans skyldighet att ge in en ansökan även enligl den andra lagen.

11 §   Om förvärvstillstånd inte söks inom föreskriven tid och på föreskri­

vet sätt eller om tillstånd vägras, är förvärvet ogiltigt.

Om ett förvärv av akfier som inte är bundna av etl utlänningsförbehåll har skett på Stockholms fondbörs eller genom inrop på exekutiv auktion gäller inte första styckel. Tillståndsmyndighelen skall i stället förelägga förvärvaren att avyttra aktierna inom sex månader eller den längre tid som myndigheten bestämmer.

Prop, 1981/82:135

63

(Jfr 21 8 i kontrollinjens förslag, 128 i likabehandlingshnjens förslag och 198 i förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen har behandlats i den allmänna mofiveringen (avsnitt 2.4.6).

Första stycket molsvarar 5 6 tredje slycket i 1916 års lag och 3 6 i 1968 års lag.

Innebörden av ogiltighetspåföljden är att ingendera parten blir skyldig att fullgöra sina åtaganden på grund av avtalet samt att parterna skall återlämna vad de kan ha erhållit på gmnd av avtalet. Del lorde kunna fömtsättas atl parterna i så väsentliga ling som förelagsförvärv i allmänhet gör avtalet beroende av atl tillstånd lämnas och att de i avtalet anger vad som skall gälla om fillstånd inte ges.

Andra stycket saknar molsvarighet i gällande rätt. Jag hänvisar till vad som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4.6).

Förevarande beslämmelse avser förvärv av fria aktier som sker på Stockholms fondbörs eller genom inrop på exekufiv auktion. Sådana för­värv blir av hänsyn till säljaren resp. hans fordringsägare inle ogilliga ulan förvärvaren skall åläggas all göra sig av med aktierna.

Den ovillkorliga skyldigheten för fillståndsmyndigheten att utfärda före­läggande om avyttring av aktierna kan naluriigtvis få till följd alt aktierna måste bjudas ul vid en mindre lämplig tidpunkt. För atl i möjligasle mån förhindra detta har del tagits upp en möjlighet all förlänga sexmånaders-fristen. Särskilt i fråga om störte aktiepost bör hänsyn tas lill svårighe­terna atl erhålla ett godtagbart försäljningspris, om ett större antal aktier samtidigt bjuds ul lill försäljning.

Tillstånd att sluta avtal om handelsbolag

12 § Kontrollsubjekl får inte sluta avtal om svenskt handelsbolag utan

tillstånd.

Avtal i strid mot första stycket är ogiltiga.

(Jfr 7 och 888 i kontrolllinjens, likabehandlingslinjens och förhandlings­linjens förslag.)

Paragrafen, som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5), motsvarar 1968 års lag i vad avser rätten alt sluta avtal om handelsbo-lag.

Tillståndskravel gäller oberoende av om del utländska rättssubjektet har tillstånd enligl lagen (1968; 555) om rätl för utlänning och udändskt förelag att idka näring här i riket.

Av 18 8 i förevarande lag framgår atl vissa särskilda fömlsättningar skall vara uppfyllda om fillstånd skall kunna meddelas.

Förvärv av aktier i strid mot utlänningsförbehåll m.m.

13 8 Förvärv av aktier i strid mot etl utlänningsförbehåll är ogiltiga. Den

som innehar skuldebrev eller optionsbevis som avses i 5 kap. aktiebolags­

lagen (1975:1385) får dock vid utbyte eller nyteckning erhålla fria akfier,

om skuldebrevet eller opfionsbeviset ger rätt till detta, även om förhållan-

Prop, 1981/82:135

64

del mellan antalet bundna och antalet fria akfier därmed skulle ändras eller redan förut har ändrats i strid mot förbehållet.

(Jfr 2 8 i kontrollinjens, likabehandlingslinjens och förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen, som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6), motsvarar 3 6 i 1916 års lag.

I fråga om undantaget i andra meningen hänvisas fill vad som anfördes vid tillkomsten av nuvarande bestämmelser (se prop. 1973:93 s. 81 och 147). Alt bolaget under vissa förutsättningar kan bli skyldigt att träda i likvidation lill följd av missförhållandet mellan antalet bundna och antalet fria aktier framgår av 13 kap. 4 6 5 aktiebolagslagen.

Förevarande beslämmelser avser endasl förvärv av akfier genom teck­ning eller överlåtelse. Detta framgår av definitionen av utlänningsförbehåll 148. En utländsk medborgare kan alltså förvärva bundna akfier genom exempelvis bodelning, arv eller testamente. Av 17 kap. 1 8 tredje .stycket aktiebolagslagen följer då också atl han vid en emission får förvärva nya bundna aktier. En erinran härom finns f.n. i 35 andra styckel i 1916 års lag. Enligt min mening saknas det behov av en sådan erinran och någon molsvarande bestämmelse finns alltså inle i förevarande paragraf

14      § Han någon genom teckning eller överlåtelse förvärvat aktier som är

bundna av etl utlänningsförbehåll och blir han kontrollsubjekl efter förvär­

vet, skall hän ha tillstånd för all få behålla aktierna.

Sådant tillstånd skall sökas av ägaren inom tre månader från det denne blev kontrollsubjekt. Om tillstånd inte söks inom föreskriven tid och på föreskrivet sätt eller om tillstånd vägras, får tillståndsmyndigheten föreläg­ga ägaren att avyttra aktierna inom sex månader eller den längre tid som myndigheten bestämmer.

(Jfr 65 i kontrollinjens, likabehandlingslinjens och förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen, som saknar motsvarighet i 1916 års lag, har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6).

Utgångspunkten för förevarande beslämmelser är att någon som äger bundna aktier efter förvärvet blir kontrollsubjekt, exempelvis genom byte av medborgarskap. Aktierna får inle behållas utan tillstånd.

Tillståndsmyndighetens skyldighet att förelägga ägaren att avyttra ak­tierna är inle ovillkorlig enligl förevarande paragraf Qfr 11 8 andra stycket).

När del gäller alt bestämma den lid inom vilken aktierna skall avyttras bör hänsyn las till svårigheterna att få ett godtagbart pris, om ett slörre antal aktier samfidigt bjuds ut till försäljning.

Tillståndsprövning

15      § Frågor om fillstånd enligt denna lag prövas av regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer.

Prop. 1981/82:135

65

(Jfr 22 6 i kontrolllinjens förslag, 13 61 likabehandlingslinjens förslag och 208 i förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.7.1).

Delegationsbestämmelser finns f.n. dels i kungörelsen (1971:705) om utredning och tillstånd i ärende enligt lagen (1916; 156) om vissa inskränk­ningar i rätten atl förvärva fast egendom m.m., dels i förordningen (1979:82) om fillstånd enligt lagen (1968:557) om vissa inskränkningar i rätlen att sluta svenskt handelsbolag m. m. Frågan om en tillämpningsför­ordning till förevarande lag kommer att anmälas senare. I denna bör delegation i viss utsträckning kunna ske till länsstyrelsen (se avsnitt 2.7.1). I förordningen bör också tas in bestämmelser om vad olika typer av ansökningar skall innehålla.

I lillslåndsärenden enligt förevarande lag bör givelvis berörda myndig­heter och organisationer ges tillfälle att yttra sig. Härvid är det självklart att berörda fackliga organisationer liksom hittills skall få framföra syn­punkter och önskemål. Någon särskild bestämmelse om delta har inle ansetts behövlig.

16 6   Tillstånd enligl denna lag skall meddelas, om det inte strider mot

något väsentligt allmänt intresse.

I beslut om förvärvstillslånd skall anges sådana åtaganden som förvär­varen eller, vid aktie- eller andelsförvärv, det bolag som avses med förvär­vet har gjort i ärendet och som har tillagts belydelse vid prövningen.

(Jfr 248 i kontrollinjens förslag, 15 6 i likabehandlingslinjens förslag och 22 6 i förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.7.2 och 2.7.3).

Första stycket motsvarar 2 6 tredje slycket andra meningen i 1916 års lag.

Förevarande beslämmelse ligger till grund för bedömningen av frågan om tillstånd i alla de olika typer av ärenden som kan aktualiseras enligt den nya lagen.

Andra stycket saknar motsvarighet i gällande rätt. Jag hänvisar till vad som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.7.3). Jag vill framhålla alt bestämmelsen endast avser sådana åtaganden som har tillagts betydelse vid prövningen.

17 8   Om tillståndet avser elt framtida förvärv, skall viss tid för tillstån­

dels giltighet anges i tillståndsbeslutel.

(Jfr 206 i kontrollinjens förslag, 11 8 i likabehandlingslinjens förslag och 188 i förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen saknar molsvarighet i gällande rätl.

Ett förhandslillstånd innebär givetvis inte någon skyldighet för den som fält lillståndet att också utnytQa det. Förevarande paragraf syftar fill atl 5   Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 135

Prop, 1981/82:135

66

begränsa den lid under vilken osäkerhet kan råda om del berörda förela­gets framtida ägarförhållanden. I paragrafen har inte satts ul någon längsta tid. Del får från fall lill fall bedömas vilken gilfighetstid som kan anses rimlig. Härvid bör givelvis hänsyn tas till de önskemål och synpunkter som har förts fram i fillslåndsärendet. Giltighetstiden skall anges i beslutet om förhandslillstånd.

18 8 Tillstånd att sluta avtal om handelsbolag eller att förvärva andelar i

ett handelsbolag får meddelas endast om del finns elt avtal enligt vilket

bolaget skall vara slutet eller inträde medgivet i och med att tillstånd ges.

(Jfr 7 8 andra styckel och 15 6 Qärde stycket i kontrollinjens förslag, 7 6 andra stycket och 98 Qärde stycket i likabehandlingslinjens förslag saml 7 8 andra stycket och 13 8 Qärde styckel i förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen molsvarar 1 6 andra styckel i 1968 års lag och avser alt hindra atl avtal sluts under andra förutsättningar än de som framgår av tillstånds-ansökan.

Förvärv av en andel i ell handelsbolag ger ingen ovillkoriig rätt lill in­träde i bolaget (se 2 kap. 2 6 lagen, 1980; 1102, om handelsbolag och enkla bolag). Det bör därför redan vid tillståndsprövningen enligt förevarande lag vara klart att de andra bolagsmännen samtycker lill att förvärvaren inträder som ny bolagsman.

Ansvar rn. m.

19 8 Till böler eller fängelse i högst sex månader döms den som uppsåtli­

gen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktiga uppgifter i ett ärende enligt

denna lag.

Åtal för brott får väckas endast efter förordnande av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

(Jfr 36 och 38 86 i kontrollinjens förslag, 17 och 1986 i likabehandlings­linjens förslag samt 33 och 35 88 i förhandlingslinjens förslag.) Paragrafen saknar motsvarighet i gällande rätt.

20 6    Förelägganden enligt denna lag får förenas med vite.

Talan om utdömande av vite får väckas endasl efter förordnande av regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer.

(Jfr 398 första och andra styckena i kontrollinjens förslag, 208 i likabe­handlingslinjens förslag och 366 första och andra styckena i förhandlings­linjens förslag.)

Paragrafen saknar motsvarighet i gällande rätt.

Förelägganden kan utfärdas enligt 118 andra stycket och 14 8 andra stycket förevarande lag.

Överklagande

21 8 Om någon annan än regeringen har meddelat beslul i ärende enligt

denna lag, överklagas beslutet hos regeringen genom besvär.

Prop, 1981/82:135

67

Enligt förevarande paragraf kan i princip varje beslul i ett tillslånds­ärende överklagas till regeringen, om inte regeringen har meddelat beslu­tet. I fråga om tid för överklagande m.m. gäller förvaltningslagen (1971:290).

Tystnadsplikt

22 § Den som till följd av bestämmelserna i denna lag har fåll kännedom om enskilds affärs- eller driftförhållanden får inte obehörigen röja eller UtnytQa vad han sålunda har erfarit.

I det allmännas verksamhet tillämpas i stället beslämmelserna i sekre­tesslagen (1980:100).

(Jfr 37 6 i kontrollinjens förslag, 188 i likabehandlingslinjens förslag och 346 i förhandlingslinjens förslag.)

Paragrafen har anpassats fill den nya sekretesslagen.

Vid beredningen av tillståndsärenden enligt förevarande lag kommer känsliga upplysningar om bl. a. enskildas affärsförhållanden alt kunna spridas.

Sekretess hos stadiga myndigheter kan föreskrivas genom en ändring av punkten 21 i bilagan till sekrelessförordningen (1980:657). Jag kommer senare atl anmäla den frågan. Tystnadsplikt bör gälla även för enskilda som får del av vad som förekommer i elt tillslåndsärende. I paragrafen finns beslämmelser om sådan tystnadsplikt.

Den som bryter mot tystnadsplikten kan enligt 20 kap. 3 6 brottsbalken dömas till böler eller fängelse i högsl elt år.

4.2 Förslaget till lag om utländska förvärv av fast egendom m. m.

Lagen, vars bestämmelser ger kontroll över utländska förvärv av fast egendom och gmvrättigheter, ersätter 1916 års lag i motsvarande delar. I sakligt hänseende innebär förevarande lag endast smärre ändringar i för­hållande till 1916 års lag.

Enligl 1916 års lag får länsslyrelsen under vissa förutsättningar bifalla en ansökan om förvärvstillslånd. Däremot får länsstyrelsen avslå en ansökan endast när del gäller fritidsfasligheler. Den nya ordningen innebär att länsstyrelsen fritt skall kunna avgöra samtliga ärenden som har delegerats från regeringen. Jag hänvisar till vad som har anförts härom i den allmänna mofiveringen (avsnitt 2.8).

Kretsen av kontrollsubjekl har utvidgats med dels svenska stiftelser, dels svenska bostadsrättsföreningar som har till huvudsakligt ändamål all upplåta fritidsbostäder åt medlemmar (se vad som anförs härom vid 3 8 i avsnitt 4.1).

Lagen har indelats i kapitel. 1 kap. innehåller bestämmelser om fasl egendom, tomträtt och bostadsarrende, 2 kap. bestämmelser om inmut­ningsrätt och rätt till.utmål, 3 kap. bestämmelser om förvärv på exekutiv auktion samt 4 kap. vissa gemensamma bestämmelser om överklagande.

Ulredningens förslag var enhälligt i de frågor som behandlas i lagen.

Prop. 1981/82:135

68

1 kap. Fast egendom, tomträtt och bostadsarrende

Förvärvstillstånd

1 8 Kontrollsubjekl enligt,lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska förelag m. m. får inte utan tillstånd (förvärvstillstånd) för varje särskilt fall förvärva fast egendom här i landet.

Vad som i denna lag sägs om fast egendom skall gälla även tomträtt och bostadsarrende. Vad som sägs om lagfart skall, när det är fråga om tomt­rätt, i stället avse inskrivning av upplålelse eller förvärv av tomträtt.

(Jfr 1 8 första och Iredje styckena i utredningens förslag.)

I fråga om kontrollsubjekt hänvisas i första stycket lill definitionen i 3 8 i den nya lagen om utländska förvärv av svenska företag m.m. (se avsnitt 4.1). Som redan har anförts i inledningen till förevarande avsnitt innebär detta en utvidgning av kretsen av kontrollsubjekl med svenska stiftelser och vissa svenska bostadsrättsföreningar.

I 18 6 i 1916 års lag görs undanlag för ekonomiska föreningar som har till huvudsakligt ändamål atl bereda bostäder åt medlemmarna. I den nya lagen har detta undantag begränsats till alt avse andra bosläder än fritids­bostäder. Svenska bostadsrättsföreningar som har till huvudsakligt ända­mål att upplåta fritidsbosläder åt medlemmarna blir alltså kontrollsubjekt enligt den nya ordningen.

En förening som enligt sina stadgar har till huvudsakligt ändamål att upplåta bostäder åt medlemmarna, ulan att det därvid anges om det är fråga om fritids- eller helårsbosläder, blir normall inte att anse som kon­trollsubjekt. I vissa fall, t. ex. om del är påkallat med hänsyn lill den förvärvade egendomens belägenhet, bör dock även en sådan förening anses som kontrollsubjekl. Det blir i första hand inskrivningsmyndigheten som får la ställning till denna fråga, när lagfart söks på föreningens förvärv.

Om det som ett led i elt sådant rörelseförvärv som avses 17 6 3 1 den nya lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. ingår även ett förvärv av fasl egendom, skall förvärvet prövas både enligt nyssnämnda lag och förevarande lag. Som jag har anfört vid behandlingen av nyssnämnda bestämmelse (se avsnitt 4.1) behövs det inte några särskilda lagbestäm­melser för alt få till stånd den samordning som kan vara önskvärd.

Andra stycket första meningen motsvarar 1 8 första stycket andra me­ningen och 1 a8 i 1916 års lag. Bestämmelsen avser inte bara överlåtelse ulan även upplålelse av tomträtt eller bostadsarrende.

Beslämmelserna i 1 a8 i 1916 års lag om förvärv av bostadsarrende gäller endasl utländska medborgare, dvs. fysiska personer (se prop. 1975:65 s. 16). Denna begränsning har inte bibehållits i förevarande bestämmelse. Juridiska personer torde dock inle kunna ingå avtal om bostadsarrende såsom detta institut har utformats i 10 kap. jordabalken.

Enligt la6 i 1916 års lag krävs förvärvstillslånd beträffande bostadsar­rende endasl om syftet med upplåtelsen avser rätt all uppföra eller bibehål-

Prop, 1981/82:135

69

la bostadshus för frifidsändamål. Delta är i och för sig naturligt med hänsyn till att syftel med beslämmelserna är atl hindra kringgående av de år 1975 införda skärpta bestämmelserna om förvärv av fritidsfastigheter (se prop. 1975:65). För atl undvika gränsdragningsproblem har emellertid denna begränsning tagits bort i förevarande bestämmelse. Tillståndsplikt enligt den nya lagen föreligger alltså även om upplåtelsen avser något annat ändamål än fritidsändamål. Sådana upplåtelser torde emellertid vara ovanliga.

Andra stycket andra meningen saknar molsvarighet i 1916 års lag. Jag återkommer fill bestämmelsen vid behandlingen av I kap. 7 6 andra slycket förevarande lag.

2 6   Förvärvsfillstånd behövs inle

1.

för förvärv genom bodelning, arv eller testamente,

2.

för förvärv genom fusion enligt 14 kap. 8 8 aktiebolagslagen (1975; 1385),

3.

för förvärv genom inrop på exekutiv auktion,

4.

om förvärvaren är gift med överlåtaren och inle heller om förvär­varen eller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är överlåtarens avkomling, alll under fömtsättning att överlåtaren inte är skyldig att avytt­ra egendomen enligl 3 kap. 1 6 eller enligt 6 8 lagen (1975; 1132) om förvärv av hyresfastighet m. m. eller 16 6 jordförvärvslagen (1979; 230).

(Jfr 1 8 andra styckel, 11 6 första styckel 5 och I7 6 i ulredningens förslag.)

I paragrafen anges i fyra punkter olika undanlag från skyldigheten att söka förvärvsfillstånd Qfr 9 8 i den nya lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m.).

Första och andra punkterna molsvarar 18 6 första stycket i 1916 års lag.

Punkten 3 molsvarar 6 8 i 1916 års lag. I 3 kap. i förevarande lag finns bestämmelser om vad som i stället gäller när ett förvärv har skett på exekufiv auktion.

Fjärde punkten molsvarar 1 6 tredje styckel 5 i 1916 års lag men har utformats inte som en fömtsättning för tillstånd utan som ett undantag från fillståndsplikten. Bestämmelsen motsvarar vad som gäller enligl 2 8 5 lagen om förvärv av hyresfastighet m. m. och 2 8 5 jordförvärvslagen.

3 6 Frågor om förvärvstillstånd prövas av regeringen eller den myndig­

het som regeringen bestämmer.

(Jfr 7 6 i utredningens förslag.)

Paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnill 2.8). Som jag har framhållit där är avsikten alt delegation i viss utsträckning skall ske till länsstyrelserna. Den nya ordningen innebär att länsslyrelsen fritt skall kunna avgöra samtliga ärenden som har delegerats från regering­en. Länsstyrelsen kan alltså inte bara som fn..bifalla en ansökan utan även vägra tillstånd.

Prop, 1981/82:135

70

Frågan om en tillämpningsförordning lill förevarande lag kommer att anmälas senare. Denna bör innehålla bestämmelser om delegation och om vad olika typer av ansökningar skall innehålla.

Ansökan om förvärvstillstånd

4 § Förvärvstillstånd skall sökas inom tre månader från del förvärvet

skedde.

(Jfr 2 8 i ulredningens förslag.)

Paragrafen molsvarar 5 8 första styckel andra meningen i 1916 års lag.

5 § Frågan om förvärvstillständ får inte prövas förtån förvärvet har

skett, om det är fråga om köp, byte eller gåva av fast egendom som är

taxerad som annan fasfighet och därvid betecknats såsom hyreshusenhet

eller är taxerad som jordbmksfastighet.

Tillstånd att förvärva fast egendom på offentlig auktion enligl 3 kap. 3 6 eller enligt 7 8 lagen (1975; 1132) om förvärv av hyresfastighet m. m. eller 17 8 jordförvärvslagen (1979; 230) lämnas före aukfionen.

Paragrafen saknar motsvarighet i 1916 års lag och i ulredningens förslag. Bestämmelserna innebär en anpassning lill vad som numera gäller enligt 3 6 andra och tredje styckena lagen om förvärv av hyresfastighet m.m. samt 12 6 andra stycket jordförvärvslagen (se avsnitt 4.12 och 4.14 om följdändringar i dessa lagar). Bakgrunden är alt kontrollsubjekls förvärv av hyresfasfigheter och jordbmksfastigheter prövas enligt förevarande lag (se undantagen 12 8 7 lagen om förvärv av hyresfastighet m.m. resp. 2 8 6 jordförvärvslagen).

6 § Ansökan om tillstånd att förvärva fast egendom genom köp eller byte

får inte prövas och inte heller avskrivas på grund av återkallelse innan det

blivit sludigt avgjort humvida förköp enligl förköpslagen (1967:868) äger

mm. Vad som har sagts nu gäller inte om det är uppenbart att förköpsrätl

inte kommer atl utövas.

(Jfr 4 8 i ulredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar 5 8 andra stycket i 1916 års lag (se prop. 1978/ 79:214 s. 18). Genom paragrafen samordnas förfarandet enligt .förevarande lag med förfarandet enligt förköpslagen.

Förköpsrätten fömtsätter all en försäljning har ägt rum. Förevarande bestämmelser skall dock fillämpas även när del gäller ansökningar om förhandstillstånd. Om kommunen har intresse av att utöva förköpsrätien vid den framtida försäljningen och alltså motsätter sig alt förhandslillstånd meddelas, skall en ansökan härom lämnas utan bifall (se prop. 1967:90 s. 157).

Ogiltighet

7 § Om förvärvstillstånd inte söks inom föreskriven tid och på föreskri­

vet sätt eller om tillstånd vägras, är förvärvet ogilfigt.

Prop. 1981/82:135

71

Första stycket gäller inte, om lagfart har meddelats i strid mot 20 kap. 6 8 8 eller 7 6 11 jordabalken.

(Jfr 5 8 i utredningens förslag.)

Första stycket motsvarar 5 8 tredje styckel i 1916 års lag.

Innebörden av ogiltighelspåföljden är att ingendera parten blir skyldig all fullgöra sina åtaganden på gmnd av avtalet samt alt parterna skall återlämna vad de kan ha erhållit på gmnd av del.

Andra stycket, som saknar motsvarighet i 1916 års lag, motsvarar 5 6 andra stycket lagen om förvärv av hyresfastighet och 13 8 andra styckel jordförvärvslagen. Bestämmelsen är mofiverad av rättssäkerhetsskäl och tar sikte på det fallel att lagfart på gmnd av förbiseende beviljas i strid mot jordabalkens bestämmelser.

Enligl 1 kap. 1 6 andra stycket andra meningen förevarande lag gäller förevarande beslämmelse även inskrivning av upplåtelse eller förvärv av tomträtt (se 21 kap. jordabalken).

Förutsättningar för förvärvstillstånd m. m.

8 6   Förvärvstillstånd skall meddelas, om det inte möter hinder med

hänsyn till landets försvar eller säkerhet, egendomens lämplighet för avsett

ändamål eller andra allmänna inlressen eller med hänsyn till förvärvarens

förhållanden.

Förvärvstillslånd får inle meddelas omillstånd skulle ha vägrats vid en prövning enligt lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m. m. eller jordförvärvslagen (1979:230).

(Jfr 8-11 68 i utredningens förslag.)

I paragrafen anges de huvudprinciper efter vilka tillståndsfrågan skall avgöras. Beträffande förvärv av fritidsfasligheler gäller dessutom vissa särskilda regler (se 1 kap. 10 6).

Huvuddelen av de regler i 1916 års lag som mera detaljerat anger under vilka fömlsättningar som förvärvstillständ får ges, gäller endast för läns­styrelsens prövning. Regeringen är oförhindrad atl ge förvärvstillstånd i etl ärende som länsstyrelsen insänt till regeringen därför alt länsstyrelsen funnit sig lagligen förhindrad att bifalla ansökningen. Det enda undanlaget från denna princip i 1916 års lag gäller beträffande förvärven av fritidsfas­tigheter. I dessa ärenden gäller samma regler om förutsättningarna för förvärvsfillstånd för regeringen som för länsslyrelsen.

Enligl 1916 års lag (4 6) behöver ett svenskt bolag eller en svensk förening, även om det är kontrollsubjekt, inle fillstånd för all förvärva "hus, tomt, upplagsplats, mindre stenbrott, mindre grus- eller lerlag, mindre vattenfall, mindre torvmosse eller dylikt", om länsslyrelsen prövar egendomen vara behövlig för bolagets eller föreningens verksamhel. Ut­redningen har föreslagil att ifrågavarande förvärv skall omfattas av till­slåndspliklen enligl den nya lagen, eftersom det är en fördel med ell enhetligt prövningssyslcm. Förslagel har godtagits eller lämnats utan erin-

Prop, 1981/82:135

72

ran av remissinstanserna. Ävenjag anser en sådan ändring av det formella prövningssyslemet vara lämplig.

I motsats lill vad som är fallel enligl 1916 års lag gäller de nya reglerna om fömlsättningarna för tillstånd såväl regeringens som länsstyrelsens prövning. Med hänsyn till alt det kan vara fråga om en mängd skiftande situationer har det inte ansetts möjligt atl i lagtexten i detalj ange under vilka fömlsättningar som förvärvstillslånd skall meddelas. I lagtexten kan endast anges vissa allmänna principer för tillståndsgivningen.

I det följande behandlas de olika rekvisit som skall beaktas vid fillstånds­givningen. Därvid diskuteras också hur dessa rekvisit bör tolkas vid för­värv för vissa olika ändamål. Redan nu bör dock slås fast alt de nya reglerna inte är avsedda att föranleda någon ändring av rådande praxis i tillståndsgivningen.

Första stycket

När det gäller rekvisitet landets försvar eller säkerhet är avsikten i första hand att förebygga atl egendom som är känslig ur försvars- eller säkerhets­synpunkt kommer i utländsk ägo. Hinder mot etl förvärv enligt det ifråga­varande rekvisitet kan i vissa fall också föreligga av det skälet alt förvärvet är olämpligt ur säkerhetssynpunkt med tanke på t. ex. att egendomen ligger i anslutning till elt militärt skyddsområde.

För all försvars- och säkerhetsinlressena skall bli tillgodosedda bör, som överbefälhavaren framhåller i sitt remissyttrande, företrädare för försvars­makten få yttra sig i tillslåndsärendena. Elt sådant yttrande synes böra infordras från vederbörande försvarsområdesbefälhavare i varie tillstånds­ärende där detta inte kan anses onödigt.

Ett förvärv som skall prövas enligt förevarande lag kan avse ett område av en fastighet. Förvärvet är då för sin giltighet beroende av att erforderlig fastighetsbildning kommer till stånd (se 4 kap. 7 8 jordabalken). Rekvisitet egendomens lämplighet för avsett ändamål tar sikte på sådana förvärv.

Enligt 1916 års lag är del en uttrycklig fömtsättning för meddelande av tillstånd för udändska medborgare all förvärva egendom för fritidsändamål att egendomen inle är olämplig för ändamålet. Avsikten är alt vid till­ståndsprövningen skall kunna beaktas sådana faktorer som platsens läge och lämplighet (se prop. 1967:121 s. 34). I förarbetena till 1975 års ändring­ar i 1916 års lag nämns att en undersökning av länsstyrelsernas praxis i lillslåndsärenden givit vid handen alt många länsstyrelser gjort en allmän bedömning av egendomens lämplighet för ändamålet på grundval av in­fordrade yttranden och egendomens belägenhet. Enligt föredragande stats­rådet (prop. 1975; 65 s. 12) borde länsslyrelsen göra en översikdig bedöm­ning av plansituationen. Visade del sig därvid att del förelåg hinder mot planerad bebyggelse, borde detta kunna medföra atl ansökningen i elt tillslåndsärende avslogs. Av bedömningens översiktliga karaktär följde, enligt statsrådet, att sådana avslagsbeslul borde meddelas endast i klara fall.

Prop, 1981/82:135

73

Angivna uttalanden avser endast tillståndsprövningen rörande udändska medborgares förvärv av frilidsfasfigheter. Som utredningen har påpekat bör uttalandena emellertid ha giltighet vid alla slag av tillslåndspliktiga fastighelsförvärv. Del bör l.ex. knappast komma i fråga alt elt utländskt företag meddelas tillstånd att för industriellt ändamål förvärva ett markom­råde som redan vid en översiktlig bedömning kan anses uppenbarl olämp­ligt för del avsedda ändamålel eller som vid planläggning avsatts för annat ändamål än industriändamål.

Bedömningen av ell förvärvat områdes lämplighet för avsett ändamål torde i allmänhet kunna ske med ledning av uppgifter som finns tillgängliga inom länsstyrelsernas plan- och lantmäterienheter. I vissa fall torde dock en remiss fill vederbörande byggnadsnämnd böra ske.

För fullsländighets skull bör erinras om att vad jag nu har sagt har tillämpning även på avtal om bostadsarrende för del fall att arrendatorn ännu inle har erhållit byggnadslov för uppförande av den med arrendet avsedda byggnaden. Om länsslyrelsen vid en översiktlig bedömning finner det uteslutet atl byggnadslov kan meddelas för den byggnad som förutsätts i ett avtal om bostadsarrende, skall alltså länsstyrelsen avslå ansökan om förvärvstillslånd.

Genom rekvisitet andra allmänna intressen tillgodoses i första hand det grundläggande syftet med 1916 års lag att skydda våra värdefullaste natur­tillgångar mot udändsk exploatering. Ett utländskt förvärv av sådana na­turtillgångar får i princip anses strida mot allmänna inlressen. I allmänhet torde alltså tillstånd att förvärva sådan egendom inle kunna meddelas. En avvägning mellan skälen för förvärvet och nackdelen av atl naturtillgången blir föremål för utländsk exploatering skall dock naturligtvis ske. Jag vill inte utesluta att i vissa mycket speciella situationer förvärvstillslånd kan meddelas även avseende sådan egendom.

Skyddet omfattar emellertid inte bara rena naturtillgångar utan all fast egendom. Det är alltså möjligt att vägra ett kontrollsubjekl tillstånd alt förvärva t. ex. en industrifastighet, om förvärvet är oförenligt med väsent­liga inhemska intressen Qfr avsnitt 2.7.2). En annan sak är att så sällan torde vara fallet.

Med det ifrågavarande rekvisitet markeras också att ett förvärv inte kan fillätas om del har ett syfte som inle är godtagbart ur allmän synpunkt. Jag tänker här i första hand på förvärv som kan antas ske i spekulationssyfte.

Del av förvärvaren uppgivna syftel med förvärvet lorde i allmänhel få godtas utan särskild utredning. En viss kontroll kan dock ske mot bak­gmnd av den lypkod som den förvärvade egendomen har åsätts vid den senaste laxeringen. Gmnderna för de i andra slycket i förevarande para­graf angivna tillståndslagarna skall givelvis beaktas oberoende av det syfte som förvärvet uppges ha.

Prop, 1981/82:135

74

Jag övergår nu lill att behandla rekv'isitet förvärvarens förhållanden.

Enligt 1916 års lag gäller beträffande de ärenden där länsstyrelsen får meddela förvärvstillslånd bl. a. att sådant tillstånd inle får meddelas om hinder möter med hänsyn lill förvärvarens "personliga förhållanden". (Länsstyrelsen får endast meddela förvärvsfillstånd beträffande fysiska personer.) Någol motivultalande om vad som med hänsyn till förvärvarens personliga förhållanden skall anses utgöra hinder mot atl lämna tillstånd finns inte. I praxis synes beaktas främst kriminalitet men även ekonomiska förhållanden såsom obenägenhet atl betala skatt samt erhållen socialhjälp (se prop. 1975:65 s. 32).

Enligt 1916 års lag krävs vidare beträffande flertalet förvärv alt en udändsk medborgare har särskild anknytning till Sverige, l.ex. i form av viss tids hemvist här i landel, för att länsstyrelsen skall få meddela förvärvstillstånd.

Rekvisitet förvärvarens förhållanden i den nya lagen åsyftar båda de nu nämnda typerna av omständigheter.

De krav som den nya lagen ställer på förvärvarens förhållanden varierar givetvis med hänsyn till den förvärvade egendomens art och syftel med förvärvet. Rent allmänt gäller att man får ställa slörre krav på förvärv aren i ifrågavarande hänseenden ju mer betydelsefull den förvärvade egendomen är ur samhällsekonomisk synpunkt.

I det följande diskuterar jag hur man bör se på vissa förvärv. Påpekas bör alt förvärv av jordbmksfastigheter och hyresfastigheter behandlas särskilt i andra stycket av förevarande paragraf och förvärven av fritidsfas­ligheler i 1 kap. 10 8.

Enligt lagen (1976:240) om förvärv av eldistributionsanläggning m.m, får en anläggning för yrkesmässig närdistribution av elektrisk starkström som inle får användas utan koncession (eldislribufionsanläggning) inte förvärvas genom bl. a. köp, byte eller gåva utan tillstånd av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Förvärvstillständ enligt nämnda lag fordras dock inte för det fall atl förvärvet skall prövas enligt 1916 års lag. Motsvarande ordning föreslås gälla i förhållande till de nya lagarna (se avsnitt 4.13).

Förvärv av småhusfastigheter

Enligt min mening bör en utlänning få tillstånd all förvärva en egen bostad, om han är eller kan antas komma atl bli stadigvarande bosatt här i landet. Jag bortser här ifrån all det i vissa sällsynta fall kan finnas skäl att vägra förvärvstillstånd enligt någol av de tidigare behandlade rekvisiten.

Vid bedömningen av om en utlänning är eller kan antas komma att bli stadigvarande bosatt här i landel måsle i första hand beaktas utlänningens aktuella bostads- och arbetsförhållanden saml de uppgifter som han lämnar om sina framtidsplaner. Även utlänningens möjligheter lill stadigvarande bosättning här i landet med hänsyn till utlänningslagstiftningen skall beak­tas.

Prop, 1981/82:135

75

En utlänning som har permanent uppehållstillstånd enligl udänningsla-gen (1980:366) bör utan ytterligare utredning kunna anses sladigvarande bosalt här. Den som är medborgare i något av våra nordiska grannländer får bosätta sig här utan att ha uppehållsdllstånd. En sådan utlänning bör som regel kunna anses stadigvarande bosatt här i landet, om han är mantalsskriven här.

Sladigvarande bosättning kan styrkas även på annat säll än genom bevis om permanent uppehållstillstånd eller manlalskrivning, l.ex. genom ell intyg från arbetsgivare. Vid förvärv av ulomnordisk medborgare som saknar permanent uppehållstillstånd synes ärendet i allmänhet böra remit­teras till invandrarverket.

Om en utlänning uppfyller kraven på sladigvarande bosättning, bör hinder mot förvärv av ett småhus för bostadsändamål på gmnd av hans personliga förhållanden kunna föreligga endasl för del fall alt utlänningen kan antas komma atl utvisas enligt utlänningslagens regler. Om en utlän­ning l.ex. har dömts för etl brott utan alt domstolen har förordnat om utvisning, bör således brottet inle utgöra skäl atl vägra vederbörande tillstånd alt förvärva etl småhus för bostadsändamål.

Etl kontrollsubjekt kan också länkas vilja förvärva ett småhus för annat ändamål än egen bostad. Exempelvis kan en rörelseidkare vilja förvärva en sådan fastighet för att ha som bostad åt anställda. Etl sådanl förvärv bör bedömas i enlighet med vad som nedan sägs om förvärv av egendom som behövs i förvärvarens näringsverksamhet.

Förvärv i näringsverksamhet

Jag har tidigare vid olika tillfällen understrukit min positiva grundsyn till utländska investeringar här i landel. Denna positiva gmndsyn gör sig givelvis också gällande, när det gäller förvärv av fast egendom som behövs i förvärvarens näringsverksamhet.

Utlänningar och utländska företag får idka näring här i landel i den utsträckning och under de villkor som följer av lagen (1968:555) om rätt för utlänning och utländskt förelag alt idka näring här i riket. Nämnda lag Hksläller utlänningar som är bosalla här och som har permanent uppehålls­tillstånd eller är medborgare i något annat nordiskt land med svenska medborgare, när del gäller rätten att idka näring här i riket. Övriga utlän­ningar och utländska förelag får bedriva näring endasl efter särskill till­stånd. Detta gäller dock inte beträffande vissa näringar, bl. a. jord- och skogsbmk, som får idkas av utlänning som är bosatt här i riket.

Enligt min mening finns del inle skäl all i den nu aktuella lagstiftningen uppställa andra krav på anknytning lill Sverige än som följer av den nyss nämnda lagen från år 1968. En utlänning som är bosall här i landet och som har permanent uppehållsfillstånd eller är medborgare i ett annat nordiskt land bör alltså inte kunna vägras tillstånd att förvärva fast egendom som behövs för hans näringsverksamhet på gmnd av otillräcklig anknytning till

Prop, 1981/82:135

76

Sverige. Är näringsverksamheten jordbruk får kravei på anknytning anses uppfyllt om utlänningen är bosatt här i riket.

En svensk juridisk person, som är kontrollsubjekt, måste givelvis allfid anses ha tillräcklig anknytning till Sverige.

När det gäller förvärvarens förhållanden såvitt gäller kriminalitet m. m. kan följande sägas.

Om en utlänning t. ex. har dömts för ett brott och domstolen har förord­nat om utvisning, synes utlänningen inte böra fä tillstånd alt förvärva egendom av ifrågavarande slag. Uppenbart är vidare att förvärvstillstånd inte skall beviljas om utlänningen har meddelats näringsförbud beträffande den ifrågavarande verksamheten. Vad som har sagts nu gäller även om förvärvaren är juridisk person, om den som företräder den juridiska perso­nen har utvisats eller meddelats näringsförbud. Förvärvstillslånd bör vi­dare kunna vägras för det fall att förvärvarens näringstillstånd kan antas komma att återkallas.

Om inte någon av de nu nämnda sanktionerna aktualiseras i anledning av brottslighet eller annnan misskölsamhet, bör misskötsamheten i princip inte leda till att förvärvstillstånd vägras. Jag vill dock inte utesluta atl det i vissa undantagsfall kan vara befogat att göra avsteg från denna princip.

Andra stycket

Gemensamt för lagen om förvärv av hyresfastighet m.m. och jordför­värvslagen är att förvärvstillslånd inte krävs enligl dessa lagar för det fall att förvärvet skall prövas enligt 1916 års lag. Motsvarande ordning föreslås gälla i förhållande till de nya lagarna (se avsnitt 4.12 och 4.14). Bestämmel­sen i andra stycket syftar till att säkerställa att gmnderna för lagen om förvärv av hyresfastighet m.m. och jordförvärvslagen beaktas vid till­ståndsprövningen enligt förevarande lag.

Förvärv av hyresfastigheter

Lagen om förvärv av hyresfastighet m.m. (1975 års lag) gäller fast egendom som är taxerad som annan fastighet och som vid taxeringen har betecknats som hyreshusenhet. Förvärvsfillstånd enligt lagen fordras inte om inle den kommun där egendomen är belägen påkallar prövning hos hyresnämnden (se 1 6 nämnda lag). Nämnden skall vägra tillstånd, om sökanden inte gör sannolikt att han är i slånd att förvalta fastigheten, att syftet med förvärvet är all han skall idka bosladsförvaltning och därvid hålla faslighelen i sådant skick att den motsvarar de anspråk de boende enligt lag har rätt atl ställa saml att han även i övrigl kommer atl iaktta god sed i hyresförhållanden (4 8 första stycket). Vägras förvärvstillstånd är förvärvet ogilfigt (5 8 3).

Som nämnts fordras inte förvärvstillstånd enligt 1975 års lag, om till­ståndsprövning skall ske enligt förevarande lag. För del fall att en ansökan om förvärvstillslånd enligl den nya lagen avser en hyresfastighet, bör

Prop, 1981/82:135

77

lillslåndsmyndigheten bereda den kommun där egendomen är belägen tillfälle all inom viss lid lämpligen tre månader Qfr 3 a 6 1975 års lag) ange om kommunen anser atl etl förvärvstillslånd skulle strida mot grun­derna för 1975 års lag. I Ukhet med vad som är fallet vid handläggning enligl 1975 års lag, bör kommunen givetvis höra de organisationer av hyresgäster som berörs innan yttrande avges. Innan tillstånd meddelas skall tillses alt förvärvaren har gjort sannolikt att han uppfyller de krav som ställs i 1975 års lag. Med tanke på den sakkunskap som kommunerna har när det gäller 1975 års lag, är det givet all deras yttranden får en särskild vikt i tillslåndsärendena enligt förevarande lag.

Förvärv av jordbruksfastigheter

Enligt jordförvärvslagen krävs tillstånd för förvärv av fasl egendom som är taxerad som jordbmksfastighet. Vid prövning av frågor om förvärvstill­ständ enligt den lagen skall beaktas att uppkomsten och utvecklingen av rationella lantbmksförelag främjas. Förvärvstillständ skall vägras bl. a. om köpeskillingen inte endast obetydligt överstiger egendomens avkastnings­värde eller om egendomen behövs för rationaliseringsändamål (se 4 8 jordförvärvslagen). Beträffande juridiska personer gäller särskilt restrik­tiva bestämmelser (5 8 jordförvärvslagen). En fysisk person får vidare vägras tillstånd fill förvärv om det kan antas att han inte kommer att bosätta sig på egendomen eller atl yrkesmässigt bmka denna eller om han inte har erforderliga yrkeskunskaper (68 jordförvärvslagen). Frågor om tillstånd enligl jordförvärvslagen prövas av lanlbruksnämnden, om inte regeringen föreskriver atl prövningen skall göras av lantbruksslyrelsen eller regeringen.

Enligt 7 8 jordförvärvsförordningen (1979:231) skall frågor om förvärvs­tillstånd prövas av lantbruksstyrelsen, om flertalet av dem som deltar i avgörandet i lantbmksnämnden vill bifalla ansökningen helt eller delvis och minst två röster avges för en mening som är mindre förmånlig för sökanden. Lanlbmksslyrelsen har givelvis också atl pröva frågor om för­värvstillständ i anledning av besvär över ett av lantbmksnämnden medde­lat avslagsbeslul. I 8 8 jordförvärvsförordningen finns regler om när rege­ringen skall avgöra ett tillslåndsärende i första instans. Regeringen prövar vidare besvär över lantbruksslyrelsens avslagsbeslut.

Tillståndsplikt enligl jordförvärvslagen föreligger inte för det fall att förvärvet skall prövas enligt förevarande lag.

Enligt min mening är del naturligt att eftersträva en ordning som medför all den jordbmkspoliliska bedömningen i ell fillständsärende blir densam­ma oberoende av om ärendet prövas enligl förevarande lag eller enligt jordförvärv slagen. Jag föreslår därför all de jordbrukspolitiska frågorna i den nu aktuella lagen skall behandlas enligt följande.

I varje tillslåndsärende som gäller en jordbmksfastighet bör yttrande inhämtas från vederbörande lantbruksnämnd. Lantbruksnämnden skall

Prop, 1981/82:135

78

pröva ärendet på samma sätt som när del gäller förvärvstillslånd enligl jordförvärvslagen samt mot bakgmnd härav avge yttrande om nämnden avstyrker eller fillstyrker att förvärvstillslånd meddelas. Vill flertalet av dem som deltar i avgörandet i lantbruksnämnden tillstyrka förvärvstill­ständ helt eller delvis och avges minst två röster för en mening som är mindre förmånlig för sökanden, bör nämnden överlämna ärendet till lanl­bmksstyrelsen, som då har alt avge yttrande Qfr 7 8 jordförvärvs­förordningen).

Det yttrande som sålunda har avgetls av lantbmksnämnden resp. lanl­bmksstyrelsen bör normalt anses bindande när länsstyrelsen prövar ell ärende enligt förevarande lag, såvitt gäller den jordbrukspolitiska bedöm­ningen. Avstyrker lantbmksnämnden att förvärvstillslånd meddelas bör därför länsslyrelsen i allmänhel anse sig förhindrad alt meddela sådanl tillstånd, om inte lantbruksslyrelsen i yttrande gjort en annan bedömning än lantbmksnämnden. Länsslyrelsen får med hänsyn lill omständigheterna i det enskilda fallet avgöra om ett avstyrkande till förvärvsfillstånd i ett yttrande från lantbruksnämnden bör föranleda remiss till lantbruksslyrel­sen.

Med den nu föreslagna ordningen synes ur jordbmkspolilisk synpunkt hinder inle föreligga mot alt länsstyrelsen avgör samdiga ärenden om förvärv av jordbmksfastigheter, som vid en prövning enligl jordförvärvsla­gen skulle ha avgjorts av lantbruksnämnden eller lanlbmksstyrelsen. Där-emol synes de fall som enligl 8 8 jordförvärvsförordningen skall prövas av regeringen böra förbehållas regeringen även vid en prövning enligt före­varande lag.

I 1 kap. 9 6 förevarande lag görs i fråga om jordbruksfastigheter en hänvisning till vissa paragrafer i jordförvärvslagen.

9 § I fråga om förvärv av fasl egendom som är taxerad som jordbruksfas­tighet gäller 10, 11 och 15 88 jordförvärvslagen (1979:230).

Enligl 10 6 jordförvärvslagen kan tillståndsmyndigheten efter åtagande av förvärvaren föreskriva att denne skall yrkessmässigt bruka egendomen och, om del finns särskilda skäl lill del, även att han skall vara bosatt på den. Sådan föreskrift skall avse viss tid, dock högst fem år. Iakttar förvär­varen inte en föreskrift som har meddelats med stöd av 10 6 jordförvärvs­lagen eller överlåter han egendomen före den föreskrivna tidens utgång, får staten lösa egendomen, om del inte är oskäligt. Beslämmelser om lalan om sådan inlösen finns i 15 § jordförvärvslagen.

I beslut om förvärvsfillstånd kan tillståndsmyndigheten vidare enligt 11 8 jordförvärvslagen ålägga förvärvaren atl inom viss tid ansöka om viss fastighetsbildning. Fullgör inte förvärvaren vad som åligger honom, får lantbmksnämnden förelägga honom vite.

Förevarande paragraf gör det möjligt att tillämpa de nämnda bestämmel­serna i jordförvärv slagen även när etl förvärv av en jordbruksfastighet skall prövas enligt förevarande lag.

Prop, 1981/82:135

79

Det får ankomma på lantbmksnämnden respektive lanlbmksstyrelsen att i sina yttranden i fillständsärendena påtala ell eventuellt behov av sådana föreskrifter som nu har nämnts.

10 8 Även om hinder inle föreligger enligl 8 8 skall förvärvstillstånd

vägras, om förvärvet avser en fritidsfastighet som är belägen inom ett

område där efterfrågan på frilidsfasfigheter är så betydande att på gmnd

därav risk föreligger för en stegring av fastighetsvärdena.

Första styckel gäller inte om förvärvaren tidigare har varit svensk med­borgare eller på annal sätt har en särskild anknytning till Sverige.

(Jfr 10 8 i utredningens förslag.)

Paragrafen uppställer vissa ytterligare villkor utöver dem som följer av 1 kap. 8 8, när det gäller förvärv av fritidsfastigheter. Paragrafen har samma principiella innebörd som 1 8 tredje stycket 2 i 1916 års lag i dess lydelse enligl SFS 1975:366. Del bör framhållas att 1 kap. 8 8 inle uppställer någol krav på särskild anknytning lill Sverige beträffande den som vill förvärva en frilidsfastighet här i landet. Att sådan särskild anknytning krävs i vissa fall framgår av förevarande paragraf.

Syftel med 1975 års ändring av 1916 års lag var all fillståndsgivningen skulle bli mer restriktiv när del var fråga om förvärv av fritidsfastigheter av utländska medborgare utan anknytning till irt land. För udändska med­borgare med särskild anknytning lill Sverige föreslogs inga inskränkningar i den rådande liberala tillståndsgivningen.

Första stycket motsvarar i huvudsak 1 6 tredje styckel 2 b i 1916 års lag. Bestämmelsen innebär att vid tillståndsgivningen skall göras en undersök­ning av efterfrågelrycket på frifidsfastigheter (se prop. 1975:65 s. 9). Kontrollsubjekl skall i princip inte få tillstånd all förvärva fritidsfastigheter inom områden där efterfrågan är hög.

Enligl andra stycket, som i huvudsak motsvarar 1 8 Iredje stycket 2 a i 1916 års lag, gäller inte den restriktiva regeln i första stycket om förvär­varen tidigare har varit svensk medborgare eller på annal sätt har en särskild anknytning lill Sverige.

När det gäller bedömningen av när en utlänning skall anses ha särskild anknytning till Sverige hänvisas lill vad som sägs i fråga om förvärv av småhusfastigheter vid 1 kap. 8 6.

Även en juridisk person kan anses ha särskild anknytning fill Sverige. Därvid bör särskild vikt fästas vid om förvärvet huvudsakligen kan antas komma att tillgodose här i landet bosalla personers behov av fritidsbostad. Jag tänker här på t. ex. det fallel atl ett förelag vill ordna fritidsbosläder åt sina anställda.

11 § Tillstånd till framfida förvärv gäller etl år från det lillståndet medde­

lades. I tillståndsbeslutel skall upplysas om detta.

(Jfr 6 8 i utredningens förslag.)

Prop. 1981/82:135

80

Paragrafen, som saknar motsvarighet i 1916 års lag, begränsar giltighels-tiden av ett förhandslillstånd Qfr 21 8 första stycket andra meningen lagen, 1973:188, om arrendenämnder och hyresnämnder).

2 kap. Inmutningsrätt och rätt till utmål

1 8 Kontrollsubjekl enligt lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska företag m.m. får inte utan tillstånd (förvärvsfillstånd) för varje särskill fall här i landel erhålla eller i övrigt förvärva inmutningsrätt eller rätt fill utmål enligt gmvlagen (1974; 342).

Vad som i denna lag sägs om rätl till utmål skall gälla även nytQanderätt till utmål.

(Jfr 12 6 första stycket i utredningens förslag.)

Bestämmelser om mineralfyndigheter finns i gmvlagen (1974; 342), lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter (minerallagen) och lagen (1966; 314) om konfinentalsockeln.

Gmvlagen är baserad på elt inmutningssystem. Detta innebär i princip att den som först anmäler sig hos bergmästaren får en rätt atl undersöka och bearbeta på egen eller annans mark belägna fyndigheter som innehåller malm till vissa metaller, exempelvis guld, silver, koppar eller järn. Denna s. k. inmutningsrätt, som föreligger även beträffande andra ämnen än malmer, ger i första hand inmutaren rätt att under viss tid utföra under­sökningsarbete inom del inmutade området. Om inmutaren påträffar en brytningsvärd fyndighet, har han i princip rätl att efter ansökan hos berg­mästaren få sig anvisat ell arbetsområde, elt s.k. utmål, för gruvdrift. Inom utmålet får inmutaren bryta inmulningsbart mineral och tillgodogöra sig det. Inmutningsrätt och rätt till utmål kan överlåtas. Den som har förvärvat en sådan rätt skall anmäla förvärvet till bergmästaren för anteck­ning i gmvregistrel. Vid sin prövning har bergmästaren att beakta att det finns tillstånd enligt 1916 års lag. Om tillstånd saknas, skall bergmästaren förklara anmälan vara utan verkan. Vad som har sagts om förvärv av rätt till utmål gäller även upplåtelse och övergång av nytQanderätt till utmål.

Enligt minerallagen fordras i princip särskill tillstånd (koncession) för undersökning och bearbetning av fyndigheler av bl. a. olja, gas, stenkol och uranhaltig mineral. Koncession meddelas av regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer. Rätten alt meddela undersöknings­koncession har beträffande vissa fall delegerats till statens industriverk medan regeringen har förbehållit sig rätten alt meddela bearbetnings­koncession (se 8 8 förordningen, 1974:893, om vissa mineralfyndigheter). Statens industriverk får inte meddela undersökningskoncession i ärenden som är särskilt betydelsefulla från allmän synpunkl. Koncession får inte överlåtas utan medgivande av den myndighet som har meddelat den.

Rätten all utforska kontinenlalsockeln och utvinna dess naturtillgångar tillkommer staten enligt lagen (1966:314) om kontinentalsockeln. Rege-

Prop, 1981/82:135

81

ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela till­stånd för annan än staten atl utforska kontinenlalsockeln och all utvinna naturtillgångar från denna. Regeringen har gett statens industriverk rätt i all i viss omfattning meddela tillstånd till sand-, grus- eller stenläkt men har i övrigl förbehållit sig beslutanderätten i tillståndsfrågor enligt nämnda lag (se 4 och 5 66 kungörelsen, 1966: 315, angående tillämpningen av kon-tinentalsockellagen). Ett tillstånd enligt konfinenlalsockellagen får inle överlåtas utan medgivande av den som har meddelat tillståndet.

Enligl 1 8 första stycket i 1916 års lag får ett kontrollsubjekl inte ulan tillstånd inmuta mineralfyndighel eller förvärva eller bearbeta inmutad mineralfyndighet eller idka gruvdrift.

Kravei i 1916 års lag på tillstånd lill inmutning gäller endast sådana mineralfyndigheter som avses i gruvlagen. Även kravet på tillstånd lill förvärv eller bearbetning av en inmutad mineralfyndighet torde efter mine­rallagens ikraftträdande gälla endast sådana mineralfyndigheter som avses i gmvlagen Qfr punkt 5 i övergångsbetämmelserna till minerallagen).

Den i 1916 års lag föreskrivna tillståndsplikten för idkande av gruvdrift torde bli aktuell l.ex. för det fallel atl ell kontrollsubjekl idkar gruvdrift med stöd av nytQanderätt till ett utmål. Ett kontrollsubjekl som av rege­ringen har fåll bearbetningskoncession enligt minerallagen eller tillstånd att utvinna naturtillgångar enligl konfinenlalsockellagen torde inle vara skyldigt atl söka tillstånd enligt 1916 års lag för gmvdrift som idkas i anledning av regeringsbeslutet. Däremot anses 1916 års lag kunna få bety­delse i fråga om händelser som ligger senare än koncessions- eller till­ståndsgivningen (se prop. 1967:121 s. 38-39).

Ulredningen har föreslagit alt lillståndplikten enligt den nya lagen utvid­gas någol i förhållande lill tillslåndspliklen enligl 1916 års lag. Den nya lagen bör enligt utredningen omfatta även förvärv av rättigheter lill sådana mineralfyndigheter som inte är inmutningsbara enligt gmvlagen. Härvid föreslår utredningen dock elt undantag som avser alla fall när tillstånd har lämnats av regeringen enligt minerallagen eller kontinentalsockellagen (se 12 6 Iredje stycket i utredningens förslag). Förslaget har inle särskill kom­menterats av remissinstanserna.

För egen del anser jag att den nya lagen bör inriktas endast på sådana rättigheter fill mineralfyndigheter som kan uppkomma enligt gmvlagen och atl följaktligen rättigheter enligt minerallagen och kontinentalsockellagen helt bör falla utanför den ifrågavarande kontrollagsfiftningen. Redan mine­rallagen och kontinentalsockellagen ger nämligen goda möjligheter alt tillgodose de intressen som skall skyddas av förevarande lag. Således kan koncession enligl minerallagen och tillstånd enligl kontinentalsockellagen förenas med de föreskrifter som behövs för att skydda allmänna intressen. Koncession eller tillstånd kan återkallas om etl sådant villkor åsidosätts eller om synnerliga skäl i annat fall föreligger. Vidare får en gmvverksam-hel som har tillåtits enligt någon av de nämnda lagarna inte överlåtas utan 6   Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 135

Prop. 1981/82:135

82

regeringens medgivande. Den nya lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. innebär också att tillståndsplikt föreligger t. ex. om ett kon­trollsubjekl vill förvärva en gruvrörelse eller en betydelsefull aktiepost i etl företag som idkar gmvdrift.

När del gäller den närmare utformningen av den nya lagen såvitt gäller rättigheter fill mineralfyndigheter enligt gruvlagen bör enligt min mening kravet på tillstånd knytas till etl förvärv av inmutningsrätt eller rätt lill utmål. Del finns enligt min mening alltså inte längre något behov av ett särskilt tillstånd i fråga om rätten att idka gmvdrift.

Paragrafen har utformats i enlighet med det nu anförda.

I första stycket används uttryckel "erhålla eller i övrigl förvärva" för att uppnå överensstämmelse med terminologin i gruvlagen. Med "inmutnings­rätt eller rätt till utmål" avses naturligtvis även andel i sådan rätt.

Begreppet kontrollsubjekl definieras i 3 6 i den nya lagen om utländska förvärv av svenska företag m.m. (se avsnitt 4.1 samt vid 1 kap. 1 6 i förevarande lag).

Syftel med andra stycket är att hindra atl kontrollsubjekl utan tillstånd idkar gmvdrift med slöd av nytQanderätt till ell utmål. Bestämmelsen avser både det fallet atl nylQanderätlen har upplåtits fill konlrollsubjeklel och det fallet att en redan upplåten nytQanderätt har överlåtits Qfr 9 kap. 6 6 gmvlagen).

Vissa följdändringar till förevarande lag föreslås i gruvlagen (se avsnitt 4.11).

2 6   Förvärvstillstånd behövs inte

1.

för förvärv genom bodelning, arv eller testamente,

2.

för förvärv genom fusion enligt 14 kap. 8 8 aktiebolagslagen (1975:1385),

3.

för förvärv genom inrop på exekutiv auktion,

4.

om förvärvaren är gift med överlåtaren och inte heller om förvär­varen eller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är överlåtarens avkomling, allt under förutsättning att överlåtaren inte är skyldig att avytt­ra egendomen enligt 3 kap. 5 6.

(Jfr 12 8 andra stycket och 17 8 i ulredningens förslag.) Paragrafen molsvarar 1 kap. 2 8 förevarande lag.

3 § Frågor om förvärvsfillstånd prövas av regeringen eller den myndig­

het som regeringen bestämmer.

Enligt 1916 års lag skall prövningen av motsvarande ärenden göras av regeringen och utredningen har inle föreslagil någon ändring härav (se 12 8 första stycket i utredningens förslag). Förevarande paragraf har emellertid utformats i överensstämmelse med 1 kap. 3 6, så alt det finns en delega­tionsmöjlighet.

Prop. 1981/82:135

83

4 § Förvärvstillslåndel skall sökas inom tre månader från det förvärvet

skedde.

(Jfr 13 81 utredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar 1 kap. 4 8 förevarande lag. När del gäller inmul-ningsrätler m. m. föreligger del inga hinder mot förhandstillstånd Qfr 1 kap.

5 6).

5 8 Om förvärvstillstånd inle söks inom föreskriven tid eller på föreskri­

vet sätt eller om tillstånd vägras, gäller

1.

beträffande inmutningsrätt, att undersökningsarbeten som förvär­varen företar inom det inmutade området är utan verkan till bevarande av inmulningsrätlen,

2.

beträffande utmål, alt rätlen lill utmål är förverkad på den första infallande dag då försvarsavgift enligt 6 kap. 8 6 gmvlagen (1974; 342) skall erläggas.

(Jfr 15 och 16 66 i utredningens förslag.)

När det gäller frågan om sanktionering av tillslåndspliklen beträffande förvärv av inmutningsrätter m. m. kan först erinras om att gruvlagen inne­håller flera bestämmelser som motverkar att tillslåndspliklen enligl 1916 års lag försummas (se 1 kap. 8 8,2 kap. 8 8,4 kap. 26 6 och 9 kap. 4 8 samt beträffande följdändringar i gruvlagen avsnitt 4.11). Jag delar emellertid utredningens uppfattning att det inle finns skäl att frångå del sanktionssy­stem som finns i 1916 års lag.

Första punkten motsvarar 11 6 första stycket i 1916 års lag. Bestämmel­sen, som får betydelse vid tillämpningen av 3 kap. 5 6 gmvlagen, innebär alt konlrollsubjeklel inle kan få liden för undersökningsarbete förlängd.

Andra punkten molsvarar 11 8 andra stycket i 1916 års lag. Försvarsav-gifl är en årlig avgift som skall belalas lill bergmästaren. Bestämmelser om verkan av att rätten till utmål upphör finns i 7 kap. gmvlagen.

6 8 Förvärvstillslånd skall meddelas, om det inte möter hinder med

hänsyn fill landets försvar eller säkerhet eller andra allmänna intressen

eller med hänsyn till förvärvarens förhållanden.

Paragrafen, som saknar molsvarighel i 1916 års lag, motsvarar 1 kap. 8 6 förevarande lag öch jag hänvisar fill vad som anförls vid den paragrafen. Jag vill dock understryka att del vid tillståndsprövningen kan finnas anled­ning atl fästa slor vikl vid det allmänna intresset av alt ifrågavarande naturtillgångar behålls i svensk ägo.

7 § Tillstånd lill framlida förvärv gäller etl år från del tillståndet medde­

lades. I fillståndsbeslutet skall upplysas om delta.

Paragrafen, som saknar motsvarighet i 1916 års lag, molsvarar 1 kap. 11 8 förevarande lag.

Prop. 1981/82:135

84

3 kap. Förvärv på exekutiv auktion

1 § Fast egendom, som har förvärvats genom inrop på exekutiv aukfion

under sådana förhållanden att förvärvstillslånd skulle ha krävts vid elt

vanligt köp, skall åter avyttras inom två år efter det att auktionen har

vunnit laga kraft, om inte dessförinnan nämnda förhållanden har upphört

eller inroparen har fått tillstånd att behålla egendomen. Har inropet skett

för all skydda en fordran, för vilken inroparen har panträtt i egendomen,

eller någon rättighet som tillkommer inroparen och som är inskriven i

egendomen, får länsslyrelsen på ansökan av inroparen medge skäligt an­

stånd med avyttrandet, om det är sannolikt alt förlust annars skulle upp­

komma för inroparen.

Avyttras inte egendomen inom föreskriven tid, skall länsslyrelsen, om inle synnerliga skäl talar däremot, förordna atl egendomen skall säljas av kronofogdemyndigheten på offentlig auktion enligt 3 8.

Anteckning om bestämmelserna i första och andra styckena skall göras i det köpebrev som utfärdas med anledning av den exekutiva auktionen och, när lagfart söks, införas i fastighetsboken, om inte sökanden visar alt avyltringsskyldigheten har upphört.

2 6 1 fråga om tillstånd enligt 1 8 alt behålla fast egendom gäller i tillämp­

liga delar bestämmelserna i denna lag om förvärv av fasl egendom.

(Jfr 18 och 19 88 i utredningens förslag.)

Paragraferna motsvarar 7 8 i 1916 års lag Qfr också 6 8 lagen om förvärv av hyresfastighet m. m. och 16 8 jordförvärvslagen).

3 8 Länsstyrelsen får besluta alt ett förordnande enligl 1 8 andra stycket

om försäljning på offentlig auktion inte skall verkställas, om inroparen före

eller efter förordnandet har avyttrat egendomen.

I övrigt skall så anses och med ärendet i tillämpliga delar så förfaras, som om egendomen hade blivil utmätt för fordran med bästa förmånsrätt efter sådana rättigheter som besvärade egendomen redan vid den exeku­tiva auktionen och som har företräde framför alla befintliga fordringar. Även om del i enlighet härmed bestämda skyddsbeloppet täcks, får försälj­ning inle ske, om inte den bjudna köpeskillingen täcker även det värde som i ärendet har åsalts egendomen enligt 12 kap. utsökningsbalken eller, om ägaren eller en innehavare av fordran som är förenad med pantrält i egendomen i god lid före aukfionen har påkallat en särskild värdering, del värde vartill egendomen uppskattas av värderingsmän som länsstyrelsen utser.

Egendomen får säljas till den som är kontrollsubjekt enligt lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska förelag m.m. endast om denne har fått förvärvstillslånd. Vidare gäller i fråga om hyreshusenhet el|er jordbruksfastighet de inskränkningar som föreskrivs i 7 6 andra slycket tredje meningen lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m. respektive 17 6 andra stycket Iredje meningen jordförvärvslagen (1979:230).

Avges vid auktionen bud som sålunda får antas, skall försäljning ske även om innehavare av fordran bestrider del.

4 6 Om försäljning inte kommer till stånd vid en auktion enligl 3 6, får

länsstyrelsen inom två år efter det atl auktionen har vunnit laga kraft

Prop. 1981/82:135

85

förordna om en ny auktion. Avges inte heller vid denna auktion ett bud som får antas, är frågan om försäljning av egendomen förfallen.

Kostnader i samband med en auktion som inte har lett fill försäljning betalas av statsmedel.

(Jfr 20 och 21 86 i utredningens förslag.)

Paragraferna motsvarar 8 och 9 88 i 1916 års lag Qfr också 7 8 lagen om förvärv av hyresfastighet m.m. och 17 8 jordförvärv slagen).

5 § Inmutningsrätt eller rätt till utmål, som har förvärvals genom inrop på exekutiv auktion under sådana förhållanden att förvärvstillstånd skulle ha krävts vid ell vanligt förvärv, skall åter avyttras inom ett år efter det alt auktionen har vunnit laga kraft, om inte dessförinnan dessa förhållanden har upphört eller inroparen har fått tillstånd att behålla rättigheten. Rege­ringen får på ansökan av inroparen medge skäligt anstånd med avyttran­det.

I fråga om fillstånd enligl första stycket all behålla inmutningsrätt eller rätt till utmål gäller i fillämpliga delar bestämmelserna i denna lag om förvärv av sådana rättigheter.

Avyttras inte rättigheten inom föreskriven tid, gäller

1.

beträffande inmutningsrätt, att undersökningsarbeten som inroparen företar inom det inmutade området är utan verkan fill bevarande av inmut-ningsrätlen,

2.

beträffande utmål, atl rätten till utmål är förverkad på den första infallande dag då försvarsavgift enligt 6 kap. 8 8 gmvlagen (1974:342) skall erläggas.

(Jfr 22 8 i utredningens förslag.)

Paragrafen motsvarar 10 8 i 1916 års lag. I fråga om tredje slycket i förevarande paragraf hänvisas lill vad som anförts vid 2 kap. 5 8.

4 kap. Gemensamma bestämmelser

1

8   Om någon annan än regeringen har meddelat beslut i tillståndsärende enligt denna lag, överklagas beslutet hos regeringen genom besvär.

2

6    Beslut av länsstyrelsen enligt 3 kap. 1, 3 eller 4 6 överklagas hos regeringen genom besvär.

(Jfr 23 6 i utredningens förslag.)

Enligt förevarande paragraf, som motsvarar 17 a 6 andra stycket i 1916 års lag, kan i princip varje beslut enligt förevarande lag överklagas till regeringen, om inte regeringen har meddelat beslutet. I fråga om tid för överklagande m. m. gäller förvaltningslagen.

4.3 Förslaget till lag om införande av lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. och lagen om utländska förvärv av fast egendom m. m.

1 § Lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska företag m.m., lagen (1982:000) om utländska förvärv av fast egendom m.m. och denna lag träder i kraft den 1 januari 1983.

Prop. 1981/82:135

86

2 8 Genom lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska företag

m.m. och lagen (1982:000) om udändska förvärv av fast egendom m.m.

upphävs med de begränsningar som följer av denna lag

1.

lagen (1916; 156) om vissa inskränkningar i rätlen alt förvärva fast egendom m.m.,

2.

lagen (1968:557) om vissa inskränkningar i rätten atl sluta svenskt handelsbolag m. m.

3 8 Förekommer i lag eller annan författning en hänvisning lill någon

föreskrift som har ersatts genom en beslämmelse i de nya lagarna tillämpas

i stället den nya bestämmelsen.

Övergångsbestämmelserna till de nya förvärvslagarna har förts samman till en gemensam promulgafionslag. Genom de nya lagarna upphävs 1916 och 1968 års lagar.

Vissa beslämmelser i 1916 års lag har inte fått någon molsvarighel i de nya lagarna. Enligt 12-15 86 i 1916 års lag gäller förbud mot förvärv av akfier i vissa äldre akfiebolag (se även övergångsbestämmelserna till SFS 1934:238). Jag delar utredningens uppfattning att dessa beslämmelser inle längre behövs (se betänkandet s. 598). Molsvarande gäller i fråga om bestämmelserna i 17 6 i 1916 års lag om skyldighet för utländska rättssub­jekt atl ha ell i orten bosatt ombud (se betänkandet s. 593).

4 6 Äldre beslämmelser skall tillämpas på förvärv och upplåtelser som

har skett före den 1 januari 1983.

De nya förvärvslagarna bör givetvis inte ges retroaktiv tillämpning Qfr exempelvis punkten 2 i övergångsbestämmelserna till jordförvärvslagen, 1979:230).

5 § Som utlänningsförbehåll enligt lagen (1982:000) om udändska för­

värv av svenska företag m. m. skall anses även förbehåll enligt 2 6 andra

stycket lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten atl förvärva fast

egendom m. m. i detta lagmms lydelse från den 1 juli 1934.

(Jfr punkten 3 i kontrollinjens, likabehandlingslinjens och förhandlings­linjens förslag lill övergångsbestämmelser.)

Paragrafen har behandlats i den allmänna mofiveringen (avsnitt 2.3.3). Även om ett udänningsförbehåll inle uppfyller kraven enligt 4 8 i den nya lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. kan del godtas enligl förevarande paragraf. Fömtsättningen härför är all förbehållet har utfor­mats så alt del uppfyller föreskrifterna i 2 8 andra stycket i 1916 års lag i lydelse enligt SFS 1934:238. Förevarande paragraf avser givetvis endast utlänningsförbehåll som har införts före ikraftträdandet av de nya lagarna.

Jag vill i detta sammanhang erinra om vad jag vid behandlingen av 3 6 i den nya lagen om utländska förvärv av svenska förelag m.m. (se avsnitt 4.1) har anfört dels om vissa äldre akfiebolag med akliebrev ställda till innehavaren, dels om sambruksföreningar enligt den upphävda lagen (1948:218) om sambmksföreningar.

Prop. 1981/82:135

87

6 8 Förvärvstillstånd enligt lagen (1982:000) om udändska förvärv av

svenska företag m. m. eller lagen (1982:000) om udändska förvärv av fasl

egendom m.m. behövs inle, om förvärvet skall ske genom giftorätt som

åtnjuts enligt äldre giftermålsbalken.

(Jfr punkten 7 i kontroUinjens förslag till övergångsbestämmelser, punk­ten 5 i likabehandlingslinjens och förhandlingslinjens förslag fill övergångs­bestämmelser samt andra stycket i övergångsbestämmelserna till utred­ningens förslag lill lag om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m.)

Paragrafen motsvarar vad som gäller enligl övergångsbestämmelserna till lagen (1920; 434) angående ändrad lydelse av 18 8 i 1916 års lag.

7 § Förvärvstillslånd enligt lagen (1982:000) om utländska förvärv av

svenska företag m. m. behövs inte för akfieförvärv som gmndas på ulby­

tesrätt, optionsrätt, lösningsrätt eller annan rättighet som har förvärvats

föreden 1 januari 1983.

(Jfr punkten 7 i likabehandlingslinjens förslag fill övergångsbestäm­melser.)

De rättigheter som avses i förevarande paragraf är ulbytesrätt och op­tionsrätt enligt 5 kap. 1 6 aktiebolagsUgen, lösningsrätt enligt 3 kap. 3 6 aktiebolagslagen saml rättigheter p.g.a. emissionsbevis enligt 4 kap. 3 8 aktiebolagslagen. Förevarande paragraf innebär atl ell aktieförvärv som i och för sig är tillståndspliktigt enligt 7 6 1 i den nya lagen om utländska förvärv av svenska förelag m. m. undantas från tillslåndspliklen, om rät­tigheten grundas på någon av de nämnda rällighetema och rättigheten uppkommit före ikraftträdandet av den nya lagen. Ett akfieförvärv som gmndas l.ex. på ett teckningsrättsbevis som har förvärvals före ikraftträ­dandet är alltså inte tillståndspliktigt.

Även elt akfieförvärv som gmndas på någon annan rättighet än de nämnda, exempelvis en pantrält (se prop. 1916; 137 s. 116 och NJA 1921 s. 350), är undantaget från fillståndsplikten.

4.4 Förslaget till lag om ändring i lagen om bulvanförhållande i fråga om aktier i vissa bolag

Ändringarna är redaktionella. Bl. a. har straffbestämmelserna ändrats i överensstämmelse med brottsbalkens terminologi.

Straffljestämmelserna i 1 8 förevarande lag är tillämpliga inte bara om förbudet för ell kontrollsubjekl att förvärva bundna aktier kringgås genom alt någon är bulvan för konlrollsubjeklel. Även ett kringgående av förbu-' del i 7 6 1 i den nya lagen om udändska förvärv av svenska företag m. m. för kontrollsubjekt att utan tillstånd i vissa fall förvärva fria aktier omfattas av straffbestämmelserna.

Prop. 1981/82:135

88

Bestämmelser som motsvarar förevarande lag finns i lagen (1925:221) om bulvanförhållande i fråga om fast egendom. Båda lagarna torde vara i behov av översyn. Jag kommer atl vid lämpligt tillfälle ta upp denna fråga.

4.5      Förslaget till lag om ändring i lagen om kontroll över tillverkningen av

krigsmateriel m.m.

1 sin nuvarande lydelse innebär 1 6 första stycket förevarande lag atl svenska handelsbolag med udändsk bolagsman saml svenska aktiebolag i vars bolagsordning inte intagits udänningsförbehåll enligt 1916 års lag inte får ges fillstånd atl tillverka krigsmateriel här i landel annal än i ringa omfattning.

Utredningen har föreslagit att tillstånd skall kunna få ges nämnda bolags­typer atl tillverka krigsmateriel i större omfattning än vad som nu är fillåtet. Enligt utredningens mening är del inte nödvändigt att vidmakthålla det absoluta förbud mot tillverkning av krigsmateriel i större skala som nu gäller beträffande dessa kontrollsubjekl, eftersom en betryggande ordning kan uppnås inom tillståndsprövningens ram. Jag ansluter mig till utred­ningens bedömning, som inle har ifrågasatts av någon remissinstans.

I 8 första stycket förevarande lag har mot bakgrund av det anförda formulerats så att tillstånd att tillverka krigsmateriel inte får meddelas annan än svensk medborgare, svenskt handelsbolag eller svenskt aktiebo­lag, såvitt inte fråga är endast om tillverkning i ringa omfattning. Ändring­en avses inte medföra någon ändring av de nuvarande gmnderna för tillståndsprövningen.

4.6      Förslaget till lag om ändring i kreditupplysningslagen

4 8 tredje styckel förevarande lag har anpassats fill definitionen av kontrollsubjekl i den nya lagen om utländska förvärv av svenska företag m.m.

4.7      Förslaget till lag om ändring i aktiefondslagen

14 6 andra stycket förevarande lag har kravet på ullänningsförbehåll ändrats atl avse förbehåll enligl 4 8 i den nya lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m.

I övergångsbestämmelserna har tagits in en beslämmelse som motsvarar 5 6 i promulgationslagen (se avsnitt 4.3). Detta innebär atl elt fondbolag som i sin bolagsordning vid ikraftträdandet av förevarande lagändring har ett utlänningsförbehåll som uppfyller de nu gällande föreskrifterna i 1916 års lag inle behöver ändra sin bolagsordning.

Prop. 1981/82:135

89

4.8 Förslaget till lag om ändring i lagen om bankrörelse

18 6 första stycket förevarande lag har anpassats till definitionen av kontrollsubjekl i 4 8 i den nya lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. Del har dock ansetts motiverat alt svenska stiftelser fortfa­rande får förvärva aktier i bankakfiebolag. I 2 8 i den nya lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. har gjorts etl undantag för svenska bankaktiebolag (se avsnitt 4.1).

4.9      Förslaget till lag om ändring i lagen om inlösen i vissa fall av rätt till

gruva m. m.

1 8 första stycket förevarande lag har anpassats till definitionen av kontrollsubjekl i 4 8 i den nya lagen om udändska förvärv av svenska förelag m. m. Vidare har 3 och 7 86 arbetats om med hänsyn lill atl dessa beslämmelser i vissa avseenden hänvisar lill regler som inte längre gäller.

4.10   Förslaget till lag om ändring i förköpslagen

Ändringarna är redaktionella.

4.11   Förslaget till lag om ändring i gruvlagen

Ändringarna är redaktionella.

4.12   Förslaget till lag om ändring i lagen om förvärv av hyresfastighet m. m.

Ändringarna är redaktionella.

Det bör påpekas atl förvärv av aktier eller andelar i handelsbolag som kräver tillstånd enligt 10 8 förevarande lag även kan vara tillståndspliktigt enligl 7 8 i den nya lagen om udändska förvärv av svenska förelag m. m. Ett förvärv som skall prövas enligl den nya lagen om utländska förvärv av fast egendom m, m. skall däremot aldrig tillslåndsprövas enligl föreva­rande lag (se 2 8 7).

4.13   Förslaget till lag om ändring i lagen om förvärv av eldistributionsan­

läggning m. m.

Ändringarna är i huvudsak redaktionella.

Hänvisningen 13 6 4 förevarande lag till 1916 års lag har bytts ut mot en hänvisning till båda de nya förvärvslagarna. Förvärvstillstånd enligt före­varande lag behövs alltså inte vid ett aktie- eller rörelseförvärv som skall prövas enligt lagen om utländska förvärv av svenska företag m.m. Inte heller behövs tillstånd beträffande elt förvärv som skall prövas enligt lagen om utländska förväry av fasl egendom m. m. 

7   Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 135

Prop. 1981/82:135

90

Ändringen 13 8 5 innebär en anpassning av släklskapsundantagel till motsvarande undantag i jordförvärvslagen och lagen om förvärv av hyres­fastighet m.m. Qfr 1 kap. 2 8 4 och 2 kap. 2 8 4 i den nya lagen om utländska förvärv av fast egendom m. m.).

4.14 Förslaget till lag om ändring i jordförvärvslagen

Ändringarna är redaktionella.

5   Hemställan

Jag hemställer atl lagrådels yttrande inhämlas över förslagen till

1. lag om utländska förvärv av svenska företag m.m.,

2.

lag om utländska förvärv av fast egendom m. m.,

3.

lag om införande av lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. och lagen om utländska förvärv av fast egendom m. m.,

4.

lag om ändring i lagen (1934:239) om bulvanförhållande i fråga om aktier i vissa bolag,

5.

lag om ändring i lagen (1935; 395) om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel m. m.,

6.

lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173),

7.

lag om ändring i aktiefondslagen (1974:931),

8.

lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse,

9.

lag om ändring i lagen (1949:658) om inlösen i vissa fall av rätt till gmva m.m.,

10.

lag om ändring i förköpslagen (1967; 868),

11.

lag om ändring i gruvlagen (1974:342),

12.

lag om ändring i lagen (1975; 1132) om förvärv av hyresfastighet m.m.,

13.

lag om ändring i lagen (1976:240) om förvärv av eldistributionsan­läggning m. m.,

14.

lag om ändring i jordförvärvslagen (1979; 230).

6   Beslut

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

Prop. 1981/82:135

91

Utdrag

LAGRÅDET

PROTOKOLL

vid sammanträde 1982-03-08

Närvarande: f.d. justitierådet Petrén, regeringsrådet Delin, justitierådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt lagrådet lillhandakommet utdrag av protokoll vid regeringssam­manträde den 24 febmari 1982 har regeringen på hemställan av statsrådet och chefen för justifiedepartemenlel Petri beslutat inhämta lagrådels ytt­rande över förslag lill

1. lag om utländska förvärv av svenska företag m.m.,

2.

lag om utländska förvärv av fast egendom m.m.,

3.

lag om införande av lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. och lagen om udändska förvärv av fast egendom m. m.,

4.

lag om ändring i lagen (1934:239) om bulvanförhållande i fråga om aktier i vissa bolag,

5.

lag om ändring i lagen (1935; 395) om kontroll över fillverkningen av krigsmateriel m.m.,

6.

lag om ändring i kredilupplysningslagen (1973; 1173),

7.

lag om ändring i aktiefondslagen (1974; 931),

8.

lag om ändring i lagen (1955; 183) om bankrörelse,

9.

lag om ändring i lagen (1949:658) om inlösen i vissa fall av rätt fill gruva m.m.,

10.

lag om ändring i förköpslagen (1967; 868),

11.

lag om ändring i gmvlagen (1974:342),

12.

lag om ändring i lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m.,

13.

lag om ändring i lagen (1976:240) om förvärv av eldislribufionsan­läggning m.m.,

14.

lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230).

Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorerna Ann-Christine[REDACTED_EFTERNAMN] och Lars[REDACTED_EFTERNAMN]. Förslagen föranleder följande yttrande:

Förslaget till lag om utländska förvärv av svenska företag m. m.

Allmänna synpunkter Lagrådet:

Enligl det föreliggande lagförslaget är det i betydande ulslräckning olill-låtei för udändska rättssubjekt och vissa svenska rällssubjekl att ulan fillstånd förvärva aktier i vissa svenska bolag, andelar i svenska handels­bolag samt rörelser som drivs här i landet. Om tillstånd inle söks eller om

Prop, 1981/82:135

92

ansökan om tillstånd avslås är effekten enligt lagförslaget att förvärvet blir ogilfigt. Någon regel om straffpåföljd för den som utan tillstånd förvärvar aktier, handelsbolagsandel eller rörelse innehåller inte förslaget. Avgöran­de för frågan om vad lagen åsyftar också kan uppnås är därför ogiltighels-regelns effektivitet.

I den män ett förvärv enligt gällande regler skall föranleda anmälan eller registrering och förvärvet, innan så skett, saknar full verkan, ligger häri viss garanti för all ogiltighelsregeln verkligen vinner tillämpning. Om där-emol förvärvet inte skall föranleda någon sådan anmälnings- eller registre-ringsälgärd, som fillika innefattar viss kontroll av att förvärvet också enligl den nu föreslagna lagen är giltigt, är frågan i vad mån ogiltighelsregeln har någon verklig effekt mera tveksam. Denna skall då främst gmnda sig på att överlåtare och förvärvare självmant iakttar regeln. Etl starkt incitament för parterna alt göra detta är naturliglvis bådas intresse av alt förebygga att regeln vid en eventuell framtida tvist.dem emellan rörande förvärvet åbe­ropas av motparten eller att förvärvets giltighet eljest ifrågasätts av myn­dighet eller enskilda. Om kontrahenterna inbördes är överens om att det för dem båda är till fördel att förvärvet sker trots de därmed förbundna riskerna och ingen utomstående kan inverka på saken, har de dock möjlig­het att låta förvärvet bestå oberoende av den ogiltighel som enligt lagen drabbar detsamma. Av remissprolokollet framgår inte hur man närmare tänkt sig att lagens efterlevnad skall kontrolleras i sådana fall.

Remissen innehåller ingen kartläggning beträffande del nu berörda spörsmålet. Hur det nuvarande systemet fungerar synes oklart Qfr dock redogörelsen i utredningens betänkande s. 540 ff). Atl klariägga läget i detta yttrande medger inte omständigheterna. Till viss belysning av proble­mels omfattning kan emellertid några exempel anföras. När det gäller aktieförvärv skall, om förvärvaren begär det, införing av förvärvet ske i aktieboken. Införingen ombesörjes av styrelsen i bolaget eller, när det gäller avstämningsbolag, av värdepapperscenlralen. Enligt 3 kap. 7 8 aktie­bolagslagen skall visseriigen förvärvaren styrka sill förvärv. Humvida denna regel, sammanställd med stadgandet i 19 kap. 16 om straffansvar för underiåtenhel att föra aktiebok, verkligen säkerställer att inte införing i aktieboken kan ske trots alt förvärvet är ogiltigt, kan dock ifrågasättas. När någon förvärvar andel i handelsbolag eller sluter avtal om sådant bolag skall registrering ske i handelsregistret. Därvid skall enligl handelregisler-förordningen (6 och 7 88) företes sådana handlingar att kontroll kan ske humvida ogiltighet enligt föreliggande lag är för handen. Då det gäller förvärv av rörelse eller del av rörelse, kan situafionen vara sådan alt registrering i handelsregistret skall ske, så t. ex. om en udänning övertar en av en svensk driven rörelse. Vid ansökning on\ registrering skall sådana handlingar företes att kontroll av förvärvels giltighet enligt förevarande lag kan ske (68 handelsregislerförordningen). Avser förvärvet däremot l.ex. att etl kontrollsubjekt - som redan driver rörelse - utökar denna genom

Prop, 1981/82:135

93

förvärv av en del av annans rörelse, lorde regelmässigt någon registrering inle bli aktuell.

Med hänsyn till vad nu anförts framstår det som sannolikt all det kommer att finnas ett inte obetydligt fält, inom vilket någon kontroll av förvärvels gilfighet i samband med registrering inte kommer all ske. Att beakta är vidare all någol särskilt myndighelsorgan med uppgift atl upp­spåra fall av ogiltighel enligt förevarande lag och alt ingripa mot dem inte finns Qfr näringsfrihetsombudsmannens funktion enligt det ungefär samti­digt remitterade förslagel lill konkurrenslag).

Del är svårt atl fömtse hur stora de praktiska problemen i fråga om kontrollen blir. I alla händelser finns del anledning antaga alt lagens ogiltighetspåföljd i en del fall är lämligen verkningslös. Vid bedömande av vilken betydelse som bör tillmätas detta förhållande är å andra sidan att märka att det inte är nytt. Läget är nämligen väsentligen delsamma enligt 1916 års lag efter 1973 års reform, då bestämmelser om företagsförvärv logs upp i lagen. Såvitt framkommit har olägenheter av nu diskuterat slag inte förmärkls medan den lagstiftningen har gällt. Vad som här anmärkts om den föreslagna kontrollens effektivitet utgör enligl lagrådets mening inte någon avgörande invändning mot lagförslaget. Det torde dock finnas anledning att ägna frågan uppmärksamhet vid fillämpningen av den nya lagen.

Också från en annan synpunkt förtjänar ogiUighetspåföljden enligl för­slaget särskild uppmärksamhet. Regeln härom (118) blir tillämplig på kon­trollsubjekl av flera skilda slag (3 6) och avser åtskilliga praktiska typer av förvärv (7 6). I och för sig är det naturligt atl man valt denna kraftigt verkande sanktion mot förvärv i strid med lagen; någon annan lösning synes svår att finna. Regeln synes emellertid kunna leda fill vissa praktiska problem. Som nyss påpekats kommer förvärv, som inte inbegriper fast egendom, i åtskilliga fall inte att framgå för någon myndighet och i den mån lagstridiga förvärv kommer till slånd kan de väntas ibland kvarstå opåla-lade. Ogiltighelen kan göras gällande av parterna i transaktionen hur länge som helst och den medför ett bestående osäkerhetstillstånd för dem. Också för tredje man, som förvärvaren i sin tur sluter avtal med, kan regeln medföra otrygghet - låt vara att dennes goda tro torde läka ogiltighelen åtminstone i sådana situationer som här får praktisk belydelse Qfr bl. a. Nial i Tidsskrift for retlsvilenskap 1936 s. 54 ff, Hessler, Allmän sakralt s. 170 ff).

Som fömt påpekats kan visserligen just denna osäkerhet utgöra elt väsentligt skäl för parterna all iaktta lagens regel om tillståndslvång och den går på så vis väl in i systemet. Man kan också framhålla att en sådan för framliden beslående ogiltighel gäller redan i dag inle bara enligl 5 a 8 i 1916 års lag ulan också enligt annan jämförlig lagstiftning, såsom lagen (1975: II32) om förvärv av hyresfastighet m.m. och lagen (1976:240) om förvärv av eldistributionsanläggning m. m., i båda fallen såvitt angår bl. a.

Prop, 1981/82:135

94

aktieförvärv. Med hänsyn till den föreslagna lagens vidsträckta tillämp­ningsområde och reglernas konstmktion kan man emellertid särskilt här tänka sig åtskilliga fall där i varje fall en akfiesäljare är i god tro. Det är inte alldeles tilltalande, att motparten likväl skall ha möjlighet alt efter kortare eller längre tid göra gällande ogiltighel hos avtalet och påkalla dess åter­gång, kanske på den grund atl utvecklingen på aktiemarknaden eller i annat avseende blivil en annan än han hoppals. Också i andra silualioner är det länkbart, atl avtalets återgång utgör en oproportioneriigt hård på­följd mot någon av de berörda parterna (eller hans dödsbo eller arvingar).

Lagrådet har övervägt, om det av denna anledning kunde finnas skäl atl föreslå en lagregel om alt ogiltigheten inte kan göras gällande sedan viss lid förflutit efter elt förvärv eller - när delta kan eller skall registreras - efter registreringen i akfiebok eller handelsregister. För att en sådan beslämmel­se skulle bli av störte praktiskt värde måsle dock preskriptionstiden göras kort, och i så fall föreligger påtagliga risker atl parterna söker kringgå lagen genom att dölja förvärvet tills preskription inträtt. Denna lösning framstår därför knappast som lämplig. Del synes nödvändigt att godta de nu berör­da olägenheterna som naturliga konsekvenser av den föreslagna ordning­en. Som framgår av del anförda, kan också på denna punkt åberopas till förmån för lagförslagels regel, atl någol motsvarande gäller redan nu utan att detta veterligen har vållat några praktiska problem.
[REDACTED_EFTERNAMN] tillägger för sin del:

Även på andra punkter än dem lagrådet har berört är del enligl min mening svårt att bedöma den föreslagna lagstiftningens innebörd och prak­tiska konsekvenser. Som nämnts utgör lagförslaget i väsentliga delar en utbyggnad av vissa regler som år 1973 infördes i 1916 års lag. I förarbetena betecknades 1973 års lagstiftning som provisorisk. Moliven till 1973 års ändringar, vartill remissprolokollet hänvisar i olika sammanhang, var knapphändiga. Förslaget utarbetades i regeringskansliet utan att något remissförfarande förekommit och lades fram ulan lagrådsgranskning; pro­positionen (1973:72) är inte på mer än 13 sidor, och till dess uttalanden anslöt sig näringsutskottet i stort sett utan egna kommentarer (NU 1973:57). Det nu aktuella lagförslaget bygger visseriigen på etl omfångsrikt betänkande, där emellertid tre olika lagstiftningsalternaliv framlades; inget av dem stämmer med del remitterade förslaget såvitt angår elableringsreg-lernas utformning, utan delta utgör närmast en kompromiss. Vid remissbe­handlingen av belänkandet inriktade sig de olika instanserna huvudsakli­gen på alt diskutera de tre alternativen i stort, medan delaljreglerna i dessa fick en delvis ganska ofullständig belysning. Vad angår moliven i departe­menlsförslaget, är dessa på vissa punkter kortfattade och ger ganska ringa besked om de tillämpningsfrågor som uppkommer. Framför alll gäller detta den viktiga bestämmelsen i 166, som jag återkommer lill. Förhållan­del fill gällande konventioner kan också synas oklart Qfr nedan). Del nu sagda, i förening med de andra synpunkter lagrådet i del föregående

Prop, 1981/82:135

95

framfört beträffande förslagel, har medfört alt jag ställer mig någol tvek­sam till lagsfiftningen, i varje fall om det skall anses som en mera beståen­de lösning av de viktiga problem som det behandlar. Emellertid ulgår jag från att lagens effektivitet kan förbättras, om den inte visar sig hålla måltet i detta avseende, och att statsmakterna också annars har sin uppmärksam­het riktad på dess tillämpning; en översyn kan visa sig befogad ganska snart. Dessutom bör framhållas möjligheten av att införa sådana regler för att förbättra insynen i aktiebolagen som utredningen föreslagit. Med hän­syn till det sagda och fill de argument som framförts för en reform av 1916 års lag anser även jag att förslagel kan godtas.

Lagförslagets särskilda bestämmelser Lagrådet:

De särskilda bestämmelserna i lagförslaget föranleder inga erinringar eller anmärkningar från lagrådels sida.
[REDACTED_EFTERNAMN] är såtillvida av skiljaktig mening att han beträffande 168 anför:

"Bestämmelsen i 166 första slycket om förutsättningarna för tillstånd har en central belydelse för lagstiftningen, och det är därför nödvändigt alt närmare granska regeln. Den är mycket allmänt hållen; avgörande är om etl tillstånd skulle strida mot ett "väsentjigt allmänt intresse". Motiven ger inle heller mycket ledning för bedömningen. Vad som sägs i utredningens betänkande avser lagförslag av annat innehåll. Utöver en del uttalanden om värdet i allmänhel av utländska investeringar och de risker dessa kan medföra hänvisar departementsförslaget bara till det nuvarande rättslägel, sådant detta framstår efter 1973 års ändringar i 1916 års lag, och fill förarbetena till dessa ändringar. Hur 1973 års regler tillämpats i praktiken framgår inte närmare av remissen (se dock om tillämpningen under de första åren SOU 1978:73 s. 261, 268). Tydligen har praxis varit liberal. Man får i övrigt huvudsakligen hålla sig till några kortfattade och vaga uttalanden i 1973 års proposition (1973; 72, särskilt s. 8 och 10).

Elt skäl att använda uttrycket "väsentligt allmänt intresse" i den nu aktuella paragrafen har synbarligen varit all detta förekommer i 1916 års lag, när det gäller ändring av utlänningsförbehåll i bolagsordningen (se 2 8 tredje slycket). I 5a8, som närmasi molsvarar 166 i lagförslaget, antydes inte på något sätt hur tillståndsprövningen skall ske; den nya formulering­en klargör åtminstone alt det fordras vägande skäl för att vägra tillstånd. Men ändå framstår formuleringen som väl intetsägande, särskill mot bak­gmnd av vad som nyss sagts om moliven. Det gäller ju här en bestämmel­se, som bl. a. för berörda utländska rättssubjekt måste framstå som väsent­lig från rättssäkerhetssynpunkt. Som den är avfattad, ger den inga besked om vilka typer av allmänna intressen som kan beaktas; den kan vidare synas tillåta en mycket generös lika väl som en ganska återhållsam till­ståndsgivning. Regeln lämnar inle myckel garantier för en konsekvent och

Prop, 1981/82:135

96

fömlsebar praxis hos regeringen eller länsstyrelserna. En sådan oklarhet är väl ibland försvarlig i en brådskande provisorisk lagstiftning, men när denna avlöses av en lag som skall bestå under längre tid är del svårare all acceptera tekniken. Den föreslagna lagen läcker ju också ell betydligt större område än molsvarande regler i 1916 års lag.

Som remissprotokollet antyder är formuleringen av stort intresse också för frågan om den föreslagna lagsfiftningen är förenlig med Sveriges inter­nationella förpliktelser. Vad först angår förhållandet till OECD:s kapilalli­beraliseringssladga är det upplyst atl frågan om stadgans tolkning beträf­fande etableringsinskränkningar tagils upp lill behandling inom OECD, att man härvid har hävdat en viss tolkning från Sveriges sida och att diskussio­ner i frågan ännu inte lett till något resultat. I detta oklara läge anser jag mig inte böra ta ställning till den aktuella bestämmelsens förenlighet med stadgan. Rörande förhållandet till EFTA-konventionen bygger förslaget synbarligen på uppfattningen, atl den omständigheten atl elt kontrollsub­jekt tillhör etl EFTA-land skall beaktas vid prövningen av enskilda fill-slåndsfall. Under denna förutsättning bör tillämpningen av tillståndsregeln kunna förenas med konventionen. Inte heller bosällningskonvenlionen torde utgöra något avgörande hinder mot alt godta lagförslagels regel.

Sammanfattningsvis framstår paragrafens avfattning från vissa syn­punkter som diskutabel. Att rikfiinjerna för dess fillämpning främst står alt finna i några allmänl hållna uttalanden i motiven lill en äldre, provisorisk lagsfiftning är inte heller så tillfredsställande. Det hade varit önskvärt alt lagtexten åtminstone angett vissa exempel på sådana vägande allmänna intressen som enligt lagstiftarens mening skall kunna motivera ett avslag på tillslåndsansökan. (Jfr de något mera preciserade reglerna i 1 kap. 8 8 och 2 kap. 68 förslaget till lagen om utländska förvärv av fast egendom m. m., där också motiven är belydligt mera upplysande.) - Emellerfid har bestämmelsens formulering redan använts i motsvarande lagstiftning, om också inle i fråga om alldeles samma prövning. Sådana osäkerhetsmoment som prövningen innebär förekommer redan enligl 1916 års lag, och formu­leringen är inte svårare att förena med gällande konventioner än motsva­rande stadganden i den lagen. Man kan vidare hävda, all från rättssäker­hetssynpunkt det viktigaste är atl lagtexten - som här är fallet - otvety­digt slår fast i vilka fall tillstånd är erforderligt; när det gäller fömlsättning­arna för tillstånd av det aktuella slaget, går det ändå knappast att formulera en regel som inle lämnar utrymme för diskrelionära bedömningar. På gmnd av det anförda anser jag att bestämmelsen trots allt bör kunna godtas."

Förslaget till lag om utländska förvärv av fast egendom m, m.

Lagrådet: Förslaget lämnas utan erinran.

Prop. 1981/82:135

97

Förslaget till lag om införande av lagen (1982:000) om utländska förvärv av svenska företag m. m. och lagen (1982:000) om utländska förvärv av fast egendom m.m.

Lagrådet:

Har någon fått tillstånd lill framlida förvärv enligl 1, 1 a, 2 eller 5 a 6 i 1916 års lag eller lill ändring av bolagsordning enligt 2 6 Iredje stycket sagda lag men ännu ej tagit fillståndet i anspråk när lagen upphävs, bör tillståndet allQämt vara giltigt. Motsvarande bör gälla beträffande beslul varigenom en länsstyrelse vid prövning enligt 4 6 i 1916 års lag fastställt all ett förvärv av där avsett slag är undantaget från tillståndsplikt. I samtliga nu berörda fall synes besluten lämpligen kunna behandlas som om de meddelats enligt motsvarande beslämmelser i de nya lagarna. I fråga om förvärv av fasl egendom samt av inmutningsrätt och rätt till utmål bör därvid gilfighetstiden för ett beslut förslagsvis räknas från ikraftträdande­dagen. Även för de fall som motsvarar 17 8 i lagen om utländska förvärv av svenska förelag m. m. bör stadgas en ettårsfrist, räknad från den 1 januari 1983.

Med hänvisning lill det anförda föreslår lagrådet alt i förevarande lag intages ytterligare en övergångsbestämmelse, betecknad 8 8, av följande lydelse.

"8 6. Har etl enligl bestämmelse i lagen (1916:156) om vissa inskränk­ningar i rätten att förvärva fast egendom m.m. meddelat tillståndsbeslut avseende framtida förvärv eller ändring av bolagsordning inte utnylQats före den 1 januari 1983, skall så anses som om tillstånd meddelats enligt motsvarande bestämmelse i de nya lagarna. Avser tillståndsbeslutet för­värv som efter den 1 januari 1983 behandlas i lagen (1982:000) om utländs­ka förvärv av svenska företag m.m. gäller tillståndet elt år från den 1 januari 1983. Den i 1 kap. 11 6 och 2 kap. 7 6 lagen (1982:000) om udändska förvärv av fasl egendom m. m. föreskrivna liden skall räknas från den 1 januari 1983."

Övriga lagförslag

Lagrådet:

Förslagen lämnas utan erinran.

Prop, 1981/82:135

98

Utdrag

JUSTITIEDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1982-03-11

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Ullslen,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], An­dersson, Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tilländer, Ahriand,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Petri

Proposition med förslag till ny lagstiftning om utländska förvarv av svenska företag m.m.

Föredraganden anmäler lagrådels yttrande' över förslag lill

1.

lag om udändska förvärv av svenska företag m. m.,

2.

lag om utländska förvärv av fast egendom m. m.,

3.

lag om införande av lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. och lagen om utländska förvärv av fasl egendom m. m.,

4.

lag om ändring i lagen (1934:239) om bulvanförhållande i fråga om aktier i vissa bolag,

5.

lag om ändring i lagen (1935:395) om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel m. m.,

6.

lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173),

7.

lag om ändring i akfiefondslagen (1974:931),

8.

lag om ändring i lagen (1955; 183) om bankrörelse,

9.

lag om ändring i lagen (1949:658) om inlösen i vissa fall av rätl till gmva m.m.,

10.

lag om ändring i förköpslagen (1967:868),

11.

lag om ändring i gmvlagen (1974: 342),

12.

lag om ändring i lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m.,

13.

lag om ändring i lagen (1976:240) om förvärv av eldislribufionsan­läggning m.m.,

14.  lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230).

Föredraganden redogör för lagrådets yttrande.

Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde den 24 februari 1982.

Prop, 1981/82:135

99

Förslaget till lag om utländska förvärv av svenska företag m. rn.

Lagrådet har under mbriken allmänna synpunkter uppehållit sig vid lagförslagets regel om ogiltighel av sådana förvärv som sker i strid mot lagen (118). Lagrådets överväganden utmynnar i alt regelns effektivitet visserligen kan ifrågasättas men all delta inle utgör någon avgörande invändning mot förslagel. Lagrådet konstaterar också all regeln kan med­föra vissa ölägenheter men alt dessa torde få godtas och atl i vilket fall som helst någon annan lösning synes svår all finna.

Vad lagrådet sålunda anfört ger mig inle anledning till någon erinran. Jag vill liksom lagrådet peka på att en molsvarande ogiltighetsregel gäller redan nu utan alt delta synes ha vållat några praktiska problem. Regeln bör alltså kvarstå. Liksom lagrådet anser jag emellertid att det finns skäl all ägna frågan uppmärksamhet vid tillämpningen av den nya lagen.

När del i övrigl gäller de särskilda beslämmelserna i lagförslaget har en lagrådsledamot fört fram synpunkter på 168 (fömtsättningarna för tiU-stånd). Sammanfattningsvis anser dock ledamoten alt bestämmelsen bör kunna godtas. Inte heller på denna punkl finner jag anledning till några närmare kommentarer. Del kan även här erinras om att en motsvarande regel finns i gällande lagstiftning. Hittillsvarande praxis har, som lagrådsle­damoten framhåller, varit liberal och jag har redan i remissprolokollet slagit fast att någon ändring i tillämpningen inle är avsedd.

Förslaget till lag om införande av lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. och lagen om utländska förvärv av fast egendom m. m.

Jag tillstyrker lagrådets förslag lill komplettering av förevarande lag. Jag delar också lagrådels uppfattning att bestämmelserna lämpligen kan tas upp i en ny paragraf, 88.

Avslutningsvis vill jag påpeka atl den föreslagna lagstiftningen innebär en viss utökad arbetsbelastning för länsstyrelserna men också medger viss förenkhng i deras handläggning av ärenden om utlänningars fastighetsför­värv. Med hänsyn härtill torde länsstyrelsernas nuvarande resurser vara tillräckliga. Jag har i denna fråga samrått med cheferna för budget- och kommundepartemenlen.

Hemställan

Jag hemställer atl regeringen föreslår riksdagen alt anta de av lagrådet granskade förslagen med vidtagna ändringar.

Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar atl genom proposition föreslå riksdagen alt anta de förslag som föredragan­den har lagt fram.

;

/

Prop. 1981/82:135

100

Innehåll

Propositionen  .................................................... 

1

Propositionens huvudsakliga innehåll........................ 

1

Lagförslag ......................................................... 

.... 

2

1. Lag om utländska förvärv av svenska företag m.m. 

2

2.

Lag om utländska förvärv av fast egendom m.m.... 

.... 

5

3.

Lag om införande av lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. och lagen om utländska förvärv av fast egeridom m. m.

9

4.

Lag om ändring i lagen (1934:239) om bulvanförhållande i fråga

om aktier i vissa bolag.......................................... 

10

5. Lag om ändring i lagen (1935:395) om kontroll över tillverkningen

av krigsmateriel m. m............................................ 

10

6.

Lag om ändring i kredilupplysningslagen (1973; 1173)    

11

7.

Lag om ändring i aktiefondslagen (1974:931)   ..... 

12

8.

Lag om ändring i lagen (1955; 183) om bankrörelse.. 12

9.

Lag om ändring i lagen (1949; 658) om inlösen i vissa fall av rätl fill gruva m. m        

13

10.

Lag om ändring i förköpslagen (1967; 868)........... 

14

11.

Lag om ändring i gmvlagen (1974; 342)............... 

15

12.

Lag om ändring i lagen (1975; 1132) om förvärv av hyresfastighet m.m       

16

13.

Lag om ändring i lagen (1976:240) om förvärv av eldislribufions­anläggning m.m       

17

14.

Lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230)...... 

.. 

19

Utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 24 februari 1982 .

22

1

Inledning  ........................................................ 

.. 

22

2

Allmän motivering..............    ...................     .... 

23

2.1

Reformbehovet ............................................ 

23

2.2

Omfattningen av elt nytt kontrollsystem  .......... 

27

2.3

Vissa utgångspunkter för ett nytt kontrollsystem       

29

2.3.1

Förelag som skall avses med ett förvärv .... 

.. 

29

2.3.2

Systemet med ullänningsförbehåll   ........... 

30

2.3.3

Kontrollsubjekt....................................... 

.. 

31

2.4 Förvärvskonlrollen......................................... 

.. 

33

2.4.1

Allmänna synpunkter  ............................. 

.. 

33

2.4.2

Förvärv av aktier i svenska aktiebolag........ 

.. 

34

2.4.3

Förvärv av andelar i svenska handelsbolag 

37

2.4.4

Förvärv av rörelser ................................ 

.. 

37

2.4.5

Undanlag från fillståndsplikten .................. 

38

2.4.6

Påföljd vid brott mot tillslåndspliklen   ........ 

.. 

39

2.5

Tillstånd alt sluta avtal om handelsbolag............ 

41

2.6

Förvärv av aktier i strid mot utlänningsförbehåll . 

42

2.7

Tillståndsförfarandet  .................................... 

.. 

43

2.7.1

Tillståndsmyndighel........................    ..... 

43

2.7.2

Förutsättningar för tillstånd.........    ......... 

44

2.7.3

Föreskrifter i samband med tillstånd  ......... 

48

2.8

Förvärv av fast egendom m. m........................ 

.. 

49

2.9

Ikraftträdande m. m....................................... 

.. 

50

3 Upprättade lagförslag  ....................................... 

. 

51

Prop. 1981/82:135

101

4 Specialmotivering   ........................................... 

51

4.1

Förslaget fill lag om utländska förvärv av svenska förelag m.m         

51

4.2

Förslaget till lag om utländska förvärv av fast egendom m. m.

67

4.3

Försläget till lag om införande av lagen om utländska förvärv av svenska företag m. m. och lagen om utländska förvärv av fast egendom m. m.................. 

85

4.4

Förslaget till lag om ändring i lagen om bulvanförhållande i fråga om aktier i vissa bolag     

87

4.5

Förslaget fill lag om ändring i lagen om kontroll över fillverk­ningen av krigsmateriel m. m    

88

4.6

Förslaget till lag om ändring i kreditupplysningslagen  

88

4.7

Förslaget till lag om ändring i aktiefondslagen   . 

88

4.8

Förslagel till lag om ändring i lagen om bankrörelse    

89

4.9

Förslaget till lag om ändring i lagen om inlösen i vissa fall av rätt fill gmva m. m     

89

4.10

Förslagel lill lag om ändring i förköpslagen......... 

89

4.11

Förslagel lill lag om ändring i gmvlagen............. 

89

4.12

Förslaget fill lag om ändring i lagen om förvärv av hyresfas­tighet m. m       

89

4.13

Förslaget till lag om ändring i lagen om förvärv av eldislribu­fionsanläggning m.m     

89

4.14

Förslagel lill lag om ändring i jordförvärvslagen... 

.. 

90

5

Hemställan  ..................................................... 

90

6

Beslut............................................................. 

90

Bilaga 1-3   (se bilagedel)

Bilaga 4        De remitterade förslagen (bilagan har uteslutils här)

Utdrag av lagrådels protokoll den 8 mars 1982.......... 

91

Utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 11 mars 1982  ...

98

Norstedts Tryclceri, Stocictiolm 1982

Prop, 1981/82:135

Bilaga 1

Utredningens sammanfattning

Den grundläggande uppgiften för utredningen har varit all - med utgångs­punkt främst i de bestämmelser i lagen (1916:157) om vissa inskränkningar i rätten all förvärva fast egendom m. m. (1916 års lag) som ger vissa möjligheter lill prövning av övertaganden av vissa svenska aktiebolag -överväga ett generellt system för kontroll av utländsk företagsetablenng och ullandsägda företags verksamhet här i landet. Utredningen har vidare haft att överväga om en obligatorisk tillämpning av det år 1971 införda systemet med förenklad aktiehanlering, det s. k. VPC-systemet, kan i vaQe fall beträffande större aktiebolag förbättra informationen om det utländska inflytandet i svenskt näringsliv. Slutligen har det ankommit på utredningen att på grundval av hithörande bestämmelser i 1916 års lag föreslå en särskild lagstiftning om kontroll av utländska förvärv av mark och naturtillgångar.

1 Kontroll av utländsk företagsetablering och ullandsägda företags verksamhet

Den internationella bakgrunden

Främst efter andra väridskrigei har skett en betydande tillväxt av multina­tionella företag, dvs. företag som verkar inte eridast genom ett moderföretag i det egna landet (hemlandet) utan också genom dotterföretag i ett eller flera andra länder (värdländer). De från OECD-länderna utgående direktinvesle-ringarna, dvS. inyesteringar i syfte att genom förvärv eller etablering skaffa kontroll över företag utomlands, var år 1960 knappt tre miljarder dollar men har därefter fortlöpande ökat till år 1974, då de uppgick till mer än 20 miljarder dollar. Industnlåndernas bestånd av direktinvesteringar i andra länder var år 1974 totalt 288 rnjljarder dollar. Förenta staterna svarade för nära hälften av dessa investeririgar. Betydande andelar i dessa investeringar hade också Storbritannien, Förbundsrepubliken Tyskland, Japan, Schweiz, Frankrike och Kanada. Deii största tillväxttakten har numera investeringar med ursprung i Japan och Förbundsrepubliken Tyskland. Huvudmålet för del internationella investeringsnödei har varit tillverkningsindustrin i industri­länderna. En särställning intar Kanada, vars industri till mer än hälften är utlandsägd. Stora ullandsägda industrisektorer finns också i Australien, Belgien, Frankrike, Förbundsrepubliken Tyskland och Österrike. Antalet multinalipnella förelag som bedrev verksamhet i mer än ett värdland beräknadesår 1976 vara omkring tiotusen. Tillgängliga uppgifter beträffande i 

1    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 135. Bilagedel

Prop, 1981/82:135

2

stort sett hälften av dessa företag visar att de år 1973 sysselsatte omkring 46 miljoner anställda och omsatte nära 1 500 miljarder dollar.

Denna företagandets internationalisering har främjats genom den liberali­sering av handel, betalningar och direktinvesleringar över nationsgränserna, som kommit till uttryck i fiera internationella överenskommelser och spelat en roll vid upprättandet av olika internationella organ. Härvidlag kan nämnas Internationella valutafonden (IMF), världsbankgruppen, dvs. Världsbanken (IBRD), Internationella utvecklingsfonden (IDA) och Internationella finan-sieringsbolaget (IFC), Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT), Organisa­tionen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD), vilken som medlemmar har hemländerna för det alldeles övervägande antalet multina­fionella företag. Europarådet, Europeiska gemenskaperna (EG) och Europe­iska frihandelssammanslutningen (EFTA). Av särskild vikt för de interna­tionella investeringarna har varit OECD:s kapitalliberaliseringsstadga saml de båda europeiska handetssammanslulningarnas bestämmelser om regional etableringsfrihet och fri kapitalröriighet.

På grund av sin mer eller mindre långtgående anslutning till efterkrigsti­dens formella ekonomiska integration har de industriländer som företräder en marknadsekonomi i allmänhel stått öppna för utländska direktinvesle­ringar. Flera av dessa länder, t. ex. Australien, Belgien, Frankrike, Japan, Kanada, Norge och Storbritannien, upprätthåller emellertid i en eller annan form möjligheter lill kontroll av utländsk företagsetablering.

Under senare år har förts en utomordentligt omfattande och mångfaset­terad debatt om betydelsen och verkningarna av företagandets internationa­lisering. Vitt skilda bedömningar av de utländska direktinvesteringarnas positiva och negativa effekter för hemländer och värdländer har härvid kommit i dagen. Enligt en uppfattning medför dessa investeringar en internationell arbetsfördelning och ett förbättrat utnyttjande av de olika ländernas produktionsresurser som på sikt främjar det sociala och ekono­miska välståndet överiag. En hell annan syn på värdet av den pågående internationaliseringen av företagandet tar sig uttryck i farhågor för alt denna utveckling kan göra det svårt eller rent av omöjligt för de enskilda nationalstaterna alt förverkliga sina sociala, ekonomiska och kulturella mål. Inte minst från fackligt håll och från utvecklingsländernas sida har givits uttryck för oro inför konsekvenserna av de multinationella företagens tillväxt.

Efter hand har också inom mellanstatliga organisationer, som har fill ändamål att fördjupa internationellt eller regionalt ekonomiskt samarbete, allt starkare förankrats uppfattningen att de multinationella förelagens verksamhel - ehuru dan kan medföra väsentliga fördelar för hemländer och värdländer genom atl bidra till ett effektivare utnyttjande av kapital, teknologi och arbetskraft - likväl skapar särskilda problem som kräver speciella åtgärder. En huvudlinje i de mellanstatliga organisationernas verksamhet härvidlag är utarbetandet av uppförandekoder för multinatio­nella företag, dvs. riktlinjer för dessa förelags agerande i värdländerna. Etl första steg mot ett internationellt samarbete även på detta område är den av OECD-länderna år 1976 avgivna deklarationen om internationella investe­ringar och multinationella företag. Till deklarationen finns fogade riktlinjer för multinationella företag. Samtidigt antog OECD-rådet till medlemslän-

Prop, 1981/82:135

3

derna riktade beslut om s. k. nationell behandling av utlandskontrollerade företag och om främjande och hämmande åtgärder för internationella investeringar. Internationella arbetsorganisationen (ILO) antog år 1977 en treparlisk deklaration om riktlinjer angående multinationella företag och socialpolitik. Inom ramen för kraven på en ny ekonomisk världsordning har Förenta nationerna och dess övriga fackorgan inriktat sin uppmärksamhet främst på de multinationella eller som de där kallas de iransnationella företagens inverkan på utvecklingsländernas ekonomi och framåtskridande. Vid FN:s ekonomiska och sociala råd (ECOSOC) har inrättats en kommission för transnationella företag och ett informations- och forskningscenter för dessa företag. Kommissionen har i sitt arbete givit företräde åt utformningen av en uppförandekod för transnationella förelag. FN:s handels- och utveck­lingskonferens (UNCTAD) bedriver sedan fiera år med särskild anknytning lill transnationella företags verksamhet arbete på antagande av en teknolo­giöverföringskod och på riktlinjer för kontroll av konkurrensbegr-änsande metoder. Inom ramen för EG:s arbete på samordning av medlemsländernas regler om företagsstruktur och arbelstagarinfiytande har de multinationella företagen särskilt uppmärksammats. Europarådet antog år 1976 en resolution om multinationella företag som ger stöd åt OECD:s tidigare nämnda uppförandekod. Nordiska rådet bedriver sedan år 1974 arbete som skall kunna tjäna som underlag för överväganden av nordiska åtgärder för att bättre kunna lösa problem som sammanhänger med multinationella företags verksamhet.

Den inhemska bakgrunden

Företagandets internationalisering har också kommit att prägla utvecklingen i Sverige. Undertiden från år 1962 till 1975 harantalet anställda i ullandsägda företag, om därmed förstås företag som till minst 20 procent är i utländsk ägo, långt mer än fördubblats och uppgick år 1975 till omkring 155 000 eller 7,6 procent av del totala antalet anställda inom det svenska näringslivet.' Inom industrin och med koncentration till verkstadsindustrin, kemisk industri och livsmedelsindustrin fanns år 1975 nära 300 ullandsägda dotterföretag som sysselsatte ungefär 53 000 personer eller 5,7 procent av det totala antalet anställda. Jämsides härmed har skett en än större ökning av det svenska näringslivets direktinvesteringar utomlands. Är 1977 uppgick de utgående direktinvesteringarna till 4 315 milj kr. medan de ingående direklinvestering­arna som under senare år legat på en i stort sett oförändrad nivå var 643 milj. kr. 1 själva verket kan Sverige sägas vara mer ett hemland för multinationella företag än ett värdland.

På grund av sin traditionella frihandelspoliiik och allmänt positiva inställning till iniernaiionelli samarbete har Sverige i stor utsträckning anslutit sig till de internationella överenskommelser och internationella organisationer som haft betydelse för efterkrigstidens formella och reella ekonomiska integration. Den svenska rättsordningen kan också sägas utgå från att utländsk företagsetablering är fri här i landet. 1 fiera författningar föreskrivs emellertid undantag från denna princip. Av mer allmän betydelse är bestämmelserna i 1916 års lag och lagen (1968:557) om vissa inskränk­ningar i rätten att sluta svenskt handelsbolag m. m.

' I jämförelse med år 1974 innebar deua en minskning av antalet anställda med omkring 7 000 och en andels­minskning med 0,4 pro­centenheter.

Prop. 1981/82:135

4

1916 års lag innebär att utländska och vissa därmed likställda svenska rättssubjekt (i fortsättningen kallade kontrollsubjekt) inte utan tillstånd i varje särskilt fall får förvärva fasl egendom här i landet. Till kretsen av kontrollsubjekl hör svenska handelsbolag vari kontrollsubjekt är bolagsman och i princip också svenska aktiebolag. Etl svenskt aktiebolag är emellertid inte kontrollsubjekl, om i dess bolagsordning finns intaget ett s. k. utlän­ningsförbehåll. Ett utlänningsförbehåll skall gå ut på alt kontrollsubjekt genom teckning eller överlåtelse får förvärva endast en mindre del av bolagets aktier, nämligen vid varje tidpunkt mindre än 20 procent av röstetalet för bolagets samtliga aktier och mindre än 40 procent av bolagets hela aktiekapital. Aktier som omfattas av utlänningsförbehåll kallas bundna aktier. Utlänningsförbehåll finns numera i bolagsordningen för omkring 80 procent av de svenska börsbolagen. Om ett aktiebolag önskar ta bort utlänningsförbehållet och därigenom göra aktierna i bolaget fritt överlåtbara till kontrollsubjekt, måste bolaget först inhämta tillstånd av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer (statens industriverk). Sådant till­stånd skall enligt en år 1973 gjord ändring av 1916 års lag inte lämnas, om det strider mot väsentligt allmänt intresse att bolagets aktier förvärvas av kontrollsubjekt. Tillståndsprövningen skall vidare enligt denna lagändring ske oberoende av orn bolaget i fråga äger fast egendom. Praxis vid tillämpningen av denna form av etableringskontroll har varit myckel liberal. 1968 års lag innebär i huvudsak att kontrollsubjekl inte får sluta svenskt handelsbolag eller ingå i sådant bolag utan tillstånd av regeringen.

Också i Sverige har förts en omfattande debatt om de multinationella företagens verksamhet. En framträdande plats i denna debatt har intagits av de fackliga organisationerna som i sina handlingsprogram krävt bl. a. atl de Ullandsägda företagen skall underkastas inhemsk lagstiftning om etable­ringskontroll, förbättrad ekonomisk information och nya beskattningsmelo-der.

Den svenska regeringens arbete på området samordnas i en år 1973 tillsatt interdepartemental arbelsgmpp för multinationella förelag. Inom denna arbetsgrupp bereds också frågor om det svenska engagemanget i de olika mellanstatliga organisationernas hithörande arbete. Till de senaste årens nationella lagstiftnings- och utredningsinitiativ av betydelse i förevarande sammanhang hör de tidigare berörda ändringarna i 1916 års lag. Är 1974 tillskapades vidare genom ändring av valutalagstiftningen formella möjlig­heter för riksbankens valutastyrelse att vid prövning av frågorom tillstånd för svenska företag att göra större direktinvesleringar utomlands beakta även industri- och sysselsättningspolitiska aspekter. Koncentrationsutredningen undersökte i sitt år 1975 avgivna slutbetänkande konsekvenserna för svensk ekonomi och ekonomisk politik av de internationella företagens växande betydelse. Är 1976 fick statens industriverk i uppdrag att utreda de multinationella företagens betydelse för svensk industriell teknisk utveck­ling. I förarbetena till den samma år antagna lagen orn medbestämmande i arbetslivet behandlas frågan om fackliga organisationers möjligheter till sympatiåtgärder vid arbetskonfiikter utomlands. Statens industriverk rappor­terade år 1977 om de multinationella företagen i svensk livsmedelsindustri. Samma år tillsattes en utredning om de internationella investeringarnas näringspolitiska effekter samt en utredning om översyn av den svenska

Prop. 1981/82:135

5

valutaregleringen som bl. a. kommer atl beröra svenska företags direktinves­leringar i ullandel. Är 1978 lade konkurrensutredningen fram ett förslag till ny konkurrensbegr"änsningslag som inrymmer möjligheter till kontroll av samgåenden mellan företag.

Oenigheten om utredningsuppgiftens lösning

Utredningens överväganden har givit vid handen en enighet om att utländska direktinvesteringar kan tillföra Sverige olika nyttigheter såsom kapital, sysselsättningsiilirällen, exportmöjligheter och nya kunskaper i fråga om teknik, marknadsföring och företagsledning samt atl de utländska direktinvesteringarna på dessa och andra sätt kan bidra fill det svenska näringslivets differentiering, effektivitet och internationella konkurrenskraft. Meningarna har däremot gått starkt isär när det gällt atl bedöma i vad mån de utländska direktinvesteringarna här i landet motiverar en samhällelig kontroll av utländsk företagsetablering och ullandsägda företags verksamhet. Inom ulredningen har på initiativ av skilda ledamotsgrupper utarbetats tre olika förslag lill en lag om kontroll av utländsk företagsetablering här i riket. Inget av dessa förslag uppbärs av en majoritet av utredningens ledamöter och del har inte bedömts möjligt att upprättaeti förslag som kan samla majoriiei. I denna situation har utredningen inte ansett det lämpligt att genom omröst­ning söka få fram etl enda förslag som kan betecknas som utredningens förslag. Utredningen har i stället stannat för att redovisa de tre nämnda förslagen vid sidan av varandra.

Ett av dessa förslag går ut på att en utländsk företagsetablering och Ullandsägda företags verk.samhet bör kontrolleras inom ramen för en lagstiftning som leder lill reell likabehandling av svenskägda och ullandsägda förelag. Företrädare för denna linje - kontrollinjen - är ledamöterna Bergqvisi, Eckerberg,[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN].

Det andra förslaget innefattar en begränsad möjlighet lill kontroll av utländska övertaganden av svenska foretag men uttrycker i övrigt uppfatt­ningen att de Ullandsägda företagens verksamhet inte bör kontrolleras med andra medel än dem som står samhället och de anställda till buds för insyn och medbestämmande inom näringslivet i gemen. Företrädare för denna linje - likabehandlingslinjen - är ledamöterna Hagdahl,[REDACTED_EFTERNAMN] och Sieg­bahn.

Det tredje förslaget, som i likhet med kontrollinjens förslag medger en fullständig etableringskontroll, tar i övrigt sikte på att konkreta problem som uppkommer i samband med ullandsägda företags verksamhel här i landel skall lösas inom ett lagfäst förhandlingssystem. Denna linje - förhandlings­linjen - företräds av ledamöterna Lindencrona och[REDACTED_EFTERNAMN].

Vad som sagts nu innebär atl de olika linjernas överväganden och förslag skiljer sig från varandra. 1 separata avsnitt redovisas därför i det följande de uppfattningar som företrädarna för de olika linjerna har i fråga om den nu aktuella utredningsuppgiften.

Prop, 1981/82:135

6

Kontrollinjen

Företrädarna för kontrollinjen har i korthet utvecklat sin mening på följande sätt.

Det förhållandet alt internationella koncerner genom dotterföretag är verksamma här i landet kan ge upphov till problem på skilda områden.

Ett grundläggande problem rör de konsekvenser beslutsordningen inom en internationell koncern kan fl för samhället och de anställda. Den styrning som den internationella koncernen utövar över sitt dotterföretag innebär atl viktiga beslut om dotterföretagets verksamhet inte sällan i realiteten fallas annorstädes än i delta företag.

Att en styrning av underordnade förelag förekommer ligger i koncernbild­ningens natur och har i samma mån berättigande för internationella som för inhemska koncerner. Också för en inhemsk koncern gäller att det många gånger är moderföretaget som i realiteten disponerar över doiterförelagels möjligheter alt på etl meningsfullt sätt fullgöra sina förpliktelser gentemot samhället och de anställda. Vad beträffar ullandsägda förelag har samhället och de anställda emellertid långtifrån likvärdiga möjligheter till insyn i och påverkan av beslutsprocessen. 1 fråga om inhemska koncerner finns allmänl sett stora möjligheter att t. ex. genom samordning av de fackliga insatserna finna former för en informations- och förhandlingsverksamhel som är anpassad efter koncernens struktur och de reella maktförhållandena. Del svenska regelsystemet innehåller också uttryckliga beslämmelser som lar hänsyn till de särskilda förhållanden som råder inom en koncern. Med sin naturliga inriktning på de inhemska företagen blir emellertid de lagfästa eller avtalade formerna för samhällets och de anställdas insyn i och inflytande över svenskt näringsliv och svensk arbetsmarknad ofta utan full verkan när de skall tillämpas på ullandsägda foretag. Dessa brister ter sig betänkliga i en tid som kräver intensifierad samverkan mellan samhälle och företag och demokratisering av företagen. Särskilt svårt kan det visa sig vara att förena den gängse beslutsordningen inom internationella koncerner med den för medbestämmandelagen grundläggande principen att det inte längre är arbetsgivaren som ensam fattar beslut utan att beslutsbefogenheterna bör fördelas mellan arbetsgivare och arbetstagare genom förhandling och avtal.

Det principiella problem som sammanhänger med den utifrån styrda beslutsprocessen inom en internationell koncern förstärks av en rad förhål­landen som är karaktäristiska för dessa koncerner. Den internationella koncernen är ofta mycket stor och företräder en stark koncentration av ekonomisk makt. Denna aspekt gäller inte endast storlek i sig utan närmast det förhållandet att den här i landel bedrivna verksamheten utgör en liten och inte sällan marginell del av koncernens verksamhel. Ätgärder som samhället eller de anställda vidtar för att påverka del här verksamma dotterföretaget flr därför en tämligen begränsad genomslagskraft, Såväl de anställdas som samhällets möjligheter att hävda sin ställning gentemot det ullandsägda förelaget måsle också ses mot bakgrund av den eventualiteten alt koncernen upphör att investera i dotterföretaget eller låter detta företag helt eller delvis Hytta sin verksamhet lill ell annat land, där förhållandena från koncernens synpunkt ter sig gynnsammare. Ett utlandsägt företag har därför allmänl sett

Prop, 1981/82:135

7

en starkare förhandlingsposition geniemoi samhället och de anställda än de inhemska företagen.

Möjligheterna att ta till vara de anställdas och samhällets intressen i förhållande till de ullandsägda företagen inskränks också genom den bristande insynen i den internationella koncernen. Denna brist innebär att de anställda och samhället ofta inte har ett tillfredsställande faktiskt underlag för bedömning av det ullandsägda förelaget ställning och utsikter. Helt grund­läggande uppgifter kan saknas såsom om den internationella, koncernens struktur och vilken enhet inom koncernen som ytterst utövar bestämmande inflytande över övriga koncernenheter. Tillgång finns inte alltid till en redovisning av de ekonomiska resultatet för koncernen eller olika enheter inom koncernen som kan ge en rättvisande bild av ett enskilt dotterföretags ställning. Än mer påfallande är att kännedom kan saknas om den övergri­pande planering i fråga om produktion, investeringar, sysselsättning eller drift, inom vars ram elt dotterförelag avses verka.

Beslutsordningen inom en internationell koncern inger också farhågor för atl värdlandets sociala och ekonomiska mål inte alltid tillbörligt beaktas. Det är inte säkert att den svenska synen på företagets roll i samhället och dess sociala ansvar delas av den internationella koncern som slår i begrepp att ingripa i ett dotterföretags verksamhel.

Ett omfattande problemkomplex utgörs av de samhällsekonomiska effek­terna av utländsk företagsetablering i Sverige. Det ankommer inte på utredningen atl göra en bedömning i delta hänseende och utredningsupp­draget gör inte heller en sådan bedömning nödvändig. Hithörande aspekter har belysts i koncentrationsutredningens slutbetänkande. Som den mest generella slutsatsen av sin analys av de samhällsekonomiska följderna av företagandets internationalisering angav koncentralionsutredningen att vetenskapligt underiag saknas för att tillskriva de internationella koncernerna både de goda och de skadliga följder som brukar förknippas med dem i den allmänna debatten. Remissyttrandena över koncentrationsutredningens betänkande gav emellertid vid handen att meningarna om riktigheten av denna och andra i betänkandet redovisade slutsatser gick starkt isär. Hithörande frågor kommer också atl på nytt behandlas av den år 1977 tillkallade ulredningen om de internationella investeringarnas näringspoli­tiska effekter. Oavsett detta fortsatta utredningsarbete rörande de samhälls­ekonomiska effekterna, kan pekas på vissa delområden där behovet av kontrollmöjligheter är framträdande. Osäkerheten om de sysselsättnings-mässiga konsekvenserna av utländsk företagsetablering är sålunda ofta den mest påtagliga nackdelen av att de anställda och samhället saknar möjligheter till insyn och infiytande över planeringen och beslutsprocessen i multinatio­nella företag. Viklen av att uppmärksamma problem med intern prissättning i multinationella företag lår numera anses allmänl erkänd. Ehuru det inte ankommer på utredningen att ta initiativ på skattelagstiftningens område, bör framhållas att beskattningen av de multinationella företagen är förenad med åtskilliga problem. De multinationella företagens teknologispridning och de ullandsägda företagens forsknings- och utvecklingsverksamhet har vidare svåröverskådliga effekter på svensk industriell utveckling. Med de multinationella företagens verksamhet sammanhänger också problem i fråga om konkurrensförhållanden och konkurtensbegränsande metoder.

Prop, 1981/82:135

8

Ell annat problemområde gäller de sociala och kulturella aspekterna på utländsk företagsetablering. Det kan visserligen vara svårt att bedöma om förändringar i det sociala eller kulturella mönstret kan hänföras till utländsk företagsetablering elierom de väsentligen har atl göra med att Sverigeallmänt sett slår öppet för nya impulser och intryck utifrån. En stark utländsk inbrytning på begränsade områden kan emellerlid fä mindre önskvärda kulturella och sociala effekter. Ett uppenbart intresse i sammanhanget är atl tidningar, böcker, film, reklam och andra massmedia inte kommer under sådant utländskt inflytande att det allvariigt inkräktar på det fria menings­utbytet, den allsidiga upplysningen eller de kulturella uttrycksmöjligheterna här i landet.

Vad gäller politiska återverkningar av utländsk företagsetablering kan erinras främst om den stora uppmärksamhet som i de mellanstatliga organisationernas arbete ägnats åt risken för att de multinationella företagen i kraft av sin ekonomiska makt påverkar de politiska förhållandena i värdlan­det.

Ett ytterligare problemområde är värdlandets beroende av den ullandsägda företagssektorn. Utvecklingen inom denna företagssektor är på ett helt annat sätt än som gäller för näringslivet i övrigt beroende av beslut och förhållanden som står utanför allmän demokratisk och företagsdemokratisk kontroll. Graden av detta beroende sammanhänger främst med den ullandsägda företagssektorns totala storiek och andel av det svenska näringslivets olika branscher. Allmänt sett kan den utländska andelen av svenskt näringsliv f. n. inte anses betydande. Denna situation skulle emellertid radikalt kunna förändras om riågra av de största företagen övergick i utländsk ägo. Härvid är alt beakta att det utländska investeringsintresset företrädesvis tar sikte på de framtidsinrikiade branscherna.

De nu antydda problemen kräver lagfasta möjligheter till kontroll av utländsk företagsetablering och ullandsägda förelags skötsel.

Elt huvudsyfte med den av oss föreslagna lagstiftningen är att genom bestämmelser om en i princip fullständig etableringskontroll tillförsäkra samhället möjligheter alt bestämma den ullandsägda företagssektorns storlek och inriktning. Med denna beredskap avses emellerlid inte någon radikal omläggning av Sveriges hittillsvarande politik i fråga om utländska investeringar inom Sverige. Inom etableringskontrollens ram bör tillstånd sålunda meddelas, såvida inte det med hänsyn till det inflytande som härigenom kan uppkomma över svenskt företag eller svenskt näringsliv eller av andra skäl är oförenligt med allmänt intresse.

Ett annal huvudsyfte är att genom bestämmelserom verksamhetskontroll söka säkerställa att det svenska regelsystemet kan tillämpas effektivt även på ullandsägda företag. Med dessa bestämmelser åsyftas sålunda i realiteten inte en olika behandling av ullandsägda och inhemska företag utan ett möjliggö­rande av atl dessa båda kategorier av företag i förhållande till samhället och de anställda verkar under samma förutsättningar.

En lag som skall kunna fylla dessa ändamål bör ges formen av ett koncessionssystem. Lagen bör i övrigt huvudsakligen innehålla följande.

Svenska aktiebolag och svenska handelsbolag, som är kontrollsubjekt, lår driva näringsverksamhet här i landet endast efter särskilt tillstånd (verksam­hetstillstånd). Sådan tillståndsplikt föreligger även för annat aktiebolag som

Prop. 1981/82:135

9

står under bestämmande utländskt inflytande. I fråga om skyldighet för redan etablerade bolag alt söka verksamhetstillstånd gäller särskilda övergångsbe­stämmelser.

Lagförslaget ger möjlighet att förbinda verksamheislillstånd med villkor och föreskrifter som behövs för att säkerställa atl företaget inte driver sin verksamhet i strid mot allmänt intresse. För det stora flertalet ullandsägda företag kan det knappast komma i fråga att uppställa villkor eller föreskrifter. En dylik reglering blir aktuell i allmänhet endast när ett företag ingår i en större internationell koncern. Dessa förelag bör emellertid genom villkor förpliktas att iaktta OECD:s uppförandekod och andra internationellt vedertagna riktlinjer för multinationella företag. Villkor bör också uppställas som ger uttryck för principen att en internationell koncern har ansvar för att dess här i landet verksamma dotterföretag på ett meningsfullt sätt fullgör vad som på grund av lag eller avtal åvilar dotterföretaget i fråga om informations-och förhandlingsskyldigheter. Mot bakgrund av den för lagförslaget gmnd­läggande principen om reell likställdhet mellan ullandsägda och inhemska förelag bör genom villkor krav ställas på upplysningar om här i landet verksamma internationella koncerner som går utöver den i OECD-koden rekommenderade informationsstandarden. För varje företag individuella villkor skall också kunna ställas upp i syfte alt förhindra atl allmänna intressen åsidosätts.

Statens industriverk skäll utöva tillsyn över företag som meddelals verksamhetstillstånd i syfte atl förhindra att företagel åsidosätter uppställda villkor eller föreskrifter eller annars driver sin verksamhet i strid mot allmänt intresse.

De förelag som står under tillsyn skall vara skyldiga att lämna industri­verket de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Om det finnes påkallat för att vinna viss upplysning om elt koncessionspliktigi företags verksamhet, får industriverket förordna att utredning skall verk­ställas av en offentlig utredningsman. 1 aktiebolag skall industriverket vidare fä förordna en offentlig revisor med uppgift att tillsammans med övriga revisorer delta i granskningen av styrelsens och verkställande direktörens förvaltning samt av bolagets räkenskaper.

Enligt lagförslaget skall industriverket få förtydliga villkor eller föreskrift och upphäva eller mildra villkor eller föreskrifter som inte längre är behövliga eller lämpliga. Lagförslaget ger emellertid också industriverket möjligheter atl ingripa mot ett företag som driver sin verksamhet i strid mot allmänt intresse. Industriverket skall sålunda få förelägga företaget vid vite alt efterkomma sådana villkor och föreskrifter som företaget åsidosatt. Industri­verket skall också ha möjlighet att förbinda företagets verksamhetstillstånd med nya eller ändrade villkor eller föreskrifter.

Är fråga om tillämpning av industriverkets befogenheter särskilt beiydel-.sefull från allmän synpunkt, skall industriverket överiämna ärendet till regeringen för avgörande. Som ett yttersta sanktionsmedel inom konces-sionssystemels ram föreslås att regeringen skall kunna återkalla verksam­heislillstånd. Delta får dock ske endast om företaget driver sin verksamhet i Strid mot allmänt intresse på etl sådant sätt att synnerliga skäl föreligger till detta. Som exempel härpå anges i lagförslaget alt företagel vid upprepade tillfällen eller grovt åsidosätter väsentligt villkor eller väsentlig föreskrift som

Prop. 1981/82:135

10

förbundits med tillståndet. Föreligger förhållande som utgör grund för återkallelse av verksamhetstillslånd och har kontrollsubjekt genom sitt inflytande över bolaget haft avgörande betydelse för uppkomsten av delta förhållande, skall regeringen som ett alternativ till koncessionsindragning kunna förelägga konirollsubjektet att inom viss tid avyttra sina aktier eller andelar i företagel.

Koncessionssystemet, som förutsätter att verksamhetstillslånd bestäms att avse visst eller vissa slag av verksamhel, innefattar i sig en etablerings­kontroll. Systemet kompletteras emellerlid med regler om förvärvstill-siåndsplikt. Kontrollsubjekl får sålunda inte ulan tillstånd i varje särskilt fall förvärva så många aktier i svenska aktiebolag atl förvärvaren därmed får en andel eller ökar sin, andel av aktiekapitalet eller röstetalet för bolagets samtliga aktier så att denna andel överskrider någon av följande gränser, nämligen 5, 10, 20, 40 och 50 procent (förvärvstillstånd), Förvärvstillståndsplikt för kontrollsubjekt föreligger också i fråga om förvärv av andel i svenskt handelsbolag eller av äganderätt eller nyttjanderätt lill rörelse eller del av rörelse som någon driver här i landet. Från förvärvstillståndsplikten undantas vissa familjerältsliga förvärv, vissa förvärv i samband med fusioner eller nyemissioner och förvärv av aktier som omfattas av hembudsskyldighel.

Lagförslaget innehåller regler som medger etableringskontroll även i andra hänseenden. Från 1916 års lag har i stort sett oförändrade överförts de grundläggande bestämmelserna om ullänningsförbehåll. Delta innebär bl, a, alt utlänningsförbehåll inte får ändras ulan tillstånd och att genom ullän­ningsförbehåll bundna aktier inle får förvärvas av konirollsubjekt. I anslut­ning lill dessa bestämmelser öppnas emellertid en möjlighet för kontrollsub­jekt att efter tillstånd förvärva även bundna aktier i svenska aktiebolag. Ä andra sidan föreslås att den som efter det han förvärvat bundna aktier blir kontrollsubjekt skall vara skyldig att söka tillstånd att behålla sina aktier. Lagförslaget ger vidare möjligheter att efter särskild prövning få vissa s. k. ofullständiga förbehåll likställda med utlänningsförbehåll. Från 1968 års lag har överförts beslämmelser om tillstånd för kontrollsubjekt atl sluta svenskt handelsbolag.

Tillståndsprövningen skall enligl lagförslaget utövas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Härvid förutsätts att samma ordning som nu råder i fråga om etableringskontroll enligt 1916 års lag i princip skall gälla även framgent, nämligen att tillslåndsärenden som från allmän synpunkt inte är särskilt betydelsefulla delegeras till statens industriverk.

Stor uppmärksamhet har i lagförslaget ägnats åt de anställdas möjligheter till insyn i och påverkan av handläggningen av ärenden enligt lagen.

Som en allmän regel föreslås gälla att, innan fråga om tillstånd eller åtgärd enligt lagen avgörs, skall lokal avtalsslulande arbetstagarorganisation eller dess cenlrala organisation beredas lilirälle atl yttra sig i ärendet och delta i överläggning med part i ärendet. Om ärendet avser tillstånd till etablering av nytt företag, skall motsvarande räit tillkomma facklig organisation som för varje huvudsaklig arbetstagarkategori kan antas komma att organisera fierialet av dern som kommer att anställas av företaget.

Med hänsyn till atl transaktioner mellan ägare av aktier eller andelar i ett bolag och köpare i allmänhet inte omfattas av arbetsgivares förhandlings­skyldighet enligt medbestämmandelagen föreslås till avhjälpande av denna

Prop. 1981/82:135

11

brist särskilda regler om samråd i samband med lillståndspliktiga förvärv. Innan avtal om sådant förvärv träffas, skall sålunda förvärvaren påkalla samråd rörande den framtida sysselsättningen och andra anställningsförhål­landen med lokal ellercentral avtalsslutande arbetstagarorganisation. Genom särskilda bestämmelser kan detta samråd samordnas med tillståndspröv­ningen.

Berörd central arbetstagarorganisation ges en ovillkorlig rätl att hos tillsynsmyndigheten begära atl denna påkallar överiäggning med elt konces­sionspliktigi företag. I fråga om rätten alt klaga på tillsynsmyndighetens beslut gäller att den berörda centrala arbetstagarorganisationen anses som part.

Lagförslaget innehåller slutligen särskilda beslämmelser om dispens, ansvar för lämnande av oriktig eller vilseledande uppgift, tystnadsplikt för offentliga funktionärer, ålalsprövning och prövning av mål om utdömande av vite.

Också andra former för samhällelig och företagsdemokratisk insyn i ullandsägda företag har övervägts. Anledning har inle ansetts föreligga att ändra lagen (1976:351) om styrelserepreseniation för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, då denna lag oberoende av företagets ägarför­hållanden ger de anställda rätt all utse två arbetstagarledamöter i företag med minsl 25 arbetstagare. Däremot har föreslagits etl särskill tillägg till lagen (1976:350) om styrelserepresentation för samhället i aktiebolag, ekonomiska föreningar och stiftelser av innebörd alt statens representationsrätt uttryck­ligen anges avse även bolag som meddelals verksamhetstillslånd.

Likabehandlingslinjen

Företrädarna för likabehandlingslinjen har utvecklat sin mening på i huvudsak följande sätt.

De problem som föranlett övriga ledamöter atl i olika former föreslå lagfäst kontroll av utländsk företagsetablering och ullandsägda företags verksamhet anknyter i huvudsak lill rent teoretiska risker. Någol verkligt behov av dessa långtgående kontrollmöjligheter har sålunda inte påvisats. Än väsentligare är de betänkligheter från handels-, sysselsättnings- och rättspoliliska synpunk­ter som framför allt det föreslagna koncessionssystemel inger.

För den svenska näringspolitiken spelar exportfrämjandet en väsentlig roll. 1 världshandeln finns nu en tendens mot ökad protekiionism. Resirikliva regleringar för ullandsägda företag kan mycket väl användas som ursäkt för diskriminerande åtgärder mot import från Sverige. Det kan befaras all molsvarande kontrollåtgärder införs i andra länder och all därvid svenska företag utomlands kan råka ut för krav som är betydligt mer långtgående än vad de svenska kontrollmyndigheterna skulle kunna tänkas resa mot ullandsägda företag i Sverige. Över huvud motverkar en utveckling med ingående reglering av ullandsägda företags verksamhet en rationell interna­tionell arbetsfördelning. För Sverige bör det med hänsyn till att Sverige framför allt är etl ursprungsland för internationella investeringar vara en angelägen handelspolitisk uppgift att motverka restriktioner för internatio­nell etablering och diskriminering av ullandsägda företag. Det är etl starkt

Prop. 1981/82:135

12

exportindustriellt intresse atl Sverige hävdar den inle minsi av OECD genom 1976 års beslul framhållna principen om nationell behandling av ullandsägda företag. Ulgår man från del räitsskyddsstandard som är önskvärd för svenska företags utlandsinvesteringar framstår övriga utredningsledamöiers stånd­punkt att ullandsägda företags verksamhet i Sverige skall kontrolleras med slöd av särskild lagstiftning som djupt otillfredsställande.

Den ullandsägda företagssektorn i Sverige är vid en jämförelse med övriga OECD-länder liten men den är verksam inom betydelsefulla områden och lämnar därvid ett påtagligt positivt bidrag till svensk ekonomi och industriell utveckling. Till följd av den tekniska utvecklingen och förändringar i marknadsbilden förekommer nedläggningar och friställningar inom den ullandsägda förelagssektorn. Detta gäller emellertid för alla företag som arbetar i en konkurrensmiljö. Av de nedläggningsfall som inträffat kan inte dras generella slutsatser om atl ullandsägda företag i krissituationer skulle handla på annal sätt än inhemska förelag. 1 den mån ett dotterföretag inom en större koncern kommer i svårigheter innebär tillhörigheten till en större gmpp ofta en finansiell uthållighet som är ägnad atl underlätta en omställning. Än viktigare är alt samarbetet inom en internationell koncern ofta ger spridning av tekniskt kunnande och marknadskunnande som gör det möjligt att så tidigt förutse och anpassa sig till en ändrad produktions- och marknadsbild att drastiska omställningar inte aktualiseras. De misslyckanden som före­kommit inom den ullandsägda förelagssektorn innebär undantag från en gynnsam utveckling och ger ingen erfarenhetsmässig grund för en omfat­tande restriktiv reglering av de ullandsägda företagens verksamhel.

Primärt avgörande vid ett internationellt investeringsbeslut är marknads-, produktions- och finansieringsförutsättningarna. Av väsentlig och ökande belydelse är emellertid de allmänna politiska, rättsliga och ekonomiska förhållandena i värdlandet. De ullandsägda företagen i Sverige arbetar i stor utsträckning med avancerad teknologi. För den typ av långsiktiga och eftersträvansvärda investeringar som utländska företag gjort i landel krävs en betydande säkerhet och förutsebarhet rörande de allmänna förutsättningarna för investeringarna. De vidsträckta generalklausuler genom vilka i det föreslagna koncessionssystemet rätten till näringsverksamhet regleras före­kommer inte i den svenska rättsordningen. Om det föreslagna koncessions­systemet skulle gälla all näringsutövning, är det uppenbart atl det inte uppfyller de krav på lagbundenhet i myndigheternas handlande som är fundamentala i en utvecklad rättsstat. Den osäkerhet i förutsebarhet som är förknippad med ett koncessionssyslem skulle inte kunna undanhållas dem som har ett intresse för alt investera här i landet.

Till myckel betydande del kan investeringarna under senare år i utlands-ägda företag i Sverige antas gjorda av redan tidigare etablerade företag. Den faktiska utvecklingen beaktad tillsammans med den svenska marknadens litenhet, det höga kostnadsläget och den försämrade produktivitetsutveck­lingen ger anledning anta att även marginella förändringar av verksamhets-förutsättningarna kan leda till att internationella investeringar går Sverige förbi. I del läge Sverige befinner sig är alla sysselsättningsskapande investe­ringar angelägna. Särskilt angelägna för ett industriland som Sverige är investeringarior tekniskt avancerad produktion med högexportpoteniial. Ett koncessionssystem för ullandsägda företag kan antas ha särskilt negativa

Prop, 1981/82:135

13

effekter på den typen av investeringar. Detsamma gäller i princip etl fbrhandlingssysiem. Dessa lagförslag är i hög grad ägnade att motverka sina egna syften och det skulle vara ett oförsvarligt äventyr alt genomföra något av förslagen.

De regler som gäller för svenskt näringsliv och den svenska arbetsmark­naden i gemen och inte minsl de kollektivavtal som kan komma alt slutas på medbestämmandelagens grund ger och kommer att ge betydande möjlig­heter för samhället och de anställda alt hävda sina intressen gentemot de ullandsägda företagen. 1 den mån ytterligare åtgärder skulle behövas för atl väl integrera de ullandsägda företagen i det svenska samhället måste de bygga på annan grund än diskriminerande lagstiftning. Som alternativ till etl koncessionssystem pekas i direkliven på etl good behavioursyslem som i första hand bör bygga på frivilligheioch samverkan mellan myndigheter och företag. OECD:s uppförandekod är ett sådant frivilligt normsystem. Ett seriöst samarbete om de möjligheter och komplikationer som OECD-koden innehåller bör kunna medföra en ökad förståelse och elt ökat förtroende på ömse håll. Svenska näringslivsorganisationer har för övrigt redan förordat att OECD:s rekommendationer tas lill riktmärke för företagens verksamhel.

Invändningar kan också resas mot övriga utredningsledamöiers förslag att all slags utländsk nyetablering skall vara underkastad tillståndsplikl. De Ullandsägda handelsföretagens verksamhet i Sverige har lill stor del ett oupplösligt samband med vår frihandelspolitik. Med hänsyn till de negativa handelspolitiska effekterna och våra internationella åtaganden är det svårt all tänka sig fall där en nyetablering av etl handelsföretag skulle kunna vägras på grund av nationaliteten hos företagets ägare. Eftersom lagstiftningen från samhällets utgångspunkt inte skulle ha nämnvärd praktisk belydelse för handelsföreiagens del men ändock skulle utgöra och internationellt uppfattas som en protektionistisk åtgärd talar övervägande skäl mot en nyetablerings-kontroll för handelsföretag. Mot bakgmnd av den ullandsägda sektorns relativt ringa omfattning och hittillsvarande erfarenheter av företagens verksamhel i landet är del också svårt att finna praktiska fall där tillstånd till en nyetablering av industriell verksamhet skulle vägras ett utländskt företag men inte hindras om företaget varit svenskägt. En nyeiableringskontroll inger osäkerhet om de förutsättningar under vilka utlandsägd näringsverk­samhet kan bedrivas här i landet och kan leda lill negativa effekter på förelagens invesieringsbenägenhet. Myckel av näringslivets livskraft bygger på möjligheten atl pröva nya vägar. Diversifiering är dock ofta en tillräckligt äventyrlig väg att möta utveckling och konkurrens för att inte behöva belastas med myndighetsprövning. På grund av det anförda måsle övriga utrednings-ledamöters krav på nyeiableringskontroll avvisas.

Angelägenheten av en rationell internationell arbetsfördelning framkallar tvekan också inför restriktioner i fråga om utländska direktinvesteringar i bestående företag här i landet. Denna tvekan förstärks av atl konkurrensut­redningen nyligen lagt fram ett förslag om en icke diskriminerande fusions­kontroll som om det leder till lagstiftning radikalt minskar behovel av en särskild reglering av företagsförvärv gjorda av utländska företag. Det finns emellerlid inte tillräcklig anledning att hell reservera sig mot övriga utredningsledamöiers tanke att genom en utbyggnad av beslämmelserna i 1916 och 1968 års lagar göra del möjligt att pröva utländska förvärv av

Prop. 1981/82:135

14

svenska aktiebolag och handelsbolag. Väsentligt är emellertid att härvid anknyta till gällande lagstiftning samt till Sveriges internationella åtaganden, främst vår anslutning till OECD:s kapitalliberaliseringsstadga. Tillstånd inom ramen för denna övertagandekontroll bör sålunda meddelas, såvida inte det strider mot grunderna för annan lag eller skulle åsamka landets intressen utomordentlig skada. Även på andra punkter skiljer sig den tilltänkta övertagandekontrollen från övriga ledamöters förslag.

Enligl lagförslaget skall visserligen kontrollsubjekl vara underkastad tillståndsplikt vid förvärv av aktier i svenska aktiebolag. Anledning finns emellerlid inte att låta denna förvärvstillståndsplikt omfatta andra aktiebolag än sådana som saknar utlänningsförbehåll. Del är inte heller nödvändigt atl låta tillslåndspliklen inträda i andra fall än när förvärvaren får en andel eller ökar sin andel av aktiekapitalet eller röstetalet för bolagets samtliga aktier så att denna andel överskrider någon av följande gränser, nämligen i aktiemark­nadsbolag 10, 20 och 50 procent och i andra bolag 20 och 50 procent. Tillståndsplikten bör omfatta också förvärv av andel i svenskt handelsbolag men inte med hänsyn till säkerheten i den allmänna omsättningen förvärv av rörelse eller del av rörelse. Från förvärvstillståndsplikten bör göras tidigare nämnda undantag.

1 likhet med övriga linjers förslag tas i lagförslaget upp bestämmelser om utlänningsförbehåll, likställt förbehåll, tillstånd till ändring av förbehåll i svenskt aktiebolags bolagsordning, tillstånd till förvärv och behållande av bundna aktier och tillstånd till slutande av svenskt handelsbolag.

Tillståndsprövningen skall utövas av regeringen eller myndighel som regeringen bestämmer. Innan fråga om tillstånd avgörs, bör tillståndsmyn­dighelen ge arbetstagarorganisationerna i det berörda företaget tillfälle atl yttra sig. Några regler om skyldighet för förvärvaren atl innan avtal om tillståndspliktigt förvärv träffas samråda med berörda fackliga organisationer föreslås däremot inte, enär hithörande frågor bör lösas i ett vidare samman­hang.

Under förutsättning att den av konkurrensutredningen föreslagna fusions­kontrollen kommer till stånd och för alt inte någon skillnad skall föreligga mellan kontrollen av inhemska och utländska företagsförvärv föreslås all förvärvstillstånd skall få förenas med villkor eller föreskrifter som behövs för att förhindra atl från allmän synpunkt väsentliga olägenheter uppkommer i samband med förvärvet.

Lagförslaget innehåller slutligen särskilda bestämmelser om dispens, ansvar för lämnande av oriktig eller vilseledande uppgift, tystnadsplikt för dem som fått ta del av vad som förekommit vid handläggningen av tillståndsärende, åtalsprövning och prövning av mål om utdömande av vite.

Förhandlingslinjen

Företrädarna för förhandlingslinjen har sammanfattningsvis angivit sin mening sålunda.

Förhandlingslinjen har med kontrollinjen gemensamt uppfattningen om vilka problem som kan sammanhänga med utländska direktinvesleringar här i landet och om behovet av en lagfäst kontroll av utländsk företagsetablering

Prop, 1981/82:135

15

och ullandsägda företags verksamhel men skiljer sig från kontrollinjen beträffande utformningen av denna lagstiftning. 1 sak avser denna skillnad dock endast verksamheiskontrollen.

Om och i vilka former samhället bör ha särskilda möjligheteratt kontrollera verksamheten vid ullandsägda företagaren komplicerad avvägningsfråga. Ä ena sidan är del angelägel atl de betydande bidrag till svensk ekonomi och svenskt näringsliv som utländska direktinvesteringar kan medföra inte går föriorade genom införandet av elt kontrollsystem som kan inge föreställ­ningen att de ullandsägda företagen har atl bedriva sin verksamhel här i landet under andra och sämre betingelser än de inhemska företagen. Ä andra sidan talar myckel för alt de begränsade möjligheterna till insyn i alla de förhållanden som är av belydelse för bedömningen av ett utlandsägt företag och det inflytande som internationella koncerner har över sina i Sverige baserade dotterförelag kan ställa samhället och de anställda inför problem som inte kan bemästras annat än genom särskilda regler för dessa företag.

Behovet av en särskild ordning för handläggning av frågor om ullandsägda företags verksamhet måste till en början ses mot bakgrund av den särskilda under senare lid gjorda utbyggnaden av lagar och avtal som har till syfte att bereda samhället och löntagarna möjligheter till insyn i och inflytande över näringslivet. En annan faktor av betydelse i sammanhanget är alt den omfattande internationella och inhemska debatten om de multinationella företagen bör ha gjort dessa företag i hög grad medvetna om nödvändigheten av alt ta hänsyn lill värdlandets och de anställdas olika intressen. Rent allmänt kan antas atl det för en internationell koncern som är mån om sitt anseende inte längre är möjligt att låta sina dotterföretag i andra länder agera på etl sätt som framstått som oursäktligt. En omständighet som kan motverka de risker som är förbundna med multinationella företags verk­samhel är också det arbete som skett och som pågår med sikte på uppställandet av uppförandekoder för multinationella företag. Ytteriigare att beakta är bl. a. att Sverige vid en internationell jämförelse har en lämligen begränsad utlandsägd företagssektor.

Nu angivna förhållanden onödiggör emellerlid inte särskilda möjligheter lill kontroll av ullandsägda företags verksamhet i Sverige. Som tidigare antytts kan den omständigheten att ett utlandsägt förelag står under bestämmande inflytande av en internationell koncern innebära atl förelaget inte alltid på ett meningsfullt sätt kan fullgöra de förhandlings- och informationsplikter som tillförsäkrats samhället och de anställda i lag eller avtal. OECD:s uppförandekod för multinationella företag tar visserligen upp rekommendationer av betydande intresse för de multinationella företagens relationer med myndigheter och anställda i värdlandet, men ger inga garantier för att företagen handlar i överensstämmelse med dessa rekom­mendationer. Även om den effektivaste motvikten mot de multinationella företagen borde kunna skapas genom internationellt samarbete mellan staterna, finns det än så länge inga andra möjligheter än atl på det nationella planet, i smidigare former och med sikte på konstruktiva lösningar av förebyggande natur söka handlägga problem som kan uppkomma vid ullandsägda företags verksamhel. Atl den ullandsägda företagssektorn är tämligen liten och alt sannolikheten under senare tid ökat för elt korrekt uppträdande från de multinationella företagens sida i Sverige är heller inle

Prop, 1981/82:135

16

tillräckligt för att det skall kunna anses försvarligt alt ställa samhället utan möjligheter att ingripa i de fall när andra medel visar sig ineffektiva. Det är emellenid viktigt atl hålla i minnet atl erfarenhelerna från de ullandsägda företagens verksamhet här i landet är till alldeles övervägande del goda. Ett system för kontroll av verksamheten vid dessa företag måste därför ges en omfattning och inrtktning som står i rimligl förhållande till de erfarenheter vi hittills haft av dessa företag.

Mot denna bakgrund finns det inte skäl att reglera de ullandsägda företagens rätl att efter etableringstillfället driva näringsverksamhet här i landet eller att utöva någon fortlöpande kontroll av dessa företags verk­samhet med andra medel än sådana som är allmänl tillämpliga på här i landel verksamma företag. En sådan kontroll medför onödig byråkrati och kan leda till minskad investeringsvilja hos här etablerade ullandsägda förelag. Kvar ståremelleriid att det vid ett utlandsägt företag kan uppkomma problem, som har sin väsentliga grund i atl företaget står under bestämmande utländskt inflytande och som inte kan lösas med gängse medel. Även om dessa problem inte kan antas bli särskill vanliga, är del önskvärt att de löses genom förhandlingar mellan samhället och del berörda förelaget. Det är emellertid nödvändigt att visa allvaret i statsmakternas intentioner genom att ge formell stadga åt en förhandlingsordning med detta syfte. Elt lagfäst förhandlings­system främjar också möjligheterna atl snabbi uppmärksamma uppkom­mande problem och medger en lämplig reglering av ansvaret för alt problemen tas upp till behandling.

Det av oss förordade lagförslaget ger möjligheter atl ta upp förhandling med utlandskontrollerat företag, om företaget inle iakttar internationella vedertagna riktlinjer för multinationella företags uppträdande eller om del annars i samband med förelagets verksamhet uppkommer fara för att allmänl intresse åsidosätts. Med utlandskontrollerat förelag avses härvid svenskt aktiebolag eller svenskt handelsbolag, vari utländskt rättssubjekt äger så många aktier eller andelar att det har mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar i bolaget eller över vilket utländskt rättssubjekt annars utövar ett bestämmande inflytande. Skyldigheten atl genom förhandling undanröja fara för alt allmänl intresse åsidosätts skall ankomma på statens industriverk. Del skall emellenid inte åligga industriverket alt ta initiativ till sådan förhandling. Iniiiaiivräiifen tillkommer i stället främst de anställda genom lokal avtalsslulande arbetstagarorganisation eller dess centrala orga­nisation. Framställning om förhandling skall också kunna göras av myndig­hel, i förhållande till vilken företaget är skyldigt att lämna information eller fullgöra annan förpliktelse, och kommun inom vars område förelagel bedriver sin verksamhel.

Lagförslaget ger industriverket vissa befogenheter för att få till stånd en förhandling och ett förhandlingsunderlag. Industriverket får sålunda före­lägga ett utlandskontrollerat företag att inställa sig till förhandling inför industriverket samt all tillhandahålla industriverket för förhandlingen relevanta upplysningar och handlingar. Om det behövs för atl vinna upplysning rörande omständighet som är av betydelse för förhandlingen, får industriverket förordna alt utredning om företagets verksamhel skall verk­ställas av offentlig utredningsman enligt en särskild instruktion. Del skall åligga företagsledningen att i den utsträckning del är nödvändigt för

Prop, 1981/82:135

17

utredningsuppgiftens fullgörande bereda den offentlige utredningsmannen lilirälle alt granska företagets böcker, räkenskaper och andra handlingar samt i övrigt lämna honom de upplysningar han begär. Frånsett nu angivna befogenheter bygger det föreslagna förhandlingssystemet på frivillighetens grund. Industriverket skall sålunda bedriva sin förhandlingsverksamhel utan tillgång till några medel som har till syfte atl framtvinga en lösning av de under förhandlingen behandlade sakfrågorna.

Om förhandlingen vid industriverket misslyckas, skall det åligga industri­verket atl anmäla detta lill regeringen. Sedan förhandlingsmisslyckande på detta sätt anmälts, får på regeringsplanet ske en allmän bedömning av till vad detta bör föranleda. Lagförslaget håller vägen öppen för regeringen alt på nytt ta upp förhandlingar med företaget. Sådana förhandlingar skall regeringen också kunna ta upp oberoende av om förhandlingar påkallats hos industri­verket.

Även syftel med förhandlingarna på departemenisplanet skall vara atl på frivillighelens väg få lill slånd uppgörelser som undanröjer fara för alt allmänt intresse åsidosätts. Lagförslaget ger emellertid regeringen en yttersta möjlighet att ingripa med sanktionsmedel. Regeringen skall sålunda kunna uppställa vitessanklionerade villkor eller föreskrifter rörande verksamheten vid företaget. Det förutsätts emellerlid att så skall få ske endast om företaget inle inställer sig till förhandling eller om förhandlingen ger vid handen all det för tillgodoseende av allmänt intresse är oundgängligen nödvändigt.

Som tidigare antytts förordas en i princip fullständig etableringskontroll .som skall göra del möjligt för samhället att bestämma den ullandsägda företagssektorns storiek och inriktning. Lagförslaget lar sålunda upp samma regler om förvärvstillstånd och samrådsplikt som kontrollinjens förslag. I stället för föreskrifter om koncessionsplikt träder regler om nyetableringstill­stånd. Utlandskontrollerat förelag skall sålunda få börja driva näringsverk­samhet eller ta upp annal slags näringsverksamhet endast efter sådant tillstånd. Till lagförslagets eiableringskontrollregler hör också de för samtliga linjer gemensamma bestämmelserna om utlännrngsförbehäli, likställt förbe­håll, tillstånd till ändring av förbehåll i svenska aktiebolags bolagsordning, tillstånd till förvärv och behållande av bundna ak tier och tillstånd till slutande av svenskt handelsbolag.

Lagförslagets regler om tillståndsprövning överensslämmer hell med kontrollinjens förslag. Det ger också möjligheteratt förena förvärvstillslånd och nyetableringstillstånd med villkor eller föreskrift som behövs för att förhindra alt från allmän synpunkt väsentliga olägenheter uppkommer i samband med förvärvet eller etableringen.

Lagförslaget innehåller slutligen bestämmelser om dispens, ansvar för oriktig eller vilseledande uppgift, tystnadsplikt för offentliga funktionärer, åtalsprövning, prövning av mål om utdömande av vite och talerätt mot beslut av statens industriverk.

2    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

18

2 Förbättrad information om ägarförhållandena i svenska aktiebolag

Upplysningar om ägarförhållandena i svenska aktiebolag i allmänhet står att finna i den offentliga aktiebok, som styrelsen för varje aktiebolag i princip skall föra. Som upplysningskälla har aktieboken emellertid vissa brister. Den mest framträdande bristen är att aktieboken i regel inte återspeglar de verkliga ägarförhållandena. Detta sammanhänger med att aktieägarna inte är skyldiga att registrera sina innehav i aktieboken. Sådan registrering är i princip inte heller en fömtsättning för atl aktieägarna skall kunna lyfta utdelning pä aktierna. En på konventionellt sätt förd aktiebok är vidare svåröverskådlig, därför atl den är ett register över aktierna i nummerföljd och inte över aktieägarna. En sådan aktiebok är slutligen tillgänglig endast hos bolaget.

Sedan år 1971 finns etl alternativt system för förande av aktiebok, del tidigare nämnda VPC-systemet, till vilket aktiebolagen kan anslutas på frivillig väg. Aktiebolag som anslutils till VPC-systemet kallas avstämnings­bolag. Vid årsskiftet 1977/78 var antalet avstämningsbolag inemot 150. Av de sammanlagt 134 aktiemarknadsbolagen, dvs. bolag vars aktier noteras på fondbörsen eller på fondhandlarelistan, var 121 eller drygt 90 procent avstämningsbolag. VPC-sysiemets huvudsyfte är att förenkla akiiehante-ringen i bolag med många aktier och stor ägarspridning men systemet förbättrar också insynen i avstämningsbolagens ägarförhållanden.

Aktieboken i avstämningsbolag förs av Värdepapperscenlralen VPC Aktiebolag medelst automatisk databehandling och rätten till utdelning m. m. är knuten lill registrering i aktieboken. I aktieboken införs aktieägarna med uppgift om identifieringsnummer och postadress. För varje ägare anges det antal aktier han äger av olika slag. Istället fordan verklige aktieägaren kan registreras bank eller fondkommissionär, som är auktoriserad som förvaltare av aktier (inhemsk förvaltare). Om aktier i avstämningsbolag är föremål för handel vid utländsk fondbörs, kan vidare efter särskilt tillstånd i stället för aktieägare som är bosatt utomlands i aktieboken registreras den som fåll i uppdrag atl i utlandet förvalta hans aktier (utländsk förvaltare). Varken förvaltaren eller aktieägaren har emellertid rösträtt för aktier som är förvaltarregistrerade. Offentligheten i VPC-systemet tillgodoses på det sättet alt vem som helst på begäran skall tillhandahållas en utskrift av aktieboken med uppgifter om de aktieägare som har mer än 500 aktier i bolaget. 1 utskriften, som inte får vara äldre än sex månader, tas aktieägarna och förvaltarna upp i alfabetisk ordning. En i princip likvärdig offentlighet föreligger i fråga om aktier som i aktieboken för avstämningsbolag registreras i inhemsk förvaltares namn. Inhemsk förvaltare är nämligen skyldig atl till VPC lämna uppgift om sådan aktieägare som har mer än 500 aktier i samma bolag. Dessa uppgifter sammanställs av VPC för varje aktiebolag. Samman­ställningen hålls tillgänglig för var och en hos såväl bolaget som VPC och får inte vara äldre än sex månader.

Målet för utredningens förslag i denna del har varit atl åstadkomma en tillförlitlig, aktuell och lättillgänglig information om ägarförhållandena i de större aktiebolagen. Utredningen har härvid preciserat begreppet större aktiebolag till atl avse bolag som uppfyller åtminstone något av vissa angivna kriterier, av vilka del mest utslagsgivande tar sikte på bolag där antalet

Prop. 1981/82:135

19

anställda under del senast förflutna räkenskapsåret här i landet uppgått lill i genomsnitt minsl 100. Med hänsyn lill all dessa större bolag har vitt skilda behov av en möjlighet till förenklad aktiehanlering har utredningen ansett att en obligatorisk anslutning av alla större bolag till VPC-systemet inte skulle vara en generellt lämplig form att lösa informationsfrågan. För de större bolagen bör emellertid finnas en information om ägarförhållandena som i fråga om tillföriitlighet, överskådlighet och tillgänglighet är i princip likvärdig med den som förekommer i avstämningsbolag.

Informationen om ägarförhållandena i de större bolagen bör åstadkommas på det sättet alt VPC i fråga om varje större bolag - även de som är avstämningsbolag - med hjälp av automatisk databehandling framställer en offentlig förteckning över aktieägare med större innehav i bolaget (förteck­ning över större aktieinnehav). 1 förteckningen skall i alfabetisk ordning tas upp de aktieägare som har mer än 500 aktier, eller om innehavets röstetal överstiger en promille av röstetalet för bolagets samtliga aktier, mer än 100 aktier. För varje ägare skall anges det antal aktier han äger av olika slag och del röstetal hans innehav motsvarar. Vidare skall för varje aktieägare anges vilken andel röstetalet utgör av röstetalet för samtliga aktier i bolaget och - i syfte att belysa graden av utländskt inflytande-om ägarenär kontrollsubjekt. Ulredningen föreslår också att förteckningens aktualitet förhöjs genom en föreskrift att den inle får vara äldre än tre månader. 1 överskådlighetens intresse föreslås atl till förteckningen skall fogas etl utdrag ur förteckningen upptagande efter röstetalens storlek de aktieägare och förvaltare som enligt förteckningen har så många aktier att innehavets röstetal överstiger en procent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget.

De uppgifter som behövs för förandet av förteckningen skall för bolag som inte är avstämningsbolag lämnas till VPC av bolagets slyrelse. För att motverka att aktieägare i avstämningsbolag genom fördelning av olika aktieposter på flera förvaltare skall kunna undandra sig offentlighet föreslås att inhemska förvaltare skall till VPC lämna uppgift om sådan aktieägare som har minst 100 aktier i samma bolag registrerade i förvaltarens namn.

Såsom redan nämnts avvisar utredningen tanken på att alla större bolag skall vara skyldiga att tillämpa VPC-systemet. Avgörande för detta ställ­ningstagande har varit att alla större bolag knappast kan ha behov av systemet med förenklad aktiehanlering. Sådant behov kan dock i princip antas föreligga i fråga om aktiemarknadsbolagen. Vissa av de bolag vilkas aktier noteras på den s. k. fondhandlarlistan har emellertid en föga betydande aktieomsättning. Utredningen har därför stannat för att föreslå etl obligato­rium för börsbolagen och sådana bolag på fondhandlarlistan, som har minst 100 000 aktier.

I fråga om börsbolagen är det visseriigen så att tillämpning av VPC-systemet numera är ett villkor för att ett bolags aktier skall noteras vid Stockholms fondbörs. Utredningen vill emellertid genom ett principiellt och lagfäst obligatorium för aktiemarknadsbolagen markera den vikt statsmak­terna faster vid en god information om ägarförhållandena i dessa bolag.

För atl förteckningen över större aktieinnehav i såväl avstämningsbolag som bolag, vilka inte är avstämningsbolag, skall bättre återspegla de verkliga ägarförhållandena har utredningen förordat att en straffsanktionerad registre-ringsplikt skall införas för innehav av sådan storiek att de skall tas upp i

Prop. 1981/82:135

20

förteckningen.

Med hänsyn till att enligt ulredningens förslag en del akfiebolag kommer att bli skyldiga att i viss utsträckning utnyttja VPC:s tjänster föreslår utredningen slutligen alt bolagen skall ersätta VPC för fullgörandet av dessa obligatoriska tjänster enligl grunder som efter förslag av VPC fastställs av regeringen.

Nu angivna reform föreslås ske genom ändring i aktiebolagslagen, lagen (1970:596) om förenklad aktiehantering, lagen (1948:433) om försäkringsrö­relse och lagen (1955:183) om bankrörelse.

3 Kontroll av utländska förvärv av mark och naturtillgångar

Utöver vad som redan angivits innehåller 1916 års lag reglerom tillståndskrav i vissa fall vid förvärv av olika rättigheter till mark eller naturtillgångar. Sålunda måste kontrollsubjekt ha särskilt tillstånd för att här i riket förvärva last egendom, tomträtt, bostadsarrende för fritidsändamål eller rätt atl utnyttja mineralfyndighet. Ärende om förvärvstillslånd prövas i princip av regeringen. 1 viss omfattning prövas dock utländska medborgares förvärv av länsslyrelsen.

1 överensstämmelse med direkliven föreslår ulredningen alt kontrollen av utländska förvärv av mark och naturtillgångar skall regleras i en ny, särskild lag om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. (nya inskränkningslagen), i vilken principerna i 1916 års lag lämnas ombbade.

Den nya inskränkningslagen föreskriver en tillståndsplikl av i princip samma omfattning som 1916 års lag. Den lillståndspliktiga kretsen utgörs av de rättssubjekt som är kontrollsubjekl enligl den föreslagna lagen om kontroll av utländsk företagsetablering här i riket.

1 fråga om tillståndsmyndighet och ärendefördelning föreslås inte några mera genomgripande ändringar i den nuvarande ordningen. I likhet med vad som nu gäller enligt 1916 års lag är det i princip regeringen som skall pröva frågor om förvärvstillstånd. 1 vissa närmare angivna fall får länsstyrelsen bevilja och i viss utsträckning även avslå ansökningar om tillstånd.

I den nya inskränkningslagen tar utredningen upp den allmänna regeln för all tillståndsprövning enligl lagen, nämligen att hinder mot tillstånd inte får möta med hänsyn till rikets försvar och säkerhet, egendomens lämplighet för avsett ändamål ellerannat allmänt intresse eller med hänsyn till förvärvarens personliga förhållanden. Denna allmänna regel innebär också att tillstånd inte får meddelas om det strider mot grunderna försådan lag, vars föreskrifterom förvärvsprövning enligt i lagen upptagen undantagsbestämmelse ersätts av den nya inskränkningslagen. Sådan undantagsbestämmelse finns i bl. a. jordförvärvslagen, lagen om förvärv av hyresfastighet samt lagen om förvärv av eldistributionsanläggning.

För de fall som skall prövas av länsstyrelse las i den nya lagen upp i princip samma regler som i 1916 års lag.

Enligt 1916 års lag är vissa svenska juridiska personers förvärv av viss fast egendom eller tomträtt undantagna från tillståndsplikten under förutsättning att länsstyrelsen vid prövning finner atl egendomen behövs för förvärvarens verksamhel. Eftersom del för anses vara en fördel med ett så långt möjligt

Prop. 1981/82:135

21

enhetligt prövningssysiem, föreslår utredningen alt tillståndsplikten enligt den nya inskränkningslagen skall omfatta även angivna förvärv. Någorj principiell ändring i dessa rättssubjekts möjligheter alt förvärva fast egendom eller tomträtt av förevarande slag är inte åsyftad. Förvärvstillstånd skall meddelas om egendomen behövs för förvärvarens näringsverksamhet och de allmänna villkoren för tillståndsgivningen är uppfyllda.

Vidare tas bland länsstyrelsefallen med utländsk medborgares förvärv av hyresfastighet. Länsstyrelsen får lämna utländsk medborgare tillstånd att förvärva sådan fastighet om förvärvaren förut va. i svensk medborgare eller annars har särskild anknytning till Sverige.

Bestämmelserna i 1916 års lag om vilka villkor som i övriga fall skall vara uppfyllda för atl länsstyrelsen skall få meddela utländsk medborgare tillstånd att förvärva fast egendom m. m. har i princip utan ändring förts över lill den nya lagen. Därvid har dock skett en anpassning till nya regler i utlännings­lagstiftningen. Vidare har kravet på två års hemvist i riket i vissa fall ersatts med ett allmänt krav på särskild anknytning till riket.

Utredningen föreslår att tillståndspliktigt förvärv av fast egendom rn. m. skall bli ogiltigt, om ansökan om förvärvstillslånd inte görs inom föreskriven lid. Liksom enligt jordförvärvslagen och lagen om förvärv av hyresfastighet m.m. skall därvid gälla att ogiltigheten inte uppkommer eller består om i strid med jordabalkens bestämmelser lagfan meddelas för förvärvet.

Giltigheten av meddelade förvärvstillslånd tidsbegränsas. Har med till­ståndet avsett förvärv inte skett inom elt år från det tillståndet meddelades, skall lillståndet vara förfallet.

Bestämmelserna 11916 års lag om atl utländskt rättssubjekt som förvärvat fast egendom här i landet i vissa fall skall ställa ombud för sig har inte överförts till den nya inskränkningslagen.

Enligt 1916 års lag får kontrollsubjekt vidare inte utan tillstånd för varje särskilt fall här i riket inmuta mineralfyndighel eller förvärva eller bearbeta inmutad mineralfyndighet eller idka gruvdrift.

Bestämmelserna om tillståndsplikt vid utnyttjande av mineralfyndighel har överförts lill den nya inskränkningslagen. Bestämmelserna har utformats med hänsyn till terminologin i den nya gruvlagen (1974:342).

I fråga om innebörden av uttryckel gruvdrift konstalerar ulredningen alt därmed formellt även avses verksamhel som utövas med stöd av koncession enligl lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter och tillstånd enligt lagen (1966:314) om konfinentalsockeln. För alt undvika dubbelprövning före­skrivs därför att tillstånd till idkande av gruvdrift inte behövs i de fall där regeringen meddelar koncession eller tillstånd av nämnda slag. Särskilt tillstånd enligt den nya inskränkningslagen krävs sålunda endasl om koncessionen eller tillståndet lämnas av annan myndighet än regeringen eller om tillslåndsplikt enligt den nya lagen inträder först på ett senare stadium, l. ex. efter byte av medborgarskap eller sedan utländska intressenter övenagit etl svenskt företag.

Sanktionssystemet i 1916 års lag vid överträdelse av reglerna om tillståndsplikt vid utnyttjande av mineralfyndighet las ulan principiella ändringar upp i den nya inskränkningslagen.

Slutligen föreslår ulredningen alt vissa i anslutning till 1916 års lag meddelade förbud för kontrollsubjekt att förvärva aktier i vissa äldre bolag

Prop. 1981/82:135

22

med betydande mark- och naturtillgångar inte skall tas upp i den nya inskränkningslagen. Ulredningen anser nämligen alt syftet med förbudet kan fillgodoses genom de beslämmelser om prövning av aktieförvärv som tidigare behandlats.

Prop. 1981/82:135

23

Bilaga 2

Utredningens lagförslag

1 Kontrollinjens förslag till

Lag om kontroll av utländsk företagsetablering här i riket

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § I denna lag avses med

kontrollsubjekl: 1. utländsk medborgare eller annat utländskt rättssub­jekt,

2.

svenskt handelsbolag, vari kontrollsubjekl är bolagsman,

3.

sambruksförening och annan svensk ekonomisk förening än cenlral-kassa för jordbrukskredit, förening som har lill huvudsakligt ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska inlressen genom att anskaffa livsmedel eller andra förnödenheteråt medlemmarna, avsätta alster av medlemmarnas verksamhet, avsätta transporttjänster som medlemmarna utför, bereda andra bostäder än fritidsbostäder åt medlemmarna eller anskaffa lån ål medlem­marna eller förening som utgör sammanslutning av föreningar, vilka icke är kontrollsubjekt,

4.

svenskt aktiebolag, i vars bolagsordning icke intagits utlänningsförbe­håll eller annat förbehåll, vilket genom särskilt tillstånd likställts med Ullänningsförbehåll (likställt förbehåll);

utlänningsförbehåll: etl i bolagsordning för svenskt aktiebolag inlaget förbehåll, enligt vilket kontrollsubjekl icke får genom vare sig teckning eller överlåtelse förvärva fler aktier i bolaget än som vid varje tid svarar mot mindre än fyrtio procent av hela aktiekapitalet och mindre än tjugo procent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget eller enligt vilket strängare föreskrifter i dessa hänseenden gäller.

Ullänningsförbehåll får innehålla sådan föreskrift som avses i 17 kap. 1 S första stycket sista meningen aktiebolagslagen (1975:1385).

Ullänningsförbehåll eller likställt förbehåll utgör ej hinder för förvärv av aktier lill aktiefond enligl aktiefondslagen (1974:931).

2 § Förvärv av aktie, som skett i strid mot utlänningsförbehåll eller likställt

förbehåll, är ogiltigt. Den som innehar skuldebrev eller optionsbevis som

avses i 5 kap. aktiebolagslagen (1975:1385) äger dock vid utbyte eller

nyteckning erhålla fri aktie, om skuldebrevet eller optionsbeviset ger rätt

Prop. 1981/82:135

24

därtill, även om förhållandet mellan antalet bundna och antalet fria aktier därmed skulle ändras eller redan förut ändrats i strid moi förbehållet.

Har kontrollsubjekt på annat sätt än genom teckning eller överlåtelse förvärvat aktie, skall i fråga om förvärvarens räli all på grund av aktien teckna eller erhålla nya aktier gälla vad i aktiebolagslagen är föreskrivet.

3 § Vad i denna lag föreskrivs om aktiebolag äger icke tillämpning på svenskt

bank- eller försäkringsaktiebolag.

Tillstånd till ändring av förbehåll i svenskt aktiebolags bolagsordning

4 § Bolagsordning för svenskt aktiebolag får i vad den innefattar utlännings­

förbehåll eller likställt förbehåll icke ändras ulan tillstånd. Detta gäller dock ej

ändring, varigenom i ullänningsförbehåll införs sådan föreskrift som avses i

17 kap. I S första stycket sista meningen aktiebolagslagen (1975:1385).

Tillstånd till förvärv och behållande av bundna aktier i svenska aktie­bolag

5§ Innehåller ullänningsförbehåll i bolagsordning för svenskt aktiebolag sådan föreskrift som avses i 17 kap. 1 v; första stycket sista meningen aktiebolagslagen (1975:1385), får kontrollsubjekl efter tillstånd i varje särskill fall förvärva av ullänningsförbehållel bundna aktier i bolaget.

6 § Har någon genom teckning eller överiåtelse förvärvat av utlänningsför­

behåll eller likställt förbehåll bundna aktier och därefter blivit kontrollsub­

jekl, får han icke ulan tillstånd behålla aktierna.

Har aktierna icke dessförinnan avyttrats, skall tillstånd som avses i första slycket sökas inom tre månader från del ägaren blev kontrollsubjekt. Görs inle ansökan om tillstånd inom föreskriven tid och på föreskrivet sätt eller vägras tillstånd, kan tillståndsmyndighelen förelägga ägaren att avyttra aktierna inom sex månader eller den längre tid tillståndsmyndighelen bestämmer.

Tillstånd till slutande av svenskt handelsbolag

7      § Kontrollsubjekl får icke sluta svenskt handelsbolag utan tillstånd.

Tillstånd får meddelas endast om avtal finns, enligt vilket bolaget skall

anses slutet i och med alt tillstånd meddelas.

8 § Avtal i strid mot 7 S är ogiltigt.

Verksamhetstillstånd

9§ Svenskt aktiebolag eller svenskt handelsbolag, som är kontrollsubjekl, får driva näringsverksamhet här i fiket endast efter tillstånd (verksamhets­tillstånd). Detsamma gäller i fråga om annat svenskt aktiebolag, om utländskt rättssubjekt har elt bestämmande inflytande över bolaget. Tillståndsmyndighel får förelägga svenskt aktiebolag och svenskt handels-

Prop, 1981/82:135

25

bolag atl lämna de handlingar och upplysningar som behövs för myndighe­tens bedömning av tillståndsfråga som avses i första stycket.

10

§ Verksamhetstillslånd skall avse verksamhel av visst. slag.

11

§ Driver företag näringsverksamhet utan erforderligt verksamhetstill­slånd, skall tillståndsmyndigheten förelägga företaget all inom viss tid söka sådant tillstånd.

12

§ Underlåter förelag att efter föreläggande som avses i I IS söka erforderligt verksamhetstillstånd eller vägras sådanl tillstånd, kan lillslånds­myndigheten förelägga företaget att inom den tid tillståndsmyndighelen bestämmer upphöra med den verksamhet, för vilken företagel underlåtit all söka verksamhetstillslånd eller vägrats sådant tillstånd.

13

§ Verksamhetstillslånd kan förbindas med sådana villkor och föreskrifter som behövs för alt säkerställa atl förelaget icke driver sin verksamhet i strid mot allmänt intresse.

14

§ Har förelag vid upprepade tillfällen eller grovt åsidosatt väsentligt villkor eller väsentlig föreskrift som förbundits med dess verksamhetstill­slånd eller driver företagel annars sin verksamhet i strid mot allmänt intresse på sådant sätt alt synneriiga skäl föreligger härtill, kan regeringen återkalla förelagets verksamhetstillstånd.

Föreligger förhållande som enligl första stycket utgör grund för återkallelse av verksamhetstillslånd och har kontrollsubjekt som äger aktier eller andelar i förelaget genom sitt inflytande över förelagel haft avgörande inverkan på uppkomsten av detta förhållande, kan regeringen, i stället för atl återkalla verksamhetstillståndet, förelägga konirollsubjektet att inom viss lid avyttra sina aktier eller andelar i företaget.

Förvärvstillstånd m. m.

15      § Kontrollsubjekt får icke utan tillstånd för varje särskill fall förvärva

1.   så många aktier i svenskt aktiebolag alt de a) i det fall förvärvaren förut

icke har aktier i bolaget, motsvarar en andel av aktiekapitalet eller röstetalet

för bolagets samtliga aktier, som överstiger fem procent, b) i del fall

förvärvaren förut har aktier i bolaget, kommer alt öka förvärvarens andel av

aktiekapitalet eller röstetalet för bolagets samtliga aktier så att den överskrider

någon av följande gränser, nämligen fem, tio, tjugo, fyrtio och femtio

procent,

2.

andel i svenskt handelsbolag,

3.

äganderätt eller nyttjanderätt till rörelse eller del av rörelse som någon driver här i riket (förvärvstillstånd).

Vid beräkning humvida procentgräns enligt första stycket I överskrids skall medräknas de aktier som tillhör

1.

företag som ingår i samma koncern som förvärvaren,

2.

annat företag som har etl bestämmande inflytande över förvärvaren eller över vilket förvärvaren eller företag som ingår i samma koncern som

Prop. 1981/82:135

26

förvärvaren har etl sådant inflytande,

3. förvärvarens make, barn, föräldrar eller syskon eller juridisk person över vilken sådan fysisk person har ett bestämmande inflytande.

Vad i första stycket 1 föreskrivs utgör ej hinder för förvärv av aktie till aktiefond enligt aktiefondslagen (1974:931) eller förvärv av andel i sådan fond.

Tillstånd lill förvärv av andel i svenskt handelsbolag får meddelas endasl om avtal finns, enligt vilket andelen förvärvas i och med att tillstånd meddelas.

16      § Förvärvstillständ fordras ej

1.

om förvärvet sker genom bodelning, arv eller testamente eller genom fusion enligt 14 kap. 8 S aktiebolagslagen (1975:1385),

2.

om aktie förvärvas på grund av nyemission där aktieägare tecknar de nya aktierna i förhållande lill del antal aktier de förut äger,

3.

om förvärvet avser aktie, som förvärvaren är berättigad all lösa på grund av sådant i bolagsordningen för aktiebolaget inlaget förbehåll som avses i 3 kap. 3 § aktiebolagslagen och förvärvaren tidigare erhållit lillslåndsmyndig-hets tillstånd att utan hinder av 15 § förvärva aktier i bolaget på grund av förbehållet.

17

§ Innan avtal träffas om sådant aktie- eller andelsförvärv, som är tillståndspliktigt enligl denna lag, skall förvärvaren påkalla samråd rörande den framtida sysselsättningen och andra anställningsförhållanden i det företag förvärvet avser med lokal arbetstagarorganisation, som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande lill förelaget, eller med dess centrala organisation.

18

§ Ansökan om tillstånd till aktie- eller andelsförvärv skall göras samtidigt som samråd enligt 17 i; påkallas.

19

§ Har tillstånd till förvärv av äganderätt eller nyttjanderätt till rörelse eller del av rörelse ej sökts före förvärvet, skall det sökas inom en månad efter det förvärvet skedde.

20

§ Avser förvärvstillslånd framtida fång,skall i beslutet utsättas viss tid för tillståndets giltighet.

21

§ Görs inte ansökan om förvärvstillstånd inom föreskriven lid och på föreskrivet sätt eller vägras tillstånd genom lagakraftägande beslul, är förvärvet ogiltigt. Vad som sagts nu gäller dock icke, om förvärv av aktier skett på fondbörs eller annars genom fondkommissionär. I sådanl fall kan tillståndsmyndighelen i stället förelägga förvärvaren att avhända sig aktierna inom sex månader eller den längre tid tillståndsmyndighelen bestämmer.

Tillståndsprövning

22      § Fråga om tillstånd enligl denna lag prövas av regeringen eller myndighet

Prop, 1981/82:135

27

som regeringen bestämmer.

Ansökan om tillstånd enligt denna lag skall vara skriftlig.

23

§ Innan fråga om tillstånd enligt denna lag avgörs, skall lokal arbetsta­garorganisation, som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande till det företag ärendet gäller, eller dess cenlrala organisation beredas tillfälle atl yttra sig i ärendet och deltaga i myndighets överläggning med part i ärendet. Avser ärendet nytt företag, tillkommer motsvarande rätl facklig organisation som för varje huvudsaklig arbetstagarkategori kan antagas komma att organisera flertalet av dem som kommer att anställas av förelaget.

24

§ Tillstånd enligt denna lag skall meddelas, såvida icke del med hänsyn till det inflytande som härigenom kan uppkomma över svenskt förelag eller svenskt näringsliv eller av andra skäl är oförenligt med allmänt intresse.

25

§ Den för vilken tillståndsplikt enligt denna lag kan antagas föreligga äger hos tillståndsmyndighelen påkalla överläggning angående de förutsättningar under vilka sådant tillstånd kan komma att meddelas. Till sådan överlägg­ning skall kallas facklig organisation som avses i 23 >;.

Tillsyn m. m.

26

§ Statens industriverk utövar tillsyn över företag som meddelats verk­samhetstillstånd i syfte att förhindra att företaget åsidosätter villkor eller föreskrift som förbundils med tillståndet eller annars driver sin verksamhel i strid mot allmänl intresse.

27

§ Företag som meddelats verksamhetstillstånd kan av industriverket föreläggas att lämna de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen.

28

§ 1 aktiebolag som meddelats verksamhetstillslånd får industriverket förordna en revisor (offentlig revisor) att med de revisorer som tillsätts enligt 10 kap. I S aktiebolagslagen (1975:1385) deltaga i granskningen av styrelsens och verkställande direktörens förvaltning samt av bolagels räkenskaper.

Industriverket bestämmer den tidpunkt vid vilken offentlig revisor skall tillträda sitt uppdrag saml liden för den offentlige revisorns uppdrag.

För offentlig revisor skall industriverket utfärda instmktion. Offentlig revisor har rätt alt av bolaget få ersättning med belopp som industriverket bestämmer.

Bestämmelserna i 2 kap. 4 !j 6 aktiebolagslagen gäller ej offentlig revi­sor.

29      § Om det finnes påkallat för atl vinna viss upplysning rörande verksam­

heten vid företag, som meddelats verksamheislillstånd, får industriverket

förordna att utredning skall verkställas av särskild sakkunnig (offentlig

utredningsman). För den offentlige utredningsmannen skall instruktion

Prop. 1981/82:135

28

utfärdas av industriverket.

Företagets styrelse och annan som handhar förvaltningen av företaget skall i den utsträckning det är nödvändigt för utredningsuppgiftens fullgörande bereda offentlig utredningsman tillfälle atl granska förelagets böcker, räken­skaper och andra handlingar samt i övrigt lämna honom de upplysningar han begär.

30

§ Är det på grund av ändrade förhållanden eller annars oklart vilka förpliktelser som åvilar företag på grund av villkor eller föreskrift som förbundits med företagels verksamhetstillstånd, får industriverket förtydliga villkoret eller föreskriften.

31

§ Är det ej längre behövligt eller lämpligt alt förbinda verksamhetstill­slånd med visst villkor eller viss föreskrift, lår industriverket upphäva eller mildra villkoret eller föreskriften.

32

§ Driver företag som meddelals verksamheislillstånd sin verksamhet i strid mot allmänt intresse, lår industriverket ingripa genom att

1.

förelägga förelaget att efterkomma sådana med tillståndet förbundna villkor eller föreskrifter som åsidosatts, eller

2.

förbinda tillståndet med nya eller ändrade villkor eller föreskrifter och förelägga företaget atl efterkomma dessa villkor eller föreskrifter.

33        § Uppkommer fråga om tillämpning av 27-32 !;!; eller behövs det annars

för tillsynsuppgiftens fullgörande, lar industriverket påkalla överiäggning

med företag som meddelals verksamheislillstånd. Sådan överiäggning skall

påkallas, om det begärs av central arbetstagarorganisation som avses i

23 s

34

§ Vad i 23 j föreskrivits om skyldighet att i tillståndsärende lämna berörda arbetstagarorganisationer lillfälle all yttra sig och dellaga i myndig­hets överläggning med part i sådant ärende äger motsvarande tillämpning på tillsynsärende.

35

§ Är fråga om tillämpning av 27-32 SS särskilt betydelsefull från allmän synpunkt, skall industriverket med eget yttrande överlämna ärendet till regeringen för avgörande. Detsamma gäller om i tillsynsärende framkommit omständigheter som kan ge anledning att vidtaga åtgärd som avses i 14 S.

Ansvar m. m.

36

§ Till böter eller fängelse i högst sex månader döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet i ansökningshandling eller annan handling som åberopas i ärende enligt denna lag lämnar oriklig eller vilseledande uppgift.

37

§ Den som i myndighetsutövning tagit befattning med ärende enligt denna lag får ej obehörigen röja eller nyttja arbetsförfarande, affärsförhål­lande, yrkeshemlighet eller annat förhållande som han därvid fått kunskap om.

Prop. 1981/82:135

29

38

§ Allmänl åial för brott mot denna lag får väckas endast efter förordnande av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.

39

§ Föreläggande enligt denna lag lår förenas med vite.

Talan om utdömande av vite får väckas endast efter förordnande av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.

Innebär villkor eller föreskrift som förbundits med verksamhetstillslånd alt företag.som kan anses ingå i en internationell koncern,skall fullgöra något som förutsätter medverkan av dess moderföretag eller annan enhet inom koncernen, skall i mål om utdömande av vite fråga om företagel åsidosatt sin förpliktelse bedömas ulan hänsyn till att förelaget icke erhållit denna medverkan.

Särskilda bestämmelser

40

§ Regeringen kan medge undantag från sådan bestämmelse i denna lag, vars upprätthållande i visst fall icke behövs med hänsyn till lagens syfte.

41

§ Talan mot beslut av statens industriverk enligt denna lag förs hos regeringen genom besvär.

42

§ 1 fråga om rätten atl fullfölja lalan mot beslut av statens industriverk enligt denna lag är central arbetstagarorganisation som avses i 23 S att anse som part.

1.

Denna lag träder i kraft den

2.

Genom lagen upphävs lagen (1968:557) om vissa inskränkningar i rätlen alt sluta svenskt handelsbolag m. m. och kungörelsen (1968:558)om tillstånd enligl lagen (1968:557) om vissa inskränkningar i rätten att sluta svenskt handelsbolag m. m. Förekommer i lag eller annan författning hänvisning till foreskrift som har ersatts genom bestämmelse i denna lag tillämpas i stället den nya bestämmelsen.

3.

Vid tillämpningen av denna lag skall som utlänningsförbehåll anses även förbehåll enligt 2 S andra stycket lagen (1916:156) om vissa inskränk­ningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. i detta lagrums lydelse från den 1 juli 1934.

4.

Vad i denna lag föreskrivs om svenskt aktiebolag, i vars bolagsordning icke finns intaget utlänningsförbehåll, gäller även aktiebolag, som enligt äldre bestämmelser erhållit medgivande att ställa aktiebrev till innehavaren.

5.  Svenskt aktiebolag och svenskt handelsbolag, som vid lagens ikraftträ­

dande driver näringsverksamhet, får utan hinder av 9 !; fortsätta samma

verksamhet. Verksamhetstillstånd skall dock sökas, om företagel avser att

börja driva annan näringsverksamhet eller om tillståndsmyndighet förelägger

företaget att inom viss tid söka sådanl tillstånd. Har företagel iakttagit sin

skyldighet att söka verksamhetstillstånd, får företaget fortsätta diltillsva-

rande verksamhet utan sådant tillstånd till dess ansökningen slutligt

prövats.

6.   Styrelsen för aktiebolag och bolagsmännen i handelsbolag skall, om

bolaget vid lagens ikraftträdande är kontrollsubjekt och driver näringsverk-

Prop, 1981/82:135

30

samhet, inom en månad från ikraftträdandet till statens industriverk skriftligen anmäla att bolaget är kontrollsubjekt. Anmälan skall innehålla uppgift om bolagets organisationsnummer enligt lagen (1974:174) om ideniiietsbeteckning för juridiska personer m. fl. Den som underiåter alt fullgöra sin anmälningsskyldighet döms till böter, högst femhundra kronor.

7.

Förvärvstillstånd enligt denna lag fordras ej om förvärvet skall ske genom giftorätt, som åtnjuts enligt äldre giftermålsbalken.

8.

Sambruksförening, på vilken lagen (1948:218) om sambruksföreningar är tillämplig, är icke kontrollsubjekt enligl I § första styckel denna lag.

2 Likabehandlingslinjens förslag till

Lag om kontroll av utländsk företagsetablering här i riket

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § I denna lag avses med

konirollsiibjekt: 1. udändsk medborgare eller annal utländskt rättssub­jekt,

2.

svenskt handelsbolag, vari kontrollsubjekt är bolagsman,

3.

sambruksförening och annan svensk ekonomisk förening än central­kassa för jordbrukskredit, förening som har till huvudsakligt ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska inlressen genom att anskaffa livsmedel eller andra förnödenheter ål medlemmarna, avsätta alster av medlemmarnas verksamhet, avsätta transporttjänster som medlemmarna utför, bereda andra bostäder än fritidsbostäder ål medlemmarna eller anskaffa lån åt medlem­marna eller förening som utgör sammanslutning av föreningar, vilka icke är kontrollsubjekl,

4.

svenskt aktiebolag, i vars bolagsordning icke intagils utlänningsförbe­håll eller annat förbehåll, vilket genom särskill tillstånd likställts med ullänningsförbehåll. (likställt förbehåll);

Ullänningsförbehåll: ett i bolagsordning för svenskt aktiebolag inlaget förbehåll, enligt vilket kontrollsubjekt icke får genom vare sig teckning eller överlåtelse förvärva fler aktier i bolaget än som vid varje tid svarar mot mindre än fyrtio procent av hela aktiekapitalet och mindre än tjugo procent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget eller enligt vilket strängare föreskrifter i dessa hänseenden gäller.

Utlänningsförbehåll får innehålla sådan föreskrift som avses i 17 kap, I § första stycket sista meningen aktiebolagslagen (1975:1385),

Ullänningsförbehåll eller likställt förbehåll utgör ej hinder för förvärv av aktier till aktiefond enligl aktiefondslagen (1974:931),

2 § Förvärv av aktie, som skett i strid mot utlänningsförbehåll eller likställt

Prop. 1981/82:135

31

förbehåll, är ogiltigt. Den som innehar skuldebrev eller oplionsbevis som avses i 5 kap. aktiebolagslagen (1975:1385) äger dock vid utbyte eller nyteckning erhålla fri aktie, om skuldebrevet eller opfionsbeviset ger rätt därtill, även om förhållandet mellan antalet bundna och antalet fria aktier därmed skulle ändras eller redan förut ändrats i strid mot förbehållet.

Har kontrollsubjekt på annat sätt än genom leckning eller överiåtelse förvärvat aktie, skall i fråga om förvärvarens rätl atl på grund av aktien teckna eller erhålla nya aktier gälla vad i aktiebolagslagen är föreskrivet.

3 § Vad i denna lag föreskrivs om aktiebolag äger icke tillämpning på svenskt

bank- eller försäkringsaktiebolag.

Tillstånd till ändring av förbehåll i svenskt aktiebolags bolagsordning

4 § Bolagsordning för svenskt aktiebolag får i vad den innefattar ullännings­

förbehåll eller likställt förbehåll icke ändras utan tillstånd. Detta gäller dock ej

ändring, varigenom i utlänningsförbehåll införs sådan föreskrift som avses i

17 kap. 1 S första stycket sista meningen aktiebolagslagen (1975:1385).

Tillstånd till förvärv och behållande av bundna aktier i svenska aktie­bolag

5

§ Innehåller ullänningsförbehåll i bolagsordning för svenskt aktiebolag sådan föreskrift som avses i 17 kap. 1 S första slycket sista meningen aktiebolagslagen (1975:1385), får kontrollsubjekt efter tillstånd i varje särskilt fall förvärva av ullänningsförbehållel bundna aktier i bolaget.

6

§ Har någon genom teckning eller överiåtelse förvärvat av ullänningsför­behåll eller likställt förbehåll bundna aktier och därefter blivil kontrollsub­jekl, får han icke utan tillstånd behålla aktierna.

Har aktierna icke dessförinnan avyttrats, skall tillstånd som avses i forsla stycket, sökas inom tre månader från det ägaren blev kontrollsubjekl. Görs inte ansökan om tillstånd inom föreskriven lid och på föreskrivet sätt eller vägras tillstånd, kan tillståndsmyndigheten förelägga ägaren att avyttra aktierna inom sex månader eller den längre tid tillståndsmyndighelen bestämmer.

Tillstånd till slutande av handelsbolag

7 § Kontrollsubjekt får icke sluta svenskt handelsbolag ulan särskill till­

stånd.

Tillstånd får meddelas endast om avtal finns, enligt vilket bolaget skall anses slutet i och med att tillstånd meddelas.

8 § Avtal i strid mot 7 S är ogiltigt.

Förvärvstillstånd m. m.

9§ Kontrollsubjekt flr icke utan tillstånd för varje särskilt fall förvärva

Prop. 1981/82:135

32

1.

så många aktier i svenskt aktiebolag, i vars bolagsordning icke finns inlaget ullänningsförbehåll, all de a) i del fall förvärvaren förut icke har aktier i bolaget, motsvarar en andel av aktiekapitalet eller röstetalet för bolagets samtliga aktier, som överstiger tio procent i bolag, vars aktier noteras på fondbörs eller på lista utgiven av sammanslutning av svenska fondkommis-sionärer (akliemarknadsbolag), och tjugo procent i andra bolag, b) i del fall förvärvaren förut har aktier i bolaget, kommer att öka förvärvarens andel av aktiekapitalet eller röstetalet för bolagets samtliga aktier så atl den översknder någon av följande gränser, nämligen i aktiemarknadsbolag tio, tjugo och femtio procent och i andra bolag tjugo och femtio procent,

2.

andel i svenskt handelsbolag (förvärvstillslånd).

Vid beräkning huruvida procenigräns enligl första slycket 1 överskrids skall medräknas de aktier som tillhör

1.

företag som ingår i samma koncern som förvärvaren,

2.

annat företag som har ett bestämmande inflytande över förvärvaren eller över vilket förvärvaren eller företag som ingår i samma koncern som förvärvaren har etl sådant inflytande,

3.

förvärvarens make, barn. föräldrarellersyskonellerjuridisk person över vilken sådan fysisk person har elt bestämmande inflylande.

Vad i första stycket I föreskrivs utgör ej hinder för förvärv av aktier lill aktiefond enligt aktiefondslagen (1974:931) eller förvärv av andel i sådan fond.

Tillstånd till förvärv av andel i svenskt handelsbolag får meddelas endast om avtal finns, enligt vilket andelen förvärvas i och med att tillstånd meddelas.

10      § Förvärvstillstånd fordras ej

1.

om förvärvet sker genom bodelning, arv eller testamente eller genom fusion enligl 14 kap. 8 S aktiebolagslagen (1975:1385),

2.

om aktie förvärvas på grund av nyemission där aktieägare tecknar de nya aktierna i förhållande till det antal aktier de förut äger,

3.

om förvärvet avser aktie, som förvärvaren är berättigad att lösa på grund av sådant i bolagsordningen för aktiebolaget intaget förbehåll som avses i 3 kap. 3 S aktiebolagslagen, och förvärvaren tidigare erhållit tillståndsmyndig­hets tillstånd all utan hinder av 9 i; förvärva aktier i bolaget på grund av förbehållet.

11

§ Avser förvärvstillstånd framtida lång,skall i beslutet utsättas viss tid för lilislåndets giltighet.

12

§ Görs inte ansökan om förvärvstillslånd inom föreskriven tid och på föreskrivet sätt eller vägras tillstånd genom lagakraftägande beslut, är förvärvet ogiltigt. Vad som sagts nu gäller dock icke, om förvärv av aktier skett på fondbörs eller annars genom fondkommissionär. I sådant fall kan tillståndsmyndighelen i stället förelägga förvärvaren alt avhända sig aktierna inom sex månader eller den längre tid fillståndsmyndigheten bestämmer.

Prop. 1981/82; 135

33

Tillståndsprövning

13      § Fråga om tillstånd enligt denna lag prövas av regeringen eller myndighel

som regeringen bestämmer.

Ansökan om tillstånd enligt denna lag skall vara skriftlig.

14

§ Innan fråga om tillstånd enligt denna lag avgörs, bör tillståndsmyndig­helen ge arbetstagarorganisationerna i del berörda företagel tillfälle att yttra sig.

15

§ Tillstånd enligt denna lag skall meddelas, såvida icke det strider mot grunderna för annan lag eller skulle åsamka rikels inlressen utomordentlig skada.

16

§ Förvärvstillslånd får förenas med villkor eller föreskrift som behövs för att förhindra att från allmän synpunkt väsentliga ölägenheter uppkommer i samband med förvärvet. Sådana villkor eller föreskrifter skall under förut­sättning att förvärvet kommer till stånd bestämmas att gälla för det av förvärvet berörda företaget för viss lid eller tills vidare. Förelagel får föreläggas alt efterkomma sålunda uppställda villkor eller föreskrifter.

Är det ej längre behövligt eller lämpligt att villkor eller föreskrift som avses i första stycket gäller för förelaget, får villkoret eller föreskriften upphävas eller mildras.

Ansvar m. m.

17

§ Till böter eller fängelse i högst sex månader döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet i ansökningshandling eller annan handling som åberopas i ärende enligt denna lag lämnar oriktig eller vilseledande uppgift.

18

§ Den som i myndighetsutövning tagit befallning med ärende som avses i denna lag flr ej obehörigen röja eller nyttja arbetsförfarande, affärsförhål­lande, yrkeshemlighet eller annat förhållande som han därvid fåll kunskap om. Detsamma gäller annan som har fått taga del av vad som har förekommit vid handläggning av sådanl ärende.

19

§ Allmänt åtal förbrott mot denna lag flr väckas endast efter förordnande av regeringen eller myndighel som regeringen bestämmer.

20

§ Föreläggande enligt denna lag för förenas med vite.

Talan om utdömande av vite lar väckas endast efter förordnande av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.

Särskild bestämmelse

21      § Regeringen kan medge undantag från sådan beslämmelse enligt denna

lag, vars upprätthållande i visst fall icke behövs med.hänsyn till lagens

syfte.

3    Riksdagen 1981182. I saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

34

1.

Denna lag träder i kraft den

2.

Genom lagen upphävs lagen (1968:557)om vissa inskränkningar i rätten att sluta svenskt handelsbolag m. m. och kungörelsen (1968:558) om tillstånd enligl lagen (1968:557) om vissa inskränkningar i rätten att sluta svenskt handelsbolag m.m. Förekommer i lag eller annan författning hänvisning till föreskrift som har ersalts genom bestämmelse i denna lag tillämpas i stället den nya bestämmelsen.

3.

Vid tillämpning av denna lag skall som utlänningsförbehåll anses även förbehåll enligl 2 S andra styckel lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. i delta lagmms lydelse från den I juli 1934.

4.

Vad i denna lag föreskrivs om aktiebolag, i vars bolagsordning icke finns intaget utlänningsförbehåll, gäller även aktiebolag, som enligt äldre bestäm­melser erhållit medgivande att ställa akliebrev till innehavaren.

5.

Förvärvstillslånd enligt denna lag fordras ej om förvärvet skall ske genom giftorätt, som åtnjuts enligl äldre giftermålsbalken.

6.

Sambruksförening, på vilken lagen (1948:218) om sambruksföreningar är tillämplig, är icke kontrollsubjekt enligt I § första styckel denna lag.

7.

Vad i 9 § 1 sägs om tillståndsplikl vid aktieförvärv äger icke tillämpning på förvärv av aktie, som förvärvaren är berättigad atl lösa på grund av sådanl i bolagsordningen för aktiebolag intaget förbehåll som avses i 3 kap. 3 § aktiebolagslagen (1975:1385) under förutsättning atl förbehållet intagits i bolagsordningen före den 1 oktober 1978.

3 Förhandlingslinjens förslag till

Lag om kontroll av utländsk företagsetablering här i riket

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § 1 denna lag avses med

konirollsubjekt: 1. utländsk medborgare eller annat utländskt rättssub­jekt,

2.

svenskt handelsbolag, vari konirollsubjekt är bolagsman,

3.

sambruksförening och annan svensk ekonomisk förening än central­kassa för jordbrukskredit, förening som har lill huvudsakligt ändamål alt främja medlemmarnas ekonomiska intressen genom atl anskaffa livsmedel eller andra förnödenheter åt medlemmarna, avsätta alster av medlemmarnas verksamhel,avsätta transporttjänster som medlemmarna utför, bereda andra bostäder än fritidsbostäder åt medlemmarna eller anskaffa lån åt medlem­marna eller förening som utgör sammanslutning av föreningar, vilka icke är kontrollsubjekt.

Prop. 1981/82:135

35

4. svenskt aktiebolag, i vars bolagsordning icke inlagits utlänningsförbe­håll eller annal förbehåll, vilket genom särskilt tillstånd likställts med ullänningsförbehåll (likställt förbehåll);

ullänningsförbehåll: ett i bolagsordning för svenskt aktiebolag intaget förbehåll, enligt vilket kontrollsubjekt icke får genom vare sig teckning eller överiåtelse förvärva fler aktier i bolaget än som vid varje tid svarar mot mindre än fyrtio procent av hela aktiekapitalet och mindre än tjugo procent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget eller enligt vilket strängare föreskrifter i dessa hänseenden gäller;

utlandskontrollerat företag: 1. svenskt aktiebolag eller svenskt handelsbo­lag, vari utländskt förelag eller annal utländskt rättssubjekt direkt eller genom förmedling av kontrollsubjekl äger så många aktier eller andelar atl del har mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar i bolaget,

2. annat svenskt aktiebolag eller svenskt handelsbolag, över vilket utländskt företag eller annat utländskt rättssubjekt direkt eller genom förmedling av kontrollsubjekl utövar elt bestämmande inflytande.

Ullänningsförbehåll får innehålla sådan föreskrift som avses i 17 kap. 1 § första styckel sista meningen aktiebolagslagen (1975:1385).

Utlänningsförbehåll eller likställt förbehåll utgör ej hinder för förvärv av aktier till aktiefond enligt aktiefondslagen (1974:931).

2        § Förvärv av aktie, som skett i strid mot utlänningsförbehåll eller likställt

förbehåll, är ogiltigt. Den som innehar skuldebrev eller optionsbevis som

avses i 5 kap. aktiebolagslagen (1975:1385) äger dock vid utbyte eller

nyteckning erhålla fri aktie, om skuldebrevet eller oplionsbeviset ger rätt

därtill, även om förhållandet mellan antalet bundna och antalet fria aktier

därmed skulle ändras eller redan förut ändrats i strid mot förbehållet.

Har kontrollsubjekl på annal sätt än genom leckning eller överiåtelse förvärvat aktie, skall i fråga om förvärvarens rätl alt på grund av aktien teckna eller erhålla nya aktier gälla vad i aktiebolagslagen är föreskrivet.

3        § Vad i denna lag föreskrivs om aktiebolag äger icke tillämpning på svenskt

bank- eller försäkringsaktiebolag.

Tillstånd till ändring av förbehåll i svenskt aktiebolags bolagsordning

4        § Bolagsordning för svenskt aktiebolag flr i vad den innefattar ullännings­

förbehåll eller likställt förbehåll icke ändras utan tillstånd. Detta gäller dock ej

ändring, varigenom i utlänningsförbehåll införs sådan föreskrift som avses i

17 kap. 1 S första slycket sista meningen aktiebolagslagen (1975:1385).

Tillstånd till förvärv och behållande av bundna aktier i svenska aktie­bolag

5        § Innehåller utlänningsförbehåll i bolagsordning för svenskt aktiebolag

sådan föreskrift som avses i 17 kap. 1 § första stycket sista meningen

aktiebolagslagen (1975; 1385), får kontrollsubjekt efter tillstånd i varje särskilt

fall förvärva av utlänningsförbehållet bundna aktier i bolaget.

Prop. 1981/82:135

36

6 § Har någon genom teckning eller överlåtelse förvärvat av utlänningsför­

behåll eller likställt förbehåll bundna aktier och därefter blivit kontrollsub­

jekt, för han inte utan tillstånd behålla aktierna.

Har aktierna inle dessförinnan avyttrats, skall tillstånd som avses i första slycket, sökas inom tre månader från del ägaren blev kontrollsubjekt. Görs inte ansökan om tillstånd inom föreskriven lid och på föreskrivet sätt eller Vägras tillstånd, kan tillståndsmyndighelen förelägga ägaren all avyttra aktierna inom sex månader eller den längre lid tillståndsmyndighelen bestämmer.

Tillstånd till slutande av svenskt handelsbolag

7 § Kontrollsubjekl för icke sluta svenskt handelsbolag utan särskilt till­

stånd.

Tillstånd för meddelas endasl om avtal finns, enligt vilket bolaget skall anses slutet i och med all tillstånd meddelas.

8 § Avtal i strid mot 7 i; är ogiltigt.

Nyetableringstillständ

9§ Utlandskontrollerat företag för börja driva näringsverksamhet eller upplaga annat slags näringsverksamhet här i riket endasl efter tillstånd (nyetableringslillstånd).

Tillståndsmyndighel för förelägga svenskt handelsbolag eller svenskt handelsbolag att lämna de handlingar och upplysningar som behövs för myndighetens bedömning av om bolaget är utlandskontrollerat förelag.

10

§ Nyetableringslillstånd skall avse verksamhel av visst slag.

11

§ Driver utlandskontrollerat företag näringsverksamhet ulan erforderligt nyetableringslillstånd, skall tillståndsmyndighelen förelägga förelaget atl inom viss tid söka sådanl tillstånd.

12

§ Underiåter utlandskontrollerat företag att efter föreläggande som avses i 11 § söka erforderligt nyetableringslillstånd eller vägras sådanl tillstånd, kan tillståndsmyndigheten förelägga förelaget att inom den lid tillståndsmyndig­helen bestämmer upphöra med den verksamhel, för vilken företaget underiåtit att söka nyetableringstillstånd eller vägrats sådanl tillstånd.

Förvärvstillständ m. m.

13      § Kontrollsubjekl för icke ulan tillstånd för varje särskilt fall förvärva

1. så många aktier i svenskt aktiebolag att de a) i det fall förvärvaren förut icke har aktier i bolaget, motsvarar en andel av aktiekapitalet eller röstetalet för bolagets samtliga aktier, som överstiger fem procent, b) i det fall förvärvaren förut har aktier i bolaget, kommer alt öka förvärvarens andel av aktiekapitalet eller röstetalet för bolagets samtliga aktier så att den överskrider någon av följande gränser, nämligen fem, tio, tjugo, fyrtio och femtio

Prop, 1981/82:135

37

procent,

2.

andel i svenskt handelsbolag,

3.

äganderätt eller nyttjanderätt till rörelse eller del av rörelse som någon driver här i riket (förvärvstillslånd).

Vid beräkning huruvida procentgräns enligl förslå stycket 1 överskrids skall medräknas de aktier som tillhör

1.

företag som ingår i samma koncern som förvärvaren,

2.

annat förelag som har elt bestämmande inflytande över förvärvaren eller över vilket förvärvaren eller företag som ingår i samma koncern som förvärvaren har etl sådanl inflytande,

3.

förvärvarens make, barn, föräldrar eller syskon eller juridisk person över vilken sådan fysisk person har ett bestämmande inflylande.

Vad i första stycket I föreskrivs utgör ej hinder för förvärv av aktie lill aktiefond enligl aktiefondslagen (1974:931) eller förvärv av andel i sådan fond.

Tillstånd lill förvärv av andel i svenskt handelsbolag för meddelas endast om avtal finns, enligt vilket andelen förvärvas i och med atl tillstånd meddelas.

14      § Förvärvstillstånd fordras ej

1.

om förvärvet sker genom bodelning, arv eller testamente eller genom fusion enligt 14 kap. 8 S aktiebolagslagen (1975:1385),

2.

om aktie förvärvas på grund av nyemission där aktieägare tecKnar de nya aktierna i förhållande till det antal aktier de förut äger,

3.

om förvärvet avser aktie, som förvärvaren är berättigad att lösa på grund av sådant i bolagsordningen för aktiebolaget intaget förbehåll som avses i 3 kap. 3 S aktiebolagslagen och förvärvaren tidigare erhållit tillståndsmyndig­hets tillstånd all ulan hinder av 13 § förvärva aktier i bolaget på grund av förbehållet.

15

§ Innan avtal träffas om sådant aktie- eller andelsförvärv, som är tillståndspliktigt enligl denna lag, skall förvärvaren påkalla samråd rörande den framlida sysselsättningen och andra anställningsförhållanden med lokal arbetstagarorganisation, som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande till det företag förvärvet avser, eller med dess centrala organisa­tion.

16

§ Ansökan om tillstånd lill aktie- eller andelsförvärv skall göras samtidigt som samråd enligt 15 S påkallas.

17

§ Har tillstånd till förvärv av äganderätt eller nyttjanderätt till rörelse eller del av rörelse ej sökts före förvärvet, skall del sökas inom en månad efter det förvärvet skedde.

18

§ Avser förvärvstillstånd framtida föng, skall i beslutet utsättas viss lid för tillståndets giltighet.

19

§ Görs inte ansökan om förvärvstillslånd inom föreskriven lid och på föreskrivet sätt eller vägras tillstånd genom lagakraftägande beslul, är

Prop. 1981/82:135

38

förvärvet ogiltigt. Vad som sagts nu gäller dock icke, om förvärv av aktier skett på fondbörs eller annars genom fondkommissionär. I sådanl fall kan tillständsmyndigheten i stället förelägga förvärvaren att avhända sig aktierna inom sex månader eller den längre tid tillståndsmyndighelen bestämmer.

Tillståndsprövning

20      § Fråga om tillstånd enligt denna lag prövas av regeringen eller myndighet

som regeringen bestämmer.

Ansökan om tillstånd enligt denna lag skall vara skriftlig.

21

§ Innan fråga om tillstånd enligl denna lag avgörs, skall lokal arbetsta­garorganisation, som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande lill det företag ärendet gäller, eller dess centrala organisation beredas tillfälle att yttra sig i ärendet och deltaga i myndighets överiäggning med part i ärendet. Avser ärendet nytt företag, tillkommer motsvarande rätt facklig organisation, som för varje huvudsaklig arbetstagarkategori kan antagas komma alt organisera flertalet av dem som kommer alt anställas av förelagel.

22

§ Tillstånd enligl denna lag skall meddelas, såvida icke del med hänsyn till det inflytande som härigenom kan uppkomma över svenskt företag eller svenskt näringsliv eller av andra skäl är oförenligt med allmänl intresse.

23

§ Förvärvstillslånd eller nyetableringstillstånd får förenas med villkor eller föreskrifter som behövs för alt förhindra att från allmän synpunkt väsentliga olägenheter uppkommer i samband med förvärvet eller etable­ringen. Sådana villkor eller föreskrifter skall under fömtsättning att förvärvet eller etableringen kommer till stånd bestämmas atl gälla för det av förvärvet eller etableringen berörda förelagel för viss tid eller tills vidare. Företaget får föreläggas all efterkomma sålunda uppställda villkor eller föreskrifter.

Är det ej längre behövligt eller lämpligl atl villkor eller föreskrift som avses i första stycket gäller för företagel, för villkoret eller föreskriften upphävas eller mildras.

24      § Den för vilken tillståndsplikl enligt denna lag kan antagas föreligga äger

hos lillslåndsmyndigheten påkalla överiäggning angående de förutsättningar

under vilka sådant tillstånd kan komma att meddelas. Till sådan överlägg­

ning skall kallas facklig organisation, som avses i 21 S-

Förhandling m. m.

25

§ Iakttar utlandskontrollerat företag icke internationellt vedertagna rikt­linjer för multinationella företags uppträdande eller uppkommer annars i samband med förelagets verksamhet här i riket fara för atl allmänl intresse åsidosätts, ankommer det på statens industriverk att efter skriftlig framställ­ning genom förhandling söka undanröja sådan fara.

26

§ Framställning om förhandling enligl 25 S för göras av

Prop. 1981/82:135

39

1.

lokal arbetstagarorganisation, som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande till det berörda förelagel, eller dess centrala organisation,

2.

myndighet, i förhållande lill vilken företagel på grund av lag eller annan författning är skyldigt att lämna information, deltaga i förhandling eller överläggning eller fullgöra annan förpliktelse,

3.

kommun, inom vars område företaget bedriver verksamhet.

27

§ Förhandling skall äga rum vid sammanträde med parterna inför industriverket.

28

§ Industriverket för förelägga utlandskontrollerat företag att inställa sig lill förhandling inför industriverket samt atl tillhandahålla industriverket upplysningar och handlingar som är av betydelse för förhandlingen.

29

§ Om det finnes påkallat för att vinna upplysning rörande omständighet som är av betydelse för förhandlingen, får industriverket förordna atl utredning om utlandskontrollerat företags verksamhet skall verkställas av särskild sakkunnig (offentlig utredningsman). För den offentlige utrednings­mannen skall instruktion utfärdas av industriverket.

Förelagets styrelse och annan som handhar förvaltningen av företagel skall i den utsträckning del är nödvändigt för utredningsuppgiftens fullgörande bereda offentlig utredningsman lilirälle atl granska förelagets böcker, räken­skaper och andra handlingar samt i övrigt lämna honom de upplysningar han begär.

30      § Har förhandling enligt 25 S med utlandskontrollerat företag avslutals

och anser industriverket eller part i förhandlingen atl fara för åsidosättande av

allmänl intresse därigenom icke kunnat undanröjas, åligger det industri­

verket att anmäla detta till regeringen.

Vid anmälan enligt första stycket skall industriverket foga redogörelse för den förda förhandlingen.

31      § Haranmälan enligt 30 i; skett eller förekommerannars anledning härtill,

kan regeringen påkalla förhandling med utlandskontrollerat förelag i det syfte

som anges i 25 S-

Inställer sig företaget icke till förhandling enligt första stycket eller ger förhandlingen vid handen atl del för tillgodoseende av allmänt intresse är oundgängligen nödvändigt, för regeringen förelägga företaget all efterkomma visst villkor eller viss föreskrift rörande dess verksamhet.

32      § Vad i 21 S föreskrivs om skyldighet att i tillståndsärende lämna berörda

arbetstagarorganisationer tilllalle att yttra sig och deltaga i myndighets

överläggning med part i sådant ärende äger molsvarande tillämpning på

förhandlingsärende.

Ansvar m. m.

33      § Till böter eller fängelse i högsl sex månader döms den som uppsåtligen

Prop. 1981/82:135

40

eller av grov oaktsamhet i ansökningshandling eller annan handling som åberopas i ärende enligl denna lag lämnar oriklig eller vilseledande uppgift.

34

§ Den som i myndighetsutövning tagit befallning med ärende enligt denna lag för ej obehörigen röja eller nyttja arbetsförfarande, affärsförhål­lande, yrkeshemlighet eller annat förhållande som han därvid fött kunskap om.

35

§ Åtal för brott enligl denna lag får väckas endast efter förordnande av regeringen eller myndighel som regeringen bestämmer.

36

§ Föreläggande enligt denna lag för förenas med vite.

Talan om utdömande av vite för väckas endast efter förordnande av regeringen eller myndighel som regeringen bestämmer.

Innebär villkor eller föreskrift som meddelals med stöd av 23 eller 31 SS aft utlandskontrollerat företag, som kan anses ingå i en internationell koncern, skall fullgöra något som förutsätter medverkan av dess moderföretag eller annan enhet inom koncernen, skall i mål om utdömande av vite fråga om förelagel åsidosatt sin förpliktelse bedömas ulan hänsyn lill all företaget icke erhållit denna medverkan.

Särskilda bestämmelser

37

§ Regeringen kan medge undantag från sådan bestämmelse enligt denna lag, vars upprätthållande i visst fall icke behövs med hänsyn till lagens syfte.

38

§ Talan mot beslul av statens industriverk enligt denna lag förs hos regeringen genom besvär.

1. Denna lag träder i kraft den

2.

Genom lagen upphävs lagen(l968:557)om vissa inskränkningar i rätten att sluta svenskt handelsbolag m. m. och kungörelsen (1968:558) om tillstånd enligt lagen (1968:557) om vissa inskränkningar i rätlen alt sluta svenskt handelsbolag m. m. Förekommer i lag eller annan författning hänvisning till föreskrift som har ersatts genom beslämmelse i denna lag tillämpas i stället den nya bestämmelsen.

3.

Vid tillämpningen av denna lag skall som ullänningsförbehåll anses även förbehåll i 2 S andra slycket lagen (1916:156)om vissa inskränkningar i rätten alt förvärva fast egendom i delta lagrums lydelse från den 1 juli 1934.

4.

Vad i denna lag föreskrivs om aktiebolag, i vars bolagsordning icke finns intaget utlänningsförbehåll, gäller även aktiebolag, som enligl äldre besläm­melser erhållit medgivande alt ställa akliebrev till innehavaren.

5.

Förvärvstillslånd enligl denna lag fordras ej om förvärvet skall ske genom giftorätt, som åtnjuts enligt äldre giftermålsbalken.

6.

Sambruksförening, på vilken lagen (1948:218) om sambruksföreningar är tillämplig, är icke kontrollsubjekt enligt 1 S första stycket denna lag.

Prop. 1981/82:135

41

4   Förslag till

Lag om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast

egendom m. m.

Härigenom föreskrivs följande.

Om fast egendom m. m.

1 § Kontrollsubjekt som avses i lagen (1979:00) om kontroll av utländsk företagsetablering här i riket (kontrollsubjekl) får ej utan tillstånd för vaije särskilt fall här i riket förvärva fast egendom.

Förvärvstillslånd fordras ej om förvärvet sker genom bodelning, arv eller testamente eller genom fusion enligl 14 kap. 8 S aktiebolagslagen (1975:1385).

Vad i denna lag sägs om fast egendom skall gälla även tomträtt saml, i tillämpliga delar, bostadsanende enligt 10 kap. jordabalken, om upplåtelsen avser rätl att uppföra eller bibehålla bostadshus för fritidsändamål. Vad som sägs om lagfart skall, när fråga är om tomträtt, i stället avse inskrivning av förvärv av tomträtt.

2,\V Har förvärvstillslånd ej sökts före förvärvet, skall del sökas inom tre månader från del förvärvet skedde.

3§ Ansökan om förvärvstillstånd skall tillställas länsstyrelsen i det län där egendomen eller del av denna är belägen. Ansökan skall vara skriftlig och innehålla uppgift om registerbeteckning för den eller de fastigheter som berörs av förvärvet. Fångeshandlingen eller, om sådan ännu ej upprättats, fångesmannens skriftliga samtycke till ansökan skall företes.

Uppfyller ej ansökan vad som föreskrivs i första styckel, skall länsslyrelsen förelägga sökanden att inom viss tid avhjälpa bristen. Efterkoms ej föreläg­gandet, skall länsslyrelsen avvisa ansökningen. Underrättelse om denna påföljd skall intagas i föreläggandet.

4

§ Ansökan om tillstånd att förvärva fast egendom genom köp eller byte för ej prövas, innan det blivit slutligt avgjort om förköp enligt förköpslagen (1967:868) skall äga rum. Vad nu sagts äger ej tillämpning, om del är uppenbarl alt förköpsrätt icke kommer att utövas.

5

§ Görs ej ansökan om förvärvstillstånd inom föreskriven lid och på föreskrivet säll eller vägras förvärvstillslånd genom lagakraftägande beslul, är fånget ogiltigt.

Meddelas i strid mot vad därom är föreskrivet i jordabalken lagfart innan förvärvstillstånd beviljats, äger första stycket ej tillämpning på fånget.

6 § Har förvärv enligt meddelat tillstånd ej skett inom etl år från del

tillståndet meddelades, är tillståndet förfallet. Erinran härom skall intagas i

beslut om tillstånd till framtida fång.

Prop. 1981/82:135

42

7 § Fråga om förvärvstillstånd prövas av regeringen, om ej annat följer av

9-11 SS.

När regeringen skall pröva tillståndsfrågan, skall länsslyrelsen insända ansökningshandlingarna jämte eget yttrande över ansökan till regeringen.

8 § Förvärvstillslånd får icke meddelas om det strider mot grunderna för

sådan lag, vars föreskrifter om förvärvsprövning enligl i lagen upplagen

undantagsbestämmelse ersätts av denna lag, eller om hinder möter med

hänsyn lill rikels försvar eller säkerhet, egendomens lämplighet för avsett

ändamål eller annat allmänt intresse eller med hänsyn till förvärvarens

personliga förhållanden.

9§ Svensk juridisk person skall meddelas tillstånd atl förvärva fast egendom, om egendomen behövs för förvärvarens näringsverksamhet.

Fråga om tillstånd till förvärv som avses i första styckel prövas av länsstyrelsen, såvida icke egendomen omfattar naturtillgång av vikt för rikels energiförsörjning eller egendomen annars har betydande värde.

10      § Utländsk medborgare, som förut varit svensk medborgare eller annars

har särskild anknytning till Sverige, skall meddelas tillstånd att förvärva fast

egendom, om egendomen förvärvas huvudsakligen för att bereda förvär­

varen och hans familj bostad för fritidsändamål. Annan utländsk medborgare

skall meddelas tillstånd all förvärva fasl egendom för angivet fritidsändamål,

om egendomen är belägen inom område, där efterfrågan på frifidsfastigheter

icke är så betydande atl på grund härav risk föreligger för stegring av

fastighetsvärdena.

Fråga om tillstånd lill förvärv som avses i första slycket prövas av länsstyrelsen.

11      

§ Utländsk medborgare skall av länsslyrelsen meddelas tillstånd alt

förvärva fast egendom, om

1.

egendomen är taxerad som annan fastighet och vid taxeringen beteck­nats som småhusfastighet samt förvärvas huvudsakligen för att bereda förvärvaren och hans familj stadigvarande bostad,

2.

egendomen är taxerad som annan fastighet och vid laxeringen beteck­nats som hyresfastighet saml förvärvaren förut varit svensk medborgare eller annars har särskild anknytning till Sverige,

3.

egendomen förvärvas för atl bereda förvärvaren utkomst genom jordbruk, åt vilket han kan antagas komma atl själv ägna sig, saml förvärvaren förut varit svensk medborgare eller annars har särskild anknyt­ning lill Sverige,

4.

egendomen förvärvas för att bereda förvärvaren utkomst genom annan näringsverksamhet, för vilken egendomen prövas behövlig, saml förvärvaren antingen har särskild anknytning till Sverige och har fåll näringstillstånd enligl 5 S lagen (1968:555) om rätl för utlänning och utländskt förelag alt idka näring här i riket, om sådanl tillstånd behövs, eller har permanent uppehålls­tillstånd enligt 9 S utlänningslagen (1954:193),

5.

förvärvaren är fängesmannens make eller om förvärvaren eller, när

Prop, 1981/82:135

43

makar förvärva gemensamt, endera av dem är fångesmannens eller också, om denne är gift, hans makes avkomling, syskon eller syskons avkom­ling.

Förekommer i fall som avses i första stycket hinder mot meddelande av förvärvstillstånd med hänsyn till bestämmelsen i 8 § skall länsstyrelsen vägra sådant tillstånd.

Om mineralfyndighet

12      § Kontrollsubjekl för ej utan tillstånd av regeringen för varje särskill fall

här i riket erhålla eller förvärva inmutningsrätt eller rätl lill utmål enligl

gruvlagen (1974:342) eller idka gruvdrift eller förvärva rättighet lill annan

mineralfyndighet än sådan som är inmutningsbar enligt gruvlagen.

Tillstånd enligl första stycket till förvärv av inmutningsrätt eller rätl till utmål behövs ej om förvärvet är sådant som avses i 1 S andra stycket.

Tillstånd enligl första stycket lill idkande av gruvdrift eller lill förvärv av rättighet lill mineralfyndighet som inle är inmutningsbar behövs icke i de fall där regeringen meddelar koncession enligt lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter eller tillstånd enligt lagen (1966:314) om kontinenlal­sockeln eller lämnat medgivande enligt dessa lagar lill överiåtelse av sådan koncession eller sådant tillstånd.

13

§ Har tillstånd lill förvärv enligl 12 S ej sökts före förvärvet, skall det sökas inom tre månader från det förvärvet skedde.

14

§ Ansökan om tillstånd enligt 12 S skall tillställas statens industriverk. Ansökan skall vara skriftlig och innehålla uppgifter om den med ansökan avsedda rättigheten. Verkel skall insända ansökningshandlingarna jämte eget yttrande Över ansökan till regeringen.

Uppfyller ej ansökan vad som föreskrivs i första stycket, skall statens industriverk förelägga sökanden atl inom viss lid avhjälpa bristen. Efterkoms ej föreläggandet, skall verkel avvisa ansökningen. Underrättelse om denna påföljd skall intagas i föreläggandel.

15

§ Har kontrollsubjekt utan erforderiigt tillstånd enligt 12 S erhållit eller förvärvat inmutningsrätt, skall undersökningsarbete som företages inom inmutat område vara ulan verkan lill bevarande av rättigheten.

16

§ Innehar kontrollsubjekl ulan erforderiigt tillstånd enligt 12 S rätt fill utmål, är rätlen till utmålet förverkad på först infallande dag, då försvarsav­gift enligt 6 kap, gmvlagen (1974:342) skolat eriäggas.

Om förvärv på exekutiv auktion

17      § Vad i 1 och 12 SS är föreskrivet utgör ej hinder för att genom inrop på

exekutiv auktion förvärva fast egendom eller inmutningsrätt eller rätl lill

utmål.

Prop, 1981/82:135

44

18      § Fast egendom, som förvärvats genom inrop på exekutiv auktion under

sådana förhållanden atl tillstånd enligt I S skulle ha krävts vid vanligt köp,

skall åter avyttras inom två år efter del alt auktionen vunnit laga kraft, om ej

dessförinnan nämnda förhållanden upphört eller inroparen erhållit tillstånd

att behålla egendomen. Har inropet skett för att skydda någon inroparens

fordran, för vilken han har panträtt i egendomen, eller någon hans rättighet,

som är inskriven däri, får länsslyrelsen på ansökan medge skäligt anstånd

med egendomens avyttrande, om sannolika skäl visas atl i annat fall föriust

sKulle uppkomma för inroparen.

Avyttras ej egendomen inom föreskriven tid, skall länsstyrelsen förordna atl egendomen skall säljas på offentlig auktion enligl bestämmelserna i 20 S eller, om särskilda skäl tala däremot, hänskjuta frågan till regeringens prövning.

Anteckning om beslämmelserna i första och andra styckena skall göras i det köpebrev som utfärdas med anledning av den exekutiva auktionen och, när lagfart söks, införas i fastighetsboken, om sökanden icke visar att avyltringsskyldigheten upphört.

19

§ 1 fråga om tillstånd att behålla fasl egendom äger beslämmelserna om förvärvstillslånd i 3 och 7-11 SS molsvarande tillämpning. Får länsstyrelsen icke själv avgöra ärendet, skall länsslyrelsen med eget yttrande överlämna ansökningen till regeringen. Med förordnande enligl 18 S andra stycket skall i sådanl fall anslå lill dess ansökningen prövats.

20

§ Har förordnande meddelals enligt 18 S andra slycket och har inroparen dessförinnan eller senare avyttrat egendomen, får länsstyrelsen besluta atl förordnandet ej skall gå i verkställighet.

I övrigt skall så anses och med ärendet i tillämpliga delar så förfaras, som om egendomen blivil utmätt för fordran med bästa förmånsrätt däri efter, i förekommande fall, sådana rättigheter som besvärade egendomen redan vid den exekutiva auktionen och har företräde framför alla befintliga fordringar. Egendomen får ej säljas till den som är skyldig att söka tillstånd därtill enligl 1 S eller enligt jordförvärvslagen (1965:290), enligt lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m. m. eller enligl lagen (1976:240) om förvärv av eldislributionsanläggning m. m. men icke erhållit sådant tillstånd. Avges vid auktionen bud som sålunda för antagas, skall försäljning ske även om innehavare av fordran bestrider det. Vad utsökningslagen (1877:31 s: 1)1 fråga om köpeskillingens fördelning föreskriver beträffande gäldenären skall i ärende som nu avses gälla egendomens ägare. Bestämmelsen i 40 S första stycket andra meningen lagen (1971:494) om exekutiv försäljning av fasl egendom äger icke tillämpning i fråga om egendomens försäljning.

21      § Kommer försäljning ej lill stånd vid auktionen, för länsstyrelsen inom

två år efter det atl auktionen vunnit laga kraft förordna om ny auktion. Avges

ej heller vid den senare auktionen bud som får antagas, är frågan om

försäljning av egendomen förfallen.

Kostnad i samband med auktion, som ej lett till försäljning, betalas av statsmedel.

Prop. 1981/82:135

45

22      § Har inmutningsrätt eller rätt till utmål förvärvats enligt vad i 18 S sägs,

skall inroparen avyttra rättigheten inom etl år efter den exekutiva auktionen

vurinit laga kraft, om ej dessförinnan de förhållanden, på gmnd av vilka

inroparen ej kunnat utan regeringens tillstånd förvärva rättigheten på annat

sätt än på exekutiv auktion, upphört eller inroparen erhållit regeringens

tillstånd alt behålla rättigheten. Regeringen får på ansökan av inroparen

medge anstånd med rättighetens avyttrande.

Avyttras ej rättigheten inom den i första stycket angivna liden, skall undersökningsarbete som inroparen efter utgången av samma lid företager på det inmutade området, vara ulan verkan till bevarande av inmutningsrätt. Där bestämmelserna i 6 kap. gruvlagen (1974:342) om försvarsavgift äger tillämpning i fråga om försvar av rätl till utmål, skall i fall varom nyss är sagt denna vara förverkad på först infallande dag, då försvarsavgift skolat eriäggas.

Besvär

23      § Talan mot beslul av länsstyrelse eller statens industriverk enligl denna

lag förs hos regeringen genom besvär.

Denna lag träder i kraft den 0000-00-00, då lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätlen att förvärva fasl egendom m. m. skall upphöra atl gälla. Förekommer i lag eller annan författning hänvisning till föreskrift som har ersatts genom bestämmelse i denna lag tillämpas i stället den nya bestämmelsen.

Förvärvstillstånd enligt denna lag fordras ej om förvärvet skall ske genom giftorätt, som åtnjuts enligt äldre giftermålsbalken.

Vad i 12,15 och 16 §§ föreskrivs gäller ej i fråga om inmutad mineralfyn­dighet eller gmvlägenhet, vilken innehas eller bearbetas på grund av rättighet, som förvärvals före den 31 maj 1916.

Prop. 1981/82:135

46

Bilaga 3

Sanmanst

ä

llning av remissyttranden 

ö

ver bet

ä

nkandet

(SOU 1978:75) Kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering

i Sverige m,m.__________________________________ 

Efter remiss har yttranden 

ö

ver bet

ä

nkandet avgetts av Svea hovr

ä

tt, kammarr

ä

tten i Stockholm, domstolsverket, bokf

ö

rings­n

ä

mnden, 

ö

verbef

ä

lhavaren, bankinspektionen, f

ö

rs

ä

krings­inspektionen, Stockholms fondb

ö

rs, statskontoret, riksrevisions­verket, riksskatteverket, lantbruksstyrelsen, kommerskollegium, patent- ooh registreringsverket, n

ä

ringsfrihetsombudsmannen, statens pris- och kartelln

ä

mnd, konsumentverket, 

ö

verstyrelsen f

ö

r ekonomiskt f

ö

rsvar, arbetsmarknadsstyrelsan, IL

ö

-kommltt

é

n, arbetsdomstolen, statens invandrarverk, statens planverk, statens industriverk, styrelsen f

ö

r teknisk utveckling, dele­gationen f

ö

r informationssystemet f

ö

retag - samh

ä

lle, l

ä

ns-stjTelsema i Stockholms,[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus, G

ö

teborgs och Bohus, Kopparbergs och Norrbottens l

ä

n, stiftelseutredningen (JTJ 1975:01;,/ arbetsr

ä

ttskommitt

é

n (A 1976:02), anst

ä

llningsskyddskommitt

é

n (a 1977:01), riksbanken, Svenska kommunf

ö

rbundet, Landstings­f

ö

rbundet, Kooperativa f

ö

rbundet, Lantbrukamas riksf

ö

rbund

(LHF), Sveriges industrif

ö

rbund. Svensk industrif

ö

rening, Sveriges grossistf

ö

rbund, Sveriges hantverks- och industriorganisation(SHlO)-Pamiljef

ö

retagen. Svenska handelskammarf

ö

rbundet. Svenska f

ö

retagares riksf

ö

rbund, Svenska bankf

ö

reningen, Sveriges f

ö

renings­bankers f

ö

rbund. V

ä

rdepapperscentralen VPC Aktiebolag, Svenska fondhandlaref

ö

reningen, Sveriges redovisningskonsulters f

ö

rbund. Svenska arbetsgivaref

ö

reningen, Landsorganisationen i Sverige (LO), Tj

ä

nstemannens centralorganisation (TCO), Sveriges advokatsamfund, Sveriges aktiesparares riksf

ö

rbimd och Jemkontoret.

Sveriges industrif

ö

rbund, Sveriges grossistf

ö

rbund, SHIO-Pamiljef

Ö

retagen, Svenska handelskammarf

ö

rbundet och Svenska arbetsgivaref

ö

reningen har avgett ett gemensamt remissyttrande.

F

ö

ljande remissinstanser har till sina remissyttranden fogat yttranden,

lantbruksstyrelsen av lantbruksn

ä

mnderna i Stockholms och Kristianstads l

ä

n.

Prop. 1981/82:135

47

kommerskollegium av Sk

å

nes handelskammare,

l

ä

nsstyrelsen i Stockholms l

ä

n av Stockholms l

ä

ns landsting och LO-distriktet i Stockholms l

ä

n,

l

ä

nsstyrelsen i[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus l

ä

n av Sydv

ä

stra Sk

å

nes kommunal­f

ö

rbund ooh[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

 kommun samt

l

ä

nsstyrelsen i Norrbottens l

ä

n av l

ä

nsarbetsn

ä

mnden i Norr­bottens l

ä

n.

Svenska fondhandlaref

ö

reningen har inst

ä

mt i jtriindet 

frår. 

Stockholms fondb

ö

rs.   Jemkontoret har inst

ä

mt i yttrandet fr

å

n Sveriges industrif

ö

rbund m.fl.

Prop, 1981/82:135

48

1

KONTROLL AV UTLÄNDSK JÖHETAC-SETAELERIsrs OCH UTLAUDSÄGDA FÖRETAGS

TEHKSAIffiET

Svea hovrätt:

Inledning

Inom utredningen har meningarna starkt g

å

tt is

ä

r inte bara i ficgs cm behovet av en saiih

ä

llelig kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetable­ring och utlands

ä

gda f

ö

retags verksamhet utan ocks

å

 betr

ä

ffande ut­formningen av en s

å

dan kontroll. Utredningen har mot denna bakgrund utarbetat tre olika f

ö

rslag till en lag on kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering h

ä

r i riket. 

É

>j ligheter na att n

å

 en bred poli­tisk enighet oti n

å

gotdera f

ö

rslagen torde fa bed

ö

mas som sm

å

. I dett3 l

ä

ge har hovr

ä

tten inte ansett det meningsfullt att ing

å

p

ä 

en n

ä

rmare granskning av de olika lagf

ö

rslagen. Hovr

ä

tten ifr

å

ga­s

ä

tter om inte ny remass b

ö

r ske sedan regeringen best

ä

mt sig f

ö

r vilkendera linjens f

ö

rslag som skall l

ä

ggas till grund f

ö

r lag­stiftning och det lagf

ö

rslag som d

ä

rvid utvalts 

ö

verarbetats inom vederb

ö

rande departement.

I f

ö

revarande yttrande begr

ä

nsar sig hovr

ä

tten till tv

å

 fr

å

gor av r

ä

ttslig natur. Den ena g

ä

ller om kontroll- och f

ö

rhandlings­linjernas lagf

ö

rslag i princip 

ä

r f

ö

renliga med Sveriges inter­nationella f

ö

rpliktelser. Den andra fr

å

gan avser det av f

ö

re­tr

ä

darna f

ö

r likabehandlingslinjen v

ä

ckta sp

ö

rsm

å

let om kontroll-

och f

ö

rhandlingslinjernas lagf

ö

rslag 

ä

r fr

ä

rnrrande f

ö

r den svenska r

ä

ttsordningen.

Prop. 1981/82:135

49

fblkr

ä

ttsliga aspekter

N

ä

r nya restriktioner inf

ö

rs f

ö

r utJ.

ä

ndska r

ä

ttssubjekts m

ö

jlig­heter att idka n

ä

ring h

ä

r i riket, m

å

ste h

ä

nsyn tagas till OECD:s kapitalliberaliseringsstadga, EFTA-konventionen och den europeiska bos

ä

ttningskonventionen. S

å

 har ocks

å

skett i bet

ä

nkandet, ehuru likabehandlingslinjens f

ö

retr

ä

dare har tolkat Sveriges f

ö

rpliktelser p

å

 ett annat s

ä

tt 

ä

n f

ö

retr

ä

darna f

ö

r de b

å

da andra linjerna.

P

å

 s 424 och 449 ff f

ö

r f

ö

retr

ä

darna f

ö

r kontroll- och f

ö

rhand­lingslinjerna en argumentering som g

å

r ut p

å

 att Sveriges f

ö

r­pliktelser enligt de nyss n

ä

mnda akterna inte hindrar en allm

ä

nt avfattad lag om etableringskontroll och, betr

ä

ffande till

ä

npningen av en s

å

dan lag, att kapitalliberaliseringsstadgan inte hindrar att etableringstillst

å

nd v

ä

gras n

ä

r tillst

å

nd anses of

ö

renligt Ttied n

å

got allm

ä

nt intresse. Till st

ö

d f

ö

r denna st

å

ndpunkt 

å

be­ropas i f

ö

rsta hand Sveriges 

å

r 1954 gjorda f

ö

rbeh

å

ll och i andra hand artiklarna 3 och 7 c) i stadgan samt den s k andra anm

ä

rkningen. Cm EFTA-konventionen s

ä

gs mera allm

ä

nt att h

ä

nsyn f

å

r tagas till den vid lagens till

ä

itpning.

I folkr

ä

tten g

ä

ller en allm

ä

n regel av inneb

ö

rd att internatio­nella 

ö

verenskomnelser skal] tolkas och till

ä

mpas "in good faith" den s k bona fide-principen. Regeln har' kommit till uttryck bl a i artiklarna 26 och 31 i Wien-konventionen arr traktater. Principen anses ha grundl

ä

ggande betydelse i folkr

ä

tten, n

å

got scm samman­h

ä

nger med att staterna inte utan s

ä

rskilt 

å

tagande

ä

r skyldiga att underkasta sina tvister skiljedcm eller internationell dom­stol. Cm staterna inte lojalt tolkar och till

ä

mpar internatio­nella 

ö

verenskanmelser, blir s

å

dana 

ö

verenskcjmielser i stor ut­str

ä

ckning meningsl

ö

sa.

Den internationella lojaliteten har ocks

å

 en annan aspekt. Sverige spelar i flera viktiga sammanhang, t ex p

å

 milj

ö

v

å

rdens omr

å

de, en p

å

drivande roll i det internationella samarcetet. P

ö

r att detta arbete inte skall 

ä

ventyras torde det vara av vikt att Sverige iakttar bona fide-principen.

4 

Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

50

Eiiligt kontroll- och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

retr

ä

dare t

ä

cks den f

ö

reslagna etableringskontrollen av det f

ö

rbeh

å

ll scm Sverige med avseende p

å

 kapitalliberaliseringsstadgan gjorde 

å

r 1964 f

ö

r andra direktinvesteringar 

ä

n l

å

ngtidsl

å

n (s 451 f). I fr

å

ga otn bos

ä

ttningskonventionen f

ö

rs ingen motsvarande argumentering. Sannolikt merr f

ö

retr

ä

darna f

ö

r kontroll- och f

ö

rhandlings­linjerna att kontrollen t

ä

cks av undantaget f

ö

r s

å

dana restrik­tioner scm 

ä

r n

ö

dv

ä

ndiga av tungt v

ä

gande ekonomiska eller sociala sk

ä

l.

Sveriges f

ö

rbeh

å

ll med avseende p

å

kapitalliberaliseringsstadgan g

ä

ller enligt sin ordalydelse endast "to the extent that there are limitations on the right of foreigners to engage in certain specified activities or acquire or cwn certain t-pes of properties". Ordalydelsen 

ä

r sv

å

rligen f

ö

renlig med st

å

ndpunkten att f

ö

rbe­h

å

llet t

ä

cker nya restriktioner. Den 

ä

r i vart fall inte f

ö

renlig med en kontroll son g

ä

ller i princip alla tYE)er av n

ä

ringsverk­samhet. Beaktar man att syftet med stadgan 

ä

r att successivt av­skaffa de restriktioner som fanns 

å

r 1961, f

ö

refaller det tydligt att f

ö

rbeh

å

llet inte lojalt kan 

å

beropas f

ö

r en etablerings­kontroll av den cmfattning scm f

ö

resl

å

s av f

ö

retr

ä

darna f

ö

r kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna.

Detsarmia kan s

ä

gas cm undantaget i bos

ä

ttningskonventionen. Det fr

å

ng

å

r av bet

ä

nkandet (bl a s 367) att utredningen har varit enig cm att det allm

ä

nt sett inte finns fog f

ö

r att p

å

st

å

 att de h

ä

r verksamma utlands

ä

gda f

ö

retagen inte skulle respektera svensk lag och tradition eller annars ogynnsamt avvika fr

å

n de inhenska f

ö

retagen. Att d

å

å

beropa undantaget i bos

ä

ttningskonventionen f

ö

r vad som 

ä

r n

ö

dv

ä

ndigt av tungt v

ä

gande ekonomiska eller sociala sk

ä

l f

ö

refaller inte att vara en lojal till

ä

mpning av konventionen. Det kan i sammanhanget erinras om att bos

ä

ttningskonventionen, n

ä

r den antogs i Sverige, ans

å

gs vara "ett betydelsefullt steg i riktning mot en liberalisering av de r

ä

ttsregler som g

ä

ller i fr

å

ga cm utl

ä

nningars juridiska st

ä

llning inom konventionscmr

å

det" (prop. 1971:26 s 11).

Prop. 1981/82:135

51

N

ö

jer man sig i st

ä

llet med en etableringskontroll scm ryms inom undantagsbest

ä

mmelser, ujpkcmmer fr

å

gan cm bona fide-principen kr

ä

ver att man vid avfattning av lagtexten tar h

ä

nsyn till att kontroll kan ske endast i begr

ä

nsad cmfattning. Likabehandlings-linjeris lagf

ö

rslag har anv

ä

nt denna teknik genan att i 15 

§

 knyta an till ordalydelsen i den s k andra anm

ä

rkningen i lista A till kapitalliberaliseringsstadgan. D

ä

rarot har f

ö

retr

ä

darna f

ö

r kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna, som menat att den av den f

ö

re­slagna etableringskontrollen inte fullt ut kan till

ä

irpas p

å

 eta­bleringar scm t

ä

cks av EFTA-konventionen, inte l

å

tit denna be­gr

ä

nsning ta sig uttryck i f

ö

reslagen lagtext.

Utredningen on f

ö

rfattningspublicering m m uttalade sig i sitt bet

ä

nkande "Internationella 

ö

verenskommelser och svensk r

ä

tt" (SOU 1974:100) s

ä

rskilt cm praxis i det fall att konventions-bes t

ä

mnelser , som i och f

ö

r sig 

ä

r f

ö

renliga med best

ä

mmelser i g

ä

llande lagstiftning, skall till

ä

mpas av myndighet: "Ibland 

å

terfinns s

å

dana best

ä

mmelser i en f

ö

rfattning. S

å

ar fallet framf

ö

r allt n

ä

r det 

ä

r av allm

ä

nt intresse att veta, vilka be­fogenheter en myndighet har. I andra fall delges best

ä

.Trmelserna ber

ö

rd myndighet genom en 

ä

mbetsskrivelse fr

å

n Kungl. Maj:t, eventuellt i samband med bemyndigande f

ö

r myndigheter att vid­taga vissa 

å

tg

ä

rder. N

ä

r till

ä

mpningen av best

ä

mmelserna ligger inom ramen f

ö

r en central f

ö

rvaltningsmyndighets alLTi

ä

nna upp­gifter torde de vanligen bara 

ö

vers

ä

ndas till rryndigheten utan s

ä

rskild vericst

ä

llighetsf

ö

reskrift." (SOU 1974:100 s 47). Ut­redningen f

ö

reslog inte n

å

gon

ä

ndring i detta h

ä

nseende.

Numera m

å

ste beaktas r

ä

ttsfallet RA 1974:61. Fr

å

ga var om en skolstyrelse hade att i sin verksamhet iakttaga art. 2 i till-l

ä

ggsprotokollet den 20 mars 1952 till konventionen den 4 no­vember 1950 ang

å

ende skydd f

ö

r de m

ä

nskliga r

ä

ttigheterna och grundl

ä

ggande friheterna. Regeringsr

ä

tten besvarade fr

å

gan nekande och anf

ö

rde: "En av Sverige bitr

ä

dd internationell 

ö

verenskonmelse g

ä

ller ej direkt f

ö

r den inanstatliga r

ä

tts-till

ä

irpningen i v

å

rt land, utan de r

ä

ttsliga principer, son

Prop. 1981/82:135

52

kommit till uttryck i 

ö

ver ens konmelser, m

å

ste f

ö

r att bli g

ä

llan­de r

ä

tt i v

å

rt land, i den m

å

n s

å

 erfordras, upptagas i en mot­svarande svensk lag (transformering)." (Jfr NJA 1973 s 423).

Det kan i sammanhanget n

ä

mnas att dcmstolen f

ö

r de Europeiska Galenskaperna i ett r

ä

ttsfall fann att Frankrike hade brutit not vissa skyldigheter enligt f

ö

rdraget cm den Europeiska Eko-ncjmiska Gemenskapen genan att inte i sin interna lagstiftning ange att en utl

ä

nningsdiskriminerande best

ä

nmelse inte g

ä

llde medborgare fr

å

n BG-staterna. Frankrikes inv

ä

ndning att be-st

ä

mnelsen aldrig hade till

ä

mpats p

å

 ett f

ö

r medborgare i E3-stat diskriminerande s

ä

tt hj

ä

lpte inte. (Recueil de la Juris-prudence de la Gour de Justice des (jcmnunaut

é

s Europ

é

ennes, 1974 s 359). Av detta r

ä

ttsfall kan dock inte utan vidare dragas n

å

gra slutsatser med avseerr

ä

e 

på  

andra internationella 

ö

verenskarmelser; D3 anses vara en r

ä

ttsordning "sui generes".

BxLigt hovr

ä

ttens mening f

å

r bona fide-principen anses kr

ä

va att en svensk lag cm utl

ä

ndsk etablering avfatt:as s

å

 att man s

ä

kerst

ä

ller att till

ä

mpningen kctimer att ske med beaktande av hith

ö

rande internationella 

ö

verenskcnmelser. Denna bed

ö

mning harmonierar med den son finansutskottet gjorde i 1974 

å

rs lag­stiftnings

ä

rende om 

ä

ndring i valutalagen (FiU 1974:23 s 23 f).

Under alla anst

ä

ndigheter synes ett f

ö

rtydligande av de olika 

å

beropade undantagens till

ä

mpningsomr

å

de vara erforderligt f

ö

r att den f

ö

reslagna kontrollen skall kunna ske med lojalt be­aktande av hith

ö

rande internationella 

ö

verenskonmelser. Vad scm i bet

ä

nkandet s

ä

gs p

å

 s 452 cm till

ä

npligheten av artikel 3 och av artikel 7 c) i kapitalliberaliseringsstadgan 

ä

r inte tydligt. Detsamma g

ä

ller uttalandena p

å

 samna sida on den s k andra anm

ä

rkningen. S

å

scm rent g

å

tfullt framst

å

r kcmmentaren till EFTA-konventionens etableringsartikel p

å

 s 477 f i be­t

ä

nkandet.

Prop. 1981/82:135

53

R

ä

ttss

ä

kerhetsaspekter

fbretir

ä

darna f

ö

r likabehandlingslinjen menar att s

ä

rskilt kontxoll-linjens lagf

ö

rslag inneh

å

ller vidstr

ä

ckta generalklausuler p

å

 ett s

ä

tt son 

ä

r fr

ä

mmande f

ö

r svensk r

ä

ttsordning. De t

ä

nker sig det fall att det f

ö

reslagna systemet skulle g

ä

lla all n

ä

ringsverk­samhet i Sverige och menar att det d

å

 skulle vara uppenbart att systemet inte uppfyller "de krav p

å

 lagbundenhet i myndigheter­nas handlande scm 

ä

r fundament:ala i en utvecklad r

ä

ttsstat" (s 520).

H

ä

remot har f

ö

retr

ä

darna f

ö

r kontrollinjen inv

ä

nt att de inte hyser n

å

got tvivel om att ett med gott omd

ö

me till

ä

npat koncessionssysten p

å

 kort tid kotrmer att vederl

ä

gga s

å

dana f

ö

rest

ä

llningar som t ex att utlands

ä

gda f

ö

retag l

ö

per risken att p

å

 mer eller mindre godtyckliga grunder drabbas av k

ä

nn­bara sanktioner (s 479).

Den lagstiftning scm f

ö

rordas av f

ö

retr

ä

darna-f

ö

r kontroll-och f

ö

rhandlingslinjerna kan onekligen f

ö

rs

ä

tta de ber

ö

rda f

ö

retagen i en otrygg r

ä

ttsst

ä

llning. Sedan ett f

ö

retag i vederb

ö

rlig ordning har erh

å

llit tillst

å

nd att driva n

ä

rings­verksamhet av visst slag, skall tillst

å

ndet enligt kontroll­linjens f

ö

rslag kunna f

ö

rbindas med nya villkor, an f

ö

retaget anses driva sin verksamhet i strid mot .allm

ä

nt intresse. En­ligt f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag skall regeringen - p

å

beg

ä

ran av en arbetstagarorganisation, en myndighet eller en korrmun -kunna uppst

ä

lla villkor eller f

ö

reskrift r

ö

rande verksamheten, cm regeringen anser att det 

ä

r oundg

ä

ngligen n

ö

dv

ä

ndigt f

ö

r tillgodoseende av allm

ä

nt intresse.

Visserligen har utl

ä

nningar sedan gammalt f

å

tt finna sig i en os

ä

krare r

ä

ttsst

ä

llning 

ä

n svenska medborgare. Under tiden efter andra v

ä

rldskriget har det enellertid skett en medveten utveckling i syfte att "ge utl

ä

nningar r

ä

ttsliga garantier mot godtycklig behandling och att ge dem en s

å

 tryggad st

ä

llning san m

ö

jligt" (prop. 1975/76:18 s 99). Vidare r

ö

r de av f

ö

re­tr

ä

darna f

ö

r kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna f

ö

reslagna

Prop, 1981/82:135

54

reglerna inte bara utl

ä

nningar utan ocks

å

 svenska aktie

ä

gare och svenska del

ä

gare i handelsbolag. Hovr

ä

tten noterar s

ä

rskilt att enligt punkt 5 i 

ö

verg

å

ngsbest

ä

imielserna till kontrollinjens f

ö

rslag villkor och f

ö

reskrifter skall kunna 

å

l

ä

ggas 

ä

ven s

å

dana svenska f

ö

retag som redan driver n

ä

ringsverksamhet vid lagens ikrafttr

ä

dande.

Den r

ä

ttsliga otrygghet son kontrollinjens och f

ö

rhandlings­linjens lagf

ö

rslag kan inneb

ä

ra sainnanh

ä

nger dels med att ut­trycket allm

ä

nt intresse 

ä

r ytterligt vidstr

ä

ckt, dels med att inga gr

ä

nser har satts f

ö

r inneh

å

llet i de f

ö

reskrifter som f

å

r

å

l

ä

ggas f

ö

retagen.

Eiiligt l

ä

ran on illojal maktanv

ä

ndning, som f

å

r anses veder-t:agen i svensk r

ä

tt, (se t ex Ole[REDACTED_EFTERNAMN], Allm

ä

n f

ö

rvalt­ningsr

ä

tt, Stockholm 1978, s 44, H

å

kan Str

ö

mberg, Allm

ä

n f

ö

r­valtningsr

ä

tt.[REDACTED_EFTERNAMN] 1978, s 81 f, och Hans Ragnaiialm., F

ö

rvalt­ningsr

ä

ttens grunder, Uddevalla 1978, s 79) f

å

r offentlig makt inte brukas f

ö

r andra syften 

ä

n de som har motiverat maktbe­fogenheten, ton brukar i anslutning d

ä

rtill skilja mellan till-l

å

tna och ovidkommande h

ä

nsyn. Principen, scm har haft avse­v

ä

rd betydelse bl a i JO:s tillsynsverksamhet, kan knappast fylla sin skyddsfunktion i fr

å

ga or. en maktbefogenhet som f

å

r anv

ä

ndas i varje allm

ä

nt intresse.

F

ö

rlitan p

å

 att till

ä

npningen av en lag, som inryimier vid­str

ä

ckta maktbefogenheter, kanmer att handhavas med gott cm-d

ö

me har i v

å

rt land i regel inte ansetts utg

ö

ra tillr

ä

ckligt beaktande av kravet p

å

 r

ä

ttss

ä

kerhet f

ö

r enskilda. 

Ä

ven den motivering son p

å

 s 461 getts f

ö

r att ej 

å

l

ä

gga arbetstagar­representanter tystnadsplikt kan ur denna aspekt v

ä

cka be­t

ä

nkligheter. F 

ö

 synes man p

å

 denna punkt ha gjort en annan intresseaw

ä

gning 

ä

n den son kanmer till uttryck i 14 kap. 7 

§ 

lagr

å

dsremissen den 7 december 1978 med f

ö

rslag till sekretess­lag m m.

Prop, 1981/82:135

55

Den vidstr

ä

ckta inneb

ö

rd som kan l

ä

ggas i uttrycket allm

ä

nt in­tresse kan ocks

å

 saimanst

ä

llas med regeringsformens regler cm delegation av norrrgivningsmakten. Syftet med dessa regler (se s

ä

rskilt prop. 1973:90 s 209 ff) f

ö

rfelas l

ä

tt genom lagstift­ning san, utan att stadga normer f

ö

r de enskilda scm ber

ö

rs av lagen, ger myndighet befogenhet att med sanktioner eller med sanktionerade f

ö

reskrifter ingripa mot enskilda r

ä

tts­subjekt s

å

snart ett allm

ä

nt intresse anses p

å

kalla detta.

Ytterligare m

å

i detta sanmanhang erinras cm 1 kap. 9 

§ 

regeringsformen. Eliligt detta stadgande skall danstolar samt f

ö

rvaltningsmyndigheter och andra san fullg

ö

r uppgifter inan den offentliga f

ö

rvaltningen i sin verksamhet beakta allas likhet inf

ö

r lagen. Det framst

å

r av f

ö

rarbetena (prop. 1975/76: 209 s 98 och KU 1975/76:56 s 21) att det p

å

denna punkt f

ö

re­ligger en viktig principiell skillnad mellan vad lagstiftaren f

å

r g

ö

ra och vad de r

ä

ttstill

ä

npande organen f

å

r g

ö

ra. Stadgan­det avser endast r

ä

ttstill

ä

mpningen, d

ä

remot inte lagstiftningen. Differentierande lagstiftning 

ä

r, s

å

som framh

ö

lls i proposi­tionen, fullt legitim och n

ö

dv

ä

ndig i ett modernt samh

ä

lle. D

ä

remot f

å

r de r

ä

ttstill

ä

mpande organen inte g

ö

ra n

å

gon skillnad mellan olika fall ut

ö

ver vad son f

ö

ljer av g

ä

llande r

ä

ttsregler. Vid till

ä

npningen av en lag som ger utrymme f

ö

r all 

å

tskillnad som kan motiveras med ett allm

ä

nt intresse f

å

r de r

ä

ttstill-l

ä

mpande organens skyldighet att beakta allas likhet inf

ö

r lagen knappast n

å

got inneh

å

ll. De f

å

r med denna lagstiftnings­teknik i sj

ä

lva verket friare h

ä

nder 

ä

n lagstiftaren sj

ä

lv, eftersom lagstiftarens r

ä

ttsskapande verksamhet 

ä

r begr

ä

nsad till att utforma generellt till

ä

mpliga regler. (Jfr prop. 1973:90 s 204 f samt f

ö

rbudet i 11 kap. 2 och 7 

§§

 regerings­formen f

ö

r riksdagen att ingripa i till

ä

mpningen av g

ä

llande r

ä

tt 

på  

enskilda fall.)

Sammanfattning

I enlighet med vad san anf

ö

rts i det f

ö

reg

å

ende finner hovr

ä

tten att kC

Ä

itroll- och f

ö

rhandlingslinjernas lagf

ö

rslag inte l

å

ter sig v

ä

l f

ö

renas med de f

ö

rpliktelser v

å

rt land 

å

tagit sig i

Prop. 1981/82:135

56

skilda internationellrättsliga saninanhar*g. Sådana anmärkningar kan däremot inte med fog riktas mot de lagförslag scm grundas på likabehandlingslinjen.  I den mån kontrollinjens eller för­handlingslinjens förslag skall läggas till grund för lagstift­ning är det enligt hovrättens mening nödvändigt att man i lag­text och i motiven närmare anger vilka allmänna intressen lag­stiftningen avser att skydda, vilka villkor och föreskrifter som kan åläggas företagen och under vilka förutsättningar sank­tioner kan tillgripas. Behovet av preciseringar gäller särskilt förutsättningarna för ingripanden not företag son i vederbörlig ordning erhållit tillstånd att bedriva näringsverksamhet här i landet.

Kammarrätten i Stockholm:

Betänkandet,   som är mycket  omfattande,   rör  i  allt  vä­sentligt   sådant   som kammarrätten  inte  kominer  i  kontakt med  i  sin  ämbetsutövning utom såvitt  avser några de­taljspörsmål,   beträffande  vilka  kammarrätten  .är  besvärs-instans och där besvärsmål är ytterst  sällsynta.   Det kan påpekas  att utredningen över huvud  ir.te haft  att ta ställning till  frågor  om taxering och  beskattning av utländska  företag.

Kammarrätten känner det  därför  föga meningsfullt  att närmare  gå in på de i betänkandet avhandlade angelä­genheterna,   beträffande  vilka domstolen  inte  besitter särskild  erfarenhet  eller sakkunskap.   Yttrandet  har utformats  i enlighet häraed.

Prop, 1981/82:135

57

Den grundl

ä

ggande fr

å

gan i sammanhanget 

ä

r om det 

ö

ver huvud beh

ö

vs en s

ä

rskild kontroll av utl

ä

ndska f

ö

retags etablering och verksamhet h

ä

r i riket ut

ö

ver vad som finns i den redan g

ä

llande svenska lagstift­ningen. Utredningen s

ä

ger sj

ä

lv d

ä

rom (s 566) att vilka problemen 

ä

r och vilken betydelse de b

ö

r till­m

ä

tas ytterst 

ä

r en fr

å

ga om v

ä

rderingar. Utredningen har inte tagit fram n

å

got material f

ö

r bed

ö

mningen utan st

ä

llningstagandena synes helt vara baserade p

å 

utredningsledam

ö

ternas grundinst

ä

llning till fr

å

gor av detta slag. N

å

gon enighet har inte kunnat vinnas inom utredningen och den uttalar dessutom (s 301) att mycket talar f

ö

r att remissutfallet inte kommer att ge n

å

gon best

ä

md v

ä

gledning.

Kammarr

ä

tten, som i enlighet med vad ovan sagts saknar anledning att n

ä

rmare g

å

 in p

å

utredningens huvudfr

å

ga, vill endast ifr

å

gas

ä

tta om ens det l

ä

ngst g

å

ende f

ö

r­slaget kan komma till r

ä

tta med de problem som l

ä

r vara st

ö

rst betr

ä

ffande de multinationella f

ö

retagen.

Vad kammarr

ä

tten d

å

 n

ä

rmast t

ä

nker p

å

ä

r sv

å

righeterna att bem

ä

stra problem i samband med att utl

ä

ndska f

ö

re­tag vill inskr

ä

nka eller l

ä

gga ned sin verksamhet h

ä

r i riket med 

å

tf

ö

ljande problem f

ö

r syssels

ä

ttningen. F

ö

respr

å

karna f

ö

r utvidgade kontroller t

ä

nker sig tyd­ligen att ett utl

ä

ndskt f

ö

retag vid sin etablering skall kunna avkr

ä

vas garantier f

ö

r att syssels

ä

ttningen vid f

ö

retaget uppr

ä

tth

å

lles. Om detta inte kan full­g

ö

ras t

ä

nker man sig att f

ö

retaget vid vite skall kunna f

ö

rel

ä

ggas att forts

ä

tta verksamhet f

ö

r att uppr

ä

tth

å

lla syssels

ä

ttningen. Det torde i praktiken bli sv

å

rt f

ö

r svensk myndighet att p

å

 angivet s

ä

tt eller eljest med tv

å

ngsmedel framtvinga fortsatt verk­samhet i riket n

ä

r det utl

ä

ndska f

ö

retaget sj

ä

lv anser att de f

ö

ruts

ä

ttningar, p

å

 vilka etableringen bygger, inte l

ä

ngre motsvarar f

ö

rv

ä

ntningarna.

Vad som ytterligare synes b

ö

ra uppm

ä

rksammas g

ä

ller

Prop, 1981/82:135

58

internpriss

ä

ttningen, som har betydelse b

å

de i valuta­h

ä

nseende och f

ö

r f

ö

retagens betalning av skatter, tul­lar och andra avgifter. Som utredningen (s 380 ff) framh

å

llit f

ö

religger det kontrollsv

å

righeter i detta h

ä

nseende och det f

å

r v

ä

l anses vara klarlagt, att best

ä

mmelsen i 43 

§

 1 mom kommunalskattelagen f

ö

r mot-verkan av osk

ä

liga vinst

ö

verflyttningar till utlandet icke utgjort n

å

got effektivt instrument i taxerings-arbetet. Besv

ä

rsm

å

l r

ö

rande denna best

ä

mmelse har varit s

ä

llsynta i kammarr

ä

tten.

Med det sagda vill kammarr

ä

tten ifr

å

gas

ä

tta om en om­fattande och dyrbar kontrollapparat skall byggas ut n

ä

r de st

ö

rre problemen i sammanhanget kan vara sv

å

ra att bem

ä

stra.

Vid genomg

å

ng av f

ö

rfattningsf

ö

rslagen till kontroll­lagstiftning har kammarr

ä

tten f

ä

st sig vid best

ä

mmel­serna om sekretesskydd, d

ä

r kontroll- och f

ö

rhand­lingslinjernas f

ö

rslag inneb

ä

r att tystnadsplikt endast g

ä

ller den som i myndighetsut

ö

vning tagit befattning med 

ä

rende enligt lagen, (Dm tystnadsplikt inte om­fattar alla blir den r

ä

tt meningsl

ö

s och kammarr

ä

tten anser d

ä

rf

ö

r att likabehandlingslinjens f

ö

rslag i detta h

ä

nseende 

ä

r att f

ö

redra.

Kammarr

ä

tten har vidare noterat att i samband med eventuellt upph

ä

vande av 1968 

å

rs lag om r

ä

tt f

ö

r ut­l

ä

nning och utl

ä

ndskt f

ö

retag att idka n

ä

ring h

ä

r i riket kammarr

ä

tten icke l

ä

ngre kommer att vara besv

ä

rs-instans i sammanhanget. Kammarr

ä

ttens uppgift har endast g

ä

llt detaljer och kammarr

ä

tten har inget att inv

ä

nda i denna del.

Prop. 1981/82:135

59

Domstolsverket:

Domstolsverket har huvudsakligen begr

ä

nsat sin granskning till att avse de konsekvenser f

ö

rslaget medf

ö

r fr

å

n hand­l

ä

ggningssynpunkt f

ö

r inskrivningsmyndigheterna.  Domstols­verket har d

ä

rvid ingen erinran mot f

ö

rslagen i bet

ä

nkandet.

Bokföringsnämnden  (ma.i orit et en):

BFN   konstaterar   att   utredningen   presenterar   tre alternativa   f

ö

relag   om   kontrulj    av   uti

ä

ncisU   f

ö

retcnE-etablering   h

ä

r   i   riket   -   kontrciiinjen,    f

ö

rhandlings­linjen   och   likabehandlingslinjen.    F

ö

rslagen   otnfsttar i   f

ö

rsts   hand   och   i   olika   utstr

ä

ckning   best

ä

mmelser om   tillst

å

nd   f

ö

r   kontroilsubjckt   att   driva   n

ä

rinns-verksanihet   och   f

ö

rv

ä

rva   aktier   och   andelar   har   i   riket samt   oni   tillsyn   av   kontrolIsubjekten.    Ifr

å

gavarande best

ä

mmelser   synes   ha   direkt   samband   med   BFN:s arbetsomr

å

de   enbart   d

å

   det   g

ä

ller   verksarrhetskontroll fr enligt   kontrollinjen.   QFN   koncentrerar   d

ä

rf

ö

r   sitt yttrande   till   denna   fr

å

ga.

I   den   allm

ä

nna   motiveringen   i   bet

ä

nkandet   betr

ä

ffande verksamhetskontrollen   enligt   kontrollinjen   behandlas villkor   r

ö

rande   OECD:s   riktlinjer   f

ö

r   multinationella f

ö

retag   m.m,    (15,3.2.1)   samt   villkor   r

ö

rande   offentlig information   om   internationella   koncerner   (15.3,2.2).

Prop. 1981/82:135

60

Utredningen konstaterar bl.a. d

å

 det g

ä

l] er arbt-tet p

å

 en internationell redovisningsstandard att "ett betydande utredningsarbete p

å

g

å

r p

å

 f

ö

revarande omr

å

de. Det m

å

ste emellertid anses ovisst vilka resultat son slutligen kan komma att uppn

å

s. 

Ä

ven om enighet skulle n

å

s om internationell standard f

ö

r multinaticnLlla f

ö

retags redovisning, 

ö

r det uppenbart att en eventuell anpassning av hith

ö

rande nationell lagstiftning m

å

ste bli komplicerad och tidskr

ö

vande. Dst kan allt.

å

 p

å

 gods grunder anta.t-, att den nuvarande split t:'ir;gen p? redovisningsomr

å

det kommer fitt best

å

 under l

ä

ng ti.:: fram

ö

ver". Vidare konstaterar utredningen, att "p

å

 grund av dot anf

ö

rda och sk

ä

l Lill vilka v: 

å

terkommer anser vi det n

ö

dv

ä

ndigt att f

ö

r ut lpnn;-;i:a koncerner med verksamhet i Sverige redan nu i \'isD. h

ä

nseenden st

ä

lla h

ö

gre krav p

å

 information 

ä

r. vac OE:CD:s riktlinjer inneh

å

ller".

De krav p

å

ö

kad in rcrrnation sex kontrollinjen s

å

lunda sL

Ö

ller upp inneb

ä

r j princip en precisering av de nuvarande riktlinjernt? i OECD:s irppf

ö

r andekod. Dessf. krav b

ö

r enligt BFN st

ä

llas inom ramen for Sveriges engagemang i OiTCD, i f

ö

rsta hand i konfriitt

é

n f

ö

r internstionelia investeringar och multinationella f

ö

retag (IME), Inom denna kommitt

é

 finns f

ö

r n

ä

rvarande en arbetsgrupp med uppgift att f

ö

resl

å

å

tg

ä

rce.'" f

ö

r att skapa enhetligare reoovisningsstandards samt 

ö

kad j

ä

mf

ö

rbarhet cch f

ö

rb

ä

ttrad information i f

ö

retagens 

å

rsredovisningar. Utg

å

ngspunkten f

ö

r detta arbete 

ä

r OECD:s riktlinjer f

ö

r f

ö

retagens inforrr.a-tionsgivning, 1 arbetsgruppen deltar fr

å

n svensk sidp representanter f

ö

r justitiedepartementet och bok f 

ö

r ingsn

ä

nrnden , S

å

som expertorgan p

å

 radovisnings-omr

å

det anser BF\ att ett inf

ö

rande av f

ö

reslagna specialregler skulle dels f

ö

regrips p

å

g

å

ende utvecklings­arbete inom OECD och dels medf

ö

ra redovisningsm

ä

ssiga ol

ä

genheter och kostnader. P

å

g

å

ende arbete inom IME-kominitt

é

n syftar just till s

å

dana 

ö

kade precise­ringar i informationen som utredrjngen f

ö

resl

å

r i sitt kontrolliirjealtcrnatjv.

Prop, 1981/82:135

61

BFN vill betona att en av dess arbetsuppgifter enligt g

ä

llande instruktion 

ä

r att medverka till utvecklingeri av god redovisningssed i f

ö

retagens bokf

ö

ring crn offentliga redovisning (

å

rsredovisning). OECD:s rikt­linjer f

ö

r information, sorvi har direkt anknytning till f

ö

retagens 

å

rsredovisning, har i viss omfattning reg­lerats genom best

ä

mmelser i aktiebolagslagen: 

i   ö

vrigt sker utveckling genom p

å

verkan av praxis. BFN 'jtr som sin uppg.i ft att gener;, r

å

d och anvisning driva utveck­lingen av redovisningspiaxis resp. vid beho\' f

ö

rcol

å ä

ndring eller komple

£

ter ing av den lagsli f tr: ing som g

ä

ller f

ö

retagens redovisning. Genom att f

ö

lja och medverka i utvecklingen av internst ionel1 redovis-niriqopraxis medverkar n

ä

mnden vid-::re till en '; r-; p a .s j; n;'i c av svensk redovisningostandard till internat.i onel 1 praxis. F

ö

revarande fr

å

gor i utrediiingen nynci; s

é

lund

ö

 med f

ö

rdel kunna handl

ä

ggas och drivas av BF;-J Inor;, ramen f

ö

r n

ä

mndens instruktion.

Prop. 1981/82:135

62

Bokf

ö

ringsn

ä

mnden (minoriteten):

Den s k kontrollinjens f

ö

rslag inneb

ä

r vissa krav p? utl

ä

ndska f

ö

retags informatiorisgivninn vid etablering i overipe. Kravan bycps;- p

å

 inforna-tionsavsnittet i GECDs uppf

ö

randeregler f

ö

r muHi nationell a f

ö

retSQ men 

ä

r b

å

de utvidgade och preciserade i f

ö

i'h

é

.ll2nde till dessa regler.

ljppf

ö

randc;'eglernas infoniiGtionsavsnitt ar inte liktydicv r:,ed 

ri:r-::r r

ö

r

f

ö

retagens redovisninn. S

å

lunda saknas krav bcde p

é

 resultstr

ä

kr.ing oc": balansr

ä

kning. Uopforandereglerna inneiilller ?. andra sidan vi.vse l:rav so"-sam.xanfener med vac som norpalt h

ö

r hemina inom redovisningens oinrsde t 

?:

finanr.-leringsanalys.

Uppfcrandereglornas ir.formationsavsnitr ir.neh

ä

llcr b

å

de krav sor 

'iv 'l'ir]r:rc 

g

å

ende 

ä

n vad svensk lacstiftning eller praxis st

ä

ller och krav sot;, ar minc-re l

å

nr.t g

å

endt.

D

å

 uppf

ö

reridsreglerna alltst. bara inneb

ä

r vissa och d

ä

rtill becr

ä

nsadt- co-litiska krav sor OECD-reneringarna st

ä

llr p

é

 rr.ul ti nationell a f

ö

retaos all-rri

ä

nr.a informationsnivninn skall de inte blandas ihop rned det intfi.~natione"'ia arbete som p

å

g

å

r bl a i OECD n

ä

r det g

ä

ller att fa till st

å

nd en enhetlicare redovisningsst

ä

ndard internationel11.

"S.isGiTi expertorgan p

å

 redovisningsomr

å

det" har inte BFM konpetens att

uttala

sig om det 

ä

r l

ä

mpligt eller ej att till

ä

mpa, precisera eller utvidca

de krav

p

ä

 allm

ä

n informationsgivning scm OECDs uopf

ö

randeregler st

ä

ller. BFii

borde

d

ä

rf

ö

r avst

å

 fr

å

n att avge detta reirissvar.

N

ä

r det g

ä

ller OECOs arbete med att utveckla internationellt enhetligare re­dovisningsstandards 

ä

r detta ett omr

å

de som BFM aktivt b

ö

r f

ö

lja. Detta f

å

r dock inte inneb

ä

ra, och har intill detta remissvars avgivande inte heller inneburit, att BF.N passivt skall avvakta de internationelle resultaten utan att nationellt fullg

ö

ra sina 

å

ligganden att utveckla en b

ä

ttre redovisnings­praxis.

Prop, 1981/82:135

63

ö

verbef

ä

lhavaren:

Utredningens uppgift har varit att f

ö

resl

å

 dels ett generellt system f

ö

r kontroll av utl

ä

ndsk f

ö­

retagsetablering och verksamhet i Sverige, dels en f

ö

rb

ä

ttrad information om utl

ä

ndskt inflytan­de i svenskt n

ä

ringsliv, dels ock en s

ä

rskild lag­stiftning om kontroll av utl

ä

ndskt f

ö

rv

ä

rv av mark och naturtillg

å

ngar. 

Ö

verbef

ä

lhavaren tillstyrker utredningens f

ö

rslag att best

ä

mmelserna om f

ö

re­tagsetablering och fastighetsf

ö

rv

ä

rv tas upp i skilda lagar.

Ö

verbef

ä

lhavaren delar 

ä

ven den anf

ö

rda uppfatt­ningen, att det inte synes vara n

ö

dv

ä

ndigt med en radikal oml

ä

ggning av den hittillsvarande politi­ken men att det likv

ä

l beh

ö

vs en ordning som g

ö

r det m

ö

jligt att hindra utl

ä

ndska investeringar n

ä

r dessa strider mot v

ä

sentliga allm

ä

nna intressen. Sj

ä

lvfallet m

å

ste internationella 

å

taganden be­aktas.

Inom utredningen har meningarna g

å

tt starkt is

ä

r vad betr

ä

ffar den samh

ä

lleliga kontrollen av f

ö

re­tagsetablering och de utl

ä

ndska f

ö

retagens verk­samhet. Utredningen har inte heller funnit det m

ö

jligt att framl

ä

gga ett enat f

ö

rslag, som omfat­tas av utredningens majoritet, utan l

ä

mnar tre f

ö

rslag vid sidan av varandra. 

Ö

verbef

ä

lhavaren finner inte sk

ä

l att g

å

 n

ä

rmare in p

å

 vart och ett av f

ö

rslagen och n

ä

rmare granska avvikelserna i det enskilda fallet. Det kan dock konstateras att f

ö

retr

ä

darna f

ö

r de olika linjerna i vissa v

ä

sent­liga avseenden framl

ä

gger likalydande f

ö

rslag.

Prop, 1981/82:135

64

En allm

ä

n bed

ö

mning ger dock vid handen att det m

å

ste finnas en kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering i Sverige. Hur l

å

ngt denna kontroll b

ö

r str

ä

cka sig ar en mycket sv

å

r och invecklad fr

å

ga d

ä

r en m

ä

ngd olika faktorer g

ö

r sig mer eller mindre g

ä

llande. Betr

ä

ffan­de vissa faktorer 

ä

r bed

ö

mningen dessutom os

ä

ker. I utredningen redovisas sk

ä

l f

ö

r en l

å

ngtg

å

ende etable­ringskontroll samtidigt som andra sk

ä

l talar f

ö

r en mera liberal syn p

å

 kontrollen. Naturligtvis framl

ä

ggs sk

ä

len med utg

å

ngspunkt fr

å

n de politiska eller andra intressen som f

ö

retr

ä

darna f

ö

r de olika meningsrikt­ningarna vill ta till vara.

Trots den sv

å

ra och komplicerade bed

ö

mming som m

å

ste g

ö

ras 

ä

r det s

ä

kert riktigt som utredningen anf

ö

r, att den hittillsvarande erfarenheten visar att de utl

ä

ndska investeringarna har haft och har ett betydande v

ä

rde f

ö

r v

å

rt land och l

ä

mnar viktiga bidrag till svensk ekonomi och svenskt n

ä

rlingsliv.

Utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering medf

ö

r emellertid inte ba­ra f

ö

rdelar. 

Ä

ven negativa effekter kan t

ä

nkas upp­komma. I utredningen n

ä

mns 

ä

ven ett flertal problem­k

ä

llor, som enligt 

Ö

verbef

ä

lhavarens mening m

å

ste be­aktas under det fortsatta lagstiftningsarbetet.

Vad som enligt 

Ö

verbef

ä

lhavarens mening 

ä

r viktigt att ta h

ä

nsyn till

ä

r risken f

ö

r svenskt beroende av ut­l

ä

ndsk f

ö

retagsverksamhet h

ä

r i landet. Fortsatt in­ternationalisering av den svenska ekonomin kan medf

ö

ra en 

ö

kad tillg

å

ng p

å

 ekonomiska maktmedel mot Sverige, 

Ö

verbef

ä

lhavaren delar 

ä

ven den uppfattning som 1974 

å

rs f

ö

rsvarsutredning framh

ö

ll i bet

ä

nkandet S

ä

kerhets­politik och totalf

ö

rsvar och som utredningen erinrar om p

å

 sidan 392 i bet

ä

nkandet. Inte minst fr

å

n bered­skapssynpunkt anser 

ö

verbef

ä

lhavaren det viktigt att vi uppr

ä

tth

å

ller en samh

ä

llelig kontroll 

ö

ver den ut­l

ä

ndska f

ö

retagsetableringen och dess verksamhet.

ö

verbef

ä

lhavaren vill h

ä

r framh

å

lla ytterligare ett sk

ä

l f

ö

r behovet av kontroll. Vid ett utl

ä

ndskt 

ö

ver­tagande - helt eller delvis - av ett svenskt f

ö

retag erh

å

lles 

ä

ven insyn i f

ö

retagets verksamhet. Detta kan medf

ö

ra risk f

ö

r att insyn 

ä

ven erh

å

lles i f

ö

r­h

å

llanden av hemlig natur och som kan vara av v

ä

sent­lig betydelse fr

å

n f

ö

rsvars- och s

ä

kerhetssynpunkt.

Prop, 1981/82:135

65

BankinsTjekt i onen:

En bed

ö

mning av det f

ö

religgande bet

ä

nkandet f

ö

rsv

å

ras av att det inte f

ö

religger n

å

got huvudf

ö

rslag saa-aa

£

atcas av-:es'majoritet inan utredningen och som allcs

ä

skulle vara utredningens egec. Vidare har st

ä

llningstagandena inom utredningen v

ä

sentligen g

å

tt efter partipolitiska linjer. S

ä

scm en politiskt neutral sTsdighet f

ö

rs

ö­

ker bankinspektionen undvika att g

ö

ra st

ä

llningstaganden son kan iq>p

£

attas som politiska. A andra sidas har inspektionen, 

ä

ven om bankerna inte direkt ber

ö

rs, en s

å

 omfattande k

ä

nnedom om och er­farenhet av de f

ö

rh

å

llanden som behandlas i bet

ä

nkandet, att in­spektionen ansett som sin skyldighet att ge statsmakterna del d

ä

r­av.

Som redovisas i bet

ä

nkandet utgjorde de utlands

ä

gda f

ö

retagen 

å

r 1975 1,3 procent av samtliga f

ö

retag och sysselsatte 7,6 procent av samtliga anst

ä

llda. Bland f

ö

retagen ingick inte bara hel

ä

gda bolag utan ocks

å

 f

ö

retag med minoritetsintressen ned till 20 pro­cent. Sen utlandsinfluerade sektorn inom svenskt n

ä

ringsliv har s

å

ledes en f

ö

rh

å

llandevis begr

ä

nsad storlek. Svenska f

ö

retagsetab-leringar utomlands har under senare ir 

ö

kat medan de utl

ä

ndska in­vesteringarna i Sverige sjunkit. Sverige 

ä

r i betydligt h

ö

gre grad ett hemland f

ö

r multinationellt f

ö

retagande 

ä

n ett v

ä

rdland f

ö

r s

å

dant f

ö

retagande.

Den bild av de utlands

ä

gda f

ö

retagens utveckling i Sverige som kan utskiljas ur materialet i bet

ä

nkandet ger inte bel

ä

gg f

ö

r annat

5 

Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 135. Bitagedel

Prop, 1981/82:135

66

ä

n att de utlands

ä

gda f

ö

retagen h

ä

vdat sig v

ä

l' i j

ä

mf

ö

relse med andra f

ö

retag, bl a i fr

å

ga om l

ö

nsamhet och kostnader f

ö

r arbets­kraft, vilket torde ha varit till f

ö

rdel f

ö

r sysBels

ä

ttningen. Denna bild av utvecklingen st

ä

zmuer 

ö

verens med inspektionens er­farenhet. F

ö

r de dotterbolag till utl

ä

ndska f

ö

retag som redovisas s

ä

rskilt har andelen arbetskraftskostnader i f

ö

rh

å

llande till samt­liga r

ö

relsedrivande bolag.varit konstant 

å

ren 1974 - 1976. Ut­lands

ä

gda f

ö

reteig har 

ö

verlag h

ö

gre teknikintensitet 

ä

n svensk

ä

gda f

ö

retag och l

å

ngt h

ö

gre forsknings- och utvecklingsutgifter i f

ö

r­h

å

llande till sitt f

ö

r

ä

dlingsv

ä

rde. De erfarenheter soa s

å

lunda redovisats, pekar 'pi att de utlands

ä

gda f

ö

retagens utveckling, s

å

som ocksS inspektionens erfarenhet utvisar, hittills varit till gagn f

ö

r svenskt n

ä

ringsliv. Set finns, s

å

vitt inspektionen kan finna, inte heller anledning befara att f

ö

retagen i framtiden skul­le f

å

 en negativ inverkan p

å

 den ekonomiska utvecklingen eller sys­sels

ä

ttningen i landet. Varken det material som redovisats av ut­redningen eller de erfarenheter inspektionen fatt ger objektiv grund f

ö

r att antaga annat 

ä

n att f

ö

retag scm vill etablera sig h

ä

r liksom hittills 

ä

r inst

ä

llde p

é

 att i sitt eget intresse noggrant f

ö

lja de regler som g

ä

ller f

ö

r svenskt n

ä

ringsliv och att de 

ä

r mina om sitt anseende och d

ä

rf

ö

r mottagliga f

ö

r kritik fr

å

n den allm

ä

nna opinionen i landet.

Det anf

ö

rda leder inspektionen till uppfattningen att en sk

ä

rpt kontrollagstiftning inte beh

ö

vs under nuvarande f

ö

rh

å

llanden. H

ä

rom synes man i och f

ö

r sig vara ense inom utredningen. De sk

ä

l som 

å

beropats f

ö

r ett inf

ö

rande h

ä

nf

ö

r sig i allt v

ä

sentligt till far­h

å

gor f

ö

r att f

ö

rh

å

llandena 

ä

ndriis i framtiden. F

ö

retr

ä

darna f

ö

r kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna anger s

å

lunda en rad problear-k

ä

llor f

ö

r multinationella f

ö

retag i allm

ä

nhet. S

å

vitt inspektio­nen kan finna 

ä

r emellertid sannolikheten f

ö

r att dessa problem skall f

ö

rorsaka ol

ä

genheter i v

å

rt land inte s

ä

rskilt stor. De er­farenheter som inspektionen har f

å

tt pekar som redan n

ä

mnts inte i s

å

dan riktning. 

£

n kontrollagstiftning enligt ettdera av f

ö

rsla­gen kan 

å

 andra sidan v

ä

ntas medf

ö

ra negativa f

ö

ljder. Enligt kontrollinjen sk&font-family:Verdana'>ö

retag som redan etablerats h

ä

r s

å

lunda vara skyldiga att efter f

ö

rel

ä

ggande av tillst

å

ndsmyndiglieten s

ö

ka verk­samhetstillst

å

nd, med vilket kan f

ö

renas f

ö

reskrifter och villkor.

Prop, 1981/82:135

67

Visserligen skall ans

ö

kningen om tillst

å

nd pr

ö

vas i positiv anda -avslag skall endast undantagsvis f

ö

rekomma. 

Ä

ven om till

ä

mpningen s

å

lunda f

ö

rutKSttes bli gener

ö

s, m

å

ste en tillst

å

ndsplikt f

ö

r dessa f

ö

retag likv

ä

l inneb

ä

ra ett stort m

å

tt av os

ä

kerhet vid planering av den fortsatta verksamheten. Det finns sk

ä

l befara att de i m

å

nga fall.avst

å

r fr

å

n att utveckla verksamheten ytterligare i Sverige. Att detta skulle kunna f

å

 menliga f

ö

ljder bl a f

ö

r syssels

ä

ttningen beh

ö

ver inte s

ä

rskilt framh

å

llas.

Samma bet

ä

nkligheter kan i 

ä

n h

ö

gre grad anf

ö

ras betr

ä

ffande f

ö

re­tag som planerar att nyetablera sig i landet. En sk

ä

rpt kontrollag­stiftning enligt kontroll- och f

ö

rhandlingslinjemas f

ö

rslag skulle kunna utg

ö

ra en s

å

 betydande negativ faktor vid investeringsbed

ö

m­ningen att det utl

ä

ndska f

ö

retaget avst

å

r fr

å

n etablering i Sverige. I det utsatta ekonomiska l

ä

ge vari Sverige befinner sig m

å

ste den fr

å

gan st

ä

llas om landet har r

å

d att avst

å

 fr

å

n de investeringar som utl

ä

ndska f

ö

retag kar. vara intresserads 

sv  

att g

ö

ra i v

å

rt land. Med h

ä

nsyn till att den utlands

ä

gda delen av den svenska industrin f n 

ä

r ganska liten torde risken f

ö

r en skadlig utl

ä

ndsk dominans 

ö

ver svenskt n

ä

ringsliv inte heller te sig 

ö

verh

ä

ngande.

Om utl

ä

ndska investeringar i Sverige f

ö

rsv

å

ras genom en ing

å

ende etableringskontroll finns det allvarliga risker f

ö

r att svenska f

ö

retag utomlands uts

ä

tts f

ö

r motsvarande krav vid nyetablering och f

ö

r restriktioner vid redan p

å

g

å

ende verksasihet. Erfarenheter vid svenska bankers etableringar i utlandet pekar p

å

 att krav p

å 

reciproc. tet alltmera uppst

ä

lles.

M

ö

jligheten att v

ä

gra tillst

å

nd enligt kontroll- och f

ö

rhandlings-linjemas f

ö

rslag, dvs om tillst

å

nd 

ä

r of

ö

renligt med allm

ä

nt in­tresse, st

å

r, s

å

vitt inspektionen kunnat bed

ö

ma, knappast heller i 

ö

verensst

ä

mmelse med Sveriges 

å

taganden enligt OECD:s kapitalli­beraliseringsstadga. Inspektionen syftar d

ä

rvid p

å

 det f

ö

rh

å

llan­det att enligt den s k andra imm

ä

rkningen m

ö

jligheten f

ö

r en med­lemsstat att hindra en direkt investering 

ä

r inskr

ä

nkt till fall d

ä

r investeringen skulle ha utomordentligt skadlig inverkan p

å 

medlemsstatens intressen. Den av Sverige 

å

r 1964 gjorda reservatio-

Prop. 1981/82:135

68

nen torde inte heller kunna 

å

beropas.

Inspektionen kosmer s

å

lunda till slutsatsen att det med h

ä

nsyn inte bara till Sveriges behov av industriell expansion utan ocks

å

 till Sveriges st

ä

llning som hemland i h

ö

gre grad 

ä

n v

ä

rdland f

ö

r multi­nationella f

ö

retag kan anf

ö

ras allvarliga bet

ä

nkligheter mot att inf

ö

ra s

å

dana etableringsrestriktioner som f

ö

resl

å

s av kontroll-och f

ö

rhtmdlingslinjerna. H

ä

rtill kommer de nyss n

ä

mnda bet

ä

nklig­heterna med h

ä

nsyn till Sveriges internationella 

å

taganden.

Vad ang

å

r likabehandlingslinjens f

ö

rslag inneb

ä

r detta i huvudsak en tillst

å

ndspr

ö

vning av utl

ä

ndske f

ö

rv

ä

rv av svenska aktiebolag och handelsbolag, medan de utlands

ä

gda f

ö

retagen i Sverige i 

ö

v­rigt har att f

ö

lja regler som g

ä

ller f

ö

r f

ö

retag i allm

ä

nhet. Den ansluter sig 1 praktiken n

ä

ra till vad som redan g

ä

ller.

Gemensamt f

ö

r de tre altamativa f

ö

rslagen 

ä

r att vad som f

ö

resl

å

s betr aktiebolag i allm

ä

nhet inte skall ha till

ä

mpning p

å

svenskt bankaktiebolag. De andra f

ö

retagsformerna f

ö

r svenska banker -sparbank och f

ö

reningsbank - torde ha mindre intresse i sammanhanget 

Ä

v st

ö

rre intresse 

ä

r d

ä

remot vad som kommer att g

ä

lla f

ö

r s

å

dana f

ö

retag (aktiebolag) under inspektionens tillsyn betr

ä

ffaiuie vilka aktiebolagslagen g

ä

ller i den m

å

n ej annat f

ö

reskrivs i special­lagar. Hit h

ö

r bl a kreditaktiebolagen och fondbolagen samt aktie­ bolag som bedriver fondkommissionsr

ö

relse. Dylik r

ö

relse kommer om prop 1978/79:9 antagas att i forts

ä

ttningen drivas av fondkommis-sionsbolag i den m

å

n den inte handhas av bankinstitut. Vidare f

ö

re­ligger i prop 1978/79:170 f

ö

rslag till lag om finansbolag. Den sistn

ä

mnda lagen avses f

å

. till

ä

mpning p

å

 finansieringsverksamhet som best

å

r i kreditgivning, f

ö

rv

ä

rv av fordringar (factoring) el­ler uppl

å

telse av l

ö

s egendom till nyttjande (leasing). S

å

som fram­g

å

r av bet

ä

nkandet (s 268) g

ä

ller i fr

å

ga om vissa av bolagen s

ä

r­skilda krav i nu relevanta avseenden. Betr

ä

ffande kreditaktiebola­gen och de blivande finansbolagen finns emellertid i dessa avseen­den ej andra best

ä

mmelser 

ä

n f

ö

r aktiebolag i allm

ä

nhet, 

ä

ven om det i och f

ö

r sig kr

ä

vs att bolagsordningen skall godk

ä

nnas av regeringen resp bankinspektionen.

Prop, 1981/82:135

69

Vilken av de alternativa v

ä

garna i bet

ä

nkandet som 

ä

n betr

ä

des,

ä

r det inte uteslutet att verksamhet inom ramen 

ö

r n

ä

mnda typer av aktiebolag blir f

ö

rem

å

l f

ö

r utl

ä

ndskt intresse p

å

s

å

dant s

ä

tt att f

ö

reslagna best

ä

mmelser om etableringskontroll i en eller annan form blir till

ä

mpliga. Utredningen synes inte ha beaktat detta i sina grundl

ä

ggande motiveringar. Dessa utg

å

r fr

å

n vad som bed

ö

mts s

ä

rskilt viktigt med tanke p

å

den svenska industrin och handeln, arbetsmarknaden, fackliga intressen, den inhemska n

ä

rings-och industripolitiken och liknande. H

ä

rigenom har industrideparte­mentet och statens industriverk (SIV) s

å

som tillst

å

ndspr

ö

vande myndighet och/eller tillsynsmyndighet 

ö

ver f

ö

retag med verksamhets­tillst

å

nd givits en helt central roll i f

ö

rslagen. I ett av alter­nativen f

å

r SIV f

ö

rordna s

ä

rskild offentlig revisor i ber

ö

rda f

ö

retag. De kontroll

å

tg

ä

rder i 

ö

vrigt som f

ö

resl

å

s i fr

å

ga om ut­l

ä

ndsk etablering baseras ocks

å

 fr

ä

mst p

å

 f

ö

rh

å

llanden som 

ä

r fr

ä

moande f

ö

r eller saknar direkt relevans i fr

å

ga om kreditv

ä

sen­det.

Utl

ä

ndsk etablering av kredit- och finansf

ö

retag h

ä

r i landet har visserligen hittills varit av relativt ringa omfattning. Represen­tationskontor har dock inr

ä

ttats av ett flertal utl

ä

ndska banker. Dessa kontor omfattas av s

ä

rskilda best

ä

imielser i banklagen ocb torde d

ä

rf

ö

r sakna betydelse i saamanhanget. De driver ej bankr

ö­

relse utan har endast f

ö

rmedlande och informativa uppgifter. Av st

ö

rre betydelse torde vara n

å

gra av utl

ä

ndska f

ö

retag 

ä

gda finansieringsf

ö

retag inom bilbranschen. M

ö

jligen kommer det senare att visa sig - efter genomf

ö

randet av lagstiftningen om finansbo­lag - att ytterligare finansieringsverksamhet 

ä

r dominerad av ut­l

ä

ndska intressen. Det 

ä

r inte osannolikt att ett 

ö

kat intresse f

ö

r etablering i Sverige av utl

ä

ndsk finansiell och d

ä

rmed j

ä

mf

ö

r­lig verksamhet koraner att visas i framtiden.

Bankinspektionen 

ä

r den myndighet som till f

ö

ljd av sina funktioner har 

ö

verblick 

ö

ver och k

ä

nnedom om det svenska kreditv

ä

sendet vad g

ä

ller banklagstiftning, institutionella fr

å

gor, konkurrensf

ö

rh

å

l­landen, utlandsaktiviteter etc. Fr

å

gor om tillst

å

nd-enligt lag­f

ö

rslagen och om villkor eller f

ö

reskrifter vid tillst

å

ndsgivningen torde knappast kunna avg

ö

ras utan att inspektionen f

å

r en ingripande roll i sammanhanget. Skall s

ä

rskild tillsyn ut

ö

vas - som f

ö

resl

å

s

Prop. 1981/82:135

70

enligt kontrollinjen - 

ä

r det sv

å

rt att inse det rationella i att SIV skulle vara tillsynsmyndighet betr f

ö

retag, t ex finansbolag, som enligt lagen om finansbolag (prop 1978/79:170) st

å

r under till­syn av bankinspektionen. Det synes t ex inte meningsfullt att b

å

de industriverket och bankinspektionen f

ö

rordnar revisor i s

å

dant aktiebolag.

Inspektionen anser p

å

grund av det sagda att den roll som betr

ä

ffan­de f

ö

retag i allm

ä

nhet tilldelas SIV i f

ö

rslagen b

ö

r 

ö

vertas av banl inspektionen s

å

vitt g

ä

ller f

ö

retag med kreditgivnings- eller annan finansiell verksamhet. Att industridepartementet inom regerings­kansliet svarar f

ö

r hith

ö

rande fr

å

gor synes i och f

ö

r sig inte ut­g

ö

ra n

å

got hinder. I sammanhanget kan n

ä

mnas att t ex fr

å

gor om AB Svensk Exportkredit, ett kreditaktieboiag under inspektionens tillsyn, pi regeringsplanet handl

ä

ggs inom industridepartementet.

S

å

vitt g

ä

ller tillst

å

ndsprbvninger. anges i likabehandlingslinjens lagf

ö

rslag (

£

 15) bl a att tillst

å

nd enligt lager, inte f

å

r medde­las om det skulle 

å

samke landets intressen utomordentlig skada. Uttryckel anknyter,' som framg

å

r av det f

ö

reg

å

ende, till OECD:s ka-pitalliberaliseringsstadgc och inneb

ä

r att ans

ö

kan f

å

r avsl

å

s ec-dast i mycket exceptionella fall. Till undvikande av icke 

ö

nskv

ä

r­de tolkningar av uLtry;;ket fcresl

Ä

s att tillst

å

nd inte f

å

r meddelas om anledning f

ö

religger tili ant&font-family:Verdana'>

Prop. 1981/82:135

71

F

ö

rs

ä

krinssinspektjonen:

S

å

vitt inspektionen Ican finna ber

ö

rs f

ö

rsJUcrlngaoor

å

det endast 1 ringa m

å

n av utredningens f

ö

rslag. Etableringsfr

å

gest

ä

Uniogama har genom speciallagatiftnlngen p

å

 f

ö

rs

ä

krlngsaar

ä

det givits sina egna ISsningar. Svenska f

ö

rs

ä

kringsaktiebolag Or - uton a&font-family:Verdana'>ö

retag 1 

ö

osesidigt uppbyggda f

ö

rs

ä

krlngskoncemer - mycket s

ä

ll­ synta. Den allm

ä

nna aktlebolagslagstlftnlngens ordning med fria och bundna aktier bar inte ansetts beh

ö

va efterbildas f

ö

r f

Ö

rsSkrlngsaIctle- bolagens del. Svenska f

ö

rs

ä

kringsbolag har inte 

å

lagts n

å

gra s

å

rskilda restriktioner d

å

 det gfiller f

ö

rv

ä

rv av fast egendoa m.

F

ö

rs

ä

kringsr

ö

relselagstiftningen 

ä

r f

ö

r n

Ä

rvarande f

ö

ren

å

l f

ö

r oa-fattande utredningsarbete dels genom f

ö

rs

ä

kringsr

ö

relseutredningen (E 1977:05) och dels genom en nyligen tillsatt utredning (E 1979:01) som 

ä

nnu inte p

å

b

ö

rjat sitt arbete. Den f

ö

rra sysslar fr

ä

mst med aa-passningen av f

ö

rs

ä

kringsr

ö

relselagen till modem assoclationslag-atiftnlng och aodema redovisalngsregler, deo senare bar till uppgift

ett se 

ö

ver hela f

ö

rs

ä

kringsr

ö

relseomr

å

det och d

ä

rvid bl a 

ä

gna uppm

ä

rksamhet 

ä

t fr

å

goma om utl

ä

ndska r

ä

ttssubjekts f

ö

rv

ä

rv av aktier 1 svenska f

ö

rs

ä

kringsaktiebolag.

Mot bakgrund av det anf

ö

rda framst

å

r det f

ö

r Inspektionen s

å

som l

ä

mpligast att den lagstiftning, 1 vilken de nu f

ö

religgande f

ö

r­slagen kan kooxna att resultera, 1 f

ö

rekommande fall exkluderar f

ö

r­s

ä

kringsbolagen och att de angivna utredningarna f

å

r g

ö

ra bed

ö

nningea huruvida eventuellt nya regler b

ö

r g

ö

ras till

ä

mpliga 

ä

voi p

å

 in­spektionens tillsynsomr

å

de. I avvaktan p

å

 dessa utredningars st

ä

llningstaganden synes s

å

lunda det nu g

ä

llande regelsystemet b

ö

ra beh

å

llas of

ö

r

ä

ndrat.

Prop. 1981/82:135

72

Stockholms fondb

ö

rs (ma.joriteten):

Allm

ä

nna synpunkter

Det svenska n

ä

ringslivet befinner sig i och kommer f

ö

r l

å

ng tid fram

å

t att befinna sig i ett skede som pr

ä

glas av djup­g

å

ende strukturf

ö

r

ä

ndringar, s

ä

rskilt inom industrin. Den n

ö

dv

ä

ndiga omst

ä

llningen skulle underl

ä

ttas om den fick ske i en allm

ä

nt expansiv ekonomisk milj

ö

 som utl

ö

ser en utbyp.g-nad av den industriella kapaciteten. En 

ö

kad exportkapacitet och en f

ö

rst

ä

rkning av industrins f

ö

rm

å

ga att m

ö

ta import-konkurrens 

ä

r vidare en f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r att bytesbalansen mot utlandet skall kunna bringas i j

ä

mvikt.

Prop. 1981/82:135

73

a-

F

ö

r att en s

å

dan utveckling skall komma till st

å

nd m

å

ste en rad krav uppfyllas. En expansion p

å

 marknadsekonomiska vill­kor f

ö

ruts

ä

tter att f

ö

retagen kan se fram mot en l

ö

nsamhet som motiverar och underbygger investeringsbeslut. Det 

ä

r dock realistiskt att r

ä

kna med att f

ö

retagen inte i samma utstr

ä

ck ning som under 1950- och 60-talen kommer att kunna f

ö

rs

ö

rja sig med eget riskb

ä

rande kapital. De m

å

ste i forts

ä

ttningen i v

ä

sentligt st

ö

rre omfattning 

ä

n tidigare tillf

ö

ras s

å

dant kapital utifr

å

n. Den industriella f

ö

rnyelsen kr

ä

ver ocks

å

 att f

ö

retagen f

å

r erforderlig tillg

å

ng till ny teknologi och an­nat know how. Dessa krav riktas i f

ö

rsta hand mot inhemska politiska instanser, institutioner och marknader. Det 

ä

r an­gel

ä

get att utbildning och forskr

ä

ng som fr

ä

mjar industriell utveckling st

ö

ds betydligt mera 

ä

n hittills.' Det 

ä

r ocks

å

 an­gel

ä

get att den inhemska kapitalmarknaden, framf

ö

r allt n

ä

r det g

ä

ller tillf

ö

rseln av riskvilligt kapital, f

å

r st

ö

rre k pacitet och fungerar b

ä

ttre. Detta fordrar - om ett bredare engagemang fr

å

n enskilda personer efterstr

ä

vas - radikala skattereformer son f

ö

rb

ä

ttrar f

ö

ruts

ä

ttningarna f

ö

r enskilt sparande liksom avkastningen p

å

 s

å

dant sparande, inte minst avkastningen .p

å

 sparai.i.de i aktier.

Det

ä

r ocks

å

 viktigt att g

ö

ra klart att den efterstr

ä

vade expansionen komjner att f

å

 ske p

å

 internationellt best

ä

mda villkor. Ett litet h

ö

gindustrialiserat land som Sverige kan inte isolera sig utan att f

ö

rlora sin framskjutna st

ä

llning. De svenska f

ö

retagen m

å

ste i betydande utstr

ä

ckning v

ä

xa genom att expandera p

å

 utl

ä

ndska marknader. Den bas som hem.-mamarknaden erbjuder 

ä

r f

ö

r liten. F

ö

retagen m

å

ste ej blott f

å

 tilltr

ä

de till de utl

ä

ndska varumarknaderna, utan ocks

å 

kunna ta i anspr

å

k utl

ä

ndska kapital- ocK arbetsmarknader.

Reciprokt g

ä

ller att utl

ä

ndska f

ö

retag m

å

ste f

å

 tillg

å

ng till den svenska marknaden - genom att exportera hit och/eller etablera sig h

ä

r i landet s

å

som 

ä

gare eller del­

ä

gare av svenska f

ö

retag. Det 

ä

r ocks

å

 naturligt att ut­l

ä

ndskt riskb

ä

rande 

ä

garkapital- i viss omfattning inf

ö

res

Prop. 1981/82:135

74

i Sverige i form av portf

ö

lj investeringar, dvs utan att 

ä

garna ut

ö

var n

å

gon f

ö

retagarfunktion h

ä

r.

De utl

ä

ndska direktinvesteringarna h

ä

r har ej blott inne­burit import av kapital, utan ocks

å

 import av teknik, orga­nisatoriskt och annat kunnande med i regel betydelsefulla och gynnsamma spridningseffekter till andra delar av det svenska n

ä

ringslivet.

De h

ä

r p

å

talade oiirst

ä

ndigheterna utg

ö

r inte n

å

got nytt in­ slag i den svenska ekonomiska utvecklingsbilden. Den svenska handelspolitiken har sedan industrialismens tidiga skeden varit 

ö

ppen och liberal, vilket inneburit att svenska f

ö

re­tag tvingats arbeta och anpassa sig under den internatio­nella konkurrensens tryck. Kapitalr

ö

relserna 

ö

ver gr

ä

nserna, s

å

v

ä

l de sorn avser direkta investeringar, som de som avser portf

ö

ljinvesteringar, har varit f

ö

rem

å

l f

ö

r en mera strikt regim. Bed

ö

mt efter av myndigheterna till

ä

mpad praxis har eRcllertid behandlingen av utl

ä

ndska f

ö

retag son: velat in­vestera ocVi etablera  i Sverige varit liberal. F

ö

r portf

ö

lj-investeringar har d

ä

remot en mycket restriktiv praxis till-l

ä

mpats. Import av kapital i denna form har ansetts on

ö

dig och icke 

ö

nskv

ä

rd, bl a fr

å

n stabiliseringspolitisk synpunkt. Det kan s

å

lunda noteras att den svenska politiken hittills varit gener

ö

s mot s

å

dana former av kapitalimport som kunnat medf

ö

ra utl

ä

ndskt inflytande 

ö

ver i Sverige verksamjna f

ö

re­tag, medan den varit restriktiv mot kapitalimport som icke . varit f

ö

renad med s

å

dant inflytande.

Det nya inslaget i utvecklingsbilden 

ä

r att Sverige framgent av allt att d

ö

ma kominer att bli betydligt mera beroende 

ä

n tidigare av tillf

ö

rsel utifr

å

n av s

å

v

ä

l kapital som tekno­logi. De svenska resurserna f

ö

r forskning och utvecklings­arbete r

ä

cker endast f

ö

r insatser p

å

 vissa omr

å

den. I avse­v

ä

rd utstr

ä

ckning m

å

ste kunskaperna k

ö

pas utifr

å

n eller tillf

ö

ras landet genom utl

ä

ndska f

ö

retags verksamhet h

ä

r.

Prop. 1981/82:135

75

Mot denna bakgrund ter det sig bet

ä

nkligt att ing

å

ende direktinvesteringar under senare 

å

r sjunkit s

å

v

ä

l i abso­luta belopp, som i f

ö

rh

å

llande till de totala industriin­vesteringarna i landet. De 

ä

r ocks

å

betydligt mindre 

ä

n ut­g

å

ende svenska direktinvesteringar. Fram till 1960-talets senare 

å

r r

å

dde det i stort sett balans mellan ing

å

ende och utg

å

ende direktinvesteringar. Enligt bankernas erfarenheter har frekvensen av f

ö

rfr

å

gningar fr

å

n utlandet r

ö

rande f

ö

r­uts

ä

ttningarna f

ö

r etablering i Sverige under 1970-talet mattats av betydligt. D

ä

remot synes det, bl a i samband med rekonstruktioner av krisdrabbade f

ö

retag, blivit vanli­gare att man fr

å

n svensk sida s

ö

ker utl

ä

ndska  k

ö

pare till f

ö

retag eller utl

ä

ndska partners f

ö

r samg

å

ende eller samar­bete.

Orsakerna till denna utveckling f

å

r s

ö

kas s

å

v

ä

l utom. som inom Sverige. Till de som ligger utom landet h

ö

r konjunk­turella faktorer och de strukturkriser son drabbat nyckel-industrier ute i Europa. Kampen mellan l

ä

nder och regioner om syssels

ä

ttningen har h

å

rdnat. Detta har tenderat att sk

ä

r­pa nackdelar som Sveri-ge har vid en internationell j

ä

mf

ö

rel­se - ett avl

ä

gset land med liten marknad, ett litet spr

å

k­omr

å

de och under stor del av 

å

ret og

ä

stv

ä

nligt klimat. F

ö

r utl

ä

ndsk nyckelpersonal, s

å

som, f

ö

retagsledare och tekniker, 

ä

r vidare de h

ö

ga svenska inkomstskatterna, f

ö

r m

å

nga 

ä

ven skolsystemet, en starkt tillbakah

å

llande faktor.

Styrelsen anser att lagregler som g

ö

r det m

ö

jligt att skydda svenska naturtillg

å

ngar och f

ö

retag mot icke 

ö

nskv

ä

rt ut­l

ä

ndskt inflytande b

ö

r finnas, men anser att h

ä

r anf

ö

rda omst

ä

ndigheter borde mana till f

ö

rsiktighet n

ä

r det g

ä

ller ny lagstiftning som kan minska Sveriges attraktivitet som land att investera och arbeta i. I ett h

å

rdnande n

ä

rings­politiskt klimat m

å

ste vidare risken f

ö

r att sk

ä

rpta regle­ringar mot utl

ä

ndska f

ö

retag i Sverige utl

ö

ser mot

å

tg

ä

rder mot svenska f

ö

retag utomlands beaktas. Sverige 

ä

r i st

ö

rre utstr

ä

ckning ursprungsland f

ö

r internationellt verksamma

Prop. 1981/82:135

76

f

ö

retag 

ä

n v

ä

rdland f

ö

r s

å

dana. Sverige har intet att vinna p

å

 en protektionistisk kappl

ö

pning mellan nationerna.

Direkta investeringar

Styrelsen finner inte anledning att i detalj granska framlagda f

ö

rslag till koncessionssystem f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retag inne­b

ä

rande kontroll av nyetablering, kontroll av 

ö

vertagande av f

ö

retag, verksamhetskontroll m m utan inskr

ä

nker sig till f

ö

ljande synpunkter.

Det

ä

r anm

ä

rkningsv

ä

rt att utredningen (kontrollinjen) f

ö

re­sl

å

r sk

ä

rpta regler f

ö

r kontroll av utl

ä

ndska f

ö

retags etablering och en l

å

ngtg

å

ende kontroll av verksamheten efter det etableringen skett utan att det visats att ut­l

ä

ndska f

ö

retag upptr

ä

tt p

å

 ett s

å

dant s

ä

tt att det finns anledning f

ö

r lagstiftaren att reagera. Tv

ä

rtom uttrycker utredningen som sin uppfattning att de utl

ä

ndska f

ö

retagen med ytterst 

£å

 undantag utgjort v

ä

rdefulla tillskott till det svenska f

ö

retagsbest

å

ndet och att de uppf

ö

rt sig korrekt. Mot denna bakgrund 

ä

r det sakliga underlaget f

ö

r en konces-sicnslagstiftning, inneb

ä

rande att utl

ä

ndska f

ö

retag i vissa stycken behandlas p

å

 annat s

ä

tt 

ä

n svenska, mycket svagt.

Utredningens Ckontrollinjens) argumentering att ett konces­sionsf

ö

rfarande i sj

ä

lva verket skulle m

ö

jligg

ö

ra "reell likabehandling" 

ä

r heller inte 

ö

vertygande. Utlands

ä

gda f

ö

retag i Sverige har samma skyldigheter som svensk

ä

gda att f

ö

lja svensk lag. Som parter i avtal, t ex p

å

 arbets­marknaden, 

ä

r de i samma grad bundna som svenska f

ö

retag. Det har heller inte gjorts g

ä

llande av utredningen att de utl

ä

ndska f

ö

retagen skulle vara mindre laglydiga och h

å

lla avtal s

ä

mre 

ä

n svenska f

ö

retag.

Som motiv f

ö

r inf

ö

rande av koncessionstv

å

ng f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retag har vidare anf

ö

rts 

ö

nskv

ä

rdheten av att svenska myndigheter f

å

r en f

ö

rst

ä

rkt f

ö

rhandlingsposition i f

ö

r­h

å

llande till de utl

ä

ndska f

ö

retagen. Reglerna skall i prin-

Prop. 1981/82:135

77

cip g

ä

lla s

å

v

ä

l f

ö

retag som. redan befinner sig i Sverige, som nytillkomna s

å

dana.

Det

ä

r emellertid ingalunda s

ä

kert att f

ö

ljden av de f

ö

re­slagna reglerna skulle bli en f

ö

rst

ä

rkt f

ö

rhandlingsposi­tion f

ö

r de svenska myndigheterna. Som utredningen sj

ä

lv s

ä

ger, 

ä

r de utl

ä

ndska f

ö

retagen som regel goda medborgare, nyttiga och 

ö

nskv

ä

rda f

ö

r v

ä

rdlandet. Missbruk 

ä

r s

ä

llsynta. Situationen kan mycket v

ä

l bli den att det blir de svenska myndigheterna som m

å

ste g

ö

ra allehanda eftergifter f

ö

r att locka hit utl

ä

ndska f

ö

retag respektive beh

å

lla dem som re­dan 

ä

r h

ä

r. En s

å

dan situation kan uppst

å

 om villkoren f

ö

r verksamheten h

ä

r 

ä

r f

ö

rhandlingsbara f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retag. De stora multinationella f

ö

retagen 

ä

r v

ä

l utrustade med ex­pertis, van vid att ha att g

ö

ra med regimer, ekonomiska system, r

ä

ttssystem och reala ekonomiska f

ö

rh

å

llanden av mycket skiftande slag. Risk finns att svenska f

ö

retag kan bli diskriminerade.

Styrelsen ifr

å

gas

ä

tter om den f

ö

reslagna lagstiftningen 

ä

r f

ö

renlig med de internationella 

å

taganden Sverige gjort, bl a genom anslutningen tillOECDrs kapitalliberaliserings­stadga.

Portf

ö

lj investeringar

Ä

ven om utbudet av riskkapital fr

å

n svenska k

ä

llor avsev

ä

rt kan f

ö

rst

ä

rkas om l

ö

nsamheten stiger och 

ä

tg

ä

rder vidtas som f

ö

rb

ä

ttrar villkoren f

ö

r sparande i aktier finns det 

ä

nd

å

 anledning att h

å

lla kanalerna till utl

ä

ndska aktie­marknader 

ö

ppna. Motivet f

ö

r ett svenskt f

ö

retag att g

ö

ra nyemissioner p

å

 utl

ä

ndska marknader beh

ö

ver inte n

ö

dv

ä

ndigt­vis (enbart) vara tr

ä

ngsel p

å

 den inhemska marknaden. Det kan ocks

å

 med h

ä

nsyn till marknadsf

ö

ring eller utl

ä

ndsk upp­l

å

ning vara till f

ö

rdel f

ö

r f

ö

retaget att dess aktier f

ö

re­kommer p

å

 utl

ä

ndska kapitalmarknader. En nyemission under­l

ä

ttas om redan tidigare handel i dess aktier f

ö

rekommit p

å

utl

ä

ndska marknader. En politik som g

å

r ut p

å

 att svenska f

ö

retag i viss omfattning b

ö

r f

ä

 dra till sig utl

ä

ndskt

Prop. 1981/82:135

78

riskkapital fr

å

n utl

ä

ndska kapitalmarknader f

ö

ruts

ä

tter en betydligt mera liberal valutareglering 

ä

n den som till

ä

mpats under efterkrigstiden och vidare att liberalare regler f

ö

r portf

ö

lj investeringar enligt valutaregleringen icke motver­kas av andra lagregler.

En utl

ä

nning eller ett utl

ä

ndskt f

ö

retag som vill 

ö

verta ett svenskt f

ö

retag eller skaffa sig en aktiepost som ger ett inflytande g

ö

r i regel f

ö

rv

ä

rvet fr

å

n 

ä

gare eller 

ä

gar­grupper som har s

ä

 stora poster att syftet med f

ö

rv

ä

rvet uppn

å

s. Upphandling via b

ö

rsen, vilket endast kan ske i sm

å

poster, torde betraktas s

å

som allt f

ö

r tids

ö

dande och har endast f

ö

rekommit i ytterst f

å

 fall. D

ä

rtill kommer att ca 4/5 av b

ö

rsf

ö

retagen har bolagsordningar med utl

ä

nnings­klausul som g

å

r ut p

å

 att h

ö

gst 40 

%   

av aktiekapitalet el­ler 20 

%  

av r

ö

str

ä

tten f

ö

r samtliga aktier kan f

ö

rv

ä

rvas av utl

ä

nning. Man kan utg

å

 fr

å

n att utl

ä

ndska f

ö

rv

ä

rv av aktier.i svenska b

ö

rsbolag 

ä

r portf

ö

ljinvesteringar.

I de b

ö

rsbolag som har utl

ä

nningsf

ö

rbeh

å

ll i sin bolags­ordning 

ä

r f

ö

r 

ö

verv

ä

g-ande flertalet det utrymme f

ö

r ut­l

ä

ndskt 

ä

gande som utl

ä

nningsklausulen anger endast till n

å

gon mindre del ianspr

å

ktaget.

Det b

ö

r observeras att under en l

å

ng f

ö

ljd av 

å

r utl

ä

nning­ar netto varit s

ä

ljare av svenska aktier. Under perioden 1965-77 var beloppen f

ö

ljande.

Prop. 1981/82:135

79

Tabell   Handeln med utlandet i svenska aktier (Mkr)

Ar_______ Export______ Import_____ Netto___________ 

1965

39

- 114

-  75

1966

46

- 129

-  83

1967

55

-  78

-  23

1968

66

-  91

-  25

1969

78

- 164

-  86

1970

33

-  60

-  27

1971

75

- 120

- 45

1972

57

- 207

- 150

1973

117

- 185

-  68

1974

68

- 205

- 137

1975

70

- 158

-  88

1976

70

- 184

- 114

1977

54

- 179

- 125

Anm. : Dessa uppgifter inkluderar switch-aff

ä

rer men sannolikt ej alla 

å

terk

ö

p fr

å

n emigranter.

Huruvida utl

ä

ndska placerare i forts

ä

ttningen blir villiga att investera i svenska aktier beror givetvis ytterst av hur avkastningsutsikterna bed

ö

ms i f

ö

rh

å

llande till andra alternativ. En investerare som 

ö

verv

ä

ger att placera kapi­tal i ett annat land bed

ö

mer emellertid ej blott f

ö

retaget ifr

å

ga, utan ocks

å

 landet, framf

ö

r allt de lagar och regle­ringar som g

ä

ller f

ö

r v

ä

rdepappershandeln. Uppfattas de svenska reglerna som kr

å

ngligare 

ä

n andra l

ä

nders, eller r

ä

ttsl

ä

get f

ö

r en placerare os

ä

kert eller regelsystemet instabilt, verkar det avkylande p

å

 intresset f

ö

r placering­ar h

ä

r.

De f

ö

reslagna reglerna om att kontrollsubjekt som avser att f

ö

rv

ä

rva s

å

 stor del av aktiekapitalet eller r

ö

str

ä

tten i ett f

ö

retag att vissa angivna kontrollgr

ä

nser 

ö

verskrides (kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna vid 5, 10, 20, 40 och 50 I likabehandlingslinjen vid 10, 20 och 50 I i aktiemarknads­bolag) m

å

ste ha ett f

ö

rhandstillst

å

nd av svensk myndighet

Prop. 1981/82:135

80

skulle inneb

ä

ra en avsev

ä

rd ol

ä

genhet f

ö

r handeln med aktier. F

ö

r utl

ä

ndska placerare och portf

ö

ljf

ö

rvaltare ter det sig mycket kr

å

ngligt att h

å

lla reda p

å

 regler av detta slag. Det finns risk att de hellre avst

å

r fr

å

n att placera i svenska papper. 

Ä

ven om det sakligt kan inv

ä

ndas att redan 5 i av aktiekapitalet f

ö

r flertalet b

ö

rsbolag 

ä

r ett s

å

 stort be­lopp att det 

ä

r osannolikt att en portf

ö

ljinvesterare place­rar s

å

 stort belopp i ett och samma bolag har man att r

ä

kna med de psykologiska effekterna av regler som avviker mot vad som internationellt vanligen f

ö

rekommer. De m

ä

klare som utf

ö

r k

ö

porderna vet i regel inte vem som 

ä

r den slutlige k

ö

paren och det skulle strida mot kutymerna f

ö

r den internationella fondhandeln att efterforska detta. Om sp

ä

rrar skall uppst

ä

l­las b

ö

r kontrollgr

ä

nserna inte s

ä

ttas l

ä

gre och reglerna i 

ö

vrigt g

ö

ras str

ä

ngare 

ä

n de som g

ä

ller f

ö

r fusionskontrolien i l

ä

nder som USA och Storbritannien. S

å

vitt kan bed

ö

mas borde det r

ä

cka med att l

ä

gsta kontrollgr

ä

ns sattes vid 10 

%.   

Ris­ken f

ö

r att proceduren med f

ö

rhandst ill st

å

nd f

å

r marknads­st

ö

rande effekter v

ä

xer ju l

ä

gre kontrollgr

ä

nserna s

ä

tts.

Utredningen har f

ö

reslagit att f

ö

rv

ä

rv av aktier genom kon­vertering av konvertibla skuldebrev skall i likhet med annat aktief

ö

rv

ä

rv falla under reglerna om f

ö

rhandstillst

å

nd n

ä

r vissa sp

ä

rrgr

ä

nser 

ö

verskrides. Det betyder att den som f

ö

r­v

ä

rvar svenska konvertibla skuldebrev och 

ä

r utl

ä

nning inte kan vara s

ä

ker p

å

 att kunna konvertera skuldebreven till aktier om han s

å

 skulle 

ö

nska. Det skulle under s

å

dana f

ö

r­h

å

llanden vara mycket sv

å

rt att finna avs

ä

ttning f

ö

r svenska konvertibla skuldebrev utomlands. Riksbanken har f

ö

r sin del vid behandlingen av tv

å

ä

renden (Sandvik och Esselte) r

ö

ran­de emission av konvertibla l

å

n utomlands utst

ä

llt garantier f

ö

r att banken f

ö

r sin del inte skall hindra konvertering.

Det

ä

r viktigt att svenska f

ö

retag som ett finansierings­alternativ har m

ö

jlighet att emittera konvertibla skulde­brev utomlands. Detta 

ä

r s

ä

rskilt p

å

tagligt s

å

 l

ä

nge riks­banken h

å

ller p

å

 regeln att svenska f

ö

retag som investerar

Prop, 1981/82:135

81

i utlandet skall finansiera sig i utlandet. Hittills har detta huvudsakligen skett genom uppl

å

ning i form av obli­gationsl

å

n, f

ö

rlagsl

å

n eller bankl

å

n. En uppl

å

ning som in­te motv

ä

ges av en samtidig 

ö

kning av det egna kapitalet inne­b

ä

r emellertid en f

ö

rs

ä

mring av soliditeten. De flesta svens­ka f

ö

retag 

ä

r nu i det l

ä

get att ytterligare f

ö

rs

ä

mring av soliditeten inte kan tolereras. Utgivandet av ett konverti­belt l

å

n erbjuder en m

ö

jlighet till kapitalanskaffning som p

å

 sikt f

ö

rb

ä

ttrar soliditeten. Detta understryker ytterli­gare vikten av att regler om sp

ä

rrgr

ä

nser etc inte skapar os

ä

kerhet hos l

å

ngivarna om m

ö

jligheterna att konvertera.

Utredningen har p

å

 flera st

ä

llen i sitt bet

ä

nkande en passant framh

å

llit att avsikten med de f

ö

rslag till etablerings­kontroll m m som framlagts icke avser att i on

ö

dan f

ö

rhindra eller f

ö

rsv

å

ra normal handel med aktier och andra v

ä

rdepap­per. De praktiska konsekvenserna av f

ö

rslaget torde emeller­tid som fr

å

ng

å

tt l

ä

tt kunna bli att utl

ä

nningars intresse f

ö

r k

ö

p av svenska aktier f

ö

rsvinner och d

ä

rmed en 

ö

nskv

ä

rd import av riskkapital om

ö

jligg

ö

res. Om lagstiftning r

ö

rande kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering m m skall genomf

ö

ras b

ö

r lagen ifr

å

ga inneh

å

lla regler av de slag som finns i 40 

§

 i kontrollinjens f

ö

rslag och 21 

§

 i likabehandlings­linjens f

ö

rslag av inneb

ö

rd att regeringen kan ge undantag fr

å

n s

å

dan best

ä

rrunelse, vars uppr

ä

tth

å

llande i visst fall inte beh

ö

vs med h

ä

nsyn till lagens syfte. Det b

ö

r klart ut­s

ä

gas att undantag skall kunna g

ö

ras fr

å

n regler som visar sig medf

ö

ra hinder f

ö

r handeln med aktier och konvertibla skuldebrev.

B

ö

rsstopp

Utredningen anser att reglerna om b

ö

rsstopp skall kunna till

ä

mpas i de fall kontrollsubjekt 

ä

r skyldigt att inh

ä

mta

6   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

82

f

ö

rv

ä

rvstillst

ä

nd f

ö

r aktier som skall f

ö

rv

ä

rvas p

å

 fond­b

ö

rsen. S

å

vitt kan bed

ö

mas kan det bli fr

å

ga om en ganska tidskr

ä

vande procedur f

ö

r myndigheternas handl

ä

ggning av

ä

rendet och att det d

ä

rf

ö

r kan bli fr

å

ga om relativt l

å

nga b

ö

rsstopp. Avsikten 

ä

r att f

ö

rhindra insiderspekulation. B

ö

rsstoppet som i detta sammanhang 

ä

r t

ä

nkt som ett skydd f

ö

r den utl

ä

nning vars f

ö

rv

ä

rv 

ä

r under pr

ö

vning kan emeller­tid mycket v

ä

l f

å

 motsatt verkan. Han kan ju sj

ä

lv inte agera under den tid b

ö

rsstopp p

å

g

å

r. Han kan d

å

 inte g

ö

ra de k

ö

p understigande sp

ä

rrgr

ä

nsernas belopp f

ö

r vilka han inte beh

ö­

ver n

å

got tillst

å

nd. B

ö

rsstoppet kan s

å

ledes i sig sj

ä

lvt bli anledning till kursr

ö

relser p

ä

 papperet ifr

å

ga. Det b

ö

r vida­re erinras om att erfarenheterna hittills talar mot l

ä

mplig­heten av b

ö

rsstopp som str

ä

cker sig 

ö

ver l

ä

ngre tid.

Stockholms fondh

ö

rs (minoriteten):

Enligt v

å

r uppfattning b

ö

r b

ö

rsstyrelsen begr

ä

nsa sitt yttrande till fr

å

gor som mera direkt har avseende p

ä 

v

ä

rdepappershandeln och b

ö

rsens verksamhet. Vi anser d

ä

rf

ö

r att vad som anf

ö

res under rubrikerna "Allm

ä

nna synpunkter", "Direkta investeringar" och "Portf

ö

ljin­vesteringar" frara till det stycke som b

ö

rjar "De f

ö

re­slagna reglerf.a" b

ö

r utg

å

 ur yttrandet.

Vad ang

å

r kontrcllgr

ä

nserna f

ö

r f

ö

rhandstillst

å

nd delai vi majoritetens uppfattning att det 

ä

r osannolikt att en portf

ö

lj investerare placerar s

å

 stort belopp som 5 % av aktiekapitalet i ett och samma bolag. Det finns d

ä

rf

ö

r enligt v

å

r mening inte anledning f

ö

r b

ö

rsstyrel­sen att mots

ä

tta sig en l

ä

gsta kontrollgr

ä

ns vid 5 %.

Prop. 1981/82:135

83

statskontoret:

De i bet

ä

nkandet behandlade fr

å

gorna g

ä

ller omr

å

den son huvudsakligen ligger utanf

ö

r statskontorets verksanhets-omr

å

de. Statskontoret begr

ä

nsar d

ä

rf

ö

r sitt yttrande till att avse vissa synpunkter p

å

resursbehoven och de orga­nisatoriska fr

å

gorna.

I utredningens uppgifter har ing

å

tt att:

i) 

ö

verv

ä

ga ett generellt system f

ö

r kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering och utl

ä

ndska f

ö

retags verksamhet i Sverige.

2)

ö

verv

ä

ga 

å

tg

ä

rder f

ö

r att f

ö

rb

ä

ttra informationen on utl

ä

ndskt 

ä

gande och inflytande i det svenska n

ä

rings­livet.

3)

f

ö

resl

å

 en s

ä

rskild lagstiftning om kontroll av utl

ä

ndska f

ö

rv

ä

rv av mark och naturtillg

å

ngar.

F

ö

r punkt 1 ovan har utredningen utarbetat tre olika f

ö

rslag; kontroll-, f

ö

rhandlings- och likabehandlingslinjerna.

F

ö

r likabehandlingslinjen kr

ä

ver utredningen inga nya organisatoriska resurser. F

ö

retr

ä

darna f

ö

r denna linje anser att de regler som g

ä

ller f

ö

r svenskt n

ä

ringsliv och den svenska arbetsmarknaden i gemen ger och koriEer att ge betydande m

ö

jligheter f

ö

r samh

ä

llet och de anst

ä

llda att h

ä

vda sina i.ntressen gentemot de utlands

ä

gda f

ö

retagen.

F

ö

r kontroll- eller f

ö

rhandlingslinjen f

ö

resl

å

r utredningen statens industriverk som tillsynsmyndighet. Detta f

ö

rslag kr

ä

ver nya organisatoriska resurser.

Statskontorets s:rTounkter

Om de uppgifter industriverket tilldelas i kontroll- eller f

ö

rhandlinffslin.-ierna skall kunna fullg

ö

ras n

å

 ett mening-s-ful]t s

ä

tt, torde industriverket beh

ö

va en avsev

ä

rd resm-s-f

ö

rst

ä

rkning.

Utredningen ger dock e.j n

å

gra uppgifter om ambitionerna betr

ä

ffande kontroll- eller f

ö

rhandlingslinjerna, ej heller n

å

gra uppskattningar av den m

ä

ngd-data som skall behandlas. Utan dessa uppgifter 

ä

r det ej m

ö

jligt att p

å

 ett till­fredsst

ä

llande s

ä

tt bed

ö

ma storleken eller typen av den resursf

ö

rst

ä

rkning som industriverket skulle beh

ö

va f

ö

r att effektivt kunna genomf

ö

ra n

å

got av dessa tv

å

 f

ö

rslag.

Resursbehovet b

ö

r d

ä

rf

ö

r noga pr

ö

vas innan ett definitivt st

ä

llningstagande g

ö

rs.

Betr

ä

ffande punkt 2 ovan anser statskontoret att behovet av en t

ä

tare utgivning av f

ö

rteckningen 

ö

ver aktieinnehavars fortfarande kan ifr

å

gas

ä

ttas. Hur f

ö

rteckningen l

ä

mpligen skall vara utformad b

ö

r ocks

å

 noga unders

ö

kas. Det finns m

ö

jligen b

ä

ttre och billigare s

ä

tt axt vid behov skaffa fr=.- information om aktieinnehav, t ex att v

ä

nda sig till VPC med en fr

å

ga.

I punkt 3 ovan har statskontoret inga synpunkter.

Prop. 1981/82:135

84

Riksrevisionsverket:

Den f

ö

reslagna lagstiftningen enligt kontron- och f

ö

rhandlings­linjerna inneb

ä

r en v

ä

sentlig f

ö

r

ä

ndring av de r

ä

ttsliga grunderna f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retags verksamhet i Sverige. N

å

gon n

ä

rmare analys av de reella behoven av sk

ä

rpt lagstiftning eller av de konsekven­ser som f

ö

rslagen kan f

å

 f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retags ben

ä

genhet att in­vestera i Sverige och f

ö

r svenska f

ö

retags verksamhet utomlands redovisas inte. Inte heller diskuteras f

ö

rslagens konsekvenser f

ö

r behovet av kompetens och resurser hos de statliga organ som skall handha kontrollagstiftningen.

Mot denna bakgrund f

ö

religger avsev

ä

rda sv

å

righeter att bed

ö

ma f

ö

rslagen.

RRV anser dock att det finns anledning att n

å

got ber

ö

ra en prin­cipiellt viktig fr

å

ga som en lagstiftning inriktad p

å

 verksamhets-och nyetableringskontroll ger upphov till och som inte ber

ö

rts i bet

ä

nkandet. Bland de f

ö

rh

å

llanden, vilka 

å

beropas som motiv f

ö

r att inf

ö

ra en s

ä

rskild lagstiftning f

ö

r kontroll av de utlands

ä

gda f

ö

retagens verksamhet, framst

å

r som ett av de viktigaste, att dessa f

ö

retag allm

ä

nt sett skulle ha en alltf

ö

r stark fnrhandlingsposi-tion gentemot myndigheterna och de anst

ä

llda. En lagstiftning som ger myndigheterna och ytterst regeringen m

ö

jlighet att vid eta­blering och fortl

ö

pande d

ä

refter st

ä

lla upp villkor f

ö

r verksam­heten skulle, menar man, f

ö

rst

ä

rka myndigheternas f

ö

rhandlings­position.

Det torde emellertid vara mycket sv

å

rt att redan vid ett utl

ä

ndskt f

ö

retags etablering eller vid en f

ö

rsta koncessionspr

ö

vning f

ö

rutse, vilka problem som kan uppkomma i samband med den fortsatta verksam­heten och anpassa villkor och f

ö

reskrifter med h

ä

nsyn till detta. I och med att de statliga organen f

å

r ett ansvar f

ö

r de villkor som st

ä

lls upp i de enskilda fallen riskerar de att f

å

 ett ansvar 

ä

ven f

ö

r sj

ä

lva verksamheten, trots att de ofta torde ha begr

ä

nsade m

ö

j­ligheter att p

å

verka f

ö

rh

å

llanden som 

ä

r grundl

ä

ggande f

ö

r verksam­heten. Resultatet kan d

ä

rf

ö

r bli att de statliga organen, om f

ö

r­slagen genomf

ö

rs, i realiteten inte generellt f

å

r den avsedda f

ö

r­b

ä

ttrade f

ö

rhandlingspositionen utan att de i vissa fall tom kan komma i ett s

ä

mre l

ä

ge.

Riksskatteverket:

Kommitt

é

n har icke haft till uppgift att utreda fr

å

gan kring internationella f

ö

retags beskattning. N

å

got f

ö

rslag till beskattnings

å

tg

ä

rd har icke heller framlagts.

Riksskatteverket finner under dessa f

ö

rh

å

llanden icke anledning att yttra sig i 

ä

rendet.

Prop, 1981/82:135

85

Kommerskollegium:

3,  Sveriges internationella 

å

taganden

3.1  Allm

ä

nt

Kollegiet finner rent allm

ä

nt att Sveriges str

ä

van till n

ä

riTiare samarbete med andra l

ä

nder inte kan begr

ä

nsas till enbart varu­utbyte utan 

ä

ven m

å

ste avse bl a f

ö

retagsetableringar. Hot denna bakgrund kan det synas tveksamt med alltf

ö

r omfattande regleringar av utlands

ä

gda f

ö

retags etableringar och verksamhet h

ä

r i landet. Kollegiet finner det d

ä

rf

ö

r angel

ä

get att n

ä

rmare diskutera f

ö

r­slagen om etablerings- och verksamhetskontroll utifr

å

n Sveriges internationella 

å

taganden.

3.2  Etableringskontroll

EFTA-konventionens artikel 16 f

ö

rbjuder i princip diskriminerande restriktioner i fr

å

ga om etablering och drift av ekonomiska f

ö

retag av andra medlemsstaters r

ä

ttssubjekt, om h

ä

rigenom de f

ö

rdelar motverkas som f

ö

rv

ä

ntas i anledning av undanr

ö

jandet eller fr

å

nvaron av tullar och kvantitativa restriktioner i handeln mellan medlemsstaterna. Enligt punkt 9 i de s k Record of Under-standings (till

ä

mpnings- och tolkningsregler som signat

ä

rstaterna enade sig om vid konventionens tillkomst) skall restriktioner som - vare sig de formellt synes ge nationell behandling eller inte - praktiskt leder till en mindre gynnsam behandling 

ä

n den som medlemsstaternas egna r

ä

ttssubjekt erh

å

ller, omfattas av etableringsartikeln. Enligt punkt 8 i Record of Understandings 

ä

r en medlemsstat dock of

ö

rhindrad att ut

ö

va kontroll 

ö

ver till­tr

ä

det till dess kapitalmarknad, 

ö

ver investeringar i existerande inhemska ekonomiska f

ö

retag och 

ö

ver 

ä

gander

ä

tten till natur­tillg

å

ngar. Ingen medlemsstat kan g

ö

ra inv

ä

ndningar mot s

å

dana restriktioner s

å

vida medlemsstaten inte kan bevisa att EFTA-f

ö

r­delarna motverkas i det s

ä

rskilda fallet.

I den s k Bergen

ö

verenskoininelsen fr

å

n 

å

r 1966 r

ö

rande tolkningen av artikel 16 sl

å

s fast att f

ö

ljande slag av etablering skall till

å

tas utan diskriminerande restriktioner (det f

ö

ruts

ä

tts allts

å 

att s

å

dana restriktioner motverkar EFTA-f

ö

rdelarna):

-

etablering av f

ö

retag f

ö

r handel med varor av omr

ä

desursprung

-

etablering av f

ö

retag f

ö

r sammans

ä

ttning, slutbearbetning eller sevice av varor av omr

å

desursprung som exporteras fr

å

n en medlems­stat till en annan

-

med beaktande av punkt 8 i Record of Understandings, etablering av f

ö

retag f

ö

r produktion av varor av omr

å

desursprung av vilka en betydande del skall exporteras till andra medlemsstater.

Prop. 1981/82:135

86

Restriktioner ifr

å

ga om etablering av andra f

ö

retag  f

ö

r produk­tion av ursprungsvaror 

ä

n de ovann

ä

mnda skall bed

ö

mas enligt kriteriet motverkande av EFTA-f

ö

rdelarna men enligt Bergen-

ö

verens­kommelsen skall en liberal tolkning av detta begrepp g

ö

ras.

Av ovanst

å

ende framg

å

r att vid till

ä

mpning av den av kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna f

ö

reslagna etableringskontrollen tillst

å

nd ovillkorligen m

å

ste ges utan diskriminerande restriktioner f

ö

r etablering fr

å

n andra EFTA-l

ä

nders sida av f

ö

retag f

ö

r handel med eller sammans

ä

ttning etc av EFTA-varor, Vidare f

ö

religger betydande inskr

ä

nkningar i fr

å

ga om m

ö

jligheterna att hindra eller inskr

ä

nka r

ä

tten till etablering fr

å

n andra EFTA-l

ä

nders sida av f

ö

retag f

ö

r produktion av EFTA-varor. 

Ä

ven om restriktioner be­tr

ä

ffande f

ö

rv

ä

rv av existerande f

ö

retag i princip 

ä

r till

å

tna enligt ovann

ä

mnda punkt 8 i Record of Understandings kan klago­m

å

l 

ö

ver att s

å

dana restriktioner leder till motverkande av EFTA-f

ö

rdelarna inte uteslutas. En eventuell lagstiftning b

ö

r utformas s

å

att det klart framg

å

r att s

å

dan etablering som om­fattas av EFTA-konventionen inte f

å

r underkastas, i f

ö

rh

ä

llande till inhemska r

ä

ttssubjekt, diskriminerande restriktioner,

Sveriges handelsavtal med EG inneh

å

ller ej best

ä

mmelser om etable­ring. Det skulle emellertid enligt kollegiets uppfattning vara olyckligt om Sverige gentemot EG-l

ä

nderna b

ö

rjade till

ä

mpa en mer restriktiv etableringspolitik 

ä

n gentemot EFTA-l

ä

nderna, inte minsl mot bakgrunden av det svenska 

ö

nskem

å

let att f

å

till st

å

nd ett n

ä

r­mare samarbete med EG p

å

 industripolitikens omr

å

de. I detta samman­hang kan n

ä

mnas att svenska f

ö

retag i stor utstr

ä

ckning investe­rar och etablerar sigiEG-l

ä

nderna. En sk

ä

rpt svensk etablerings­politik skulle enligt kollegiets uppfattning medf

ö

ra risker f

ö

r en f

ö

r

ä

ndrad attityd mot svenska investeringar i EG-l

ä

nderna, S

å

dana risker kan 

ä

ven uppst

å

i andra l

ä

nder. Kollegiet st

ä

ller sig d

ä

rf

ö

r fr

å

n handelspolitisk synpunkt tveksamt till den fak­tiska etableringskontroll som kontroll- och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

rslag inneb

ä

r,I vart fall b

ö

r en f

ö

rst

ä

rkt etableringskontroll inte g

å

 ut

ö

ver s

å

dan f

ö

rv

ä

rvstillst

å

ndsplikt som kan inrymmas under punkt 8 i EFTAis Record of Understandings.

3.3 Verksamhetskontroll

Betr

ä

ffande diskriminerande restriktioner r

ö

rande utlands

ä

gda f

ö

retags verksamhet g

ä

ller det grundl

ä

ggande stadgandet i EFTA-konventionens artikel 16 att de 

ä

r f

ö

rbjudna i den m

å

n de mot­verkar de f

ö

rdelar som f

ö

rv

ä

ntas i anledning av undanr

ö

jandet eller fr

å

nvaron av tullar eller kvantitativa restriktioner i handeln mellan medlemsstaterna. Kontrollinjens kommentar att det 

ä

r uteslutet att den tillt

ä

nkta kontrollen i n

å

gon protek­tionistisk mening skulle ha till syfte att inverka p

ä

 de s k EFTA-f

ö

rdelarna syftar f

ö

rmodligen p

ä

 det f

ö

rh

å

llandet att man inte avser att ge utlands

ä

gda f

ö

retag andra och s

ä

mre f

ö

ruts

ä

tt­ningar 

ä

n inhemska f

ö

retag att bedriva n

ä

ringsverksamhet h

ä

r. i landet. I konsekvens med vad som tidigare sagts om etablerings­kontrollen vill kollegiet likv

ä

l uttala tveksamhet fr

å

n handels­politisk synpunkt till s

ä

rbest

ä

mmelser om verksamhetskontroll av utlands

ä

gda f

ö

retag som i den praktiska utformningen kan leda till att utlands

ä

gda f

ö

retag st

ä

lls inf

ö

r bl a utvidgade krav p

å

 insyn j

ä

mf

ö

rt med svensk

ä

gda f

ö

retag. Det f

ö

refaller kollegiet m

ö

jligt att uppn

å

erforderlig insyn inom ramen f

ö

r en lagstift­ning som avser verksamheten i alla f

ö

retag oavsett 

ä

gandef

ö

r­h

å

llandena.

Prop, 1981/82:135

87

4.  Kollegiets synpunkter i 

ö

vrigt p

å

 behovet av och utformningen av ett koncessionssystem

4.1 Etableringskontroll

Kontroll- och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

rslag om en i princip full­st

ä

ndig etableringskontroll syftar till att ge samh

ä

llet m

ö

jlighet att best

ä

mma den utlands

ä

gda f

ö

retagssektorns storlek och inriktnini S

å

lunda anf

ö

rs att inom ramen f

ö

r f

ö

rv

ä

rvstillst

ä

ndspr

ö

vningen b

ö

r beaktas bl a samh

ä

llsekonomiska, arbetsmarknadspolitiska och n

ä

ringspolitiska konsekvenser av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering.Enligt kollegiets uppfattning 

ä

r det mycket sv

å

rt att bed

ö

ma vilka l

å

ng­siktiga effekter p

ä

 samh

ä

llsekonomin och syssels

ä

ttningen, som ett f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv kan f

å

. I f

ö

rslaget till kontrollag s

ä

gs att tillst

å

nd "skall meddelas, s

å

vida icke det med h

ä

nsyn till det inflytande som h

ä

rigenom kan uppkomma 

ö

ver svenskt f

ö

retag eller svenskt n

ä

ringsliv eller av andra sk

ä

l 

ä

r of

ö

renligt med svenskt intresse". Den f

ö

reslagna lydelsen inneb

ä

r en viss precisering j

ä

mf

ö

rt med den mycket allm

ä

nna pr

ö

vningsgrund som anges i f

ö

rar­betena till 5 a 

§

 i 1916 

å

rs lag (1916:517 

ä

ndrad 1973:307) enligt vilken viss f

ö

rv

ä

rvstillst

å

ndspr

ö

vning 

ä

r m

ö

jlig. Kollegiet kan emellertid inte finna forimaleringen tillfredsst

ä

llande. Visserligen s

ä

gs i utredningen att nuvarande praxis skall g

ä

lla. Formuleringen kan emellerid - i brist p

å

 precisering - ges mycket olika inneb

ö

rd vid olika tidpunkter. Mot bakgrund h

ä

rav och med h

ä

nsyn till den tveksamhet kollegiet anf

ö

rt fr

å

n handelspolitisk synpunkt avstyrker kollegiet kontroll- och f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag betr

ä

ffande f

ö

rv

ä

rvstillst

å

ndsplikt.

Ä

ven likabehandlingslinjen f

ö

resl

å

r en f

ö

rv

ä

rvstillst

å

ndspr

ö

vning men mindre omfattande och mindre restriktiv 

ä

n de 

ö

vriga linjerna. S

å

lunda s

ä

gs att "tillst

å

nd skall meddelas, s

å

vida inte det strider mot grunderna f

ö

r annan lag eller skulle 

å

samka landets intressen utomordentlig skada". Detta inneb

ä

r att ans

ö

kan om tillst

å

nd f

å

r v

ä

gras endast i undantagsfall.

Utredningen har inte med n

å

gra konkreta exempel p

å

visat behovet av en etableringskontroll. De sk

ä

l som anf

ö

rs anknyter till rent teoretiska risker. Om det emellertid bed

ö

ms n

ö

dv

ä

ndigt med en kon­troll b

ö

r man enligt kollegiets mening begr

ä

nsa sig till en som omfattar nyetablerings- och f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd med pr

ö

vningskri­terier som 

ö

verensst

ä

mmer med likabehandlingslinjens f

ö

rslag. Eftersom en ans

ö

kan enligt dessa kriterier endast f

å

r v

ä

gras i undantagsfall kommer emellertid kravet p

å

 generell tillst

å

ndsplikt att medf

ö

ra risker f

ö

r stor administration och byr

å

krati i f

ö

r­h

å

llande till de effekter som uppn

å

s. Kontrollen borde kunna ut­formas s

å

 att samtliga f

ö

retag som omfattas av etableringskontrolle 

å

lades anm

ä

lningsplikt till viss myndighet med m

ö

jlighet f

ö

r denna att inom viss tid ta upp tillst

å

ndsfr

å

gan till pr

ö

vning,

4.2 Verksamhetskontroll

s

å

v

ä

l kontroll- som f

ö

rhandlingslinjen f

ö

respr

å

kar n

å

gon form av verksamhetskontroll. Enligt den f

ö

rra linjen skall kr

ä

vas verk­samhetstillst

å

nd f

ö

r att utlands

ä

gt f

ö

retag skall f

ä

 driva n

ä

rings­verksamhet h

ä

r i landet. Ett s

å

dant tillst

å

nd kan f

ö

rbindas med villkor och f

ö

reskrifter f

ö

r att f

ö

rhindra att f

ö

retaget driver sin verksamhet i strid mot allm

ä

nt intresse. Vidare f

ö

resl

å

s att offentlig revisor eller offentlig utredningsman skall kunna f

ö

r­ordnas. F

ö

rhandlingslinjen avvisar tanken p

å

 fortl

ö

pande kontroll

Prop. 1981/82:135

88

men f

ö

resl

ä

r ist

ä

llet att utlands

ä

gt f

ö

retag skall vara skyldigt att f

ö

rhandla med samh

ä

llet om problem uppkommer.

s

å

vitt kollegiet kan bed

ö

ma torde det vara mycket sv

å

rt att redan vid etableringstillf

ä

llet f

ö

rutse vilka problem som kan uppkomma och p

ä

grund d

ä

rav uppst

ä

lla meningsfulla villkor och f

ö

reskrifter. F

ö

rslaget om verksarahetstillst

ä

nd torde d

ä

rf

ö

r i praktiken knap­past komma att fungera som ett effektivt instrument f

ö

r att kontrol lera och p

å

verka verksamheten vid utlands

ä

gda f

ö

retag.

5. Dispens fr

å

n vissa krav i aktiebolagslagen

I aktiebolagslagen f

ö

reskrivs att styrelseledamot, verkst

ä

llande direkt

ö

r, revisor och suppleant f

ö

r dessa samt stiftare, firma-tecknare och likvidator skall vara h

ä

r i riket bosatta svenska medborgare. Enligt aktiebolagsf

ö

rordningen ankommer det p

ä

 kommers­kollegium att pr

ö

va om dispens kan medges fr

å

n kraven p

å

medborgar­skap och bos

ä

ttning. Betr

ä

ffande styrelseledamot och verkst

ä

llande direkt

ö

r skall emellertid pr

ö

vningen ske av regeringen om mer 

ä

n en tredjedel av hela antalet ledam

ö

ter i bolagets styrelse 

ä

r per­soner som ej 

ä

r h

ä

r i riket bosatta svenska medborgare.

I utredningen diskuteras om nuvarande best

ä

mmelser b

ö

r liberali-seras. Bl a anf

ö

rs att ett totalt eller partiellt upph

ä

vande av nationalitets- och bos

ä

ttningskravet skulle inneb

ä

ra att arbets­tagarorganisationernas s

ä

rskilda m

ö

jlighet att - som remissin­stanser i dessa 

ä

renden - ut

ö

va inflytande p

å

 bolagsorganens sam­mans

ä

ttning bortfaller. Vidare konstateras att dispensf

ö

rfarandet ger m

ö

jlighet att ompr

ö

va fr

å

gan om den ber

ö

rda bolagsfunktion

ä

r­ens  l

ä

mplighet. Enligt utredningens mening b

ö

r med h

ä

nsyn hiirtill kravet p

ä

 svensk nationalitet och bos

ä

ttning bibeh

å

llas. Hed h

ä

n­syn till att tillsynsansvaret f

ö

r de i utredningen f

ö

reslagna kon­trollsystemen f

ö

r utlands

ä

gda bolag skall 

å

vila statens industri­verk anser utredningen att den ovann

ä

mnda dispenspr

ö

vningen b

ö

r delegeras p

ä

 industriverket ist

ä

llet f

ö

r p

å

 kommerskollegium samt att de dispens

ä

renden som skall pr

ö

vas av regeringen b

ö

r handl

ä

gga-inom industridepartementet.

Enligt kollegiets mening 

ä

r ej sk

ä

len i sig tillr

ä

ckligt starka f

ö

r en 

ö

verflyttning av ovan n

ä

mnda dispens

ä

renden fr

ä

n kommers­kollegium till industriverket. Om man begr

ä

nsar sig till den av kollegiet f

ö

rordade ordningen f

ö

r etableringskontroll skall - s

å­

vitt kollegiet kan bed

ö

ma - handl

ä

ggningen av 

ä

renden pga detta system resp pr

ö

vningen av dispens

ä

renden ske utifr

å

n skilda be­d

ö

mningsgrunder och kan d

ä

rf

ö

r utf

ö

ras oberoende av varandra.

Kollegiet anser vidare att en liberalisering av nuvarande best

ä

m­melser b

ö

r 

ö

verv

ä

gas. Antalet av kommerskollegium pr

ö

vade dispens­

ä

renden har under perioden 1973-1978 

ö

kat fr

å

n ca 500 till ca

./.I     1 000 

ä

renden per 

ä

r. Av bilaga 1 framg

å

r hur dessa 

ä

renden f

ö

r­delat sig p

å

 olika bolagsfunktioner under 

å

ren 1975-1978. Som framg

å

r av sammanst

ä

llningen g

ä

ller det alldeles 

ö

verv

ä

gande antalet 

ä

renden ans

ö

kan om tillst

å

nd att vara styrelseledamot.

,/,2     Av bilaga 2 - som visar antalet bifall och avslag betr

ä

ffande ordf

ö

rande, verkst

ä

llande direkt

ö

r och styrelseledamot - fram­g

å

r, att beg

ä

rda dispenser beviljats utom i ett f

ä

tal fall.

Prop. 1981/82:135

89

Den stora 

ö

kningen av antalet 

ä

renden under den senaste fem

å

rs­perioden, samt det faktum att det endast i ett f

å

tal fall be­d

ö

mts f

ö

religga sk

ä

l f

ö

r tidsbegr

ä

nsning eller avslag medf

ö

r att det m

å

ste

ö

verv

ä

gas om den arbetsinsats som kr

ä

vs f

ö

r dessa 

ä

ren­den st

å

r i rimlig proportion till de effekter som uppn

å

s.

M

ö

jligheterna f

ö

r tillst

å

ndsmyndigheten att vid den tidpunkt d

å

ans

ö

kningen g

ö

rs pr

ö

va l

ä

mpligheten hos den person ans

ö

kningen g

ä

ller 

ä

r enligt kollegiets erfarenhet begr

ä

nsade. I det stora flertalet fall g

ä

ller ans

ö

kningarna personer, som 

ä

r k

ä

nda endast f

ö

r vederb

ö

rande bolagsledning. 

Ä

ven om kollegiet genom remisser till de fackliga organisationerna f

å

tt vidgat underlag f

ö

r sina bed

ö

mningar kvarst

å

r dock att detta i det stora flertalet.

ä

renden

ä

r bristf

ä

lligt. Kollegiet anser det inte meningsfullt att be­h

å

lla tillst

ä

ndskravet i dess nuvarande omfattning. Enligt kol­legiets mening, b

ö

r det utan ol

ä

genhet kunna begr

ä

nsas till de fall d

ä

r inflytandet fr

ä

n utlandet skulle bli p

å

tagligt.Endast i 

ä

ren­den, d

ä

r mer 

ä

n en tredjedel av styrelsens ledam

ö

ter resp. verk­st

ä

llande direkt

ö

r eller styrelseordf

ö

rande 

ä

r utl

ä

ndska eller i utlandet bosatta svenska medborgare b

ö

r kravet p

å

 tillst

å

nd bibeh

å

llas.

Betr

ä

ffande utredningens argument mot en begr

ä

nsning av till­st

å

ndskravet, n

ä

mligen att arbetstagarorganisationerna genom remisserna b

ö

r bibeh

å

llas vid sitt inflytande, m

å

 framh

å

llas att man - ned kollegiets f

ö

rslag - 

ä

ndock s

ä

krar kravet att f

å 

ett fullst

ä

ndigare faktaunderlag f

ö

r de viktigaste posterna.

En reform av detta slag skulle medf

ö

ra att antalet 

ä

renden mins­kade med ungef

ä

r 80 procent och skulle ligga v

ä

l i linje med str

ä

vanden att minska statligt kr

å

ngel och on

ö

dig byr

å

krati.

Prop. 1981/82:135

90

Bilaga 1

Totala

Ans

ö

kningar

Ans

ö

kningar

Ans

ö

kningar

Ans

ö

kningar

Ö

vriga

antalet

cm styr-

om VD

om styr-

om styr-

bolags-

ä

renden

ordf

ö

rande

(vice VD)

ledamot

supoleant

ä

renden

enl diariet

(vice ordf)

1975

773

10

162

608

167

88

1976

824

6

176

641

160

144

1977

1 053

26

207

802

210

208

1978

1 084

16

229

844

230

177

Att summan av 

ä

renden f

ö

r olika bolagsfunktioner 

ö

verstiger det totala antalet 

ä

renden enligt diariet beror p

å

 att om en ans

ö

kan exempelvis avser b

å

de styrelseordf

ö

rande och styrelseledamot s

ä

 har det f

ö

rts in i tv

å

 kolumner.

Prop. 1981/82:135

91

Bilaga 2

Ä

r

Totala antalet bolags-

ä

renden")

Styr.ordf (vice ordf)  |

VD (vice

VD)         1

RtV7. ledamot (styr.suFpU

B"ifaU

Avslag 1

Bifall

Avslag

Bifall

ej be­ gr

ä

nsat

tidsbe­gr

ä

nsat

ej be-[gr

ä

nsat

tidsbe­gr

ä

nsat

ej be­gr

ä

nsat

tidsbe­gr

ä

nsat

Avslag

1973

534"' 1

2

2

2

1974

780"' 1

5

1

1

1975

773

5

2

3  1

155

6

1

758

17

1976

824

1

5

161

15

792

7

2

1977

1 053

17

9

197

10

1 003

9

j 1978

1 084

7

9

206

23

|l 073

1

x) Ett f

ä

tal av dessa avser firmateckning, revisor, stif­tare, likvidator eller 

ä

r s

ä

rskilda skrivelser

xx) F

ö

r 

å

ren 1973 och 1974 har bifalls

ä

rendena ej f

ö

rdelats p

å

 olika bolagsfunktioner

1.

I de fall tillst

å

nd erh

å

llits att vara b

å

de styr.led och VD eller b

å

de styr.led och ordf anges det under b

å

da

2.

Om n

å

gon f

ä

et tillst

å

nd betr styr.led nen avslag som ordf eller tillst

å

nd betr styr.led men avslag som VD anges det b

å

de i kolumnen f

ö

r tillst

å

nd f

ö

r ena funk­tionen och avslag f

ö

r den andra

Prop. 1981/82:135

92

Skånes handelskainmare;

Kontrollinjen

Enligt detta förslag ska ett långtgående koncessionssystem reglera den utlandsägda företagssektorn 1 Sverige. Koncessionssystemet skall reglera såväl nyetablering som verksamhet i redan befintliga företag genom att göra utländska företags rätt att bedriva rörelse i Sverige beroende av ett särskilt verksamhetstillstånd. Myndigheterna ska kunna knyta villkor till sin tillståndsgivning, och koncessionen ska under vissa förutsättningar också kunna återkallas.

Handelskammaren vill inledningsvis framhålla vikten av att i Sverige behandla utländska företag på ett sätt som för vårt land gör det möjligt att hävda principen om icke diskriminering av svenska företag i utlandet. Det bör dessutom framhållas att den utländska företagsetableringen här i landet i sig medför flera fördelar. 1975 uppgick antalet anställda i utlandsägda företag, om därmed förstås företag som till minst 20 % är i utländsk ägo, till 155.000 personer eller 7,6 % av det totala antalet anställda inom det svenska näringslivet. Redan härigenom åskådliggörs de utlandsägda före­tagens stora betydelse för sysselsättningen i Sverige. Till det bör läggas bl.a. fördelen av det tekniska kunnande som införs till Sverige genom många av de företagsetableringar i Sverige som görs av utländska företag. Att vårt land dessutom har ett intresse av att behandla utlandsägda företag på ett icke diskriminerande sätt för att pä sä vis kunna hävda samma princip beträffande svenskägda företag i utlandet belyses av att de utgående direkt­investeringarna 1977 uppgick till 't.315 miljoner kronor medan de ingående direktinvesteringarna var éfB miljoner kronor. Som framhålls i utredningens betänkande kan således Sverige i hög grad sägas vara mera ett hemland för multinationella företag än ett värdland för utländska företag.

Redan av nu angivna principiella skäl avvisar Handelskammaren kontrollinjen. Den innebär en särreglering för utlandsägda företag som otvetydigt diskrimi­nerar dessa i förhållande till svenska företag. Det finns emellertid fiera andra skäl mot kontrollinjen som i detta sammanhang bör redovisas. När ett utländskt företag överväger etablering i Sverige undersöks regelmässigt vilka forhållanden som råder här. Bl.a. torde stort avseende fästas vid förut­sebarheten i sådan lagstiftning som berör multinationella företag. Det utländska företaget gör således en bedömning av vilket land det kan vara

Prop. 1981/82:135

93

intressant att etablera sig i och under vilka förutsättningar detta kan ske. I det sammanhanget är Sverige ofta inte det enda alternativet. Inte sällan kan ett utlandsägt företag ha intresse av en nordisk etablering och därvid självfallet ha fler alternativ än Sverige. Naturligt nog kan det i andra fall röra sig om att göra en investering i Sverige eller att helt avstå. Oavsett vilken den närmare situationen är gör således det utländska företaget en bedömning av om det under rådande förhållanden och med gällande bestämmelser är lämpligt att göra den planerade investeringen.  En lagreglering av den karaktär som kontrollinjen innebär kan, inte minst genom of örutserbarheten i de villkor och restriktioner som kan komma att läggas på etableringen, vara ett tillräckligt skäl för att antingen avstå från den tänkta investeringen eller att låta investeringen ske i exempelvis ett annat nordiskt land.

Etableringen av utländska företag i Sverige har under en följd av år varit i stort sett konstant. Sedan år 1977 har t.o.m. en inte obetydlig uppgång i de utländska företagens investeringar här i landet kunnat noteras. Det torde knappast råda någon tvekan om att denna utveckling underlättats av det faktum att den svenska lagstiftningen rörande utlandsägda företag är såväl klar som icke diskriminerande. Den förändring av förhållandena för de utlandsägda företagen som skulle bli en följd av att kontrollinjen vann gehör vore sannolikt tillräcklig för att framgent negativt påverka den ifrågavarande utvecklingen. Att en i detta hänseende negativ utveck­lingstrend vore ogynnsam med hänsyn till sysselsättning och know-how-införsel till Sverige har redan inledningsvis angivits.

Förespråkarna för kontrollinjen har visserligen hävdat att tillämpningen av det föreslagna koncessionssystemet nära skulle ansluta till den praxis som i dag gäller. Någon radikal försämring för de utlandsägda företagen skulle det således icke vara fråga om. Vad som sålunda anförts av de ledamöter som förespråkat kontrollinjen skall självfallet beaktas men kan inte uppfattas som någon garanti för hur det föreslagna regelsystemet i verkligheten skulle komma att tillämpas. Koncessionssystemet skulle formellt ge långtgående möjligheter att föreksriva villkor för etablering här i landet. Handelskammaren ställer sig frän allmänna utgångspunkter avvisande till en så långtgående fullmaktslagstiftning och vill dessutom framhålla att möjligheterna för utländska företag att förutse den konkreta tillämpningen av koncessions­systemet i det enskilda fallet skulle vara starkt begränsade. Ihägkommas

Prop. 1981/82:135

94

bör att det här i allmänhet rör sig om betydande investeringar som är avsedda att utgöra bas för verksamhet under ett stort antal är.

I särskild grad gör sig dessa synpunkter gällande när det gäller de mindre företagen. Erfarenhetsmässigt har denna företagskategori relativt små möjligheter att i detalj hålla sig ajour med regelsystemets tillämpning i det potentiella värdlandet för en utlandsetablering. I motsvarande män leder självfallet ett koncessionssystem av nu aktuellt slag till ökad osäkerhet och ökad tveksamhet från dessa företags sida.

Som företrädare för näringslivet i Skåne vill Handelskammaren särskilt understryka den effekt beträffande valet mellan etablering i södra Sverige eller Danmark som kan bli följden av ett genomförande av kontrollinjen. Genom Danmarks anslutning till EG har ett successivt ökat intresse kunnat förmärkas för etablering i Danmark som alternativ till etablering i Sverige. Det kan hällas för antagligt att en diskriminerande svensk lagstiftning på ifrågavarande område ytterligare skulle accentuera fördelarna med en etablering i Danmark. En sådan etablering, som inte sällan torde komma att ske i Köpenhamnsområdet, utesluter i normalfallet en etablering i Skåne. Med hänsyn till den svaga näringslivsutveckling som har kunnat förmärkas i Skåne under senare år - och det gäller speciellt industrisektorn - vill Han­delskammaren särskilt understryka detta regionalt betonade argument mot den föreslagna lagstiftningen.  Men även ur nationell synvinkel är det självfallet av intresse att inte konkurrensfördelarna förskjuts tili andra länders förmån i samband med att företag i annat land överväger utlands­etablering.

Utöver de argument som nu anförts vill Handelskammaren framhålla att kontrolllinjen knappast ens torde kunna komma att bli ett effektivt instrument i det fall dä ett ingripande mot ett utlandsägt företag aktualiseras. Inte minst med hänsyn till sysselsättningsaspekten lär det bli svårt att i verklig­heten göra något ingripande mot ett företag när det väl har etablerat sig i värt land.

Handelskammaren får sålunda sammanfattningsvis fastslå att kontrollinjen, utan att erbjuda något effektivt remedium mot företag som bryter mot meddelade föreskrifter, i väsentlig grad kan förväntas i negativ riktning

Prop. 1981/82:135

95

påverka utländska företags etablering här i landet. Till detta skall läggas den ytterst beaktansvärda risk för en i motsvarande män diskriminerande behandling av svenska företag i utlandet som kan bli följden av införandet av kontrollinjens lagförslag. Handelskammaren avstyrker således bestämt detta förslag.

Förhandlingslinjen

Förhandlingslinjen innebär i likhet med kontrollinjen att en särskild nyetable­ringskontroll och företagsförvärvskontroll ska införas. Förhandlingslinjen tar emellertid avstånd frän kontrollinjens förslag att verksamhetstillständ ska kunna återkallas. Verksamheten i utlandsägda företag skall i stället kontrolleras genom en förhandlingsordning där staten för tillgodoseende av allmänt intresse ska kunna meddela vitessanktionerade villkor och före­skrifter.

De allvarliga invändningar som Handelskammaren ovan riktat mot kontroll­linjen kan i huvudsak också riktas mot förhandlingslinjen. Förslaget att vitessanktionerade villkor ska kunna meddelas kan visserligen sägas vara såväl mättfullare som mera effektivt än förslaget att verksamhetstillständ ska kunna återkallas men torde knappast i någon avgörande mån kunna sägas utgöra ett bättre alternativ än kontrollinjen. Förhandlingslinjen är om möjligt sämre än kontrollinjen såtillvida att lagstiftaren inte klart utsäger vad som skall gälla utan lämnar avgörandet till förhandlingar om vilkas resultat ingen kan veta något i förväg. Möjligheterna för företagen att förutse under vilka villkor de får arbeta blir således synnerligen otillfreds­ställande med förhandlingslinjens regelsystem. Handelskammaren avstyrker således förhandlingslinjen.

Likabehandlingslinjen

Enligt detta förslag ska de utlandsägda företagen vara underkastade samma regler som svenskägda företag. Diskriminering skall icke förekomma. På en punkt skall dock en särskild kontroll kunna förekomma nämligen vid utländska förvärv av svenska företag, 1916 års inskränkningslag skall komplet­teras med regler för de företag som ej har fullständiga utlänningsförbehäll i sina bolagsordningar. Förvärv skall dock kunna hindras endast enligt de förutsättningar som enligt OECD:s kapitalliberaliseringsstadga gäller för att hindra direktinvesteringar.

Prop, 1981/82:135

96

Detta förslag kan enligt Handelskammarens mening inte sägas stå i strid med den liberala svenska handelspolitiken eller med principen att utlands­ägda företag inte skall diskrimineras här i landet. Inte heller de andra in­vändningar som ovan rests mot kontrollinjen och förhandlingslinjen vad avser exempelvis förutsebarheten i reglernas tillämpning och påverkan pä den framtida etableringen här i landet torde kunna resas mot likabe­handlingslinjens förslag till lagreglering. Det kan visserligen hävdas att något påtagligt behov av nya regler pä detta område inte har kunnat visas men med hänsyn till det intresse av att i vissa avseenden kunna kontrollera utländsk etablering i Sverige som utredningen funnit föreligga och som för övrigt kommit till uttryck redan i 1916 års lag vill Handelskammaren tillstyrka att detta förslag läggs till grund för en ny lagstiftning.

Handelskammaren har inte funnit skäl till någon väsentlig erinran mot utformningen av likabehandlingslinjens lagförslag och avstår därför frän att i detalj kommentera detsamma.

Prop, 1981/82:135

97

Patent- ocb registreringsverket:

Patent- och registreringsverkets k

ä

nnedom r

ö

rande det omr

å

de som bet

ä

nkandet avser begr

ä

nsas dels tiLL erfarenheter frSn akt ieboLagsregist rering och dels tiLL verkets aLLm

ä

nna roLL som en myndighet med uppgift att fr

ä

mja skyddet p

ä

 den immaterieLLa r

ä

ttens omrSde och att verka f

ö

r den svenska indu­strins utveckling. De synpunkter som patentverket h

ä

r framfor inskr

ä

nker sig i huvudsak till den se­nare av verkets uppgifter.

Fr

å

gan om inf

ö

rande av ytterligare kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering ber

ö

r f

ö

rh

å

llanden av fundamental betydelse f

ö

r industrins utveck­ling. Redan den kontroll som vi nu har, genom 1916 

å

rs Lag, p

å

verkar utvecklingen av utl

ä

nds­ka investeringar h

ä

r i landet och skapar i vis­sa avseenden on

ö

diga hinder. Sv

å

righeterna att g

ä

 vidare p

ä

 dgn v

ä

gen illustreras v

ä

l i bet

ä

n­kandet d

ä

rigenom att Ledam

ö

terna inte har kun­nat uppn

å

 enighet utan framlagt l

ö

sningsf

ö

rslag sQm utarbetats enligt tre olika linjer.

7   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

98

En granskning av f

ö

reslagen lagtext 

ö

vertygar oro de sv

å

righeter som m

ö

ter. Som exempel h

ä

rp

å 

kan anf

ö

ras att man i kontrollinjens lagf

ö

rslag n

ö

dgats tillgripa sv

ä

rti I l

ä

mpade generalklausu­ler av ett slag som man hittills str

ä

vat efter att undvika i svensk l

ä

gst iftning.

En fri f

ö

retagsetablering 

ä

r av grundl

ä

ggande betydelse f

ö

r infl

ö

det av ny teknologi till Sverige. En stor del av den tekniska utveck­ling som skett h

ä

r i Landet under modern tid har varit beroende av att nytt tekniskt kun­nande f

ö

rts in i landet och till

ä

mpats h

ä

r ge­nom utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering. L

ä

gger man ge­nerella hinde.r i v

ä

gen f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retag att vara verksamma i v

å

rt land - 

ä

ven om detta i enstaka fall l

å

ter sig motiveras av sociala, ekonomiska eller kulturella sk

ä

l - 

å

stadkommer man d

ä

rigenom ocks

å

 hinder mot ett fortsatt in­f

ö

rande av utl

ä

ndsk teknologi.

Utifr

å

n de intressen som patentverket f

ö

retr

ä­

der 

ä

r det naturligt att man v

ä

ljer medel s3 att on

ö

diga hinder inte uppst

å

r f

ö

r en sund etablering av utl

ä

ndska f

ö

retag i landet. Det har uttryckligen framh

å

llits i bet

ä

nkandet att den utl

ä

ndska f

ö

retagsetableringen hittills in­te har v

å

llat n

å

gra allvarliga problem. Mot den­na bakgrund m

å

ste starkt ifr

å

gas

ä

ttas om n

å

got av lagf

ö

rslagen b

ö

r l

ä

ggas till grund f

ö

r Lag­stiftning.  Under den fortsatta utredningen 

ä

r det av st

ö

rsta vikt att framlagda Lagf

ö

r­slag st

å

r v

ä

l i f

ö

r'ening med v

å

ra f

ö

rpliktelser till f

ö

ljd av internationella 

å

taganden p

ä

 om­r

å

det.

Prop. 1981/82:135

99

N

ä

ringsfrihetsombudsmannen;

Svensk konkurrenslagstiftning omfattar i princip alla konkarrensbegr

ä

nsningar med verkningar p

å

 dan svenska Hiarknaden. De konkurrensv

ä

rdande myndighetem.a hand­l

ä

gger ocks

å

fortl

ö

pande 

ä

renden som r

ö

r multinatio­nella f

ö

retags 

å

tg

ä

rder. NC har s

å

l-unda -onder de senaste 

å

ren handlagt cirka 40 

ä

renden per 

å

r som ber

ö

rt utlands­

ä

gda f

ö

retags konkurrensbegr

ä

nsan

ä

e 

å

tg

ä

rder med verk­ningar p

å

 den svenska marknaden. De konkurrensbegr

ä

ns­ningar som i dessa sammanhang varit vanligast f

ö

rekom­mande har g

ä

llt leveransv

ä

gran, priss

ä

ttning och kar-tellavt.al.

Eonkurrensbegr

ä

nsande avtal som tr

ä

ffats av multinatio­nella f

ö

retag och avser den svenska marknaden inf

ö

rs liksom andra kartellavtal i ka.rtellregistret. 

Å

r 1976 fanns i registret omkring 60 konlrarrensbegr

ä

nsande av­tal i rilka utlands

ä

gda f

ö

retag deltog. De flesta av dessa f

ö

retag fanns i n

å

gon form med verksachc-t inom Sverige m.en det f

ö

rekom ocks

å

 f

ö

rexag som utan att ha verksamhet i landet 

ä

nd

å

 tr

ä

ffat konkurrensbegr

ä

nsande avtal som ber

ö

rde Sverige. Avt.al som varit f

ö

rem

å

l f

ö

r NOs pr

ö

vning och som ett resultat h

ä

rav upph

ö

rt eller, modifierats har g

ä

llt t ex hemmamarknadsskj''dd, kvote­ring och priss

ä

ttning.

Konkurrensbegr

ä

nsningar vidtagna av multinationella f

ö

re-

Prop. 1981/82:135

100

tag skiljer sig norm.alt inte till sin utformning fr

ä

n s

å

dana konkarrensbegr

ä

nsningar som till

ä

mpas av natio­nella f

ö

retag. De multinationella f

ö

retagens internatio­nella karakt

ä

r g

ö

r dock att effekten p

å

 handel, pris­bildning och konkurrens ofta blir betydelsefull. Bi­dragande h

ä

rtill 

ä

r t ex de multinationella f

ö

retagens genomsnittligt sett st

ö

rre storlek och finansiella makt samt deras goda m.arknadsk

ä

nnedom och tekniska kunnande. De spele.r ocks

å

 ofta stor roll p

å

 koncentrerade mark­nader och f

ö

r koncentrationsutvecklingen. I bet

ä

nkandet redovisas p

å

 sid 387 ff vissa huvudtyper av konkurrens­begr

ä

nsningar som ber

ö

rts i analysen av multinationella f

ö

retags konkurrensbegr

ä

nsande 

å

tg

ä

rder. Det f

ö

rtj

ä

nar betonas att dessa typer av konkurrensbegr

ä

nsningar inte 

ä

r s

ä

dana som nationella f

ö

retag sk-ulle sakna m.

ö

ilighet att genomf

ö

ra, men riskerna f

ö

r negativa effeicter 

ä

r s

ä

rskilt stora n

ä

r de till

ä

mpas av stora internatio­nella f

ö

retag.

Konku.rrensbegr

ä

nsningar vidtagna av utl

ä

ndska f

ö

retag med effekter p

å

 den svenska marknaden Ifan angripas med st

ö

d av svensk konkurrenslagstiftning ' ' . Er. till

ä

mp­ning av svensk eller .annan nationell'konkurrenslagsxift-ning kan dock m

ö

ta sv

å

righeter, framf

ö

rallt av tv

å

 slag. Den ena 

ä

r att f

å

 tillg

å

ng till f

ö

r bed

ö

mningen ar kon-Icurrensbegr

ä

nsningen n

ö

dv

ä

ndiga uppgifter n

ä

r dessa finns utanf

ö

r landet liksom axx kontrollera riktigheten a,v uppgifter i de fall s

å

dana l

ä

mnas fr

å

n f

ö

retag utan­f

ö

r lar.

ä

et.

Den aiidra sv

å

righeten uppkommer i sair.ban

ä

mei  

genom­f

ö

rande av beslut om 

å

tg

ä

rder m.ct utl

ä

ndska f

ö

retag som. aj 

ä

r et.ablerade i Sverige p

å

 grund av att nationell lagstiftning vanligen inte kan till

ä

mpas utanf

ö

r lan­dets gr

ä

nser. Att f

ö

rhandlingar enligt konkurrensbe­gr

ä

nsningslagen med s

å

dana utl

ä

ndska f

ö

retag trots dett: f

ö

rekommit med medverkan fr

å

n represent.ant if

ö

r veder-b

ö

rands f

ö

retag 

ä

ndrar inte detta h

å

llande.

NO vill i detta sammanhang erinra omi att utd

ö

m.da riten mot utl

ä

ndska f

ö

retag som saknar s

ä

te eller fast drift-st.

ä

lle i Sverige b

ö

r kunna s

ö

kas i egendomi som f

ö

re­taget har i Sverige. S

å

dan egendomi kan vara kundford­ringar, lager m ra.

Ö

vertagandekontroll

I bet

ä

nkandet framl

ä

ggs olik.a f

ö

rslag till 

ö

vertagande­kontroll. C-emensamt i de olika f

ö

rslagen 

ä

r bl a att Icontrollsubjekt inte utan tillst

å

nd for varje s

ä

rskilt fall f

å

r f

ö

rv

ä

rva s

å

 m

å

nga aktier i svenskt aktiebolat?

1)  Jfr Marknadsdomstolens beslut i det s k Baver-Kerr-

ä

rendet MD 16/1977 SOU 1978:9 sid 134 f och sid 262 f.

Prop. 1981/82:135

101

att vissa angivna procentgr

ä

nser 

ö

verskrids. F

ö

rv

ä

rvs­tillst

ä

nd kr

ä

vs ocks

å

 vid 

ö

vertagande av andel i svensk-t handelsbolag och vid

ö

vertagande av 

ä

gander

ä

tt eller nyttjander

ä

tt till r

ö

relse eller del av r

ö

relse h

ä

r i riket.

Konkurrensutredningen (SOU 1978:9) har i sitt slutbe­t

ä

nkande lagt fram ett f

ö

rslag till lagstiftning .av­seende pr

ö

vning av f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv. Den f

ö

reslagna lag­stiftningen, somi finns inom ramen f

ö

r en f

ö

reslagen ny konkurrensbegr

ä

nsningslag, g

ä

ller s

å

v

ä

l svensk

ä

gda som utlands

ä

gda f

ö

retags fc"rv

ä

rv av andra f

ö

retag i Sverige. Eonkurrensutredningens f

ö

rslag om.fattar d

ä

rmed en be-tjj-dligt bredare krets av f

ö

retag 

ä

n den -ar f

ö

retags-etableringsutredningen f

ö

reslagna. Konkurrensutred­ningens f

ö

rslag bygger vidare i likhet ned f

ö

retags-otableringsutredningens p

å

 en pr

ö

vning fr

å

n fall xill fall ar f

ö

r/

ä

rv. Konkurrensutredningen har emellertid h

ä

r en nedre gr

ä

ns under vilken f

ö

rv

ä

rvspr

ö

vning inte sker. Dessa gr

ä

nser 

ä

r i f

ö

rslaget mycket l

å

gt satta. Vidare .

ä

r de- kriterier efter vilken pr

ö

v­ningen av f

ö

retagsf

ö

rv

ä

ri' skall ske mycket vida. Bland annat skall enligt 3 kap 1 

§

 s

ä

rskilt beaktas hur f

ö

r­v

ä

rvet kan p

å

verka "syssels

ä

ttningen samt ber

ö

rda ar­betstagares och kommuners intressen". Vid pr

ö

vning ska vidare s

ä

rskilt beaktas hur f

ö

rv

ä

rvet kan p

å

verka pris­bildningen, effektiviteten inom. n

ä

ringslivet och annan? n

ä

ringsut

ö

vning samt 

ä

garkoncentrationen inom n

ä

rings­livet. Inte i n

å

got ar f

ö

retagsetableringsutredningons lagf

ö

rslag anges n

å

gra n

ä

rmare kriterier f

ö

r pr

ö

vningen av f

ö

retcLgsf

ö

rv

ä

r\''.

De av konkurrensutredningen och f

ö

retagsstableringsut-redningen f

ö

reslagna formerna f

ö

r pr

ö

vning ar f

ö

retags­f

ö

rv

ä

rv 

ä

r i v

ä

sentliga delar lika raran

ä

ra. En r

ä

sent-1ig skillnad 

ä

r emellertid att f

ö

retagsetableringsut-redningens f

ö

rslag enbart tar sikte p

å

 utlands

ä

gda f

ö

re­tag respektive f

ö

retag utan utl

ä

nningsf

ö

rbeh

å

ll medan konkurrensutredningens f

ö

rslagill

ä

mpligt p

å

 alla f

ö

re-tagsf

ö

rv

ä

rv 

ö

ver en riss storlek. Detta utredningsf

ö

r­slag kan d

ä

rmed inte s

ä

gas rara diskrim.inerande gentem.ot rissa typer ar f

ö

retag. Mot bakgrund ar den i r

ä

sentliga delar likartade pr

ö

rningen rill NO ifr

å

gas

ä

tta om. inte den ar f

ö

retagsetableringsutredningen f

ö

reslagna ord­ningen f

ö

r f

ö

rr

ä

rrspr

ö

ming borde inarbetas i konkur­rensutredningens f

ö

rslag. H

ä

rigenom skulle man rinna a.tt f

ö

rr

ä

rvspr

ö

mingen inte inneh

ö

ll n

å

got m

å

tt ar diskriminering gentemot rissa f

ö

retag samt ocks

å

 en riss f

ö

renkling ar handl

ä

ggningen eftersom endast en lagstiftning bler till

ä

mplig.

Om. emellertid en s

ä

rskild f

ö

rv

ä

rvskontroll f

ö

r utlands­

ä

gda f

ö

retag och f

ö

retag utan utl

ä

nningsf

ö

rbeh

å

ll skall till

ä

mpas vid sidan ar konkurrenlagstiftningen talar praktiska sk

ä

l f

ö

r att 

ä

ubbelt

ä

ckningen g

ö

rs s

å

 begr

ä

n­sad som m

ö

jligt. Ett s

ä

tt att minska denna dubbelt

ä

ck­ning rore att begr

ä

nsa kraret p

å

 f

ö

rv

ä

rrstillst

å

nd en-

Prop. 1981/82:135

102

ligt f

ö

retagsetableringsutredningens f

ö

reslagna lag­stiftning till fall d

ä

r kontrollsubjekt rid f

ö

rvara' ar srenskt aktiebolag f

ö

rr

ä

rrar s

å

dant bolag d

ä

r utl

ä

n­ningsf

ö

rbeh

å

ll eller liknande f

ö

rbeh

å

ll saknas. Vidare synes ocks

å

 kontrollsubjektsf

ö

rr

ä

rv ar s k fria aktier kunna l

ä

mnas utanf

ö

r den h

ä

r f

ö

reslagna lagstiftningen. Dessa b

å

da typer av f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv skulle 

ä

nd

å

 kommia att underkastas en f

ö

rr

ä

rrspr

ö

ming enligt konkurrens­utredningens f

ö

rslag under f

ö

ruts

ä

ttning att de i ut­redningsf

ö

rslaget angirna gr

ä

nserna om 10 respektire 20 procent ar aktiekapitalet kommer att ligga hos det f

ö

rr

ä

rvande f

ö

retaget och att det f

ö

rv

ä

rvade f

ö

retaget 

ö

rerskrider gr

ä

nsen f

ö

r f

ö

rv

ä

rrspr

ö

rningens omfattning.

Nyetableringskontroll

Ett r

ä

sentligt inslag i en fungerande marknadsekonomi 

ä

r att f

ö

retagare ska kunna etablera sig p

å

 miarknader d

ä

r man bed

ö

mer att det finns f

ö

ruts

ä

ttningar f

ö

r att framg

å

ngsrikt bedrira rerks.arahet i konkurrens med andra f

ö

ret.ag. S

å

dant fritt marknadstilltr

ä

de fungerar i sig som enkonkurrensfaktor f

ö

r de f

ö

retag som redan finns p

å

marknaden. Hotet fr

å

n potentiellt nya konkurr3nter kan triiiga f

ö

retagen till effektiritex och m.inska m

ö

j­ligheterna axt missbruka en dominerande st

ä

llning, Clik- f

ö

rh

å

llanden i olika branscher tenderar em.ellertid att leda till varierande former ar tr

ö

sklar f

ö

r marknads­tilltr

ä

de. S

å

dana tr

ö

sklar kan rara kr.ar p

å

 riss k.api-talinsats f

ö

r att n

å

 en raxionell tillrerkning, krar p

å

 att viss teknologi ska finnas, krav p

å

 risst mark­nadskunnande eller resurser att inresxera i marknads­f

ö

rings

å

tg

ä

rder. Redan existerande f

ö

rh

å

llanden p

å

m

å

nga marknader verkar s

å

lunda 

å

terh

å

llande p

å

 nyetab­leringar.

Det svenska n

ä

ringslivet har j

ä

mf

ö

rt med .andra l

ä

nder en mycket h

ö

g f

ö

retagskoncentration. Enligt en under­s

ö

kning ar statens pris- och kartolln

ä

nnd (SPK) i) rar de fyra st

ö

rsta f

ö

retagens andel ar produktionen 90 pro­cent eller mer i 

ö

ver h

ä

lften ar de unders

ö

kta 530 raru-grupperna. I endast sex procent av rarugrupperna hade do fyra st

ö

rsta f

ö

retagen tillsammajis mindre 

ä

n 40 pro­cent. Eftersom importandelen inte tagits med i under­s

ö

kningen motsrarax broduktionsandela.rna inte faktiska m.arknads ande lar men risar 

ä

nd

å

 en j

ä

mf

ö

rt med m.

å

nga andra l

ä

nder mycket h

ö

g f

ö

retagskoncentration.

Kontrollinjen synes mena (sid 441) att m

ö

jligheterna till f

ö

rr

ä

rrskontroll framst

å

r som f

ö

ga meningsfulla om. de inte kompletteras med etableringskontroll. Ett s

å

dant syns

ä

tt bortser fr

å

n de stora skillnader som uppkomm.er rid de b

å

da typerna ar marknadsintr

ä

de. Vid f

ö

retagsf

ö

rr

ä

rr kan ett f

ö

retag 

ö

ver en dag f

å

 stor be­tydelse p

å

 marknaden. F

ö

ret.agot beh

ö

var inte tillf

ö

ra

1) Koncentrationsutvecklingen inom srensk industri 1967-70 (1972),

Prop, 1981/82:135

103

n

å

got kunnande till marknaden. Det beh

ö

rer inte heller risa sin st

ö

rre konk-arrenskraft eller sina b

ä

ttre f

ö

r­uts

ä

ttningar att bedriva rerksamJieten. I sj

ä

lra verket kan sk

ä

let ibland rara att man rill f

ö

rr

ä

rva en besv

ä

r­lig konkurrent. Syssels

ä

ttningen beh

ö

ver heller inte p

å

rerkas. Situationen 

ä

r helt annorlunda rid nyetable­ring pi marknaden. F

ö

retaget i fr

å

ga har d

ä

 som regel en produkt som. man bed

ö

mer det finns, en marknad f

ö

r. Genom att i konkurrens med p

å

marknaden befintliga f

ö

re­tag erbjuda f

ö

rm

å

nligare priser, b

ä

ttre kvalit

é

er eller service kan f

ö

retaget rinna marknadsandelar. Misslyckas man med detta sl

å

s man ut. Genom, nyetableringen till­f

ö

rs som regel ny syssels

ä

ttning. Om det nyetablerande f

ö

retagets produkter eller produktionsmietoder 

ä

r 

ö

ver­l

ä

gsna red.an befintliga f

ö

retags kan naturligtvis p

å 

sikt dessa komma att f

å

 sr

å

righexer. De kan d

ä

rf

ö

r ha ett intresse ar att motarbeta etableringen. Fr

å

n allm

ä

n synpunkt sett 

ä

r dock att m

ä

rka att rid nyetablering stimuleras som regel konkurrensen, syssels

ä

ttningen . 

ö

kar och 

ä

garkoncentrationen minskar. V

ä

gras etablering i Sverige kan f

ö

retagex etablera i annat land och m

ö

j­ligen exportera till Srerige. Detta kan d

å

 f

å

 negatira effekter p

å

 syssels

ä

ttningen i Sverige genom att svenska f

ö

retag f

ö

rlorar f

ö

rs

ä

ljning. M

ö

jligheterna att ingripa med konkurrensbegr

ä

nsnin,csl.a.gen eller annan srensk lag­stiftning mot ett f

ö

rexag som r

ä

ljer att s

ä

lja p

å

 den srenska m.arknaden utan att etaclsra sig h

ä

r 

ä

r mycket mindre.

Etableringskontroll

ä

r m.ot der. ovan kort angivna b.ikgrunden    till skillnad fr

ä

n f

ö

i-r

ä

rrskontroll, som bl a syftar till att bibeh

å

lla en fungerande mark­nadsekonomi, ett l

å

ngtg

å

ende ingrepp i en fungerande marknadsekonomi. Detta torde vara en av f

ö

rklaringarna till atx endast tr

ä

 l

ä

nder, Kan.ada och Norge, inf

ö

rt etableringskontroll. I dessa b

å

da l

ä

nder r

å

der olika speciella f

ö

rh

å

llanden.

KO har bl a mot bakgrund ar rad ovan anf

ö

rts med st

ö

d ar konkurrensbegr

ä

nsningslagen intagit en.mycket restrik-tir inst

ä

llning till olika former ar etableringskon­troll. Prirat s

å

dan har i ett stort antal fall arveck-lats sedan tillkomsten av konkurrensbegr

ä

nsningslagen. En etableringskontroll enligt kontroll- och f

ö

rhand­lingslinjernas f

ö

rslag skulle leda till v

ä

sentliga be­gr

ä

nsningar av konkurrensen inom hela n

ä

ringslivet.

Kontroll- och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

retr

ä

dare anger (sid 441) att man inte alls har cnlcdning att inta en allm

ä

nt .arrisande h

å

llning till nyetablering. NO vill starkt understryka att nyetablering 

ä

r v

ä

sentlig kon­kurrensfaktor p

å

m.arknaden, s

ä

rskilt i branscher med stark m.arknadskoncentration. Inf

ö

randet ar en generell nyetableringskontroll f

ö

r utlands

ä

gda f

ö

retag skulle utg

ö

ra en l

å

ngtg

å

ende konkurrensbegr

ä

nsning som. medf

ö

r uppenbara risker f

ö

r negatira effe2-cter. Redan genom, kraren p

å

 tillst

å

nd 

tor.

de

utlands

ä

gda f

ö

retag p

å

rerkas

Prop. 1981/82:135

104

negatirt i sin ben

ä

genhet att etablera sig p

å

 marknaden. P

ä

 marknaden redan etablerade f

ö

ret.ag, s

å

v

ä

l srenska som utlands

ä

gda, skulle ridare f

ä

 m

ö

jligheter till p

å­

tryckningar f

ö

r att avsk

ä

rma marknaden fr

å

n nya konkur­renters intr

ä

de, d

ä

r t ex syssels

ä

ttningssk

ä

l rid viss anl

ä

ggning skulle 

å

beropas f

ö

r att hindra nyetablering, trots att sk

ä

len ofta fr

ä

mst torde vara en 

ö

nskan att undvika konkurrens fr.

å

n nyetablerande f

ö

retag med m

å­

h

ä

nda st

ö

rre effektiritet eller l

ä

gre krar p

å

 avkast­ning. S

å

dana f

ö

retag torde f

ö

r 

ö

vrigt ha b

ä

ttre f

ö

rut­s

ä

ttningar att ge en trygg syssels

ä

ttning. Genom att kontrollen ocks

å

 skulle omfatta diversifiering eller utvidgning av verksamheten till annan rerksamhet 

ä

n som direkt om.fattas av etableringstillst

å

ndet f

ö

rst

ä

rks de angivna negatira effekterna. Flexibiliteten i n

ä

-ringsliret f

ö

rs

ä

mras genom att f

ö

retag som. bed

ö

mer en ny produktionsmetod, produkt eller distributionsform som l

ä

mplig genom tillst

å

ndskrav kan f

ö

rhindras att dirersifiera rerksamheten.

H

ä

rtill kommer att en nyetableringskontroll f

ö

r angima kontrollsubjekt inte synes rara i full 

ö

verensst

ä

mmelse med ar Srerige gjorda internationella 

å

tasranden. Sreriges starka intresse av en s

å

 l

å

ngt m

ö

jlig fri internationell handel talar aren mot inf

ö

randet ar den f

ö

reslagna ny­etableringskontrollen .

NO anser s

å

lunda att n

å

gon etableringskontroll inte b

ö

r inf

ö

ras.

Verksamhetskontroll

Enligt kontrollinjens f

ö

retr

ä

dare 

ä

r det grundl

ä

ggande sk

ä

let f

ö

r rerksamhetskontrollen att de s

ä

rskilda f

ö

r­h

å

llandena i det f

ö

retag som st

å

r under utl

ä

ndskt in­flytande kan s

ä

tta ur spel de lagar, avtal och sedr

ä

n-jor som reglerar arbetsmarknad och n

ä

ringsliv h

ä

r i landet. Syftet med kontrollen 

ä

r s

å

lunda att s

ä

ker­st

ä

lla att det p

å

 inhemska f

ö

retag inriktade regelsys­temet kan till

ä

mpas effektirt 

ä

ran p

ä

 utlands

ä

gda f

ö

re­tag. Kontrollsystemet anges i realiteten inte 

å

syfta olika behandling ar utlands

ä

gda och inhemska f

ö

retag utan snarare ett m

ö

jligg

ö

rande ar att dessa b

å

da kate­gorier ar f

ö

retag i f

ö

rh

å

llande till det allm

ä

nna och till de anst

ä

llda rerkar under samma f

ö

ruts

ä

ttningar.

NO har ovan angivit att den nyetableringskontroll som ing

å

r som ett led i kontrollinjens verksamihetskontroll skulle medf

ö

ra 

ö

verv

ä

gande nackdelar ur allm

ä

n synpunkt. En nyetableringskontroll tillsaminans .med en verksamhets­kontroll enligt kontrollinjen skulle uppenbarligen ut­g

ö

ra en diskriminering av en grupp f

ö

ret.ag, s

å

v

ä

l srenska som utl

ä

ndska. Det kan inte bortses fr

å

n den risk en s

å

dan diskriminerande lagstiftning skulle inneb

ä

ra f

ö

r att nyetablering ar f

ö

retag i Sverige skulle p

å

verkas negativt.

Om en rerksamhetskontroll skall inf

ö

ras, m.otirerad fr

ä

mst

Prop. 1981/82:135

105

ar intresset att erh

å

lla 

ö

kad information fr

å

n utlands­

ä

gda f

ö

retag, b

ö

r denna enligt NOs uppfattning f

ö

lja f

ö

rhandlingslinjens f

ö

reslagna uppl

ä

ggning om f

ö

rhand­ling.

Vad g

ä

ller utformningen ar f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rhand­lingssystem delar NO uppfattningen att principen b

ö

r rara att f

ö

rhandlingssystemet tr

ä

der in f

ö

rst n

ä

r de ordinarie medlen f

ö

r handl

ä

ggning ar problem inom ar­betsmarknad och n

ä

ringslir blirit utt

ö

mda. F

ö

rhandling­arna, som b

ö

r inledas f

ö

rst efter s

ä

rskild framst

ä

ll­ning, b

ö

r ridare ha s

å

dan inriktning att de begr

ä

nsas till att omfatta s

å

dana krar som i en motsrarande situa­ tion st

ä

llas p

å

 srensk

ä

gda f

ö

retag. Den argr

ä

nsning ar de parter som 

ä

ger r

ä

tt att g

ö

ra framst

ä

llning om. f

ö

r­handling och som angirits i paragraf 26 synes rimlig. 

Den ar f

ö

rhandlingslinjen f

ö

resla.gna f

ö

rhandlingsord-nin.gen i industrirerket som inneb

ä

r att rerket f

ö

r det fall att en 

ä

ndam

å

lsenlig l

ö

sning inte uppn

å

tts har att f

ö

ra fr

å

gan till regeringen har rissa likheter med den i konkurrensbegr

ä

nsningslagen g

ä

llande ordningen f

ö

r till

ä

mpningen ar generalklausulen (

§

 5). Erfarenheterna ar en s

å

dan ordning ar att endast enstaka 

ä

renden ar NO beh

ö

rer f

ö

ras upp till marknadsdomstolen f

ö

r slutlig pr

ö

rning. I de flesta 

ä

renden n

å

r NO en f

ö

rhandlings­uppg

ö

relse med ber

ö

rda f

ö

retag. Det torde finnas anled­ning att r

ä

kna med    samm.a f

ö

rh

å

llanden i h

ä

r ifr

å

ga-rarande arseende. S

ä

rskilx rid inr

ä

ttandet ar en ny lag­stiftning med en generalklausul d

ä

r 

ö

nskan 

ä

r en riss flexibilitet torde en s

å

dan ordning rara 

ä

ndam

å

lsenlig. Den f

ö

reslagna uppl

ä

ggningen som i sista hand ger rege­ringen m

ö

jlighet att rid vite f

ö

rel

ä

gga f

ö

retag att efterkomma visst rillkor eller riss f

ö

reskrift r

ö

rande dess rerksamhet om det f

ö

r tillgodoseende ar allm

ä

nt intresse 

ä

r oundg

ä

ngligen n

ö

dr

ä

ndigt kan, n

ä

r erfaren­heter runnits, kompletteras med mer preciserade regler f

ö

r f

ö

retagens agerande. S

å

dana regler kan t ex basera sig p

ä

 internationellt 

ö

rerenskomna riktlinjer f

ö

r multinationella f

ö

retag kompletterade med de s

ä

rskilda krav man fr

å

n svensk sida anser b

ö

r st

ä

llas.

Det

ä

r enligt NOs uppfattning r

ä

sentligt att ett s

å

dant f

ö

rhandlingssystem inte utnyttjas p

å

 ett diskriminerande s

ä

tt gentemot utl

ä

ndska f

ö

retag utan till

ä

mpas i enlig­het med det angima syftet att s

ä

kerst

ä

lla att det f

ö

r svenska f

ö

retag g

ä

llande regelsystemet kan till

ä

mpas effektirt. Mera l

å

ngtg

å

ende krar b

ö

r s

å

lunda inte st

ä

llas p

ä

 utl

ä

ndska f

ö

retag 

ä

n p

å

 srenska f

ö

retag. En s

å

dan till

ä

mpning av f

ö

rhandlingsverksamheten torde rara en f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r att rerksamheten inte f

å

r negatira bieffekter f

ö

r svensk del. S

å

dana bieffekter    skulle kunna bli k

ä

nnbara f

ö

r srensk syssels

ä

ttning och srensk exportindustri. De skulle kunna inneb

ä

ra minskad etable­ring ar i och f

ö

r sig 

ö

nskr

ä

rda f

ö

retag i Srerige samt diskriminerande 

å

tg

ä

rder i andra l

ä

nder mot bl a srenska f

ö

retag utomlands.

Enligt NOs uppfattning b

ö

r den f

ö

reslagna f

ö

rhandlings-

Prop, 1981/82:135

106

linjen kunna rara ar värde  för att öka informationen om utlandsägda företag rerksamma i  Sverige.   Åtgärder för att öka denna information bör kunna ha positiva effek­ter för såväl de anställda som andra intressenter.  Det förtjänar emellertid påpekas att åtgärder för att öka informationen rimligen måste  få till  effekt  att Sverige undviker att tillämpa lagstiftning som i  avsikt att t ex skydda svenska företag som ridtager konkurrensbegränsande ätgärder utomlands förbjuder utlämnande  ar information till utländska myndigheter.

Statens pris- och kartellnämnd:

Bland de marknadsledande f

ö

retag som SPK inom ramen f

ö

r sin pris

ö

vervakande verksamhet uppr

ä

tth

å

ller n

ä

ra och fortl

ö

pande kontakt med 

å

terfinns s

å

v

ä

l  rent inhemska som utlandsdomine­rade f

ö

retag.  De riktlinjer som SPK har att f

ö

lja i  pris

ö

ver­vakningen g

ä

ller lika f

ö

r alla f

ö

retag oavsett 

ä

gandef

ö

rh

å

l­landen.  Uppgiftsskyldighetslagen (1956:245) ger n

ä

mnden m

ö

j­lighet att som underlag f

ö

r pris

ö

vervakningen inh

ä

mta uppgif­ter om bl a f

ö

retagens priser, int

ä

kter, kostnader, vinster och andra f

ö

rh

å

llanden som kan inverka p

å

 prisbildningen. Priscivervakning avseende utlandsdominerade f

ö

retag kan er­bjuda problem mot bakgrund av att kostnader, vinster och andra f

ö

rh

å

llanden hos moderbolaget, som kan ha ett betydande in­flytande p

ä

 det i Sverige verksamma dotterbolagets priss

ä

tt­ning,  inte kan inh

ä

mtas med st

ö

d av uppgiftsskyldighetslagen. I praktiken har m

å

nga utlandsdominerade f

ö

retag visat stor beredvillighet att p

å

 frivillig basis tillst

ä

lla SPK s

å

dana bakgrundsuppgifter.  I vissa fall  har det emellertid f

ö

rekom­mit att utlandsdominerade f

ö

retag varit mindre tillm

ö

tesg

å

en­de.   Det har h

ä

rigenom ibland varit sv

å

rt eller om

ö

jligt f

ö

r n

ä

mnden att bed

ö

ma sk

ä

ligheten i  planerade prish

ö

jningar enbart med utg

å

ngspunkt fr

å

n det svenska dotterbolagets kost­nadssituation etc.  En fr

å

ga som i dessa sammanhang har stor betydelse - och som ibland inte har kunnat genomlysas p

å

 ett tillfredsst

ä

llande s

ä

tt - 

ä

r principerna f

ö

r intemdebitering f

ö

r varuleveranser eller tj

ä

nster mellan utl

ä

ndskt moderbolag och dotterbolag i Sverige.  Enligt SPKs erfarenheter kan s

å

le­des en reell likabehandling av svenska och utlandsdominerade

Prop, 1981/82:135

107

f

ö

retag i vissa fall f

ö

rsv

å

ras av dels de s

ä

rskilda f

ö

rh

å

llan­den som r

å

der i internationellt verksamma koncerner,'dels sv

å­

righeter att med st

ö

d av svensk lagstiftning f

å

 inblick i des­sa f

ö

rh

å

llanden.

Av utredningens referat av OECDs  riktlinjer f

ö

r multinationella f

ö

retag framg

å

r att dessa 

ä

r synnerligen vaga och att OECDs rekommendationer inte inneb

ä

r n

å

gra bindande f

ö

rpliktelser f

ö

r de utlandskontrollerade f

ö

retagen.  Riktlinjerna 

ä

r frivilliga till sin karakt

ä

r och kan inte uppr

ä

tth

å

llas p

å

 r

ä

ttslig v

ä

g, varf

ö

r det inte finns n

å

gra garantier f

ö

r att de utlandskon­trollerade f

ö

retagen kommer att handla i 

ö

verensst

ä

mmelse med rekommendationerna. Av en av statens industriverk publicerad utredning (SIND PM 1979:6) framg

å

r att de multinationella f

ö

retagen inte f

ö

ljer OECDs riktlinjer om informationsgivning. Industriverket har g

å

tt igenom bl a 

å

rsredovisningar fr

å

n 35 utl

ä

ndska multinationella f

ö

retag med dotterf

ö

retag i Sverige och d

ä

rvid konstaterat att endast ett av de 35 f

ö

retagen an­ger principerna f

ö

r sin intempriss

ä

ttning, medan 54 procent av f

ö

retagen inte ger n

å

gon information om vilken verksamhet de bedriver i Sverige. Oftast framg

å

r det inte heller av dot­terbolagens redovisningar om de har n

å

gon f

ö

rs

ä

ljning till  ut­landet.

Enligt SPKs erfarenhet torde eventuella problem med en ut­l

ä

ndsk f

ö

retagsetablering i  Sverige inte kunna l

ö

sas genom en­bart 

ö

verl

ä

ggningar med ber

ö

rda f

ö

retag, 

ö

verv

ä

gande sk

ä

l  talar f

ö

r att lagf

ä

sta m

ö

jligheter till kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

re­tagsetablering och utlands

ä

gda f

ö

retags sk

ö

tsel b

ö

r finnas tillg

ä

nglig    f

ö

r de fall 

ö

verl

ä

ggningar inte leder till  god­tagbara resultat. Vid en eventuell  l

ö

sning av kontroll fr

å

gan i enlighet med det av f

ö

retr

ä

darna f

ö

r f

ö

rhandlingslinjen framlagda f

ö

rslaget f

ö

ruts

ä

tter n

ä

mnden att SPK r

ä

knas till de niyndigheter som har m

ö

jlighet att ta initiativet till  f

ö

r­handling mellan industriverket och utlandskontrollerat f

ö

re­tag.

Prop. 1981/82:135

108

Konsumentverket:

Den marknadsr

ä

ttsliga lagstiftning som konsumentverket har att till

ä

mpa bygger i praktiken i stor utstr

ä

ckning p

å

 utrednings-och f

ö

rhandlingsverksamhet. J

ä

mf

ö

relsevis f

å

ä

renden beh

ö

ver f

ö

ras till marknadsdomstolen f

ö

r avg

ö

rande. N

ä

r verket genom anm

ä

lningar, egen utredningsverksamhet eller p

å

 annat s

ä

tt uppm

ä

rksammas p

å

 brister i f

ö

retagens marknadsf

ö

ring och standardavtal t

ä

r verket kontakt med f

ö

retag eller bransch­organisationer i syfte att p

ä

 frivillig v

ä

g f

å

 till st

å

nd en f

ö

rb

ä

ttring. Merparten av 

ä

rendena klaras genom frivilliga utf

ä

stelser fr

å

n f

ö

retagens sida. Den marknadsr

ä

ttsliga lag­stiftningen st

ä

ller samma krav p

å

 alla f

ö

retag - s

å

v

ä

l ut­l

ä

ndska som svenska - n

ä

r de i Sverige marknadsf

ö

r varor, tj

ä

nster och andra nyttigheter till konsumenter.

Å

tskilliga

ä

renden hos konsumentverket har g

ä

llt marknads­f

ö

ring bedriven i Sverige av utlands

ä

gda f

ö

retag. Marknads­domstolen har i flera fall p

å

 talan av KO pr

ö

vat marknads­f

ö

ringsmetoder som s

å

dana f

ö

retag anv

ä

nt p

å

 den svenska marknaden. Verkets erfarenheter pekar dock inte p

å

 att utlands

ä

gda f

ö

retag generellt sett anv

ä

nder osunda aff

ä

rs­metoder i st

ö

rre utstr

ä

ckning 

ä

n svenska f

ö

retag. Verket anser d

ä

rf

ö

r inte att nuvarande marknadsr

ä

ttsliga lagstift­ning motiverar s

ä

rskilda 

ä

tg

ä

rder vid utlands

ä

gda f

ö

retags etablering i Sverige.

Overst-y-relsen f

ö

r ekonomiskt f

ö

rsvar:

Avg

ö

rande f

ö

r landets m

ö

jligheter att uppr

ä

tth

å

lla viktiga samh

ä

llsfunktioner under kriser och krig

ä

r det svenska sam­h

ä

llets resurser och I synnerhet n

ä

ringslivets kapacitet och dess f

ö

rm

å

ga till snabb anpassning och omst

ä

llning vid olika krissituationer. Det finns idag flera utlands

ä

gda f

ö

retag som 

ä

r verksamma i fr

å

n beredskapssynpunkt viktiga branscher.

Fr

å

n beredskapssynpunkt kan s

å

ledes tv

å

varandra delvis motstri-d

ä

nde aspekter l

ä

ggas p

ä

utlands

ä

gda f

ö

retag, n

ä

mligen som eventuell s

ä

kerhetspolitisk riskfaktor respektive som f

ö

rs

ö

rj­ningsresurs i kris.

Vad avser de s

ä

kerhetspolitiska aspekterna vill 

Ö

EF erinra om att s

ä

rskilda s

ä

kerhetspolitiska studier har bedrivits vid f

ö

rsvarsdepartementet (SSLP) kring de multinationella f

ö

retagens roll samt att fr

å

gan torde komma att belysas av I978

å

rs f

ö

r­svarskommitt

é

.

Fr

å

n f

ö

rs

ö

rjningsberedskapssynpunkt b

ö

r varje form av handels-och industrietablering inom landets gr

ä

nser stimuleras. 

Ö

EF har f

ö

r n

ä

rvarande inte underlag f

ö

r att av beredskapssk

ä

l f

ö

r­orda s

ä

rskild kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering i Sverige.

F

ö

r att s

ä

kerst

ä

lla att de resurser som skapas d

ä

rigenom kommer det svenska samh

ä

llet till godo 

ä

ven i krissituationer kan v,d behov s

ä

rskilda avtal slutas mellan ber

ö

rda myndigheter och f

ö

retag.

Prop. 1981/82:135

109

Arbe t smarknads s t .yre Isen:

Arbetsmarknadsstyrelsen konstaterade i sitt yttrande 

ö

ver kon­centrationsutredningens delbet

ä

nkande Internationella koncerner i industril

ä

nder (SOU 1975:50), att antalet sysselsatta i utl

ä

ndska f

ö

retag i Sverige 

ä

r relativt litet. Det g

ä

ller b

å

de i f

ö

rh

å

llande till den totala syssels

ä

ttningen i landet och i f

ö

rh

å

llande till antalet sysselsatta i svenska koncerner utomlands. Vidare saknas s

ä

kert underlag f

ö

r en uppfattning att syssels

ä

ttningen i utlands­

ä

gda f

ö

retag generellt sett 

ä

r mindre stabil 

ä

n i svenska f

ö

retag.

F

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv som prim

ä

rt syftar till att ta 

ö

ver viss teknik eller viss marknad och, mer eller mindre som en f

ö

ljd h

ä

rav, leder till en nedl

ä

ggning av f

ö

retaget framst

å

r i alla l

ä

gen som st

ö

tande med tanke p

å

den personal soni drabbas av 

å

tg

ä

rden. Detta g

ä

ller oavsett om den 

ö

vertagande parten 

ä

r ett svenskt eller ett ut­l

ä

ndskt f

ö

retag. B

å

da alternativen f

ö

rekommer, men det ligger i vart fall n

ä

ra till hands att r

ä

kna med st

ö

rre risker f

ö

r ett s

å

dant handlande n

ä

r utl

ä

ndska f

ö

retag, med mindre bindning till Sverige, 

ä

r involverade. Det 

ä

r exempelvis inte ovanligt i an­slutning till ans

ö

kningar om lokaliseringsst

ö

d till f

ö

retag med utl

ä

ndska intressen att s

ö

kanden understryker det multinationella f

ö

retagets valm

ö

jligheter och den existerande konkurrensen om investeringsmedlen mellan dotterf

ö

retag i olika l

ä

nder. Den om­st

ä

ndigheten att marknaden f

ö

r vissa produkter i 

ö

kande ut­str

ä

ckning har kommit att domineras av stora, internationella koncerner mot vilka lokala intressen kan befaras komma till korta utg

ö

r i sig sk

ä

l f

ö

r s

ä

rskilda 

å

tg

ä

rder i syfte att st

ä

rka de senares st

ä

llning i h

ä

r behandlade sammanhang.

Arbetsmarknadsstyrelsen vill med h

ä

nvisning till det ovan anf

ö

rda understryka angel

ä

genheten av en lagstiftning som m

ö

jligg

ö

r en bevakning av samh

ä

llets och de anst

ä

lldas intressen i samband med att svenska f

ö

retag 

ö

vertas av utl

ä

ndska f

ö

retag. Styrelsen tar f

ö

r sin del inte st

ä

llning till den n

ä

rmare utformningen av en s

å

dan lagstiftning. Sj

ä

lvfallet b

ö

r den dock inte f

å

 medf

ö

ra en inskr

ä

nkning i m

ö

jligheterna att skapa nya arbetstillf

ä

llen eller bevara redan befintlig syssels

ä

ttning.

Prop. 1981/82:135

110

ILO-kommitt

é

n:

S

å

som redovisas i het

ä

nkandet antog styrelsen f

ö

r internatio­nella arbetsbyr

å

n i november 1977 en trepartisk deklaration om riktlinjer ang

å

ende multinationella f

ö

retag och socialpoli­tik eller - som den kommer att kaJ-las i en av arbetsmarknads­departementet utgiven broschyr - "den trepartiska principdekla­rationen om de multinationella f

ö

retagen och arbetsmarknaden".

De i deklarationen inskrivna riktlinjerna utg

å

r i allt v

ä

sent­ligt fr

å

n de internationella normer i form av konventioner och rekommendationer som ILO genom 

å

ren har utarbetat och antagit. En fullst

ä

ndig f

ö

rteckning

ö

ver dessa instrument med vissa uppgifter om ratifikationsl

ä

ge m.m. 

å

terfinns i bil. 2 till kommitt

é

ns verksamhetsber

ä

ttelse f

ö

r 

å

r 1978.

F

ö

r svenskt vidkommande kan s

ä

rskilt noteras att Sverige har ratificerat de i deklarationen 

å

beropade ILO-konventionerna s

å

 n

ä

r som p

å

 tv

å

, n

ä

mligen konventionen (nr 110) om anst

ä

ll­ningsf

ö

rh

å

llanden f

ö

r plantagearbetare och konventionen (nr 136) om skydd mot f

ö

rgiftningsrisker h

ä

rr

ö

rande fr

å

n bensen. Cta den sistn

ä

mnda anf

ö

rde f

ö

redragande statsr

å

det i lagr

ä

dsremissen med f

ö

rslag till arbetsmilj

ö

lag (prop. 

19l6/n--19  

sid. 383), att det 

ä

r viktigt att m

ö

jligheten att ratificera bensenkon-

Prop. 1981/82:135

111

ventionen beaktas vid utarbetande av n

ä

rmare f

ö

reskrifter enligt arbetsmilj

ö

lagen.

Ratifikationsl

ä

get antyder en h

ö

g grad av 

ö

verensst

ä

mmelse mellan svensk lagstiftning och praxis 

å

ena sidan pch ILO-deklarationens riktlinjer 

å

den andra. N

å

gon fullst

ä

ndig bild h

ä

rav kan emellertid inte ges f

ö

rr

ä

n ILO:s uppf

ö

ljningsproce­dur har tr

ä

tt i funktion. Beslut om denna procedur fattades av ILO:s styrelse s

å

 sent som i mars i 

å

r.

Styrelsens uppf

ö

ljningsbeslut inneb

ä

r bl.a. f

ö

ljande. Medlems­l

ä

ndernas f

ö

rsta rapporter om till

ä

mpningen av deklarationens principer skall granskas av/en trepartisk kommitt

é

 sammansatt av fem personer fr

å

n varje grupp (regeringar, arbetsgivare, arbetstagare). Kommitt

é

ns medlemmar skall senare denna m

å

nad utses av styrelsen och v

ä

ljas bland styrelsens medlemmar.

KoBimitt

é

ns arbetsuppgifter innefattar att g

ö

ra en saklig

ö

versikt av i vilken utstr

ä

ckning deklarationens riktlinjer har godtagits och p

å

 vilket s

ä

tt de bringas i till

ä

mpning. Kom­mitt

é

n skall ocks

å

ge r

å

d betr

ä

ffande den fortsatta uppf

ö

lj­ningsproceduren, om hur ofta medlemsl

ä

nderna skall rapportera, cm s

ä

ttet att granska rapporterna och om proceduren f

ö

r att handl

ä

gga tvister om till

ä

mpningen av deklarationen.

Vid marssammantr

ä

det godk

ä

nde ILO:s styrelse ocks

å

 ett utkast till fr

å

geformul

ä

r f

ö

r rapporteringen. Formul

ä

ret kommer att tillst

ä

llas medlemsl

ä

nderna senare i 

å

r. Granskningskommitt

é

n f

ö

rutses sammantr

ä

da f

ö

rst i april eller i september I98O.

Avslutningsvis b

ö

r framh

å

llas att s

å

vitt ILO-kommitt

é

n kan finna inget av de av utredningen framlagda f

ö

rfattningsf

ö

rsla­gen ber

ö

r de f

ö

rh

å

llanden som regleras i n

ä

mnda ILO-konventio-ner eller i 

ö

vriga av Sverige ratificerade ILO-instrument.

Prop. 1981/82:135

112

Arbetsdomstolen:

Fr

å

n de synpunkter arbetsdomstolen f

ö

retr

ä

der har dom­stolen inte n

å

gra erinringar eller kommentarer att fram­st

ä

lla i anledning av f

ö

rslagen i bet

ä

nkandet.

Statens invandrarverk:

Statens invandrarverk (SIVj avst

å

r fr

å

n att ta st

ä

llning till de tre olika f

ö

rslagen om kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering.

Bakgrunden till utredningens uppdrag 

ä

r enligt direktiven till­v

ä

xten av multinationella f

ö

retag och de problem som dessa ut­lands

ä

gda f

ö

retag kan ge upphov till. Rven andra f

ö

retag 

ä

n multi­nationella f

ö

retag kommer emellertid att ber

ö

ras av en lagstift­ning. Varje bolag, oavsett storlek, vilket kan st

å

 under utl

ä

ndskt inflytande ber

ö

rs av en lagstiftning p

ä

 omr

å

det.

SIV f

ö

ruts

ä

tter att en lagstiftning inte leder till att enskilda utl

ä

nningar, som 

ä

r bosatta h

ä

r i landet och 

ö

nskar driva mindre r

ö

relser i bolagsform, kommer i ett s

ä

mre l

ä

ge 

ä

n svenska med­borgare i motsvarande situation.

Prop. 1981/82:135

113

statens industriverk:

I do senaste 

å

ren:-. di:ji'.usi;ion p

å

 omrddi:t hcr man bl a pc-i-.at pil spccirilla probic-::. f

ö

r bcdriv-andet av en effektiv i-,tabilicerinsr.-och n

ä

ringEpoiitik, som (inte minst i .mft nationer) kan vara f

ö

rbundna nad att en del av produlitioncn sker i internationella stprfcrctag med verksamhet i m

å

nga l

ä

nder och d

ä

r 1 m

ä

nga fall det best

ä

riimandc 

ä

garinflytandet finns utomlands. Lilinande pro­blem f

ö

religger f

ö

r de fackliga organisationerna beroende p

å 

den s

ä

rskilt starka f

ö

rhandlingspositionen scm utm

ä

rker r.ulti-natippella f

ö

retag. Dessa speciella f

ö

ruts

ä

ttningar f

ö

r de mul­tinationella f

ö

retagens verksamhet aktualiserar ofr

å

nkomligen fr

å

gan pig s

ä

rskilda lagregler f

ö

r dessa f

ö

retag - de g

ö

r det desEutpm i praktiken mycket sv

å

rt att definiera regler son skulle inneb

ä

ra en reell likabehandling av nationella och in-ternationi-lla f

ö

retag. Dessa problem speglas ocks

å

 i str

ä

vande­na att i internationellt samarbete skapa effektiva regelsystem f

ö

r de multinationella f

ö

retagens verksamhet.

pe stora, internationella koncernernas l

å

ngtg

å

ende handlings­frihet och d

ä

rav f

ö

ljande starka f

ö

rhandlingspositicn gentenot nationella myndighster och fackliga organisationer g

ö

r dst en­ligt industriverkets mening angel

ä

get att st

ä

rka sarrm

ä

llets moj­ligheter att p

å

verka den utlands

ä

gda sektorns storlek cch in­riktning. Som s

ä

rskilt viktiga framst

å

r i detta sammanhang be­tingelserna f

ö

r att kontrollera utl

ä

ndska f

ö

retags f

ö

rv

ä

rv av svenska f

ö

retag.

Det b

ö

r dock framh

å

llas att den typ av 

å

tg

ä

rder utredningen be­handlar endast kan bidra till uppfyllandet av en del av de 

ö

n­skem

å

l fr

å

n svensk sida scm kan f

ö

religga om att p

å

verka den ut­lands

ä

gda f

ö

retagssektorn. Lagstiftning av h

ä

r aktuellt slag kan g

ö

ras effektiv d

å

 det g

ä

ller att f

ö

rhindra etablering eller f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv - antingen genom att tillst

å

nd inte ges i vissa fall eller indirekt genom att regelsystemet avskr

ä

cker utl

ä

nd­ska f

ö

retag fr

å

n investeringar i Sverige. D

ä

remot kan den givet­vis inte utnyttjas i de fall man i st

ä

llet vill stimulera ut-'-l

ä

ndsk etablering p

å

 n

å

got best

ä

at omr

å

de, t ex i syfte att n

å 

teknikspridningseffekter. Snligt industriverkets uppfattning tprde de f

ö

reslagna lagregierna inte heller vara effektiva in­strument f

ö

r att p

å

verka verksamheten vid redan etablerade, ut7 lands

ä

g

ä

a f

ö

retag i Sverige. Det 

ä

r mycket sv

å

rt att vid etable­ringen av ett utlands

ä

gt f

ö

retag i landet - eller vid ett ut-3

ä

ndskt f

ö

retags f

ö

rv

ä

rv av ett inhemskt f

ö

retag - f

ö

rutse vilka problem sor. kan uppkomma i samband med der. fortsatta verksamheten. Hot den bakgrunden framst

å

r f

ö

rslagen om att vid tillst

å

ndspr

ö

v-nifigen uppst

ä

lla villkor och f

ö

reskrifter f

ö

r f

ö

retagens verksam­het i Sverige, och om en p

å

 dessa f

ö

reskrifter baserad verksam­hetskontroll, i dagens l

ä

ge som problematiska.

8 

Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

114

De uLrednings- och forskningGrcsultat man bar att b.Vft;sa p

å

, om man vill reglera utlandskontrollerade f

ö

retags verkoanhct, 

ä

r i dag mycket ofullst

ä

ndiga. Resultaten av de undcrs

ö

kningai-som liittills gjorts, i Sverige och utomlands, m

å

ste- ccks

å

 be­traktas som sv

å

rtolkade d

å

det g

ä

ller fr

å

gor om effekter av direktinvesteringar f

ö

r v

ä

rdl

ä

nderna. Utredningen har inte gjort n

å

got f

ö

rs

ö

k att analysera effekterna av utl

ä

ndska f

ö­

retags etablering och f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv for svensk ekonomi och ekonomisk politik eller f

ö

r de anst

ä

llda h

ä

r i landet. Inte heller har man n

ä

rmare redovisat erfarenheterna fr

å

n andra l

ä

nder, d

ä

r en mer l

å

ngtg

å

ende kontroll av utl

ä

ndska f

ö

retags verkspjTihet f

ö

rekommer. Utredningens f

ö

rslag om tillst

å

nds­pr

ö

vning och verksar.ihetskontcoll (eller f

ö

rhandlingar) bygs i st

ä

llet p

å

 mycket alla

ä

r-na formuleringar om skadlig verkan och p

å

 h

ä

nvisningar till internationellt vedertagna regelsystem, t ex OECDs E k uppf

ö

randekod.

Lagrclger on verksamhetskontroll b

ö

r enligt industriverkets mening redan fr

å

n b

ö

rjan s

å

 l

å

ngt m

ö

jligt ges ett klart speci­ficerat, sak.ligt inneh

å

ll. Av reglerna b

ö

r det framg

å

 i stora drag vilka typer av f

ö

retagsbeteende eller vilka slags effekter av f

ö

retagens verksamhet som skall kunna f

ö

ranleda ingripanden fr

å

n statsmakternas sida (resp till f

ö

rhandlingar). Risk kan annars f

ö

religga att lagen skapar os

ä

kerhet som f

å

r en icke avsedd negativ inverkan p

å

ben

ä

genheten att investera h

ä

r i landet.

Kunskapsunderlaget d

å

det g

ä

ller effekterna av de multinationel­la f

ö

retagens verksamhet p

å

 t ex syssels

ä

ttningen och struktur­omvandlingen 

ä

r i dag knappast tillr

ä

ckligt f

ö

r att ett anv

ä

nd­bart regelsystem skall kunna uppst

ä

llas som grund f

ö

r en verk­samhetskontroll. De internationella regelsystemen, t ex OECD-koden f

ö

r multinationella f

ö

retag, 

ä

r ocks

å

ä

nnu alltf

ö

r vagt utformade och opr

ö

vade f

ö

r att kunna anv

ä

ndas i detta sammanhang. Det p

å

g

å

r emellertid ett omfattande utredningsarbete r

ö

rande de internationella investeringarnas n

ä

ringspolitiska och sta­bila seringspclitiska effekter, i Sverige fr

ä

mst inom direktinve-steringskomniitt

é

n och valutakommitt

é

n. Detta utredningsarbete kan f

ö

rhoppningsvis inom de n

ä

rmaste tv

å

å

ren leda fram till ett v

ä

sentligt f

ö

rb

ä

ttrat underlag f

ö

r regelsystem betr

ä

ffande internationella koncerners verksamhet. Enligt industriverkets me­ning b

ö

r resultaten fr

å

n detta utredningsarbete a''/vaktas, innan beslut fattas i fr

å

ga om utformningen av en etablerings- cch verksamhetskontroll i Sverige f

ö

r utlands

ä

gda f

ö

retag.

Redan nu torde dock vissa reformer kunna gencnf

ö

ras. Industri­verket st

ö

djer kontrollinjens och f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag betr

ä

ffande f

ö

rv

ä

rvstillst

å

ndsplikt. Verket f

ö

ruts

ä

tter d

å

 att till

ä

npningen utformas p

å

 s

å

dant s

ä

tt.att den inte strider mot EFTAs regler.'

Prop. 1981/82:135

115

vissa av de f

ö

rslag, som framf

ö

rs i utredningen, 

å

l

ä

gger indu­striverket viktiga uppgifter som tillsynsmyndighet. Utan att ta st

ä

llning i detalj till de olika f

ö

rslagen vill verket framh

å

lla, att den f

ö

reslagna tillst

å

ndspr

ö

vningen och verk-Bamhetskontrollen st

ä

ller betydande krav p

å

utredningsresurser, s

å

v

ä

l inom industridepartementet och industriverket som. hos B

å

rskilt tillsatta utredningsm

ä

n. Om de uppgifter, industri­verket tilldelas i kontrollinjens f

ö

rslag, skall kunna fullg

ö­

ras p

å

 ett meningsfullt s

ä

tt, torde en avsev

ä

rd resursf

ö

rst

ä

rk­ning kr

ä

vas f

ö

r utv

ä

rdering av s

å

dant underlagsmaterial som f

ö

retagen f

ö

ruts

ä

tts l

ä

mna, f

ö

r l

ö

pande tillsyn och f

ö

r s

ä

r­skilda utredningar i sv

å

rbed

ö

mda fall. S

å

dana utredningar kan beh

ö

va omfatta inte endast verksamheten i det direkt ber

ö

rda f

ö

retaget utan hela branschens situation. Ocks

å

 att h

å

lla be­redskap f

ö

r f

ö

rhandling med utlands

ä

gda f

ö

retag st

ä

ller krav p

å

 specialiserade utredningsresurser, som inte kan tyggas upp i den enskilda f

ö

rhandlingssituationen utan m

å

ste finnas till­g

ä

ngliga kontinuerligt inom verket.

Prop. 1981/82:135

116

styrelsen för teknisk utveckling::

Det  är mycket väsentligt  för  en positiv svensk  sainhälls-utveckling  att näringslivet bibeiiåller  en  internationellt sett hög teknisk nivå.   Beräkningar visar att av all  teknik som utvecklas  i världen  står Sverige endast för ca en pro­cent.   Övriga  99   %  utvecklas  i  andra  länder.   För  att kunna ta del  av utländsk  teknik  är det nödvändigt att den på olika  sätt kan korsa gränser.

Den aktuellaste  tekniken  står ofta endast  att  finna  i företagens  utvecklingsavdelningar.   Utländsk representation inom de branscher  som är  intressanta  för svenskt vid­kommande kan därför vara  ett effektivt medel  för  att importera  aktuell  teknik.   De  internationella  företagens effekter på den tekniska nivån  i  riket är  emellertid  inte entydiga,   såsom framgår  av betänkandet utreds dessa effekter  för närvarande  av industriverket.

I  avvaktan på denna utredning  avstår därför STU från att förorda något av de  tre alternativen,   kontrollinjen,   lika­behandlingslinjen  eller  förhandlingslinjen.

STU  avstår  även  från  att yttra  sig  över  förslagen  till förbättrad information om ägcLrförhållanden  i  svenska aktiebolag och om kontroll  av utländska  förvärv av mark och naturtillgångar.

Delegationen för informationssystemet  företag - samhälle:

Delegationen har   inte anledning att  ta  st

ä

llning   i   dessa  fr

å­

gor.

Delegationen vili   betona att  en v

ä

sentlig del   av   informations­systemet  f

ö

retag-samh

ä

lle utg

ö

rs av den   information om bl   a f

ö

rv

ä

ntningsuppgifter p

å

   fem 

å

rs  sikt   f

ö

r  syssels

ä

ttning,   pro­duktion och   investeringar  som   inom  rapportsystemet   insamlas fr

å

n   industri- och  partihandelsf

ö

retag.   Ur delegationens  syn­vinkel   

ä

r det  d

ä

rf

ö

r av vikt att   insamling av  s

å

dan   informa­tion  blir den  b

ä

sta m

ö

jliga  fr

å

n alla  f

ö

retag  -  s

å

ledes 

ä

ven fr

å

n de utlands

ä

gda.   En allm

ä

n  sv

å

righet -   inte bara  f

ö

r DIS

utan   f

ö

r  samh

ä

llet   i   stort   -  

ä

r  att  m

å

nga  av  de  beslut   som r

ö

r  bl   a   syssels

ä

ttning,   produktion och   investeringar vid ut­lands

ä

gda  f

ö

retag   i   Sverige  fattas utanf

ö

r   landet.

Prop. 1981/82:135

117

L

ä

nsstyrelsen i Stockholms l

ä

n (ma.ioriteten):

Kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablerin

£

_i Sverige

L

ä

nBBtyrelsen vill till en b

ö

rjan erinra om att Sverige 1 h

ö

g grad 

ä

r beroende av utlandet. 71 anv

ä

nder dagligen im­porterade produkter. Vi 

ä

r f

ö

r v

å

r f

ö

rs

ö

rjning ooh v

ä

rt V

ä

lst&font-family:Verdana'>ö

retag kan s

ä

lja sina varor utomlands. Dessa f

ö

rh

å

llanden g

ö

r att det 

ä

r v

ä

sentligt f

ö

r 08B BOffl nation att det 

ä

r s

å

 l

ä

tt som m

ö

jligt att handla mellan olllca l

ä

nder. D

ä

rf

ö

r har Sverige eedan l

ä

nge str

ä

vat efter en liberalisering av den internationella handeln. Fri­handelsprincipen h{ir varit, v

ä

gledande. Det f

ö

refaller natur­ligt att Sverige s

å

som hemland f

ö

r utl

ä

ndska Investeringar b

ö

r str

ä

va efter att driva en politik 1 syfte att fr

ä

mja de egna multinationella f

ö

retagens verksamhet och utveckling.

S

ä

r det g

ä

llt att bed

ö

ma 1 vad m

å

n utl

ä

ndska dlrektlnvsste­ringar 1 Sverige motiverar en samh

ä

llelig kontroll av ut­l

ä

ndsk fSretagsetablerlng och utl

ä

ndska f

ö

retags verksamhet h

ä

r 1 landet har utredningen tyv

ä

rr Inte kunnat ena sig om ett gemensamt f

ö

rslag utan redovisar tre olika l

ö

sningar. Seasa kallas kontrollinjen, likabehandlingslinjen och f

ö

r­handlingslinjen. Ingen av dessa linjer efterstr

ä

var n

å

gon radikal oml

ä

ggning av Sveriges hittillsvarande allm

ä

nna po-

Prop. 1981/82:135

118

lltlk i 

fxts om  

utl

ä

ndska direktlnvaaterlngar 1 uvenakt n

ä

rioftBllv. Enligt utredningen har f

ö

r 

ö

vrigt dessa Inves-verlngar i stort sett stagnerat eller tom g

å

tt tillbaka p

å

senare tid.

Inf

ö

r de ekonomiska sv

å

righeter som ligger framf

ö

r Sverige och andra Industril

ä

nder de n

ä

rmaste 

å

ren kan inte det mest aktuella vara att nu skapa en lagstiftning f

ö

r utl

ä

ndska In­vesteringar. L

ä

nsstyrelsen anser att hlth

ö

ramde lagstift­ ningsfr

å

gor kam anst

å

.

Utredningen har som nyss framh

å

llits Inte kunnat ena sig om n

å

gon gemensam handlingslinje. Den av kontrollinjen och f

ö

r­ handlingslinjen efterstr

ä

vade etableringskontrollen grundar sig p

å

 att utl

ä

ndska direktinvesteringar h

ä

r i landet kan ge upphov till problem. Det 

ä

r allts

å

 en beredskapslagstlft-ning som efterstr

ä

vas. Eftersom det uppenbarligen finns tid till ytterligare 

ö

verv

ä

ganden varvid bl a 

ö

l

ä

genheterna av statlig byr

å

kratisering b

ö

r beaktas, anser l

ä

nsstyrelsen det finns goda sk

ä

l att dr

ö

ja med lagstiftning p

å

 hith

ö

rande omr

å

de och avvakta resultatet av p

å

g

å

ende utredningar p

å 

b

å

de det nationella och Internationella planet. Bland dessa utredningar kan n

ä

mnas f

ö

ljande.

-

Den Mehrska utredningen om l

ö

ntagarfonder.

-

Den 

å

r 1977 tillkallade utredningen om de internationella Investeringamas n

ä

ringspolitiska effekter.

-

Nordiska r

å

dets sedan 

å

r 1974 bedrlTna arbete, som 

å

kall kiuma tj

ä

na som underlag f

ö

r 

ö

rerr

ä

ganden av nordiaka 

å

t­g

ä

rder f

ö

r att l

ö

sa de problem som kan h

ä

nga saanan med Internationella f

ö

retags verksamhet.

Under tiden kan ytterligare erfarenheter aV utl

ä

ndska 

ö

ver­ taganden av svenska f

ö

retag vinnas. Det f

ö

rtj

ä

nar 1 Bamman-

Prop. 1981/82:135

119

hanget beaktas, att I9I6 

å

rs lag om vissa inskr

ä

nkningar 1 r

ä

tten att f

ö

rv

ä

rva fast egendom m m m

ö

jligg

ö

r kontroll av utlands

ä

gda f

ö

retags expansion 1 form av uppk

ö

p av inhemska aktiebolag. L

ä

nsstyrelsen vill erinra om att det vid Indu­striverket finns Inr

ä

ttad en s

ä

rskild tj

ä

nst f

ö

r I4Iil>'-rr

ä

gor, vars Innehavare kan f

ö

lja utvecklingen. Vidare bedriver ver­ket som s

å

dant utredningsverksamhet om multinationella f

ö

re­tag.

Be skattningafr

å

gor

V

å

rt skattesystem bygger i stor utstr

ä

ckning p

å

de skatt­skyldigas medverkan. Detta g

ä

ller s

ä

rskilt inom f

ö

retags­sektorn d

ä

r n

å

got system f

ö

r avst

ä

mning, liknande kontroll­uppgifterna f

ö

r fysiska personer, inte finns. Det 

ä

r allts

å 

i princip enbart de skattskyldigas egna uppgifter som utg

ö

r underlag f

ö

r den taxering, som i sin tur ligger till grund f

ö

r de skatter och avgifter, som skall tas ut. Nu finns emel­lertid m

ö

jlighet till vissa kontroller i det l

ö

pande taie-ringsarbetet. Visar sig det inte tillr

ä

ckligt, ksm vissa tv

å

ngs

å

tg

ä

rder vidtas, bl a taxeringsrevision.

Givetvis g

ä

ller detta system 

ä

ven f

ö

r de dotterbolag till utl

ä

ndska f

ö

retag som har sin verksamhet f

ö

rlagd hit. H

ä

r kommer emellertid ett i stort sett o

ö

verstigligt kontroll­problem In. Det har att g

ö

ra med avst

ä

mnlngen mellan dotter­bolaget och Intressentf

ö

retaget i utlandet. S

ä

rskilt 

ä

r priss

ä

ttningen p

å

 de varor, tj

ä

nster m m, som utv

ä

xlas. In­tressant fr

å

n kontrollsynpunkt.

7111 man g

ö

ra en avst

ä

mning mellan f

ö

retag 1 en renodlat svensk koncern kan man, om det visar sig n

ö

dv

ä

ndigt f

ö

r den kommunala taxeringens skull, f

ö

reta taxeringsrevisioner hos samtliga de f

ö

retag det ber

ö

r. I den internationella koncer­nen n

å

r man bara de f

ö

retag som har s

ä

te h

ä

r. Man har s

ö

kt

Prop. 1981/82:135

120

r

å

da bot p

å

 det genom best

ä

mmalaen 1 43 

§

 1 mom KL att an omr

ä

kning skall ske 1 de fall det 

ä

r fr

å

ga om osk

ä

liga vinst

ö

verflyttningar till utlandet. F

ö

r att beBt

ä

mnislsen skall kunna till

ä

mpas m

å

ste skattemyndigheterna beg

ä

ra in relevant material ooh med dal

boui grund g

ö

ra daimolik.1 all vinster flyttats 

ö

ver p

å

 ett otillb

ö

rligt s

ä

tt. Utan till­g

å

ng till det utl

ä

ndska f

ö

retagets r

ä

kenskaper f

ö

r att st

ä

m­ma av mot 

ä

r detta en i stort sett om

ö

jlig uppgift. Sndast i fr

å

ga om de f

å

tal varor som noteras p

å

 internationella b

ö

rser ges en m

ö

jlighet att kontrollera priss

ä

ttningen mel­lan f

ö

retagen. S

ä

rskilt sv

å

rt 

ä

r det givetvis att g

ö

ra en bed

ö

mning av priss

ä

ttningen p

å

 tj

ä

nster av olika slag.

L

ä

nsstyrelsen vill g

å

 s

å

 l

å

ngt som att s

ä

ga att 43 

§

 1 mom i KL 

ä

r en i stort sett "d

ö

d" paragraf. D

ä

rmed ges Inte hel­ler m

ö

jlighet till den kontroll som f

ö

rutsatts. En uppenbar konsekvens av detta 

ä

r att konkurrensf

ö

rh

å

llanden kan sned­vridas mellan inhemska och internationella koncerner. Nu 

ä

r detta givetvis inte n

å

gonting som enbart har avseende p

å

 ut­l

ä

ndska f

ö

retagsetableringar h

ä

r. I lika h

ö

g grad - och kan­ske i praktiken 

ä

n mer - 

ä

r det en f

ö

reteelse som g

ä

ller svenska moderbolag och deras Intressentf

ö

retag utomlands, s

ä

rskilt i s k tax heavens.

Av naturliga sk

ä

l 

ä

r det sv

å

rt att komma till r

ä

tta med det h

ä

r problemet. En 

å

tg

ä

rd som v

ä

sentligt skulle f

ö

rb

ä

ttra m

ö

jligheterna till kontroll vore att f

ö

rdela bevisb

ö

rdan p

å 

ett annat s

ä

tt 

ä

n vad som nu g

ä

ller. F

ö

retaget 1 fr

å

ga skul­le 

å

l

ä

ggas att visa att det Inte f

ö

rekommit n

å

gon oriktig vinst

ö

verflyttning. Utredningen har ber

ö

rt denna l

ö

sning p

å 

s 383. Vill man f

å

 till st

å

nd en kontroll som kan utf

ö

ras p

å

 samma s

ä

tt som 1 fr

å

ga om f

ö

retag utan anknytning till utlandet

ä

r det n

ö

dv

ä

ndigt att f

ö

ra In en s

å

dan best

ä

mmelse. Inte minst konkurrensh

ä

nsyn motiverar detta. L

ä

nsstyrelsen

Prop. 1981/82:135

121

vill atarkt betona behuvet av an a&font-family:Verdana'>å

 1 strid med den allm

ä

nna l

ö

sning l

ä

nsatyrelaen 1 dal f

ö

reg

å

anda nironlat I rr

å

gn om relationerna till utliinduka f

ö

rntag mnd atat)lHriiigar h

ä

r.

L

ä

nsstyrelsen vill ocks

å

 ta upp en fr

å

ga som har med den ut­l

ä

ndska etableringens f

ö

retagsform att g

ö

ra. Vanligast 

ä

r att den ges aktiebolagets form. Samma regelsystem som f

ö

r In­hemska aktiebolag g

ä

ller d

å

 s

å

v

ä

l civllr

ä

ttsllgt som skatte-r

ä

ttsligt. En annan sak 

ä

r, som ber

ö

rts ovan, att kontroll­m

ö

jligheterna inte 

ä

r desamma. Det utl

ä

ndska f

ö

retaget kan emellertid 

ä

ven v

ä

lja att bedriva verkseunheten som filial. Som angetts i bet

ä

nkandet p

å

 s 266 regleras denna verksam­hetsform i lagen (19685 555) om r

ä

tt f

ö

r utl

ä

nning och ut­l

ä

ndskt f

ö

retag att idka n

ä

ring h

ä

r i riket. De skatter

ä

tts­liga konsekvenserna av detta har dock inte ber

ö

rts.

Till viss del 

ä

r det reglerat genom best

ä

mmelser i kommunal­skattelagen. Bl a 

ä

r de allm

ä

nna r

ö

relsereglerna 1 27-29 

§§ 

KL till

ä

mpliga. V

ä

sentliga skillnader gentemot aktiebolaget f

ö

religger dock genom att filialen inte 

ä

r n

å

got sj

ä

lvst

ä

n­digt r

ä

ttssubjekt. S

å

lunda 

ä

r t ex 45 

§

 1 nom KL h

ä

r inte till

ä

mplig. Detta har f 

ö

 ber

ö

rts i prop 1955sS7 d

ä

r depar­tementschefen uttalat att 1 st

ä

llet allm

ä

nna grunder f

ö

r den skattem

ä

ssiga inkomstber

ä

kningen b

ö

r vara v

ä

gledande. Det torde dock inte vara n

å

gon 

ö

verdrift att p

å

st

å

 att m

ö

jlighe­terna till manipulationer vid priss

ä

ttningen h

ä

r 

ä

r st

ö

rre 

ä

n n

ä

r verksamheten bedrivs som aktiebolag. Inte minst 

ä

r en bidragande orsak till detta att bokf

ö

ringen p

å

 ett helt an­nat s

ä

tt kan vara Integrerad med huvudf

ö

retagets. Sv

å

righeter­na kan allts

å

 vara st

ö

rre att f

å

 ta del av det utredningsma­terial som kr

ä

vs f

ö

r att fastst

ä

lla vilket resultat som b

ö

r redovisas h

ä

r 1 riket. En annan skillnad gentemot aktiebola­get 

ä

r att filialens vinst Inte dubbaIbeskattas, Vlaserllgen 

ä

r denna effekt till stor del reducerad 1 de fall vi har dub-

Prop. 1981/82:135

122

belbeskattningsavtal med det land d

ä

r huvudf

ö

retaget finna. Totalt sett ger dock filialen som f

ö

retagsform f

ö

rdelar 

ä

ven h

ä

r. L

ä

nsstyrelsen f

ö

resl

å

r att de beskattningsregler som f n g

ä

ller f

ö

r filial ses 

ö

ver och att man s

ö

ker n

ä

rma dem till det regelsystem som g

ä

ller f

ö

r aktiebolagen.

Sammanfattning

Sammanfattningsvis anser l

ä

nsstyrelsen allts

å

att fr

å

gan om inf

ö

rande av ett generellt system f

ö

r kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering och utlands

ä

gda f

ö

retaga verksamhet h

ä

r i landet b

ö

r anst

å

i avvaktan p

å

 resultatet av p

å

g

å

ende utredningar p

å

 det nationella och internationella planet.

L

ä

nsstyrelsen i Stockholms l

ä

n (skiljaktig mening av ledam

ö

terna Rindbors:,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], H.jeme och Forsling):

Sid. 119-122:  Avsnittet "Beskattningsfr

å

gor" utg

å

r.

L

ä

nsstyrelsen i Stockholms l

ä

n (skil.jaktig mening av ledam

ö

terna[REDACTED_EFTERNAMN] och S

ö

derstr

ö

m):

S. 117 f

ö

rsta stycket tv

å

 meningar utg

å

r. Texten enligt f

ö

ljande:

Kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering i Sverige

L

ä

nsstyrelsen vill till en b

ö

rjan erinra om att Sverige i h

ö

g grad 

ä

r beroende av utlandet'. Vi anv

ä

nder dagligen importerade produkter. Vi 

ä

r f

ö

r v

å

r f

ö

rs

ö

rjning och v

å

rt v

ä

lst

å

nd beroende av att svenska f

ö

retag kan s

ä

lja sina varor utomlands. D

ä

rf

ö

r har Sverige sedan l

ä

nge str

ä

vat ef­ter en liberalisering av den internationella handeln. Fri­handelsprincipen har varit v

ä

gledande.

3.  

118 andra stycket utg

å

r. Tredje stycket fr o m "Eftersom

det uppenbarligen ........  utg

å

r och ers

ä

tta med ny text en­

ligt f

ö

ljande:

De av kontrollinjen f

ö

reslagna

å

tg

ä

rderna f

å

r sea aom ett f

ö

rsta viktigt steg f

ö

r att 

ö

ka samh

ä

llets kontroll 

ö

ver de multinationella f

ö

retagen (tom sid 119 f

ö

rsta stycket).

Prop. 1981/82:135

123

S. 120 andra atycket ug

ä

r i aiata meningen ... "och kanake i praktiken 

ä

r med" ....

S. 121 f

ö

rata stycket ujg

å

r aiata meningen.

S. 122 att-aatsen utg

å

r och era

ä

tta med ny att-aata enligt f

ö

ljande:

att fr

å

gan om inf

ö

rande av ett generellt system f

ö

r kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagaetablering och utlands

ä

gda f

ö

retags verksamhet b

ö

r sea aom ett f

ö

rsta viktigt ateg f

ö

r att 

ö

ka samh

ä

llets kontroll 

ö

ver de multinationella f

ö

retagen.

L

ä

nsatyrelaen i Stockholma l

ä

n (skiljaktig mening av ledam

ö

terna[REDACTED_EFTERNAMN]. Foraberg,[REDACTED_EFTERNAMN] och Wictoraaon):

S. 117 f

ö

rata stycket meningen "Det f

ö

refaller naturligt ... verksamhet och utveckling" era

ä

tta av:

Samtidigt 

ä

r det sj

ä

lvklart att varje land m

å

ste ha r

ä

tt att kontrollera att de internationella f

ö

retagens verksam­het i det egna landet inte utg

ö

r ett hinder f

ö

r uppn

å

endet av demokratiskt beslutande sociala, ekonomiska och kultu­rella m

å

l.

S. 118 f

ö

rata stycket. Meningen "Enligt utredningen ............... 

p

å

 senare tid" utg

å

r.

S. 118 andra tom femte styckena:

"Inf

ö

r de ekonomiska sv

å

righeter ........  sammanhanget beaktas,

att" era

ä

tta av

Utvecklingen i Sverige har inneburit 

ö

kad aamverkan mellan samh

ä

lle och f

ö

retag och demokratisering av f

ö

retagen. Den­na, nationella, m

å

ls

ä

ttning motverkas av den 

ö

kande omfatt­ningen av internationella koncerners verksamhet i Sverige,

Beslutaordningen i internationella .koncerner inneb

ä

r att de reella besluten fattas annorat

ä

dea 

ä

n i dotterf

ö

retagen. Samh

ä

lleta och de anst

ä

lldas inayn i och m

ö

jlighet att p

å­

verka bealuten begr

ä

naaa d

ä

rigenom kraftigt, speciellt d

å 

koncernerna genom ain ekonomiska styrka besitter en stark makt- och f

ö

rhandlingapoaition.

Prop. 1981/82:135

124

L

ä

nastyrelsen anser det d

ä

rf

ö

r motiverat att lagstiftnings­v

ä

gen kontrollera utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering och utlands­

ä

gda f

ö

retaga verksamhet i Sverige. Enligt l

ä

nsstyrelsens bed

ö

mning 

ä

r ak

ä

rpt lagstiftning en n

ö

dv

ä

ndig f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r att ifr

å

gavarande f

ö

retaga etablering och verksamhet inte akall 

ä

ventyra m

å

l f

ö

r utvecklingen i Sverige aom om­fattas av stora grupper medborgare.

Lagstiftningen b

ö

r behandla utlands

ä

gda och inhemska f

ö

re­tag lika. Den b

ö

r ocks

å

 ge aamh

ä

llet m

ö

jlighet att best

ä

mma omfattningen av den utlands

ä

gda f

ö

retagssektorn.

Av de tre f

ö

rslag till l

ö

sningar p

å

problemet med internationella koncerner som utredningen redovisar 

ä

r det enligt l

ä

nastyrelsens uppfattning den a k kontrollinjen aom b

ä

at motsvarar de krav aom m

å

ste st

ä

llas p

å

lagstiftningena utformning.

S. 122 "att fr

å

gan om ........  och internationella planet,

samt" ers

ä

tta av:

att ett generellt system, enligt den s k kontrollinjen, in­

f

ö

rs f

ö

r kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering och ut­

lands

ä

gda f

ö

retaga verksamhet i landet, aamt ... 

Prop. 1981/82:135

125

L

ä

nsatyrelaen i Stockholms l

ä

n (skil.iaktig mening av ledamoten Jacobson):

S. 117

F

ö

rata stycket under rubriken "Kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

re­tagsetablering i Sverige" utg

å

r.

S. 118-

Efter "p

å

senare tid", rad 4 tillf

ö

res:

L

ä

nsatsrrelaen menar att detta torde ha samband med den 

all­männa 

konjunktursvackan. Tendenserna p

å

 l

ä

ngre aikt 

ä

r sannolikt en starkt 

ö

kad utl

ä

ndsk inveatering i v

å

rt land.

Stycke 2 "Inf

ö

r de ekonomiaka ... " strykea och ers

ä

tts med: Inf

ö

r den konjunkturuppg

å

ng som nu kan sk

ö

njas

ä

r det an­gel

ä

get att skapa en lagstiftning f

ö

r utl

ä

ndska inveate-ringar. L

ä

nsstyrelsen anser d

ä

rf

ö

r att hith

ö

rande lagatift-ningafr

å

gor b

ö

r klaraa utan ytterligare dr

ö

jam

å

l.

Stycke 3 "Utredningen har ..." strykea och ers

ä

tts med: Utredningen har som nysa framh

å

llits inte kunnat ena sig om n

å

gon gemensam handlingslinje. D

å

 en sk

ä

rpt restrikti­vitet m

å

ste visas vid tillst

å

ndsgivning f

ö

r aktiek

ö

p till stora utl

ä

ndska kapital

ä

gare liksom utl

ä

ndska investeringar i landet anser l

ä

naatyrelsen kontrollinjen klart b

ä

ttre 

ä

n de tv

å

 andra f

ö

reslagna l

ö

sningarna. De problem som enligt utredningen 

ä

r f

ö

rbundna med kontrollinjen f

å

r icke hindra valet av denna.

S. 119

Strykes fram till "Beskattningafr

å

gor"

S. 122

Att-aatsen utg

å

r och ers

ä

tts med:

att en lagstiftning, som inneb

ä

r ak

ä

rpt reatriktivitet vid tillat

å

ndsgivning f

ö

r aktiek

ö

p till atora utl

ä

ndska kapital­

ä

gare liksom utl

ä

ndska investeringar i landet, inf

ö

res.

Prop. 1981/82:135

126

Stockholms l

ä

ns landsting (regionplane- och n

ä

ringslivsn

ä

mndens majoritet som har beslutat att aom yttrande 

ö

verl

ä

mna f

ö

ljande tj

ä

nsteutl

å

tande av region-planekontoret):

Utredningen konstaterar att Sverige mer kan s

ä

gas vara ett hemland f

ö

r multinatiorjella f

ö

retag 

ä

n ett v

ä

rdland. Detta inneb

ä

r enligt kontorets mening att Sverige har ett stort intresse av att regler f

ö

r nulti/iationella f

ö

retag ut­arbetas i internationell samverkan snarare 

ä

n av enskilda stater var f

ö

r sig.

Utlands

ä

gda f

ö

retag har stor betydelse f

ö

r n

ä

ringslivet i Stockholmsregionen, s

ä

rskilt f

ö

rs

ä

ljnings- och servj.ce-f

ö

retag. 

Ä

ven f

ö

r den framtida utvecklingen i l

ä

net torde ett 

ö

kat internationellt f

ö

retagande vara v

ä

sentligt. Landstinget har tillsammans med Stockholms koauaun engagerat sig i Stockholm Information Service (SSIS) bland annat f

ö

r att underl

ä

tta en lokalisering av s

å

dana internationella verksamheter i Stockholmsregionen, som kan stimulera n

ä

ringslivsutveoklingen h

ä

r.

Utredningens 

ö

verv

ä

ganden har lett till enighet om a ut­l

ä

ndska dii'ektinvesteringar kan tillf

ö

ra Sverige olika nyttigheter s

å

som kapital, syssels

ä

ttningstillf

ä

llen, 

exportm

ö

jligheter och nya kunskaper i fr

å

ga om teknik, marknadsf

ö

ring och f

ö

retagsledning sanx att de utl

ä

ndcka direktinvesteringarna p

å

 dessa och andra s

ä

tt kan bidra till det svenska n

ä

ringslivets differentiering, effekti­vitet och internationella konkurrenskraft. Meningarna har d

ä

remot g

å

tt starkt is

ä

r n

ä

r det g

ä

llt att bed

ö

ma i vad m

å

n de utl

ä

ndska direktinvesteringarna h

ä

r, i landet moti­verar en samh

ä

llelig kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering och utlands

ä

gda f

ö

retags verksamhet.

Utredningen har diskuterat olika mellanstatliga organisa­tioners arbete r

ö

rande de multinationslla f

ö

retagen. En huvudlinje 

ä

r h

ä

rvidlag utarbetande av uppf

ö

randekoder f

ö

r multinationella f

ö

retag, dvs riktlinjer f

ö

r dessa f

ö

retags agerande i v

ä

rdl

ä

nderna. J!tt f

ö

rsta steg mot ett internationellt samarbete 

ä

ven p

å

 detta omr

å

de 

ä

r den av OECD-l

ä

nderna 

å

r 1976 avgivna deklarationen om interna­tionella investeringar och multinationella f

ö

retag. Till deklarationen finns fogade riktlinjer f

ö

r multinationella f

ö

retag. Europar

å

det antog 

å

r 1976 en resolution om multi­nationella f

ö

retag som ger st

ö

d 

å

rO

É

CDrs tidigare n

ä

mnda uppf

ö

randekod. llordiska r

å

det bedriver sedan 

å

r 1974 arbete som skall kurjia tj

ä

na som underlag f

ö

r

ö

verv

ä

ganden av nordiska 

å

tg

ä

rder f

ö

r att b

ä

ttre kunna l

ö

sa problec soc sammanh

ä

nger med multinationella f

ö

retags verksamhet. Det 

ä

r kontorets uppfattning att problem med insyn och p

å

verkan i de multinationella f

ö

retagens beslutsprocesser b

ö

r an­gripas i internationell saravtrkan. Samtidigt 

ä

r det uppen­bart att varje land har b

å

de r

ä

tt och skyldighet att v

ä

rna om sina nationella intressen. Sn kontroll av multinationella f

ö

retags etableringar i landet 

ä

r 

ö

nskv

ä

rd i n

å

gon form f

ö

r att undvika t 

ey.  

att svenska f

ö

retag k

ö

ps upp och arbets-

Prop. 1981/82:135

127

ställen läggs ner eller att svenskägda multinationella företag flyttar verksamhet utomlands  för att  luidvika svensk  skatte-  eller  trygghetslagstiftning  etc.   Principen om  internationell  arbetsfördelning,   frihandej.   och kapital­rörelser över gränserna bör inte utnyttjas  för att  skada svenska  intressen.   Regionplanekontoret kan  inte  bedöma vilka av utredningens  tre linjer som bäst förenar de önskemål  som kontoret angivit och avstår därför från att rekommendera någondera.

Hemställan

Kontoret hemställer

att regionplane- och näringslivsnämnden som yttrande   till   länsstyrelsen över  betänlcandet "Kontroll  av utländsk företagsetablering  i Sverige m m"   (SOU 1978:73)  överläEinar detta tjänsteutlåtande.

Stockholms läns landsting Cregionplane- och näringslivenämndens minoritet):

Enligt minoritetens uppfattning skulle nämnden som yttrande överlämna regionplanekontorets tjänsteutlåtande samt  i lagstiftningsfrågan uttala förord för kontrollinjen.

Prop. 1981/82:135

128

LO-distriktet i Stockholms l

ä

n: 

Allm

ä

nt

En ut

ö

kad kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering i Sverige och den verk­samhet utlands

ä

gda f

ö

retag bedriver, framst

å

r f

ö

r LO-distriktet som mycket angel

ä

gen. De multinationella f

ö

retagens m

ö

jligheter att undandra sig demo­kratisk insyn.vad avser b

å

de de anst

ä

llda och fr

ä

n samh

ä

llsintressen, fram­st

å

r som oacceptabla och framf

ö

rallt l

ö

ntagarintressena s

ä

tts ofta i kl

ä

m inf

ö

r o

å

tkomliga f

ö

retagsledningar.

LO-distriktet h

ä

lsar d

ä

rf

ö

r med tillfredsst

ä

llelse att en offentlig 

ö

versyn nu sker och hoppas att en kommande lagstiftning skall kunna r

å

da bot p

å 

uppenbara missf

ö

rh

å

llanden. S

å

 t.ex. kan multinationella f

ö

retag redovisa vinsten i det land d

ä

r dfrt ur skattem

ä

ssiga och andra f

ö

rdelar l

ö

nar sig b

ä

st.   Legala fackliga f

ö

rhandlings

å

tg

ä

rder som strejker, blockader och liknande blir utan-efvoV.t d

ä

fnffiiageri V

ä

tt -.as.giDra desca verk­ningsl

ö

sa genom omplacering av produktionen till andra l

ä

nder. Ur syssel­s

ä

ttningssynpunkt kan f

ö

r samh

ä

llets del rent katastrofala situationer upp­st

å

 d

å

dessa f

ö

retags 

ä

tg

ä

rder ofta ignorerar allm

ä

nintressen.

Kontrollinjen

I likhet med utredningens majoritet f

ö

rordar LO-distriktet kontrollinjen som mest konkret anvisar v

ä

gar att ern

å

 f

ö

rb

ä

ttringar d.v.s. kan ge intru-ment 

å

t samh

ä

lle och l

ö

ntagare f

ö

r ett rimligt inflytande 

ö

ver f

ö

retagens handlande. Multinationella f

ö

retag kan generellt s

ä

gas vara mycket stora med en omfattande ekonomisk makt, ofta en st

ö

rre makt 

ä

n den en nationell rege­ring besitter.

I slutet p

å

 50-talet brukade man s

ä

ga att "Amerika styrs av tv

å

 generaler. General Motors och general Eisenhower" och mycket ligger det i tales

ä

ttet. Utredningens minoritet som befarar att en lagstiftning enligt kontrollinjen kan minska utl

ä

ndska f

ö

retags investeringsvilja, tror vi 

ä

r en 

ö

verdriven r

ä

dsla och skulle det i n

å

got fall bli s

å

 kan det inte hj

ä

lpas, resoluta 

ä

tg

ä

rder b

ö

r vidtagas.

Prop. 1981/82:135

129

Vi st

ö

der naturligtvis lagf

ö

rslagets grundl

ä

ggande princip om en reell likst

ä

lldhet mellan utlands

ä

gda och helsvenska f

ö

retag, en konkurrens p

å

 lika villkor allts

å

, men vill 

ä

nd

å

 understryka att en speciell lag­stiftning m

å

ste ske med h

ä

nsyn till dessa f

ö

retags speciella karakt

ä

r.

De anst

ä

lldas inflytande m

å

ste s

ä

kras

Statens industriverk f

ö

resl

ä

s bli den myndighet som skall ut

ö

va tillsynen 

ö

ver lagreglernas efterlevnad och det kan vi tillstyrka. Vid tillst

å

nds-

ä

renden som avser etablering m

å

ste dock ber

ö

rda parter p

å

 arbetsmarknaden f

ä

 yttra sig. Vi understryker h

ä

r utredningsmajoritetens f

ö

rslag. Likas

å

b

ö

r en samlad regional bed

ö

mning genom l

ä

nsstyrelsefunktionen ske.

F

ö

r att s

ä

kra en 

b

ä

ttre samh

ä

llskontroll f

ö

resl

å

r 

LO-distriktet att tids­bundna verksamhetstillst

å

nd till

ä

mpas. Kontrolluppgiften b

ö

r kunna klaras genom SIND med h

ä

nsyn till det begr

ä

nsade antal f

ö

retag det g

ä

ller.

LO-distriktet anser det s

ä

rskilt viktigt att regler utarbetas som saker-st

ä

ller de anst

ä

lldas inflytande vid f

ö

retags

ö

verl

å

telse och f

ö

rs

ä

ljning mellan olika 

ä

garintressen.

9   Riksdagen 1981/82. t saml. Nr 135. Bitagedel

Prop. 1981/82:135

130

L

ä

nsstyrelsen i[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus l

ä

n:

Under senare 

å

r har svenska f

ö

retag haft en klart snabbare in­vesterings- och syssels

ä

ttningsexpansion utomlands, i f

ö

rsta hand i Europa, j

ä

mf

ö

rt med i Sverige. I takt med att en v

ä

xande del av expansionen hos de i landet nu verksamma f

ö

retagen f

ö

r­skjuts till mera centrala delar av Europa kan man ocks

å

 r

ä

kna med eu koncentration och utlokalisering av f

ö

retagens forsk­nings- och utvecklingsverksamheter samt koncemledninear. Detta kan p

å

sikt f

å

 negativ inverkan p

å

 f

ö

retagens vilja att investe­ra i Sverige. Samtidigt som ben

ä

genheten f

ö

r svenska f

ö

retag att investera i Sverige minskar, etablerar sig utl

ä

ndska f

ö

retag i allt st

ö

rre utstr

ä

ckning i v

å

rt land. Svenska f

ö

retags direkt­investeringar utomlands 

ä

r emellertid betydligt st

ö

rre - 

å

r 1977 var de 6-7 g

å

nger st

ö

rre - 

ä

n utl

ä

ndska bolags investeringar i Sverige. Det intresse f

ö

r Sverige som bar funnits hos utl

ä

ndska bolag har emellertid till stor del g

ä

llt uppk

ö

p av befintliga f

ö

retag dels f

ö

r att komma 

ö

ver expansiva, tekniskt avancerade och lensamma svenska f

ö

retag, dels f

ö

r att 

ö

verta svenska f

ö

re­tags f

ö

rs

ä

ljningsorganisationer.

Den ovan beskrivna utvecklingen ken inneb

ä

ra att ssjch

ä

llet och de anst

ä

llda i f

ö

retagen f

å

r allt mindre m

ö

jligheter xill insyn och p

å

verkan i de multinationella f

ö

retagens verksamhet. I fr

å

ga on svenska koncerner finns numera ganska goda m

ö

jligheter till insyn och p

å

verkan fr

å

n samh

ä

llets och de anst

ä

lldas sida. Genom samordning av exempelvis fackliga insatser kan man finna former f

ö

r informations- och f

ö

rhandlingsverksEuiihet ned r

ä

ckvidd upp i koncernledningen. Betr

ä

ffande utl

ä

ndska f

ö

retag har samh

ä

llet och de anst

ä

JJ.da emellertid inte samma m

ö

jlighet till insyn och p

å

verkan av besluten. Detta 

ä

r enligt l

ä

nsstyrelsens mening be­t

ä

nkligt i en tid d

å

 det kr

ä

vs en 

ö

kad samverkan mellan sam­h

ä

llet, de anst

ä

llda och f

ö

retagen.

Sk

ä

l talar s

å

ledes f

ö

r att sarh

ä

llet b

ö

r tillf

ö

rs

ä

kra sig n

å

gon form av lagf

ä

st kontroll av den utlands

ä

gda f

ö

retagssektorn i Sverige. Enligt l

ä

nsstyrelsens mening kan emellertid starkt ifr

å

gas

ä

ttas om utredningen har haft tillr

ä

ckligt underlag f

ö

r sina framlagda f

ö

rslag i dessa eys.eenden.

Prop. 1981/82:135

131

L

ä

nsstyrelsen vill s

ä

rskilt framh

å

lla, att det av flera olika sk

ä

l 

ä

r angel

ä

get att lagstiftningen inte f

å

r s

å

dan allm

ä

n ut­formning att den kan uppfattas som direkt diskriminerande f

ö

r de utl

ä

ndska f

ö

retagen. De samh

ä

llsekonomiska effekterna och kon­sekvenserna f

ö

r gr

ä

nsregionema i landet m

ä

nte ocks

å

 utredas, innan beslut fattas i fr

å

goma.

Betr

ä

ffande de allm

ä

nna policyfr

å

goma vill l

ä

nsstyrelsen fram­h

å

lla f

ö

ljande. De utl

ä

ndska f

ö

retagen verkar inom betydelse­fulla omr

å

den med bland annat avancerad teknologi och l

ä

mnar d

ä

rf

ö

r v

ä

rdefulla bidrag till svensk ekonomi och industriell ut­veckling. Sverige, som 

ä

r mera ett hemland f

ö

r internationella f

ö

retag 

ä

n ett v

ä

rdland f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retag, hao- dessutom stort intresse av att behandla utlands

ä

gda bolag p

å

 ett icke diskriminerande s

ä

tt f

ö

r att i geng

ä

ld kunna h

ä

vda motsvarande behandling av svensk

ä

gda f

ö

retag i utlandet. N

å

got 

ö

verh

ä

ngande behov av att med anledning av den p

å

g

å

ende strukturomvandlingen inom den svenska industrin snabbt inf

ö

ra en l

å

ngtg

å

ende kon­troll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsamhet i landet finns inte heller. Av de nedl

ä

ggnings fall som intr

ä

ffat har utredningen inte kunnat dra n

å

gra generella slutsatser om att utlands

ä

gda f

ö

retag i krissituationer skulle handla p

å

 annat s

ä

tt 

ä

n svensk

ä

gda f

ö

re­tag. Det 

ä

r helt allm

ä

nt ocks

å

 s

å

 att ett dotterbolag inom en stor koncern i allm

ä

nhet har st

ö

rre ekonorisk uth

å

llighet 

ä

n ett ensamt f

ö

retag. Tillh

ö

righeten till en internationell kon­cern ger dessutom ofta f

ö

retaget m

ö

jlighet att i god tid f

ö

rut­se och anpassa sig till marknads- och produktionsf

ö

r

ä

ndringar.

Utredningen har inte ber

ö

rt de s&font-family:Verdana'>ä

llsekonomiska effekterna av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering i Sverige. Dessa fr

å

gor har ti­digare belysts av koncentrationsutredningen. Koncentrations-utredningen angav som en generell slutsats att vetenskapligt underlag saknas f

ö

r att tillskriva de internationella koncer­nerna b

å

de de goda och de skadliga f

ö

ljder som brukar f

ö

r­knippas med dem i den allm

ä

nna debatten. Dessa fr

å

gor kommer att p

å

 nytt behandlas av den p

å

g

å

ende utredningen om de inter­nationella investeringamas n

ä

ringspolitiska effekter. Enligt l

ä

nsstyrelsens mening b

ö

r resultatet av denna utredning av­vaktas innan man tar st

ä

llning till fr

å

gan om och i vilken form utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering i Sverige skall kontrolleras.

En v

ä

sentlig brist i f

ö

religgande utredning 

ä

r enligt l

ä

nssty­relsens mening att man inte belyst de problem som kan uppst

å 

om olika regler g

ä

ller f

ö

r f

ö

retagsetablering i t

ä

tbefolkade gr

ä

nsregioner, exempelvis 

Ö

resundsregionen. Danmark intar en liberal attityd till utl

ä

ndska direktinvesteringar. H

å

gon lag­stiftning som tar sikte p

å

 kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetable­ring finns inte. Genom Danmarks anslutning till EG har f

ö

re­tagen visat ett successivt 

ö

kat intresse f

ö

r etablering i Dan­mark som alternativ till etablering i Sverige. En f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retag diskriminerande svensk lagstiftning skulle ytterligare accentuera f

ö

rdeltirna med etablering i Danmeurk i st

ä

llet f

ö

r i

Prop. 1981/82:135

132

Sverige. F

ö

retag som planerar att etablera sig i 

Ö

resundsregio­nen kommer sannolikt att v

ä

lja K

ö

penhamnsregionen i st

ä

llet f

ö

r Sk

å

ne, om f

ö

retagen finner den svenska lagstiftningen vara otill­ fredsst

ä

llande ur deras synpunkt. En s

å

dan skillnad i etable­rings f

ö

ruts

ä

ttningarna inom 

Ö

resundsregionen skulle enligt l

ä

ns­styrelsens mening vara olycklig med tanke p

å

 det nycket besv

ä

r­liga l

ä

ge som l

ä

nets n

ä

ringsliv f

ö

r n

ä

rvarande befinner sig i. Effekterna f

ö

r n

ä

ringslivet och samh

ä

llet om olika best

ä

-Tjnelser f

ö

r industrietablering r

å

der inom gr

ä

nsregioner b

ö

r s

å

ledes 

ä

ven utredas innan beslut fattas om kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

re­tagsetablering.

Bakgrunden till utredningens f

ö

rslag om kontroll av utl

ä

ndska f

ö

retag

ä

r vissa negativa erfarenheter som vunnits under den nuvarande djupa konjunktursvackan. Enligt l

ä

nsstyrelsens upp­fattning talar emellertid v

ä

gande sk

ä

l f

ö

r att man avvaktar ytterligare n

å

gra 

å

rs erfarenheter innan man tar slutlig st

ä

ll­ning till fr

å

gan om behovet och utformningen av lagstiftning p

å 

f

ö

revarand

é

 omr

å

de.

Sydv

ä

stra Sk

å

nes kommunalf

ö

rbund:

I ett bet

ä

nkande, som omfattar inte mindre 

ä

n 670 sidor, har ut­redningen om utl

ä

ndska 

ö

vertaganden av svenska f

ö

retag granskat den utl

ä

ndska etableringen i Sverige och andra l

ä

nder. Trots om­f

å

nget har utredningen inte lyckats belysa de fr

å

gor, som har stort intresse f

ö

r kommunerna. Utredarna borde belyst vilka f

ö

r-och nackdelar stora internationella och 

ä

ven nationella koncerner medf

ö

r f

ö

r de regioner och de kommuner d

ä

r verksamheterna ligger. Bland f

ö

rdelarna kan n

ä

mnas stabil syssels

ä

ttning och finansiell styrka f

ö

r de lokala enheterna. Bland nackdelarna anf

ö

rs ofta att

-

avst

å

nden mellan anst

ä

llda, fackliga organisationer och f

ö

re­tagsledningen

ö

kar

-

avst

å

nden mellan kommun och verklig f

ö

retagsledning 

ö

kar

-

vissa orter f

ö

rlorar kontorspersonal, f

ö

retagsledare och ibland ocks

å

 tekniker p

å

utvecklingssidan till f

ö

ljd av att stora f

ö

re­tag 

ö

vertar anl

ä

ggningar

-

f

ö

retagets skatter till kommunerna minskar.

Mycket tyder p

å

att det kan vara sv

å

rt f

ö

r kommuner och fackliga organisationer att F

å

 besked fr

å

n den verkliga koncernledningen. Kommunalf

ö

rbundet f

ö

ruts

ä

tter, att statsmakterna vid ev 

ö

versyn av g

ä

llande regler f

ö

r utl

ä

ndsk etablering i Sverige tar h

ä

nsyn till att inte bara centrala statliga myndigheter utan ocks

å

 be­r

ö

rda l

ä

n, regioner och kommuner har stora intressen att bevaka i

Prop. 1981/82:135

133

samband med utländska övertaganden eller investeringar i Sverige.

En annan brist i utredningen,  också den med regional  anknytning är att den inte berört det önskvärda i att samma regler gäller på båda sidor om gränsen i tätbefolkade gränsregioner,  t ex Öresunds­området.  Följderna för västra Skånes del av t ex hårdare styrning av utländskt kapital i Sverige och en bibehållen,  liberal linje i Danmark borde ha belysts. Detta hade varit lätt för utredningen att åtminstone i ett kort avsnitt ha behandlat denna fråga,  efter­som den senaste Öresundsbroutredningen innehåller en omfattande kartläggning av det största industriområdet,  Öresundsregionen, i Norden.

Malmö kommun  (ma.ioriteten):

I utredningen har tyvärr ej enighet kunnat nås om en gemenssn lip.js för lösning au frågan beträffande kontroll av utländsk företagsetab­lering   i   landet.

Au   de   redouisade   alternativen   uill   kommunstyrelsen  klart   förorda det   som  betecknas   kontrollinjen.

Kommunstyrelsen   kan   i   huvudsak   ansluta   sig   till   de   synpunkter   som anförts   i   utredningen   av   företrädarna   för  denna   linje.

Inom  bl.a.   Malmöregionen  känner   man  alltmer   på  olika   sätt   au   det förhållandet   att   ett   större   antal   strategiska  beslut   fattas   i   kon-cernsnhetsr   utanför   kommungränserna.   Uerkningarna   au   dylikt   s.k. organisationssamband  blir   för  näringsliu  och   sysselsättning  än  msr påtagliga  när   det   gäller   utländska  och  multinationella   företag  och koncerner.

Möjligheterna  att   ta  tillvara  samhällets  och  de   anställdas   intres­sen  i   förhållande   till  utlandsägda  företag  -   särskilt   stcrkoncernsr -   sr   ofta   begränsade.   Augjorda   suärigheter   skapas   genom  bristande möjligheter   till   insyn.   De   praktiska  möjligheterna   att   påverka   den

Prop. 1981/82:135

134

utifr

å

n styrda beslutsprocessen 

ä

r m

å

nga g

å

nger sm

å

. Med bristands insyn och inflytande f

ö

ljer os

ä

kerhet om de syssels

ä

ttningsm

ä

ssiga konsekuenserne. Beslutsordningen inom en internationsli koncern kan vidare ge hinder f

ö

r beaktande au f

ö

r u

å

rt lands utveckling upp­st

ä

llda sociala och ekonomiska m

å

l.

Lagstiftning och autal f

ö

r samh

ä

llets och de anst

ä

lldas insyn i och inflytande 

ö

uer svensk arbetsmarknad blir ofta su

å

ra att till

ä

mpa p

å

 tillfredsst

ä

llande s

ä

tt p

å

 de utlands

ä

gda f

ö

retagen. Bristen i dessa avseenden ar giuetuis allvarliga ocr, rimmar ej med den p

å

g

å­

ende utvecklingen betr

ä

ffande samuerkan mellan samh

ä

lle och f

ö

retag samt demokratisering   au f

ö

retagen.

Enligt kommunstyrelsens mening Lalar tungt v

ä

gande sk

ä

l - bl.a. sociala och ekonomiska - f

ö

r att kontrollinjen skall f

ö

ljas, -led denna linje kan den utl

ä

ndska f

ö

retagssektorn beaktas och v

ä

nas in i den statliga regional- och lokaliseringspolitiken och 

ä

ven i den kommunala planeringen. H

ä

rigenom kan otuiuelaKtigt skapas b

ä

sta f

ö

ruts

ä

ttningar f

ö

r samh

ä

llets utueckling och tilluar

å

tagandet au arbetstagarnas intressen.

Kommunstyrelsen uill ocks

å

 inst

ä

mma i f

ö

rslaget fr

å

n f

ö

respr

å

karna f

ö

r kontrollinjen om inlemmandet au utl

ä

ndska f

ö

retagen i ett kon­cessionssystem.

Prop. 1981/82:135

135
[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

 kommun (minoriteten):

Kommunstyrelsens majoritet ansl

ö

t sig uid remissbehandlingen au SOU 197B:73 Kontroll au utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering i Sverige ra m till det alternatiu i utredningen som betecknas som kontrollinjen. Motiueringarna f

ö

r en lagstiftn-ng enligt kontrollinjen f

ä

rgas uppen­bart au dagens aktuella su

å

righater f

ö

r kommunens och regionens n

ä­

ringsliu. Han har f

å

tt en F

ö

rest

ä

llning att lagstiftning skulle p

å

-uerka utl

ä

ndska koncernledningar att fatta F

ö

r kommunen positiva lokaliseringsbeslut i harmoni med[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

 kommuns planering. Ui bs-tuiular starkt, att n

å

gra som helat positiua effekter skulle kunna n

å

s genom ett fullf

ö

ljande av kontrollinjen, eftersom denna till sin natur 

ä

r klart protektionistisk.

Den f

ö

r Sueriges n

ä

ringsliu enda m

ö

jliga m

å

ste uara likabehandlings­linjen, som helt ansluter sig till den au DEICD 1576 antagna principen Om nationell behandling au 'jti

ä

ncska F

ö

retag, som bed

ö

ms som u

ä

sentli f

ö

r suenska f

ö

retags internstionelia u=rk3.2mhet. F

ö

r Suerigs 

ä

r idag alla syssels

ä

ttningskapande injssterir.gar angel

ä

gna. Utlandsinveste­ringar har i huuudsak de senaste 

å

ran endast f

ö

rekommit i redan h

ä

r etablerade f

ö

retag och 

ä

uen sm

å

 marginelis f

ö

r

ä

ndringar t ex i form au .sk

ä

rpt kontroll-lagstiFtnino kan cefinitiut f

å

 icke endast nysta-bleringar au utl

ä

ndska F

ö

retag utan ocks

ä

 utbyggnad au etablerac-s Fo­retag med utl

ä

ndska intressenter att helt utebli till uppenbart men F

ö

r syssels

ä

ttning och u

ä

lst

å

nd.

Det suenska n

ä

ringslioets starka bsroends au fria men u

ä

lordnads in­ternationella f

ö

rh

å

llanden f

ö

r f

ö

retagandet belyses enklast med kon­staterandet att suenska F

ö

retags utlandsuerksamhet 

ä

r betydligt st

ö

rre

ä

n det utlandskontrollerade F

ö

rstagandst i Suarige. En kontroll-lag-stiFtning kommer att FS negatiua F

ö

ljdeFfek ter au en storleksordning, mot uilka de tankbara au kommunstyrelsens majoritat som positiva be­d

ö

mda eFFekterna m

ä

te u

ä

ga mycket l

ä

tt.

Prop. 1981/82:135

136

L

ä

nsstyrelsen i G

ö

teborgs och Bohus l

ä

n (ma.ioriteten):

Allm

ä

nno synpunkter p

é

 ett kontrollsystew

Den kartl

ä

ggning av den internationella och inhemska utvecklingen och redog

ö

relse f

ä

r utgAngslUget son ut­ redningen genomfort 

ä

r mycket omfattande och ambiti

ö

s.

Utredningen konstaterar att utvecklingen givit upphov till en mycket omfattonde och komplicerad debatt son r

ö

r praktiskt taget varje omr

ä

de av sonh

ä

llslivet. Ut­redningen anser sig kunna draga den slutsatsen av de­batten ott ett visst saraf

ö

rst

å

nd f

ö

religger om att f

ö

re­tagandets internationalisering medf

ö

r bSde s

ö

rskildo m

ö

jligheter och s

ä

rskilda problem. F

ö

r m

ä

nga 

ö

r det problemen som dominerar, medan det f

ö

r ondra 

ö

r m

ö

jlig­heterna som tr

ä

der i f

ö

rgrunden. N

ä

r det g

ä

ller orten och betydelsen av de problem som f

ö

rknippats med de multinationella f

ö

retagens verksamhet och hur dessa prob­lem skall bem

ä

stras, 

ä

r emellertid meningarna delade.

Den C3niahet som s

å

lunda framkommer i den allm

ä

nna de­batten, har ocks

å

 kommit till uttryck inom utredningen. Meningarna inom utredningen g

å

r s

å

ledes starkt is

ä

x, n

ä

r det g

ä

ller ott bed

ö

ma i vad m

å

n de utl

ä

ndska direktin­vesteringarna h

ä

r i landet motiverar en samh

ä

llelig kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering och utlands

ä

gda f

ö

retagsverksamhet. Inom utredningen har s

å

ledes p

å 

initiativ av enskilda ledamotsgrupper utarbetats tre olika f

ö

rslag till lag om kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retags­etablering h

ö

r i riket. Inget av f

ö

rslagen hor kunnot samla en majoritet inom utredningen.

Innan l

ä

nsstyrelsen g

å

r in p

å

 de tre f

ö

rslagen synes det l

ä

mpligt ott n

å

got behandla de allm

ä

nna synpunktet om vilka utredningen

ö

r 

ö

verens.

Enligt direktiven b

ö

r utg

å

ngspunkten f

ö

r utrednings­arbetet voro ott n

å

gon radikal oml

ä

ggning av Sveriges allm

ä

nna politik ifr

å

ga om utl

ä

ndska direktinveste­ringar inte 

ä

r oktuell. Utredningen s

ä

ger sig dela uppfattningen ott detta 

ö

r en riktig utg

å

ngspunkt. L

ä

nsstyrelsen inst

ä

mmer i denna grunduppfattning. En­ligt l

ä

nsstyrelsens mening b

ö

r den tillm

ä

tas en f

ö

r­h

å

llandevis stor betydelse n

ä

r det g

ä

ller att utv

ä

rdera de tre f

ö

rslagen till kontrollog som utredningen lagt from.

Prop. 1981/82:135

137

L

ä

nsstyrelsen delar utredningens uppfattning ott ut­l

ä

ndska direktinvesteringar kan nedf

ö

ra viktiga bidrag till svensk ekonomi och svenskt n

ä

ringsliv.

Enligt l

ä

nsstyrelsens mening b

ö

r m

å

nga av de problem som kon uppkomma genom internationella investeringar och multinationella f

ö

retags verksamhet kunna l

ö

sas genom 

ö

verenskommelser och samordning av olika 

å

tg

ä

r­ der p

å

 internationell basis. 

Ö

verv

ä

ganden och f

ö

rslag till internationella 

å

tg

ä

rder ligger emellertid helt utanf

ö

r utredningsuppdraget. Utredningen har, som den sj

ä

lv framh

å

ller, haft att inrikta sig p

å

 nationella 

å

tg

ä

rder som kon vara p

å

kallade i avvaktan p

å

 ott in­ternationella 

å

tg

ä

rder kommer till st

å

nd. L

ä

nsstyrelser, anser ott detta Br en betydelsefull omst

ä

ndighet, n

ä

r det g

ä

ller att taga st

ä

llning till de tre utrednings­f

ö

rslagen. Det synes 

ö

nskv

ä

rt att problemen med de inter­nationella f

ö

retagen i f

ö

rsta hand l

ö

ses genom samordnade 

å

tg

ä

rder p

å

 internationell basis. Alltf

ö

r l

å

ngtg

å

ende nationella 

å

tg

ä

rder kon verka h

ö

mmonde p

å

 utvecklingen. L

ä

nsstyrelsen anser, att detta f

ö

rh

å

llande b

ö

r tillm

ä

tas betydelse n

ä

r det g

ä

ller att utv

ä

rdera de olika f

ö

rslagen till kontrollog.

Det 

ä

r emellertid som utredningen p

å

pekar, ytterst en frogo om v

ö

rderingar. Utredningens ledam

ö

ter hor d

ö

r-f

ö

r inte kunnot enas om vilko problemen 

ö

r och vilken betydelse de b

ö

r tillm

ä

tas. Denna avsaknad av gemensam uppfattning om problemen hor ocks

å

 varit en av anled­ningarna till ott utredningens ledam

ö

ter kommit till olika meningar om behovet och l

ä

mpligheten ov att lag­stiftningsv

ä

gen .inf

ö

ra ett system f

ö

r kontroll av ut­l

ä

ndsk f

ö

retogsetoblering ocn utlands

ä

gda f

ö

retags verk­samhet.

Det f

ö

rh

ä

llandet att utredningen inte kunnat enas om ett gemensamt f

ö

rslag, som 

å

tminstone omfattas av en majo­ritet inom utredningen, talar enligt l

ä

nsstyrelsens mening, f

ö

r att man b

ö

r g

å

 f

ö

rsiktigt from med lagstift­nings

å

tg

ä

rder.

L

ä

nsstyrelsens st

ö

llningstogonde

L

ä

nsstyrelsen hor ovan under rubriken "allm

ä

nna synpunk­ter 

på  

ett kontrollsystem" redovisat visso omst

ä

ndig­heter som enligt l

ä

nsstyrelsens uppfattning b

ö

r tillm

ä­

tas s

ö

rskild vikt.

I f

ö

rsta hand b

ö

r d

ä

rvid noteras att utg

å

ngspunkten f

ö

r utredningsarbetet enligt direktiven b

ö

r vara att n

å

gon radikal oml

ä

ggning ov Sveriges allm

ä

nna politik

Prop. 1981/82:135

138

ifr

å

ga om utl

ä

ndska direktinvesteringar inte 

ä

r aktuell. Utredningen s

ä

ger sig dela denna uppfattning. Utredningen 

ä

r ocks

å

 enig i uppfottningen ott utl

ä

ndska direktin­vesteringar kon medf

ö

ra viktiga bidrag till svensk eko­ nomi och svenskt n

ä

ringsliv.

Mot denna bakgrund ligger det n

ä

ra till hands att f

ö

r­orda f

ö

rsiktiga och inte alltf

ö

r l

å

ngtg

å

ende 

å

tg

ä

rder, s

ä

rskilt som m

å

nga av de problem som kon uppkomma i sam­band med multinotionello f

ö

retags verksamhet, b

ö

r kunna l

ö

sas genoro 

ö

verenskommelser och samordning ov olika 

å

tg

ä

rder p

å

 internationell basis. Mellanstatliga 

ö

verens­kommelser 

ö

r ott f

ö

redra framf

ö

r ensidiga nationella lagstiftnings

å

tg

ä

rder. Det synes viktigt att balansen fr

å

n rent f

ö

retagsekonomisk synpunkt inte rubbas mellan olika l

ä

nder. Det 

ä

r denna uppfattning som ligger till grund f

ö

r likabehandlingslinjen.

Enligt l

ä

nsstyrelsens mening 

ö

r dock likabehandlings­linjen alltf

ö

r passiv. Det synes uppenbart, att det oll-m

ä

nno m

å

ste skaffa sig ett instrument som m

ö

jligg

ö

r in­gripande i de fall d

ö

r problem uppkommer. 

Ä

ven om mongo problem torde kunno l

ö

sos inom romen f

ö

r interno-tionello 

ö

verenskommelser, kommer det - s

å

vitt l

ä

ns­styrelsen kon se - alltid ott finnas behov ov en log-stiftning som m

ö

jligg

ö

r ingriponde i speciella fall. Detta talar f

ö

r det av f

ö

rhandlingslinjen f

ö

rordade sys­temet.

L

ö

nsstyrelsen delar inte kontrollinjens uppfattning, ott problemen 

ö

r s

å

 allm

ä

nt f

ö

rekommande, att det m

å

ste skopas ett s

ä

rskilt kontrollinstitut f

ö

r en kontinuer­lig uppf

ö

ljning av de utlands

ä

gda f

ö

retogens verksamhet i Sverige.

En sammanfattning av vad l

ä

nsstyrelsen h

ö

r anf

ö

rt leder fram till ott det ov f

ö

rhandlingslinjen f

ö

reslagna systemet 

ö

r ott f

ö

redra framf

ö

r kontrollinjen och liko-behondlingslinjen.

Beskattning i Sveriqo av de multinationello f

ö

retagen

Fr

å

gan om de multinationello f

ö

retogens beskattning i Sverige ing

å

r inte i utredningsuppdraget. Beskattnings­fr

å

gan 

ä

r dock s

å

 n

ä

ra f

ö

rbunden med de multinationella f

ö

retagens verksamhet ott man inte kon bortse fr

å

n den­samma. Utredningen har ocks

å

 ber

ö

rt den i oliko samman­hang i bet

ä

nkandet, men inte ansett sig ho mandat att l

ä

gga fram n

å

gra f

ö

rslag.

Prop. 1981/82:135

139

Ett ov sk

ä

len till ott fr

å

gan om de multinationella f

ö

re­tagens beskottning i Sverige inte blivit f

ö

rem

å

l f

ö

r utredning 

ö

r - som n

ä

mnts ovon - att den behandlas inom OECDrs skattekommitt

é

. Detta ligger i linje med den oilm

ö

nnfl uppfattning l

ä

nsstyrelsen redovisat ovan. 

ö

verenskommelser och 

å

tg

ä

rder p

å

 internationell basis 

ö

r att f

ö

redra framf

ö

r ensidiga nationella 

å

tg

ä

rder. En­ ligt l

ä

nsstyrelsens mening kan emellertid inte alla problem l

ö

sas genom internationella 

ö

verenskommelser och rekommendationer. Det finns 

å

tskilliga andra problem, som b

ö

r utredas tnorost m

ö

jligt.

Det svenska skattesystemet bygger i h

ö

g grad p

ä

 medverk­an fr

å

n arbetsgivare och f

ö

retag. Detta g

ä

ller s

å

vOl f

ö

retagets egen beskattning som de anst

ä

lldos. I den ollm

ä

nno debatten har fr

å

gan om de multinationella fOre- togens beskattning praktiskt taget helt kretsat kring f

ö

retagets egen beskattning. Fr

å

gan ang

å

ende de anst

ä

ll dos taxeringar 

ä

r givetvis lika viktig, eftersom v

ä

rt system f

ö

r beskattning av fysiska personer bygger p

ä

 ott arbetsgivarna l

ä

mnar kontrolluppgifter. Detsamma g

ä

ller redovisning ov k

ä

llskott, betalning ov sociala avgifter m m. Det finns exempel p

ä

 ott anst

ä

llda hos ett multina­tionellt f

ö

retags dotterf

ö

retag i Sverige f

å

tt l

ö

n fr

å

n koncernf

ö

retog i annat land. De svenska skattemyndig­heternas kontrollm

ö

jligheter begr

ä

nsas givetvis till det svenska dotterf

ö

retaget.

Av s

ä

rskilt intresse 

ö

r helt naturligt den interna priss

ä

ttning som till

ä

mpas inom en multinationell kon­cern n

ä

r det g

ä

ller varor och tj

ö

nster. Denno 

ö

r av­g

ö

rande f

ö

r f

ö

retagets beskattning i Sverige.

Utredningen ber

ö

r fr

å

gan och konstaterar, ott den reg­leros genom en best

ä

mmelse i 43 

§

 kommunalskattelagen. Denna best

ä

mmelse 

ä

r emellertid s

ä

 utformad, ott det 

å

ligger skattemyndigheterna ott visa ott obeh

ö

rig vinst

ö

verf

ö

ring skett fr

ä

n det svenska f

ö

retaget till utlandet. Detta medf

ö

r att best

ä

mmelserna i 43 

§ 

kommunolskottelogen om obeh

ö

rig vinst

ö

verf

ö

ring till utlandet genom intern priss

ä

ttning 

ä

r praktiskt taget om

ö

jlig ott till

ä

mpa. LO hor - som framg

å

r ov bet

ä

nkan­det - i skrivelse till finansdepartementet ang

å

ende in­komstbeskattningen av internationellt verksamma f

ö

retag f

ö

reslagit, ott reglerno utformas s

å

 att bevisb

ö

rdan ang

å

ende prisnoteringar och andra villkor 

å

vilade f

ö

re­taget, Enliat l

ö

nsstyrelsens raoning kon detta voro en framkomlig v

ä

g. En s

å

dan regel skulle f

ä

 betydelse inte endost f

ö

r utlands

ä

gda f

ö

retags beskattning i Sverige utan 

ö

ven f

ö

r beskattningen av svenska moderf

ö

retag med dotterf

ö

retag i utlandet. 

Ä

ven i sistn

ä

mnda fall finns

Prop. 1981/82:135

140

intresse ov ott kontrollera om obeh

ö

riga vinst

ö

ver-flyttningor skett fr

å

n Sverige till utlandet. Det synes angel

ä

get att fr

å

gan snarast utredes. 

Ä

ven beskattnings-fr

å

gan f

ö

r verksamhet som drives ov utl

ä

ndskt f

ö

retags filial h

ä

r i Sverige, b

ö

r d

ä

rvid beaktas.

L

ä

n33t:\Tel3en i G

ö

teborgs och Bohus l

ä

n (minoriteten):

Enligt v

å

r mening hade l

ä

nsstyrelsen i sitt yttrande bort f

ö

rordo den s k kontrollinjen. Vi reserverar oss i den delen mot l

ä

nsstyrelsens beslut och 

å

beropor som motivering de sk

ö

l som onf

ö

rts f

ö

r kontrollinjen ov utredningens ordf

ö

r­ande Per Eckerberg samt ledam

ö

terna Jon[REDACTED_EFTERNAMN], Hans[REDACTED_EFTERNAMN] och Bert[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1981/82:135

141

Länsstyrelsen i KoDparbergs län:

I Kopparbergs  län finns idaiC ett  fatal utiand.=;ägia indu­ striföretag,  röretagen är i re{;el sså.  Ett  T-oreta;; ha.r dock mer än   100 sysselsatta.   Len utlandsägda sektoi'n  i  läijet har nästan undantagslöst tilik.Dmrnit under 19T0-talet.   Så sent som åren 1978-79 har ett  företag nyetablorats  och två lörsrtag: övertagits av utländska intressenter.  Även ora om­fattningen i:r liten finns det nu fog for att hävda att ut-  ländsk företagsetablering inte i.4n'p7s är ovanlig i länet.

I ni.cr-. lall har de utlandaärdf. fcretagen i länet  relativt stor  betydelse lör "y.ssjisättning-en i   ie koiiiiEuner där do finn I 0.2 fallen är det  av rcslono.lpolitiska 2i:äl viktigt  s-tt ko:,iaunen och berörda länsiivnäigheter iår en infoi-nation frän decsa företag om planer n. m soc är jäniförbar med den svensi:-ägda företag lämnar.   Såvitt vi kän.".er till kan in.ea aiKilrk-ningar riktas not de utlandsägda företagen när det  giiller sådana inforraationskontaliter.   Son: exempel ir-j anges  ätt  de tv.i företag so-n sr skyldiga att  lä-ruiii inior-ittion ino.-: ra-nen för informationssystemet  företag-sar'älle   \TilS-Byr,':é~iet i, läninat  säd;in In.-Tonr.ation.  Fråi'» såväl fackligt  ioin ko:r.;;iun£:lt håll  har de utlä;;dska övertaganden eller nyetaolerJ.:':;.'-.!- soii: skett  de senaste åren uppiattats .op:' positivt.   r.'jT. i:o.~D-; t:a Eoi;; förflutit hilc.-;.!' å a.idrn  .idan inte underl.-jg för n:i-:;:-i lå;igtgående  slutsataei" o-r: hur det  kan tiirucs-s   Mi  i  ira.-jtddc;.

Med  'länsjni till  att   .det  nittj.lls  inte vatdt  r-l.gra problo.Ti med  de ":.;tla;;d3Ur;-dr. föfOtf..ren i  inct  i  for;:, av .ledlii-Viiiigör eller personalinskrariningar,   sa.'\nsr vi  såle;;e3  erfiienret av hur jc.?s;; företag kan tänkas ippträda i  en sådi:t Jdt-j:;-tioii.   Ii-L-nt  all;::änt  är vi  dock ciedvetni oir: att  den f.'ic.-:.'.ig:i iiisjaien liksoi:: insynen från .'2;v'-;dig;".et'jrnas  siaa  ;3.''i  oi:   r.v-sevart iLindre cti,

ett sve.'iskt  fc.ret;;g över.cär i  utlä-''iJf;.-: igo.

Av det skäi&.ied  hanrjn-; till  der: b j-t:;siö

o-f-jj-nhet vi  har av proble:.-.et  avstår vi dock  .frdn att  ta definitiv stdlliiins -  r.ågot   av de  frlfgo;. forsxageu rdr-iae Irontrcll  ay iitländak företagntjMt  i  lanoet .

Länsstyrelsen i Norrbottens län:

Av tabell 7.2 i utredningen framgiir att utlandsägda bolags inveateringstlllstSnd inte i ett enda fall sveett In-veeterlngar 1 Norrbotten. Eftereom ISnsstyreleens erTaren-heter av utländsk företagsetablering således är minimala avstår ISncstyrelaen från yttrande i dessa frågor.

Prop. 1981/82:135

142

Länsarbetsnämnden i Norrbottens län:

Länsarbetsnämnden delar helt "Kontrollinjens" uppfattning att det förhållandetnär internationella koncerner oftast genom dotterföretag är verksamma här i landet många gånger kan ge upphov till problem pä skilda områden. Ett välkänt och grund­läggande problem rör de konsekvenser   beslutsordningen inom en internationell koncern kan fä för samhället och de anställda. Den styrning som den internationella koncernen utövar över sitt dotterföretag innebär i praktiken att viktiga beslut om dotter­företagets verksamhet i realiteten fattas annorstädes än i detta företag.    Att en styrning av underordnade företag före-konmer ligger i koncernbildningens natur och har i samma män berättigande för internationella som för inhemska koncerner, Ocksä för en inhemsk koncern gäller att det mänga gånger är mo­derföretaget som i realiteten disponerar över dotterföretagets möjligheter att pä ett meningsfullt sätt fullgöra sina för­pliktelser gentemot samhället och de anställda. Vad beträffar utlandsägda företag har samhället och de anställda emellertid långtifrån likvärdiga möjligheter till  insyn i och påverkan av beslutsprocessen.

"Likabehandlingslinjens" företrädares uppfattning att de utlands­ägda företagens verksamhet inte bör kontrolleras med andra medel än dem somstår samhället och de anställda till  buds för insyn och medbestämmande inom näringslivet i gsmen kan nämnden icke dela. I fråga om inhemska koncerner finns allmänt   sett stora möjligheter att t ex genom samordning av de fackliga insatserna finna former för en informations- och förhandlingsverksamhet som är anpassad efter företagets struktur och de reella maktförhållan­dena. Den i lag fastställda möjlighet om insyn och inflytande över svenskt näringsliv och svensk arbetsmarknad går i de flesta fall inte att tillämpa i full  utsträckning pä utlandsägda företag.

Särskilt svårt kan det visa sig vara att förena den gängse be­slutsordningen för internationella koncerner med den för med­bestämmandelagen grundläggande principen att det inte längre är arbetsgivaren som ensam fattar beslut utan att besluts­befogenheterna bör fördelas mellan arbetsgivaren och arbets­tagaren genom förhandling och avtal.

Länsarbetsnämnden ansluter sig till  "Kontrollgruppens" förslag att i kommande lagförslag skall man sä långt som möjligt efter­sträva att uppnä samma insyn och medbestämmande för utlands­ägda företag som vad gäller svenskägda koiicerner.

Prop. 1981/82:135

143

Det som ovan anf

ö

rts 

ö

verensst

ä

mmer i stort sett med s k "Kon­trollinjens" uppfattningar och f

ö

rslag vad g

ä

ller utlandsetab-leringar i Sverige. L

ä

nsarbetsn

ä

mnden vill dock slutligen som eget f

ö

rslag, vad g

ä

ller utlandsetableringar i de nordiska l

ä

nderna av nordiska f

ö

retag, f

ö

resl

å

 en betydligt liberalare behandling. Vad g

ä

ller nordiska l

ä

nder anser n

ä

mnden att "Lika­behandlingslinjens" f

ö

rslag att deras etablering i ett annat nordiskt land inte b

ö

r kontrolleras med andra medel 

ä

n dem som st

å

r samh

ä

llet och de anst

ä

llda till buds f

ö

r insyn och medbe­st

ä

mmande inom n

ä

ringslivet i gemen.

Som sk

ä

l f

ö

r en friare och liberalare bed

ö

mning i de nordiska l

ä

nderna vill n

ä

mnden erinra om att det efter andra v

ä

rldskriget

inf

ö

rts en rad olika samarbetsorgan och best

ä

mmelser i syfte att underl

ä

tta och m

ö

jligg

ö

ra ett naturligt samarbete l

ä

nderna emellan.

Under 1950-talet tillkom t ex Nordiska R

å

det och Nordiska Ministerr

å

det som direkt underst

ä

ller regeringarna i respek­tive l

ä

nder olika f

ö

rslag till 

å

tg

ä

rder f

ö

r underl

ä

ttande av samarbetet. Likaledes under 1950-talet tillkom beslutet om den fria nordiska arbetsmarknaden, vilket inneb

ä

r att medborgare i norden har frihet att v

ä

lja arbete och bostad i det land som man anser passar dem b

ä

st. Friheten p

å

 den nordiska arbetsmark­naden har m

ä

nga g

å

nger utsatts f

ö

r stora p

å

frestningar genom att tillstr

ö

mningen av efters

ö

kt arbetskraft ensidigt till­f

ö

rts ett enda land. Trots detta har friheten p

å

 detta omr

å

de ansetts vara av s

å

 stort v

ä

rde att ingen har velat 

ä

ndra p

å 

de grundl

ä

ggande best

ä

mmelserna. D

ä

remot har man genom olika av­tal s

ö

kt f

ö

rb

ä

ttra och st

ä

rka framf

ö

rallt samarbetet mellan arbetsf

ö

rmedlingarna i l

ä

nderna.

Slutligen kan n

ä

mnas tillkomsten av Nordiska Investeringsfonden som ett direkt samarbete f

ö

r investeringar i de nordiska l

ä

nder­ na. I detta fall 

ä

r i fondens stadgar inskrivet att en f

ö

rut­s

ä

ttning f

ö

r fondens medverkan 

ä

r att den planerade investe­ringen skall gagna minst tv

ä

 av nordiska l

ä

nderna.

Slutligen b

ö

r ocks

å

 n

ä

mnas att Nordiska R

å

det 

ä

r 1974 uppdrog 

å

t Nordiska Kinisterr

ä

det att unders

ö

ka de multinationella f

ö

retagens roll i de nordiska l

ä

ndernas ekonomi och att bed

ö

ma om denna unders

ö

kning ger grundval f

ö

r en gemensam nordisk lag­stiftning eller f

ö

rh

å

llningsregler. Arbetet bedrivs med sikte p

å

 att tj

ä

na som underlag f

ö

r 

ö

verv

ä

ganden om m

ö

jligheten till en gemensam nordisk 

å

tg

ä

rd f

ö

r att b

ä

ttre kunna l

ö

sa problem som sammanh

ä

nger med multinationella f

ö

retags verksamhet. Re­sultatet av denna utredning ber

ä

knas kunna l

ä

ggas fram f

ö

re halv

å

rsskiftet innevarande 

ä

r. L

ä

nsarbetsn

ä

mnden utg

å

r ifr

å

n att man fr

ä

n svenskt h

ä

ll avvaktar med att l

ä

gga f

ö

rslag p

å 

en lagstiftning innan den gemensanma utredningen redovisats.

Prop. 1981/82:135

144

Stiftel.seutredninpen:

1           Inledande synpunkter

Bet

ä

nkandet ber

ö

r endast delvis stiftelser

ä

ttsliga fr

å

gor. Vi har d

ä

rf

ö

r valt att begr

ä

nsa v

å

rt yttrande 

ö

ver f

ö

rslagen i bet

ä

nkandet till s

å

dana fr

å

gor son direkt har ber

ö

ring med v

å

rt uppdrag. Dessa fr

å

gor 

ä

r dels om och i s

å

 fall i vilken utstr

ä

ckning stiftelser skall vara kontrollsubjekt, dels f

ö

rslagen till f

ö

r­v

ä

rvstillst

å

nd till f

ö

rv

ä

rv av r

ö

relse eller del av r

ö

relse (15 

§

 f

ö

rsta stycket 3 i kontrollinjens f

ö

r­slag och 13 

§

 f

ö

rsta stycket 3 i f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag), dels ock gr

ä

nsdragningsproBlem mellan ut­l

ä

ndska och inl

ä

ndska stiftelser.

2            Stiftelsen soa kontrollsubjekt

I lagen (1916:157) om vissa inskr

ä

nkningar i r

ä

tten att f

ö

nr

ä

rva fast egendom m.m. r

ä

knas vissa r

ä

tts­subjekt upp, svenska som utl

ä

ndska, vilka icke utan tillst

å

nd f

å

r f

ö

rv

ä

rva r

ö

relse eller fast egendom m.m. Bland dessa r

ä

ttssubjekt finns endast utl

ä

ndska stif­telser medtagna. Svenska stiftelser omfattas s

å

lunda

Prop. 1981/82:135

145

inte av lagen. N

å

gra s

ä

rskilda inskr

ä

nkningar f

ö

r utl

ä

ndska r

ä

ttssubjekt att i Sverige bilda en stif­telse torde inte finnas. Det finns f

ö

r n

ä

rvarande ej heller n

å

gra inskr

ä

nkande regler f

ö

r utl

ä

ndsk med­borgare att vara styrelseledamot i stiftelser, bilda­de i Sverige.

I bet

ä

nkandet definieras n

ä

ringsverksamhet som all yrkesm

ä

ssigt bedriven verksamhet av ekonomisk natur (s. 131). Definitionen torde 

ö

verensst

ä

mma med det numera vedertagna vidare civilr

ä

ttsliga n

ä

ringsidkar-begreppet. Bet

ä

nkandet uppm

ä

rksammar att det f

ö

re­kommer att stiftelser bedriver ekonomisk verksamhet (s. 404). Uttalandet l

å

ter antyda att n

ä

ringsverksam­het i stiftelseform icke skulle vara s

ä

rskilt omfat­tande. Vi vill h

ä

remot framh

å

lla att det enligt v

å

ra erfarenheter inte alls 

ä

r s

å

 ovanligt att stiftelser driver n

ä

ring. Som exempel kan vi n

ä

mna att av knappt 700 s

ä

rskilt utvalda st

ö

rre ideella stiftelser, som ingick i en av oss anordnad f

ö

rdjupad statistisk un­ders

ö

kning, drygt hundratalet faktiskt drev n

ä

ring av n

å

got slag.  Samma f

ö

rh

å

llande torde sannolikt r

å

da 

ä

ven f

ö

r de ideella f

ö

reningarnas del.

Det finns allts

å

 idag inga s

ä

rskilda inskr

ä

nkningar i r

ä

tten f

ö

r utl

ä

ndska r

ä

ttssubjekt att h

ä

r bilda stiftelser. Det kan visserligen vara s

å

, som det framh

å

lls i bet

ä

nkandet (s. 404 och 15) att det f

ö

r n

ä

rvarande s

å

vitt 

ä

r k

ä

nt inte l

ä

r finnas s

å

m

å

nga exempel p

å

 stiftelser som st

å

r under utl

ä

ndskt Inflytande. L

ä

mnas stiftelserna utanf

ö

r kontroll-subjektens krets 

ä

ven i framtiden kan det dock be­faras att stiftelseinstitutet kommer att begagnas f

ö

r att kringg

å

 den f

ö

reslagna lagstiftningen, s

ä

r­skilt med tanke p

å

 kontrollinjens och f

ö

rhandlings­linjens ing

å

ende tiIlstandstv

å

ng. Vi kan n

ä

mna att utredningen redan f

å

tt f

ö

rfr

å

gan om m

ö

jligheten f

ö

r

1  Jfr promemoria Ds Ju 1979'

4 s. 45, 

10 

Riksdagen 1981/82. I saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

146

utl

ä

ndska r

ä

ttssubjekt att h

ä

r bilda stiftelser. Att det skulle erbjuda s

ä

rskilda sv

å

righeter att till utlandet 

ö

verf

ö

ra vinster fr

å

n ett f

ö

retagande h

ä

r i riket 

ä

r l

å

ngtifr

å

n s

ä

kert. Vinst kan till exempel tas ut genom s

ä

rskild priss

ä

ttning p

å

 importerade varor eller tj

ä

nster. Ll

å

h

ä

nda kan intresset f

ö

r in­hemsk f

ö

retagsamhet ocks

å

 bero p

å

 annat 

ä

n vinst­intresse.

Viktigare

ä

r kanske att n

å

got hinder ej f

ö

religger f

ö

r utl

ä

ndska r

ä

ttssubjekt att h

ä

r i riket bilda en stiftelse som i sin tur f

ö

rv

ä

rvar aktierna i ett bolag eller andelar i andra f

ö

retagsformer. Stiftel­sen beh

ö

ver ju inte f

å

 n

ö

dv

ä

ndigtvis mer 

ä

n en sym­bolisk avkastning p

å

 sitt kapital. Men 

ä

ven om stif­telsen f

å

r god avkastning p

å

kapitalet finns inget hinder f

ö

r den att st

ö

dja olika verksamheter utom riket, exempelvis forsknings

ä

ndam

å

l eller dylikt in­om stiftarens intressesf

ä

r. Det torde sannolikt f

ö

re­ligga avsev

ä

rda sv

å

righeter f

ö

r en svensk tillsyns­myndighet f

ö

r stiftelser att i utlandet kontrollera att 

ä

ndam

å

let verkligen fullf

ö

ljts.

Det torde inte heller vara realistiskt att, som an­f

ö

rs i bet

ä

nkandet (s. 415), t

ä

nka sig att 

å

l

ä

gga nybildade stiftelser ett dispensabelt f

ö

rbud mot att f

ö

rv

ä

rva fast egendom eller v

ä

rdepapper, eftersom stiftelsernas f

ö

rm

ö

genheter till stor* del best

å

r av just dessa f

ö

rm

ö

genhetsslag. Vi kan n

ä

mna att den tidigare n

ä

mnda statistiska unders

ö

kningen visade att de cirka 700 ideella stiftelserna 

ä

gde i runda tal 1,8 miljarder kronor i aktier och 600 miljoner kronor i fast egendom vid utg

å

ngen av 

å

r 1977.

Det kan s

å

lunda ifr

å

gas

ä

ttas om stiftelserna 

ä

nd

å 

inte b

ö

r omfattas av den f

ö

reslagna lagstiftningen. Vi vill i detta sammanhang p

å

peka att det av v

å

ra direktiv - som bet

ä

nkandet l

å

ter antyda - inte fragt

Prop. 1981/82:135

147

att vi har att 

ö

verv

ä

ga s

ä

rskilda kontrollregler f

ö

r att undvika utl

ä

ndskt inflytande i eller genom stiftelser. Problem av denna art torde enligt v

å

r uppfattning b

ä

st l

ö

sas i samband med den nu f

ö

re­slagna lagstiftningen.

3            F

ö

rslagen om f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd

Kontroll- och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

rslag inneb

ä

r att kontrollsubjekts f

ö

rv

ä

rv av r

ö

relse eller del d

ä

rav underkastas ett obligatoriskt krav p

å

 f

ö

rv

ä

rvs­tillst

å

nd. Det synes oklart om man i bet

ä

nkandet i detta sammanhang med r

ö

relse 

å

syftar det skatter

ä

tts­liga r

ö

relsebegreppet eller det civilr

ä

ttsliga n

ä

-ringsidkarbegreppet. Detta b

ö

r klarg

ö

ras. F

ö

r 

ö

vrigt kan det ifr

å

gas

ä

ttas om inte de sk

ä

l som anf

ö

rts f

ö

r att inf

ö

ra institutet f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd ocks

å

 kan 

å

beropas f

ö

r att l

å

ta stiftelserna ing

å

 bland kon­trollsubjekten.

4    Problemen om gr

ä

nsdragning; mellan utl

ä

ndska

och inl

ä

ndska stiftelser

Bet

ä

nkandet ber

ö

r fr

å

gsui om hur begreppet utl

ä

ndskt r

ä

ttssubjekt skall definieras p

å

 huvudsakligen tv

å 

st

ä

llen (s. 413 och 602). Hed utl

ä

ndskt r

ä

ttssubjekt avses d

ä

r bl.a. juridisk person som 

ä

r bildad enligt lagen i fr

ä

mmande stat. Definitionen kan f

ö

refalla tydlig. Vid n

ä

nnare p

å

seende visar det sig dock att risk f

ö

r betydande os

ä

kerhet kan f

ö

religga.

I de fall klarg

ö

rande lagstiftning finns i det fr

ä

m­mande landet f

ö

religger naturligen inga p

å

tagliga sv

å

righeter, s

ä

rskilt om n

å

gon form av registrering kr

ä

vs f

ö

r r

ä

ttspersonlighet. F

ö

r stiftelser - och f

ö

r den skull 

ä

ven f

ö

r ideella f

ö

reningar - 

ä

r emeller­tid f

ö

rh

å

llandena mer besv

ä

rande. S

ä

rskild lagstift­ning torde liksom i Sverige saknas i flertalet l

ä

nder.

Prop. 1981/82:135

148

Vi kan som exempel h

ä

nvisa f

ö

rutom till de danska och norska r

ä

ttsordningarna

ä

ven till fransk och anglosaxisk r

ä

tt.

Visserligen

ä

mnar vi f

ö

resl

å

 en allm

ä

n registrerings­plikt f

ö

r stiftelser, vilken samtidigt avses bli en f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r r

ä

ttspersonlighet. V

å

rt f

ö

rslag i denna del kan allts

å

 i framtiden komma att ;mdanr

ö

ja /issa av sv

å

righeterna f

ö

r stiftelsernas del. Problemen f

ö

r andra ber

ö

rda f

ö

retagsformer synes dock kvarst

å

. Otydlighetema b

ö

r enligt v

å

r uppfattning klarl

ä

ggas mer ing

å

ende 

ä

n vad som skett i bet

ä

nkandet.

Prop. 1981/82:135

149

Mya arbetsr

ä

ttskommitt

é

n (ma.ioriteten'):

F

ö

r att avhj

ä

lpa vissa brister i medbest

ä

mmandelagen f

ö

re­sl

å

r f

ö

retr

ä

darna f

ö

r kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna visGa regler f

ö

r samr

å

d i samband med f

ö

rv

ä

rv av aktier eller andelar i bolag. Likabehandlingslinjen har inte f

ö

re­slagit n

å

gra motsvarande regler, en

ä

r hith

ö

rande fr

å

gor anses b

ö

ra l

ö

sas i ett st

ö

rre sammanhang. De olika lag­f

ö

rslagen skiljer sig ocks

å

 i fr

å

ga om r

ä

tten f

ö

r ber

ö

rda arbetstagarorganisationer att f

ä

 komma till tals i tillst

å

nds-

ä

renden. Enligt kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna skall lokal eller central arbetstagarorganisation beredas till­f

ä

lle att yttra sig och delta i 

ö

verl

ä

ggning med part i 

ä

rendet. Enligt likabehandlingslinjen b

ö

r tillst

å

ndsmyndig­heten ge arbetstagarorganisationerna i det ber

ö

rda f

ö

retaget tillf

ä

lle att yttra sig, innan ett tillst

å

nd meddelas.

Nya arbetsr

ä

ttskommitt

é

n har begr

ä

nsat sin granskning av bet

ä

nkandet till dessa delar.

Kontroll- och f

ö

rhandlingslinjernas gemensamma f

ö

rslag till regler om samr

å

d utg

å

r fr

ä

n det f

ö

rslag till lag om kontroll av f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv i vissa fall som 

å

r 1974 lades fram i en inom justitiedepartementet utarbetad promemoria (Ds Ju 1974:17). Vidare har de riktlinjer om samr

å

dsplikt som fanns med i konkurrensutredningens bet

ä

nkande (SOTJ 1978:9 s 341 ff) be­aktats. Detta f

ö

rslag avs

å

g dock en generell samr

å

dsplikt vid f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv, medan den nu f

ö

reslagna samr

å

dsplikten 

ä

r begr

ä

nsad till tillst

å

ndspliktiga utl

ä

ndska aktie- eller andelsf

ö

rv

ä

rv.

Prop. 1981/82:135

150

Jya arbetsr

ä

ttskom;nj tt

é

n betonade i sitt yttrande 

ö

ver konkurrensutredningens bet

ä

nkande (SOU 1978:9), att en eventuell s

ä

rskild lagstiftning om samr

å

d r

ö

rande f

ö

retags-

förvärv  

borde samordnas med reglerna i medbest

ä

mmandelagen. Hur ett s

å

dant samordnande skulle ske ans

å

gs vara en upp­gift f

ö

r ett kommande utredningsarbete.

N

å

gra 

å

tg

ä

rder i den riktningen har dock ej beslutats.

Betr

ä

ffande nu aktuell fr

å

ga om s

ä

rskilda regler om sam­r

å

d i samband med utl

ä

ndska f

ö

retags etablering, kan nya arbetsr

ä

ttskommitt

é

n i huvudsak ansluta sig till kontroll-och f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag.

I fr

å

ga om de f

ö

reslagna lagtexterna vill kommitt

é

n till

ä

gga att terminologin p

å

 n

å

gra punkter skiljer sig fr

å

n den som f

ö

rekommer i medbest

ä

mmandelagen. Enligt 17 

§

 (numreringen avser genomg

å

ende kontrollinjens f

ö

rslag) skall 

ä

mnet f

ö

r sam.r

å

det vara "den framtida syssels

ä

ttningen och andra anst

ä

llningsf

ö

rh

å

llanden i det f

ö

retag f

ö

rv

ä

rvet avser", medan 

ä

mnesomr

å

det f

ö

r prim

ä

rf

ö

rhandlingar enligt 11 

§ 

MBL anges vara viktigare f

ö

r

ä

ndringar av arbetsgivarens verksamhet eller av arbets- eller anst

ä

llningsf

ö

rh

å

llandena f

ö

r arbetstagare. Vidare anv

ä

nds i samma paragraf uttrycket "brukar vara bunden av kollektivavtal" f

ö

r att markera att reglerna 

ä

ven g

ä

ller vid tillf

ä

lligt kollektivavtals-l

ö

st tillst

å

nd, vilket avviker fr

å

n ordalydelsen i 5 

§ 

andra stycket IIBL. I 23 

§

 inf

ö

rs slutligen en principiell nyhet i fr

å

ga om olika fackliga organisationers representa­tivitet p

å

arbetsplatsen. I nyetableringsfallen skall s

å­

lunda kommunikationsskyldigheten fullg

ö

ras gentemot den "fackliga organisation som f

ö

r varje huvudsaklig arbets­tagarkategori kan antagas komma att organisera flertalet av dom som kommer att anst

ä

llas av f

ö

retaget". 

Ä

ven om det inte klart s

ä

gs ut i lagtext eller motiv, m

å

ste f

ö

rslaget p

å

 denna punkt f

ö

rst

å

s p

ä

 det s

ä

ttet att det blir industri­verkets sak att avg

ö

ra tvister mellan olika arbetstagar­organisationer som var f

ö

r sig h

ä

vdar att de 

ä

r beh

ö

riga att f

ö

retr

ä

da de grupper av arbetstagare som 

ä

rendet r

ö

r.

Prop. 1981/82:135

151

Nya arbetar

ä

ttskommitt

é

n (minoriteten):

Vi anser att tredje och fj

ä

rde styckena p

ä

 sid 150 h

ö

r utg

å 

ooh ers

ä

ttas med f

ö

ljande:

I yttrandet till handelsdepartementet 

ö

ver konkurrensut­redningens bet

ä

nkande, SOU 1978:9

»

 ville kommitt

é

n ut-t3?yckligen inte ta st

ä

llning till hur en lag om samr

å

d vid f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv skulle utformas. Kommitt

é

n ans

å

g att fr

å

gan skulle utredas vidare och att det kommande utredningsarbetet borde vara f

ö

ruts

ä

ttningsl

ö

st, bl a s

å

 att det sker en all­sidig pr

ö

vning av vilka former av f

ö

retags

ö

verl

å

telser och d

ä

rmed j

ä

mf

ö

rbara transaktioner som b

ö

r omfattas av sajiir

å

dsr

ä

tt. I konsekvens med detta yttrande b

ö

r kommitt

é

n inte nu ansluta sig till ett f

ö

rslag som inneb

ä

r en s

ä

r­behandling av utl

ä

ndska f

ö

rv

ä

rv utan kommitt

é

n b

ö

r avvakta ned sitt st

ä

llningstagande tills fr

å

gan om en samr

å

dslag har utretts i sin helhet.

Prop. 1981/82:135

152

Anst

ä

llningsskyddskommitt

é

n:

Anst

ä

llningsskyddskonmitt

é

n har enligt sina direktiv (Dir 1977:102 och 1978:52) att g

ö

ra en 

ö

versyn- av anst

ä

llningsskyddslagstift­ningen mm. Utredningsuppdraget ber

ö

r huvudsakligen tre omr

å

den. F

ö

r det f

ö

rsta har konmitt

é

n 

ä

tt med utg

å

ngspunkt i ett f

ö

rst

ä

rkt ekonomiskt skydd f

ö

r de anst

ä

llda s

ö

ka finna anordningar varigenom arbetsgivarnas m

ö

jligheter att utge upps

ä

gnings- och permitterings-l

ö

n f

ö

rb

ä

ttras i de situationer d

å

 andra alternativ inte st

å

r'till buds. 

Ä

ven alternativ till upps

ä

gning och permittering b

ö

r 

ö

ver­v

ä

gas. F

ö

r det andra skall kommitt

é

n uppn

ä

rksamna fr

å

gor som har samband med de begr

ä

nsningar som finns i m

ö

jligheterna att prov-anst

ä

lla m m. F

ö

r det tredje har kommitt

é

n att g

ö

ra en lagteknisk 

ö

versyn av laen (1974:12) om anst

ä

llningsskydd och-d

ä

rvid under­s

ö

ka bl a i vad m

å

n lagens regler om varsel m m kan samordnas med f

ö

rhandlingsreglema i lagen (1976:580) om medbest

ä

mmande i arbets­livet.

I samband med den lagtekniska 

ö

versynen kan kommitt

é

n komma in p

å

 fr

å

gor som r

ö

r anst

ä

llningsskyddet vid f

ö

retags

ö

verl

å

telser, fusioner o d och i koncernf

ö

rh

å

llanden. S

å

vitt nu kan bed

ö

mas 

ä

r dessa fr

å

gor emellertid inte av s

å

dan beskaffenhet att de f

ö

ranleder erinringar eller kommentarer i anledning av de f

ö

rslag som innefattas i bet

ä

nkandet.

Prop. 1981/82:135

153

Riksbanken (majoriteten):

F

ö

re dagens sammantr

ä

de hade fullm

ä

ktiges leda­m

ö

ter erh

å

llit del av en sammanfattning av be­t

ä

nkandet.

Riksbankschefen erinrade om att utredningen redo­visade tre f

ö

rslag till en lag om kontroll av ut­l

ä

ndsk f

ö

retagsetablering h

ä

r i riket n

ä

mligen likabehandlingslinjen, f

ö

rhandlingslinjen och kontrollinjen samt f

ö

reslog att fullm

ä

ktige endast skulle yttra sig om vilket f

ö

rslag som borde ligga till grund f

ö

r en eventuell lagstiftning p

å

 om­r

å

det.

Efter en votering besl

ö

t fullm

ä

ktige tillstyrka att en eventuell lagstiftning om kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering i Sverige borde utformas i en­lighet med f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag.

Allan Hernelius och Carl-Henrik[REDACTED_EFTERNAMN] avgav f

ö

ljande s

ä

rskilda yttrande:

En lagstiftning enligt kontroll-eller f

ö

rhandlings­linjen 

ä

r enligt v

å

r mening icke f

ö

renlig med Sveriges internationella 

å

taganden. Utredningen har ej heller visat att n

å

got behov av en dylik lagstiftning f

ö

religger. Med h

ä

nsyn h

ä

rtill har vi i fullm

ä

ktige h

ä

vdat den uppfattningen, att en eventuell lagstiftning i 

ä

rendet b

ö

r utformas i enlighet med likabehandlingslinjens f

ö

rslag. D

å 

denna v

å

r St

å

ndpunkt icke vunnit majoritet i full­m

ä

ktige har vi vid slutvoteringen ansett oss b

ö

ra r

ö

sta f

ö

r f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag eftersom nackdelarna med detta f

ö

rslag enligt v

å

r mening 

ä

r klart mindre 

ä

n nackdelarna med kontrollinjens.

Riksbanken (minorit et en):

Mot beslutet reserverade sig Erik W

ä

rnberg, Birger[REDACTED_EFTERNAMN] och Gunnar Str

ä

ng som ans

å

g att fullm

ä

ktige borde tillstyrka att kontrollinjens f

ö

rslag lades till grund f

ö

r en eventuell lagstiftning.

Prop. 1981/82:135

154

Svenska kommunf

ö

rbundet:

T utredningen har enighet ej kunnat n

å

s om en gemensam

linje

f

ö

r l

ö

sning av .fr

å

gan betr

ä

ffande kontroll av utl

ä

ndsk

f

ö

re­

tagsetablering i landet. Utredningen framl

ä

gger d

ä

rf

ö

r

inte

mindre 

ä

n tre f

ö

rslag, dels en "kontrollinje", dels en

"f

ö

r­

handlingslinje" och dels en "likabehandliugslinje".

Utredningens f

ö

rslag till 

ä

ndring av dika nu g

ä

llande lagar inneb

ä

r helt ov

ä

sentliga 

ä

ndringar i stort sett enbart f

ö

r­anledda av en anpassning till den nya aktiebolagslagen och f

ö

ranleder ingen erinran fr

å

n styrelsen.

F

ö

r Sverige 

ä

r i dag alla syssels

ä

ttningsskapande investeringar angel

ä

gna. Utlandsinvesteringar har i huvudsak de senaste 

å

ren endast f

ö

rekommit i redan h

ä

r etablerade f

ö

retag. F

ö

r kommunerna 

ä

r det mycket v

ä

sentligt att en god och j

ä

mn syssels

ä

ttning kan uppr

ä

tth

å

llas. Av intresse f

ö

r kommunerna 

ä

r 

ä

ven att f

å

 skatte­int

ä

kter fr

å

n i kommunen etablerade f

ö

retag. Kommunerna str

ä

var d

ä

rf

ö

r efter att till sig f

å

 f

ö

rlagda f

ö

retag sam kan uppfylla kommimens ber

ä

ttigade str

ä

vanden i n

ä

mnda h

ä

nseenden. Det g

ä

ller

ä

ven utlands

ä

gda f

ö

retag.

Prop. 1981/82:135

155

Erfarenheterna fr

å

n de utlands

ä

gda f

ö

retagens-verksamhet 

ä

r till 

ö

verv

ä

gande delen goda. F

ö

retagens investeringar i landet l

ä

mnar betydande bidrag till svensk ekonomi och det 

ä

r angel

ä­

get att de positiva effekterna av detta tas v

ä

l till vara. Det finas inte heller n

å

got som talar f

ö

r att utlands

ä

gda f

ö

retag generellt sett viseu: s

ä

mre samh

ä

llsansvar 

ä

n andra f

ö

retag. I vissa fall har emellertid problem uppst

å

tt. Det har i dessa fall visat sig att de internationella koncernernas s

ä

rpr

ä

gel g

ö

r att samh

ä

llets och de anst

ä

lldas m

ö

jligheter till insyn i verk-sanheten 

ä

r mer begr

ä

nsade 

ä

n i euidra fall. Det finns d

ä

rf

ö

r enligt styrelsens mening sk

ä

l som talar f

ö

r att regler inf

ö

rs som g

ö

r det m

ö

jligt att f

ö

rb

ä

ttra f

ö

ruts

ä

ttningarna f

ö

r samh

ä

l­lets insyn och inflytande. Lika viktigt 

ä

r emellertid att skapa regler som inte i on

ö

dan f

ö

rsv

å

rar de utlands

ä

gda f

ö

retagens verksamhet.

Ä

ven sm

å

 marginella f

ö

r

ä

ndringar t ex i form av sk

ä

rpt kontroll­lagstiftning kan naturligtvis f

å

 icke endast nyetableringar av utl

ä

ndska f

ö

retag utan ocks

å

 utbyggnad av etablerade f

ö

retag med utl

ä

ndska intressenter att utebli till uppenbart men f

ö

r syssels

ä

ttning och skatteint

ä

kter. Det 

ä

r d

ä

rf

ö

r en sv

å

r avv

ä

g­ning att skapa regler som tillgodoser samh

ä

llets intressen.

Kontrollinjens och f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag ger b

å

da m

ö

jlig­heter till 

ö

kad kontroll av de internationella koncernernas verk­samhet i Sverige. Ingetdera av f

ö

rslagen kan dock anses full­st

ä

ndigt utrett. Styrelsen, som f

ö

rordsir att f

ö

rb

ä

ttrade insyns­m

ö

jligheter i de utlands

ä

gda f

ö

retagen tillskapas, f

ö

resl

å

r d

ä

r­f

ö

r att utredningens f

ö

rslag blir f

ö

rem

å

l f

ö

r ytterligare 

ö

ver­v

ä

ganden .

Prop. 1981/82:135

156

Landstingsf

ö

rbundet:

Eftersom rubricerat 

ä

rende

ä

r av s

å

dan karakt

ä

r att ett st

ä

ll­ningstagande fr

å

n f

ö

rb-undets sida ej 

ä

r motiverat har f

ö

rb'ands-styrelsen beslutat att avst

å

 fr

ä

n yttrande.

Kooperativa f

ö

rbundet:

KF delar utredningens uppfattning betr

ä

ffande de f

ö

rdelar, som utl

ä

ndska direktinvesteringar kan medf

ö

ra f

ö

r Sverige, och vill ocks

å

 understryka v

ä

rdet av en internationell n

ä­

ringsfrihet. Denna f

ö

ruts

ä

tter en viss grad av reciprocitet mellan l

ä

nderna. Det s

ä

tt p

å

 vilket Sverige vill att svenska f

ö

retag skall behandlas utomlands b

ö

r vara v

ä

gledande f

ö

r hur Sverige skall behandla utl

ä

ndska investerare 1 Sverige.

Emellertid 

ä

r det ocks

å

 klart att etablering av och utl

ä

nd­ska f

ö

retags verksamhet 1 Sverige kan medf

ö

ra vissa problem. Multinationella f

ö

retag har stor flexibilitet och har bety­dande m

ö

jligheter att undandra sig verkningar av nationell lagstiftning. M

ö

jligheterna att bedriva en effektiv ekono­misk politik och n

ä

ringspolitik kan i vissa l

ä

gen f

ö

rsv

ä

ras och genom att beslutscentra ligger utomlands kan Insyns- och informationsproblem uppst

å

 f

ö

r myndigheter, fackliga organi­sationer och konsumenter.

De negativa effekterna av utl

ä

ndska f

ö

retags etablering och verksamhet 

ä

r enligt KF:s mening f

ö

r d

å

ligt belysta f

ö

r att ett definitivt st

ä

llningstagande till de i utredningen fram­lagda f

ö

rslagen skall kunna ske. Effekterna av utl

ä

ndska dl-rektlnvesterlngar 1 Sverige kommer att behandlas av den p

å­

g

å

ende  utredningen  "De  Internationella  investeringarnas

Prop. 1981/82:135

157

n

ä

ringspolitiska effekter". Resultatet av denna utredning b

ö

r avvaktas innan st

ä

llning tas till behovet av och formen f

ö

r en verksamhetskontroll.

KF vill 1 detta sammanhang understryka vikten av att det fortsatta utredningsarbetet tar upp fr

å

gan om hur konsumen­ternas situation p

å

verkas av' f

ö

rekomsten av multinationella f

ö

retag. Utan kunskap p

å

 detta omr

å

de 

ä

r beslutsunderlaget f

ö

r eventuella 

å

tg

ä

rder 1 syfte att p

å

verka dessa f

ö

retags agerande ofullst

ä

ndigt.

Viktiga omr

å

den, som b

ö

r belysas 1 detta sammanhang, 

ä

r bl a Inverkan p

å

 marknadsf

ö

ring - s

ä

rskilt reklam och annan in­formation till konsumenter - prisniv

å

ns utveckling och sor­timentets bredd och djup. Det

ä

r vidare angel

ä

get att stude­ra effekter p

ä

produktkvalitet, produkts

ä

kerhet och produkt­utveckling. En annan v

ä

sentlig fr

å

ga, som delvis tangerar de ovan n

ä

mnda, 

ä

r hur konsumenternas l

å

ngsiktiga inflytande 

ö

ver produktionens Inriktning utvecklas n

ä

r de internatio­nella investeringarna 

ö

kar.

KP vill emellertid trots det underliggande materialets svag­heter inst

ä

mma 1 den uppfattning, som kommer till uttryck 1 kontroll- och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

rslag, att en kontroll av utl

ä

ndska f

ö

retags nyetablering 1 Sverige och 

ö

vertagande av svenska f

ö

retag 

ä

r motiverad. H

ä

rigenom f

å

r statsmakterna viss m

ö

jlighet att p

å

verka den utl

ä

ndska sektorns omfatt­ning, inriktning och regionala f

ö

rdelning. Betr

ä

ffande beho­vet och utformningen av en eventuell verksamhetskontroll

finner KF som tidigare n

ä

mnts att f

ö

religgande material 

ä

r otillr

ä

ckligt f

ö

r ett st

ä

llningstagande.

Prop. 1981/82:135

158

LEP:

i,antbrukskooperationen

ä

r till skillnad fr

å

n utlands­

ä

gda f

ö

retag bunden till en verksamhet i Sverige byggd p

å

medlemmarnas r

å

varor. F

ö

r att lantbrukskooperationens verksamhet skall vara effektiv och konkurrenskraftig i f

ö

rh

å

llande till bl a de internationella livsmedels­f

ö

retagen 

ä

r den beroende av en'stark st

ä

llning p

å

 don svenska marknaden. Det beror p

å

 att den svenska markna­den 

ä

r' f

ö

rh

å

llandevis liten och att betydande marknads­andelar d

ä

rf

ö

r kr

ä

vs f

ö

r att man effektivt skall kunna utnyttja stordriftsf

ö

rdelarna till gagn f

ö

r konsumenter­na.

En effektiv lantbrukskooperation 

ä

r ett avg

ö

rande medel f

ö

r att p

å

 ett rationellt s

ä

tt fr

ä

mja avs

ä

ttningen av lantbrukets produkter och motverka en alltf

ö

r stark koncentration av jordbruksproduktionen. De lantbruits-kooperativa f

ö

retagen tar emot produkter fr

å

n samtliga producenter som s

å

ö

nskar, oberoende av hur stora kvantiteter som levereras eller var g

å

rdarna 

ä

r bel

ä

gna. Andra f

ö

retag d

ä

remot kan v

ä

lja de leverant

ö

rer som 

ä

r ekonomiskt mest konkurrenskraftiga, vilket leder till stark specialisering och regional koncentration av jordbruksproduktionen. G

å

r utvecklingen d

ä

rf

ö

r mot ett v

ä

sentligt st

ö

rre internationellt inflytande i produk­tionen och f

ö

r

ä

dlingen av jordbruksprodukter i Sverige kan avs

ä

ttningen av lantbrukets produkter s

å

v

ä

l som produktionens lokalisering f

ö

r

ä

ndras till men f

ö

r str

ä

vanden att bedriva lantbruk i stora delar av landet. En s

å

dan utveckling motverkar vitala samh

ä

llsintressen.

Det st

ö

rsta problemet med de multinationella f

ö

retagen 

ä

r den relativt sett s

ä

mre insyn som omgivningen har i dessa f

ö

retag och som f

ö

ljer av att f

ö

retagen 

ä

r

Prop. 1981/82:135

159

dotterbolag i internationella koncerner med huvudkontor i andra l

ä

nder. De beslut som fattas av f

ö

retagen kan f

å

 mycket betydande sociala och ekonomiska konsekvenser f

ö

r bl a jordbrukarna, men 

ä

ven andra grupper i sam­h

ä

llet, varf

ö

r det 

ä

r angel

ä

get att samh

ä

llet har samma insyn i dessa f

ö

retag som i de f

ö

retag som 

ä

r svensk­

ä

gda. LRF kan d

ä

rf

ö

r mycket v

ä

l f

ö

rst

å

 att politiker, representanter f

ö

r fackf

ö

reningsr

ö

relsen och .konsumenter­na med j

ä

mna mellanrum reser krav om insyn i de interna­tionella koncernerna.

Av flera sk

ä

l torde emellertid de stora internationella livsmedelsf

ö

retagen inte f

å

 samma framtr

ä

dande plats inom jordbruks- och livsmedelsproduktionen i Sverige som i m

å

nga andra l

ä

nder. Ett v

ä

sentligt sk

ä

l 

ä

r att en tidig uppbyggnad av kooperationen har f

ö

rhindrat ett st

ö

rre internationellt inflytande p

å

 produktionen och hanteringen av livsmedel i Sverige. 

Ä

ven forts

ä

tt­ningsvis 

ä

r det v

ä

sentligt att lantbrukskooperationen ej hindras i sin utveckling av kon.kurrenslagstiftningeii och ges s

å

dana f

ö

ruts

ä

ttningar att ett tillr

ä

ckligt stort eget kapital kan byggas upp i f

ö

retagen, d

å

 risk annars f

ö

religger f

ö

r ett p

å

 sikt 

ö

kat utl

ä

ndskt in­flytande.

Det kan vidare f

ö

religga ett behov att av n

ä

rings­politiska sk

ä

l st

ä

rka lagstiftningen f

ö

r att skydda den svenska marknaden fr

å

n okontrollerade utl

ä

ndska investeringar.

1977 tillsattes en s

ä

rskild utredning  f

ö

r att utreda de internationella investeringarnas n

ä

ringspolitiska effekter. Utredningen kommer antagligen att l

ä

mna sitt slutbet

ä

nkande om ett par 

ä

r. Bet

ä

nkandet kommer f

ö

r­hoppningsvis att ge ett b

ä

ttre underlag 

ä

n som i dag finns f

ö

r att kunna bed

ö

ma konsekvenserna av utlands­investeringar i Sverige. Emellertid 

ä

r problemet med de multinationella f

ö

retagen ocks

å

 internationellt. F

ö

r att l

ö

sa fr

å

gan om bristande information etc fr

ä

n dessa f

ö

retag, m

å

ste ett omfattande internationellt samarbete komma till st

å

nd. Ett s

å

dant samarbete 

ä

r ocks

å

 under utveckling, fr

ä

mst genom den 1976 antagna uppf

ö

randekoden inom OECD men ocks

å

 inom FN och UNCTD. Erfarenheterna av uppf

ö

randekoden

ä

r dock i dag alltf

ö

r begr

ä

nsade f

ö

r att man d

ä

rav skall kunna draga n

å

gra s

ä

kra slutsatser om. dess ef fektivitet och om den d

ä

rmed sammanh

ä

ngande fr

å

gan om behovet av kompletterande 

å

tg

ä

rder i Sverige.

I 1916 

å

rs lag, lag om r

ä

tt f

ö

r utl

ä

nning och utl

ä

ndskt f

ö

retag att idka n

ä

ring h

ä

r i riket och lag om vissa inskr

ä

nkningar i r

ä

tten att sluta svenskt handelsbolag, finns redan i dag betydande restriktioner f

ö

r utl

ä

ndska

Prop. 1981/82:135

160

investeringar. Dessutom kan i dag n

å

gra akuta proble:Ti f

ö

rorsakade av utlands

ä

gda f

ö

retag inte f

ö

rm

ä

rkas. Vidare b

ö

r beaktas att utredningen om internationella investeringars n

ä

ringspolitiska effekter kan f

ö

rv

ä

ntas kasta ytterligare ljus 

ö

ver fr

å

gan om bohov av skydds­lagstiftning . Slutligen har ett internationellt sam­arbete p

å

b

ö

rjats, vilket i dag inte kan utv

ä

rderas. LRF finner d

ä

rf

ö

r att tiden 

ä

nnu inte 

ä

r mogen f

ö

r ett st

ä

llningstagande i fr

å

gan om ett behov f

ö

religger att inf

ö

ra en speciell lagstiftning riktad mot de multi­nationella f

ö

retagen.

Skulle emellertid en lagstiftning redan

nu aktualiseras

vill LRF anl

ä

gga f

ö

ljande synpunkter p

å

hur ett skydd

gentemot utl

ä

ndska f

ö

retagsetableringar

skall kunna

uppr

ä

tth

å

llas.

Framf

ö

r allt kontrollinjens - men i viss m

å

n ocks

å

 f

ö

r­handlingslinjens - f

ö

rslag om verksamhets- respektive nyetableringstillst

å

nd medf

ö

r att utl

ä

ndska f

ö

retag i Sverige f

å

r sv

å

righeter att 

ö

verblicka sin framtida situation, eftersom denna kommer att p

å

verkas av vad det allm

ä

nna intresset vid olika tillf

ä

llen kr

ä

ver. Det finns dessutom en risk f

ö

r en omfattande och tids

ö

dande byr

å

kratiapparat.

LRF accepterar emellertid att regler om etablerings­kontroll inf

ö

rs. F

ö

r att s

ä

kerst

ä

lla en diskussion mellan myndigheterna och ber

ö

rda f

ö

retag vill LRF med viss tveksamhet st

ä

lla sig bakom f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag. Anledningen till tveksamiieten 

ä

r fr

å

gan om r

ä

ttss

ä

kerhet f

ö

r de ber

ö

rda f

ö

retagen. S

å

ledes m

å

ste givna tillst

å

nd enligt LRFs mening ha ett s

å

 precist inneh

å

ll att f

ö

retagen s

å

vitt m

ö

jligt redan vid till-St

å

ndstillf

ä

llet vet vad de har att r

ä

tta sig efter.

Sammanfattningsvis vill LRF framf

ö

ra

att lantbrukskooperationen f

å

r m

ö

jlighet att utvecklas, d

å

 en stark lantbrukskooperation 

ä

r ett effektivt medel att motverka ett alltf

ö

r starkt utl

ä

ndskt inflytande 

ö

ver jordbruket och livsmedelsproduk­tionen,

att det kan f

ö

religga ett behov av att st

ä

rka lag­stiftningen f

ö

r att skydda m.arknaden fr

å

n okontrol­lerade utl

ä

ndska investeringar, men att detta b

ö

r anst

å

 till p

å

g

å

ende utredning om de internationella

Prop. 1981/82:135

161

investeringarnas n

ä

ringspolitiska effekter 

ä

r klar och ytterligare erfarenheter har erh

å

llits ay det mellanstatliga samarbetet f

ö

r gemensamma riktlinjer f

ö

r den internationella f

ö

retagsam­heten samt

Q''t  om utredningens f

ö

rslag redan nu l

ä

ggs till grund f

ö

r en sk

ä

rpt lagstiftning st

ä

ller sig LRF - om 

ä

n med viss txeksamhet - bakom f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag.

Sveriges industrif

ö

rbund, Sveriges grossistf

ö

rbund, S5.I0 - Familjef

ö

retagen, Svenska handelska.Tnmaa:f

ö

rbundet, och Svenska arbetsgivaref

ö

reningen:

ALLM

Ä

NNA SYNPUNKTER

De f

ö

rslag som lagts fram av utredningen om utl

ä

ndska 

ö

vertaganden av svenska f

ö

retag ber

ö

r centrala f

ö

rut­s

ä

ttningar f

ö

r f

ö

retagens verksamhet i en internatio­nell marknadsekonomi. Sveriges v

ä

lst

å

nd bygger sedan decennier p

å

principerna om internationell arbetsf

ö

r­delning och frihandel. Det svenska n

ä

ringslivet

ä

r sedan l

ä

nge anpassat till denna internationella mark­nadsekonomi. Frihandeln och direktinvesteringarna g

å

r hand i hand och kompletterar varandra. En mycket stor del av den sv,enska exporten g

å

r genom svenska dotter­bolag i utlandet. Sverige har samtidigt kunnat till­godog

ö

ra sig stora f

ö

rdelar genom etablering av utl

ä

ndska dotterbolag i Sverige.

De 

å

tg

ä

rder som utredningen f

ö

resl

å

r kan f

å

 betydande n

ä

ringspolitiska och handelspolitiska konsekvenser. Det 

ä

r f

ö

r organisationerna synnerligen angel

ä

get att en bed

ö

mning g

ö

rs av de olika f

ö

rslagens sannolika ekonomiska effekter.

Det 

ä

r okontroversiellt att de utlands

ä

gda f

ö

retagen bidrar till 

att  

uppfylla de m

å

l statsmakterna st

ä

ller upp i fr

å

ga om full syssels

ä

ttning, balans i betal­ningarna med utlandet och fortsatt ekonomisk till­v

ä

xt. Genom sin teknikintensitet kan de enligt orga­nisationerna l

ä

mna ett s

ä

rskilt bidrag till den ekonomiska tillv

ä

xten. I en internationell koncern kan utlands

ä

gda tillverkningsf

ö

retag genom att f

ö

rse den svenska marknaden med lokalt tillverkade i st

ä

llet f

ö

r importerade varor p

å

 ett f

ö

r dem s

ä

rskilt s

ä

tt bidra till betalningsbalansm

å

let. Ett bidrag av samma slag l

ä

mnar dessa f

ö

retags export.

11    Riksdagen 1981/82. I saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

162

Bet

ä

nkandet kan s

å

lunda inte bed

ö

mas isolerat utan m

å

ste ses mot bakgrund av Sveriges aktuella ekonomiska situation s

å

dan den f

ö

religger nu och s

å

dan den kan antas komma att utvecklas. Det saknas anledning att i detta sammanhang n

ä

rmare g

å

 in p

å

 vad de senaste 

å

rens ekonomiska kris inneburit eftersom   detta 

ä

r v

ä

l k

ä

nt. Dock skall framh

å

llas att ett av de allvarligas­te inslagen i den ekonomiska krisen i Sverige 

ä

r nedg

å

ngen i industriinvesteringarna. Effekterna h

ä

rav 

ä

r l

å

ngsiktiga och en 

ö

kad investeringsaktivitet 

ä

r synnerligen angel

ä

gen under m

å

nga 

å

r fram

å

t. Det 

ä

r helt n

ö

dv

ä

ndigt f

ö

r att de 

ö

vergripande samh

ä

llsm

å

len skall uppn

å

s att den ekonomiska politiken och n

ä

rings­politiken

ä

r investeringsfr

ä

mjande. Eftersom struktur­omvandlingen under krisen mer eller mindre inneburit en utslagning av hela branscher r

ä

cker det inte att ers

ä

ttningsinvesteringar kommer till st

å

nd. Nyin­vesteringar s

å

v

ä

l inom redan etablerade f

ö

retag som genom etablering av nya f

ö

retag 

ä

r erforderliga f

ö

r att bortfallet av 

ä

ldre produktionsresurser skall kunna kompenseras. Det 

ä

r nu s

ä

rskilt angel

ä

get att investeringsh

ä

mmande 

å

tg

ä

rder undvikes.

Utredningen har inte haft i uppdrag att ge n

å

gon bild av hur multinationella f

ö

retag faktiskt agerar i olika sammanhang eller vilka verkningar deras agerande har. Uppdraget har enligt direktiven i st

ä

llet betingats av att det skulle finnas risker f

ö

r att allm

ä

nna intressen tr

ä

ds f

ö

r n

ä

r och har allts

å

 inte varit beroende av att det skulle kunna p

å

visas att riskerna materialise­rats. Vad som borde efterstr

ä

vas skulle vara en ord­ning som gav m

ö

jlighet att inom ramen f

ö

r v

å

ra in­ternationella f

ö

rpliktelser hindra en utl

ä

ndsk in­vestering n

ä

r v

ä

sentliga allm

ä

nna intressen talade emot att investeringen kom till st

å

nd.

Utredningen har presenterat ett omfattande sakmateric.. som belyser den utlands

ä

gda n

ä

ringslivssektorns struk­tur och storlek i Sverige. S

å

lunda visas i tabell 4.5 (sid 142) att i OECD-gruppen representerar den ut­lands

ä

gda sektorn i Sverige relativt sett en mycket liten del. De fr

å

n utlandet mer 

ä

n h

ä

lften

ä

gda f

ö

re­tagens procentuella andel av tillverkningsindustrin utg

ö

r s

å

lunda i Sverige endast 4,8% av de anst

ä

llda och 6,2% av oms

ä

ttningen. Det 

ä

r allm

ä

nt k

ä

nt att Sverige framf

ö

rallt 

ä

r ett ursprungsland och endast i ringa grad ett v

ä

rdland f

ö

r internationella investe­ringar. Den utlands

ä

gda sektorns storlek 

ä

r dock inte det enda m

å

ttet p

å

 dess betydelse f

ö

r landet.

De utlands

ä

gda f

ö

rs

ä

ljningsbolagen 

ä

r i h

ö

g grad kanaler f

ö

r importen till Sverige. I de utlands

ä

gda tillverkningsf

ö

retagen kombineras ofta en importfunk­tion med lokal produktion och distribution men 

ä

ven med betydande export. F

ö

retagen utg

ö

r allts

å

 en in­tegrerad del av Sveriges internationella handels-

Prop. 1981/82:135

163

m

ö

nster. V

å

r handel 

ä

r en kommunikation i tv

å

 rikt­ningar. Organisationerna vill d

ä

rf

ö

r framh

å

lla att politiska 

å

tg

ä

rder som kan uppfattas som diskrimine­rande mot utl

ä

ndska f

ö

retag i Sverige utomlands kan f

ö

ranleda mot

å

tg

ä

rder riktade mot svenska exportin­tressen. S

å

dana 

å

tg

ä

rder kan avse de svenska utlands­investeringarna men s

å

dana direkt korresponderande

å

tg

ä

rder 

ä

r inte de enda t

ä

nkbara. Det 

ä

r fullt t

ä

nk­bart att 

å

tg

ä

rder riktas mot sj

ä

lva exporten.

Organisationerna vill h

ä

r erinra om den tilltagande protektionismen och blockbildningen i v

ä

rldshandeln. Sverige som liten industrination med endast l

ö

s an­knytning till den europeiska gemenskapen har en mycket utsatt position. Traditionellt starka svenska export­industrier, skogen och specialst

å

let, m

ö

ttes inf

ö

r frihandelsavtalet med EG av en s

ä

rbehandling som medf

ö

rde s

ä

rskilda b

ö

rdor. H

ä

r finns ocks

å

 anledning erinra om de importrestriktioner p

å

pappersprodukter som EG senare till

ä

mpat mot Sverige och vilka varit kopplade till Sveriges importrestriktioner p

å

 skor. Antidumping

ä

renden med svenska svaranden i USA och EG 

ä

r regelm

ä

ssigt f

ö

rekommande. De senaste 

å

rens st

ö

d och bidrag till den svenska industrin ifr

å

gas

ä

tts av v

å

ra handelspartners.

Det nordiska samarbetet uts

ä

tts h

ä

r f

ö

r s

ä

rskilda p

å­

frestningar eftersom inom EG inte minst Danmark upp­fattat st

ö

dpolitiken som konkurrenssnedvridande p

å

 ett s

ä

tt som medf

ö

rt nackdel f

ö

r danska intressen. Ett aktuellt exempel p

å

 danskt n

ä

ringslivs bevakning av utvecklingen i Sverige 

ä

r en skrivelse som det danska grossistf

ö

rbundet (Grosserer-Societetet) avgivit 1979-03-08 till Danmarks handelsminister med f

ö

rfr

å

gan om vad den danska regeringen avs

å

g att g

ö

ra med anledning av att den svenske industriministern inf

ö

r Nordiska R

å

det hemligh

å

llit uppgifter om det svenska industri­st

ö

det. Grosserer-Societeten har i sin skrivelse anv

ä

nt mycket skarpa formuleringar och bl a anf

ö

rt:

"Vi tvinges til at finde motiveringen for rappor­tens hemmeligholdelse i et graverende indhold, som viser, at man i en situation, hvor ledigheden og betalingsproblemerne er meget betydelige, selv blandt nordiske lande s

ö

ger at eksportere arbejds-l

ö

sheden og de 

ö

vrigge samfunds

ö

konomiske proble-mer til nabolandene."

Under den senaste krisen i industriv

ä

rlden har svenskt n

ä

ringsliv s

å

lunda erfarit att toleransen utomlands mot ensidiga svenska 

å

tg

ä

rder av handelspolitisk be­tydelse i h

ö

gsta grad minskat.

De handelspolitiska aspekter som i utredningen lagts av likabehandlingslinjen vill organisationerna d

ä

rf

ö

r starkt framh

å

lla. Detsamma g

ä

ller de industri- och syssels

ä

ttningspolitiska aspekterna. De uppgifter

Prop. 1981/82:135

164

likabehandlingslinjen

å

beropar visar att de utlands­

ä

gda f

ö

retagen 

ä

r v

ä

l integrerade i det svenska sam­h

ä

llet och att de l

ä

mnar ett v

ä

rdefullt bidrag till landets teknologiska utveckling.

Organisationerna vill s

ä

rskilt betona betydelsen av teknologi

ö

verf

ö

ring genom utl

ä

ndska f

ö

retag. S

å

v

ä

l gr

ä

nserna f

ö

r landets inhemska kapacitet, den snabba tekniska utvecklingen som de mycket stora kostnaderna f

ö

r avancerad industriell forskning och utveckling g

ö

r det n

ö

dv

ä

ndigt f

ö

r Sverige att importera tekno­logi f

ö

r att beh

å

lla sin position i f

ö

rh

å

llande till v

å

ra konkurrensl

ä

nder. Det 

ä

r dock viktigt att illui'o-ner inte skapas om m

ö

jligheterna att 

å

stadkomma teknisk utveckling genom s

å

dan kunskapsimport som sker genom licensf

ö

rv

ä

rv. Viktig teknologi bjuds l

å

ngt ifr

å

n alltid ut p

å

 marknaden s

å

 att den kan f

ö

rv

ä

rvas av  licenstagare. Dessutom 

ä

r licensgivning ofta f

ö

rknippad med restriktiva villkor som p

å

 olika s

ä

tt begr

ä

nsar licenstagarens m

ö

jligheter till mark­nadsbearbetning, exempelvis genom exportbegr

ä

nsnings-klausuler eller hinder att utnyttja licensen utanf

ö

r vissa produktomr

å

den. Med h

ä

nsyn till den svenska marknadens litenhet och vikten av att kunna bedriva industriproduktion i l

å

nga serier kan d

ä

rf

ö

r "k

ö

p" av teknologi aldrig f

å

 samma betydelse i Sverige som i exempelvis Japan.

Det beh

ö

vs att utl

ä

ndska f

ö

retag investerar i produk­tionsanl

ä

ggningar i Sverige f

ö

r att landet p

å

 b

ä

sta s

ä

tt skall kunna f

å

 del av det internationella tekno­logifl

ö

det. Detta kan ske i egna dotterbolag eller genom samarbete med svenska f

ö

retag i joint ventures. Genom s

å

dan etablering fr

ä

mjas export av f

ä

rdiga varor och import kan ers

ä

ttas med inhemsk produktion p

å

 ett s

ä

tt som inte skulle kunna 

å

stadkommas om teknologi

ö

verf

ö

ringen utifr

å

n skedde genom l

ö

sare engagemang.

De utlands

ä

gda tillverkningsf

ö

retagen har en direkt betydelse f

ö

r syssels

ä

ttningen och industriutveck­lingen genom verksamheten i de egna anl

ä

ggningarna. De har ocks

å

 en indirekt betydelse genom att svenska f

ö

retag anlitas som underleverant

ö

rer. En viktig men inte helt uppm

ä

rksairanad betydelse har de i Sverige etablerade utl

ä

ndska f

ö

retagen som leverant

ö

rer till den svensk

ä

gda avancerade industrin. Leverant

ö

r -kundf

ö

rh

å

llandet inom den sektorn utg

ö

r ett kom­plicerat samspel d

ä

r n

ä

rheten mellan parterna 

ä

r av stor betydelse f

ö

r kommunikationen mellan dem. Sam­arbete och informationsutbyte mellan kvalificerade upphandlare och leverant

ö

rer 

ä

r synnerligen viktigt f

ö

r utvecklingen och marknadsanpassningen inom pro-ducentvarusektorn. Som framg

å

r av utredningens be­t

ä

nkande (sid 397) utg

ö

rs k

ä

rnan i den utlands

ä

gda industrisektorns verksamhet i Sverige av egentill-verkning av producentvaror. Kontinuitet och kunskap om behov och m

ö

jligheter utvecklas b

ä

st om avst

å

nden

Prop. 1981/82:135

165;

ä

r korta. Behovet av n

ä

rhet till marknaderna 

ä

r en av drivfj

ä

drarna bakom svensk exportindustris ut­landsetableringar. Kundernas behov av n

ä

rhet till leverant

ö

rerna 

ä

r s

å

 att s

ä

ga den andra sidan av samma mynt.

Det

ä

r en truism att s

ä

ga att utveckling inneb

ä

r f

ö

r

ä

ndring. P

å

 det industriella omr

å

det inneb

ä

r detta bl a att nya behov inte alltid kan tillgodoses av gamla f

ö

retag. D

ä

rf

ö

r 

ä

r etablering av nya f

ö

re­tag s

å

 viktig. D

å

 det g

ä

ller internationella investe­ringar framh

å

lls det regelm

ä

ssigt fr

å

n n

ä

ringslivet att f

ö

rutsebarhet betr

ä

ffande de allm

ä

nna investeriiigs-f

ö

ruts

ä

ttningarna 

ä

r v

ä

sentlig f

ö

r att investeringar skall komma till st

å

nd. Redan etablerade f

ö

retag p

å

verkas sj

ä

lvfallet av f

ö

r

ä

ndringar i de r

ä

ttsliga grunderna f

ö

r deras verksamhet men kan - eftersom de 

ä

r bundna av tidigare engagemang - s

ä

gas reagera med en viss tr

ö

ghet varf

ö

r f

ö

r

ä

ndringarna i dessa f

ö

retag sker successivt. F

ö

retag som ej tidigare 

ä

r etablerade i ett land 

ö

verv

ä

ger investeringar p

å

 ett mycket mer obundet s

ä

tt. Os

ä

kerhet r

ö

rande den be­handling som kan v

ä

nta dem i ett v

ä

rdland verkar d

ä

rf

ö

r mycket starkare negativt i nyetableringsfal­len 

ä

n d

å

 fr

å

ga 

ä

r om f

ö

ljdinvesteringar. D

å

 lag­stiftaren skall ta st

ä

llning till de f

ö

rslag som utredningen om utl

ä

ndska 

ö

vertaganden av svenska f

ö

retag lagt fram r

ä

cker det d

ä

rf

ö

r inte att bed

ö

ma de sannolika effekterna p

å

 redan etablerade utl

ä

ndska f

ö

retag. Det 

ä

r ocks

å

 n

ö

dv

ä

ndigt att se konsekvenserna f

ö

r etableringen av nya f

ö

retag.

Organisationerna vill nu 

å

terknyta till uttalandet i utredningens direktiv att vad som b

ö

r efterstr

ä

vas 

ä

r en ordning som ger m

ö

jligheter att hindra en ut­l

ä

ndsk investering n

ä

r v

ä

sentliga allm

ä

nna intressen talar emot att investeringar kommer till st

å

nd. Ut­redningsuppdraget syftar uttalat till att 

å

stadkomma direkta investeringshinder. D

å

utredningen fullgjoft sitt uppdrag har den - som framg

å

r av kontroll-och f

ö

rhandlingslinjernas beskrivning av den utl

ä

ndska f

ö

retagsetableringens problemk

ä

llor - konstaterat att allm

ä

nt sett finns inte fog f

ö

r att p

å

st

å

 att de h

ä

r verksamma utlands

ä

gda f

ö

retagen inte skulle respektera svensk lag och tradition eller annars ogynnsamt avvika fr

å

n de inhemska f

ö

retagen.

N

å

got behov av s

ä

rskilda restriktioner riktade mot utl

ä

ndska f

ö

retag p

å

 grund av konstaterade missf

ö

r­h

å

llanden f

ö

religger inte. Redan av detta sk

ä

l finns anledning inta en negativ h

å

llning till en restrik­tiv investeringslagstiftning. D

ä

rtill kommer de all­m

ä

nt investeringsh

ä

mmande risker som en s

å

dan lag­stiftning medf

ö

r.Med h

ä

nsyn till det starka in-vesteringsbenovet i landet 

ä

r redan en liten risk tillr

ä

cklig f

ö

r att avstyrka lagstiftning. Organisa-

Prop. 1981/82:135

166

tionerna har dock funnit att de f

ö

rslag som lagts frcim av kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna inte stannar vid sm

å

 risker utan medf

ö

r som den sannoli­kaste effekten en tillbakag

å

ng inom den utlands

ä

gda f

ö

retagssektorn i Sverige. I f

ö

rsta hand kan antas att nyetableringen - som redan 

ä

r alltf

ö

r ringa -p

å

verkas drastiskt. De redan etablerade f

ö

retagen kan antas h

ä

mmas fr

ä

mst s

å

vitt avser l

å

ngsiktiga investe­ringar, inte minst s

å

dana l

å

ngsiktiga investeringar som inneb

ä

r forsknings- och utvecklingssatsningar. Det m

å

ste understrykas att utvecklade f

ö

retag ofta arbetar med ett stort antal produkter d

ä

r den en­skilda nya produkten kanske inte i sig kr

ä

ver stora investeringsbelopp. Antalet investeringar och kon­tinuiteten spelar dock en v

ä

sentlig roll f

ö

r f

ö

re­taget p

å

 sikt. De l

å

ngsiktigt negativa effekterna av f

ö

rs

ä

mrade investeringsf

ö

ruts

ä

ttningar avser s

å

v

ä

l de avancerade, stora insatserna som de "vardagsinveste­ringar" som 

ä

r lika n

ö

dv

ä

ndiga f

ö

r f

ö

retagens 

ö

ver­levnad och utveckling.

INTERNATIONELLA REAKTIONER P

Å

 UTREDNINGENS F

Ö

RSLAG

Organisationerna har utarbetat sitt remissyttrande 

ö

ver bet

ä

nkandet i n

ä

ra kontakt med ett stort antal f

ö

retag b

å

de inom och utom landet. F

ö

retagen har varit s

å

v

ä

l stora koncerner som mindre f

ö

retag. Det 

ä

r s

å

lunda fr

å

ga om b

å

de f

ö

retag f

ö

r vilka deras investeringar i Sverige representerar en mycket marginell del av de totala investeringarna och f

ö

re­tag f

ö

r vilka de svenska intressena utg

ö

r en bety­dande andel av deras tillg

å

ngar. F

ö

retagen har repre­senterat olika ursprungsl

ä

nder i Europa och USA.

Vid kontakterna med f

ö

retr

ä

dare f

ö

r utl

ä

ndska moder­bolag har organisationerna str

ä

vat efter att s

å

 m

å

tt­fullt som m

ö

jligt redovisa utredningens olika linjer f

ö

r att inte on

ö

digtvis 

å

stadkomma skada f

ö

r landet. Reaktionerna har 

ä

ndock varit entydigt negativa fram­f

ö

r allt mot kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna. De stora f

ö

retagen 

ä

r 

å

terh

å

llsamma i sin reaktion ut

å

t men det st

å

r f

ö

r organisationerna fullt klart att de betraktar kontroll- och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

rslag som en v

ä

sentlig f

ö

rs

ä

mring av investeringsklimatet f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retag i Sverige som, om f

ö

rslagen genomf

ö

rs kommer att inverka p

å

 investeringsbesluten.

En kraftig, 

ö

ppen reaktion har organisationerna f

å

tt fr

å

n Danmark d

ä

r det danska industrif

ö

rbundet. In­dustrir

å

det, avgivit en skrivelse 1979-05-01 till Danmarks handelsminister och framf

ö

rt erinringar mot utredningsf

ö

rslaget. Skrivelsen lyder:

Prop. 1981/82:135

167

"Handelsminister Arne Christiansen    1. maj 1979

Kontrol af udenlandske virksomheder i Sverige

En arbejdsgruppe under det svenske justitsdepartement har fornylig udarbejdet en betaenkning indeholdende flere lovforslag om, hvorledes udenlandskejede sel-skaber skal styres af det offentlige, b

å

de med hensyn til etablering og efterfjiJlgende virke.

Det lovforslag fra betaenkningen, som isaer fortjener opmaerksomhed, er fremsat af "kontrollinien", men det b0r noteres, at det p

å

 de vaesentligste punkter bakkes op af "forhandlingslinien".

"Kontrollinien" f

ö

resl

å

r et vidtg

å

ende koncessions­system, som skal regulere hele den udenlandskejede virksomhedssektor i Sverige. Retten til at drive naering i Sverige gjzfres afhaengig af saerlig virksom-hedstilladelse, s

å

vel for de nyetablerende som for de allerede etablerede selskaber. Tilladelsen kan knyttes sammen med vilk

å

r og forskrifter, som myndighederne anser for npdvendige. Disse vilk

å

r og forskrifter, kan vaere af s

å

vel generel som konkret karakter. S

å­

ledes kan et selskab f.eks. p

å

laegges, at beskaeftigei­sen ikke m

å

 synke under et vist niveau. Selskabet kan tvinges til at dyrke naermere angivent forsknings- og udviklingsarbejde, at indffzirevisse produktionsmetoder, at anvende saerlige forskningsresult

ä

ter som basis for dets produktion, at udfere et naermere angivent investeringsprogram inden for en vis tid etc. Alts

å 

som yderste konsekvens en total virksomhedsstyring af et udenlandskejet selskab.

Overtraedelse medfi/rer sanktioner i form af b',ide, til-bagekaldelse af virksomhedstilladelse, eller alterna­tivt pligt for den udenlandske ejer til at afhaende sine aktier i foretagendet.

Sverige har frivilligt tiltr

å

det OECD's Internationale konventioner, kapitalliberaliseringskodeks om af-skaffelse af restriktioner for kapitalbevaegelser, s rt deklarationen vedrjpirende Internationale investeringer og multinationale foretagender, hvorefter et medlems­land b9rr sikre en udenlandskejet virksomhed samme be­handling som i samme situation indrmmes et hjemligt foretagende (national behandling).

Sverige, hvis politiske holdning til udenlandske in­vesteringer har haft samme udgangspunkt som Danmark i en almen positiv frihandelspolitik, kan nu direkte taenkes at modarbejde de m

å

lsaetninger og grundlaeggen-de principper, som er det fundamentale i Sveriges Internationale forpligtelser, ved at indlade- sig p

å 

"kontrolliniens" lovforslag.

Prop. 1981/82:135

168

Industrir

å

det vil i denne f

ö

rbindelse henlede handels­ministerens opmaerksomhed p

å

, at 

å

rsagen til Danmarks liberale indstilling til svenske investeringer her i landet ikke skyldes en pligt, men er i overensstemmel-se med Danmarks generelle 0nske om et positivt in-vesteringsklima.

Industrir

å

det har erfaret, at danske virksomheder med investeringer i Sverige allerede p

å

nuvaerende tids­punkt betragter det svenske investeringsklima som s

å 

negativt, at man i flere tilfaelde er ved at traekke disse investeringer ud af landet. Den bl

ö

tte eksistent: af "kontrolliniens" lovforslag har medf0rt,at flere danske virksomheder, der st

å

r 

ö

ver for etablering i Sverige, nu er ved at opgive planerne herom.

En statistik fra Sveriges Riksbank viser, at danske virksomheder inden for perioden 1962-75 har investe-ret 

ö

ver 100 mio. sv. kr. i produktionsvirksomheder i Sverige enten ved nyetablering, ved opk0b af best

å

en­de virksomhed eller ved l

å

n. Indtjeningen fra svenske datterselskaber er for en stor dels vedkommende for-blevet i disse selskaber som reinvesteringer, hvorior man m

å

 antage, at det oprindelige investeringsbelpb er blevet flerdoblet.

Som modstykke hertil kan naevnes, at svenske direkte investeringer i Danmark - og vel at maerke kun de investeringer, hvorefter svenske virksomheder f

å

r direkte kontrol 

ö

ver den danske virksomhed - inden for perioden 1961-78 belib sig til ca. 2,5 milliarder d.kr. Det svarer til ca. 1/4 af de samlede udenlandske investeringer i Danmark.

Traditionelt betragtes Sverige som et slags "hjcmmo-marked" for danske virksomheder. Det er typisk, at en dansk virksomhed, der ekspanderer, i furste omg

å

ng g

å

r 

ö

ver jZresund og etablerer et datterselskab i Sverige.

Ved nyetablering i udlandet er det af afgjarende be-tydning, at vaertslandet udviser stabile ekonomiske og politiske forhold. Af lige s

å

 stor vigtighed er imidlertid en acceptabel retssikkerhed.

For allerede etablerede udenlandskejede selskaber er det dybt utilfredsstillende, hvis de i deres fort­satte virke skal vaere underkastet en lovgivning, der ikke bl

ö

t kan anvendes til en total virksomhedsstyring, men som ogs

å

 via selve f

ö

rvaltningen af lovgivningen kan tjene til favorisering af svenskejede og svenske statsejede foretagender.

Den p

å

taenkte lovgivning m

å

 fra Industrir

å

dets side betragtes som helt uacceptabel, og vi st

å

r totalt

Prop. 1981/82:135

169

uforst

å

ende 

ö

ver for et s

å

dant indgreb. De danskejede svenske datterselskaber er velintegrerede i det svenske samfund og overholder naturligvis de love og regler, der gaelder i landet. Den mistaenkeliggrelse af og alment negative holdning til udenlandske investe­ringer, der gennemsyrer "kontrolliniens" og "forhand-lingsliniens" lovforslag, m

å

 Industrir

å

det kun skarpt tage af st

å

nd fra, s

å

 meget desto mere som de naevnte linier selv indr/

ö

mmer at savne bevis p

å

 udenlandsk­ejede virksomheders skadelige indvirken p

å

 den svenske samfundskonomi.

Det ellers gode samarbejde, der hersker inden for de nordiske lande, vil blive udsat for en alvorlig be­lastning ved en s

å

dan diskriminerende lovgivning.

Industrir

å

det befrygter, at det omhandlede lovforslag, der er et udtryk for en dyb mistillid til alle uden­landskejede virksomheder, i almindelighed vil kunne have staerkt negative effekter p

ä

 det nordiske sammen-hold.

Industrir

å

det vil derfor anmode handelsministeren om 

ö

ver for den svenske regering at fremf/ire Industri­r

å

dets synspunkter og advare mod den p

å

taenkte lov­givning samt opfordre Sverige til en mere positiv holdning til de udenlandske investeringer.

Med venlig hilsen Erik B.Rasmussen

/Ove Munch"

Organisationerna uppskattar den 

ö

ppenhet som p

å

 detta s

ä

tt kan f

ö

rekomma i det nordiska meningsutbytet. Det 

ä

r b

ä

ttre att p

å

 ett tidigt stadium innan poli­tiska beslut 

ä

r fattade f

å

 k

ä

nnedom om ber

ö

rda f

ö

re­tags 

ö

ppet deklarerade inst

ä

llning 

ä

n att f

ö

retagen s

å

 sm

å

ningom drar konsekvenser i det tysta.

F

ö

retagens reaktion p

ä

 utredningens bet

ä

nkande har varit s

å

dan att organisationerna 

ä

r 

ö

vertygade om att en lagstiftning enligt kontroll- och f

ö

rhandlings­linjernas f

ö

rslag skulle f

å

 betydande l

å

ngsiktiga ne­gativa investerings-, syssels

ä

ttnings- och utveck­lingseffekter . Det skulle - mot bakgrund av hur de utlands

ä

gda f

ö

retagen hittills bedrivit sin verksam­het i Sverige - vara of

ö

rsvarligt att genomf

ö

ra lag­stiftningen.

Redan utredningens bet

ä

nkande har i flera fall som kommit till organisationernas k

ä

nnedom f

ö

ranlett tvekan r

ö

rande l

ä

mpligheten av att f

ö

rl

ä

gga investe­ringar till Sverige. Redan p

å

 f

ö

rslagsstadiet har utredningen 

å

stadkommit en f

ö

rtroenderubbning. Det 

ä

r angel

ä

get att 

å

tg

ä

rder vidtas f

ö

r att detta f

ö

r­troende 

å

terst

ä

lls.

Prop. 1981/82:135

170

NYETABLERINGS- OCH VERKSAMHETSKONTROLL

Vid sin bed

ö

mning av utredningens f

ö

rslag finner organisationerna anledning att s

ä

rskilt ta upp kon­troll- och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

rslag till ny­etablerings- och verksamhetskontroll eftersom kon­sekvenserna av dessa f

ö

rslag framst

å

r som allra allvarligast.

Sveriges internationella 

å

taganden och f

ö

rpliktelser

Utredningen har utf

ö

rligt redovisat det mellanstatliga samarbete i vilket Sverige deltagit och som syftat till att fr

ä

mja internationell handel, internationella betalningar och internationella investeringar. Organi­sationerna vill starkt framh

å

lla att detta samarbete haft synnerlig betydelse f

ö

r Sveriges ekonomiska utveckling.

De i s

é

urananhanget viktigaste 

å

tagandena har Sverige gjort inom OECD. 

Ä

ven 

å

tagandena enligt EFTA-kon­ventionen och den europeiska bos

ä

ttningskonventionen 

ä

r av betydelse.

Enligt OECD-konventionen skall medlemsstaterna s

ö

ka minska eller avskaffa 

å

terst

å

ende hinder f

ö

r utbyte av varor och tj

ä

nster och f

ö

r l

ö

pande betalningar samt s

ö

ka bibeh

å

lla och utstr

ä

cka liberaliseringen av kapitalr

ö

relser. Ett utfl

ö

de av OECD-konventionen med konkreta bindande 

å

taganden 

ä

r OECDs kapitalliberali­seringsstadga som bl a 

å

l

ä

gger medlemsstaterna att bevilja varje tillst

å

nd som beh

ö

vs f

ö

r att slutf

ö

ra eller verkst

ä

lla bl a ing

å

ende direktinvesteringar.

Direktinvesteringar i stadgans mening 

ä

r uppr

ä

ttande eller utvidgning av ett hel

ä

gt dotter- eller filial­f

ö

retag, f

ö

rv

ä

rv av hela 

ä

gander

ä

tten till ett be­st

å

ende f

ö

retag, deltagande i ett nytt eller best

å

ende f

ö

retag samt l

å

ngtidsl

å

n p

å

 minst fem 

å

r. Undantag fr

å

n 

å

tagandet att inte l

ä

gga hinder i v

ä

gen f

ö

r direktinvesteringar g

ä

ller endast - f

ö

rutom i fr

å

ga om investeringar av rent finansiell karakt

ä

r - fall d

å

 en enskild transaktion eller 

ö

verf

ö

ring p

ä

 grund av beloppets storlek eller andra omst

ä

ndigheter skulle ha utomordentligt skadlig verkan p

å

 den ber

ö

rda medlemsstatens intressen (den s k andra anm

ä

rkningen). I sammanhanget kan bortses fr

å

n stadgans derogations-klausul f

ö

r l

ä

nder i akuta betalningssv

å

righeter eftersom s

å

dana sv

å

righeter knappast kan 

å

beropas f

ö

r att hindra ing

å

ende direktinvesteringar.

Kapitalliberaliseringsstadgan har betydelse framf

ö

r allt f

ö

r de remitterade f

ö

rslagen om etableringskon­troll. F

ö

r s

å

v

ä

l etablerings- som verksamhetskon­trollen 

ä

r den av OECD-r

å

det 

å

r 1976 antagna deklara-

Prop. 1981/82:135

171

tionen om internationella investeringar och multinatio­nella f

ö

retag av betydelse. I denna har staterna dekla­rerat att de b

ö

r medge utlandskontrollerade f

ö

retag behandling som ej 

ä

r mindre f

ö

rdelaktig 

ä

n den som i samma situation medges inhemska f

ö

retag (nationell behandling). En traktatm

ä

ssig f

ö

rpliktelse att l

ä

mna nationell behandling har Sverige ikl

ä

tt sig i EFTA-konventionen.

Olika uppfattningar kan finnas om en 

ö

vertr

ä

delse av dessa internationella 

å

taganden sker genom att en restriktiv lagstiftning antas eller om 

ö

vertr

ä

delsen sker f

ö

rst d

å

 i administrativ praxis direktinveste­ringar hindras eller utlandskontrollerade f

ö

retag uts

ä

tts f

ö

r en diskriminerande behandling. Det 

ä

r organisationernas klara uppfattning att de f

ö

rslag som fremlagts av kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna i vart fall strider mot den anda som ligger till grund f

ö

r de ovan angivna mellanstatliga 

ö

verenskoiranelserna. En till

ä

mpning av en etablerings- och verksamhets­kontroll s

å

dan den avsetts komma att ske enligt dessa linjer medf

ö

r enligt organisationerna att Sverige klart skulle bryta mot sina internationella f

ö

rplik­telser. Redan inf

ö

randet av en lagstiftning med s

å

dana konsekvenser 

ä

r s

å

 diskrediterande f

ö

r Sverige i det internationella ekonomiska samfundet att det b

ö

r f

ö

ran­leda att lagstiftaren avst

å

r fr

å

n en s

å

dan 

å

tg

ä

rd.

Utredningen har i sitt bet

ä

nkande endast redovisat Sveriges internationella f

ö

rpliktelser enligt mellan­statliga 

ö

verenskommelser. D

ä

rut

ö

ver har Sverige emellertid f

ö

rpliktelser enligt den allm

ä

nna folk­r

ä

ttens regler avseende utl

ä

nningars f

ö

rv

ä

rvade r

ä

ttig­heter. Utredningen har inte belyst i vad m

å

n de fram­lagda f

ö

rslagen kan komma i strid med dessa regler. Enligt organisationerna kan framf

ö

r allt kontrollin­jens yttersta sanktioner, 

å

terkallelse av verksam­hetstillst

å

nd och f

ö

rel

ä

ggande att avyttra aktier, inneb

ä

ra konflikt med det folkr

ä

ttsliga egendoms­skyddet. Den allm

ä

nna folkr

ä

tten inneh

å

ller regler mot att en stat ingriper i enskilda utl

ä

ndska r

ä

tts­subjekts f

ö

rv

ä

rvade r

ä

ttigheter p

å

 diskriminerande grund. Fr

å

nh

ä

ndande av egendom utl

ö

ser ocks

ä

 normalt krav p

å

 "prompt, adequate and effective compensation". Det f

ö

reslagna sanktionssystemet 

ä

r utomordentligt diffust utformat. Det synes dock vara avsett att kunna utl

ö

sas s

å

v

ä

l som ytterligare sanktion j

ä

mte de p

å

f

ö

ljder som eljest genom regler g

ä

llande lika f

ö

r svenska och utl

ä

ndska subjekt st

å

r till buds f

ö

r sam­h

ä

llet och enskilda parter som 

ä

ven i de fall d

å 

n

å

gon av samh

ä

llet generellt sanktionerad norm inte 

ö

vertr

ä

tts. I varken det ena eller det andra fallet kan organisationerna finna grunder enligt vilka an­v

ä

ndandet av sanktionerna skulle kunna f

ö

rsvaras enligt folkr

ä

ttens regler. Lagf

ö

rslaget rymmer s

å

lunda

Prop. 1981/82:135

172

inom sig risker f

ö

r att Sverige dras in i internatio­nella r

ä

ttstvister p

å

 ett s

ä

tt som skulle vara be­t

ä

nkligt f

ö

r landets anseende som r

ä

ttsstat.

Organisationerna vill understryka att Sverige har i fr

å

ga om det folkr

ä

ttsliga egendomsskyddets inneb

ö

rd h

å

llit en mycket fast linje. Detta har kommit till uttryck bl a genom att Sverige ratificerat det till

ä

ggs­protokoll om Europakonventionen om skydd f

ö

r de m

ä

nsk­liga r

ä

ttigheterna som inneh

å

ller regler om egendoms­skydd. D

å

 Sverige varit involverat i mellanstatliga f

ö

rhandlingar om ers

ä

ttning vid nationaliseringar har detta varit v

ä

sentligt. En konsekvent linje 

ä

r ocks

å 

av v

ä

rde f

ö

r framtiden vid f

ö

rhandlingar om och till

ä

mp­ning av s

å

dana bilaterala investeringsavtal som Sverig  str

ä

var efter att sluta med u-l

ä

nderna.

Nyetablerings-och verksamhetskontrollens ekonomiska

konsekvenser_____________________________________ 

D

å

 det g

ä

ller f

ö

retagens bed

ö

mning av de allm

ä

nna investeringsf

ö

ruts

ä

ttningarna i ett land spelar naturligtvis samh

ä

llets f

ö

rh

å

llande till f

ö

retagen en mycket stor roll. Av synnerlig vikt 

ä

r f

ö

rutsebarheten betr

ä

ffande statens 

å

tg

ä

rder mot f

ö

retagen och att statliga 

å

tg

ä

rder 

ä

r konkurrensneutrala. Byr

å

kra-tiseringsgraden i f

ö

rvaltningen

ä

r ocks

å

 v

ä

sentlig. En diskriminerande administrativ praxis f

å

r sj

ä

lvfallet en allm

ä

nt investeringsh

ä

mmande effekt. 

Ä

ven institu­tionella f

ö

rh

å

llanden som m

ö

jligg

ö

r diskriminering har negativ betydelse.

Genom att lagstiftning och annan offentlig reglering har en 

ö

kande betydelse f

ö

r f

ö

retagens verksamhet i m

å

nga l

ä

nder 

ö

kas ocks

å

 f

ö

retagens insatser f

ö

r att p

å 

ett yrkesm

ä

ssigt s

ä

tt kunna bed

ö

ma de r

ä

ttsliga f

ö

ruts

ä

ttningarnas betydelse. De st

ö

rsta f

ö

retagen anv

ä

nder s

å

v

ä

l intern som extern expertis. Medelstora och mindre f

ö

retag anlitar i h

ö

g grad utomst

å

ende konsulter, bl a advokater och banker och 

ä

r till stor del h

ä

nvisade till dessas omd

ö

me och bed

ö

mning av investeringsf

ö

ruts

ä

ttningarna i olika l

ä

nder. Lika­behandlingslinjen har anf

ö

rt, vilket organisationerna vill understryka, att man kan utg

å

 fr

å

n att svenska konsulter i sin r

å

dgivning 

ä

r lojala mot svenska allm

ä

nna intressen men att de inte torde kunna undvika att redovisa den os

ä

kerhet i f

ö

rutsebarhet som 

ä

r f

ö

rknippad med den f

ö

reslagna koncessionslagstiftningen.

Till komplettering av detta uttalande vill organisa­tionerna framh

å

lla att ofta anlitas internationella konsulter som efterstr

ä

var en strikt objektiv bed

ö

m­ning. Dessa experters kunnande inriktas naturligen p

å 

de stora investeringsl

ä

nderna medan uppm

ä

rksamheten

Prop. 1981/82:135

173

gentemot Sverige p

å

 grund av dess perifera l

ä

ge och ringa marknadsstorlek blir l

ä

gre. Regler som vid en internationell j

ä

mf

ö

relse utf

ö

rd enligt g

ä

ngse metoder har en formellt diskriminerande utformning redovisas d

ä

rf

ö

r som en klart negativ faktor 

ä

ven ora vid ett n

ä

rmare studium nyanserande motivuttalanden skulle kunna tas fram eller en liberal praxis kunna 

å

beropas.

Ä

ven andra 

ä

n objektiva experter kan p

å

verka f

ö

reta­gens investeringsbeslut i negativ riktning. V

ä

st-Europas industriella kris har lett till.en h

å

rdnande konkurrens om de internationella investeringarna. Det 

ä

r naturligt och knappast otillb

ö

rligt att konkurre­rande intressen - som bl a kan vara myndigheter i andra potentiella v

ä

rdl

ä

nder eller systerbolag i en koncern - framh

å

ller de nackdelar som en s

ä

rskild reglering av utl

ä

ndska f

ö

retags etablering och verk­samhet skulle inneb

ä

ra f

ö

r den som 

ö

verv

ä

ger att in­vestera i Sverige.

Kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna har h

ä

vdat att deras f

ö

rslag dels syftar till att tillf

ö

rs

ä

kra sam­h

ä

llet m

ö

jligheter att best

ä

mma den utlands

ä

gda sek­torns storlek och inriktning dels s

ä

kerst

ä

lla att det svenska regelsystemet kan till

ä

mpas effektivt 

ä

ven p

å 

utlands

ä

gda f

ö

retag. Kontrollinjen anv

ä

nder uttrycket "reell likabehandling" f

ö

r sin linje.

Kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna har - enligt vad de sj

ä

lva konstaterat - inte kunnat visa att de utlands­

ä

gda f

ö

retagen missbrukat sin st

ä

llning. Det 

ä

r s

å

lunda inte i praktiken visat att de r

ä

ttsregler och andra normer som till

ä

mpas i Sverige 

ä

r otillr

ä

ckliga f

ö

r att svenska samh

ä

llsintressen skall tillgodoses. Vid en internationell j

ä

mf

ö

relse framst

å

r f

ö

r 

ö

vrigt den svenska r

ä

ttsordningen s

å

v

ä

l i fr

å

ga om f

ö

rh

å

llandet mellan f

ö

retagen och samh

ä

llsorganen som mellan f

ö

re­tagen och enskilda intressen som mycket v

ä

lutvecklat. D

ä

rf

ö

r saknas bland f

ö

retagen f

ö

rst

å

else f

ö

r att likst

ä

llighet mellan svensk- och utlands

ä

gda f

ö

retag skulle kr

ä

va en s

ä

rskild lagstiftning f

ö

r de utlands­

ä

gda f

ö

retagens etablering och verksamhet. Sett i sit sammanhang framst

å

r det av kontrollinjen anv

ä

nda uttrycket "reell likabehandling" som demagogiskt och syftande till att d

ö

lja mer l

å

ngtg

å

ende kontroll­syften. En genomg

å

ng av kontroll- och f

ö

rhandlings­linjernas f

ö

rslag bed

ö

ms av n

ä

ringslivet som entydigt diskriminerande till b

å

de syfte och konstruktion. Graden av diskriminering framst

å

r vid en detaljgransk­ning som l

å

ngtg

å

ende.

Prop. 1981/82:135

174

F

ö

r att belysa att f

ö

rslagen framst

å

r som investe­ringsh

ä

mmande diskrimineringar vill organisationerna j

ä

mf

ö

ra f

ö

rslagen om regleringarna i de l

ä

nder med vilka vi konkurrerar om internationella investeringar. Utredningen har visat (sid 148 f) att vissa l

ä

nder har en generell etableringskontroll som reglerar hur det utl

ä

ndska kapitalet far investeras i landets n

ä

rings­liv. I f

ö

rsta hand tar etableringskontrollen sikte p

å ö

vertaganden av inhemska f

ö

retag. De l

ä

nder som n

ä

mns s

ä

rskilt 

ä

r Australien, Frankrike, Japan, Kanada, Norge och Storbritannien. Utredningen konstaterar att generella system f

ö

r kontroll av verksamheten vid utlands

ä

gda f

ö

retag endast finns i Kanada och Norge. Av utredningens l

ä

ndervisa redovisning framg

å

r att de stater som utg

ö

r de viktigaste konkurrentl

ä

nderna f

ö

r Sverige f

ö

r internationella investeringar har en liberalare inst

ä

llning som i h

ö

gre grad bygger p

å 

nationell behandling av utl

ä

ndska investeringar. Det g

ä

ller s

å

lunda Belgien, Danmark, F

ö

rbundsrepubliken Tyskland, USA och Nederl

ä

nderna. En etableringskon­troll skulle f

ö

rs

ä

mra Sveriges konkurrensposition i f

ö

rh

å

llande till dessa industristater. En verksam­hetskontroll skulle f

ö

rs

ä

mra v

å

rt l

ä

ge i f

ö

rh

å

llande till ytterligare ett antal l

ä

nder och i detta h

ä

n­seende placera oss i samma grupp som endast tv

å

 andra i-l

ä

nder som dessutom har s

ä

rpr

ä

glade f

ö

rh

å

llanden, n

ä

mligen Kanada och Norge.

D

å

 det g

ä

ller sj

ä

lva f

ö

rslagen till etablerings- och verksamhetskontroll reagerar organisationerna i f

ö

rsta hand mot de synnerligen allm

ä

nt h

å

llna pr

ö

v­ningskriterierna och vidden av pr

ö

vningsomr

å

det. R

ä

tten att starta verkscimhet, att utvidga till nya verksamhetsgrenar och 

ä

ven - enligt kontrollinjens f

ö

rslag - r

ä

tten att forts

ä

tta etablerad verksamhet g

ö

rs beroende av s

å

 allm

ä

nt h

å

llna generalklausuler att f

ö

rutsebarhet saknas ora verksamhetens f

ö

ruts

ä

tt­ningar. Organisationerna, som tagit del av Svenska Bankf

ö

reningens remissyttrande 

ö

ver utredningens bet

ä

nkande, vill h

ä

r inst

ä

mma i vad som s

ä

gs i f

ö

re­ningens yttrande om de minimikrav som m

å

ste st

ä

llas f

ö

r att en f

ö

reskrift skall f

ö

rtj

ä

na beteckningen lag. Organisationerna vill ocks

å

 understryka vad likabe­handlingslinjen anf

ö

r om att vidstr

ä

ckta generalklau­suler genom vilka den allm

ä

nna r

ä

tten till n

ä

rings­ut

ö

vning regleras inte f

ö

rekommer i den svenska r

ä

ttsordningen och att den svepande reglering som f

ö

resl

å

s framst

å

r som fr

ä

mmande.

F

ö

r organisationerna utg

ö

r det en uppenbar diskrimi­nering om n

ä

ringsfrihet i princip r

å

der f

ö

r svensk

ä

gda f

ö

retag medan utlands

ä

gda f

ö

retags allm

ä

nna r

ä

tt att idka n

ä

ring betingas av s

ä

rskilda tillst

å

nd. Ut­g

ö

rs pr

ö

vningskriterierna av s

å

 vidstr

ä

ckta general­klausuler som enligt den f

ö

reslagna lagtexten, kombi­neras diskrimineringen med en oacceptabel r

ä

ttsos

ä

kerhet.

Prop. 1981/82:135

175

Diskrimineringen och r

ä

ttsos

ä

kerheten vidl

å

der inte bara tillst

å

ndspr

ö

vningen utan ocks

å

 tillsyns- och sanktionsordningen.

Intrycket av diskriminering f

ö

rst

ä

rks vid en genomg

å

ng av motivuttalandena. Organisationerna anser det ej erforderligt att kommentera varje detalj som kan f

ö

ranleda kritik i de omfattande texterna utan vill begr

ä

nsa sig till att framh

å

lla vissa exempel.

I fr

å

ga om etableringskontrollen framg

å

r av motiv­uttalandena att f

ö

retagen i tillst

å

nds

ä

renden skall underkastas s

ä

rskilda informationskrav. Det framh

å

lls (sid 456) som s

ä

rskilt viktigt att s

ö

kanden redovisar en plan f

ö

r verksamheten vid f

ö

retaget. Av planen kan - heter det - beh

ö

va framg

å

 bl a vilka huvudsak­liga varor som f

ö

retaget skall producera och s

ä

lja med uppgift om vilka nya produkter som skall introduceras och vilka gamla produkter som skall avvecklas. S

å

dana uppgifter som nu angivits avkr

ä

vs inte och kan inte avkr

ä

vas svensk

ä

gda f

ö

retag. I en marknadsekonomi sker produktlanseringar i en konkurrensmilj

ö

 d

ä

r det f

ö

r f

ö

retagen 

ä

r av synnerlig vikt att kunna presentera nya produkter vid s

å

dant tillf

ä

lle och p

å

 s

å

dant s

ä

tt att mottagandet p

å

 marknaden blir gynnsammast t

ä

nk­bara. Det 

ä

r d

å

 viktigt att information f

ö

re lanse­ringen inte kommer p

å

 avv

ä

gar. Det kan inte - oavsett vilka formella sekretessregler som g

ä

ller - bestridas att information till utomst

å

ende utan omedelbart eko­nomiskt ansvar - vare sig det 

ä

r fr

å

ga om myndighets­f

ö

retr

ä

dare eller andra - medf

ö

r en l

ä

ckagerisk. In­formationsl

ä

ckor kan f

å

 betydande ekonomiska skade­verkningar. Det framst

å

r d

ä

rf

ö

r f

ö

r organisationerna som ol

ä

mpligt att myndigheter ges en allm

ä

n r

ä

tt att infordra denna typ av uppgifter. Det framst

å

r dessutom som s

ä

rskilt ol

ä

mpligt att uppgifterna infordras p

å 

ett diskriminerande s

ä

tt. F

ö

retag som uts

ä

tts f

ö

r dessa krav m

å

ste, om de har m

ö

jlighet d

ä

rtill, 

ö

ver­v

ä

ga om produktutveckling, produktion och f

ö

rberedel­ser f

ö

r introduktion av nya produkter f

ö

r den svenska marknaden inte b

ä

st sker utanf

ö

r Sverige och att v

å

r marknad hellre skall bearbetas genom import 

ä

n lokal produktion. Redan i det f

ö

rsta tillst

å

nds

ä

rendet m

ö

ter s

å

lunda en investeringsh

ä

mmande diskriminering. Denna diskriminering m

ö

ter sedan etablerade f

ö

retag varje g

å

ng de avser att ta upp en ny verksamhetsgren.

Den allvarligaste diskrimineringen m

ö

ter i verksam­hetskontrollen. I ett nyetablerings

ä

rende st

å

r alter­nativet att dra sig tillbaka med en begr

ä

nsad f

ö

rlust 

ö

ppet. Sedan etablering v

ä

l skett blir konsekvenserna av 

ä

ndrade f

ö

ruts

ä

ttningar allvarligare. Detta m

å

ste beaktas redan inf

ö

r det f

ö

rsta engagemanget.

Prop. 1981/82:135

176

Kontrollinjen

ä

r den linje som utf

ö

rligast utvecklat sin uppfattning och organisationerna vill d

ä

rf

ö

r fr

ä

mst uppeh

å

lla sig vid den linjens f

ö

rslag. Vad som skapar betydande os

ä

kerhet och vad som f

ö

retagen m

å

ste v

ä

ga in som en kostnadspost i sina kalkyler 

ä

r de villkor som enligt kontrollinjen skall kunna knytas till ett verksamhetstillst

å

nd och som f

ö

retaget inte kan bortse fr

å

n kan komma att f

ö

r

ä

ndras och utvidgas.

De villkor som 

ä

r t

ä

nkta att f

ö

rekomma 

ä

r av tv

å

 slag, allm

ä

nna och individuella. Betr

ä

ffande de allm

ä

nna villkoren n

ä

mns fr

ä

mst att verksamhetstillst

å

ndet skall f

ö

rbindas med villkor att f

ö

retaget skall eftei komma OECDs riklinjer f

ö

r multinationella f

ö

retag. Samtidigt s

ä

gs (sid 493) att vad riktlinjerna inne­h

å

ller om offentlig information m

å

ste anses otill­fredsst

ä

llande: "Vad som fr

ä

mst s

ä

tter ned v

ä

rdet av denna information 

ä

r att i och f

ö

r sig viktiga upp­lysningar om r

ö

relseresultat och annat inte beh

ö

ver redovisas med nedbrytning p

å

 de olika v

ä

rdl

ä

nderna." D

ä

rf

ö

r f

ö

resl

å

s med OECD-riktlinjerna som utg

å

ngspunkt vissa till

ä

gg och 

ä

ndringar till den i riktlinjerna angivna informationsstandarden. Kontrollinjen medger (sid 496) att offentligg

ö

randet av uppgifter om kon­cernens verksamhet i ett enskilt land kan medf

ö

ra konkurrensnackdelar samt att h

ä

nsyn ocks

å

 b

ö

r kunna tas till detta f

ö

rh

å

llande. Man forts

ä

tter:

"Avg

ö

randet av denna fr

å

ga b

ö

r emellertid inte vara en angel

ä

genhet f

ö

r den utl

ä

ndska koncernen. Granskningen av att l

ä

mnad information 

ä

r i 

ö

ver­ensst

ä

mmelse med uppst

ä

llda krav b

ö

r ankomma p

å

tillst

å

ndsmyndigheten. Kan en utl

ä

ndsk koncern inf

ö

r tillst

å

ndsmyndigheten p

å

ö

vertygande s

ä

tt visa att det principiella kravet p

å

 l

ä

nderned-brytning inte kan iakttas utan f

ö

rf

å

ng f

ö

r den utl

ä

ndska koncernens verksamhet, b

ö

r tillst

å

nds­myndigheten i det enskilda fallet kunna ta h

ä

nsyn h

ä

rtill."

H

ä

rigenom kommer OECDs riktlinjers frivilliga karakt

ä

r att i princip f

ö

rsvinna f

ö

r utlands

ä

gda f

ö

retag. Dett kan inneb

ä

ra diskriminering mellan svensk

ä

gda och utlands

ä

gda f

ö

retag och kan ocks

å

 inneb

ä

ra diskrimi­nering mellan olika utlands

ä

gda f

ö

retag. Enligt en rapport 1979 fr

å

n Statens Industriverk "Multinatio­nella f

ö

retags inform

ä

tionsgivning. En unders

ö

kning av hur f

ö

retagen f

ö

ljer OECDs riktlinjer" redovisade endast ett svensk

ä

gt f

ö

retags r

ö

relseresultat per geografiskt omr

å

de. Industrif

ö

rbundet finner denna uppgift rimlig eftersom f

ö

rbundet i

ö

verl

ä

ggningar med och vid r

å

dgivning till f

ö

retag kunnat konstatera att just den uppgiften 

ä

r s

ä

rskilt k

ä

nslig fr

å

n kon­kurrenssynpunkt. Det 

ä

r s

å

lunda ett v

ä

sentligt svenskt industriintresse, inte minst f

ö

r exportindustrin att riktlinjernas frivilliga karakt

ä

r bibeh

å

lls. Mot

Prop. 1981/82:135

177

bakgrund av detta starka svenska industriintresse framst

å

r en s

ä

rbehandling av utlands

ä

gda f

ö

retag som obillig. D

å

 det g

ä

ller f

ö

rh

å

llandet mellan olika utlands

ä

gda f

ö

retag kan inte uteslutas att f

ö

retag, f

ö

r vilka 

å

beropande av aff

ä

rshemlighet 

ä

r v

ä

sentlig i visst h

ä

nseende r

ö

rande till

ä

mpningen av OECD-reglerna, och vilkas produkter eller tj

ä

nster 

ä

r av v

ä

sentlig betydelse f

ö

r landet genom denna betydelse kan skapa en st

ö

rre f

ö

rst

å

else hos tillsynsmyndigheten 

ä

n andra utlands

ä

gda f

ö

retag.

S

å

som den v

ä

sentligaste kostnadsposten som kan f

ö

lja av s

ä

rbehandling m

å

ste ett utlands

ä

gt f

ö

retag r

ä

kna med de individuella villkor som kan knytas till ett verksamhetstillst

å

nd. Kontrollinjen anf

ö

r (sid 500): ''Rlent allm

ä

nt b

ö

r det ocks

å

 vara m

ö

jligt att be­st

ä

mma att syssels

ä

ttningen vid ett f

ö

retag inte f

å

r s

ä

nkas under viss niv

å

. Garantier b

ö

r vidare kunna s

ö

kas f

ö

r att f

ö

retaget tar upp viss verk­samhet av betydelse f

ö

r f

ö

retagets m

ö

jligheter att fortleva och utvecklas. S

å

dana villkor kan exempelvis avse att f

ö

retaget skall bedriva visst forsknings- och utvecklingsarbete, att f

ö

retagets verksamhet skall tillf

ö

ras viss produktionsmetod eller vissa forskningsresultat eller att f

ö

re­taget under viss tid skall fullg

ö

ra ett n

ä

rmare angivet investeringsprogram."

Detta inneb

ä

r att beslutsr

ä

tten r

ö

rande v

ä

sentliga kostnadsfaktorer 

ö

vertas av myndigheter som ej har n

å

got ekonomiskt ansvar f

ö

r kostnaderna. Det ekono­miska ansvaret kvarstannar dock hos f

ö

retaget. Efter­som villkor av detta slag enligt f

ö

rslaget egentligen kan komma att l

ä

ggas p

å

 f

ö

retaget n

ä

r som helst under verksamhetens g

å

ng blir dessutom kostnaderna ober

ä

k­neliga.

Organisationerna m

å

ste framh

å

lla att uttalanden och "garantier" i lagtext, motiv eller av till

ä

mpande myn­digheter om att villkorsarsenalen skall till

ä

mpas med omd

ö

me, att h

ä

nsyn skall tas till f

ö

retagets f

ö

rh

å

l­landen etc, av konkurrensutsatta f

ö

retag inte kan tillm

ä

tas n

å

gon eller endast ringa betydelse. Det 

ä

r en grundl

ä

ggande f

ö

retagsekonomisk princip att till r

ä

tten att besluta om kostnader f

ö

r ett f

ö

retag m

å

ste kopplas ett kostnadsansvar. Med ansvar menas h

ä

r inte n

å

gon allm

ä

n ansvarsk

ä

nnande attityd utan att den ansvarige inf

ö

r sina huvudm

ä

n har att st

å

 f

ö

r konsekven­serna av sina beslut. Det 

ä

r p

å

 den principen aktie­bolagslagens regler om f

ö

retagets ledning bygger. Denna princip genomsyrar ocks

å

 de effektiva f

ö

retagens beslutsordning. V

ä

sentliga avvikelser fr

å

n den prin­cipen rymmer inom sig risken f

ö

r ett f

ö

retags under­g

å

ng. I ett st

ö

rre samm.anhang medf

ö

r s

å

dana avvikelser att samh

ä

llsekonomiska system kan bryta samman.

12    Riksdagen 1981/82. t saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

178

Genom att villkor av det slag som kontrollinjen anf

ö

r - och som 

ä

ven synes kunna f

ö

rekomma enligt f

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag - kan medf

ö

ra att be­slutsr

ä

tt i v

ä

sentliga f

ö

retagsekonomiska fr

å

gor 

ö

verflyttas fr

å

n f

ö

retagets  ledning till myndigheter kommer f

ö

rslaget i strid mot f

ö

ruts

ä

ttningarna f

ö

r en marknadshush

å

llning. Genom att det f

ö

reslagna regelsystemet dessutom skall till

ä

mpas f

ö

r endast en viss del av n

ä

ringslivet,dvs diskriminerande, 

ä

r det f

ö

r organisationerna uppenbart att reglerna f

å

r betydande investeringsh

ä

mmande effekter.

Kontroll- och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

rslag till verksamhetskontroll inneh

å

ller b

å

da vite som sank­tionsmedel. Kontrollinjens koncessionssystem ger ocks

å

 utrymme att 

å

terkalla verksamhetstillst

å

nd eller att f

ö

rel

ä

gga den utl

ä

ndske 

ä

garen att inom viss tid avyttra sina aktier eller andelar i f

ö

retaget.

Risken att verksamhetstillst

å

nd kan komma att 

å

ter­kallas kan ha viss betydelse f

ö

r f

ö

retag som 

ä

nnu icke alls 

ä

r etablerade i landet. F

ö

r flertalet utlands

ä

gda f

ö

retag som redan finns i landet torde dock risken f

ö

r 

å

terkallelse praktiskt sett framst

å 

som begr

ä

nsad s

ä

rskilt som - vilket kontrollinjen sj

ä

lv framh

å

ller - 

å

terkallelse

ä

r ett tveeggat instrument som kan medf

ö

ra betydande ol

ä

genheter f

ö

r de anst

ä

llda vid f

ö

retaget och f

ö

r tredje man. Dock skall den psykologiska betydelsen av 

ä

terkallelse-m

ö

jligheten inte underskattas eftersom den kan tolkas som ett uttryck f

ö

r en misst

ä

nksamhet och allm

ä

nt negativ attityd mot utl

ä

ndska investeringar.

Den sanktion som f

ö

r f

ö

retagen kommer att framst

å 

som praktiskt beaktansv

ä

rd och sannolik blir vite. Sett mot bakgrund av den villkorskatalog som st

ä

llts upp m

å

ste f

ö

retagen r

ä

kna med att vite f

ö

rekommer som ett "argument" i f

ö

rhandlingar med f

ö

retagen 

ä

ven i begr

ä

nsade 

ä

renden. Det anses av b

å

de kon­troll- och f

ö

rhandlingslinjen op

å

kallat att regel­m

ä

ssigt tillgripa omedelbara vitesf

ö

rel

ä

gganden. Det skulle sannolikt ocks

å

 vara f

ö

retagens attityd att de og

ä

rna utsatte sig f

ö

r ett vitesf

ö

rel

ä

ggande. Det kan d

å

 komma att framst

å

 som om myndigheterna "vinner" den typ av f

ö

rhandlingar som kan f

ö

rekomma. Emeller­tid p

å

verkas f

ö

retag - s

å

v

ä

l som enskilda - av att deras handlande styrs av hot och l

å

ngsiktigt s

ö

ker man naturligen undvika att vara styrd under s

å

dana f

ö

ruts

ä

ttningar. Investeringsklimatet kommer att framst

å

 som negativt och f

ö

retagens engagemang m

å

ste tendera att bli mer passivt. Stagnation och tillbaka­g

å

ng blir d

ä

 det naturliga h

ä

ndelsef

ö

rloppet som inte kommer att kunna hindras med aldrig s

å

 kraft­fulla f

ö

rel

ä

gganden. I de sammanhang som 

ä

r aktuella kan viten endast anv

ä

ndas f

ö

r skenl

ö

sningar.

Prop. 1981/82:135

179

Som alternativ till 

å

terkallelse av verksamhetstill­st

å

nd som yttersta sanktionsmedel f

ö

resl

å

r kontroll­linjen f

ö

rel

ä

ggande f

ö

r den utl

ä

ndske 

ä

garen att avyttra sina aktier eller andelar i f

ö

retaget. S

å

dana f

ö

rel

ä

gganden har f

ö

retagen, s

ä

rskilt s

å

dana som in­vesterat i u-l

ä

nder, erfarenhet av. De anv

ä

nds d

å 

inte som sanktionsmedel utan som instrument f

ö

r att genomf

ö

ra en nationaliseringspolitik. Om ett p

å

 den utlands

ä

gda sektorn generellt till

ä

mpligt nationali-seringsinstrument inf

ö

rs i Sverige 

ä

r det mycket troligt att - med h

ä

nsyn till f

ö

retagens kunskap om hur s

å

dana regleringar brukar verka - s

å

v

ä

l f

ö

retag som andra stater uppfattar att Sverige g

ö

r en v

ä

sent­lig kurs

ä

ndring i sin politik r

ö

rande internationell? investeringar. En s

å

dan tolkning av inneb

ö

rden ligger n

ä

ra till hands eftersom ett uttalat huvudsyfte med den f

ö

reslagna lagstiftningen 

ä

r att tillf

ö

rs

ä

kra samh

ä

llet m

ö

jligheter att best

ä

mma den utlands

ä

gda f

ö

retagssektorns storlek. Ett naturligt medel att justera storleken 

ä

r lagregler som direkt riktas mot det utl

ä

ndska 

ä

gandet. Den omst

ä

ndigheten att enligt f

ö

rslaget regeringen skall vara pr

ö

vningsmyndighet i avyttrings

ä

renden framst

å

r inte som n

å

gon r

ä

ttss

ä

ker­hetsgaranti. Regeringen 

ä

r ju ett politiskt organ, inte en opartisk domstol. 

Ä

ven om man inte har sk

ä

l anta att en vid ett visst tillf

ä

lle sittande regering skall st

å

 f

ö

r en viss kurs

ä

ndring vet f

ö

retag med internationell erfarenhet att nya regeringar kan anv

ä

nda gamla lagar f

ö

r att utan att v

ä

cka uppseende genomf

ö

ra v

ä

sentliga politiska nydaningar. Detta g

ä

ller s

ä

rskilt lagar som har den allm

ä

nna utformning som det nu framlagda f

ö

rslaget. Avyttringsregeln kan d

ä

rf

ö

r medf

ö

ra att f

ö

retag bed

ö

mer de politiska riskerna med investeringar i Sverige som st

ö

rre 

ä

n f

ö

r n

ä

rvarande. Att detta har investeringsh

ä

mmande effekter 

ä

r f

ö

r organisationerna uppenbart.

Negativa effekter kan ocks

å

 antas f

ö

lja av kontroll-och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

rslag om tillsyn. Orga­nisationerna skall h

ä

r inte upprepa n

ä

ringslivets in­v

ä

ndningar mot f

ö

rslaget om offentliga revisorer utan vill i den delen h

ä

nvisa till tidigare remissyttran­den bl a 

ö

ver Samarbetsutredningens bet

ä

nkande F

ö

retag och Samh

ä

lle. Vad som i detta sammanhang b

ö

r kommen­teras 

ä

r de diskriminerande insyns- och 

ö

vervaknings­regler som f

ö

resl

å

s. F

ö

r moderna industrif

ö

retag 

ä

r det inte fr

ä

mmande att olika l

ä

nders myndigheter till sitt f

ö

rfogande har insyns- och kontrollm

ö

jligheter f

ö

r att de skall kunna fullg

ö

ra sina f

ö

rfattningsen­liga uppgifter. I de avancerade industristaterna 

ä

r dock huvudprincipen att f

ö

retagen 

å

tnjuter ett in­tegritetsskydd och myndigheternas r

ä

tt att bryta igenom detta skydd 

ä

r p

å

 olika s

ä

tt begr

ä

nsad. Dessa begr

ä

nsningar 

ä

r 

ä

ven i samh

ä

llets intresse exempelvis s

å

 att misstanke inte skall kunna uppst

å

 att aff

ä

rs-

Prop. 1981/82:135

180

hemligheter p

å

ett otillb

ö

rligt s

ä

tt f

ö

rs 

ö

ver till statligt 

ä

gda f

ö

retag. Med h

ä

nsyn till den av kon­troll- och f

ö

rhandlingslinjerna f

ö

reslagna verksamhets­kontrollens generella omfattning framst

å

r de s

ä

rskilda tillsynsreglerna i form av upplysningsplikt f

ö

r f

ö

re­tagen, inspektion av industriverket och f

ö

rordnande av offentlig utredningsman som ingrepp gentemot vilka f

ö

retagen skulla vara i en r

ä

ttsl

ö

s position. Skulle tillsyn enligt den framlagda modellen f

ö

resl

å

s g

ä

lla f

ö

r alla f

ö

retag i Sverige skulle n

ä

ringslivet tvek­l

ö

st avstyrka ett s

å

dant f

ö

rslag. Inf

ö

rs en mot de utlands

ä

gda f

ö

retagen diskriminerande tillsyn med l

å

ngtg

å

ende insyn 

ä

r det sannolikt att koncernerna i vilka de ing

å

r s

ö

ker skydda aff

ä

rshemligheter genom att tillse att skyddsv

ä

rda uppgifter inte kommer in i landet. Detta skulle minska de svenska dotterf

ö

re­tagens m

ö

jligheter att fullg

ö

ra avancerade uppgifter, s

ä

rskilt i form av utvecklingsinsatser. Insynsregler­na kan antas f

å

 en negativ effekt p

å

 teknologifl

ö

det fr

å

n utlandet till Sverige.

KONTROLL AV F

Ö

RETAGSF

Ö

RV

Ä

RV

Grundl

ä

ggande fr

å

gor

Redan enligt g

ä

llande lagstiftning finns en kontroll av utl

ä

ndska

ö

vertaganden av svenska f

ö

retag. Vik­tigast d

ä

rvid 

ä

r 1916 

å

rs inskr

ä

nkningslag. Genom att aktiebolag utan fullst

ä

ndigt utl

ä

nningsf

ö

rbeh

å

ll i bolagsordningen faller utanf

ö

r kontrollen enligt den lagen 

ä

r lagstiftningen inte helt

ä

ckande. Detta beh

ö

ver dock inte omedelbart f

ö

ranleda att det s

ä

r­skilda kontrollomr

å

det f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv utvidgas. Organisationerna delar den tveksamhet som f

ö

retr

ä

darna f

ö

r likabehandlingslinjen uttalat h

ä

r­vidlag.

Utredningen om utl

ä

ndska

ö

vertaganden av svenska f

ö

retag har utf

ö

rt sitt uppdrag parallellt med kon­kurrensutredningen som framlagt f

ö

rslag om en icke­diskriminerande fusionskontroll. Sedan b

å

da utred­ningarna nu framlagt sina bet

ä

nkanden uppkommer fr

å

ga om samordning mellan dessa lagf

ö

rslag.

N

ä

ringslivets organisationer har i och f

ö

r sig av­styrkt konkurrensutredningens f

ö

rslag. Skulle den utredningens f

ö

rslag 

ä

ndock l

ä

ggas till grund f

ö

r lagstiftning bortfaller enligt organisationerna helt sk

ä

len f

ö

r en gentemot utl

ä

ndska r

ä

ttssubjekt diskri­minerande f

ö

rv

ä

rvskontroll. Samh

ä

llsintressena skulle kunna v

ä

l tillgodoses inom ramen f

ö

r den generella kontrollen 

ä

ven om f

ö

rv

ä

rvaren skulle vara ett ut­l

ä

ndskt f

ö

retag.

Prop. 1981/82:135

181

Skulle

å

andra sidan n

å

gon generell fusionskontroll icke genomf

ö

ras kvarst

å

r fr

å

gan om kompletterande regler till 1916 

å

rs lag. Av v

ä

sentlig betydelse f

ö

r organisationernas st

ä

llningstagande

ä

r

ä

ven i denna fr

å

ga att Sverige framf

ö

r allt 

ä

r ett ursprungsland f

ö

r internationella investeringar och att Sverige d

ä

rf

ö

r har ett intresse av att de olika staternas nationella regler och de internationella reglerna om utl

ä

ndska f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv 

ä

r liberala.

Detta intresse 

ö

kar. Organisationerna vill s

ä

rskilt framh

å

lla betydelsen i detta h

ä

nseende f

ö

r tillv

ä

xt­f

ö

retag. I det kostnads- och konkurrensl

ä

ge som r

å

der i industril

ä

nderna 

ä

r det sv

å

rare f

ö

r nya f

ö

retag att skapa och h

å

lla en internationell marknadsposition genom att s

å

 att s

ä

ga v

ä

xa steg f

ö

r steg. I-l

ä

nderna som 

ä

r de viktigaste f

ö

r svensk exportindustri 

ä

r s k "mature m

ä

rkets" med en v

ä

letablerad struktur och relativt ringa expansion. Expansiva exportsatsningar p

å

 dessa marknader m

å

ste f

ö

r att lyckas ofta ske "spr

å

ngvis" dvs det 

ä

r n

ö

dv

ä

ndigt att p

å

 begr

ä

nsad tid skapa en f

ä

rdig distributions- och serviceorgani­sation. F

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv spelar d

å

 en v

ä

sentlig roll f

ö

r att snabbt uppn

ä

 en marknadst

ä

ckning. D

ä

rf

ö

r 

ä

r det ett markerat svenskt exportindustrielit intresse att regler och praxis r

ö

rande utl

ä

ndska f

ö

retagsf

ö

r­v

ä

rv 

ä

r liberala framf

ö

r allt i i-l

ä

nderna och att Sverige verkar f

ö

r en liberalisering. Organisationerna avstyrker d

ä

rf

ö

r en utvidgning av den mot utl

ä

ndska f

ö

retag restriktiva lagstiftningen om f

ö

rv

ä

rv av f

ö

retag.

Om en s

å

dan utvidgning 

ä

ndock skulle komma till st

å

nd 

ä

r det angel

ä

get att dess diskriminerande karakt

ä

r begr

ä

nsas och att det direkt av reglerna framg

å

r att de inte syftar till n

å

gon 

ä

ndring i praxis av Sveriges hittillsvarande liberala politik. Reglerna b

ö

r 

å

ter­spegla Sveriges internationella 

å

taganden, framf

ö

r allt OECDs kapitalliberaliseringsstadga. F

ö

rv

ä

rvs­kontrollen b

ö

r d

å

 utformas enligt grunderna f

ö

r likabehandlingslinjens f

ö

rslag. Detta inneb

ä

r s

å

lunda att av lagtexten uttryckligen b

ö

r framg

å

 att ett f

ö

r­v

ä

rv skall kunna hindras endast om det skulle 

å

samka rikets intressen utomordentlig skada.

Tekniska kommentarer

F

ö

rhands- eller efterhandskontroll

Ut

ö

ver dessa kommentarer till de grundl

ä

ggande fr

å­

gorna vill organisationerna ta upp vissa tekniska fr

å

gor r

ö

rande kontrollens utformning. Konkurrensut-

Prop. 1981/82:135

182

redningens och utredningens om utl

ä

ndska 

ö

vertaganden av svenska f

ö

retag f

ö

rslag om fusionskontroll skiljer sig s

å

 att det f

ö

rsta f

ö

rslaget inneb

ä

r en efterhands­pr

ö

vning medan de senare f

ö

rslagen inneb

ä

r en f

ö

r­handspr

ö

vning d

ä

r underl

å

tenhet att g

ö

ra ans

ö

kan p

å 

f

ö

reskrivet s

ä

tt sanktioneras med f

ö

rv

ä

rvets ogiltig­het. Av h

ä

nsyn till oms

ä

ttningens s

ä

kerhet, och d

å

n

å

gon 

ä

ndring av hittillsvarande liberala politik inte 

ä

r avsedd, anser organisationerna att en ogiltighets-sanktionerad f

ö

rhandspr

ö

vning inneb

ä

r en alltf

ö

r res­triktiv reglering. Betr

ä

ffande oms

ä

ttningens s

ä

kerhet b

ö

r erinras om att kontrollsubjekt enligt den f

ö

re­slagna lagstiftningen 

ä

r inte blott utlands

ä

gda f

ö

retag utan 

ä

ven en stor grupp svensk

ä

gda aktiebolag utan utl

ä

nningsf

ö

rbeh

å

ll i sina bolagsordningar. Det finns goda sk

ä

l anta att i praktiken p

å

 grund av bristande kunskaper om r

ä

ttsreglerna eller bristande noggrannhet de formella ans

ö

kningsreglerna i ett flertal fall inte skulle komma att iakttas. Det synes vara en alltf

ö

r allvarlig icke avsedd bieffekt av reglerna att i s

å

dana fall avtal som skulle falla utanf

ö

r lagens prim

ä

ra syfte skulle bli ogiltiga. D

ä

rf

ö

r b

ö

r en eventuell komplettering av 1916 

å

rs inskr

ä

nkningslag l

ä

mpligast byggas som en efterhandskontroll enligt den modell konkurrensutredningen lagt fram.

Undantag f

ö

r f

ö

rv

ä

rv genom konvertering av v

ä

rdepapper

Den f

ö

reslagna f

ö

rv

ä

rvskontrollen omfattar i och f

ö

r sig inte f

ö

rv

ä

rv av skuldebrev. Om d

ä

remot borgen

ä

ren p

å

 grund av konvertibelt skuldebrev vill byta ut det m.ot aktier i bolaget eller p

å

 grund av skuldebrev med optionsr

ä

tt vill delta i nyteckning av aktier i bo­laget, 

ä

r detta att betrakta som tillst

å

ndpliktigt f

ö

rv

ä

rv.

Kontroll- och f

ö

rhandlingslinjen har i bet

ä

nkandet (sid 435) som sk

ä

l f

ö

r att inte undanta ifr

å

gavarande f

ö

rv

ä

rv fr

å

n tillst

å

ndsplikten angivit att risken f

ö

r kringg

å

ende av lagstiftningen d

ä

rigenom skulle bli alltf

ö

r stor.

En motsvarande intressekonflikt behandlades i samband med tillkomsten av lagen om konvertibla skuldebrev. Departementschefen uttalade i samband h

ä

rmed:

"Sett fr

å

n f

ö

rv

ä

rvarens synpunkt skulle emeller­tid en ogiltighetsp

å

f

ö

ljd vara helt orimlig, eftersom f

ö

rv

ä

rvaren endast gjort g

ä

llande den r

ä

tt att f

å

 en fri aktie som tillkommer honom enligt skuldebrev eller optionsbevis. Man kan inte heller rikta n

å

gon anm

ä

rkning mot bolaget f

ö

r att det infriat sin utf

ä

stelse enligt skulde­brevet eller optionsbeviset. Det 

ä

r som nyss framh

ö

lls tv

ä

rtom angel

ä

get att placerare kan lita p

å

 att bolagen uppfyller sina 

å

taganden."

I propositionen f

ö

reslogs d

ä

rf

ö

r en j

ä

mkning av 3

§

 i 1916 

å

rs lag s

å

 att aktief

ö

rv

ä

rv i den beskrivna situationen skulle bli giltiga. Denna j

ä

mkning genom­f

ö

rdes ocks

å

 vid lagstiftningens antagande.

Prop. 1981/82:135

183

Likas

å

 har konkurrensutredningen i sitt f

ö

rslag till fusionskontroll kommit till en motsvarande st

å

ndpunkt. Fr

å

n pr

ö

vningsomr

å

det har s

å

lunda undantagits utbyte av fordran enligt konvertibelt skuldebrev mot aktie eller ut

ö

vande av optionsr

ä

tt enligt skuldebrev till nyteckning av aktie. Konkurrensutredningen anf

ö

rde: "Vid en samlad bed

ö

mning har utredningen funnit 

ö

verv

ä

gande sk

ä

l tala f

ö

r att inte i nul

ä

get f

ö

resl

å

å

tg

ä

rder som kan rubba infriandet av de r

ä

ttigheter vilka utgjort f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r prestationer som bolaget redan har tillgodogjort sig."

Mot bakgrund av det ovan anf

ö

rda f

ö

rordar organisa­tionerna att aktief

ö

rv

ä

rv genom konvertering av konvertibelt v

ä

rdepapper eller utnyttjande av options­r

ä

tt till nyteckning undantas fr

å

n lagens till

ä

mp­ningsomr

å

de.

Begr

ä

nsning med h

ä

nsyn till f

ö

retagsstorlek

Konkurrensutredningen har i sitt l

ä

mnade lagf

ö

rslag till fusionskontroll f

ö

reslagit att fr

å

n pr

ö

vnings­omr

å

det undanta f

ö

rv

ä

rv n

ä

r det f

ö

retag eller den r

ö

relse eller del av r

ö

relse som f

ö

rv

ä

rvet avser un­derstiger vissa storleksgr

ä

nser.

Konkurrensutredningens val av storleksgr

ä

nser kan kritiseras i sig. Enligt organisationernas uppfatt­ning 

ä

r dock den visade 

ö

nskan att s

ö

ka avgr

ä

nsa pr

ö

vningsomr

å

det till fall d

ä

r beaktansv

ä

rda allm

ä

nna intressen kan motivera en pr

ö

vning synnerligen lovv

ä

rd.

Ä

n starkare g

ö

r sig samma sk

ä

l g

ä

llande i avseende p

å 

en 

ö

vertagandekontroll inom ramen f

ö

r en diskrimine­rande lagstiftning. Enligt organisationernas uppfatt­ning f

å

r det anses som uteslutet att direktinveste­ringar i mindre f

ö

retag skulle 

å

samka Sveriges in­tressen utomordentlig skada.

Mot bakgrund av det anf

ö

rda f

ö

rordar organisationerna en regel korresponderande till konkurrensutredningens f

ö

rslag.

Kontrollgr

ä

nserna f

ö

r tillst

å

ndsplikt

Organisationerna delar likabehandlingslinjens uppfatt­ning att i aktiebolag vars bolagsordning har full­st

ä

ndigt utl

ä

nningsf

ö

rbeh

å

ll saknar utl

ä

ndska r

ä

tts­subjekt m

ö

jlighet till best

ä

mmande inflytande och att utl

ä

nningars f

ö

rv

ä

rv av aktier i s

å

dana bolag ej b

ö

r

Prop. 1981/82:135

184

omfattas av n

å

gon s

ä

rskild kontroll. D

ä

rf

ö

r avstyrker organisationerna kontroll- och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

rslag i denna del. Enligt organisationerna b

ö

r 

ä

ven i 

ö

vrigt kontrollgr

ä

nserna best

ä

mmas enligt likabe­handlingslinjens f

ö

rslag, dvs 10, 20 och 50 procent av aktiekapitalet eller r

ö

stetalet i aktiemarknads­bolag och 20 och 50 procent i 

ö

vriga bolag.

Organisationerna vill erinra mot utformningen av den f

ö

reslagna "sl

ä

ktkatalogen". Liksom bankf

ö

reningen framh

å

llit i sitt remissyttrande b

ö

r regler av detta slag utformas med beaktande av aktief

ö

rv

ä

rvarens le­gala m

ö

jligheter att tillf

ö

rs

ä

kra sig de erforderliga uppgifterna fr

å

n n

ä

rst

å

ende. Sl

ä

ktkatalogen b

ö

r d

ä

rf

ö

r begr

ä

nsas till omyndiga barn under aktief

ö

rv

ä

rvarens v

å

rdnad och b

ö

r i vart fall inte d

ä

rut

ö

ver omfatta fler 

ä

n make.

Svenskdominerade f

ö

retags internationella kapital­f

ö

rs

ö

rjning

Svenskt n

ä

ringsliv h

ä

mtar i synnerligen begr

ä

nsad om­fattning riskvilligt kapital fr

å

n den internationella kapitalmarknaden. Ett litet antal stora exportf

ö

retag, vissa med och andra utan fullst

ä

ndiga utl

ä

nningsf

ö

r­beh

å

ll i sina bolagsordningar, 

ä

r dock introducerade med sina aktier p

å

 utl

ä

ndska b

ö

rser. Med h

ä

nsyn till dessa f

ö

retags intressen och det freimtida intresset av tillg

å

ng till de utl

ä

ndska aktiemarknaderna 

ä

r det av vikt att s

å

dan lagstiftning inte genomf

ö

rs som 

ä

r 

ä

gnad att hindra utl

ä

ndsk b

ö

rsintroduktion eller h

ä

mma utl

ä

nningars intresse att f

ö

rv

ä

rva svenska aktier och konvertibla skuldebrev s

å

som portf

ö

ljinvesteringar.

Betr

ä

ffande de n

ä

rmare synpunkterna h

ä

rvidlag vill organisationerna h

ä

nvisa till vad som i denna del anf

ö

res i remissyttrandet fr

å

n styrelsen f

ö

r Stock­holms fondb

ö

rs.

Internationella kapitalf

ö

rs

ö

rjningsaspekter talar s

å­

lunda mot den f

ö

reslagna lagstiftningen. I vart fall 

ä

r det n

ö

dv

ä

ndigt att minimera de risker som lagstift­ning skulle inneb

ä

ra. En v

ä

g skulle kunna vara att f

ö

r enskilda f

ö

retag som v

ä

nder sig till den internatio­nella kapitalmarknaden medge s

å

dana undantag som 

ä

r erforderliga f

ö

r att tillgodose de krav som finns fr

å

n utl

ä

ndska b

ö

rser eller eljest fr

å

n marknaden. I samt­liga linjers lagf

ö

rslag (40, 21 resp 37 

§§

) finns en regel enligt vilken regeringen skall kunna medge undantag fr

å

n s

å

dan best

ä

mmelse i lagen vars upp­r

ä

tth

å

llande i visst fall icke beh

ö

vs med h

ä

nsyn

Prop. 1981/82:135

185

till lagens syfte. Det 

ä

r angel

ä

get att av lagtexten och motiven klart framg

å

r att s

å

dana undantag kan med­ges f

ö

r de fall som nu angivits.

Ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelser

Organisationerna inst

ä

mmer i likabehandlingslinjens f

ö

rslag till 7. enligt vilken aktief

ö

rv

ä

rv som sker med 

å

beropande av hembudsklausul som tillkommit f

ö

re 1978-10-01 inte skall omfattas av lagens till

ä

mpnings­omr

å

de .

SAMMANFATTNING AV ORGANISATIONERNAS HUVUDSYNPUNKTER

Kontroll- och f

ö

rhandlingslinjerna i utredningen omut-l

ä

ndska 

ö

vertaganden av svenska f

ö

retag har f

ö

re­slagit diskriminerande system f

ö

r kontroll av utlands­

ä

gda f

ö

retags etablering och verksamhet i Sverige. Den yttersta r

ä

tten att fatta v

ä

sentliga f

ö

retags­ekonomiska beslut lyfts 

ö

ver fr

å

n f

ö

retagen till myndigheter som ej har n

å

got ekonomiskt ansvar f

ö

r f

ö

retagens kostnader. Kontrollen skall uppr

ä

tth

å

llas med kraftiga sanktioner.

Diskriminerande

å

tg

ä

rder mot utl

ä

ndska f

ö

retag i Sverige kan f

ö

ranleda internationella mot

å

tg

ä

rder riktade mot de svenska utlandsinvesteringarna. Det 

ä

r ocks

å

 fullt t

ä

nkbart att 

å

tg

ä

rder riktas direkt mot exporten. D

ä

rf

ö

r kan f

ö

rslagen f

å

 negativa handels­politiska effekter. Allvarligast 

ä

r dock de direkta effekterna p

å

investeringar, syssels

ä

ttning och teknologisk utveckling vid de utlands

ä

gda f

ö

retagen i Sverige.

Utredningsuppdraget syftar uttalat till att 

å

stad­komma direkta investeringshinder. Mot detta skall st

ä

llas att ett av de allvarligaste inslagen i den ekonomiska krisen i Sverige 

ä

r nedg

å

ngen i industri­investeringarna. Det 

ä

r helt n

ö

dv

ä

ndigt f

ö

r att de 

ö

vergripande samh

ä

llsm

å

len skall uppn

å

s att den eko­nomiska politiken och n

ä

ringspolitiken

ä

r investe­ringsfr

ä

mjande. Det 

ä

r nu s

ä

rskilt angel

ä

get att in­vesteringsh

ä

mmande 

å

tg

ä

rder undvikes.

Prop. 1981/82:135

186

De framlagda f

ö

rslagen

ä

r inte grundade p

å

 konstate­rade missf

ö

rh

å

llanden utan p

å

 teoretiska risker. Redan detta 

ä

r sk

ä

l f

ö

r en negativ h

å

llning till en restriktiv investeringslagstiftning.

Ber

ö

rda f

ö

retag uppfattar kontroll- och f

ö

rhandlings­linjernas f

ö

rslag som en v

ä

sentlig f

ö

rs

ä

mring av in­vesteringsf

ö

ruts

ä

ttningarna f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retag i Sverige. Den sannolika effekten kan i f

ö

rsta hand antas bli att utl

ä

ndska f

ö

retags nyetableringar - som redan 

ä

r alltf

ö

r ringa - p

å

verkas drastiskt. De redan etablerade f

ö

retagen kan antas h

ä

mmas fr

ä

mst s

å

vitt avser l

å

ngsiktiga investeringar, inte minst s

å

dana investeringar som inneb

ä

r forsknings- och utveck­lingssatsningar .

F

ö

rslagen motverkar investeringar och fl

ö

det till Sverige av internationell teknologi. De sl

å

r negativt p

å

 Sveriges internationella konkurrenskraft och d

ä

rmed ocks

å

p

å

 syssels

ä

ttningen. Det skulle vara of

ö

rsvarligt att l

ä

gga dessa f

ö

rslag till grund f

ö

r lagstiftning.

Organisationerna har genom sina kontakter med f

ö

retag inom och utom landet kunnat konstatera att redan f

ö

rslagen har lett till en rubbning av f

ö

rtroendet f

ö

r Sverige som v

ä

rdland f

ö

r internationella investeringar. Det 

ä

r ange­l

ä

get att detta f

ö

rtroende

å

terst

ä

lls. Organisationerna kan d

ä

rf

ö

r inte stanna vid att avstyrka f

ö

rslagen om. etablerings- och verksamhetskontroll utan m

å

ste hemst

ä

lla att regeringen ger till k

ä

nna att f

ö

rslagen inte kommer att f

ö

ranleda lagstiftning.

Svensk industrif

ö

rening:

De utlands

ä

gda f

ö

retagens direktinvesteringar i Sverige koncen­treras till en relativt liten men mycket betydelsefull industri­sektor, n

ä

mligen verkstadsindustrin, kemiska industrin och livsmedelsindustrin. F

ö

r Sverige liksom f

ö

r 

ö

vriga l

ä

nder i v

ä

rl-

Prop. 1981/82:135

187

den är det av utomordentligt    stor vikt att hälla gränserna öppna för internationellt utbyte av kapital,   tekniskt kunnande och innovationsverksamhet.  Det härda företagareklimat som de senare årens utveckling inom lagstiftningsomrädet skapat har bl a resulterat dels i att nyetableringen av företag kraftigt minskat och dels medfört en tendens till ökad utvandring av tekniskt know-how från Sverige.    Den kraftigt sjunkande in­vesteringsviljan Sr också en mycket oroande faktor i detta samnnanhang.

En fullständig verksamhets- och etableringskontroll för ut­ländska företag i Sverige skulle enligt föreningens mening all­varligt hämma den fortsatta utvecklingen mot ett ökat industriellt samarbete och utbyte mellan nationerna.  Det finns i Sverige i dag liksom i många andra länder en tendens till ökad protek-tionism och därnned viss isolering från övriga industrivärlden. Den hårdnande konkurrensen från främst u-länderna men även frän andra snabbt utvecklande i-länder har tyvärr negativt påverkat vår vilja och förmåga att se den industriella utveck­lingen i ett vidare globalt sammanhang.

£n utjämning av de stora skillnaderna i industriellt sammanhang mellan olika länder i världen måste utan tvekan ske.  En allt­för stark kontroll från Sveriges sida av inkomnnande kapital, kunnande och företagaranda kan inte vara till gagn för Sveriges utveckling på sikt.    Föreningen är helt ense med likabehandlingslin­jens uppfattning att med hänsyn till att Sverige är framför allt ett värdland för internationella investeringar  är det en angelä­gen handelspolitisk uppgift att motverka restriktioner för inter­nationell etablering och .utlandsägda.'företags direktinvesteringar i Sverige.

Det är även ett starkt exportindustriellt intresse att Sverige hävdar inte  minst av OECD genom 1976 års beslut framhållna principer om nationell behandling av utlandsägda företag.  Utgår man från demrätts skydds standard som är önskvärd för svenska

Prop. 1981/82:135

188

företags utlandsinvesteringar framstår ståndpunkten att ut­landsägda företags verksamhet i Sverige skall kontrolleras med stöd av särskild lagstiftning som djupt -.otillfredsställan­de.  Diskriminerande åtgärder mot utländska företag i Sverige kan föranleda internationella niotåtgärder riktade mot de svens­ka utlandsinvesteringarna.  Det är också fullt tänkbart att åtgärder kan komma att riktas direkt mot exporten med de negativa han­delspolitiska effekter detta för med sig.

Kontrollinjen har framhållit vissa områden som särskilt skulle vara i behov av speciella kontrollmöjligheter genom att möjlig­heterna till insyn för samhället och de anställda kan anses be­gränsade i det multinationella dotterföretaget,   bl a sysselsätt­ning,  konkurrensbegränsning,  prissättning m m.  Inte  inom något av de uppräknade områdena kan speciella negativa effekter på­visas föranledda av att just ett utländskt företag haft inflytande över ett svenskt företag.  Kontrollinjen har här grundat sina konstateranden endast på rent teoretiska risker.   Hittillsvarande erfarenheter ger inga som helst belägg för att utlandsägda före­tag i krissituationer skulle handla på annat sätt än inhemska företag. Däremot finns anledning att tro att de drastiska ned­läggningar och/eller  inskränkningar som ofta krävs i olönsamma företag inte skulle vara lika oundvikliga för ett dotterbolag med en internationell koncern bakom sig,   eftersom samarbetet med en sådan koncern ofta ger spridning av tekniskt kunnande och marknadskunnande med en möjlighet att tidigt förutse och anpassa sig till en ändrad produktions- och marknadsbild.

Det är väsentligt att Sverige för en likabehandlingslinje när det gäller reglerna för utländska direktinvesteringar i Sverige. De regler som gäller för svenskt näringsliv och den svenska aktie­marknaden ger enligt föreningen tillräckliga möjligheter för samhället och de anställda, att hävda sina intressen gentemot så­väl svenska som utlandsägda företag. De kollektivavtal som kan komma att slutas på medbe-stämmandelagens grund kommer att ytterligare stärka denna möjlighet.

Prop. 1981/82:135

189

Föreningen ställer sig således helt avvisande till kontroll-och förhandlingslinjernas förslag om fullständig verksamhets-och nyetableringskontroll.  Däremot instämmer föreningen i likabehandlingslinjens tanke att genom en utbyggnad av 1916 och 1 968 års lagar göra det möjligt att pröva utländska förvärv av svenska aktiebolag och handelsbolag inklusive tillståndsgivning. Det är emellertid väsentligt att då anknyta till gällande lagstift­ning och  Sveriges internationella åtaganden.  Denna tillstånds-plikt bör omfatta endast aktiebolag som saknar utlänjiings-förbehåll.

Prop. 1981/82:135

190

Svenska f

ö

retagares riksf

ö

rbund:

Kontrollinjen

Enligt detta f

ö

rslag skall ett l

å

ngtg

å

ende konces­sionssystem reglera den utlands

ä

gda f

ö

retagsenheten i Sverige, s

å

v

ä

l nyetablering som verksamhet i redaoi befintliga f

ö

retag. Hatten att bedriva r

ö

relse i Sverige g

ö

rs beroende av ett s

ä

rskilt verksam­hetstillst

å

nd. Myndigheterna skall kunna s

ä

tta villkor f

ö

r sin tillst

å

ndsgi-vning, och tillst

å

nd skall xinder vissa f

ö

ruts

ä

ttningar ocks

å

 kunna 

å

terkallas.

F

ö

rbundet vill inledningsvis framh

å

lla vikten av att vi i Sverige behandlar utl

ä

ndska f

ö

retag pa ett s

ä

tt som f

ö

r v

å

rt land g

ö

r det m

ö

jligt att h

ä

vda principen om icke diskriminering av svenska f

ö

retag i utlandet. Som framh

å

lls i utredningens bet

ä

nkande kan s

å

ledes Sverige s

ä

gas vara mera ett hemland f

ö

r multinationella f

ö

retag 

ä

n ett v

ä

rdland f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retag. Detta framg

å

r bl a av att de utg

å

ende direktinvesteringarna 1977 uppgick till 4.315 miljoner kronor medan de ing

å

ende direkt-investeringarna var 6U3 miljoner kronor.

Det b

ö

r dessutom framh

å

llas att den utl

ä

ndska f

ö

re­tagsetableringen h

ä

r i landet i sig medf

ö

r flera f

ö

rdelar. De utlands

ä

gda f

ö

retagen har en stor betydelse f

ö

r syssels

ä

ttningen i Sverige. 

Å

r 1973 uppgick antalet anst

ä

llda i utlands

ä

gda f

ö

retag, om d

ä

rmed f

ö

rst

å

s f

ö

retag som till minst 20 % 

ä

r i utl

ä

ndsk

ä

go, till 155.000 personer, eller 7,6  av det totala antalet anst

ä

llda inom det svenska n

ä

ringslivet. Vidare b

ö

r erinras om det tekniska kunnande som inf

ö

rs till Sverige genom m

å

nga utl

ä

ndska f

ö

retags etableringar h

ä

r.

Redan av nu angivna principiella sk

ä

l avvisar F

ö

rbundet konti-ollinjen. Den inneb

ä

r en s

ä

rreglering f

ö

r utlands

ä

gda f

ö

retag som otvetydigt diskriminerar dessa i f

ö

rh

å

llande till svenska f

ö

retag. Det finns emellertid flera andra sk

ä

l mot kontrollinjen som i detta sammanhang b

ö

r redovisas. N

ä

r ett utl

ä

ndskt f

ö

retag 

ö

verv

ä

ger etablering i Sverige unders

ö

ker man regelm

ä

ssigt vilka f

ö

rh

å

llanden som r

å

der h

ä

r. Det utl

ä

ndska f

ö

retaget g

ö

r d

ä

rvid en J

ä

mf

ö

relse mellan f

ö

ruts

ä

ttningarna i Sverige och dem i alter­nativa l

ä

nder. Inte s

ä

llan kan ett utl

ä

ndskt f

ö

re­tag ha intresse av en nordisk etablering och d

ä

r­vid v

ä

lja mellan Sverige och dess grannl

ä

nder. Naturligt nog kan det i andra fall r

ö

ra sig om att g

ö

ra en investering i Sverige eller att helt avst

å

. En lagreglering av den karakt

ä

r som kontroll­linjen inneb

ä

r kan - inte minst genom of

ö

rutserbar­heten i de villkor och restriktioner som kan komma att g

ä

lla f

ö

r etableringen och den avsedda verk­samheten - vara ett tillr

ä

ckligt sk

ä

l f

ö

r att an­tingen avst

å

 fr

å

n investeringen eller att g

ö

ra den i ett annat nordiskt land. Genom Danmarks anslutning till EG har t ex ett successivt 

ö

kat intresse kunnat f

ö

rm

ä

rkas f

ö

r etablering i Danmark som alternativ till etablering i Sverige.

Prop. 1981/82:135

191

Etableringen av utl

ä

ndska f

ö

retag i Sverige har under en f

ö

ljd av 

å

r varit i stort sett konstant. Sedan 

å

r 1977 har d

ä

remot en inte obetydlig upp­g

å

ng i de utl

ä

ndska f

ö

retagens investeringar h

ä

r i landet kunnat noteras. Det torde knappast r

å

da n

å

gon tveksamhet om att denna utveckling under­l

ä

ttats av det faktum att den svenska lagstiftningen r

ö

rande utlands

ä

gda f

ö

retag 

ä

r s

å

v

ä

l klar som icke diskriminerande. Den m

å

h

ä

nda mindre f

ö

r

ä

ndring av f

ö

rh

å

llandena f

ö

r de utlands

ä

gda f

ö

retagen som skulle bli en f

ö

ljd av kontrollinjen vore sanno­likt tillr

ä

cklig f

ö

r att minska utlandets intresse f

ö

r verksamhet i Sverige. Inte ens risken f

ö

r en utflyttning av verksamhet fr

å

n Sverige b

ö

r negli­geras. Kontrollinjen riskerar d

ä

rf

ö

r att bryta den gynnsamma trend som r

å

tt p

å

 senare 

å

r, till nackdel f

ö

r v

å

r syssels

ä

ttning och v

å

r know-how.

F

ö

respr

å

karna f

ö

r kontrollinjen har visserligen h

ä

vdat att till

ä

mpningen av det f

ö

reslagna kon­cessionssystemet n

ä

ra skulle ansluta till den pra­xis som idag g

ä

ller. N

å

gon radikal f

ö

rs

ä

mring f

ö

r de utlands

ä

gda f

ö

retagen skulle det s

å

ledes icke vara fr

å

ga om. Vad som s

å

lunda anf

ö

rts 

ä

r sj

ä

lv­fallet av intresse men kan inte uppfattas som n

å

gon garanti f

ö

r hur det f

ö

reslagna systemet i verkligheten kommer att till

ä

mpas. Koncessions­systemet skulle formellt ge l

å

ngtg

å

ende m

ö

jlig­heter att f

ö

reskriva villkor f

ö

r verksamhet h

ä

r i landet. F

ö

rbundet vill fr

å

n allm

ä

nna utg

å

ngspunk­ter avvisa en s

å

 l

å

ngt g

å

ende fullmaktslagstiftning. .F

ö

rbundet vill dessutom 

å

ter framh

å

lla att m

ö

jlig­heterna f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retag att f

ö

rutse den konkreta till

ä

mpningen av koncessionssystemet i det enskilda fallet skulle vara starkt begr

ä

n­sade.

I s

ä

rskild gra'd g

ö

r sig dessa synpunkter g

ä

llande n

ä

r det g

ä

ller f

ö

retag som 

ä

r mindre 

ä

n de stora multinationella koncernerna. Erfarenhetsm

ä

ssigt vill dessan

å

got mindre f

ö

retag inte satsa resurser p

å

 att i detalj h

å

lla sig 

å

jour med regelsystemets till

ä

mpning i det potentiella v

ä

rdlandet. Sj

ä

lv­fallet leder ett koncessionssystem av nu aktuellt slag till 

ö

kad tveksamhet fr

å

n s

å

dana f

ö

retags sida.

De praktiska m

ö

jligheterna f

ö

r svenska myndigheter att genomdriva villkor utan skadliga verkningar f

ö

r v

å

rt land torde ocks

å

 vara begr

ä

nsade. V

ä

l kaui ett utl

ä

ndskt f

ö

retag beroende p

å

 redan gjorda st

ö

rre, fasta investeringar i Sverige till en tid finna det n

ö

dv

ä

ndigt att efterleva 

ä

ven villkor som ter sig som omotiverade, besv

ä

rande eller tom diskriminerande, men f

ö

retaget kan t ex i st

ä

llet v

ä

lja att l

å

ta den svenska verksamheten hejdas vid den uppn

å

dda niv

å

n f

ö

r att f

ö

rl

ä

gga en m

ö

jlig expansion uti, mlands . Den kvarvarande verksamheten kan sedan "dr

ä

neras" genom att utvecklingsbetonade och administrativa funktioner successivt flyttar ut.

Prop. 1981/82:135

192

F

ö

rbundet f

å

r s

å

lunda sammanfattningsvis fastsl

å

att kontrollinjen i v

ä

sentlig grad kan f

ö

rv

ä

ntas i negativ riktning p

å

verka utl

ä

ndska f

ö

retags etab­lering h

ä

r i landet. Till detta skall l

ä

ggas den ytterst beaktginsv

ä

rda risk f

ö

r en i motsvarande m

å

n diskriminerande behandling av svenska f

ö

retag i utlandet som kan bli f

ö

ljden av inf

ö

randet av kontrollinjens lagf

ö

rslag. F

ö

rbundet avstyrker s

å

ledes best

ä

mt detta f

ö

rslag.

F

ö

rhandl ingsl in.j en

F

ö

rhandlingslinjen inneb

ä

r, i likhet med kontroll-linjen, att en s

ä

rskild kontroll skall inf

ö

ras f

ö

r nyetableringar och f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv. F

ö

rhandlings­linjen tar emellertid avst

å

nd fr

å

n kontrollinjens f

ö

rslag att verksamhetstillst

å

nd skall kunna 

å

ter­kallas. Verksamheten i utlands

ä

gda f

ö

retag skall i st

ä

llet kontrolleras genom en f

ö

rhandlingsord­ning, d

ä

r staten f

ö

r tillgodoseende av allm

ä

nt intresse kan meddela vitessanktionerade villkor och f

ö

reskrifter.

De allvarliga inv

ä

ndningar som F

ö

rbundet ovan riktat mot kontrollinjen kan i huvudsak ocks

å 

riktas mot f

ö

rhandlingslinjen. F

ö

rslaget att vites­sanktionerade villkor skall kunna meddelas kan visserligen s

ä

gas vara s

å

v

ä

l m

å

ttfullare som mera effektivt 

ä

n f

ö

rslaget att verksamhetstillst

å

nd skall kunna 

å

terkallas, men torde det oaktat knap­past i n

å

gon avg

ö

rande m

å

n utg

ö

ra ett b

ä

ttre alter­nativ 

ä

n kontrollinjen. F

ö

rhandlingslinjen 

ä

r om m

ö

jligt s

ä

mre

ä

n kontrollinjen s

å

tillvida att lag­stiftaren inte klart uts

ä

ger vad som skall g

ä

lla, utan avg

ö

randet l

ä

mnas till f

ö

rhEindlingar om vilkas inneb

ö

rd och resultat ingen kan veta n

å

got i f

ö

rv

ä

g. M

ö

jligheterna f

ö

r f

ö

retagen att f

ö

rutse under vilka villkor de f

å

r'arbeta blir s

å

ledes synnerligen d

å

liga med f

ö

rhandlingslinjens regelsystem. F

ö

r­bundet avstyrker d

ä

rf

ö

r 

ä

ven f

ö

rhandlingslinjen.

Likabehandlingslinjen

Enligt detta f

ö

rslag skall de utlands

ä

gda f

ö

retagen vara underkastade samma regler som svensk

ä

gda f

ö

retag. Diskriminering skall icke f

ö

rekomma. P

å

 en punkt skall dock en s

ä

rskild kontroll kunna f

ö

rekomma n

ä

mligen vid. utl

ä

ndska f

ö

rv

ä

rv av svenska f

ö

retag. 1916 

å

rs inskr

ä

nkningslag skall komplet­teras med regler f

ö

r de f

ö

retag som ej har full­st

ä

ndiga f

ö

rbeh

å

ll i sina bolagsordningar. F

ö

rv

ä

rv skall likv

ä

l kunna hindras endast enligt de f

ö

rut­s

ä

ttningar som enligt OECD:s kapitalliberaliserings­stadga g

ä

ller f

ö

r att hindra direktinvesteringar.

Prop. 1981/82:135

193

Detta f

ö

rslag kan enligt F

ö

rbundets mening inte s

ä

gas st

å

i strid med den liberala svenska handels­politiken eller med principen att utlands

ä

gda f

ö

re­tag inte skall diskrimineras h

ä

r i landet. Inte heller kan man resa de andra inv

ä

ndningar som ovan rests mot kontrollinjen och f

ö

rhandlingslinjen vad avser exempelvis f

ö

rutsebarheten  i reglemas till

ä

mpning och p

å

verkan p

å

 den framtida verksEun-heten h

ä

r i landet, Det kan visserligen h

ä

vdas att n

å

got p

å

tagligt behov av nya regler p

å

 detta omr

å

de inte har kunnat visas. Utredningen har det oEiktat konstaterat ett intresse av att i vissa h

ä

nseenden kunna kontrollera utl

ä

ndsk etablering i Sverige. Ett s

å

dant intresse har f

ö

r 

ö

vrigt kom­mit till uttryck redan i 1916 

å

rs lag.

F

ö

rbundet vill d

ä

rf

ö

r inte mots

ä

tta sig att lika­behandlingslinjen l

ä

ggs till grund f

ö

r en ny lag­stiftning.

F

ö

rbundet har inte funnit sk

ä

l till n

å

gon v

ä

sentlig-erinran mot likabehandlingslinjens lagf

ö

rslag och avst

å

r d

ä

rf

ö

r fr

å

n att i detalj kommentera det­samma .

13    Riksdagen 1981/82. t saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

194

Svenska bankföreningen:

De remitterade förslagens betydelse för bankväsendet

Åtskilliga av utredningens förslag liksom i långa stycken de bakomliggande resonemangen skulle, om de genomfördes, fjärma Sverige från den strävan efter internationell arbetsfördelning, fria kapitalrörelser och nationell behand­ling av utländska företag som omfattas av de länder, med vilka Sverige har sina dominerande ekonomiska relationer. £n sådan utveckling skulle nega­tivt påverka den svenska samh&margin-right:19.0pt;margin-bottom: 0cm;margin-left:5.0pt;margin-bottom:.0001pt'>

Utländska företag, som överv&margin-right:0cm;margin-bottom: 0cm;margin-left:6.0pt;margin-bottom:.0001pt'>

Allmänna näringspolitiska olägenheter av den föreslagna regleringen

Den relativt blygsamma utlandsägda företagssektorns verksamhet i Sverige får anses vara väl förenlig med flera av den svenska näringspolitikens huvud­mål, vilka kan i korthet sammanfattas med orden: sysselsättning, hög tekno­logi, export. Även ifråga om dessa företags efterlevnad    av lagar, öch före skrifter samt förmåga till anpassning till svenska samhällsförhållanden har erfarenheten genomgående varit mycket god.

I en tid, då allmän enighet råder om behovet av förnyelse inom det svenska näringslivet, är det mot bakgrund av nyssnämnda goda erfarenheter viktigt att bibehålla och öka utsikterna för Sverige att dra till sig de bidrag som utländska företag kan lämna i form av riskkapital, ökad sysselsättning, inno­vationer, teknik, know-how, försäljningskanaler till utlandsmarknaderna m m. Det må erinras om att industriministern nyligen framhållit att "utländska direkt-

Prop. 1981/82:135

195

investeringar i Sverig» kan tillföra oss nya kunskaper i fråga om taknik, mark­nadsföring och ledning av stora och kompleica företag", samtidigt som han pekat på att det nu remitterade betänkandet förutsätter en översyn av kontroll­instrumenten (proposition 1978/79:123 om riktlinjer för industripolitiken, m m, sid 119). Det är väl kant, att största delen av all tekniköverföring över grän­serna sker mellan moderföretag och dotterföretag i samband med direktin­vesteringar. Den formen av förvärv av teknik och know-how blir i allmän­het effektivare och billigare för mottagarlandet än fristående köp av licenser, patent m m.

Sverige har större anledning ån m&margin-right:18.0pt;margin-bottom: 0cm;margin-left:3.0pt;margin-bottom:.0001pt'>

De senaste årens matta konjunkturer, valutaoro och politiska osäkerhets­faktorer har världen över dämpat företagens investcsringslust och har framtvingat strängare selektivitet och prioriteringar ifråga om företagens utlandsinvesteringar.

Situationen, då det gäller utlandsinvesteringar i allmänhet och i Sverige såsom värdland i synnerhet, är alltså i dag en helt annan än den som

Prop. 1981/82:135

196

förelåg när utredningen tillsattes 1973. Den som vill slå vakt om Sveriges plats i den internationella företagarverksamheten måste på grund av de senaste årens utveckling konstatera att vad som nu erfordras inte är restriktioner mot utländska företag utan åtgärder ägnade att i utlandet stärka förtroendet för Sverige som värdland för utländska investeringar.

Mot denna bakgrund vänder sig bankföreningen bestämt emot utrednings­direktivens mening att "behovet av sådana instrument (kontrollinstrument) betingas redan av att det finns risker för att allmänna intressen träds för när och är alltså inte beroende av att det kan påvisas att riskerna materia­liserats". Förutom att enbart riskmotivet utgör en svag grund för lag­stiftning bör häremot vägas de ovan antydda risker, som ett genomförande av utredningens kontrollförslag skulle kunna innebära för Sveriges in­dustriella och allmänna ekonomiska utveckling. De sistnämnda riskerna -som är påtagliga och allvarliga - leder bankföreningen till slutsatsen att det vore olyckligt för det svenska samhället om dessa förslag genomfördes.

Beträffande de i direktiven påstådda risker, för vilka svenska allmänna intressen skulle kunna utsättas, därest kontrollapparaten i Sverige för­blev oförändrad, vill bankföreningen något närmare granska två reso­nemang, som utredningen i flera sammanhang uppehåller sig vid.

Multinationella företag

Det ena gäller den oro och osäkerhet, som uppges råda rörande de multi­nationella företagens verksamhet. Denna uppfattning bygger i realiteten endast på några enstaka men mycket uppmärksammade fall utomlands av missbruk från några få företags sida. Sedda mot bakgrund av den mycket starka tillväxt och utbredning över världen, som präglat de multinationella företagen under efterkrigstiden, framstår dessa fall som unika. Det bör också erinras om att det arbete på uppförandekoder för de multi­nationella företagen och värdländernas myndigheter, som under senare år inletts i OECD, ILO och FN,   har till syfte mindre att förhindra miss­bruk från företagens sida än fastmer att sätta sådana ramar för samtliga parters agerande att maximal nytta utvlnnes av denna form av företags­verksamhet.

Prop. 1981/82:135

197

Den livliga debatten om de multinationella företagen förklaras ocksä i icke ringa grad av bristande kännedom om denna företagsforms natur och verksamhet. Därav kommer de krav på mera inträngande information, som nu behandlas i det internationella arbetet och som i stor utsträckning sföds av företagen. Redan det intensiva arbete, som under de senaste åren pågått både nationellt och internationellt  rörande de multinationella företagens verksamhet, har bidragit till att skingra mänga av de vanföre­ställningar, som kommit att vidlåda dessa företag.

Ett annat tecken pä att de problem och risker, som pä sina håll förknip­pats med de multinationella företagen, grovt överskattats i den allmänna debatten, kan hämtas från OECD. Under det konsultationsförfarande, som inrättats för tillämpningen av de av OECD i juni 1976 antagna rikt­linjerna för multinationella företag, har regeringarna inte funnit anledning att ta upp annat än några enstaka frågor på det principiella planet. Den internationella fackföreningsrörelsen har för sin del. fäst OECD: s upp­märksamhet på ytterligare några frågor, vilkas direkta samband med riktlinjernas innehåll dock ej kunnat helt klarläggas.

Utredningens framhävande av de problem och risker, som ofta förmodats följa av de multinationella företagens verksamhet i allmänhet, kan lätt skapa intrycket, att dessa omständigheter kunde utgöra tillräcklig an­ledning att i Sverige införa en strängare kontroll av utländska företag än den som redan gäller. Bankföreningen vill därför framhålla att en omvär­dering i positiv riktning av de multinationella företcigens roll har skett under senare år både i inländer och u-länder.

Flera gånger uppehåller sig utredningen vid den - enligt bankföreningen felaktiga - föreställningen, att utlandsägda dotterbolag, särskilt om de ingår i en stor internationell koncern, skulle ha en speciellt stark position i värd­landet. Moderbolagets förhandlingsposition, innan investeringsbeslut fattats, kan såtillvida anses stark,   som bolaget alltjämt har möjlighet att avstå frän att investera i ifrågavarande land. Men när en gäng investeringen genomförts, kan det utlandsägda företaget snarare betraktas som värd­ landets fånge. Tillgångarna, som bundits i fabriksanläggningar, transport­medel och distributionsvägar, är oftast svåra att realisera.   Kapital- och

Prop. 1981/82:135

198

prestigeförluster kan bli kännbara. Mot en nedläggning av företaget upp­träder nästan alltid svåra ekonomiska och sociala hinder. Exempel pä ned­läggning av utlandsägda företag är ytterst sällsynta och i allt fall långt mindre vanligt än nedläggning av inhemska företag. Inte heller ur synpunkten av de utlandsägda företagens påstådda maktposition föreligger sålunda enligt bankföreningen skäl att för dessa företag införa andra regler än för svenska företag.

Formell och reell likabehandling

Det andra resonemanget, som bankföreningen vill kommentera i samband med utredningsdirektivens hänvisning till "risker för att allmänna intressen träds för när", gäller kontrollinjens argumentering ifråga om "formell" contra "reell" likabehandling av svenska och utlandskontrollerade före­tag.

Kontrollinjens företrädare gör gällande, att i Sverige lagfästa eller avta­lade regler för skydd av samhällets och de anställdas intressen skulle kunna bli utan verkan, när de skall tillämpas pä utlandsägda företag. Risken härför borde följaktligen undanröjas genom införande av särskilda regler för dessa företag.

Utlandsägda svenska dotterbolags skyldighet att följa svensk lag är absolut. Bolaget kan ej undandra sig denna skyldighet genom en hänvisning till att dess moderbolag underlåtit eller vägrat att sätta det svenska dotterbolaget i tillfälle att följa svenska bestämmelser. Lagbrott föreligger, oavsett var inom koncernen skulden ligger. Påföljderna inträder i alla händelser. Moderbolaget är väl medvetet om att så ar fallet. Ifråga om avtalsreglerade skyldigheter är läget likartat. Det utlandsägda dotterbolaget är direkt eller genom sin organisationstillhörighet part i avtalsförhållandet. Dotterbolaget har att uppfylla avtalets  bestämmelser om t ex informations- och förhandlings­plikt, oavsett var inom koncernen den reella beslutanderätten ligger.

Bankföreningen kan därför ej finna, att behov föreligger att, såsom kontroll-linjen föreslår, i särskild ordning - t ex genom villkor knutna till ett verk­samhetstillständ - ålägga det utlandsägda donerbolaget skyldighet att av

Prop. 1981/82:135

199

moderföretaget begära sådana prestationer, som erfordras för att dotter­bolaget skall kunna uppfylla sina i Sverige lagfästa och avtalsreglerade förpliktelser. Denna dotterbolagets skyldighet föreligger redan på grund av ifrågavarande lagar och avtal. Om dotterbolaget åsidosätter sina förpliktelser enligt lag eller avtal, inträder de sanktioner som lagen eller avtalet må in­rymma, oavsett huruvida felet ytterst är att tillskriva dotterbolaget eller det utländska moderbolaget.

Till stöd för denna uppfattning vill bankföreningen också hänvisa till det till grund för medbestämmandelagen liggande betänkandet (SOU 1975:1) Demokrati pä arbetsplatsen. Arbetsrättskommittén uttalade, att det utlands­ägda företaget i Sverige inte får undandra sig sina skyldigheter, t ex i fråga om att lämna ut information av betydelse för företagets verksamhet eller att ta initiativet till förhandling, under hänvisning till att avgörandet i realiteten ligger hos den utländska koncernledningen.

Att följa värdlandets lagar och iaktta ingångna avtal framstår för de ut­landsägda företagen inte enbart som en självklar juridisk skyldighet. Det är en på lång erfarenhet grundad uppfattning inom internationellt verksamma företag, att också de rent företagsekonomiska och affärsmässiga intressena fordrar ett agerande, som är väl anpassat efter värdländernas förhållanden över huvud taget. Moderbolagets fördel av en utlandsinvestering blir i hög grad beroende av i vilken utsträckning företaget lyckats smälta in i värdlandets miljö och upprätta goda relationer till myndigheter och fack­föreningar. De utlandsägda företagens uppträdande i Sverige står i god överensstämmelse med denna uppfattning.

På nu anförda skäl finner bankföreningen det av kontroll- och förhandlings­linjernas företrädare påtalade behovet av ny lagstiftning för att åstadkomma reell likabehandling mellan svenska och utlandsägda  företag obestyrkt. Bankföreningen anser, att lagstiftning av den art som föreslås i utredningen fastmer skulle diskriminera de utlandsägda företagen och alltså strida mot den även av nyssnämnda företrädare omfattade principen om reell likabe­handling av svenska och utlandsägda företag. Dessutom skulle en sådan lagstiftning inte väl rimma med Sveriges internationella åtaganden. Bank­föreningen återkommer till denna fråga i följande avsnitt.

Prop. 1981/82:135

200

Sveriges internationella åtaganden

Sverige har under efterkrigstiden aktivt deltagit! det internationella eko­nomiska samarbetet. De ömsesidiga förpliktelser, Sverige därvid före­språkat och ingått, har byggt pä övertygelsen att största möjliga frihet över gränserna för handel, kapital, arbetskraft, transporter, teknik och företagarverksamhet i allmänhet är ägnad att öka den ekonomiska tillväxten och höja levnadsstandarden. Denna politik, som obetridligen gett utom­ordentliga resultat, omfattas fortfarande allmänt av OECD-länderna. För ett land med Sveriges starke beroende av utlandsmarknaderna är det särskilt angeläget att sfödja en sådan politik.

Bankföreningen avser att här nedan ta upp några spörsmål kring utrednings­förslagens samband med Sveriges internationella åtaganden. Dessförinnan vill bankföreningen emellertid göra en allmän reflexion, som anmäler sig vid en genomgång av kontroll- och förhandlingslinjernas resonemang i förevarande hänseende. Ett ofrånkomligt intryck är att svenska bestäm­melser och/eller myndigheternas tillämpning av dem under senare år i flera stycken kommit att farligt närma sig, i några fall sannolikt överskrida, grän­serna för vad Sveriges internationella åtaganden medger. Tendensen tycks vara att söka tänja ut dessa gränser, att söka vägar för att åtminstone formellt kunna försvara vidtagna och planerade ätgärder. Sverige har också flitigt utnyttjat de mojligheter till reservationer och undantag, som olika inter­nationella överenskommelser håller öppna.

Detta svenska agerande passerar ej obemärkt i de internationella samarbets­organisationerna. Inte minst gäller detta OECD. Vid de regelbundna gransk­ningarna i OECD: s Committee for Invisible Transactions har medlemsrege­ringarna ifrågasatt flera av Sveriges reservationer till OECD: s kapital­liberaliseringsstadga, vilka gjorts under åberopande av tillfälliga omständig­heter men som bibehållits oavsett inträdda förbättringar i den situation, som ursprungligen  motiverat reservationen. Sverige har erinrats om angelägen­heten av att i dessa sammanhang upprätthålla rimlig reciprocitet. Viss för­undran har ocksä kommit till uttryck över att ett land med Sveriges jäm­förelsevis starka ekonomi och höga levnadsstandard kan se sig nödsakat att vidmakthålla restriktioner i den utsträckning, som skett.

Prop. 1981/82:135

201

Förutom den restriktiva hållning, som sålunda kunnat iakttas från regeringens sida och som ocksä lett till vissa lagändringar, finner bankföreningen beklag­ligt, att också den svenska fackföreningsrörelsen under 70-talet synes ha över­gett sin traditionellt positiva inställning till etableringen av utländska före­tag i Sverige. I utredningen (sid 348) hänvisas till LO-kongressen 1971. I sitt av kongressen antagna utlåtande avvisade landssekretariatet förslag om lagstiftning, som riktade sig mot en avgränsad grupp av företag. I den mån Sverige ville uppnä möjligheten till företagsetablering utom­lands fick vi själva enligt utlåtandet se till att regler som diskriminerar utlänningar tas bort. I kontrast härtill intog 1976 års LO-kongress en klart restriktiv attityd till internationella direktinvesteringar. Beträffande Sveriges internationella åtaganden föreslogs att Sverige skulle verka för erforderliga ändringar i OECD: s kapitalliberaliseringsstadga och tom att, om sådana ej kunde uppnås, Sverige borde ompröva sin anslutning till denna stadga (sid 349).

Bankföreningen har velat fästa uppmärksamhet på dessa tendenser till ändrad svensk färdriktning i det internationella ekonomiska samarbetet. Från att ha varit en pådrivande kraft riskerar Sverige,   om dessa ten­denser ej bryts, att i stället avskära sig från en internationalisering, som är speciellt viktig för ett land i vår situation.

Mot den uppfattning,   som kontroll- och förhandlingslinjernas företrädare intar (sid 449-452) i frågan om den föreslagna etablerings­kontrollens förenlighet med Sveriges förpliktelser enligt OECD: s kapital­liberaliseringsstadga, måste bankföreningen göra bestämda invändningar. Enligt kapitalliberaliseringsstadgan skall medlemsländerna successivt av­veckla sina restriktioner för kapitalrörelser. För att kunna ansluta sig till stadgan måste länder, vilkas lagstiftning innehåller sådana restrik­tioner, medges rätt att göra förbehåll för dessa, intill dess att ifrågavarande lag upphävs eller ändras i liberaliserande riktning. Sverige har alltsedan 1964 vidmakthållit ett förbehåll, ifråga om ingående direktinvesteringar, för bl a bestämmelserna i 1916 års lag om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m m.

Prop. 1981/82:135

202

Däremot får nya förbehåll därefter ej göras utom i fall, då stadgans innehåll utvidgas till att gälla nya typer av transaktioner. Avsikten är alltså inte blott att åstadkomma en successiv avveckling av ursprungligen gällande restriktioner utan också att förhindra införande av nya eller utvidgning av tidigare gällande restriktioner. Den ändring i 1916 års lag, som genom­fördes 1973, innebar dels att tillstånd till borttagande av utlänningsför­behäll ej skall lämnas, om det strider mot väsentligt allmänt intresse att bolagets aktier förvärvas av kontrollsubjekt, dels att kontrollen skall ufövas oberoende av om bolaget äger betydande tillgångar i form av fast egendom dels att kontroll etablerades även av utlännings förvärv av rörelse eller del av rörelse. Med OECD: s gängse tolkning av stadgans innebörd synes tveksamt om den lagändringen kan utan vidare rymmas under det av Sverige år 1964 anmälda förbehållet. Denna fråga förefaller inte   att ha officiellt prövats av OECD, ehuru lagändringen rapporterats dit.

Kontroll- och förhandlingslinjernas företrädare gör gällande, att 1964 års svenska förbehåll för 1916 års lag skulle ge Sverige rätt att införa sädana utomordentligt långtgående restriktioner för ingående direktin­vesteringar som föreslås i utredningen, förutsatt blott att ändringarna "är förenliga med den principiella syn för vilken 1916 års lag och annan därmed sammanhängande lagstiftning ger uttryck".

Bankföreningen anser inte, att den industriella utvecklingen i Sverige sedan 1916 års lags tillkomst motiverar en utvidgning av lagens skydds­område (betydande naturtillgångar). Tvärtom har under dessa decennier Sverige förvandlats till ett högindustrialiserat land, som för sin fortsatta utveckling är starkt beroende av största möjliga frihet för produktions­faktorernas rörlighet över gränserna. Ett aktivt och öppet svenskt del­tagande i den ekonomiska internationaliseringsprocessen är en förutsätt­ning för tryggad hög levnadsstandard.

Dessutom vill bankföreningen framhålla att, om kontroll- och förhandlings­linjernas tolkning av det nyssnämnda svenska förbehållets innebörd skulle accepteras, måste gärdet anses upprivet ifråga om kapitalliberaliserings­stadgans möjligheter att hindra tillkomsten av nya restriktioner för kapital­rörelserna mellan OECD-länderna - en utveckling som skulle gå stick i stäv mot stadgans yttersta syften.

Prop, 1981/82:135

203

Enligt undantagsbestämmelsen (derogation)   i kapitalliberaliseringsstad­gans artikel 7 c) får utlandsinvesteringar begränsas av hänsyn till landets betalningsbalans. Sverige har åberopat denna bestämmelse endast såviti avser utgående direktinvesteringar. Undantag kan göras endast för en viss särskilt angiven liberaliseringsåtgärd. Undantag får ske endast tillfälligt. Det enda skäl som får åberopas är allvarlig försämring av landets betalningsbalans. Kriterierna för användning av artikel 7 c) är sålunda ytterst restriktiva.

Det är uppenbart att sysselsättnings- och industripolitiska skäl icke i sig är tillräckliga för att åberopa artikel 7 c). Den suspension av libe­raliseringen av ett visst slag av kapitalrörelser, som medges under artikel 7 c), kan göras endast i ett trängt betalningsbalansläge. Det är sålunda landets betalningsmässiga svaghet som är kriteriet. Om betalnings­balansen är stark, kan alltså artikel 7 c) ej åberopas av sysselsättnings-eller industripolitiska eller andra skäl av vad slag de vara må.

Ej heller kan, såsom kontroll- och förhandlingslinjernas företrädare vill göra gällande, den omständigheten att kapitalliberaliseringsstadgans grundläggande förpliktelser ej gör skillnad mellan ingående och utgående direktinvesteringar, frita ett medlemsland från skyldigheten att ange vilka liberaliseringsåtgärder landet tillfälligt ämnar suspendera på grund av starkt negativ betalningsbalans. När det gäller direktinvesteringar, är det också naturligt, att i ett sådant läge endast utgående investeringar, som vid investeringstillfället innebär ett kapitalutflöde, kan komma ifråga för suspensionsåtgärder. Ingående investeringar däremot får ju en omedel­bart förstärkande effekt pä landets betalningsbalans.

Beträffande OECD: s kapitalliberaliseringsstadga skall slutligen  några kommentarer göras till frågan om tolkningen av den s k andra anmärkningen till stadgans liberaliseringsförpliktelse i vad angår direktinvesteringar. Enligt denna kan en enskild investering avvisas om den pä grund av beloppets storlek eller andra faktorer skulle fä en utomordentligt skadlig verkan (an exceptionally detrimental effect) på det berörda medlemslandets intressen.

Prop. 1981/82:135

204

Kontroll- och förhandlingslinjernas företrädare anför., att oklarhet numera skulle råda om denna anmärknings räckvidd. Fall uppges ha förekommit dä direktinvesteringar vägrats, trots an sådana exceptionella omständigheter ej förelegat, som anmärkningens ordalydelse anger.

Detta må vara riktigt, men de avsteg frän stadgans förpliktelser, som, ehuru ännu relativt fätaliga, kunnat förmärkas, inger oro i OECD. Denna oro är förståelig. OECD har också beslutat att närmare granska den härmed förknippade problematiken. Om nämligen den andra anmärkningen skulle ges en tolkning, som möjliggör för varje medlemsland att efter eget skön och från fall till fall tillåta eller förbjuda direktinvesteringar, skulle ju kapitalliberaliseringsstadgans själva huvudförpliktelse sättas ur spel.

Det skall tilläggas, att anledningen till att den andra anmärkningen är 1975 i ordagrann översättning intogs i den svenska valutalagen (§2 a) just var att garantera en ytterst restriktiv tillämpning av denna undan­tagsregel. Av lagändringens förarbeten framgår, att såväl departements­chefen som finansutskottets majoritet slog fast, att anmärkningen måste vara tillämplig för att en planerad utlandsinvestering skall kunna hindras enbart på sysselsättnings- eller näringspolitiska grunder.

Man måste tills vidare utgå ifrån, att den andra anmärkningen har karak­tär av sträng undantagsregel, att den trots enstaka avvikelser fortfarande respekteras som sådan samt att OECD-länderna inte uppgivit sin strävan att försvara hittills uppnådd liberalisering utan i stället alltjämt önskar utvidga denna. Att på sätt som föresvävat kontroll- och förhandlings­linjernas företrädare kunna inrymma hela det av dem föreslagna vittom­fattande restriktionskomplexet under den andra anmärkningens undan­tagsregel kan knappast förenas vare sig med stadgans allmänna syfte eller med anmärkningens speciella funktion att medge undantag i exceptionella faU.

Prop. 1981/82:135

205

Den i EFTA-konventionen inskrivna fria etablerings rätten medlemsländerna emellan bygger pä principen om nationell behandling. Samma är förhållandet med den europeiska bosättningskonventionen. Sverige har speciell anled­ning att hos sig tillämpa principen om nationell behandling samt att inter­nationellt verka för dess utbredning. Sverige är i långt högre grad ett hemland än ett värdland för internationella investeringar. Om diskrimi­nerande åtgärder mot svenska företag utomlands skall kunna undvikas, måste Sverige själv avhälla sig frän att ge utlandsägda företag här en sämre behandling än inhemska företag. Respekt för principen om nationell behandling ökar vän lands möjligheter att dra till sig ur industri- och sysselsättningssynpunkt önskvärda investeringar.

Sveriges anslutning till nyssnämnda konventioner har knappast lett till åsyftade liberaliseringsätgärder. Sverige har tvärtom i vissa stycken infört nya restriktioner, varvid, utan närmare motivering, förklarats att konventionerna ej utgör hinder för de föreslagna lagändringarna. Den omständigheten att Sverige vid dessa tillfällen ansett sig kunna vid­taga åtgärder i strid mot konventionernas syften, kan ej utgöra grund för ett liknande ställningstagande ifråga om de nu föreslagna kontrollåtgär­derna.

Kontroll- och förhandlingslinjernas företrädare utvecklar - något utför­ligare än vad som skett vid tidigare  lagstiftningstillfällen - frågan om EFTA-konventionens innebörd på etableringsrättens område. Deras slut­sats tycks vara, att den av dem föreslagna lagstiftningens diskriminerande och följaktligen i princip konventionsstridiga natur skulle kunna upp­hävas om tillståndsprövningen blir sådan att konventionens krav på nationell behandling i praktiken tillgodoses.

En sådan ordning vore likväl otillfredsställande. Ett utlandsägt företag skall vara garanterat samma rättsliga skydd som ett inhemskt. Det skall ej för sin rätt vara beoende av myndigheternas lagtillämpning i det enskilda fallet. Ett sådant system skulle skapa rättsosäkerhet, avskräcka utlands­ägda företag frän att investera i Sverige och kunna utlösa motåtgärder mot svenska företag i utlandet.

Prop. 1981/82:135

206

I detta sammanhang bör också framhålla» «tt principen om nationell be­handling utgör en viktig och integrerande del av den år 1976 av OECD antagna deklarationen om internationella investeringar och mulipnationella företag. Medlemsstaternas åtagande att bereda utländska företag likabehand­ling med inhemska utgör statemas naturliga motprestation till de regler, som företagen för sin del rekommenderas att iaktta. OECD-deklarationen behandlar visserligen ej medlemsländernas rätt att reglera införandet av utländskt kapital och villkoren för etablering av utländska företag. Dekla­rationens föreskrifter om nationell behandling gäller däremot otvivelaktigt dessa företags verksamhet efter etableringstillfället. Följaktligen skulle kontroll- och förhandlingslinjernas förslag i åtskilliga avseenden komma att strida mot OECD-deldarationen. Det bör uppmärksammas, att strävan­dena att vinna vidast möjliga gehör hos företagen för deklarationens till dem riktade rekommendationer skulle försvåras och fördröjas, därest regeringarna försummade att uppfylla sin del av deklarationens krav, nämligen frömst det som avser nationell behandling.

I samband med OECD-deklarationen skall också anmärkas, att kontroll-och förhandlingslinjernas företrädare vill ålägga de utlandsägda företagen en informationsplikt, som går utöver vad som gäller för inhemska före­tag. Detta skulle ske genom att till det verksamhetstillständ, som skulle krävas enligt förslaget, knyta det villkoret att det utlandsägda företaget efterkommer OECD: s frivilliga riktlinjer för multinationella företag. Dess­utom skulle krav kunna ställas, som går utöver vad riktlinjerna förut­ sätter.   Bankföreningen anser att en sådan ordning vore svårförenlig med OECD-deklarationens princip om nationell behandling liksom med riktlinjernas karaktär av frivilliga rekommendationer. Beträffande det anmälda behovet av särskilda regler för de utlandsägda företagen hän­visas också till vad bankföreningen ovan anfört om kontroll- och för­handlingslinjernas principresonemang om formell contra reell likställd­het.

I konkurrensutredningens betänkande (SOU 1978: 9) framlägges förslag till lagstiftning icke blott om direkta åtgärder mot konkurrensbegränsning utan även om kontroll av företagsförvärv över huvud taget. Bankföreningen ifrågasätter dels lämpligheten av att i en konkurrenebegränsningslag införa

Prop, 1981/82:135

207

bestämmelser om allmän kontroll av företagsförvärv dels ock behovet av särskilda regler i sistnämnda hänseende. Om likväl konkurrensutred­ningens förslag till kontroll av företagsförvärv skulle bli upphöjt till lag, finner bankföreningen en sådan ordning för kontroll av utländska företags­förvärv vara att föredra framför det system, som föreslagits av kontroll-och förhandlingslinjernas företrädare . Denna uppfattning bygger pä den viktiga omständigheten, att konkurrensutredningens förslag - i motsats till kontroll- och förhandlingslinjernas - tillförsäkrar utländska företags­förvärv samma behandling som svenska. Principen om nationell behandling skulle därigenom respekteras.

Beträffande den tänkta lagstiftningens överenstämmelse med Sveriges internationella åtaganden vill bankföreningen sammanfattningsvis uttala. Det ligger i sakens natur att utrymme ges för olika tolkningar av inter­nationella bestämmelser med en så allmän avfattning som OECD: s kapi­talliberaliseringsstadga och övriga här diskuterade avtal liksom av Sveriges reservationer i anslutning till stadgan. Även den som vid sin be­dömning är beredd att ta full hänsyn till detta måste stanna i tvivel om en lagstiftning enligt kontrollinjens och förhandlingslinjens förslag över huvud kan rymmas under Sveriges internationella åtaganden. Att en dylik lagstiftning under alla förhållanden skulle gä emot de grundläggande principerna för dessa avtal synes ofrånkomligt. För Sverige skapar detta en på­taglig risk för negativa effekter i det internationella umgänget

Till sist vill bankföreningen, ifråga om behandlingen av utlandsägda investeringar, framhåUa att stor vikt bör fästas icke blott vid Sveriges nu gällande internationella förpliktelser utan också vid det arbete, som f n pågår i en rad internationella organisationer och som syftar till överens­kommelser och samordning rörande ändamålsenliga åtgärder pä detta område. Med tanke på Sveriges vitala beroende av sina utlandsförbin­delser anser bankföreningen angeläget, att Sverige knyter an till den internationella utveckling, som sålunda pågår. Sverige synes i allt fall icke utan klart påvisbara och trängande skäl böra införa regler, vilka senare kan komma att visa sig passa illa ihop med lösningar, som uppnäs internationellt. Enligt bankföreningens mening kan varken hittillsvarande erfarenheter eller den förväntade utvecklingen anses utgöra skäl av den digniteten.

Prop. 1981/82:135

208

Lagtekniska synpunkter pä kommitténs förslag

Avgörande för arten och omfattningen av de ingrepp i enskildas ekonomiska förhållanden som föresläs av kontrollinjen och förhandlingslinjen blir förut­sättningarna för tillstånd enligt lagförslagen. Enligt båda dessa linjers förslag (24 § resp 22 § i kontrollagarna) skall tillstånd meddelas, "såvida icke det med hänsyn till det inflytande som härigenom kan uppkomma över svenskt företag eller svenskt näringsliv eller av andra skSl är oförenligt med allmänt intresse".

Likabehandlingslinjen kritiserar detta förslag med orden "en svepande reg­lering", främmande för den svenska rättsordningen (sid 520).

E)et är här fråga om en sådan föreskrift om ingrepp i enskildas förhållanden som enligt 8 kap 3 § regeringsformen skall meddelas genom lag. Riksdagen kan dock i lag bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter av den art det här gäller (8 kap 7 § 3. regeringsformen). De framlagda lagförslagen innehåller emellertid inte några sådana bemyndiganden, uppenbarligen därför att regeringen själv föreslås bli tillståndsmyndighet. Av samma skäl blir det inte heller erforderligt för regeringen att, med stöd av 8 kap 13 § regeringsformen, i form av föreskrifter om verkställighet av kontrollagen, närmare och med generell giltighet beskriva förutsättningarna för lagens tillämpning.

Regeringsformen bygger uppenbarligen på principen att även en lag, som avses tillämpad från fall till fall av regeringen som första instans, måste vara utformad så att den ger de berörda enskilda åtminstone någon vägledning. Föreskriften förtjänar annars inte beteckningen lag. Frågan berördes ocksä i regeringsformens förarbeten, och då i samband med kompetensfördelningen mellan riksdagen och regeringen i Lagfrågor. Enighet rådde om att huvudreg­lerna, förutsättningarna för ingripande osv alltid måste tas upp i själva lagen (SOU 1972:15, sid 104, prop 1973: 90, sid 211). Departementschefen uttalade att någon möjlighet självfallet inte borde finnas att riksdagen begränsade sig till att besluta mycket allmänt hållna lagregler vilka sedan fylldes ut av rege­ringen med "verkställighetsföreskrifter". En förutsättning för att regeringen

Prop. 1981/82:135

209

skulle fä "fylla ut" en lag med sådana föreskrifter måste vara att den lagbestäm­melse som skall kompletteras är så detaljerad att regleringen inte tillförs något väsentligt nytt genom den av regeringen beslutade föreskriften. De grundlagstiftande riksdagarna godtog dessa uttalanden.

Den föreslagna tillståndsbestämmelsen är uppbyggd så att tillståndsmyndig­heten, dvs regeringen, har att pröva om tillstånd är oförenligt med allmänt intresse. Detta skall bedömas dels med hänsyn till det inflytande som kan upp­komma över svenskt företag eller svenskt näringsliv, dels med hänsyn till "andra skål". Uttrycket "eller av andra skäl" gör prövningskriterierna i lagtexten innehållslösa; det enda att ta fasta pä är uttrycket "allmänt intresse", som inte är definierat. Det är svårt att komma ifrån slutsatsen att den föreslag­na lagregeln är just sä allmänt hållen att den enligt departementschefens nämnda, av riksdagen godkända uttalande inte kan godtas.

Om nu en sä allmänt hållen lagbestämmelse ändå föresläs, har man befogad anledning att åtminstone vänta sig utförliga vägledande lagmotiv. Det är därför överraskande att som lagmotiv (sid 446) finna endast allmänna hänvisningar till de av statsmakterna fastlagda centrala målen för näringspolitiken jämte ett uttalande att "det skulle föra för långt att här närmare utveckla de aspek­ter som därmed får betydelse." Företrädarna för kontrollinjen och förhandlings­linjen måste anses här ha alltför lätt förbigått en av sina väsentliga utrednings­uppgifter.

Det kan finnas skäl att med hjälp av de knapphändiga motivuttalandena söka konkretisera de problem som den föreslagna lagbestämmelsens tillämpning skulle kunna medföra. De väsentliga allmänna intressena anges (sid 448) vara

-

samhällsekonomiska, dvs snabb ekonomisk tillväxt, rimlig prisstabilitet balans i utrikesbetalningarna, inkomstutjämning;

-

näringspolitiska, dvs balanserad strukturomvandling, riktig energianvänd­ning, regional balans;

14   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

210

-

arbetsmarknadspolitiska, dvs hög och jämn sysselsättning, bättre arbets­miljö;

-

säkerhetsmässiga, försörjningsmässiga, fackliga, miljöskyddande, kulturella och sociala.

Den föreslagna lagtexten innebär till en början att det utländska ägandet kan vara oförenligt med något allmänt intresse antingen med hänsyn till att detta ägande innebär inflytande över svenskt företag eller näringsliv eller, om ägandet inte innebär sådant inflytande,med hänsyn till att det utländska ägandet "av andra skäl" är oförenligt med något allmänt intresse.

I inflytandefallet är oklart vilken utredning som skall fordras för regeringens konstaterande att inflytandet är oförenligt med ett av intressena. Räcker det med ett antagande, grundat på koncernens agerande i andra länder, eller krävs i Sverige redan uppkomna missförhållanden? Och i det fallet att det utländska ägandet inte innebär inflytande, vilka andra skäl kan då leda till oförenlighet med allmänt intresse? Svar härpå saknas i betänkandet.

De svenska allmänna intressen som enligt förslaget skell beaktas är som framgått mångskiftande. Lagtexten tyder på att det är nog för avslag att tillstånd är oför­enligt med ett enda av dessa intressen.   Beträffande åskilliga av de uppräknade intressena kan med fog frågas om de alls kan trädas för när av utländskt ägande i små eller medelstora företag. Det är vidare troligt att tillstånd i ett visst fall kan vara till gagn för något eller några av de angivna intressena men i högre eller lägre grad oförenligt med ett annat intresse. Som enda exempel kan nämnas att tillstånd skulle främja hög och jämn sysselsättning inom en viss region men samtidigt innebära risk för miljön och skyddet av naturre­surser. Lagförslaget och motiven saknar varje antydan om hur sådana intres­sekonflikter skall lösas.

Det anförda visar, som också påpekats av likabehandlingslinjens företrädare (sid 520-521), att lagens allmänna utformning ger ett mycket stort utrymme att inom ramen för praxis med tiden i hög grad variera innebörden av ett sådant begrepp som allmänt intresse. I själva verket är det här fråga om ett

Prop. 1981/82:135

211

begrepp vars innehåll bestäms av rådande politiska förhållanden och som därför enligt sakens natur kommer att variera; att här tala om "praxis" i en på lagbestämmelser grundad myndighetsutövning motsvarar knappast verkliga förhällandet. Den föreslagna ordningen innebär i själva verket en sä bristande förutsebarhet att den enligt de principer som regeringsformen lägger till grund för lagstiftning inte kan accepteras.

Oklarheten i begreppet allmänt intresse är särskilt betänklig i samband med kontrollinjens förslag till bestämmelser om verksamhetstillständ. Sådant till­stånd skall enligt detta förslag krävas för att vissa kontrollsubjekt skall fä driva näring i Sverige (§ 9). Verksamhetstillståndet skall kunna återkallas om verksamheten anses driven i strid  mot allmänt intresse. Alternativt skall kontrollsubjekt kunna föreläggas att avyttra sina aktier i det svenska företaget (14 §). I stället för sädana åtgärder skall industriverket också kunna förena tillståndet med nya eller ändrade villkor för att skydda ett allmänt intresse (32 §). För ett utländskt företag, som vill etablera ett dotter­företag i Sverige eller participera i ett svenskt företag, kan därmed de vid starten förutsatta verksamhetsbetingelserna - kanske fastlagda genom sär­skilda förhandlingar och villkor före investeringsbeslutet - efter några är bli väsentligt ändrade utan att ändringarna har kunnat med någon säkerhet förutses och utan att ändringarna behöver följa av ny svensk lagstiftning som gäller generellt för alla i Sverige verksamma företag.   Uppenbarligen måste en sådan ordning för utländska bedömare framstå såsom diskrimine­rande och särskilt vansklig.

Vad här anförts visar att - om man vill upprätthålla vissa grundläggande krav på lagstiftningens kvalitet - det avsedda syftet med förevarande reglering inte kan nås med en generell lagstiftning av föreslagen typ. 1 stället bör man inrikta sig på att i den lagstiftning pä skilda områden, varigenom de olika intressena skyddas, beakta även skyddet mot sådant utländskt inflytande som skulle vara oförenligt med det ifrågavarande intresset. På varje särskilt område bör man därvid försöka i lag beskriva förutsättningarna för ingripande i företagets ekonomiska förhållanden.

Prop. 1981/82:135

212

Kretsen_ayjwretåendei_rec[lerj}aqm_tillstån

Vid tillämpning av de föreslagna kontrollagarnas procentuella gränser för kontrollsubjektets skyldighet att söka tillstånd till aktieförvärv skall med­räknas bl a även de aktier, som tillhör make, barn, föräldrar och syskon (15 §, 9 §, 13 §). Kretsen av närstående borde i detta sammanhang inte om­fatta andra än omyndiga barn under aktieförvärvarens vårdnad och i vart fall inte fler personer än make och sädana omyndiga barn som står under aktie­förvärvarens vårdnad (jfr 40 § i förslaget till fondkommissionslag enligt prop 1978/79:9 och 4 § i lagen om registrering av aktieinnehav). Regler av detta slag bör utformas med beaktande av aktieförvärvarens legala möjligheter att tillförsäkra sig de erforderliga uppgifterna frän närstående.

Retroaktivie

I kontrollinjens förslag till kontroll av utländsk företagsetablering här i riket upptas en övergångsbestämmelse av innehåll att svenskt aktiebolag eller svenskt handelsbolag, som vid lagens ikraftträdande driver näringsverksamhet och är kontrollsubjekt, får utan hinder av lagens krav på verksamhetstillstånd fortsätta att driva samma näringsverksamhet. Verksamhetstillstånd skall dock sökas, inte blott om företaget avser att börja driva annan näringsverksamhet utan även om tillståndsmyndigheten förelägger företaget att inom viss tid söka sådant tillstånd. Syftet med bestämmelsen är att företagets inträde i kontrollsystemet skall bestämmas av tillståndsmyndigheten (sid 62).

Tvingas ett i Sverige redan etablerat företag pä detta sätt in under den nya lagstiftningen blir en rad olika bestämmelser enligt denna lagstiftning tillämpliga pä företaget t ex skyldighet att underkasta sig särskilda villkor för att erhålla verksamhetstillstånd och för att få behälla sådant tillstånd, bestämmelser om offentlig tillsyn frän industriverket, offentlig revisor, och särskild uppgiftsskyldighet.   Bankföreningen anser inte att tillräck­liga skäl anförts för denna retroaktivitet. Särskilt måste beaktas den negati­va reaktion som måste befaras i utlandet pä sådana retroaktiva bestämmelser.

Av samma skäl bör i en eventuell kontrollag intas en  övergångsbestämmelse av innehåll att tillstånds plikt vid aktieförvärv inte skall föreligga om för­värvaren är berättigad att lösa aktien på grund av hembudsklausul, som

Prop. 1981/82:135

213

intagits i bolagsordningen före viss dag, t ex riksdagsbeslutet om lagen (jfr likabehandlingslinjens övergångsbestämmelser punkt 7).

Förslagens inverkan på utlänningars köp av svenska aktier och konvertibla skuldebrev såsom portföljinvesteringar

I denna del vill bankföreningen hänvisa till vad styrelsen för Stockholms Fond­börs anfört i sitt remissyttrande den 4 april 1979 i detta ärende under rubrik­erna "Portföljinvesteringar" och "Börsstopp"

Sammanfattning

Bankföreningen anser att en lagstiftning enligt kontrollinjens och förhand­lingslinjens förslag skulle negativt påverka investeringsklimatet i Sverige inte minst vid en internationell bedömning. Denna uppfattning grundar bankföreningen pä bankernas erfarenhet inom utiands rörelsen och såsom rådgivare åt utiändska företag med dotterbolag i Sverige eller med planer att investera i Sverige.

Bankföreningen anser att nackdelarna av ett försämrat investeringsklimat måste befaras bli så stora för landet att den tänkta kontrollagstiftningen inte kan försvaras. Redan framläggande av förslaget innebär påtaglig fara för minskat utländskt förtroende i fråga om investeringar och verksamhet i Sverige.   Omsorgen om det svenska näringslivets positiva utveckling bör enligt bankföreningens mening därför föranleda regeringen att så snart som möjligt ge till känna att någon för utiändska företag diskriminerande kontrollagstiftning icke är påtänkt.

Prop. 1981/82:135

214

Beträffande de multinationella företagen framhåller bankföreningen deras betydelse, även i svenskt näringsliv. Föreningen pekar också pä den om­värdering i positiv riktning av de multinationella företagens roll som skett under senare är både i i- och u-länder.

Det kan med fog ifrågasättas om en lagstiftning enligt kontrollinjens och förhandlingslinjens förslag skulle rimma med Sveriges internationella åtaganden.

Denna lagstiftning skulle vidare inte motsvara de grundläggande krav som regeringsformen ställer pä precision och förutsebarhet. I stället bör man in­ rikta sig på att i den lagstiftning på skilda områden, varigenom olika all­männa intressen skall skyddas, beakta även skyddet mot sådant utländskt inflytande som skulle vara oförenligt med det allmänna intresset. Pä varje särskilt omräde bör man därvid försöka i lag beskriva förutsättningarna för ingripanden därvid likabehandling av svenskägda och utlandsägda fö­retag bör vara riktpunkt.

Beträffande förslagens inverkan på utlänningars köp av svenska aktier och konvertibla skuldebrev såsom portföljinvesteringar hänvisar bankföreningen till vad börsstyrelsen anfört därom i sitt remissyttrande.

Sveriges föreningsbankers förbund;

Förbundet har tagit del av remissyttrande avgivet av Svenska Bank­föreningen.   Förbundet kan frän de intressen förbundet företräder ansluta sig till de synpunkter som Svenska Bankföreningen anfört. Förbundet vill särskilt understryka vad som anförts rörande den s k kontrollinjens förslag till bestämmelser om verksamhetstillstånd för utlandska företag i Sverige.  Av skäl som Bankföreningen anfört synes det mycket tveksamt om syftet med den föreslagna regleringen kan uppnäs med en generell lagstiftning enligt förslaget - om vissa grundläggande krav pä lagstiftningens kvalitet skall upprätthällas. Förbundet vill bestämt förorda att man i lagstiftningen på skilda om­råden, varigenom olika intressen skyddas, beaktar även skyddet mot sådant utländskt inflytande som skulle kunna vara oförenligt med det ifrågavarande intresset och att man därvid pä varje särskilt område försöker att i lag beskriva förutsättningarna för ingripande i företags ekonomiska förhållanden.

Prop. 1981/82:135

215

Sveriges redovisningskonstilters förbund:

IntzdnlnqMLk \)UJi \J-i. ta. a.v6t&margin-right:0cm;margin-bottom:0cm; margin-left:1.0pt;margin-bottom:.0001pt'>

Innan. \ji bzhandioA. de oLLka tinjeAruu öve/L\jägandzn, \jWL vi iiamhåtia beXydeZieyi av att i SvzJugz behandla de utZändika ic-xeZagzn på ett iådant iätt, cUt ivenika (ötetag, iom eXnhlennX ilg -i utlandet ej btiji iönemål iön dli>k>ujnineM.ng.    Stxi.i vikt måite ockiå äitai vid de utländika iöietagen beXydetie öi i>y.iieli>äXtnlngen.l SveAlge iamt ockiiå vid {,ön.delajina av det teknlika kuymande, iom tltZiöKet Sve>ilge genom deua iöfietagi-eXablcÄlngoA.

VI 

ame-i, att iåväl kontwlLinjen iom öihandllnitinjen äui behäjtcLde med allvanJLLga. nackaelan..    Ven Icke ovaj>entllga upp­gång I de utländika {öneXagem, Inve&>tM-tetnet ikulle jonmellt ge tåmtgåeride möjligkctei att 'ji}nei,k-J.va. v

tL-

n.de

ocLiå galxa {'c.nhandllng.tlnien.    VI ojtisen. att båda deiia linjen nan avteviinda och cvenvägande negativa lnven'anlngan. utan att kunna leda ynxm till venkionma åtgävien mot äönetag, som bn.yten mot de meddelade 

io

n.e

ik

xl

iten.na

.

Llkabehandtinqilln i en avsex att de utlandiägda f,cxetngen skall vaxM. undexka.itade samma xeglen som de svenskägda jcnetagen ock att kTÅgon dlskxlmlnexlng av de icxstnämnda ej skall ivnekomma. 

VI 

tllLstuxkex också likabehandlingslinjens  icxslag om att 191 é åns Insk-nänknlngslag skall kompiettenxis med xeglen {en de icxeXag, som ej liax iullstäiridlga utlänningsicxbehåll I sina bolagsoxdnlngax.

VI 

txoxpå denna linje Inte mlmt med hänsyn tlM de multlnatlc-nella jc-tetogeni tervdem att men och mex iölja OECVs uppcxande-kod ochandxa Internationellt vedextagna xlktllnjex. Väsentligt äx också att detta iöxslag enligt våx uppfattning Inte kan sägas Stå I stxld med den vedextagna tibexata svenska handelspolitiken ellex med pxlnclpen, att utlandsägda iöxetig Inte skall dlskxlml-nexjis häx I landet. 

VI 

vill däxiöx tlZlstuxka att detta icxslag läggs till gxund iöx en ny lagstiftning.

Prop. 1981/82:135

216

LO:

I den internationella ekononiin p

å

g

å

r sedan flera 

å

r en koncentrationsprocess. Parallellt sker en internationalisering av de genom koncentrationsprocessen framv

ä

xande storf

ö

retagen. Denna internationella koncentrationsprocess sker huvudsakligen genom f

ö

retagsk

ö

p och fusioner b

å

de nationellt och internationellt. Koncentrat i onsprocessen har sitt ursprung i bl.a bristande efterfr

å

gan. Den tekniska utvecklingen driver p

å

 processen. Det far till f

ö

ljd 

ö

kande sv

å

rig­heter f

ö

r l

ö

ntagarna att finna syssels

ä

ttning samt 

ö

kande arbetsl

ö

shet och utslagning fr

ä

n arbetsmarknaden.

F

ö

r svenska multinationella storf

ö

retag avspeglar sig koncentrationsorocessen i att de expanderar syssels

ä

ttningsm

ä

ssigt huvudsakligen genom uppk

ö

p. Det g

ä

ller b

å

de I Sverige och i utlandet. De f

ö

rl

ä

gger i 

ö

kande grad sin expansion utomlands. F

ö

r den utlands

ä

gda sektorn i Sverige inneb

ä

r situationen att in-

Prop. 1981/82:135

217

tresset f

ö

r investeringar i Sverige, som ligger i utkanten av de k

ö

pstarka marknaderna, minskar. De utl

ä

ndska investeringar som 

ä

nd

å

 sker inriktas i huvudsak p

å

 k

ö

p av svenska f

ö

retag. De utl

ä

ndska uppk

ö

pen av svenska f

ö

re­tag och den utl

ä

ndska etableringen i Sverige (i den m

å

n den f

ö

rekommer) 

ä

r framf

ö

r allt en fr

å

ga om att er

ö

vra marknader och 

å

tf

ö

ljs av strukturratio­naliseringar, som p

å

 sikt hotar att drabba produktionen negativt.

Syssels

ä

ttningen inom de utlands

ä

gda f

ö

retagen i Sverige g

å

r tillbaka. LO bed

ö

mer riskerna f

ö

r att svensk industriutveckling och syssels

ä

ttning skall komma i kl

ä

m mellan en 

ö

kande industriell expansion utomlands och ett av­tagande utl

ä

ndskt industriellt etableringsintresse i Sverige som p

å

tagliga.

De fackliga problemen att tillvarata de anst

ä

lldas intressen i internationellt verksamma koncerner 

ä

r v

ä

lk

ä

nda. Inte minst g

ä

ller detta i utlands

ä

gda kon­cernf

ö

retag d

ä

r de verkliga besluten i f

ö

r t ex syssels

ä

ttningen vitals fr

å

gor fattas utan m

ö

jlighet f

ö

r de anst

ä

llda till den Insyn, information och f

ö

r­handling som nu utvecklas i svenska f

ö

retag.

Problemen 

ä

r stora ocks

å

 n

ä

r det g

ä

ller den verksamhet, som bedrivs av utl

ä

nd­ska entreprenadf

ö

retag i Sverige t ex inom byggbranschen.

Enligt LOs bed

ö

mning utvisar erfarenheterna att det kr

ä

vs en rad 

å

tg

ä

rder f

ö

r att n

å

 svensk industriell expansion under 80-talet och f

ö

r att komma tillr

ä

tta med de industriella och fackliga problem som inte minst n

ä

ringslivets inter­nationalisering skapar.

Mot denna bakgrund v

ä

lkomnar LO att utredningen om utl

ä

ndska 

ö

vertaganden av svenska f

ö

retag nu kommit med sitt bet

ä

nkande. Kontroll av utl

ä

ndska 

ö

verta­ganden av svenska f

ö

retag och av utl

ä

ndsk etablering i Sverige 

ä

r ett viktigt medel f

ö

r att komma tillr

ä

tta med de problem som n

ä

ringslivets internationali­sering skapar.

Prop. 1981/82:135

218

LO tillstyrker d

ä

rf

ö

r den s.k. kontrollinjens f

ö

rslag till "lag om kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagetablering h

ä

r i riket" med vissa sm

ä

rre justeringar, vilka n

ä

rmare behandlas nedan.

LO vill dock samtidigt betona att en s

å

dan kontroll av den utl

ä

ndska f

ö

re­tagsverksamheten i Sverige bara 

ä

r ett medel bland flera som 

ä

r n

ö

dv

ä

ndiga atl vidta. S

å

dan kontroll m

å

ste kompletteras med ytterligare 

å

tg

ä

rder f

ö

r att man skall komma tillr

ä

tta med de problem som internationaliseringen skapar. Genom industriell utvecklingsplanering och offensiva industripolitiska insat­ser och medel m

å

ste t ex underlag skapas f

ö

r samh

ä

llet att aktivt g

å

 ut och skaffa sig industriella samarbetspartners utanf

ö

r Sverige. Genom en s

å

dan pla­nering m

å

ste ocks

å

 underlag skapas f

ö

r en vettig bed

ö

mning av behoven av en­skilda utl

ä

ndska multinationella f

ö

retags uppk

ö

p av svenska f

ö

retag eller eta­blering i Sverige.

I detta sammanhang 

ä

r det viktigt att understryka att l

ö

ntagarna genom styrelse­representation och fortl

ö

pande information enligt MBL f

å

r m

ö

jlighet att f

ö

lja och p

å

verka utvecklingen I det svenska f

ö

retaget innan utl

ä

ndska uppk

ö

p 

ö

ver­huvudtaget blir aktuella. En offensiv Industripolitik och industriell utvsck-1ingsplanering 

ä

r d

å

 ocks

å

 en n

ö

dv

ä

ndig f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r att l

ö

ntagarna skall kunna ges m

ö

jligheter att ta fram alternativa l

ö

sningar i samband med de pri­m

ä

rf

ö

rhandlingar, som m

å

ste f

ö

reg

å

 eventuella diskussioner om utl

ä

ndska upp­k

ö

p.

Det kr

ä

vs vidare i framtiden ett b

ä

ttre samarbete mellan de industripolitiskt ansvariga och l

ö

ntagarna s

å

 att de senares erfarenheter och kunskaper tas till­vara samt ett mer konkret industripolitiskt samarbete internationellt inte minst p

å

 ett nordiskt plan.

St Gobain-PiIkinton-affaren visar t ex p

å

 n

ö

dv

ä

ndigneten av bl a ett nordiskt industripolitiskt samarbete kring stora internationella koncerners etableringar p

å

 den nordiska marknaden ist

ä

llet f

ö

r den konkurrens mellan regeringar och

Prop. 1981/82:135

219

kommuner som idag ofta r

å

der och som bara 

ä

r till f

ö

rdel f

ö

r de multinationella f

ö

retagen.

Inte minst viktigt f

ö

r framg

å

ng med att komma tillr

ä

tta med internationalise­ringens negaitiva sidor 

ä

r att det finns en politisk vilja att bsdiva en offen­ siv industripolitik och att utnyttja de medel som de n

ä

ringspolitiskt ansvari­ga har tillg

å

ng till. H

ä

r brister det t ex idag n

ä

r regeringen inte utnyttjar de n

ä

ringspolitiska m

ö

jligheter som redan st

å

r till buds n

ä

r det g

ä

ller att kontrollera utl

ä

ndska f

ö

retags uppk

ö

p av svenska f

ö

retag. Utan en politisk vilja att anv

ä

nda de lagar som finns 

ar  

det inte mycken mening att skapa nya lagar.

Kontroi1injens f

ö

rslag till "Lag om kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablcripo h

ä

r i riket".

Som redan framh

å

llits tillstyrker LO den s k kontrollinjens f

ö

rslag till lag om kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering h

ä

r i riket.

Inledningsvis vill LO v

ä

nda sig mot den uppfattning som kommit till synes i debatten att kontrollinjens f

ö

rslag skulle strida mot Sveriges internationells f

ö

rpliktelser (s

ä

rskilt d

å

 den s.k. OECDs kapitalliberaliseringsstadga).

Kapitalliberaliseringsstadgan 

ä

r en 

ö

verenskommelse om allm

ä

n liberalisering av kapitalr

ö

relserna 

ö

ver gr

ä

nserna. I denna finns dock undantagsregler som ger de enskilda l

ä

nderna r

ä

tt att hindra enskilda investeringar som skulle ha utomordentligt skadlig inverkan p

å

 landets intressen. I stadgan finns ock­s

å

 m

ö

jligheter att vidta 

å

tg

ä

rder som 

ä

r n

ö

dv

ä

ndiga f

ö

r att hindra att en till

å

ten investering f

å

r en s

å

dan skadlig inverkan. Att inf

ö

ra ett kontroll­f

ö

rfarande som ger samh

ä

llet och l

ö

ntagarna m

ö

jlighet att vidta n

ö

dv

ä

ndiga unders

ö

kningar av investeringarnas effekter kan inte strida mot kapitallibera­liseringsstadgan d

å

 detta 

ä

r enda s

ä

ttet att konstatera huruvida en investering leder till men f

ö

r landet eller ej och vilka justerande 

å

tg

ä

rder som eventu­ellt kan beh

ö

va s

ä

ttas in f

ö

r att en till

å

ten investering inte skall leda till ett s

å

dant men.

Prop. 1981/82:135

220

Det 

ä

r endast om kontrollsystemet i sin till

ä

mpning missbrukas f

ö

r att oh

ä

mmat stoppa utl

ä

ndska f

ö

retags etablerings verksamhet i Sverige som vi kommer i strid med kapitalliberaliseringsstadgan. Men en s

å

dan till

ä

mpning skulle fackf

ö

reningsr

ö

relsen mots

ä

tta sig och det 

ä

r ocks

å

 LOs 

ö

vertygelse att 

ä

ven en bred politisk enighet finns f

ö

r att en s

å

dan till

ä

mpning inte skall komma till st

å

nd.

LO vill i 

ö

vrigt l

ä

gga f

ö

ljande synpunkter p

å

 detaljer i kontrollinjens f

ö

rslag:

1

§

   Om stiftelseformen 

ä

ven framledes kommer att fa utnyttjas f

ö

r privat n

ä

ringsverksamhet b

ö

r stiftelser med utl

ä

ndskt intresse omfattas av samma regler f

ö

r verksamhets- och etableringskontroll som g

ä

lier f

ö

r andra f

ö

reslagna kontrollsubjekt.

9

§

   Utl

ä

ndsk fi 1ialetablering och andra kontrollsubjekt 

ä

n de i paragra­fen n

ä

mnda b

ö

r omfattas av verksamhetstillst

å

nd p

å

 samma vis som f

ö

re­sl

å

s f

ö

r aktiebolag och handelsbolag. Det b

ö

r klarg

ö

ras att tillst

å

nds­plikt skall g

ä

lla 

ä

ven f

ö

r holdingbolag.

13

§

  N

ä

r det g

ä

ller villkor och f

ö

reskrifter i verksamhetstillst

å

nd och f

ö

r­v

ä

rvstillst

å

nd vill LO i anslutning till utredningens resonemang om OECDs uppf

ö

randeregler peka p

å

 att ILOs uppf

ö

randeregler ocks

å

 b

ö

r vara en utg

å

ngspunkt f

ö

r s

å

dana villkor. LO och fackf

ö

reningsr

ö

relsen inter­nationellt har vidare f

ö

rt fram 

å

tskilliga synpunkter p

å

 hur dessa tv

å 

internationella instrument beh

ö

ver f

ö

rb

ä

ttras. Tillst

å

ndspr

ö

vningen f

å

r d

ä

rf

ö

r inte okritiskt byggas p

å

 dessa internationella instrument.

Bland de villkor och f

ö

reskrifter som uppst

ä

lls vid en utl

ä

ndsk etable­ring b

ö

r ocks

å

 finnas l

ä

mpliga garantier f

ö

r syssels

ä

ttningen, investe­ringarna, produktionen och den tekniska utvecklingen i f

ö

retaget. Spr

å

k­fr

å

gan b

ö

r ocks

å

 l

ö

sas p

å

 ett f

ö

r de anst

ä

llda godtagbart s

ä

tt. D

å

 det

Prop. 1981/82:135

221

kan vara sv

å

rt f

ö

r samh

ä

llet att f

ö

rm

å

 f

ö

retagen att uppfylla s

å

dana 

å

taganden n

ä

r etableringen v

ä

l har skett 

ä

r det viktigt med en noggrann pr

ö

vning vid f

ö

rv

ä

rvstillf

ä

llet. Detta ber

ö

rs n

ä

rmare i kommentaren till 

§§

 22 - 25 nedan.

LO vill ocks

å

 i detta sammanhang p

å

minna om sina tidigare framf

ö

rda synpunkter vad g

ä

ller s.k. nationell behandling. Sverige b

ö

r i interna­tionella sammanhang inte g

å

 med p

å

 en ytterligare utvidgning av denna princip. Vidare b

ö

r den svenska regeringen p

å

 allt s

ä

tt verka f

ö

r att regler i internationella 

ö

verenskommelser som f

ö

rsv

å

rar en nationell kon­troll av internationella investeringar b

ö

r ses 

ö

ver med syfte alt fast­l

ä

gga de enskilda l

ä

ndernas r

ä

tt att kontrollera de internationella in­vesteringarna f

ö

r att skydda produktion och syssels

ä

ttning. Om detta f

ö

r vissa internationella 

ö

verenskommelser inte 

ä

r m

ö

jligt b

ö

r regeringar­na 

ö

verv

ä

ga att l

ä

mna de 

ö

verenskommelserna.

17

§

  D

å

 paragrafen syftar till att skapa en parallell i tet med MBL och att

MBLs anda med information och f

ö

rhandlingar skall genomsyra 

ä

ven h

ä

r be­handlade f

ö

retsgsf

ö

rv

ä

rvssituationer b

ö

r paragrafen omformuleras enligt f

ö

ljande:

"......... enligt denna lag, skall f

ö

rv

ä

rvaren ge information till och

genomf

ö

ra f

ö

rhandlingar med lokal arbetstagarorganisation som 

ä

r eller brukar vara bunden av kollektivavtal i f

ö

rh

å

llande till det f

ö

retag f

ö

r­v

ä

rvet avser, r

ö

rande fr

å

gor so.m 

ä

r av betydelse f

ö

r arbetsvillkor, fram­tida syssels

ä

ttningen och andra anst

ä

lIdningsf

ö

rh

å

llanden i det ber

ö

rda f

ö

retaget. Den lokala arbetstagarorganisationen har r

ä

tt att f

ö

ra upp f

ö

rhandlingarna p

å

 central niv

å

. Resultaten av f

ö

rhandling skall I form av f

ö

rhandlingsprotokoll ins

ä

ndas till tillst

å

ndsmyndigheten som. under­lag f

ö

r tillst

å

ndsbed

ö

mningen.

Prop. 1981/82:135

222

Det ankommer p

å

 den lokala arbetstagarorganisationen att beg

ä

ra bist

å

nd hos sin centrala organisation. Det 

ä

r allts

å

 inte en fr

å

ga f

ö

r f

ö

rv

ä

rvaren att fritt v

ä

lja lokal eller central organisation. I det fall det f

ö

retag f

ö

rv

ä

rvet avser har flera arbetsst

ä

llen och eller utg

ö

r en koncern skall f

ö

rv

ä

rvaren informera och p

å

kalla f

ö

rhandling med samtliga ber

ö

rda lokala arbetstagarorganisationer. Som regel kan det i s

å

dana fall vara 

ö

nskv

ä

rt f

ö

r f

ö

rv

ä

rvaren att ha en motpart i f

ö

rhandlingarna. Den d

ä

rvid n

ö

dv

ä

ndiga samordningen 

ä

r en intern fack­lig fr

å

ga som inte kan regleras i lagstiftningen. I detta sammanhang kan erinras om att LO och PTK slutit ett avtal om facklig samordning i medbest

ä

mmandefr

å

gor.

Inte minst mot bakgrund av de skiftande f

ö

rh

å

llanden som s

å

ledes r

å

der vid olika f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rvssituationer vill LO understryka det riktiga i utredningens slutsats att Inte inf

ö

ra ett s

ä

rskilt sekretesskydd kring dessa fr

å

gor.

23

§

Liksom det inte 

ä

r f

ö

rv

ä

rvarens sak att v

ä

lja facklig motpart b

ö

r det inte heller vara tillst

å

ndsmyndighetens sak att g

ö

ra det. LO f

ö

rordar d

ä

rf

ö

r att tillst

å

ndsmyndigheten ger de ber

ö

rda centrala fackliga or­ganisationerna tillf

ä

lle att yttra sig i ,de 

ä

renden som behandlas och ger dessa m

ö

jlighet att delta i myndighetens 

ö

verl

ä

ggning med part i 

ä

rendet.

Det ankommer sedan p

å

 den centrala organisationen att ta de n

ö

dv

ä

ndiga kontakterna med de ber

ö

rda lokala arbetsorganisationerna och gemensamt med dessa utforma yttrandet och organisera deltagandet i 

ö

verl

ä

ggning­arna.

24

§

  Grunden f

ö

r tillst

å

ndsgivning b

ö

r enligt LO vara densamma som man har

i Canada dvs tillst

å

nd skall ges n

ä

r det bed

ö

ms som gynnsamt eller n

ö

d­v

ä

ndigt f

ö

r det ber

ö

ida svenska f

ö

retaget eller f

ö

r svensk industri

Prop. 1981/82:135

223

eller n

ä

ringsliv I 

ö

vrigt. Utredningen anser att en s

å

dan grund f

ö

r tillst

å

ndsgivning inte 

ä

r motiverad utifr

å

n det ringa intresse som utl

ä

ndska f

ö

retag uppvisar f

ö

r etablering i Sverige.

Enligt LOs bed

ö

mning 

ä

r bl a det f

ö

rh

å

llandet att utl

ä

ndsk f

ö

retags­etablering i Sverige sker n

ä

stan uteslutande i form av uppk

ö

p av be­fintliga i huvudsak framg

å

ngsrika f

ö

retag tillsammans med de starkt 

ö

kande behoven att bedriva en offensiv industri- och n

ä

ringspolitik i Sverige goda motiv f

ö

r den av LO f

ö

reslagna grunden f

ö

r tillst

å

nds­givningen.

Fackf

ö

reningsr

ö

relsen har i m

å

nga olika sammanhang pekat p

å

 behoven av en offensiv industri- och n

ä

ringspolitik. De l

å

ngsiktiga m

å

l men d

ä

rvid st

ä

ller upp f

ö

r industriutvecklingen I dess helhet och f

ö

r olika branscher m

å

ste ligga til! grund f

ö

r en mer konsutrukti vt inrik­tad bed

ö

mning av hur ett utl

ä

ndskt uppk

ö

p eller utl

ä

ndsk etablering passar In i en l

å

ngsiktig 

ö

nskv

ä

rd utveckling. Vid pr

ö

vningen b

ö

r man d

å

 ocks

å

 unders

ö

ka alternativ till det tillt

ä

nkta upok

ö

pet eller eta­bleringen.

Utredningen h

ä

vdar ocks

å

 att det knappast 

ä

r m

ö

jligt att bed

ö

ma om ett uppk

ö

p 

ä

r gynnsamt medan det d

ä

remot skulle vara l

ä

ttare att be­d

ö

ma om den 

ä

r i strid med samh

ä

llets intressen. Denna bed

ö

mning 

ä

r enligt LOs mening knappast riktig utan beskriver snarast det f

ö

rh

å

llan­det att utredningen enligt sina direktiv skulle arbeta utifr

å

n att nu­varande pra.xis vid bed

ö

mning av utl

ä

ndsk etablering skulle bibeh

å

llas.

Den avg

ö

rande  skillnaden mellan den av utredningen f

ö

rordade linjen och LOs st

å

ndpunkt ligger i den praktiska hanteringen.:

Prop. 1981/82:135

224

Med utredningens linje blir det f

ö

r tillst

å

ndsmyndigheten och kontrollsubjektet l

ä

ttare att uppfylla lagens krav ju mindre arbete man l

ä

gger ned p

å

 en granskning av 

ä

rendet. Hed LOs lin­je blir ett seri

ö

st granskningsarbete n

ö

dv

ä

ndigt fr

å

n tillst

å

nds­myndighetens sida f

ö

r att lagens krav skall kunna uppfyllas. Effekterna av en f

ö

reslagen etablering blir d

ä

rmed mer fullst

ä

nd­igt belysta och riskerna-f

ö

r mi.ssbed

ö

mnlngar mindre. Samtidigt 

ö

kar samh

ä

llets m

ö

jligheter att st

ä

lla realistiska krav p

å

 eta­bleringen.

I konsekvens med detta syns

ä

tt b

ö

r man enligt LO formulera om 13

§

 till:

"....s

ä

kerst

ä

lla att f

ö

retaget driver sin verksamhet i enlighet med allm

ä

nt intresse."

22-25

§

Det 

ä

r viktigt att pr

ö

vningen av verksamhetstillst

å

nd och f

ö

rv

ä

rvstill­st

å

nd samordnas. Visserligen ligger f

ö

rv

ä

rvsti1ist

å

ndet rent logiskt formellt f

ö

re verksamhetstillst

å

ndet i tiden. Men det vore praktiskt oh

å

llbart att f

ö

rst ge f

ö

rv

ä

rvsti1Ist

å

nd'och sedan avsl

å

 verksamhets-tillst

å

nd. D

å

 det 

ä

r verksamhetstillst

å

ndet som kan f

ö

renas med vill­kor och f

ö

reskrifter skulle denna m

ö

jlighet i praktiken bli utesluten om inte tillst

å

ndspr

ö

vningen f

ö

r verksamheten och f

ö

rv

ä

rven samordnades.

Prop. 1981/82:135

225

TCO:

TCO anser att de fr

å

gor utredningen ber

ö

>- 

ä

r av st

ö

rsta vikt inte minst ur facklig synpunkt. En utg

ä

ngspunkt f

ö

r de l

ö

sningar som kan koTimo ifr

å

ga 

rr

å

ste  

vara att Sverige ing

å

r i en internationell

arbetsf

ö

rdelning som positivt p

å

verkar de svenska f

ö

retagens avs

ä

ttningsm

ö

jligheter och samtidigt ger de svenska konsumenterna varor till l

å

ga priser. Det internationella beroendet inneb

ä

r emellertid ocks

å

 problem som utredningen ber

ö

rt. Dessa problem 

ä

r emellertid inte av den arten att Sverige skall minska sitt internationella utbyte. D

ä

remot beh

ö

vs en samh

ä

llelig reglering och kontroll av foimerna f

ö

r detta internationella ekonomiska saraarbete.

Problemen med de multinationella f

ö

retagen har uppm

ä

rksammats i internationella sammanhang. Hittills har resultaten fr

å

n det internationella arbetet varit ganska begr

ä

nsat. Dst m

å

ste vara en svensk m

å

ls

ä

ttning att snarast uopn

ä

 en bindande internationell 

ö

verenskommelse som reglerar de multinationella f

ö

retagens verK-samhet. Med en s

å

dan 

ö

verenskommelse undvikes att enskilda l

ä

n­ders f

ö

retag s

ä

rbehandlas antingen det g

ä

ller hemma- eller export­marknaden.

De stora, internationella koncernernas l

å

ngtg

å

ende handlingsfri­het och d

ä

rav f

ö

ljande starka f

ö

rhandlingsposition gentemot natio-' nella myndigheter och fackliga organisationer g

ö

r det enligt TCOs mening n

ö

dv

ä

ndigt att st

ä

rka samh

ä

llets m

ö

jligheter att p

å

verka den utlands

ä

gda sektorns storlek och inriktning. So.m s

ä

rskilt vik­tiga framst

å

r i detta sammanhang m

ö

jligheterna att kontrollera ut­l

ä

ndska f

ö

retags f

ö

rv

ä

rv av svenska f

ö

retag.

Det b

ö

r i detta sammanhang noteres att en kontroll av denna typ kr

ä

ver resurser hos samh

ä

llsorganen f

ö

r att g

ö

ra industripolitiske och samh

ä

llsekonomiska bed

ö

mningar. S

ä

dana resurser finns f

ö

r n

ä

r­varande i mycket begr

ä

nsad utstr

ä

ckning.

Det b

ö

r dock framh

å

llas att den typ av 

å

tg

ä

rder utredningen be­handlar endast kan bidra till uppfyllandet av en del av de 

ö

nske­m

å

l fr

å

n svensk sida som kan f

ö

religga om att p

å

verka det ut­lands

ä

gda f

ö

retagssektorn. Lagstiftningen kan g

ö

ras effektiv d

å 

det g

ä

ller att f

ö

rhindra etablering eller f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv genom att tillst

å

nd inte ges i vissa fall. D

ä

rut

ö

ver ger den f

ö

reslagna lagstiftningen fr

å

n kontrollinjens och f

ö

rhandlingslinjens f

ö

re­tr

ä

dare m

ö

jl ighet att p

å

verka inriktningen av den utl

ä

ndska f

ö

re­tagssektorn genom m

ö

jligheteratt knyta de villkor cch f

ö

reskrifter till investeringen som anses erforderliga f

ö

r det allmanna intres­set. D

ä

remot kan den givetvis inte utnyttjas i de fall man i st

ä

llet vill stimulera utl

ä

ndsk etablering p

å

 n

å

got best

ä

mt omr

å

de, t ex. i syfte att n

ä

 teknikspridningseffekter.

TCO delar i allt v

ä

sentligtde v

ä

rderingar och allm

ä

nna resonemang som kontrollinjens f

ö

retr

ä

dare men 

ä

ven f

ö

rhandlingslinjens f

ö

re­tr

ä

dare motiverar sina st

ä

llningstaganden med. Enligt TCOs upp­fattning ligger dessa b

å

da linjers f

ö

retr

ä

dare i sj

ä

lva verket mycket n

ä

ra varandra. TCO anser liksom dessa b

å

da linjers f

ö

re­tr

ä

dare att det f

ö

religge

»

' ett behov av en lagf

ä

st kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

rotagsetaplerinc i Sverige liksom m

ö

jl igheter-til 1 kontroll av de utl

ä

ndska f

ö

retagens veiksamhet eller et?'|t/srings-

15 

Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

226

tillf

ä

llet. Det v

ä

sentliga med s

å

v

ä

l kontrollinjens som f

ö

rhand­lingslinjens f

ö

rslag 

ä

r ait de ger samh

ä

llet liksom ue anst

ä

lldas organisationer en st

ä

rkt f

ö

rhandlingsposition gentemot det ut­lands

ä

gda f

ö

retaget vilket j

ä

mf

ö

rt med idag avsev

ä

rt f

ö

rb

ä

ttrar m

ö

jligheterna att s

ä

kerst

ä

lla en effektiv till

ä

mpning av det svenska regelsystemet inom den utlands

ä

gda sektorn av den svenska ekonomin.

Det 

ä

r vidare viktigt att framh

å

lla - vilket kontroll- och f

ö

rhand­lingslinjens f

ö

retr

ä

dare gjort - att dessa b

å

da linjers f

ö

rslag irite iniisb

ä

r n

ä

gon radikal oml

ä

ggning av Sveriges hittillsvarande politik vad g

ä

ller utl

ä

ndska investering.;- i Sverige. I st

ä

llet inneb

ä

r dessa bada linjers f

ö

rslag ett steg i riktning mot en reell likabehandling av utl

ä

ndska f

ö

retag i Sverige j

ä

mf

ö

rt med inhemska f

ö

retag. ! detta avseende innebar dessa linjers f

ö

rslag en anslutning till OECDs 1976 antagna princip om nationell behar.d-ling. TCO kan inte ansluta sig till uppfattningen att n

å

got av de i utredningen framf

ö

rda f

ö

rslagen skulle strida mot Sveriges 

å

-taganden enligt OECDs kapi talliberaliseringskod. Den reservation Sverige gjorde i samband med anslutningen fr

å

n svensk sida till OECDs kapitalliberaliseringskod tog sin utg

å

ngspunkt i on h

ä

nvis­ning till g

ä

llande svensk lagstiftning p

å

 ifr

å

gavarande cmr

å

dei",. D

ä

rut

ö

ver kan erinras om att OECDs kapitalliberaliseringskoc har undantagsregler som ger de enskilda l

ä

nderna r

ä

tt att vidta 

å

t­g

ä

rder mot utl

ä

ndska direktinvesteringar som kan f

ö

rv

ä

ntas f

å

en starkt skadlig inverican ("exceptionally detrim.ental effect") p

ä 

landets intressen. Vidare har inte heller den lagstiftnings

ä

ndring som gjordes i Sverige 1958 r

ö

rande r

ä

tten f

ö

r utl

ä

nning och ut­l

ä

ndskt f

ö

retag att idka n

ä

ring h

ä

r i landet - och som innebar att n

ä

ringstillst

å

ndskrav inf

ö

rdes f

ö

r utl

ä

nning och utl

ä

ndskt f

ö

retag -av OECD ansetts st

å

 i strid med de svenske 

å

tagandena enligt kapi-talliberaliseringskoden. De f

ö

rslag som kontroll- och f

ö

rhandlings­linjerna f

ö

resl

ä

r 

ä

r av ungef

ä

r samma principiella inneb

ö

rd som den 1968 gjorda lag

ä

ndringen.

TCO anser det riktigt att verksamhetstillst

ä

nd kan f

ö

rbindas med de s

ä

rskilda villkor och f

ö

reskrifter som anses erforderliga f

ö

r att s

ä

kerst

ä

lla att verksamheten inte bedrivs i strid med allm

ä

nt intresse. Denna principiella h

å

llning har f

ö

r

ö

vrigt 

ä

verf intagits av fusicns-kontrollwtredninaen i f

ö

rbindelse med de problem den utredningen be­handlade (SOU 1978:9).

TCO vill s

å

ledes tillstyrka kontrollinjens f

ö

rslag betr

ä

ffande kontroll av utl

ä

ndska 

ö

vertaganden av svenska f

ö

retag och av utl

ä

ndska ny­etableringar i Sverige. Betr

ä

ffande fr

å

gan om verksamhetskontroll 

ä

r TCO inte fr

ä

mmande f

ö

r kontrollinjens f

ö

rslag men anser 

ä

nd

å

 att den modell som f

ö

rhandlingslinjens f

ö

retr

ä

dare f

ö

rordar b

ö

r pr

ö

vas i f

ö

rsta hand innan slutlig st

ä

llning tas till inf

ö

rande av en verk-, samhetskontroll 

ä

v den art som kontrollinjens f

ö

retr

ä

dare fcresl.Hgit. Om det efter denna f

ö

rsta pr

ö

votid - som b

ö

r omfatta n

å

gra 

ä

r - skulle visa sig att f

ö

i-handlingsmodellen inte varit effektiv anser TCO att man d

å

 b

ö

r sk

ä

rpa lagstiftningen p

å

 f

ö

revarande omr

å

de och inf

ö

ra en verksamhetskontroll av den art kontrollinjens f

ö

retr

ä

dare f

ö

rordat. Redan nu b

ö

r dock enligt TCOs uppfattning de inforitionskrav som

Prop. 1981/82:135

227

kontrollinjen f

ö

resl

å

r - vilka 

ä

r h

ä

mtade frj.n OECDs riktlinjer f

ö

r multinationella f

ö

retag, med n

å

gra till

ä

gg och 

ä

ndringar - in­g

å

 i en lagf

ä

st kontroll av de utlands

ä

gda f

ö

retagens verksamhet i Sverige. H

ä

rvidlag b

ö

r 

ä

ven 

ö

verv

ä

gas att inkludera till

ä

mpliga delar av ILOs trepartsdeklaration r

ö

rande mulrinationella f

ö

retag och socialpolitik i ett kontrollsystem r

ö

rande multinationella f

ö

re­ tags verksamhet i Sverige

H

ä

rut

ö

ver vill TCO ge f

ö

ljande kom.iientar till n

å

gra detaljer i kontrol 1 i.rjens f

ö

rslag:

Paragraf 17 f

ö

resl

å

s f

å

 f

ö

ljande lydelse:

"Innan avtal tr

ä

ffas om s

å

dant aktie- eller andelsf

ö

rv

ä

rv, som 

ä

r t!':'5;t..'"idspl iktigt enligt denna lag, s';all f

ö

rv

ä

rvaren ge informa­tion till och genomf

ö

ra f

ö

rhandlingar med lokal arbetstagarorga­nisation som 

ä

r eller brukar vara bunden av kollektivavtal i f

ö

r­h

å

llande till det f

ö

retag f

ö

rv

ä

rvet avser, r

ö

rande fr

å

gor som 

ä

r av betydelse f

ö

r arbetsvillkor, framtida syssels

ä

ttningen ocli andra anst

ä

llningsf

ö

rh

å

llanden i det ber

ö

rda f

ö

retaget. Den lokala arbets­tagarorganisationen har r

ä

tt att f

ö

ra upp f

ö

rhandlingarna p

å

 central niv

å

. Resultaten av f

ö

rhandling skall i form av f

ö

rhandlingsproto­koll, ins

ä

ndas till tillst

ä

ndsmyndigheten som underlag f

ö

r till­st

å

ndsbed

ö

mningen ."

I anslutning till paragraf 24 i kontrollinjens f

ö

rslag 

ö

nskar TCO erinra om att organisationen antagit och st

ä

llt sig bakom Kordens Fackliga Samorganisations (NFSs) handlingsprogram ang

å

ende multi­nationella f

ö

retag vari bl a kr

ä

vs:

"Tillst

ä

ndskrav r

ö

rande alla st

ö

rre etableringar och f

ö

rv

ä

rv av f

ö

retag i de nordiska l

ä

nderna varvid tillst

å

nd skall beviljas endast i de fall etableringen eller f

ö

rv

ä

rvet bed

ö

ms vara eller sannolikt blir till v

ä

sentlig f

ö

rdel f

ö

r ifr

å

gavarande land."

TCO vill h

ä

rut

ö

ver mer allm

ä

nt h

ä

nvisa till de krav som framf

ö

rs i NFS handlingsprogram ang

å

ende multinationella f

ö

retag i f

ö

r­bindelse med en kommande kontrollagstiftning i Sverige r

ö

rande multinationella f

ö

retag.

Slutligen vill TCO ber

ö

ra den viktiga fr

å

gan om de fackliga organisa­tionernas m

ö

jligheter att samarbeta med fackliga organisationer i andra l

ä

nder. Det b

ö

r"vara ett samh

ä

llsintresse att underl

ä

tta ett s

å

dant sam­arbete. L

ä

mpliga former f

ö

r st

ö

d fr

ä

n samh

ä

llet b

ö

r d

ä

rf

ö

r 

ö

verv

ä

gas.

Prop. 1981/82:135

228

Sveriges advokatsamfund:

P

å

 s

ä

tt som senare n

ä

rmare kommei' att utvecklas har samfundet ingen erinran mot att kontrollen 

ö

ver utl

ä

ndf.ka f

ö

retags eta­blering i Sverige utvidgas att omfatta varje f

ö

rv

ä

rv av mer betydande intresse i st

ö

rre svenska f

ö

retag.

D

å

 det g

ä

ller fr

å

gan huruvida en verksamhetskontroll b

ö

r in­f

ö

ras m

å

ste naturligtvis f

ö

rst avg

ö

ras, vilket tehov s&margin-right:0cm;margin-bottom: 0cm;margin-left:3.0pt;margin-bottom:.0001pt'> Det viktigaste .motivet f

ö

r en s

å

dan kontroll 

ä

r emellertid farh

å

gor f

ö

r att utlands

ä

gda f

ö

retag i fr-amtiden inte skulle komma att respektera det svenska regelsystem scm inf

ö

rts f

ö

r att tillf

ö

rs

ä

kra samh

ä

llet och de anst

ä

llda insyn i och in­flytande

ö

ver n

ä

ringslivet.

Sj

ä

lvklart kan det inte uteslutas att n

å

got eller n

å

gra ut­lands

ä

gda f

ö

retag kan komma att bryta mot den svenska arbets­r

ä

ttsliga lagstiftningen; detsamma g

ä

ller 

ä

ven helt svensk­

ä

gda f

ö

retag. Emellertid torde risken f

ö

r att utl

ä

ndska multi-'nationella f

ö

retag skulle g

ö

ra detta snarast ha avtagit under senare 

å

r. Detta beror dels -p

å

 att antagandet av OECD:s hand­lingsregler f

ö

r multinationella f

ö

retag och Internationella handelskammarens riktlinjer f

ö

r internationella investeringar hos f

ö

retagen insk

ä

rpt n

ö

dv

ä

ndigheten av att v

ä

rdlandets regel­system och samh

ä

llspolitiska m

å

l respekteras, dels p

å

 att just de multinationella f

ö

retagen 

ä

r f

ö

rem

å

l f

ö

r en n

ä

rg

å

ngen be­vakning fr

å

n massmedia och de anst

ä

llda och deras organisa-

Prop. 1981/82:135

229 '

tioner. Ett 

ö

vertramp i ett land blir d

ä

rf

ö

r snabbt ):

ä

nt i andr-a l

ä

nder och kan d

ä

r f

ä

 negativa effekter p

å

 f

ö

retagets relationer till myndigheter och anst

ä

llda.

Enligt kontrollinjen skulle emellertid OECD:s handlingsreg­ler inte vara tillr

ä

ckliga, bl a en

ä

r samh

ä

llet inte skulle ha m

ö

jlighet att tillgripa sanktioner mot "flagranta" 

ö

ver­tr

ä

delser. Mot bakgrund av vad som tidigareanf

ö

rts om er­farenheterna av utl

ä

ndska f

ö

retags upptr

ä

dande i Sverige och utvecklingen under senare tid finner samfundet detta sk

ä

l inte utg

ö

ra ett tillr

ä

ckligt motiv f

ö

r etablerandet av en s

å

dan omfattande byr

å

kratisk s

ä

rreglering f

ö

r utl

ä

ndska dotter­f

ö

retag, som kontrollinjen f

ö

reslagit, i vart fall inte om det v

ä

ges mot de konsekvenser av negativ art som ett inf

ö

rande av det f

ö

reslagna kontrollsystemet skulle medf

ö

ra.

C_;;_  K2t-

£

r2]:liDiiSD

§

_l!2r

§

i

§£

_

§

S5

£

_yi_2:iiS

§

beKandlinf;ss vnounkt

Utg

å

ngspunkten f

ö

r samtliga f

ö

rslag 

ä

r att utlands

ä

gda och svenska f

ö

retag i princip skall behandlas lika. Avsteg fr

å

n denna skall g

ö

ras endast om detta 

ä

r p

å

kallat av v

ä

sentliga allm

ä

nna intressen. Det kan konstateras att denna utg

å

ngs;-punkt inte kommit till uttryck i den av kontrollinjen f

ö

re­slagna lagtexten. Enligt denna ges administrativa myndigheter omfattande befogenheter, som ger utrymme f

ö

r diskretion

ä

r diskriminering av utl

ä

ndska f

ö

retag. Exempel h

ä

rp

å

ä

r att - sedan verksamhetstillst

å

nd beviljats - nya eller 

ä

ndrade villkor skall kunna .uppst

ä

llas f

ö

r ett utlands

ä

gt f

ö

retags verksamhet, om detta anses p

å

kallat av n

å

got allm

ä

nt intresse, som f

ö

rbisetts vid den ursprungliga pr

ö

vningen. Detta allm.

ä

nna intresse beh

ö

ver ej ens vara "v

ä

sentligt". Vidare skall till­synsmyndigheten p

å

 de utlands

ä

gda f

ö

retagets bekostnad kunna Utse -offentlig utredningsman och offentlig revisor. Utlands­

ä

gt f

ö

retag som anses driva sin verksa.mhet i strid mot "all­m

ä

nt intresse" skall vid vite kunna f

ö

rel

ä

ggas att efterkomma av Industriverket uppst

ä

llda f

ö

rel

ä

gganden.

Enligt kontrollinjens f

ö

rslag synes vidare utlands

ä

gda f

ö

re­tag kunna bli skyldiga att - efter det f

ö

rhandlingar f

ö

rts

Prop. 1981/82:135

230

enligt medbest

ä

mmandelagen och utan att f

ö

retagets upptr

ä

dan­de givit anledning till anm

ä

rkning - p

ä

 beg

ä

ran av central arbetstagarorganisation f

ö

i-handla med b

å

de Industriverket och regeringen om samma fr

å

ga som avhandlats under medbest

ä

m­mande f

ö

rhandlingen och kanske 

ä

ven varit f

ö

rem

å

l f

ö

r bed

ö

mande av Arbetsdomstolen. N

å

gon tidsgr

ä

ns har ej uppst

ä

llts f

ö

r dessa f

ö

rhandlingar, och deras varaktighet 

ä

r uppenbarligen i stor utstr

ä

ckning beroende p

å

 vilka 

ä

tg

ä

rder som arbetstagar­organisationen vidtager.

Visserligen f

ö

religger inte anledning tro att arbetstagarorga­nisationerna skulle utnyttja de befogenheter de erh

å

llit f

ö

r att skaffa sig f

ö

rhandlingsf

ö

rdelar som inte st

å

r dem till buds gentemot svensk

ä

gda f

ö

retag, men redan hotet om s

å

dana dubbla f

ö

rhandlingsomg

å

ngar och arbetstagarorganisationernas m

ö

jlig­heter att f

ö

rdr

ö

ja genomf

ö

randet av kanske br

å

dskande 

å

tg

ä

r­der skapar en obalans gentemot svensk

ä

gda f

ö

retag, som av ut­l

ä

ndska f

ö

retag m

å

ste uppfattas som en allvarlig diskrimine­ring. De nu angivna konsekvenserna ter sig s

ä

kerligen f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retag betydligt allvarligare 

ä

n de i lagen an­givna sanktionerna - indragning av verksamhetstillst

å

nd cch f

ö

rel

ä

ggande att s

ä

lja aktier - vilka sanktioner s

ä

kerligen s

ä

llan kommer att anv

ä

ndas.

F

ö

retr

ä

darna f

ö

r kontrollinjen har uppenbarligen insett att deras f

ö

rslag kan komma att uppfattas som om en ny politik inletts av Sverige gentemot de utlands

ä

gda f

ö

retagen, ehuru detta inte varit deras avsikt. De har d

ä

rf

ö

r betonat att de befogenheter, som lagts i myndigheternas h

ä

nder, skall ut

ö

vas mod omd

ö

me. Merparten av utlands

ä

gda f

ö

retag skulle s

å

lunda inte komma att f

ö

rel

ä

ggas s

ä

rskilda villkor ut

ö

ver dem som i princip f

ö

ljer av OECD-reglerna. Det 

ä

r inte heller "avsikten" att offentlig revisor skall utses i andra f

ö

retag 

ä

n i de allra st

ö

rsta, ehuru detta i undantagsfall kan komma att ske. Avsikten med f

ö

rslaget s

ä

ges (s iTS) endast vara att "mot­verka" att utl

ä

ndskt 

ä

gande av h

ä

r i landet verksamma f

ö

re­tag f

ö

rsvagar effekten av de samh

ä

lleliga och f

ö

retagsdemc-kratiska instrument, som ansetts n

ö

dv

ä

ndiga f

ö

r att de an­st

ä

llda skall ha insyn i och inflytande 

ö

ver n

ä

ringslivet.

Prop. 1981/82:135

2311

F

ö

rslagsst

ä

llarna tror d

ä

rf

ö

r inte att den lagstiftning de f

ö

reslagit kommer att ge anledning till n

å

gra ogynnsamma kon­ sekvenser i f

ö

rh

å

llande till fr

ä

mmande stater och utl

ä

ndska f

ö

retag.

M

å

nga av samfundets ledam

ö

ter har som r

å

dgivare bitr

ä

tt ut­l

ä

ndska f

ö

retag som. 

ö

nskar etablera sig i Sverige. Represen­tanter f

ö

r s

å

dana utl

ä

ndska f

ö

retag har d

ä

rvid regelm

ä

ssigt varit intresserade av att f

å

 veta vilket r

ä

ttsskydd som f

ö

re­tagets svenska investering skulle komma att 

å

tnjuta och huru­vida eller i vad m

å

n de kommer att likabehandlas med svenska f

ö

retag. Enligt samfundets p

å

 erfarenhet grundade uppfattning skulle en lagstiftning, som formellt ger utrymme f

ö

r omfattan­de  diskretion

ä

ra administrativa 

å

tg

ä

rder gentemot utlands­

ä

gda f

ö

retag, utg

ö

ra en starkt negativ faktor f

ö

r ett utl

ä

ndskt bolag som 

ö

verv

ä

ger att etablera sig i Sverige. H

ä

!'till skulle 

ä

ven vagheten i termen "allm

ä

nt intresse" bidraga. Utl

ä

ndske f

ö

retagsledare och jurister 

ä

r v

ä

l medvetna om det ringa skydd ett s

å

dant uttryck erbjuder och att betydelsen d

ä

rav kan kciiLnia att underg

å

 betydande f

ö

rskjutningar efter n

å

gra 

å

r. Risk f

ö

religger d

ä

rf

ö

r att en verksamhetskontroll enligt kontroll-linjens f

ö

rslag skulle komma att minska utl

ä

ndska f

ö

retags etableringar i Sverige.

Samfundet anser 

ä

ven att det allvarligt m

å

ste ifr

å

gas

ä

ttas or. kontrollinjens f

ö

rslag om etablerings- och verksamJietskontroll 

ä

r f

ö

renligt med Sveriges internationella f

ö

rpliktelser enligt OECD:s liberaliseringsstadga. Den av kontrollinjen f

ö

reslagna verksamhetskontrollen har inte alls som 1916 

å

rs lag till syfte att skydda svenska naturtillg

å

ngar. Om kontrollinjens f

ö

rslag anses b

ö

ra genomf

ö

ras torde Sverige d

ä

rf

ö

r b

ö

ra om­pr

ö

va sin anslutning till OECD:s liberaliseringskonvention.

D__ 

§§

I!H!}

§

Di

§£

iGiDS_

§

Y_

§§

3fyD

§£

5_2IiD

£

i2i

§

ll

§

_iD5iiliDi2E

Som tidigare angivits 

ä

r samfundets allm

ä

nna uppfattning att Sverige b

ö

r uppr

ä

tth

å

lla en etableringskontroll f

ö

r utl

ä

ndska f

ö

retags etablering i Sverige- och utl

ä

ndska f

ö

retags f

ö

rv

ä

rv av betydande intresse av st

ö

rre svenska f

ö

retag. D

ä

rvid b

ö

r

Prop. 1981/82:135

232

tillst

å

ndsmyndigheten kunna f

ö

reskriva att f

ö

retaget skall f

ö

rbinda sig att f

ö

lja OECD:s uppf

ö

randekod eller andra lik­nande internationellt accepterade regler. 

Ä

ven aiidra villkor som kan anses erforderliga f

ö

r att f

ö

rebygga att fr

å

n allm

ä

n synpunkt v

ä

sentliga ol

ä

genheter uppkommer b

ö

r kunna uppst

ä

llas, men stor restriktivitet b

ö

r h

ä

rvid iakttagas. Vid utl

ä

ndskt f

ö

retags f

ö

r/

ä

rv av betydande intresse i existerande svenskt f

ö

retag b

ö

r givetvis de anst

ä

lldas synpunkter inh

ä

mtas f

ö

re 

ä

rendets avg

ö

rande. De synpunkter som de anst

ä

llda och deras fackliga organisationer l

ä

mnar m

å

ste sj

ä

lvklart tillm

ä

tas mycket stor betydelse vid 

ä

rendets avg

ö

rande. H

ä

rvid kan pr

ö

vas om etableringen eller f

ö

rv

ä

rvet 

ä

r of

ö

renligt med v

ä

sentligt allm

ä

nt intresse. D

ä

remot anser samfundet av sk

ä

l som utvecklats ovan att n

å

gon verksamhetsk

ö

ntro11 enligt kon­trollinjens f

ö

rslag inte b

ö

r inf

ö

ras. Skulle n

å

got flagrant brott mot det svenska regelsystemet ske torde svenska myndig­heter och organisationer 

ä

ndock ha tillr

ä

ckliga m

ö

jlighete:' att bl a genom f

ö

rhandlingar p

å

verka det utl

ä

ndska f

ö

retage;;s upptr

ä

dande.

Samfundet

ö

verg

å

r h

ä

refter till att framf

ö

ra n

å

gra synpunkter 

å

 de olika f

ö

rslagen.

II. 

Kommentarer till f

ö

rfattningsf

ö

rslagen

Samfundet vill till en b

ö

rjan ber

ö

ra vissa fr

å

gor av lag­teknisk natur.

1.

Samfundet delar uppfattningen att det lagtekniska sam­bandet mellan skydd f

ö

r fast egendom och skydd mot icke 

ö

nskv

ä

rda utl

ä

ndska etableringar b

ö

r l

ö

sas upp. I de fall en till

ä

mpning av b

å

da regelsystemen samtidigt kan vara aktuell, b

ö

r en samordning ske s

å

 att dubbla pr

ö

vnings-f

ö

rfaranden undvikes.

2.

Samfundet har noterat att utredningen om utl

ä

ndska 

ö

ver­taganden av svenska f

ö

retag bedrivits delvis samtidigt

Prop. 1981/82:135

233

som konkurrensutredni.ngen utarbetat sitt f

ö

rslag till fusionskontroll, men att n

å

gon egentlig samordning av ue ' olika f

ö

rslagen inte f

ö

rekommit. Enligt samfundets mening b

ö

r en samordning ske mellan en eventuell kommande lag. om fusionskontroll och kontroll av utl

ä

ndska f

ö

retags f

ö

r­v

ä

rv av existerande svenska f

ö

retag. Samfundet anger i det f

ö

ljande n

å

gra exempel p

å

 fr

å

gor betr

ä

ffande vilka samordning b

ö

r ske .

a) I konkurrensutredningens f

ö

rslag undantas vissa f

ö

rv

ä

rv

n

ä

r f

ö

retagets storlek understiger vissa gr

ä

nser. Bl a

av de sk

ä

l som 

å

beropats fr

å

n samfundets sida i yttrandet 

ö

ver konkurrensutredningens f

ö

rslag b

ö

r fr

å

gan om etable­rings- och f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd erfordras g

ö

ras beroende av storleken av det aktuella f

ö

retaget.

b) Enligt kontroll- och f

ö

rhandlingslinjen (se s 155) skulle

sk

ä

l ej f

ö

religga f

ö

r att fr

å

n kontroll undantaga f

ö

r­

v

ä

rv grundat p

å

 utbyte av konvertibla skuldebrev mot

aktier. I samband med tillkom.sten av lagen om konvertibla

skuldebrev gjordes den 

ä

ndringen i 1916 

å

rs lag att f

ö

r­

v

ä

rv av aktier, grundade p

å

 konvertibla skuldebrev, ej

omfattas av f

ö

rv

ä

rvsf

ö

rbud. Samtidigt inf

ö

rdes regler i

aktiebolagslagen om tv

å

ngslikvidation i det. fall r

ä

ttelse

av missf

ö

rh

å

llande mellan fria och bundna aktier ej sker.

Konkurrensutredningen konstaterade att s

å

dan tv

å

ngslikvi­

dation inte kunde f

ö

renas med ett system f

ö

r f

ö

rv

ä

rvs­

kontroll och fann d

ä

rf

ö

r att f

ö

rv

ä

rv av aktier m.ot kon­

vertibla skuldebrev ej borde omfattas av den f

ö

reslagna

kontrollagstiftningen. Samfundet utg

å

r ifr

å

n att reglerna

om tv

å

ngslikvidation skulle utstr

ä

ckas att g

ä

lla 

ä

ven fall di

det nya kontrollsystemet kringg

å

tts med hj

ä

lp av konver­

tibla skuldebrev. Dessa regler ger enligt samfundets upp­

fattning tillr

ä

ckliga m

ö

jligheter att ingripa mot f

ö

rs

ö

k

till kringg

å

ende. Mot bakgrund h

ä

rav, och d

å

 ett hot ora

ingripande mot ett senare utbyte avsev

ä

rt skulle f

ö

rsv

å

ra

oms

ä

ttningen ay konvertibla skuldebrev, anser samfundet

sk

ä

l f

ö

religga f

ö

r att f

ö

rv

ä

rv av aktier mot konvertibla

skuldebrev b

ö

r undantagas fr

å

n etableringskontrollen.

Prop. 1981/82:135

234

c)  En ytterligare skillnad mellan' konkurrensutredningens

f

ö

rslag och kontroll- och f

ö

rhandlingslinjen 

ä

r att kon­kurrensbegr

ä

nsningsutredningens f

ö

rslag inneb

ä

r en efter­handspr

ö

vning , medan nu aktuellt f

ö

rslag i princip inne­b

ä

r en f

ö

rhandpr

ö

vning d

ä

r underl

å

tenhet att g

ö

ra ans

ö

kan eller avslag inneb

ä

r att f

ö

rv

ä

rvet ogiltigf

ö

rklaras. Denna sistn

ä

mnda ordning st

ä

mmer 

ö

verens m.ed nuvarande regler enligt 1916 

å

rs lag. I det fall en till

ä

mpning av b

å

da-lagsystemen kan bli aktuell b

ö

r en samordning ske p

å

 l

ä

mpligt s

ä

tt, s

å

 att dubbla pr

ö

vningsf

ö

rfaranden om. m

ö

jligt undvikes.

N

ä

r sam..fundet h

ä

refter 

ö

verg

å

r till att kommentera de olika linjernas f

ö

rslag till lagtext skall dessa kommentarer ses mot bakgrund av dels att samfundet avstyrker kontrollinjens f

ö

rslag till verksamhetskontroll, dels de allm

ä

nna synpunkter som anf

ö

rts om l

ä

mplig lagstiftningsform f

ö

r- en etablerings­kontroll. Av vad' tidigare anf

ö

rts framg

å

r vidare att samfunde-- i princip st

ä

ller sig positivt till att best

ä

mmelserna om etableringskontroll utfor-mas p

å

 ett s

å

dant s

ä

tt att arbets­tagarorganisationerna f

å

r ett inflytande vid tillst

å

ndsgiv­ningen.

Genom att utredningen valt att presentera tre f

ö

rslag har sam­fundet ansett sig b

ö

ra i huvudsak kommentera endast vissa viktigare fr

å

gor huvudsakligen av principiell natur. En even­tuell lag om fusionskontroll torde 

ä

ven komma att p

å

verka ut­formningen av lagstiftningen om etableringskontroll. .'ed h

ä

n­syn h

ä

rtill torde ett p

å

 basis av remissyttrandena utarbetat f

ö

rslag till etableringskontroll b

ö

ra underkastas ett nytt remissf

ö

rfarande.

B__ lS2D

£

r2]:liDi

§

D

§

_r2r

§

i

§

S

Med h

ä

nsyn till samfundets principinst

ä

llning avser nedan­st

å

ende kommentarer endast best

ä

mmelserna ang

å

ende f

ö

rv

ä

rvs-tillst

å

nd.

§

 1.  Uttrycket "likst

ä

llt f

ö

rbeh

å

ll-' f

ö

rekommer ej tidigare i lagtext betr

ä

ffande aktiebolag. Sam.fundet anser att

Prop. 1981/82:135

235

n

ä

rmare best

ä

mmelser om ett s

å

dant f

ö

rbeh

å

ll b

ö

r inta5a.

ä

 n

ä

rmare preciseras.

§

k

.  Best

ä

mmelserna i 

§

 'J b

ö

r inf

ö

ras i aktiebolagslagen.

§

 15. Samfundet anser att gr

ä

nsen 5 

%  

enligt 

§

 15 punkt 1. 

ä

r l

ä

mplig under f

ö

ruts

ä

ttning att en begr

ä

nsning inf

ö

res som h

ä

nf

ö

r sig till f

ö

retagets storlek. D

ä

rut

ö

ver erford­ras enligt samfundets uppfattning endast en ytterligare gr

ä

ns f

ö

rslagsvis vid 50 

%.   

S

å

v

ä

l vid gr

ä

nsen 5 

%  

som gr

ä

nsen 50 

%  

kan - som tidigare angivits - sk

ä

l f

ö

religga att uppst

ä

lla s

ä

rskilda villkor i det fall f

ö

rv

ä

rvstill­st

ä

nd l

ä

mnas. I s

å

dana villkor kan myndigheten j

ä

mv

ä

l, om s

å

 skulle anses p

å

kallat, ange att s

ä

rskilda best

ä

m­melser skall g

ä

lla f

ö

r det fall kontrollsubjektet 

ö

vertar en st

ö

rre andel av aktierna 

ä

n vad som g

ä

ller vid f

ö

r­v

ä

rvstillst

å

ndets meddelande.

Regeln i 

§

 15 sista stycket- 

ä

r ol

ä

mplig. En f

ö

rv

ä

rvare torde ej vilja binda sig definitivt f

ö

r f

ö

rv

ä

rv av an­delen innan han k

ä

nner villkoren f

ö

r tillst

å

ndet.

§

 17. Samfundet tillstyrker en ordning i enlighet med kontrcil-linjens f

ö

rslag 

§

 17. Samfundet har i detta sammanhang noterat att enligt kontrollinjens f

ö

rslag arbetstagar­organisationer eller arbetstagare som f

å

r ta del av in­formation i samband med ett tillt

ä

nkt f

ö

rv

ä

rv ej skall vara underkastade tystnadsplikt (se h

ä

rom utredningens-s 'l

é

l samt j

ä

mf

ö

r 

§

 37). Att s

ä

rskild tystnadsplikt ej erfordras enligt lagen om anst

ä

lldas styrelserepresenta­tion ter sig naturligt. Varje styrelseledamot har enligt aktiebolagslagen tystnadsplikt i vissa fr

å

gor. I avsaknad av s

ä

rskild best

ä

mm.els

é

 i den f

ö

reslagna lagen skulle emellertid s

å

v

ä

l anst

ä

llda i arbetstagarorganisation som enskilda arbetstagare ej kunna st

ä

llas till ansvar f

ö

r bruten tystnadsplikt, trots att tystnadsplikt i och f

ö

r sig 

ä

r en f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r kontrollinjens f

ö

rslag. Mot bakgrund h

ä

rav synes best

ä

mmelsen i 

§

 37 b

ö

ra omfatta samtliga dem som tagit befattning med 

ä

rendet. Vidare b

ö

r en eventuell lag om samr

å

d med arbetstagarorganisation f

ö

reskriva viss l

ä

ngsta tid inom vilken 

ä

rendet skall be­handlas. Det 

ä

r av vikt att fr

å

gor av denna typ behandlas skyndsamt.

Prop. 1981/82:135

236

g 2. Tillst

å

nd sk

ä

ll enligt 

§

2  

kunna v

ä

gras om tillst

å

ndet skulle vara "of

ö

renligt med allm

ä

nt 

intre

s.

se

'

'

.

Denna grund f

ö

r v

ä

grat tillst

å

nd skall j

ä

mf

ö

ras m.ed I916 

å

rs lags mot­svarande uttryck "v

ä

sentligt allm

ä

nt intresse". Samfundet anser ej sk

ä

l f

ö

religga f

ö

r att fr

å

ng

å

 d'en i I916 

å

rs lag fastlagda principen att tillst

å

nd skall v

ä

gras endast om ett beviljande skulle strida mot ett "v

ä

sentligt allm

ä

nt intresse".

? 26. Best

ä

mmelserna i 

§

 26 och f

ö

ljande ang

å

ende tillsyn m m har i f

ö

rsta hand sin betydelse f

ö

r tillsyn 

ö

ver hur ett verksamhetstillst

å

nd efterf

ö

ljes. Med h

ä

nsyn till att sam­fundet anser att f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd skall kunna kombinei-as med vissa, internationellt allm

ä

nt acceptei-ade regler f

ö

r­ett kontrollsubjekts bedrivande av verksamhet anser sam­fundet det l

ä

mpligt att myndighet 

ö

vervakar att s

å

dana f

ö

rel

ä

gganden efterf

ö

ljes. Statens Industriverk b

ö

r utg--r; s

å

dan myndighet och Industriverket b

ö

r ges s

å

dana befogen­heter att samtliga upplysningar erh

å

lles som kan anses erforderliga f

ö

r kontrollen. Samfundet anser det d

ä

rf

ö

r ej vara n

ö

dv

ä

ndigt att Industriverket j

ä

mv

ä

l skall kunna tills

ä

tta s

ä

rskild revisor (offentlig revisor) eller s

ä

r­skild sakkunnig (offentlig utredningsman). Vad g

ä

ller f

ö

r­slaget om att offentlig revisor skall kunna tills

ä

ttas b

ö

i noteras att en auktoriserad revisor enligt aktiebolags­lagens best

ä

mmelser har att bevaka 

ä

ven tredje mans in­tressen. Enligt brottsf

ö

rebyggande r

å

dets promiemoria (PM 1978:2) skall kretsen av f

ö

z-etag som skall ha auktori­serad revisor ut

ö

kas. Genom den auktoriserade revisorns frist

å

ende st

ä

llning torde sk

ä

l - om s

å

lunda f

ö

reslagen lagstiftning genomf

ö

res - saknas f

ö

r att tills

ä

tta s

ä

r­skild offentlig revisor. Ej heller anser samfundet att det b

ö

r f

ö

religga m

ö

jlighet att utse offentlig utrednings­man. Samfundet anser det helt tillfyllest med den m

ö

jlig­het som f

ö

r n

ä

rvarande f

ö

religger f

ö

r arbetstagarorgani­sationer  att tills

ä

tta styrelseledam.

ö

ter samt statens m

ö

jlighet att i vissa bolag tills

ä

tta statlig styrelse-representant.

Prop. 1981/82:135

237

§

 33. Regeringen eller Industriverl

ö

r enligt samfundets mening ha m

ö

jlighet att p

å

kalla f

ö

rhandling m.ed f

ö

retag som ej f

ö

ljer utf

ä

rdade villkor.

Samfundet anser det emellertid vara ol

ä

mpligt att arbets­tagarorganisation skall ha en ovillkorlig r

ä

tt att p

å­

kalla 

ö

verl

ä

ggning inf

ö

r myndigheten. En m

ö

jlighet f

ö

r organisationen att hemst

ä

lla om att en 

ö

verl

ä

ggning skall h

å

llas f

ö

religger alltid men beslutet om 

Ö

verl

ä

ggningen b

ö

r fattas av myndigheten.

t)verB;

å

ngsbes t

ä

mmelserna

Vad slutligen g

ä

ller 

ö

verg

ä

.ngsbest

ä

mmelserna saknar sam­fundet anledning kommentera dessa med h

ä

nsyn till att de huvudsakligen ber

ö

r verksamhetstillst

å

nd, som samfundet avstyrker. Samfundet vill dock p

å

peka att det inte finns n

å

gon definition av vad som avses med uttrycket "driva annan n

ä

ringsverksam.het".

Ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelserna inneb

ä

r i princip en retroaktiv lagstiftning m.ed h

ä

nsyn till att tillst

å

ndsm.yndigheten ges en ovillkorlig r

ä

tt att f

ö

rel

ä

gga f

ö

retag att incm viss tid s

ö

ka verksamhetstillst

ä

nd. I det fall den av sa:n-fundet f

ö

reslagna lagstiftningen skulle komma till st

å

nd, dvs att kontrollsubjekt i samband med tillst

å

nd ?cr f

ö

r­v

ä

rv av f

ö

retag kan

å

l

ä

ggas viss uppf

ö

randekod, utg

å

r sam­fundet ifr

å

n att denna lagstiftning ej g

ö

res retroaktiv.

C__ &font-family:Verdana'>

Prop. 1981/82:135

238

utlandiikontrollerat f

ö

retag erh

å

lla nyetableringstillst

ä

nd f

ö

r att f

å

 p

å

b

ö

rja sin verksamhet i landet. Som tidigare an­givits har samfundet inte n

å

gon principiell erinran h

ä

remot.

Samfundet h

ä

nvisar till kommentarerna underB till 

§§

 1, 1, 15, 17 och 22, varvid kommentaren till 

§

 17 h

ä

nf

ö

r sig till 

§§

 15 och ?1 och kommentaren till 

§

 22 till 

§

 22 i f

ö

rhand­lingslinjens f

ö

rslag.

Liksom f

ö

r kontrollinjen har best

ä

mmelserna i 

§

 25 och f

ö

ljan­de i f

ö

rsta hand sin betydelse 

för  

tillsyn

ö

ver hur ett even­tuellt nyetableringstj.llst

å

nd efterf

ö

ljes. Den ordning som d

ä

rvid f

ö

reslagits

ö

verensst

ä

mm.er emellertid v

ä

l med sam­fundets uppfattning om. hur ett f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd, kombinci-at med vissa internationellt allm

ä

nt accepterade regler, b

ö

r kunna kontrolleras.

Samfundet ansluter sig i princip till de riktlinjer som ligge: till grund f

ö

r f

ö

rhandlingslinjens regler i 

§§

 30-32.

Prop. 1981/82:135

239

Sveriges akties-parares riksförbund:

Bakgrund

Ett litet h

ö

gindustrialiserat land som Sverige 

ä

r starkt beroende av utlandet. De f

ö

retag som b

ä

r upp huvuddelen av industripro­duktionen arbetar under internationellai konkurrensvillkor. Om­kring h

ä

lften av den totala svenska industriproduktionen ex­porteras. F

ö

r nya f

ö

retag eller produkter kan man r

ä

kna med en betydligt h

ö

gre exportandel. Den svenska hemmamarknaden 

ä

r i sig alltf

ö

r liten som underlag f

ö

r konkurrenskraftig produktion.

Utl

ä

ndska f

ö

retag upptr

ä

der p

ä

 den svenska marknaden inte endast som konkurrenter till de inhemska f

ö

retagen. De .

ä

r ocks

å

 i mycket stor utstr

ä

ckning underleverant

ö

rer av ofta tekniskt avancerade halvfabrikat, komponenter eller system till de svenska f

ö

retagen. En f

ö

r den svenska samh

ä

llsekonomin mycket betydelsefull import av teknologi sker via de utl

ä

ndska f

ö

retag som

ä

r etablerade h

ä

r med filialer, dotterbolag eller som partners i svenska f

ö

retag.

Sveriges internationella beroende kommer inte att minska utan tv

ä

rtom att 

ö

ka. Balans i v

å

ra utrikesbetalningar, tillfreds­st

ä

llande l

ö

sningar av samh

ä

llets 

å

taganden gentemot stora med­borgargrupper, bibeh

å

llen levnadsstandard 

m  

m f

ö

ruts

ä

tter en kraftig utbyggnad av den industriella kapaciteten. Men det 

ä

r inte bara fr

å

ga om att bygga ut kapaciteten.

Prop. 1981/82:135

240

Den m

å

ste samtidigt tekniskt f

ö

rnyas, .s

å

v

ä

l med avseende p

å 

produkter, som tillverkningsmetoder. Sveriges resurser f

ö

r forskning och utveckling 

ä

r emellertid begr

ä

nsade. V

å

r sj

ä

lv­f

ö

rs

ö

rjningsgrad med ny teknik kommer att vara l

ä

gre 

ä

n tidigare. Teknik kan dock importeras p

å

 olika v

ä

gar. Den viktigaste im­portm

ö

jligheten

ä

r den som sker genom att avancerade utl

ä

ndska f

ö

retag bedriver produktion och utvecklingsarbete i Sverige.

Det

ä

r bet

ä

nkligt att utl

ä

ndska direkta investeringar i Sverige sjunkit under en f

ö

ljd av 

å

r. Aktiespararna har fr

å

n banker, advokatbyr

å

er, revisionsbyr

å

er erfarit att antal f

ö

rfr

å

gningar fr

å

n utl

ä

ndska f

ö

retag vilka 

ö

verv

ä

ger att etablera sig i Sverige avsev

ä

rt minskat under senare 

å

r.

Sveriges svenska myndigheter kan s

å

ledes inte v

ä

lja och vraka bland f

ö

retag som st

å

r i k

ö

 f

ö

r att komina in i v

å

rt land, n

å

got som de som f

ö

retr

ä

der kontroll- och f

ö

rhandlingslinjen i ut­redningen synes ha utg

å

tt ifr

å

n. I st

ä

llet f

å

r man fr

å

n svensk sida aktivt s

ö

ka intressera utl

ä

ndska f

ö

retag att etablera sig i Sverige. En rad krisdrabbade f

ö

retag och kommuner har redan med v

ä

xlande framg

å

ng pr

ö

vat p

å

 detta.

Aktiespararna avstyrker d

ä

rf

ö

r lagstiftning inneb

ä

rande sk

ä

rpt kontroll av utl

ä

nningars 

ö

vertagande av svenska f

ö

retag, inf

ö

rande av nyetableringskontroll och inf

ö

rande av verksamhetskontroll. 1916 

å

rs lagstiftning med de till

ä

gg som senare gjorts, borde vara tillr

ä

cklig f

ö

r att 

å

stadkomma s

å

dant skydd mot icke 

ö

nskv

ä

rt utl

ä

ndskt inflytande 

ö

ver svenska f

ö

retag, som ocks

å

 Aktiespararna anser b

ö

r finnas.

Den f

ö

rh

å

llandevis liberala politik Sverige f

ö

rt n

ä

r det g

ä

ller utl

ä

ndska direkta investeringar i v

å

rt land b

ö

r inte bli f

ö

re­m

å

l f

ö

r 

ä

ndring s

ä

gs"det i utredningsdirektiven. Den f

ö

reslagna lagstiftningen skulle d

ä

remot enligt v

å

r mening kunna hindra 

ö

nskv

ä

rda utl

ä

ndska investeringar i Sverige.

Utl

ä

ndska f

ö

retag - s

å

v

ä

l de som 

ä

r redan verksamma, som de som 

ö

verv

ä

ger att etablera sig h

ä

r - uppfattar sannolikt en bered­skapslagstiftning negativt. F

ö

retagen kan se en lagstiftning av detta slag som en risk f

ö

r f

ö

rs

ä

mrade villkor 

ä

vensom att andra

Prop. 1981/82:135

241

villkor (bl a koncessionstv

å

nget) kan komma att g

ä

lla f

ö

r ut­l

ä

ndska f

ö

retag 

ä

n f

ö

r svenska. Hittills har svensk lagstiftning byggt p

å

 principen om likabehandling.

Utredningen har inte gjort g

ä

llande att utl

ä

ndska f

ö

retag varit mindre "laglydiga" 

ä

n svenska f

ö

retag eller att de missbrukat sin st

ä

llning h

ä

r. Tv

ä

rtom anser utredningen att utl

ä

ndska f

ö

re­tagen utg

ö

r ett mycket v

ä

rdefullt inslag i de svenska n

ä

rings­livet.

Det

ä

r vidare mycket tveksamt om en lagstiftning enligt kontroll-och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

rslag 

ä

r f

ö

renlig med de 

å

taganden som Sverige gjort -inom OECD och annorst

ä

des.

Risken f

ö

r att en svensk lagstiftning som diskriminerar utl

ä

ndska f

ö

retag eller som uppfattas som of

ö

renliga med ing

å

ngna 

ö

verens­kommelser utl

ö

ser mot

å

tg

ä

rder fr

å

n andra l

ä

nders eller inter­nationella organisationers sida, m

å

ste ocks

å

 beaktas. S

å

dana mot­

å

tg

ä

rder kan avse s

å

v

ä

l svenska investeringar utomlands, som svensk export. Detta 

ä

r inte bara en teoretisk, utan tv

ä

rtom i h

ö

gsta grad, en reell risk. Det visar reaktionerna p

å

 den reg­lering av importen av skor, som Sverige vidtog f

ö

r n

å

gra 

å

r sedan.

Aktiespararna vill i detta sammanhang ocks

å

 erinra om det f

ö

r­h

å

llande att Sverige 

ä

r nettoexport

ö

r av kapital. V

å

rt land be­h

ö

ver 

ö

kad tillf

ö

rsel av kapital - framf

ö

r allt av tv

å

 sk

ä

l. F

ö

r det f

ö

rsta 

ä

r det fr

ä

n n

ä

ringspolitisk synpunkt f

ö

rdelaktigt med en breddning av den inhemska kapitalmarknaden. H

ä

rigenom kan ocks

å

 aktiemarknaden breddas och utrymmet f

ö

r nyemissioner 

ö

kas, vilket 

ä

r ett aktiespararintresse. F

ö

r det andra finns det sta­biliseringspolitiska sk

ä

l att verka f

ö

r en 

ö

kning av kapital-importen. En s

å

dan utveckling skulle enligt Aktiespararnas mening motverkas av kontroll- och f

ö

rhandlingslinjernas f

ö

rslag.

Aktiespararna har inte anledning att i detalj granska utredning­ens f

ö

rslag till kontroll av utl

ä

ndska direktinvesteringar i form av nyetablering av f

ö

retag eller 

ö

vertagande av svenska f

ö

retag etc, utan 

ö

verg

å

r i st

ä

llet till att behandla fr

å

gor r

ö

rande aktie­marknaden och de b

ö

rsnoterade f

ö

retagen.

16    Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

242

!Stiemarknaden_och_kagital f

ö

rs

ö

rj.!! ingen

Enligt statliga l

å

ngtidsutredningar, kapitalmarknadsutredningen m fl kommer f

ö

retagens st

ö

rsta kapitalf

ö

rs

ö

rjningsproblem att g

ä

lla det egna kapitalet. Prognoser och kapitalbehov 

ä

r visser­ligen mycket vanskliga att g

ö

ra men det f

ö

refaller inte orim­ligt att r

ä

kna med emissionsvolymer som f

ö

r b

ö

rsf

ö

retagens del i b

ö

rjan av 1980-talet skulle kunna uppg

å

 till belopp p

å

 mellan 2 och 3 miljarder kronor per 

å

r. Huruvida f

ö

retagens framtida efterfr

å

gan p

å

riskkapital verkligen blir av denna stor­lek beror givetvis p

å

 en rad faktorer, fr

ä

mst expansionstakten och l

ö

nsamhetsutvecklingen, men ocks

ä

 av olika institutionella och politiska betingelser, t ex beskattningens utformning. Aktie­spararna anser att en politik som konsekvent syftar till marknads-m

ä

ssiga l

ö

sningar av f

ö

retagens expansionsbehov 

ä

r det b

ä

sta s

ä

ttet att tillgodose efterfr

å

gan p

å

riskvilligt kapital. Om en s

å

dan politik f

å

r r

å

da borde det inte finnas anledning att miss­tr

ö

sta betr

ä

ffande den svenska kapitalmarknadens m

ö

jligheter att 

å

stadkomma en betydande 

ö

kning av utbudet av riskkapital f

ö

r l

ö

n­samma investeringar.

Aktiespararna anser likafullt _att en politik som syftar till att s

ä

kerst

ä

lla f

ö

retagens f

ö

rs

ö

rjning med riskkapital ocks

å

 b

ö

r til­l

å

ta att kanalerna till utl

ä

ndska kapitalmarknader h

å

lls 

ö

ppna. Det kan tidvis uppst

å

 tr

ä

ngsel p

å

 den svenska marknaden, s

ä

rskilt om flera stora f

ö

retag vill g

ö

ra emissioner samtidigt. F

ö

retagen kan, bortsett fr

å

n behovet av kapitalf

ö

rst

ä

rkning, ocks

å

 vilja begagna utl

ä

ndska marknader som ett led i sin strategi f

ö

r upp­tagande av utl

ä

ndska l

å

n, marknadsf

ö

ring m m. Det 

ä

r vidare nyttigt om den svenska aktiemarknaden blir influerad av utl

ä

ndska marknader och att svenska f

ö

retag blir f

ö

rem

å

l f

ö

r internationell bed

ö

mning.

S

å

som utredningen uppger har ca 80 % av b

ö

rsf

ö

retagen bolags­ordningar med s k utl

ä

nningsklausul som f

ö

reskriver att h

ö

gst 20 % av aktiekapitalet eller om aktierna har olika r

ö

stv

ä

rde, h

ö

gst 40 % av aktiekapitalet med h

ö

gst 20 % av r

ö

str

ä

tten f

ö

r samtliga aktier kan f

ö

rv

ä

rvas av utl

ä

nning. R

ä

tten till utl

ä

nd­ska f

ö

rv

ä

rv av aktier i b

ö

rsf

ö

retagen har hittills endast i ringa grad utnyttjats. Det finns s

å

lunda redan inom ramen f

ö

r g

ä

llande regler utrymme f

ö

r import av utl

ä

ndskt riskkapital - ett utrymme som automatiskt v

ä

xer nominellt i takt med de nyemissioner f

ö

re-

Prop. 1981/82:135

243

tagen kan komma att g

ö

ra.

Man kan utg

å

 fr

å

n att de uppk

ö

p av svenska aktier som sker via b

ö

rsen 

ä

r portf

ö

ljinvesteringar, dvs investeringar som pla­ceraren g

ö

r i syfte att komma i 

å

tnjutande av avkastning, och inte i syfte att ut

ö

va n

å

gon direkt f

ö

retagarfunktion i Sverige eller att ut

ö

va n

å

got inflytande 

ö

ver sk

ö

tseln av svenska f

ö

re­tag. Utl

ä

nningar som vill f

ö

rv

ä

rva s

å

 stor del av ett svenskt f

ö

retag att de kan ut

ö

va inflytande 

ö

ver detsamma torde normalt inte g

ö

ra uppk

ö

pen via b

ö

rsen.

Som bekant har kontrollen av utl

ä

ndska investeringar skett dels via 1916-

å

rs lag dels via valutalagsstiftningen.

En fungerande kontakt mellan den svenska aktiemarknaden och ut­l

ä

ndska placerare f

ö

ruts

ä

tter s

å

ledes f

ö

rst och fr

ä

mst att valuta­regleringen uppmjukas eller helt slopas s

å

 att utl

ä

nningar kan fritt k

ö

pa s k fria aktier i svenska bolag och 

ä

ven ha m

ö

jlighet att d

å

 de finner s

å

 motiverat avveckla sina innehav.

Om valutaregleringen a-wecklas eller mjukas upp 

ä

r det emeller­tid angel

ä

get att icke nya hinder reses f

ö

r handeln med aktier 

ö

ver gr

ä

nserna. Aktiespararna avstyrker d

ä

rf

ö

r utredningens f

ö

r­slag inneb

ä

rande att utl

ä

nning, n

ä

r vissa sp

ä

rrgr

ä

nser 

ö

ver­skrides, m

å

ste ha f

ö

rhandstillst

å

nd av svensk myndighet f

ö

r sitt f

ö

rv

ä

rv. En s

å

dan regel skulle, bl a med h

ä

nsyn till den betyd­ande risken f

ö

r l

ä

ckage av information, vara mycket opraktiskt. Regler av detta slag skulle sannolikt avskr

ä

cka m

å

nga utl

ä

ndska placerare fr

å

n att k

ö

pa svenska aktier.

Utredningen f

ö

resl

å

r att reglerna om b

ö

rsstopp skall kunna til­l

ä

mpas i syfte att undvika att b

ö

rskursen p

å

 ett f

ö

retags aktier p

å

verkas av s k insider-spekulation eller spekulation h

ä

rr

ö

rande fr

å

n informationsl

ä

ckage under den tid ett kontrollsubjekts f

ö

r­v

ä

rv av aktier i f

ö

retagen 

ä

r f

ö

rem

å

l f

ö

r myndigheternas pr

ö

v­ning. Aktiespararna tror f

ö

r sin del att ett b

ö

rsstopp inte vore en framkomlig v

ä

g att uppn

å

 detta syfte. Behandlingen av detta slag torde sannolikt bli mycket tidskr

ä

vande. En procedur som str

ä

cker sig 

ö

ver flera m

å

nader 

ä

r inte ot

ä

nkbar. Erfarenheterna fr

å

n de fall d

ä

r b

ö

rsstopp till

ä

mpats under senare tid visar att l

å

nga stopp-

ä

r mycket ol

ä

mpliga.- Det finns risk f

ö

r att b

ö

rsstop:..-e: i sig sj

ä

lv kan ge anledning till spekulativa kursr

ö

relser.

Prop. 1981/82:135

244

Aktiespararna tillstyrker utredningens f

ö

rslag att utl

ä

nning efter dispens fr

å

n regeringen eller den myndighet regeringen best

ä

mmer kan f

å

 r

ä

tt att f

ö

rv

ä

rva bundna aktier.

Emission av konvertibla skuldebrev har visat sig vara en under vissa f

ö

ruts

ä

ttningar f

ö

rdelaktig metod f

ö

r f

ö

retagen att an­skaffa kapital i former som p

å

 sikt m

ö

jligg

ö

r en f

ö

rst

ä

rkning av soliditeten. P

å

 senare tid har n

å

gra svenska f

ö

retag emitterat kovertibla l

å

n utomlands. F

ö

r att s

å

dana l

å

n skall kunna placeras hos utl

ä

ndska institutioner och privatpersoner m

å

ste dessa ha-full s

ä

kerhet f

ö

r att svensk lag eller svenska regleringar inte hindrar dem fr

å

n att i sinom tid konvertera fordringsbevisen till aktier.

Utredningen har f

ö

reslagit att f

ö

rv

ä

rv av aktier genom konvertering av konvertibla skuldebrev skall lyda under samma regler som andra aktief

ö

rv

ä

rv. Reglerna om f

ö

rhandstillst

å

nd skall s

å

ledes g

ä

lla n

ä

r vissa sp

ä

rrgr

ä

nser 

ö

verskrides. Enligt Aktiespararnas uppfattning skulle en regel av detta slag g

ö

ra det n

ä

stintill om

ö

jligt f

ö

r svenska f

ö

retag att begagna-den finansieringsteknik som utgivande av konvertibla skuldebrev i utlandet inneb

ä

r. Riks­banken har vid behandlingen av Sandviks och Esseltes emissioner av konvertibla l

å

n utomlands uppst

ä

llt garantier f

ö

r att banken f

ö

r sin del inte skall hindra konvertering.

Prop. 1981/82:135

245

2        FÖEBÄTTRAD IHFOEHA-TION OM ÄGAEPÖEHiLLAKDENA I S'\rEHSKA AKTIEBOLAG Kammarrätten i Stockholm:

Frågan  om förbättrad  information om ägarförhållandena i svenska aktiebolag utgör till  största delen en lämplighetsfråga.   Anonymitetsskyddet  för aktieinnehav synes kammarrätten inte vara särskilt  angeläget  utan avgörande  synes  vara de  besvär och  de kostnader  som

en utökad uppgiftssky|é|l)ighet medför.  Kammarrätten anser att utredningsförslaget  är väl avvägt  och tillstyrker förslaget  i denna del.

överbefälhavaren:

I kontrollen av den utländska  företagsetableringen utgör informationen om utländskt  inflytande  i  svenskt näringsliv en viktig del.   Den av utredningen  föreslagna möjligheten till utökad insyn i ägandeförhållandena  synes  lämpligt avvägd och  tillstyrkes.

Bankinspektionen;

Förslaget att VPC skall  framställa en offentlig förteckning,  som i fråga om varje större bolag - även sädana som inte är avstäm­ningsbolag - upptar aktieinnehav överstigande 500 aktier  (i vissa fall  100 aktier)  jämte uppgift bl a om ägaren är kontrollsubjekt, är enligt inspektionens mening alltför  långtgående med hänsyn till de intressen som skall  tillgodoses.  Enligt förslaget kan straff drabba den som försummar att anmäla ett registreringspliktigt  in­nehav.  Det är därför angeläget att kretsen registreringspliktiga inte görs  större än nödvändigt.  Det allmännas intresse av upplys­ningar i berörda hänseenden torde  tillgodoses  tillräckligt om -

Prop. 1981/82:135

246

som anges i en reservation - registrcringsplikten intr

ä

der vid f

ö

rv

ä

rv av fem procent ev r

ö

stetalet i aktiemarknadsbolag och tjugo procent i 

ö

vriga st

ö

rre bolag.

I n

ä

mnda reservation f

ö

resl

å

s att bankinspektionen i st

ä

llet f

ö

r VPC skall ha ansvaret f

ö

r f

ö

rteckningen 

ö

ver st

ö

rre aktieinnehav. Inspektionen har ingen erinran mot en.s

å

dan ordning. En motsvaran­de f

ö

rteckning f

ö

rs redan av inspektionen n

ä

r det g

ä

ller insider-innehav enligt lagen (1971:827) om registrering av aktieinnehav. Denna lag torde p

å

 ett naturligt s

ä

tt kunna konqtletteras med f

ö

re­skrifter i huvudsak av det inneh

å

ll som anges i reservationen. Upp­giften att uppr

ä

tta och f

ö

ra f

ö

rteckningen torde inte bli alltf

ö

r betungande i administrativ h

ä

nseende. Inspektionen -vill dock f

ö

r­beh

å

lla sig att 

å

terkomma i fr

å

ga om de anslagsm

ä

ssiga konsekven­serna.

Inspektionen har inger, erinran laot obligatorisk anslutning till VPC i den omfattning utredningen f

ö

resl

å

r, 

ä

ven om det i praktiken inte kommer att medf

ö

ra n

å

gon st

ö

rre 

ö

kning av antalet anslutna bolag.

Utredningens f

ö

rslag i 

ö

vrigt f

ö

ranleder ingen erinran fr

ä

n in­spektionens sida.

Prop. 1981/82:135

247

Stockholms fondb

ö

rs (ma.ioriteten):

Styrelsen betraktar VPC-systemet s

å

som v

ä

sentligen en ser­viceapparat f

ö

r de b

ö

rsnoterade f

ö

retagen och de i aktiehan­deln engagerade organen. Uppgiften 

ä

r att 

å

stadkomma en till­f

ö

rlitlig, snabb och billig hantering av aktier.

Styrelsen ansluter sig till den av reservanterna Hagdahl,[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] framf

ö

rda uppfattningen att VPC genom den f

ö

reslagna f

ö

r

ä

ndringen skulle f

ö

r

ä

ndras till ett organ av rcyndighetskarakt

ä

r, vilket icke 

ä

r 

ö

nskv

ä

rt. Dessutom skulle genom tillkomsten av f

ö

r VPC artfr

ä

mmande uppgifter tj

ä

nsterna kunna f

ö

rdyras. Styrelsen f

ö

rordar d

ä

rf

ö

r att in-sairlandet av uppgifter och publicering omh

ä

nderhas av Bank­inspektionen som redan f

ö

rut svarar f

ö

r registreringen av s k insiderinnehav enligt aktieregistreringslagen. Styrelsen ansluter sig ocks

å

 till de synpunkter p

å

 den tekniska ut­ formningen av en s

å

dan statistik som reservanterna franifcrt.

Styrelsen delar utredningens uppfattning att liksom hittills utl

ä

ndsk f

ö

rvaltare efter tillst

å

nd skall kunna inregistre­ras hos VPC i aktie

ä

gares st

ä

lle.

Styrelsen bitr

ä

der utredningens f

ö

rslag att b

ö

rsbolag och bolag p

å

 fondhandlarlistan som har minst 100.000 aktier obligatoriskt skall vara anslutna till VPC, men erinrar om att enligt de inregistreringskontrakt som till

ä

mpas f

ö

r bolag som skall noteras vid Stockholms fondb

ö

rs VPC-anslut-ning redan avtalats.

Stockholms fondb

ö

rs (minoriteten);

K

ä

r det g

ä

ller information om 

ä

garef

ö

rh

å

llanden i svenska aktiebolag anser vi att b

ö

rsstyrelsen b

ö

r un- -derstryka 

ö

nskv

ä

rdheten av f

ö

rb

ä

ttrad information. Att uppgifterna l

ä

ggs p

å

 VPC, vars verksamhet redan 

ä

r lag­reglerad, kan e.aligt v

å

r mening inte n

ä

mnv

ä

rt f

ö

r

ä

ndra dess karakt

ä

r, lippgifterna f

ö

refaller mera fr

ä

mmande f

ö

r Ba.ikinGpektionea, Vi tillstyrker d

ä

rf

ö

r f

ö

rslaget i den.na del.

Prop. 1981/82:135

248

Riksrevisionsverket:

Betr'

ä

ffande utredningens f

ö

rslag att genom anm'

ä

lningsplikt f

ö

r vissa aktieinnehav och anv'

ä

ndande av VPC f

å

till st

å

nd en f

ö

rb"

ä

ttrad information om 

ä

garf

ö

rh

å

llandena i st

ö

rre aktiebolag vill RRV uti­fr

å

n verkets erfarenheter av taxe- och avgiftsfr

å

gor i statlig verk­samhet ge endast f

ö

ljande detaljkommentar.

Som en konsekvens av att utredningen f

ö

resl

å

r obligatorisk anslut­ning till VPC-systemet f

ö

r en viss kategori f

ö

retag och ett obliga­toriskt utnyttjande av vissa tj'

ä

nster fr

å

n VPC f

ö

r en annan kate­gori, inneh

å

ller f

ö

rslaget best

ä

mmelser om att regeringen, efter f

ö

rslag av VPC, skall fastst

ä

lla de grunder enligt vilka dessa f

ö

retag skall ers'

ä

tta VPC.

I och med att regeringen formellt f

å

r ansvar f

ö

r avgiftss'

ä

ttningen betr'

ä

ffande en del av VPCs tj

ä

nster, kan det enligt RRVs uppfatt­ning knappast undvikas att regeringen i praktiken kommer att f

å

 ett ansvar f

ö

r hela ekonomin i VPCs verksamhet. Utifr

å

n verkets erfa-

Sk

å

nes handelskammare:

I den del utredningen berört frågan om förbättrad information om ägarför­hållandena i svenska aktiebolag tillstyrker Handelskammaren den av leda­möterna Hagdahl,[REDACTED_EFTERNAMN] och Sigbahn avgivna reservationen vari förordas en snävare avgränsning av registreringsplikt vid förvärv av större aktieposter i aktiebolag.

Prop. 1981/82:135

249

N

ä

ringsfrihetsombudsmannen:

NO anser att det fr

ä

n flera olika -utg

å

ngspunkter 

ä

r v

ä

sentligt att informationen om ' 

ä

garf

ö

rh

å

llandena inom n

ä

ringslivet f

ö

rb

ä

ttras. 

NO  

har d

ä

rf

ö

r i andra samman­hang f

ö

reslagit att b

ö

rsbolagen borde vara skyldiga att ansluta sig till VPC. Genom den f

ö

resla.gna ordningen vid­gas kretsen av f

ö

retag som underkastas informationsreg-lema till en betydande krets utanf

ö

r aktiemarknadsbo­lagen. En s

å

d.an utvidgning av kretsen av informations­pliktiga bolag synes vara rimlig att genomf

ö

ra eftersom flera av f

ö

retagen som inte 

ä

r b

ö

rsbolag 

ä

nd

å

 kan vara av v

ä

sentlig betydelse bl a f

ö

r konkurrensen p

ä

 markna­den.

Den av utredningen f

ö

reslagna f

ö

rb

ä

ttrade informationen om 

ä

garf

ö

rh

å

llanden kommer vid ett genomf

ö

rande av kon­kurrensutredningens f

ö

rslag till fusionskontroll ocks

å 

att underl

ä

tta bed

ö

mningen av om de i den f

ö

reslagna lag­stiftningen angivna nedre gr

ä

nserna f

ö

r aktieinnehav 

ö

ver­tr

ä

tts. Likas

å

 har informationen stort v

ä

rde vid bed

ö

m­ningen av om en aktie

ä

gare genom ett f

ö

rv

ä

rv erh

å

llit ett dominerande inflytande 

ö

ver ett f

ö

retag. Samma behov av information om 

ä

garf

ö

rh

å

llandena uppst

å

r naturligtvis vid pr

ö

vning av kontrollsubjekts f

ö

rv

ä

rv av svenskt ai:tie-bolag enligt den i detta f

ö

rslag framlagda f

ö

zrv

ä

rvspr

ö

v-ningen avseende utl

ä

ndska f

ö

retag.

Den f

ö

rteckning 

ö

ver st

ö

rre aktieinnehav som utredningen

f

ö

resl

å

r synes p

å

 ett 

ä

ndam

å

lsenligt s

ä

tt kunna komplet- teras av det marknadsregister som f

ö

resl

å

s av konkurrens­utredningen. Marknadsregistret avses fortl

ö

pande redovisa marknadsandelar f

ö

r f

ö

retag inom ett stort antal varu­grupper. Konkurrensutredningen f

ö

reslog att imders

ö

kningar av detta slag om m

ö

jligt borde g

ö

ras vart annat 

å

r. Vid bed

ö

mningen av de effekter ett f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv f

å

r p

å 

v

ä

sentliga faktorer som priss

ä

ttning, effektivitet, 

ö

vriga konsumentintressen och syssels

ä

ttning 

ä

r denna typ av informationer av stor betydelse.

Mot bakgrund av vad ovan anf

ö

rts om utredningens f

ö

rslag till f

ö

rb

ä

ttrad information om 

ä

garf

ö

rh

å

llandena f

ö

r svenska aktiebolag vill NO tillstyrka f

ö

rslaget.

Prop. 1981/82:135

250

Statens -pria- och kartellnämnd:

SPK tillstyrker utredningens  f

ö

rslag om att v

ä

rdepappercentra­len, i fr

å

ga om varje st

ö

rre bolag som inte 

ä

r s k avst

ä

mnings­bolag, skall  sammanst

ä

lla en offentlig f

ö

rteckning 

ö

ver aktie­

ä

gare med st

ö

rre innehav i  bolaget. N

ä

mnden vill  i  detta sam­manhang erinra om att konkurrensutredningen i  sitt bet

ä

nkande (SOU 1978:9) framh

å

llit att om i  framtiden s

å

dana studier av 

ä

garstrukturen i  det svenska n

ä

ringslivet g

ö

rs, som tidigare ut­f

ö

rts bl a av koncentrationsutredningen, b

ö

r dylika unders

ö

k­ningar administreras av SPK och samordnas med n

ä

mndens kart­l

ä

ggningar av f

ö

retagens produktions- och marknadsandelar. Konkurrensutredningen p

å

pekar ocks

å

att kopplingen mellan 

ä

gar--och marknadsstruktur har stort intresse som bakgrundsmaterial vid pr

ö

vning av f

ö

retagsf

ö

rv

ä

rv och 

ö

vrig verksamhet p

å

pris-och Konkurrensomr

å

det och anser f

ö

r sin del  att unders

ö

kningar om 

ä

garstrukturen i  det svenska n

ä

ringslivet b

ö

r utf

ö

ras regel­bundet.

SPK, som tillstyrkt konkurrensutredningens f

ö

rslag p

å

denna

punkt, vill  i  f

ö

revarande sammanhang peka p

å

 att dylika under­s

ö

kningar i  h

ö

g grad skulle underl

ä

ttas om det ovan redovisade f

ö

rslaget om uppdrag till  v

ä

rdepapperscentralen att uppr

ä

tta en offentlig f

ö

rteckning 

ö

ver st

ö

rre aktieinnehav i  svenska bolag genomf

ö

rs.

N

ä

mnden vill  i  detta sammanhang erinra om det register, som statistiska centralbyr

å

n  (SCB)  f

ö

r

ö

ver utlands

ä

gda f

ö

retag. SPK har - inom ramen f

ö

r en permanent samr

ä

dsgrupp mellan SPK och SCB - aktualiserat fr

å

gan om en 

ö

verf

ö

ring fr

å

n SCB till SPK av uppgifter ur detta register i  syfte att komplettera n

ä

mndens befintliga storfdretagsregister. SCB har hittills inte ansett sig kunna l

ä

mna ut dessa uppgifter med h

ä

nvisning till  g

ä

llande sekretessbest

ä

mmelser.  Fr

å

gan har emellertid kommit i  ett delvis nytt l

ä

ge mot bakgrund av att f

ö

retagen numera 

ä

r skyldiga att redovisa vissa av de ber

ö

rda uppgifter­na 1 sina verksamhetsber

ä

ttelser. M

ö

jligheterna att med hj

ä

lp av material   fr

å

n SCB kunna komplettera SPKs storf

ö

retagsregis­ter med uppgifter om utlands

ä

gda f

ö

retag kommer d

ä

rf

ö

r att p

å 

nytt tas upp i  samr

å

dsgruppen. Ett p

å

detta s

ä

tt utbyggt stor­f

ö

retagsregister b

ö

r bli av v

ä

rde vid ett eventuellt genom­f

ö

rande av utredningens f

ö

rslag.

Statens industriverk:

Bet'är också enligt  industriverkets mening isycket

anceläget med  de  av utredninpen  föreslagna åtf-ärderna för att för'biittra inrori.iationen  crc. ägaiidefö-hållanriona {jenoni oTjcnt-lig  förteckning över  större  aktieinnehav och oi?. obligatorisl'. anslutning till VFC-syutcuiet  för börcbolag och vissa bolag pä  fondhandlarlistan.

Prop. 1981/82:135

251

Länsstyrelsen i Malmöhus län:

Enligt länsstyrelsens mening är det ange3.äget att få fram ea ektuellj tillförlitlig och lättillgänglig information on ägar­förhållandena i de större aktiebolagen. Länsstyrelsen tillstyr­ker därför utredningens förslag om obligatorisk anslutning av börsbolagen och större bolag på fondhandlarlistan till VPC-systemet.

Malmö kommun;

Vidare   ansluter     sig   kommunstyrelsen   till   utredningsmajoritetens Förslag   i   fråga   om   förbättrad   information   om  ägarförhällanden   i suenska   aktiebolag.

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län:

Lönsstyrelsen tillstyrker de fbrslog utredningen fronlagt i syfte att förbattro informationen som ögarförhfillondena i  svenska aktiebolag.

Länsstyrelsen i Ko-pparbergs lp (majoriteten):

äé-ir;'örhallrii;aer; i  de .--..err:-;-  .-ilrtieboiagcn til lct;.-:";,-y.

Länsstyrelsen i Kopparbergs län (minoriteten);

En minoritet av ledamöterna reserverade sig mot styrelsens beslut till förmån för vad reservanterna Hagdahl m.fl. har anfört i ain reservation på s.  670 andra stycket i utredningens betänkande.

Prop. 1981/82:135

252

Länsarbetsnämnden i Norrbottens län:

Nämnden delar "Kon­trollinjens" uppfattning att lagförslaget skall  innehålla be­stämmelser som gör det möjligt,att utläsa klart vilka - ut­ländska och andra ägarintressenter - som ligger bakom i landet verksamma bolag.

LRP:

Vad  slutligen  gäller   frågan  om utvidgning  av ''/PC- systemets   tillämpning  har  LKF  inga principiella  in­vändningar  att  göra mot u-tredningens  förslag. LRF för­utsätter   därvid  att en  sådan  utvidgning  leder   till förbättrad  insyn i  utländska  företags  ägarförhållanden.

Sveriges industriförbund,  Sveriges grossistförbund,  SEIO-Famil.ieföretagen, Svenska handelskammarförb-undet och Svenska arbetsgivareföreningen:

Organisationerna  instämmer  i  huvudsak  i  reservationen av  ledamöterna  Hagdahl,  [REDACTED_EFTERNAMN]  och [REDACTED_EFTERNAMN].   Dock förordar  organisationerna med  avvikelse  från  reser­vanterna men  i  enlighet med det  förslag   som  fondbörs­utredningen  lagt  fram i  betänkandet   "Om  fondkommissions-rörelse m m"   (SOU  1976:54)   att  gränsen  för  registre­ringsplikt  beträffande  större  aktieinnehav sätts  vid 10  procent  av  aktiekapitalet  eller  röstvärdet.

Svensk industriförening:

Vad beträffar förslaget om obligatorisk tillämpning av det år I971 införda systemet med förenklad aktiehantering i syfte att förbättra informationen om det utländska inflytandet i svenskt näringsliv har föreningen intet att invända.

Prop. 1981/82:135

253

Svenska företagares riksförbund:

I   den  del   utredningen  berört   frågan  om  förbättrad information   om   ägarförhållandena   i   svenska   aktie­bolag   tillstyrker   Förbundet   den   av   ledamöterna Hagdalil,  [REDACTED_EFTERNAMN]   och  Siegbalxn   avgi-vna  reserva­tionen  vari   förordas   en   snävare   begränsning   av reg-istreringsplikt   vid  förvärv  av   större   aktie­poster   i   aktiebolag.

Svenska bankföreningen:

Förslaget om förbättrad information om ägarförhållandena i svenska företag

I likhet med reservanterna Hagdahl,[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] anser bankföre­ningen skäl saknas för den av utredningen föreslagna regeln om obligatiorisk VPC-anslutning för börsbolag och andra större bolag.

Bankföreningen anser att en förbättrad information om ägarförhållandena i svenska företag bör grundas inte - såsom utredningens förslag innebär - på en till VPC-systemet kopplad skyldighet att anmäla större aktieinnehav utan bör uppnås genom tillägg till 1971 års lag om registrering av aktieinnehav (insider-lagen). Denna lag bör kunna utvidgas till att beträffande större aktieinnehav vara tillämplig på sådana aktieinnehav i såväl aktiemarknadsbolag som svenskt aktiebolag, som enligt 10 kap 3 § aktiebolagslagen skall ha auktoriserad eller godkänd revisor. Beträffande detta förslag och skälen för förslaget åberopar bankföreningen vad därom anförts i nyssnämnda reservation. Med avvikelse från reservanternas förslag anser bankföreningen dock att" registreringsplikt - enligt 1971 års lag om registrering av aktieinnehav - beträffande större aktie­innehav endast bör avse innehav av aktier motsvarande tio procent av aktie­kapitalet eller tio procent av röstvärdet för samtliga aktier i bolaget Bank­föreningen ansluter sig därvid till fondbörsutredningens förslag i dess be­tänkande "Om fondkommisionärsrörelse m m (SOU 1976:54), mot vilket flertalet

remissinstanser, bland dem bankföreningen, i denna del inte gjorde någon

erinran.

Bankföreningen vill särskilt betona angelägenheten att begränsa den diskuterade registreringsplikten avseende större aktieinnehav på ett sådant sätt att man undgår en omfattande, arbetskrävande och kostsam uppgiftsinsamling, som sannolikt skulle komma att i betydande utsträckning rymma uppgifter utan intresse och nytta för någon.

Prop. 1981/82:135

254

V

ä

rdepapperscentralen 'VPC Aktiebolag;

VPC:s st

ä

llning

1 utredningen f

ö

resl

å

s att alla b

ö

rsbolag och fondhandlarlistans bolag som har minst 100.000 aktier skall vara skyldiga att ansluta sig till VPC-systemet. Av de 124 bolag som faller inom denna kate­gori

ä

r det endast 5 som 

ä

nnu inte fattat beslut om VPC-anslutning. Vi anser oss ha v

ä

l grundad anledning att f

ö

rmoda att 

ä

ven dessa kommer att ansluta sig t

ä

mligen snart, och d

å

 synes det vara on

ö­

digt att lagstifta om obligatorisk VPC-anslutning. Vi tror dess­utom att VPC p

å

 ett b

ä

ttre s

ä

tt kan h

ä

vda sin karakt

ä

r av ett p

å 

effektivitet och kostnadsminimering inriktat servicef

ö

retag, om anslutning till VPC icke 

ä

r ett obligatorium. Ora inget obligato­rium f

ö

reskrivs torde det inte heller vara aktuellt att f

ö

reskriva att VPC:s avgifter skall fastst

ä

llas av regeringen i st

ä

llet f

ö

r av 

VPC  

i samf

ö

rst

å

nd med den samr

å

dsgrupp som f

ö

retr

ä

der de anslut­na bolagen.

Speciella f

ö

reskrifter f

ö

r vissa bolag som icke 

ä

r avst

ä

mningsbolag

I utredningen h

ä

vdas att det p

å

 ett eller annat s

ä

tt b

ö

r skapas b

ä

ttre m

ö

jligheter till insyn i icke VPC-anslutna bolags 

ä

gandef

ö

rh

å

llanden. For v

å

r del tror vi dock icke att det skulle vara 

ä

ndam

å

lsenligt att f

ö

reskriva att icke VPC-anslutna bolag skulle periodiskt avl

ä

mna rap­porter till VPC om 

ä

gandef

ö

rh

å

llandena, varefter VPC skulle samman­st

ä

lla rapporterna till aktuella 

ä

garf

ö

rteckningar. Det 

ä

r mycket san­nolikt att detta system kr

ä

ver ett s

å

 pass utvecklat rapporterings­system av bolagen att de utan n

å

gon v

ä

sentlig merkostnad sj

ä

lva skulle kunna framst

ä

lla 

ä

ven de ifr

å

gavarande aktie

ä

garf

ö

rteckningarna. Under s

å

dana omst

ä

ndigheter skulle VPC:s registreringsraedverkan utg

ö

ra en on

ö

dig kostnadsbelastning f

ö

r bolagen.

Av ovann

ä

mnda sk

ä

l f

ö

resl

å

r vi att lagstiftaren n

ö

jer sig med att ange vilken redovisning av 

ä

gandef

ö

rh

å

llandena som bolagen skall prestera och 

ö

verl

å

ter 

å

t bolagen att sj

ä

lva ta st

ä

llning till om den ifr

å

gavarande funktionen skall klaras helt i egen regi eller om det 

ä

r b

ä

ttre att ta hj

ä

lp av ett servicef

ö

retpg - t ex VPC -f

ö

r arbetet.

Prop. 1981/82:135

255

Skulle v

å

rt ovann

ä

mnda f

ö

rslag inte vinna geh

ö

r f

ö

rordar vi den l

ö

s­ning som reservanterna f

ö

reslagit f

ö

re Litredningens f

ö

rslag.

Gr

ä

nsdragningsproblem

Utredningens 

ö

verv

ä

ganden om insynsproblematiken har aktualiserat tv

å

 gr

ä

nsdragningsfr

å

gor.

Den f

ö

rsta g

ä

ller gr

ä

nsdragningen mellan bolag som m

å

ste sammanst

ä

lla speciella offentliga 

ä

garf

ö

rteckningar och bolag som inte beh

ö

ver g

ö

ra detta. F

ö

r v

å

r del anser vi att det borde vara rationellt att l

å

ta gr

ä

nsdragningen vara identisk med den som enligt aktiebolagslagen g

ä

l­ler f

ö

r skyldigheten att ha auktoriserad revisor eller godk

ä

nd gransk-ningsman.

N

ä

r det g

ä

ller gr

ä

nsdragningen f

ö

r vilka aktieinnehav som skall klassi­ficeras som offentliga anser vi att de nuvarande reglerna b

ö

r 

ä

ndras mer radikalt 

ä

n enligt utredningens f

ö

rslag. Vi anser att offentlighetsgr

ä

n­sen b

ö

r anges som ett procent- eller prorailletal s

å

att lika stora an­delar drabbas p

å

samma s

ä

tt av offentlighetsreglerna vare sig bolaget 

ä

r litet eller stort. P

å

 denna punkt 

ä

r enligt v

å

r mening varken ao nuva­rande eller de av utredningen f

ö

reslagna reglerna 

ä

ndam

å

lsenligt -jtfor-made.

Den nuvarande gr

ä

nsen 500 aktier 

ä

r enligt vad vi kan finna i allm

ä

nhet f

ö

r l

å

g, och i praktiken skulle insynsforh

å

llandena faktiskt f

ö

rb

ä

ttras om de offentliga f

ö

rteckningarna inte belastades med en m

ä

ngd sm

å

pcster som 

ä

r ointressanta f

ö

r den som vill utr

ö

na vilka poster som kan t

ä

nkas utg

ö

ra en maktfaktor i bolaget. N

ä

r vi har diskuterat de offentliga ak-tieb

ö

ckernas inneh

å

ll med de personer som studerat dem vid bes

ö

k hos oss har det f

ö

r 

ö

vrigt genomg

å

ende visat sig att det endast 

ä

r de litet st

ö

rre innehaven som man 

ä

r intresserad av.

Till bilden hor ocks

å

att fondemissioner och aktieuppdelningar medf

ö

rt att offentlighetsgr

ä

nsen i sj

ä

lva verket undan f

ö

r undan har s

ä

nkts. I de tv

å

 bolag som i 

å

r byter ur ds nuvarande aktierna mot fem nya med mot­svarande l

ä

gre nominellt belopp 

ä

r det enligt v

å

ra unders

ö

kningar helt pl

ö

tsligt cirka tio g

å

nger s

å

 m

å

nga aktieposter som faller inom offent­lighetsgr

ä

nsen trots att i sj

ä

lva verket ingenting alls har f

ö

r

ä

ndrats i 

ä

garf

ö

rh

å

llandet.

D

å

 det visat sig att 500-gr

ä

nsen i regel 

ä

r v

ä

sentligt l

ä

gre 

ä

n vad som i praktiken beh

ö

vs anser vi att det inte heller finns n

å

gon anledning att s

ä

nka gr

ä

nsen f

ö

r de auktoriserade svenska f

ö

rvaltarnas rapportplikt.

Om offentlighetsgr

ä

nsen s

ä

tts h

ö

gre i enlighet med v

å

rt ovanst

å

ende f

ö

r­slag, skulle det i och f

ö

r sig kunna vara acceptabelt att ha ett l

ä

gre gr

ä

nsv

ä

rde f

ö

r f

ö

rvaltarna f

ö

r att f

å

nga in innehav som f

ö

rdelats p

å 

olika f

ö

rvaltare f

ö

r att undvika offentlig redovisning. Eftersom vi emellertid inte funnit sk

ä

l att misst

ä

nka att s

å

dant kringg

å

ende av best

ä

.nmelserna skulle f

ö

rekomma, f

ö

resl

å

r vi i st

ä

llet att Bankinspek­tionen f

å

r m

ö

jlighet att stickprovsvis till

ä

mpa en l

ä

gre gr

ä

ns f

ö

r att d

ä

rigenom kunna bilda sig en uppfattning om huruvida det finns anledning att generellt f

ö

reskriva en l

ä

gre grans f

ö

r f

ö

rvaltarrapporteringen

ä

n den som g

ä

ller f

ö

r VPC:s offentliga aktie

ä

garf

ö

rteckningar.

Aktie

ä

garf

ö

rteckningarna i avst

ä

mningsbolag

Med anledning av utredningens f

ö

rslag att forteckningarna skall uppg

ö

ras var tredje m

å

nad i st

ä

llet f

ö

r var sj

ä

tte m

å

nad vill vi p

å

peka att vi

Prop. 1981/82:135

256

hittills inte tr

ä

ffat p

å

 n

å

gon som p

å

 allvar har h

ä

vdat att de offent­liga aktieb

ö

ckerna genomg

å

ende bcrde framst

ä

llas oftare 

ä

n f

ö

r n

ä

rva­rande. 

Ä

ven kostnadskonsekvenserna 

ä

r betydande. 

Ä

r 1978 debiterade VPC bolagen sammanlagt 482.000,- f

ö

r f

ö

rvaltarf

ö

rteckningarna och 102.000,- f

ö

r de offentliga aktieb

ö

ckerna. Denna kostnad skulle prak­tiskt taget f

ö

rdubblas om f

ö

rteckningarna skulle tas fram var tredje m

å

nad. F

ö

rmodligen 

ä

r kostnads

ö

kningen som uppst

å

r hos f

ö

rvaltarna av ungef

ä

r samma storleksordning. Eftersom vi inte kan finna att ut­redningen framlagt n

å

got v

ä

gande sk

ä

l f

ö

r den f

ö

reslagna f

ö

r

ä

ndringen och merkostnaderna uppg

å

r till betydande belopp, avstyrker vi att de nuvarande reglerna 

ä

ndras p

å

 denna punkt. I sj

ä

lva verket har konsu­menterna av aktie

ä

garf

ö

rteckningarna vissa sv

å

righeter att hinna med att tillgodog

ö

ra sig inneh

å

llet i de nuvarande f

ö

rteckningarna n

ä

r de utkommer tv

å

g

å

nger om 

å

ret.

Visserligen f

ö

resl

å

r utredningen att l

ä

sarnas analys skall underl

ä

ttas genom att den offentliga aktieboken skall sl

å

s samman med de offent­liga f

ö

rteckningarna

ö

ver st

ö

rre f

ö

rvaltarregistrerade poster, men denna 

å

tg

ä

rd 

ä

r enligt v

å

r bed

ö

mning mer till l

ä

sarnas nackdel. Det f

ö

rh

å

ller sig n

ä

mligen s

å

att de offentliga aktieb

ö

ckerna kan fram­st

ä

llas och offentligg

ö

ras inom mindre 

ä

n en vecka efter den dag som de h

ä

nf

ö

r sig till, medan de motsvarande f

ö

rteckningarna 

ö

ver f

ö

rval­tarregistrerade innehav kan uts

ä

ndas f

ö

rst cirka 6-8 veckor senare p

å

 grund av att f

ö

rvaltarna beh

ö

ver viss tid f

ö

r rapporteringen till VPC, som i sin tur m

å

ste ha tid p

ä

sig f

ö

r att registrera de av f

ö

r­valtarna rapporterade posterna och sammanst

ä

lla dem till bolagsvic-a f

ö

rteckningar.

Utredningens f

ö

rslag skulle s

å

ledes leda till att offentligg

ö

randet av den offentliga aktiebokens uppgifter skulle f

ö

rsenas cirka 1*5 n".

å

-nad i on

ö

dan. En 

ä

n besv

ä

rligare konsekvens skulle dock vara att de f

ö

reslagna samlade offentliga f

ö

rteckningarna skulle kunna inneh

å

lla aktieboksposter som framtagits vid en annan tidpunkt 

ä

n den som de f

ö

rvaltarregistrerade posterna h

ä

nf

ö

r sig till. Det skulle kunna be­tyda att poster skulle kunna vara representerade tv

å

 g

å

nger i samma f

ö

rteckning, om de nyligen blivit 

ö

verf

ö

rda fr

å

n f

ö

rvaltarregistrering till VPC-registrering, medan 

å

 andra sidan poster skulle kunna hamna utanf

ö

r f

ö

rteckningen om de f

ö

rvaltarregistrerats efter tidpunkten f

ö

r f

ö

rvaltarnas rapportering. Vi anser d

ä

rf

ö

r att det finns starka sk

ä

l att avstyrka f

ö

rslaget p

å

denna punkt.

D

ä

remot tillstyrker vi f

ö

rslaget att f

ö

reskriva framst

ä

llning av en s

ä

rskild f

ö

rteckning

ö

ver innehav som 

ö

verstiger en hundradel av r

ö

ste­talet f

ö

r samtliga aktier i bolaget. En s

å

dan f

ö

rteckning som enligt ut­redningens f

ö

rslag skulle upptaga posterna i storleksordning, skulle utan tvivel underl

ä

tta f

ö

r l

ä

sarna att snabbt 

ö

verDlicka de viktigaste innehaven och uppm

ä

rksamma eventuella f

ö

r

ä

ndringar i dessa.

Utredningens f

ö

rslag att VPC skall ange r

ö

stetal i aktie

ä

garf

ö

rteck­ningarna

ä

r delvis redan genomf

ö

rt i VPC:s aktieb

ö

cker. Dessa tar dock icke h

ä

nsyn till de speciella r

ö

str

ä

ttsbegr

ä

nsningar som g

ä

ller i vissa bolag (t ex Skandia). 

Ä

ven om vi har konstaterat att f

ö

rvaltarrappor-terna i en del fall inneh

å

llit felaktiga aktieslagsuppgifter kan det kanske vara l

ä

mpligt att 

ö

vers

ä

tta 

ä

ven f

ö

rvaltarf

ö

rteckningarnas ak­tieinnehavsuppgifter till r

ö

stetal, och vi tillstyrker d

ä

rf

ö

r utred­ningens f

ö

rslag i denna del.

F

ö

r VPC:s del 

ä

r det l

ä

tt att ange om aktie

ä

garna enligt VPC:s regist­rering 

ä

r kontrollsubjekt. Med stor sannolikhet b

ö

r 

ä

ven f

ö

rvaltarna

Prop. 1981/82:135

257

med kort varsel kunna l

ä

mria motsvarande uppgift i de f

ö

rteckningar som de 

ö

verl

ä

mnar till VPC. I s

å

 fall b

ö

r det vara l

ä

tt f

ö

r VPC att ange uppgiften i s

å

v

ä

l de offentliga aktieb

ö

ckerna som de offentliga f

ö

rteckningarna 

ö

ver st

ö

rre f

ö

rvaltarregistrerade innehav.

Reqistreringsplikt

Vi har f

ö

r v

å

r del icke i v

å

rt arbete konstaterat att man underl

å

tit att registrera 

ä

gander

ä

tts

ö

verl

å

telser av aktier. Detta beror dels p

å

 att fondhandlarna rutinm

ä

ssigt ser till att s

å

lda aktier genom­g

å

ende avregistreras omedelbart, dels p

å

 att det i VPC-systemet finns ekonomiska incitament att verkst

ä

lla inregistrering av 

ä

gander

ä

ttsf

ö

r­v

ä

rv, eftersom r

ä

tten att erh

å

lla utdelning och eraissionsr

ä

ttigheter 

ä

r beroende av aktieboksregistreringen.

Om man anser att registreringsplikt b

ö

r f

ö

reskrivas f

ö

r att f

ö

rsv

å

ra genomf

ö

rande av m

ö

rklagda take-over-operationer b

ö

r den inskr

ä

nkas till att g

ä

lla mycket stora f

ö

rv

ä

rv-, och vi f

ö

resl

å

r att gr

ä

nsen s

ä

tts i enlighet med fondb

ö

rsutredningens f

ö

rslag vid tio procent av aktie­kapitalet eller r

ö

stv

ä

rdet i bolaget.

LO:

LO vill i 

ö

vrigt tillstyrka utredningens f

ö

rslag om straffsanktionerad regis­treringsplikt f

ö

r aktieboiagsstyrelser i st

ö

rre f

ö

retag att till V

ä

rdepappers-centralen (VPC) inl

ä

mna information om aktie

ä

gare med st

ö

rre aktieinnehav sami att VPC skall fram.st

ä

lla en offentlig f

ö

rteckning 

ö

ver dessa aktie

ä

gare.

LO vill ocks

å

tillstyrka utredningens f

ö

rslag om obligatorisk anslutning av b

ö

rsbolagen och s

å

dana bolag p

å

fondhandlarlistan som har minst loo.ooo aktier.

TCO:

TCO tillstyrker f

ö

rslaget om obligatorisk VPC-anslutning av b

ö

rs­bolag - men anser till  skillnad fr

å

n utredningen - att samtliga f

ö

re­tag p

å

 fondhandlarlistan skall  omfattas av VPC-anslutning.

17   Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

258

Sveriges aktiesparares riksf

ö

rbund:

Aktiespararna anser liksom utredningen att det 

ä

r angel

ä

get att informationen om 

ä

garf

ö

rh

å

llandena f

ö

rb

ä

ttras. Statistik h

ä

rom b

ö

r inte bara tillhandah

å

llas, utan bli publicerad, f

ö

rslagsvis en g

å

ng i kvartalet eller oftare om s

ä

rskilda sk

ä

l talar d

ä

rf

ö

r.

Aktiespararna anser emellertid inte att det 

ä

r l

ä

mpligt att 

å

-l

ä

gga VPC att omh

ä

nderta denna statistik. S

ä

rskilt ol

ä

mpligt 

ä

r detta om statistiken utvidgas till att ej blott avse aktiemarknads-f

ö

retagen, utan ocks

å

 alla s k st

ö

rre bolag enligt definition som utredningen anger. Den utbyggda statistiken 

ö

ver 

ä

garf

ö

rh

å

llandena b

ö

r i st

ä

llet l

ä

mpligen omh

ä

ndertas av Bankinspektionen som redan nu har ansvaret f

ö

r den s k insider-statistiken.

Prop. 1981/82:135

259

3    KONTROLL AT ITTL

Ä

HDSKA P

Ö

RV

Ä

HV AV MAEK OCH NATURTILLGInGAE

Kammarr

ä

tten i Stockholm:

Det sista f

ö

rslaget i bet

ä

nkandet avser att en till­t

ä

nkt ny inskr

ä

nkningslag skall ers

ä

tta 1916 

å

rs lag om vissa inskr

ä

nkningar i r

ä

tten att. f

ö

rv

ä

rva fast egendom m m. Utredningen f

ö

ruts

ä

tter d

ä

rvid (s 561) att de principer som nu g

ä

ller f

ö

r kontrollen enligt 1916 

å

rs lag skall l

ä

mnas orubbade. Detta borde en­ligt kammarr

ä

ttens mening kanske manifesteras genom att 1916 

å

rs lag bibeh

å

lls med n

ö

dv

ä

ndiga 

ä

ndringar. Om alla de f

ö

r

ä

ndringar genomf

ö

rs som utredningen t

ä

nkt sig kan m

å

h

ä

nda den t

ä

nkta l

ö

sningen med en helt ny inskr

ä

nkningslag vara motiverad.

Under kammarr

ä

ttens domv

ä

rjo har j

ä

mlikt 1916 

å

rs lag legat fr

å

gor dels om enligt l 

§

' samma lag vissa mindre fastigheter varit beh

ö

vliga f

ö

r f

ö

retags verk­samhet och d

ä

rf

ö

r f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd icke kr

ä

vts dels fr

å

gor om utseende av ombud f

ö

r utl

ä

ndsk medborgare Kammarr

ä

tten har inget att erinra mot att dessa be­st

ä

mmelser i enlighet med f

ö

rslaget slopas, vilket f

å

r till f

ö

ljd (s 663) att kammarr

ä

tten icke l

ä

ngre kommer att vara besv

ä

rsinstans i n

å

got 

ä

rende i detta sammanhang.

Prop. 1981/82:135

260

Domstolsverket:

I 3 

§

 i f

ö

rslaget anges att "om det strider mot grunderna f

ö

r s

å

dan lag, vars f

ö

reskrifter om f

ö

rv

ä

rvspr

ö

vning enligt i lagen upptagen undantagsbest

ä

mmelse ers

ä

tts av denna lag" s

å

 f

å

r inte f

ö

rv

ä

rvsfillst

å

nd meddelas. D

å

 h

ä

nvisning sker till grunderna f

ö

r viss lagstiftning torde vanligtvis d

ä

rmed avses att lagen b

ö

r till

ä

mpas ut

ö

ver vad dess ordalag ger utrymme f

ö

r. I f

ö

revarande fall torde en s

å

dan till

ä

mpning inte vara avsedd. Enligt domstolsverkets mening b

ö

r h

ä

nvis­ning d

ä

rf

ö

r ske inte till grunderna f

ö

r lagen utan direkt till lagen i fr

å

ga.

Begreppet "svensk juridisk person" i 9 

§

 i f

ö

rslaget b

ö

r f

ö

rtydligas s

å

 att det klart framg

å

r att paragrafen avser svensk juridisk person som 

ä

r kontroll subjekt.

Slutligen anser domstolsverket att det tydligare 

ä

n i f

ö

rslaget b

ö

r framg

å

 vilken myndighet som i varje s

ä

rskilt fall har att pr

ö

va och avg

ö

ra fr

å

gan om f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd och vilka prin­ciper som d

å

 skall vara v

ä

gledande.

Prop. 1981/82:135

261

ö

verbef

ä

lhavaren:

Utredningens tredje huvuduppgift har varit att f

ö

resl

å

 en s

ä

rskild lagstiftning om kontroll av utl

ä

ndska f

ö

rv

ä

rv av mark och naturtillg

å

ngar. Den nuvarande lagstiftningen sk

ä

rptes 1975 vad betr

ä

ffar utl

ä

ndska medborgares r

ä

tt att f

ö

rv

ä

rva fast egendom f

ö

r fritids

ä

ndam

å

l. Denna sk

ä

rpning tillstyrktes av 

ö

verbef

ä

lhavaren. N

å

gon saklig 

ä

ndring f

ö

resl

å

s inte av utredningen.

ö

verbef

ä

lhavaren tillstyrker att tillst

å

ndsplikten knyts till den inneb

ö

rd begreppet kontrollsubjekt har i utred­ningen.

I 4 

§

 i 1916 

å

rs lag 

ä

r vissa f

ö

rv

ä

rv av fast egendom undantagna fr

å

n tillst

å

ndstv

å

ng. Bland annat f

å

r vissa svenska juridiska personer f

ö

rv

ä

rva fast egendom efter l

ä

nsstyrelsens pr

ö

vning om f

ö

rv

ä

rvet sker f

ö

r f

ö

retagets eller f

ö

reningens verksamhet. Utredningen f

ö

resl

å

r, att 

ä

ven dessa typer av f

ö

rv

ä

rv skall omfattas av tillst

å

nds­plikt, s

å

 att man d

ä

rigenom f

å

r en enhetlig reglering av alla f

ö

rv

ä

rv, 

ö

verbef

ä

lhavaren tillstyrker utredningens f

ö

rslag i denna del.

Enligt 1 

§

 i 1916 

å

rs lag skall tillst

å

nd att f

ö

rv

ä

rva fast egendom meddelas om inte hinder m

ö

ter med h

ä

nsyn till bland annat allm

ä

nt intresse. N

å

gon n

ä

rmare f

ö

rklaring vad som avses h

ä

rmed 

å

terfinner man inte i lagtexten. D

ä

remot fram­g

å

r av f

ö

rarbetena till 1975 

å

rs lag

ä

ndring att med allm

ä

nt intresse skall avses fr

ä

mst f

ö

rsvars- och s

ä

kerhetsintresse. Utredningen f

ö

resl

å

r nu att man i lagtexten tar in en allm

ä

n regel utbyggd med viss exemplifiering. I 8 

§

 i lagf

ö

rslaget f

ö

resl

å

s s

å

lunda bland andra exempel att hinder inte f

å

r m

ö

ta med h

ä

nsyn till rikets f

ö

rsvar och s

ä

kerhet. 

Ö

verbe­f

ä

lhavaren vill understryka vikten av att denna exempli­fiering verkligen kommer till uttryck i sj

ä

lva lagtexten.

F

ö

r till

ä

mpningen av lagen f

ö

resl

å

r utredningen att admi­nistrativa f

ö

reskrifter utf

ä

rdas. Ett f

ö

rslag till f

ö

rord­ning l

ä

ggs ocks

å

 fram. I detta f

ö

rslag saknas emellertid f

ö

reskrifter om l

ä

nsstyrelsens skyldighet att inh

ä

mta ytt­rande i 

ä

rende ora tillst

å

nd till f

ö

rv

ä

rv av egendom 

ä

ven

18    Riksdagen 1981/82. t saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

262

fr

å

n milit

ä

r myndighet. I 8 

§

 i lagf

ö

rslaget s

ä

gs n

ä

m­ligen att hinder inte f

å

r m

ö

ta med h

ä

nsyn till f

ö

rsvars-eller s

ä

kerhetsintresse. F

ö

r att konstatera huruvida s

å­

dant hinder f

ö

religger m

å

ste s

å

vitt 

Ö

verbef

ä

lhavaren kan bed

ö

ma en utredning ske under medverkan av f

ö

retr

ä

dare f

ö

r f

ö

rsvarsmakten. Eftersom ingenting s

ä

gs i f

ö

rslaget till f

ö

rordning, utg

å

r 

ö

verbef

ä

lhavaren ifr

å

n att l

ä

ns­styrelsen skall beakta dessa intressen ex officio. Det­ta 

ä

r emellertid inte en tillfredsst

ä

llande ordning en­ligt 

ö

verbef

ä

lhavarens mening. F

ö

r att f

ö

rsvars- och s

ä­

kerhetsintressena skall bli tillgodosedda kr

ä

vs en ut­trycklig best

ä

mmelse i f

ö

rordningen. 

Ö

verbef

ä

lhavaren f

ö

resl

å

r d

ä

rf

ö

r att i 6 

§

 i- f

ö

rslaget till f

ö

rordning till

ä

ggs en ny punkt 5 med f

ö

ljande lydelse:

5.  milit

ä

r myndighet, inom vilkens territoriella an­svarsomr

å

de egendomen finns, om det inte 

ä

r uppenbart on

ö

digt.

Den myndighet 

Ö

verbef

ä

lhavaren n

ä

rmast 

å

syftar 

ä

r veder­b

ö

rande f

ö

rsvarsomr

å

desbef

ä

lhavare.

Betr

ä

ffande de intressen 

ö

verbef

ä

lhavaren i 

ö

vrigt har att f

ö

retr

ä

da finns intet att erinra.

Prop. 1981/82:135

263

Lantbruksstyrelsen;

Lantbru;:sctyrels'en begr

ä

nsar sitt yttrande till fr

å

gor sor. ber

ö

r f

ö

i-'/

ä

rv av fast egendom taxerad son jordbraksfastigher, i utredninens f

ö

rslag till lag oi:: visca inskr

ä

n.kningar i r

ä

tten att f

ö

rv

ä

rva fast egendcR m m (forts

ä

ttnir.gsvis be­n

ä

mnd "inskr

ä

riknir.j!;slag") 

En ny jordf

ö

rv

ä

rvslag tr

ä

der i kraft den 1 juli 1979- Lan-;-brukss ty relsen h

ä

nvisar ned anlednin.g av detta till denna lag i yttrandet. Lantbruksstyrelser, vill inledninrsvis frar,-h

å

lla det angel

ä

gna i att en ny intkrsnkningsiar utfcrar.s si att en utl

ä

ndsk medborgare inte behandlas .~ynnsamr.:are 

ä

r. er svensk s

å

dan vid fcrv

ä

.rv av jordbruksfastighet.

Saraband inskr

ä

r-knlr..-::sla.T .sch .iorff

ö

rvrvsla-'

Kontrollsubjekts  förvärv  av  cgerdcr;  taxerad   soc  jor-bruk  f:lr inte  prövas  enlig-t.   i,-isi;ränknii;gslaceri  innan  lantbr-.iksnj'.;-n-r-ir. yttrat  sig  från  jo:'dpol-i.ti?k  synjuhkt.   Nämnrir.  skall   i  .sitt yttrande  ta hänsyn  -:ill   or. hinder mot  iör%'ärvet  föreligger från allmän  synpunkt  crli.t  re.lsrna  i  jordfcrv£.rvsl&  J  C och  5  §   punkter.  l).ae].lar.  ir.skri-.rikningsla.rer.  ocr.  jordförvirvi-lagen.

Kontroll subjekt  ocn  -crövninrr..':::. ndirhet

Lantbruksstyrelsen har  i.nte  nåi;ct  att  erir.ra  mot  utredr.inrens förslag om de  kontroll subjekt  so:r. skall   omfattas  av l2£s-:if*-ningen  (i   §   inskränkninirsla.en med  hänvinni.";;-  till   1   §   :ör-Elar till   lag on; kontroll  av utländsk f'iretassetablerin.i- ;-.'=r i  riket).   Styrelsen har  inte  heller niot  att  erinra  mot ärendefördelninren nsllar.  länsslyrelsen  och  ri-esringen  (7,   9> 10  och   11   §§   inskrär.kningsla»-en).

Prop. 1981/82:135

264

.-insökmnffL'- :.i   oc-V   öv-rlf-telc-Mandl in.~

liu-.Tiire-jcln   i  n;.'a   jord:Gv£rv!;l'4;en  är att  förvärvstillsTri ;". endas"'.-  kan   sökas   sedan  överlåtclsehandlinj: upprättats,   'as-stän.-nelsen  har  tillkommit   för att  g-e  möjlighet  att  förliir.dr-. att  prisnivån  på  jordbruksfartirf-;eter  etiker  snabbare   iin  den allr.änna  prisnivår..   ;.;otsvaran-ie  bsKtäru?.clse  bör fin-;iaE   i inokränknin-.Tlagen.   2  §  fur.'5lafr  til]   inskrän.Kninsla' bör därför  ändras   till:

"FÖrvärvstillstärid  skall   sökas   inom  tre  månader fr&-c;ket   f£:?tiräe-.;itildnine-sl& font-family:Verdana'>Fr.ja  om  förvärvstills--.nd   for fast  egendoir;  tsxerad  sd~. jordbraksf.sstighet  får  oj  prövas  förrän  förvärvst  .'jkett -czori i  fall   som avses  i   1   §  2-4   jordförvärvslagen  (i979:000).   'Ar för\.'ärvEef;:er.dcmen  taxerad  sen annan fastighet  får  t:ll.stänc sökas  före  fånget."

Lantbruksstyrelsen delar utredningens  förslå.'": att fcrhar.dö-

tillstond   skall   tidsbegränsas.   I   15c5  års   jordförvärvslag

(14  §)   anges  en  tid  av högst  ett  år,   vilket  kar. vara  lär.plig-;.

Svsnsl:   .-iy.riijsk  -Df:rson

Enligt 9 

§

 inskr

ä

nkningslagen skall sven.si: juridisk persor; meddelas tillstjncl, om egendor-en bf-h

ö

vs f

ö

r f

ö

rv

ä

rvarens n

ä

ringsverkEaiLr;e t (f

ö

rsta stycket). ?

ö

r at-. inte juridisk person vars f

ö

rv

ä

rv pr

ö

vas enligt inskr

ä

nkningslagen s'ic.ll f

å

 en gjTinsamnare beiiar.dlir.g vid f

ö

fv

ä

i-v av jordbruvrsfastig-het 

ä

n de juridiska personer vare f

ö

rv

ä

rv provas cnlig-i: jorJ-f

ö

rv

ä

rvslager. b

ö

r en best

ä

m.T.else inf

ö

ras sor. .motsvarar fj 

§ 

i nya jordf

ö

rv

ä

rvslsgen. Lantbruksu

ä

rmden skall s

å

lunda i samband 

zneä   

sin handl

ä

ggning av en s

å

dan ans

ö

kan kunna kr

ä

va att f

ö

rv

ä

rvaren som konpensatior. avst

å

r mark f

ö

r rationali-serings

ä

ndan

ä

l. Om s

å

 inte sker b

ö

r detta vara sk

ä

l av till­r

ä

cklig styrka att avsl

å

 ans

ö

kan om f

ö

rv

ä

rvs;tillst

å

nd.

Pr

ö

-Tiingskriterie r

I begreppet all.T

ä

nt intresse ligger bl a att f

ö

rv

ä

rvstill­st

å

nd enligt inEkr'r.nk.'-.ingslagen ej f

å

r meddolas om det stric'!i mot best

ä

nnel.dierna i jordf

ö

rv

ä

rv.=5la.gen. Lntbruksstyrelaen vill - soni utredningen arjn

ä

rkt - p

å

tala den begr

ä

nsning av slaktskapsundantagct som g

ä

ller i den nya jordf

ö

rv

ä

rvslagen. Det 

ä

r av v

ä

sentlig betydelse att inskr

ä

nknings- och jordf

ö

r­v

ä

rvslagen samordnas i detta "ay.-seende. On lagf

ö

rslaget genom­f

ö

rs b

ö

r d

ä

rf

ö

r 11 

§

 p p inskr

ä

nkningslsgen

ä

ndras i 

ö

verens-st

ä

raraelso ned jordf

ö

rv

ä

.T-vslagens.'.2 

§

 punkten 5>

Utredningen f

ö

resl

å

r (11 

§

p j) att utl

ä

ndsk medborgare skall meddelas tillst

å

nd c,-:; egendo;=er. f

ö

rv

ä

rvas f

ö

r att bere-ia fcr-

Prop. 1981/82:135

265

v

ä

rvp.rsn utko.TiSt" g-rno.-:? .ordbruk .

å

t vilket han k?..'i ;:"..'.tagas komina att sj

ä

lv 

ä

gna sig. samt f

ö

rv

ä

rvaren f

ö

rut i.:'.r:;.t svcn-';: medborgare eller f.nnars har s

ä

rskild ariknytnir.g till Sverige.

Bes t

ä

.rj-.elsen 

ä

r i huvudsak likolydanda i nu g

ä

llande i.n-skr-3nknin;-;slag, 1 

§

 P 3. Sen saVinar er.ieller'

id motsvarighet i nya jordf

ö

rv

ä

rvslagen.

Ben nya jordf

ö

rv

ä

iv.lagens Syfte kan sam.Tianf

å

ttas p

å

f

ö

ljand-; s

ä

tt:

1

fr

ä

rjF. -uppbyggandet och vicinakth

å

llandet av effektiva fairiil.jc-f

ö

rttag oc.n d

ä

rmed st

ä

;-ka tanbandet mellan brukan-

ö

t-och 

ä

gande,

2

fr

ä

mja en fortsatt strukturrationalisering inom 

jordbr-

j.

Lt

,-

1 och skogsbruket,

3

fr

ä

mja de regionalpolitiska str

ä

vandena.

Utrcdr.ingsns f

ö

rslag att scm villkor 

fcr  

f

ö

rv

ä

rv av jcrc"::-!;;: endast kr

ä

va vad sor. ovan angetts i 1'! 5 P 5 kan nr.-tvsrka syftet 

rioi   

jordf

ö

rv

ä

rvslagen. Lantbruksstvrelsen anser d

ä

r­f

ö

r att l

ä

mndfc p-anht b

ö

r .

ä

ndrac till; "cgcndo.rifn 

ä

r taxer.'.'; som jordoruksiastighet och det kan antas att f

ö

rv

ä

rvaren skall yrkeEm.

ä

ssi.gt bruka e/rendouion och vara bosatt p

ä

 den. att han h=ir erforaeriiga yrl:

£

;

£

'i'.unska.pei-, att det beaktas ?r.t upp>.on?t?n och utvQci;lingen av rationella f

ö

retag inoir jcr--bruket, sko.gsbrukot och tr

ä

d g

ä

rd sn

ä

ringcn (lar.tbru!;sf 

ö

reta.g,'. fr

ä

:?.jac s.?.r-jt a.tt f

ö

rv

ä

rvaren f

ö

rut varit svensk nedbor.gare ellci- t.nnarE. har r.

ä

rskild arjcnytning till Sverige"..

Genom denna 

ä

ndring j

ä

rste best

ä

rnnelsema i G 

§

f

ö

rslag .tili insi.r

ä

r.kr.ingslag synes lantbruksn

ä

nndcn f

å

m

ö

jlighet g

ö

ra saitma jrrdpolitiska pr

ö

vning av kontrollsubjekts f

ö

rv

ä

rv sci;] g

ä

ller f

ö

r svenska f

ö

rv

ä

rvare.

Lantbru'.:3:-tyrelFen vill understryka att bru.kningen 

ä

r det v

ä

sentli.r.a

ä

ven on detta, som 

Tog-(j'l   

ocks

å

 samtidigt inneb

ä

:-att f

ö

rv

ä

rvare;'. r.s3t-o vara bosatt p

»

 egenJoner. f

ö

r att y.rkes-n..

ä£

&font-family:Verdana'>ö

 ""c-cnii*.."?:! ', S?5 ICTSCjC j kr

ä

vs f

ö

r erh

å

llande av statliijt st

ö

-i att bnkarer. bei-j-r.s f

å

sin hu-.Tidsakii.ga sysriel-s

ä

tt:iing fr

å

.i det f

ö

retag soc st

ö

det avser. Med huvodsaiciif: syssels

ä

ttning avses att f

ö

retagarens efter normal effektivi­tet ber

ä

knade arbetsinsats skall uppg

å

 till minst h

ä

lften av en nora-al 

å

rsarbetsinsats. Syssels

ä

ttningskriteriet ar.seis emellertid inte alltid uppfyllt enbart genom att s

ö

kanden utf

ö

r minst h

ä

lften av 

ä

rsarbetsinsatsen p

å

 den brukningsen-het SOC st

ö

det avcer. 1 det ynskilda fallet blir den syssel­s

ä

ttning sor.i fraiiist

å

r som den.-kV-viidsaiiliga oc!; v

ä

sentliga f

ö

r s

ö

kandens f

ö

i-s

ö

rjning avg

ö

rande vi

ö

 bed

ö

mningen av om syssels-

ä

ttnir.gskriteriet 

ä

r uppl'yilt.

Prop. 1981/82:135

266

Lantbrukanämnden i Stockholms län:

rillståndspliktens o.mfattnins

iörslaget  innebär härvidlag ingen xcrändrir.S i jäaförelse med tidigare lag och tillståndsplikten skall  sålunda gälla förvärv av fast   egendo?:,  utriyttjande av mineral-fyndighet,   förvärv av tomträtt  s& font-family:Verdana'>P

ö

rslaget i.nneb

ä

r endast den f

ö

r

ä

ndringen gentemot iSlo 

å

rs lag att fr

å

n kretsen av kontroll subjekt undantages inte endast bolag med utl

ä

nningsf

ö

rbeh

å

ll utan 

ä

ver bolag med f

ö

rbeh

å

ll som likst

ä

lls msd uti

ä

.-mingsf

ö

rbeh

å

ll och som efter pr

ö

-\Taing av regeringen ges dicpens fr

ä

n pr

ö

v.iiiig enligt inskr

ä

nkningsiagen.

]De_

Ö

T/ergririande nr

ö

vningskriterierns. la n

tillg

å

ngar i inhemsk 

ä

go ger lagen m

ö

jlighet a-tt v

ä

gra tillst

å

nd om hinder m

ö

ter med h

ä

nsyn till allm

ä

nt intresse. 

Ued  

allm

ä

nt intresse avses bl a jordbrukopoiitiska syn-purJiter.  I f

ö

rordningen on till

ä

mpni.ngen av inskr

ä

nknings-lagen finns (

§

5) en best

ä

aaielsc on att en ans

ö

kan vid pr

ö

vning enligt inskr

ä

nkningslagen ocks

å

skall fylla de f

ö

res"r:rifter som meddelas erj.igt jordf

ö

rv

ä

rvslagea.

Prop. 1981/82:135

267

Ij."ntbruk£näninder.  förutsatte:' att   detta  irj-iebär att   vid tiil.otänd  c-r:-:.lig"t  jr.skräruiningalagen villkor kan  ställas fcxer.pelvis  betiäffande   bc..ättning,   bru>;ning,   fastighets-biiö.nin.g.     ÄVEiludec  bör krav kunna ställas  pä att  köpe-av"tai  upprättats  innau an.sökan prö-/as.     Detta är nödvän-c.l.gt   "cl  .=-  i'öi'  det   priEj:ontroil.-oi;cnt   scig den uya  jordför-vä"l--,=;lugei; vä;ita.o inuebäila   (prop 1978/79:35).    ..'maorlunda uttryckt  inaebär "detta att  möjlijjheten att  ge tillstånd till  fr-imtida fång enligt inskränkningsiagen inte bör före-lig;;a  för  förvärv av sädar:  egendci;  suw -  o:a förvärvare;; i;"ite'vpre rönt roll subjCiCt -  on; fat tat- av jordförvärvElagen. ?"."inkt   torde  uc-.t   fungera så  att  lantbi'TJl:3nänLnäen  i  ytt-.rande övc-r kc.ntiollsubjekts tilltäni:ta förvärv som regel ftv.tyrkci- 'oifall med motivering atv köpeaitej.  inte upp­rättat c.

r.-£tij;,h.-;t_ t_il.''-iiC£i£ £uh.öii£a_

Linfirukenämndei. tar ingen erinrar. Dot utredninsens  för-

list  -förhällsncet  att   sitik-isi:dantagen får skilda be-t.vö.el ser i  inskränkningsiagen och  jordfcrvärvslagen  (för-s.lagct tii".  1979 års lag)  torde endast  fä der kon3ekvc;isc-n cti  länt;E;;,'rel£en måste  inhämca lantbruksnämndens yttrande-Vid  al.ta förvärv   som avser  jordbiv.i:sfa£ti£het.

TJI 1 Litåii-.-;p.:--L  giltighetstid

Utr'--rd:i'."'-.-igei";  föreslår att giltigheten av ett  förvärvstill- stå',;.i f.vpecntie  lraiitid.a förvärv begränsas till   ett  år (eriligt 191C å;c lag ingen tidsbegränsuirig).

l.?..'-!tbru;:s;riät;-nd-?D  finner  förslaget   väl.aotiverat   men  vill sora tidigart; iiäa:nts  xraEi:'öra att  systemet med tillstind till   fz-ami.ida  fång  inte  torde koixua  att   finnas  i  den nya jordlörvärvclagen och  då  inte  heller bör tillämpas  vid ut-läiLningsfcrvärv  av  jordbruksfastighet.

Prop. 1981/82:135

268

Lantbruksnämnden i Kristianstads län:

I   förslci-ct  till   ''Leg  o:n  kon-r.roll   tiv  u-tlöndsk  forttaos-et;;bj er.i nj  hö.t  i   ril:e"i"   i.Ci7   .'larmorc  cnjivits   vod  som  o-.scs r;cd  kontrollsubjcl soti  i  stort  over-rnsstömme.T oJ  dor.  Tj'.'cron:-c-  'år Ltti.r.mcnce  ot-h   tilliö-tkl:.g  öven  er- viiöc   il-ity.iilijciidcn   t-h   rednktioriej.l o! crcrir.ccr  ksn   vcr p-!.-''_il'.-iclc.   I   o-.:t   icr.rran-r.nvtt  vj 1,1   nc:r."nder--   frcM.-i;';lia   ett iK'D  rie.lcir  c: i. r.r..'Jr.inorr.-i   i'p.fc''--tninr   or;  ct-L  åzt  z   k  'jtlä'-r..ingsfcrbc!;Gl.l.c't   f;r  c!;t,.prs   (jnc-e.lcr  c   rSstccl  och  cktit-k-jpit-.-"   beh-;:jle-t  ri"cc)  oröiLinr jd"Jc  C'rdf:i3 \'crc.'e-a.

Utrtdningen  hcr   koTir.iit   frr.m  tiil   att  kretsen   ov  tiilstcnds-plil-rt.i.go   förvbrvn.ro  i   stort  bör  behiilcc   orubbod   sedan den  nu   anges   i   göllande  1 cc,'stif tn.i ng.   När"ast  i   syfte  ett fa   enbctliao   fori.ncr  för. prövning   föreslcs   dock  ott  visse förvarv  ov  .svensk   jiiridisk  person,   sou;   snligt  4  C-  gciicnce ]cc  n'j  ör  i)r:dontr.;3no,   blir  fcremol   för  formell   tiilEtå.ids-nrö'.'iiirig,   Anclrin.sn  hörviciicg   kon   delvis   betr

Viciore  behål.].;   principsrnn   för  kontiollen  som  nu  göller 1916 är.~   ia

Prop. 1981/82:135

269

.1 kon-irolj criricipernG. I s-k noi emellertid insicr

ö

nicninci:-logstiftningen ber

ö

ring med anr.-nn logstiftning i bet)'drjndc omfattning, bl o jordf

ö

rv

ö

rv.slcgon, och det fiai.Tsi

ö

r

sorr. 

sj

ö

lvklcrt ett f

ö

r

ö

ndringar i eller ny lo5stift'-ii.ng incm Eodana n

ö

rliggcnde omr

ö

dsn m

å

ste ho f

ö

l jdverkninonr inc.ii utl

ö

nnincjslcgstiftningen. I lagf

ö

rslagets 8 

§

tcrce ut,-ed-ningen ha beaktat dessa f

ö

rh

å

llanden. N

ä

mnden oterkon-mar nedon till denna frago evad ovser koppiingsn nye insk.rcnk-ningslcgen - jordf

ö

rv

ä

rvslogen.

Nijmnden 

ö

verg

å

r tiJl att kommentera logf

ö

rclcget vad be­tr

ä

ffar inneh

å

ll och utformning av visso pcrcgrcfer.

1 

§

:

N

ä

mnden vill h

ö

r f

ö

sta uppm

ö

rlsrrheten pc ett de vGnligoste nci-lcfcrvcrven sker som jordoooj ksf

å

rig, men ett rur.e.Tc; ev- tel om fastighetsreglering blivit en ellt cftcre f

ö

rikon-.rr-on-: form f

ö

r markf

ö

rv

ä

rv. Tiilst

å

ndsfr

å

gan skall do ovse 

ö

k­ningen av mottagande fcstighets graderingsv

ö

rde och ej tillst

å

nd ti.ll f

ö

rv

ä

rv ov den avst

å

ende - i reciitcten f

ö

i"/

ä

rvode - fastigheten oller delen.

2  och 3 

§

v:

M

ö

jlighet f

ö

religger e."rli5t fbrsj.ogst ott s

ö

ko s k f

ö

r-hcndstillst

å

nd. A'ven oin utrednj.n9-L'n pcpekc"; of-t. ny jord-f

ö

rvcrvslag kan komma att medf

ö

ra bthov ev n.coifiErinoon av inbkr

ö

nkn..ngsiagc-n ber h

ö

r lik'y'

ö

l f rcr.;-:;:!! cs ott, sovitt nu kari bed

ö

mes, f

ö

rsvinner r,-

ö

jlicbeten ett sokc v

ö

rk,a.'dt-tilistcnd enligt jorcf

ö

rvcrvslogcn. I criciogi 

c'6:cr.eC  

b

ö

r denno m

ö

jlicjhet ej heller st

å

 oopen i inskr

ä

rKa-injolccc.-! i vidcre R

å

n 

ä

r vid de speciell;; f

ö

rv

ö

.vvssitijcii.oncr, som jordf

ö

rv

ö

rvslcgen ger m

ö

jlighet till.

I frofjo om tidsfristen fcr sckonda ev tilistcnd b

ö

r opp-m

ö

iksommcs f

å

ng som ov fastighetsoildningsiriyridigriet skcJl underst

ö

JJos tillst

å

ndsmyndigheten. Tidsfristen icon c

ö

xvid-log b

ö

rc ber

ä

knas onnorlunda.

S

§

;

Forcgroferi bed

ö

.nies som utomordcnt.ligt vik;ic d

å

 den bi-handi.cr kopplingen till annon lagstiftning s

ö

som jcrd-f

ö

rv

ö

rvslcgen. Enligt lagf

ö

rslaget f

å

r olltsc tillst

ö

nd inte meddelas om det stridei mot grundernt f

ö

r ex iorcJf

ö

r-v

ö

rvslcgen. Som hittills kcmmer ans

ö

kningar om tilistcnd ett remitteras till lantbruksn

ä

mnd d

å

 fr

å

oo 

ö

r om jorclbruks-fcstighet och jordf

ö

rv

ä

rvslagen 

ä

r tillc.Tplig pc f

ö

rv

ä

rvet 0.11 f

ö

rv

ä

rvaren icke verit kcntrollsubjekt. Lontbruksri

ö

rnnden hcr d

å

 ott onalcgivis bed

ö

ma 

ä

rendet ur jordfcrv

ö

rvilcge.ns synpunkt och best

ö

rimelsernc dcri. Det torde d

ä

rvidlag o

ö

rc framh

å

llas att n

ä

nmdens bedcinning skall ske mot bokgrunder; CY jordf

ö

rv

ä

rvslagens hela rcckvidd.

19   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 135. Bilagedel

Prop. 1981/82:135

270

I d-tta sommcnhong vill n

ä

mnden erinrc om specialbest

ä

in.tei-rcrno i kommande jordf

ö

rv

ä

rvslag 

§

 5 (prop 1978/79:85) on: c-tt f

ö

rv

ä

rvcren bl 

a  

skall ovstc mark fcr roticnaliserinc.

H-j;-!'''l:on 5 ken beh

ö

va omforir.uleros med h

ä

nsyn till kommcnde i c i d '

ö

 rvc rvsl cg.

'-

'crg

å

ngsbest

ö

minelsernc synes b

ö

ra inneh

å

lla best

ä

mmelse Cl.! att f

å

ng f

ö

re lagerjs ikrafttr

ä

dande skall handl

ä

ggas c-ftsr nuvcronde lag.

c'-' c

So.Ti ovan n

ä

mnts remitteras ons

ö

kningar fr

å

n kontrollsubiekt till Icntbruksncimnden f

ö

r yttrcnde d

å

fr

å

ga 

ö

r om jordbr-jks-icTtighet och f

ö

r de fcll att jordf

ö

rv

ö

rvslagen varit till-ii.'.:!plig p

å

f

ö

rv

ä

rvet om f

ö

rv

ä

rvaren icke verit kontrolJsub-j-akl. Areridefrekvensen ifr

å

ga av s

å

dano remisser hcr verit p

å

fallande leg under senare 

å

r, uppskattningsvis torde det r

ö

r-.-, sig om h

ö

gst ett drende per kvartal. Som regel hcr f

ö

r-v

ö

r.-st omfattat egendom ov ringa creci u-lon st

ö

rre betycei-cie i jord- el.Ver skocjsbrukssammonhcng. Niimnden hcr ingen anledning f

ö

rniod

ö

 att 

ä

rendefrekvensen fcr n

ä

mnden kommer c"i;t 

öku  

CIV cn.Ton grund 

ö

n ptt kretsen tillst

å

ndspliktigc kor 

ö

kc" genom cndrincjar i jordf

ö

rv

ä

rvslagen och d

ö

rov f

ö

ljd­

ä

ndringar i inskrunkningslcgen. Huvuddelen av cns

ö

kningcrn-:3 fren kontroilsubjekt torde avse enstaka tomter f

ö

r n

å

got bo-ptcdc

ö

ndcTcl, vilka normalt icke remitteros till n

ä

mnden s

ö

-frcmt icke n

å

got jordbruksintresse ber

ö

res.

LantbrukEn

ö

mndsn, som handlagt 

ö

renc-et i plenum, tlllstyrke: i:-';red.'"iinge:ns f

ö

r.lag evcd avser kon-trollen av utl

ä

ndska f

ö

r-\'C;rv

CV  

m

ö

rk och naturtiii-g

å

ngcr med de p

ö

ockcriden scm ovcn ikctt.

H

ä

ringsfrihetsombudsmannen;

F

ö

rslaget till ny inskr

ä

nkningslag f

ö

ranleder inte n

å

gra s

ä

rskilda inv

ä

ndningar fr

å

n NO.

Prop. 1981/82:135

271

Statens invandrarverk:

SIV har inget att erinra mot utredningens f

ö

rslag till 

ä

ndring­ar av lagtexten.

D

ä

remot b

ö

r i f

ö

rarbetena till lagstiftningen uttrycket "s

ä

r­skild anknytning" definieras p

å

 ett annorlunda s

ä

tt

ä

n utred­ningen f

ö

reslagit. Tv

äå

rsgr

ä

nsen 

ä

r inte l

ä

mplig som riktm

ä

rke f

ö

r tillst

å

ndsgivningen. Den har - som ocks

å

 utredningen fram­h

å

llit - tillkommit utan s

ä

rskild motivering, 

ä

ven om tv

åå

rs­gr

ä

nsen sammanfallit med reglerna om bos

ä

ttningstillst

å

nd.

Huvudregeln

ä

r numera att utl

ä

ndska medborgare som 

ä

r stadig­varande bosatta h

ä

r i Sverige i st

ö

rsta m

ö

jliga utstr

ä

ckning skall ha samma r

ä

ttsliga st

ä

llning som svenska medborgare.

SIV anser d

ä

rf

ö

r att utl

ä

nningar som accepterats som invandrare h

ä

r i landet regelm

ä

ssigt b

ö

r kunna meddelas f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd. Det b

ö

r komma till klart uttryck i f

ö

rarbetena till lagstift­ningen s

ä

 att inte en olikartad praxis uppkommer vid landets l

ä

nsstyrelser.

Det anf

ö

rda kan 

å

sk

å

dligg

ö

ras med f

ö

ljande exempel: Alla utl

ä

n­ningar som innehar permanent uppeh

å

llstillst

å

nd b

ö

r kunna med­delas f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd. Men 

ä

ven andra utl

ä

nningar 

ä

n s

å

dana som innehar permanent uppeh

å

llstillst

å

nd b

ö

r kunna meddelas f

ö

r­v

ä

rvstillst

ä

nd om de f

ö

ruts

ä

tts f

ä

 stanna h

ä

r i landet. Till denna kategori h

ö

r exempelvis utl

ä

nningar som -Tore inresan er­h

å

llit tidsobegr

ä

nsat arbetstillst

å

nd och utl

ä

nningar som mot­tagits som flyktingar h

ä

r i landet. 

Ä

r vistelsen h

ä

r i landet d

ä

remot av tidsbegr

ä

nsad natur s

å

som fallet 

ä

r f

ö

r exempelvis g

ä

ststuderande b

ö

r naturligtvis inte f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd kunna meddelas.

Prop. 1981/82:135

272

Statens planverk:

Statens planverk har begr

ä

nsat sitt yttrande till att avse fr

å

gor som har anknytning till planverkets verk­samhetsomr

å

de, dvs kontroll av utl

ä

ndska f

ö

rv

ä

rv av mark och naturtillg

å

ngar (kapitel 20). Verket konsta­terar d

ä

rvid att utredningens f

ö

rslag till ny inskr

ä

nk­ningslag i huvudsak bygger p

å

samma principer som lagen (1916:157) om vissa inskr

ä

nkningar i r

ä

tten att f

ö

r­v

ä

rva fast egendom m m. Planverket finner utredningsf

ö

r­slaget v

ä

l

ä

gnat att ligga till grund f

ö

r lagstiftning p

å

 omr

å

det.  .       

Planverket vill dock s

ä

rskilt understryka vikten av att egendomens l

ä

mplighet f

ö

r avsett 

ä

ndam

å

l pr

ö

vas vid alla slag av tillst

å

ndspliktiga f

ö

rv

ä

rv.

Planverket 

å

beropar i denna fr

å

ga vad verket anf

ö

rde i sitt bifogade yttrande (P 2505/7) 

ö

ver promemorian (Ds Ju 197:19) r

ö

rande utl

ä

ndska medborgares f

ö

rv

ä

rv av fritidsfastighet.

Prop. 1981/82:135

273

L

ä

nsstyrelsen i Stockholms l

ä

n (majoriteten);

Mya jnakr

ä

nkninRslagen

Utredningen f

ö

resl

å

r att kontrollen av utl

ä

ndska f

ö

rv

ä

rv av mark och naturtillg

å

ngar skall regleras i en ny, s

ä

rskild lag om vissa inskr

ä

nkningar i r

ä

tten att f

ö

rv

ä

rva fast egen­dom 

m m  

(nya inskr

ä

nkningslagen) i vilken principerna i 1916 

å

rs lag l

ä

mnas orubbade.

Enligt l

ä

nsstyrelsens mening b

ö

r en lagf

ä

st kontroll av u-t-l

ä

ndskt inflytande 

ö

ver mark och naturtillg

å

ngar h

ä

r i lan­det alltfort finnas. De principer' som nu g

ä

ller f

ö

r kontrol­len enligt 1916 

å

rs lag b

ö

r l

ä

mnas orubbade men kan l

ä

mpli­gen s

å

som utredningen f

ö

reslagit 

ö

verflyttas eller inarbe­tas i den nya inskr

ä

nkningsiagen.

Kretsen av tillst

å

ndspliktiga

L

ä

nsstyrelsen har inte n

å

got att erinra mot att fr

å

n kret­sen av kontrollsubjekt tas undan aktiebolag med likst

ä

llt f

ö

rbeh

å

ll.

F

ö

r att hindra f

ö

rs

ö

k att genom uppl

å

telse av bostadsr

ä

tt kringg

å

de 

å

r I975 Inf

ö

rda restriktiva reglerna f

ö

r utl

ä

n-ningsf

ö

rv

ä

rv av fritidsfastighet b

ö

r s

å

som utredningen f

ö

re­slagit f

ö

reskrivas tillst

å

ndsplikt f

ö

r svensk bostadsr

ä

ttB-f

ö

rening som har till huvudsakligt 

ä

ndam

å

l att bereda fri­tidsbost

ä

der

å

t sina medlemmar.

L

ä

nsstyrelsen vill f

ö

r fullst

ä

ndighetens skull erinra om att statsl

ö

s person i f

ö

revarande sammanhang enligt stadgad praxis likst

ä

lls med utl

ä

ndsk medborgare.

Prop. 1981/82:135

274

Tillst

å

ndBmyndighet ooh 

ä

rendef

ö

rdelning

Eftersom det f

å

r anses vara en f

ö

rdel med ett s

ä

 l

å

ngt m

ö

j­ligt enhetligt pr

ö

vning a sy a teui, ansluter sig l

ä

aaatyralaeii till utredningens f

ö

rslag att svenska bolags ooh svenska f

ö

reningars f

ö

rv

ä

rv av fast egendom som 

ä

r av mindre om­fattning och som beh

ö

vs f

ö

r sammanslutningenB verksamhet -till skillnad fr

å

n nu - blir tillst

å

ndspliktiga.

F

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd f

ö

r egendom, aom omfattar naturtillg

å

ngar av vikt f

ö

r landets energif

ö

rs

ö

rjning eller som annars har betydande v

ä

rde, b

ö

r s

å

som f

ö

reslagits meddelas av rege­ringen. I 

ö

vrigt kan tillst

å

ndsgivningen ankomma p

å

 l

ä

nssty­relsen.

Pr

ö

vningskriterierna

L

ä

nsstyrelsen anser det l

ä

mpligt att i den nya inskr

ä

nk­ningsiagen tas upp en allm

ä

n regel om tillst

å

ndsgivningens grunder och att regeln exemplifieras p

å

f

ö

reslaget s

ä

tt.

L

ä

nsstyrelsen tillstyrker att undantagsregeln i 4 

§

 1916 

å

rs lag ers

ä

tts av en tillst

å

ndspr

ö

vning, som i okomplice­rade fall skall ankomma p

å

 l

ä

nsstyrelse.

Vad g

ä

ller rekvisitet s

ä

rskild anknytning till Sverige tillstyrker l

ä

nsstyrelsen att den schablonm

ä

sBiga regeln om tv

å

å

rs hemvist h

ä

r i riket utg

å

r ooh ers

ä

tts av en me­ra nyanserad bed

ö

mning p

å

s

ä

tt utredningen n

ä

rmare utveck­lat. Det b

ö

r n

ä

mnas att en s

å

dan bed

ö

mning ligger 1 linj* med den  syn l

ä

nsstyrelsen p

å

senare 

ä

r haft.

Bnligt l

ä

nsstyrelsens erfarenhet saknar f

ö

reskrifter om utseende och anm

ä

lan om ombud f

ö

r 'utomlands bosatt fastig­hets

ä

gare praktisk funktion. F

ö

reskrifterna kan d

ä

rf

ö

r s

å­

som f

ö

reslagits utg

å

.

Prop. 1981/82:135

275

I 

ö

vrigt f

ö

ranleder remissen inte n

å

got yttrande av l

ä

ns­styrelsen.

Sammanfattning

Sammanfattningsvi3 anser l

ä

nsstyrelsen allts

å

att utredningens f

ö

rslag till s

ä

rskild lagstiftning om kon­troll av utl

ä

ndska f

ö

rv

ä

rv av mark och naturtillg

å

ngar i allt v

ä

sentligt kan godtas.

L

ä

nsstyrelsen i Stockholms l

ä

n .skiljaktig mening av ledam

ö

terna[REDACTED_EFTERNAMN], 'v/allmark,[REDACTED_EFTERNAMN], Hjeme och Forsling):

Sid 274 avsnittet "Tillst

å

ndsmyndighet ooh 

ä

rendef

ö

rdelning": Stycket "Hlftersora det f

ä

r anses ....tom- tillst

å

ndspliktiga" utg

å

r.

Prop. 1981/82:135

276

L

ä

nsstyrelsen i[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus l

ä

n:

L

ä

nsstyrelsen tillstyrker ocks

å

 den av utredningen f

ö

reslagna lagtekniska omarbetningen av reglerna om utl

ä

ndska intressen­ters r

ä

tt att f

ö

rv

ä

rva mark och naturtillg

å

ngar i landet som finns i 1916 

å

rs lag. Likas

å

 tillstyrker l

ä

nsstyrelsen utred­ningens f

ö

rslag att nordiska medborgare redan efter ett 

å

r skall f

å

 f

ö

rv

ä

rva fast egendom f

ö

r n

ä

ringsverksamhet.

L

ä

nsstyrelsen i G

ö

teborgs och Bohus l

ä

n;

En st

ö

rre saklig 

ä

ndring

ö

r f

ö

rsloget att bostadsr

ä

tts- f

ö

rening, som hor till huvudsakligt 

ä

ndoniAI ott bereda fritidsbost

ö

der 

å

t medlemmarna, skall voro skyldig ott s

ö

ka tillst

å

nd till f

ö

rv

ä

rv av fast egendom m m. F

ö

r­slaget galler endost bostadsrattsf

ö

rening som i fram­tiden bildas i s

å

dant syfte. Syftet med f

ö

rslaget 

ö

r att hindro kringgaendef

ö

rs

ö

k 

av  

de restriktivo regler som g

ä

ller f

ö

i meddelande av tillst

å

nd f

ö

r utl

ä

ndska medborgare att f

ö

rv

ö

rvo fast egendom m m f

ö

r fritids

ö

ndo-m

å

l. F

ö

r 

ö

vrigt inf

ö

rdes 1975 tillst

å

ndsplikt vid f

ö

rvcrv av bostadsarrende f

ö

r fritids

ä

ndam

å

l samt tomtr

ö

tt. L

ö

ns­ styrelsen tillstyrker den f

ö

reslagna 

ö

ndringen.

Den pr

ö

vning som l

ä

nsstyrelsen f n skoll g

ö

ra enligt 4 

§

 1916 

å

rs lag f

ö

r ott fostst

ö

llo om svensk juridisk persons f

ö

rv

ä

rv 

ä

r ondontaget fr

å

n tillst

å

ndsplikt, skall ersattas ov en tillst

å

ndspr

ö

vning enligt den f

ö

reslagna 9 

§

 inskr

ä

nkningslogen. Som motiv f

ö

r detta f

ö

rslag an­f

ö

r utredningen, att det f

å

r anses vara en f

ö

rdel 

«

ied ett s

å

 l

å

ngt m

ö

jligt enhetligt pr

ö

vningssystem. Till­st

å

ndsplikten enligt den nyo inskr

ö

nkningslagen b

ö

r d

ä

rf

ö

r omfatta 

ä

ven s

å

dono f

ö

rv

ä

rv. L

ä

nsstyrelsen delar denna uppfattning.

Utredningen f

ö

resl

å

r, att l

ö

nsstyrelsen skall pr

ö

va fr

å

gan om tillst

å

nd f

ö

r utl

ä

ndsk medborgare ott f

ö

r­v

ä

rva hyresfastighet. F

ö

r n

ö

rvorande handl

ä

ggs dessa fr

å

gor av regering, n

ä

r f

ö

rv

ä

rvaren 

ä

r kontrollsubjekt, och i 

ö

vriga fall ov hyresn

ä

mnd. Tillst

å

nd skoll kunna l

ä

mnas 

av  

l

ä

nsstyrelsen om f

ö

rv

ö

rvoren f

ö

rut varit svensk medborgare eller annors hor s

ä

rskild onknytning till Sverige. L

ä

nsstyrelsen tillstyrker den f

ö

reslagna 

ä

ndringen.

Prop. 1981/82:135

277

Vid l

ä

nsstyrelsens tillst

å

ndsgivning har fr

å

gan vilken anknytning s

ö

kande som 

ä

r utl

ö

ndsk medborgare har till Sverige s

ä

rskild betydelse. Vid f

ö

rv

ä

rv av egendom f

ö

r fritids

ö

ndom

å

l ing

å

r s

å

lunda bland kroven ott s

ö

kanden sedan tv

ä

å

r hor hemvist i Sverige eller onnars har s

ä

r­skild anknytning hit. Med h

ä

nsyn till de 

ö

ndringor som skett i utl

ä

nningslogstiftningen (bl o SFS 1975:1358) hor utredningen f

ö

reslagit, ott kravet p

å

 tv

å

å

rs hem­vist skall tas bort, bl o f

ö

r att motverka ott nordiska och andra utl

ä

nningar behandlas olika. Enligt l

ä

nssty­relsens mening finns det inte n

å

gra sk

ä

l att beh

å

lla den schablonm

ä

ssiga regeln om tv

å

å

rs hemvist. L

ä

ns­styrelsen tillstyrker d

ä

rf

ö

r utredningens f

ö

rslag p

å 

denna punkt.

I samband med remissbehandlingen ov promemorian (DS 1974:19) r

ö

rande utl

ä

ndsko medborgares f

ö

rv

ä

rv ov fritidsfastig­het tog l

ä

nsstyrelsen upp t r

å

gan o

«

 skyldigheten att ut­ se ombud enligt 17 

§

 1916 

å

rs log bSr bibeh

å

llas. Erin­ran om skyldigheten att till l

ä

nsstyrelsen anm

ä

la om­budets namn och vistelseort har s

ä

llan efterkommits. Inte heller har andra myndigheter eller personer rikta' f

ö

rfr

å

gningar till l

ä

nsstyrelsen om vem som 

ä

r ombud f

ö

r viss utl

ä

ndsk f

ö

rv

ä

rvare. Utredningen f

ö

resl

å

r inte n

å

gon best

ä

mmelse eller motsvarande best

ä

mmelse om ut­seende och anm

ä

lan om ombud i den nya inskr

ö

nkningslogen. L

ä

nsstyrelsen delar utredningens uppfattning att n

å

gon s

å

dan best

ä

mmelse inte 

ä

r erforderlig.

L

ä

nsstyrelsen i Kooparbergs l

ä

n;

Yör  

l

ä

r;e.=iy.-;:eli:eni d=l i:in-:ib

ä

j' f

ö

relaget Till 

ivy  

insicr

ä

rJi-ningclag sml f

ö

r

ä

ndringar j

ä

af-lirt med n-avarande r

ö

rhillaiiJ-sr Delvis inneb

ä

r 

ä

iridrin.arna en anpassning av lagren till praxis. Vi tillstyrker f

ö

rslagen.

Prop. 1981/82:135

278

L

ä

nsstyr-elsen i Norrbottens l

ä

n;

I fr

å

ga om utl

ä

ndska f

ö

rv

ä

rv av mark har reglerna h

ä

rom i lagen den 30 maj 1916 ora vlsaa inakrSnkningar i r

ä

tten att f

ö

rv

ä

rva fast egendom m n under 

å

rens lopp blivit alltmer Bv

å

r

ö

verBk

å

dlig och sv

å

rtolkad.

F

ö

religgande f

ö

ralag utg

ö

r i detta h

ä

nseende en avsev

ä

rd f

ö

rb

ä

ttring. Vissa oklarheter kvarst

å

r dock.

Liksom f

ö

r n

ä

rvarande ffir s

å

lunda enligt B 

§

 i f

ö

rslaget f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd Inte meddelas orn hinder m

ö

ter med h

ä

n­syn till vederb

ö

randes personliga f

ö

rh

å

llanden. N

ä

r f

ö

r­h

å

llandena skall anses vara s

å

dana att f

ö

rv

ä

rvstillst

å

nd b

ö

r v

ä

gras ber

ö

rs endast i f

ö

rbig

å

ende. Stor os

ä

kerhet r

å

der p

å

 denna punkt och ett klarl

ä

ggande 

ä

r p

å

kallat.

Vidare f

å

r enligt 9 

§

 fr

å

ga om tillst

å

nd till f

ö

rv

ä

rv sv fsst egendom inte pr

ö

vas sv l

ä

nsstyrelsen ora egendomen har betydande v

ä

rde. Vad tidigare sagts i anslutning till 8 

§

 g

ä

ller i till

ä

mpliga delar 

ä

ven h

ä

r.

F

ö

rv

ä

rvstillst

ä

nd f

å

r vidare inte meddelas om hinder d

ä

re­mot m

ö

ter med h

ä

nsyn till allm

ä

nt intresse. Det b

ö

r enligt ISnsstyrolsens uppfattning

»

ara ett allm

ä

nt Intresse att utl

ä

ndska r

ä

ttssubjekt inte till

å

ts att i obegr

ä

nsad om-fettning h

ä

r i riket f

ö

rv

ä

rva tillst

å

ndspliktig egendom.

H

ä

nsyn m

å

ste d

ä

rf

ö

r vid tillst

å

ndsgivningen tas till i vad m

å

n s

ö

kanden h

ä

r redan 

ä

ger s

å

dan egendom. N

å

got s

ä

rskilt register 

ö

ver utl

ä

ndska r

ä

ttssubjekt som h

ä

r 

ä

ger till-

stfindspllktig egendom finne Inte och tillst

å

ndsmyndig­heten har regelm

ä

ssigt ingen k

ä

nnedom om huruvida s

ö

kanden redan 

ä

ger s

å

dan egendom.

F

ö

rh

å

llandet kan inte anses tillfredsst

ä

llando.

L

ä

nsstyrelsen vill i 

ö

vrigt endast framh

å

lla att den f

ö

reslagna utvidgningen av lagens till

ä

mpningsomr

å

de till att g

ä

lls 

ö

ven bostadsr

ä

ttsf

ö

reningar med syfte ett bereda fritidsbost

ä

der till sino medlemmar verk­samt kan bidraga till att f

ö

rhindra utl

ä

ndsk spekula­tion i fritidsbost

ä

der.

L

ä

nsarbetsn

ä

mnden i Norrbottens l

ä

n;

Vad ga ler utlandska foretags r

ä

tt till f

ö

rv

ä

rv av mark och na­turtillg

å

ngar bor enligt n

ä

mndens uppfattning enligt lag vara forem

å

l for rigor

ö

sa tillst

å

ndspr

ö

vningar som ut

ö

vas av re­geringen eller myndighet som regeringen best

ä

mmer. H

ä

rvid f

ö

r­utsatts att samma ordning som nu r

å

der om f

ö

rv

ä

rvskontroll enligt 1916 

å

rs lag i princip skall g

ä

lla 

ä

ven framgent.

Prop. 1981/82:135

279'

Svensk industriförening:

Ya,å beträffar förslaget till en särskild lagstiftning om kontroll av utländska förvärv av mark och naturtillgångar har föreningen intet att invända.

Svenska bankföreningen;

Utredningens förslag till lag om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m m vilar i huvudsak pä samma principer som nuvarande lag av 1916 i samma ämne. De ändringar, som föreslås, föranleder ingen erinran ur de synpunkter bankföreningen företräder.

LO:

LO har inga inv

ä

ndningar att g

ö

ra mot det f

ö

rslag till ny Inkr

ä

nl

ö

resl

å

s ers

ä

tta 1S16 

É

rs lag om utl

ä

ndska f

ö

rv

ä

rv av mark och natur-ti 1Ig

å

ngar.

TgO:

TCO st

ö

djer utredningens f

ö

rslag om kontroll  av utl

ä

iiusl.a f

ö

rv

ä

rv av mark cch n

ä

Lurtillg

ä

ngar.

Prop. 1981/82:135

280

IMNEH

Å

LLSF

Ö

RTECKimiG

Bilaga 1 Utredningens sammanfattning ............................   1

1.............................................................................. Kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering och

utlands

ä

gda f

ö

retags verksamhet ...............................   1'

2.  F

ö

rb

ä

ttrad information om 

ä

garf

ö

rh

å

llandena i

svenska aktiebolag....................................................   18

3.............................................................................. Kontroll av utl

ä

ndska f

ö

rv

ä

rv av mark och

naturtillg

å

ngar ..........................................................   20

3ilafl:a 2 Utredningens lagf

ö

rslag.....................................   2?

1.

Kontrollinjens f

ö

rslag till lag om kontroll av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering h

ä

r i riket        25

2.

Likabehandlingslinjens f

ö

rslag till lag om kontroll

av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering h

ä

r i riket .....................   JO

5. F

ö

rhandlingslinjens f

ö

rslag till lag om kontroll .

av utl

ä

ndsk f

ö

retagsetablering h

ä

r-i riket.....................  34

4.  F

ö

rslag till lag om vissa inskr

ä

nkningar i r

ä

tten

att f

ö

rv

ä

rva fast egendom m.m...................................   4I

Bilaga 3 Remissammanst

ä

llning ......................................   43

1   KONTROLL AY UTL

Ä

NDSK

F

Ö

RSTAGSETAELERING'

OCH UTLANDS

Ä

GDA F

Ö

RETAGS rt3ffi:SAJ-IHET

Svea ho-vr

ä

tt

48

Kammarr

ä

tten i Stockholm

56

Domstolsverket

59

Bokf

ö

ringsn

ä

mnden (majoriteten)

59

"       (minoriteten)

62

Ö

verbef

ä

lhavaren

gj

Bankinspektionen

55

P

ö

rs

ä

kringsinspektionen

yi

otockholms fondb

ö

rs (majoriteten)

72

"       "    (minoriteten)

32

Statskontoret

3,

Prop. 1981/82:135

281

Riksrevisionsverket

g

Riksskatteverket

84

Kommerskollegium

Sk

å

nes handelskammare

Patent- och registreringsverket

N

ä

ringsfrihet s ombudsmannen

85 92

97

93

Statens pris- och kartelln

ä

mnd

..Qg

Konsumentverket

..qq

Ö

verstyrelsen f

ö

r ekonomiskt f

ö

rsvar

.|Qg

Arbetsmarknadsstyrelsen

igg

ILO-kommitt

é

n

.Q

112 113

Arbetsdomstolen

.].]2

Statens invandrarverk Statens industriverk

Styrelsen f

ö

r teknisk utveckling

.|.|g

Delegationen f

ö

r informationssystemet f

ö

retag - samh

ä

lle ii g

L

ä

nsstyrelsen i Stockholms l

ä

n (majoriteten)

Hy

L

ä

nsstyrelsen i Stockholms l

ä

n (skiljaktiga meningar)   122

Stockhol.iis l

ä

ns landsting (majoriteten)

126

Stockholms l

ä

ns landsting (minoriteten)

I27

LO-distriktet i Stockholms l

ä

n

123

L

ä

nsstyrelsen i[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus l

ä

n

-.. ,q

Sydv

ä

stra Sk

å

nes kommunalf

ö

rbund

1j2
[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

 kommun (majoriteten)

I55

"    "   (minoriteten)

I35

L

ä

nsstyrelsen i G

ö

teborgs och 3ohus l

ä

n

(majoriteten)   156

L

ä

nsstyrelsen i G

ö

teborgs och Bohus l

ä

n

(minoriteten)   140

L

ä

nsstyrelsen i Kopparbergs l

ä

n

I4I

L

ä

nsstyrelsen i Norrbottens l

ä

n

I4I

L

ä

nsarbetsn

ä

mnden i Norrbottens l

ä

n

142

Stiftelseutredningen

I44

Nya arbetsr

ä

ttskommitt

é

n (majoriteten)

I49

"           "       (minoriteten)

I51

Anst

ä

llningsskyddskommitt

é

n

I52

Riksbanken (majoriteten)

I53

"     (minoriteten)

I53

Prop. 1981/82:135

282

Svenska kommunf

ö

rbundet

154

Landstingsf

ö

rbundet

15

é

Kooperativa f

ö

rbundet

156

LRF

158

Sveriges industrif

ö

rbund m.fl.

I6l

Svensk industrif

ö

rening

186

Svenska f

ö

retagares riksf

ö

rbund

190

Svenska bankf

ö

reningen

194

Sveriges f

ö

reningsbankers f

ö

rbund

214

Sveriges redovisningskonsulters f

ö

rbund

215

LO

216

TCO

225

Sveriges advokatsamfund

228

Sveriges aktiesparares riksf

ö

rbund

239

2   F

Ö

RB

Ä

TTRAD INFORTIATION OM 

Ä

GARF

Ö

RH

Å

LLANDENA I 3''7ENSKA AKTIEBOLAG

Kammarr

ä

tten i Stockholm

245

ö

verbef

ä

lhavaren

245

Bankinspektionen

245

Stockholms fondb

ö

rs (majoriteten)

247

Stockholms fondb

ö

rs (minoriteten)

247

Riksrevisionsverket

243

Sk

å

nes handelskammare

24R

N

ä

ringsfrihetsombudsmannen

249

Statens pris- och kartelln

ä

mnd

250

Statens industriverk

250

L

ä

nsstyrelsen i[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus l

ä

n

251
[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

 kommiin

251

L

ä

nsstyrelsen i G

ö

teborga och Bohus l

ä

n

251

l

ä

nsstyrelsen i Kopparbergs l

ä

n (majoriteten)

251

L

ä

nsatyrelaen i Kopparbergs l

ä

n (minoriteten)

251

L

ä

nsarbetsn

ä

mnden i Norrbottens l

ä

n

252

LRF

252

Sveriges industrif

ö

rbund m.fl.

252

Svenak industrif

ö

rening

252

Svenaka f

ö

retagares riksf

ö

rbund

253

Prop. 1981/82:135

283

Svenska bankf

ö

reningen

253

V

ä

rdepapperscentralen "VPC Aktiebolag

254

LO

257

TCO

257

Sveriges aktiesparares rikaf

ö

rbund

258

3  KONTROLL AV UTL

Ä

NDSKA F

Ö

EV

Ä

HV AV MARK OCH NATURTILLG

Å

NGAR

Kanmarr

ä

tten i Stockholm

259

Domstolsverket

260

Ö

verbef

ä

lhavaren

261

Lantbruksstyrelsen

263

Lantbruksn

ä

mnden i Stockholms l

ä

n

266

Lantbruksn

ä

mnden i Kristianstads l

ä

n

268

N

ä

ringsfrihetsombudsmannen

270

Statens invandrarverk

271

Statens planverk

272

L

ä

nsstyrelsen i Stockholms l

ä

n (majoriteten)

273

L

ä

nsstyrelsen i Stockholms l

ä

n (minoriteten)

275

L

ä

nsstyrelsen i[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus l

ä

n

276

L

ä

nsstyrelsen i G

ö

teborgs och Bohus l

ä

n

276

L

ä

nsstyrelsen i Kopparbergs l

ä

n

277

L

ä

naatyrelsen i Norrbottena l

ä

n

273

L

ä

nsarbetsn

ä

mnden i Norrbottens l

ä

n

278

Svensk industrif

ö

rening

279

Svenaka bankf

ö

reningen

279

LO

279

TCO

279

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1982