Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Majrts proposition nr 34 år 1971

Prop. 1971:34

Nr 34

Kungl. Maj:ts proposition om studie- och yrkesorientering i grundskola och gymnasieskola; given Stockholms slott den 12 mars 1971.

Kungl. Maj:t viU härmed, under åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokollet över utbildningsärenden, föreslå riksdagen att bi­faUa det förslag om vars avlålande till riksdagen föredragande departe­menlschefen hemstäUt.

GUSTAF ADOLF

INGVAR[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

På grundval av en promemoria som upprättals inom utbildningsde­partementet föreslås i propositionen alt studie- och yrkesorienteringen (syo) skaU förstärkas inom gymnasieskolan. En gemensara organisa­tion för syo bör införas i grundskolan och gymnasieskolan. Den som närmast svarar för syo bör normall vara en särskUt ulbUdad kommunall anstäUd funktionär som ägnar sig uteslulande åt syo inom skolväsendel. Den nuvarande organisationen, där arbetsmarknadsverkets yrkesvägle­dare i samarbete med kuratorer närmast svarar för syo inom gymnasium och fackskola och yrkesvalslärare närmast svarar för syo på grundsko­lan, bör gradvis avvecklas. Yrkesvalslärama bör stimuleras att verka inom den nya organisationen.

Varje kommun och landstingskommun bör, oavsett storleken, få statsbidrag motsvarande rainst ett schablonbelopp. Om antalet elever i grundskolans årskurs 69 och gymnasieskolan tiUsammans överstiger 750 skaU ytterUgare statsbidrag utgå. Antalet heltidsanställda syo-funk-tionärer i en komraun bör ungefär motsvara antalet schablonbelopp. Den föreslagna organisationen är så flexibel alt den lätt kan utvidgas tiU att omfatta syo inom VuxenutbUdningen.

Den nya organisationen bör införas den 1 juli 1973 i första och andra årskursen i gymnasieskolan och den 1 juU 1974 i övriga årskurser i gym­nasieskolan och i grundskolan. Under budgetåret 1972/73 bör ett statsbidrag motsvarande 60 schablonbelopp ulgå tiU kommunerna. Stats­bidraget bör fördelas av skolöverstyrelsen och användas för syo i gym­nasieskolan.

1    Riksdagen 1971.    1 saml.    Nr 34

Prop. 1971:34

Utdrag av protokollet över utbildningsärenden, hållet inför Hans Mai:t Konungen i statsrådet på Stockholms slott den 12 mars 1971.

Närvarande: statsminislern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], ASP­LING, SVEN-ERIC[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], LÖF­BERG,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för UtbUdningsdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om studie- och yrkesorientering i grundskola och gymnasieskola, och anför.

1 Inledning

I prop. 1968: 129 angående revidering av läroplan för grundskolan framhöU min företrädare alt frågan om utformningen av studie- och yrkesorienteringen borde ytterligare övervägas med utgångspunkt i del nya läge som beslutet om ny läroplan för grundskolan kunde skapa. I prop. 1968: 140 angående riktlinjer för det friviUiga skolväsendet an­förde han all studie- och yrkesvägledningen självfallet var lika viktig inom yrkesutbildningen som inom nuvarande gymnasium och fackskola. En gemensam organisation för denna verksamhet inom meUanskolans olika UtbUdningslinjer måste tillskapas. Organisationen av studie- och yrkesvägledning inom gymnasiet och fackskolan måste omprövas med hänsyn tiU de ökade krav som verksamheten inom en integrerad mellan-skola skiUle komma att släUa. SjälvfaUet kunde denna fråga inle isoleras från frågan om utformningen av motsvarande verksamhet inom grund­skolan. Min företrädare avsåg att senare återkomma med förslag i ämnet.

Med utgångspunkt i dessa uttalanden upprättades inom utbildnings­departementet en promemoria (Ds U 1970: 16) om studie- och yrkes­orientering i grundskola och gymnasieskola. I arbetet med promemorian medverkade expertis från bl. a. skolöverstyrelsen (SÖ), arbetsmarknads­styrelsen (AMS) och Svenska kommunförbundet.

Efter remiss har yttranden över promemorian avgelts av statskontoret, SÖ, universitetskanslersämbetet (UKÄ), AMS efter hörande av läns­arbetsnämnderna , Svenska kommunförbundet. Svenska landstingsför-

Prop. 1971:34

3

bundet. Landsorganisationen i Sverige (LO), Sveriges akademikers cen­tralorganisation (SACO), Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Svenska arbetsgivareföreningen (SAF), Sveriges skolkuratorers förening. Svensk yrkesvalslärarförening. Svensk yrkesvägledarförening, Sveriges socionomförbund. Elevförbundet TLE, Sveriges elevers centralorganisa­tion (SECO), Sveriges förenade studentkårer (SFS) och Riksförbundet Hem och Skola (RHS).

SÖ har till sitt yttrande bifogat yttranden från lärarhögskolorna i Gö­teborg, Malmö, Stockholm, Linköping, Umeå och Uppsala och från länsskolnämnderna i Stockholms, Kronobergs, Kalmar, Kristianstads, Älvsborgs, VärnUands, Örebro, Gävleborgs, Västernorrlands och Väster­bollens län. UKÄ har till sitt yttrande bifogat yttranden från universi­teten i Uppsala,[REDACTED_EFTERNAMN], Göteborg och Stockholm samt högskolenheten i Linköping. Vidare har Lärarnas riksförbund (LR), Svenska facklärar­förbundet (SFL) och Sveriges lärarförbund (SL) för kännedom tiU ut­bildningsdepartementet överlämnat sina yttranden lill SACO resp. TCO.

Beredningen av ärendet har omfattat överläggningar med dels SACO och TCO, dels Svenska kommunförbundet och Svenska landstingsför­bundet.

I fråga om flera av departementspromemorians förslag fordras inle beslut av riksdagen. För överbUckens och sammanhangels skuU redovisas dock kortfattat även vissa av dessa förslag.

2 Nuvarande ordning 

2.1 Grundskolan

EnUgl skolstadgan (1962:439, omtryckt 1966:114, ändrad senast 1971:39) åligger del skolchefen alt verka för anordnandet av studieorientering och yrkesorientering (3 kap. 8 §).

Studie- och yrkesorienteringen (syo) i grundskolan behandlas i elt särskilt avsnitt i Läroplan för grundskolan 1969 (s. 3740), där det bl. a. sägs alt det åligger aU personal i skolan alt lämna erforderligt bi­stånd tiU kontaktarbelet inom studie- och yrkesorienteringen.

I arbetet med syo inom grundskolan medverkar rektorer, studierek­torer, lärare, skolpsykologer, skoUäkare, skolsköterskor och kuratorer. Dessutom medverkar många utanför skolan. Funktionen som samord­nare och speciaUst på syo utövas av yrkesvalslärare. De flesta yrkesvalslärare är vidareutbUdade folkskollärare med tjänst i samhälls­kunskap med yrkesvägledning. De förenar denna tjänst med arvodes-befattning hos länsarbetsnämnden.

I skolstadgan sägs atl i tjänst som lärare i läroämnen och övningsäm­nen på grandskolan och i tjänst som folkskollärare med specialläraral-bildning må, utöver undervisning i ämnen som ingår i tjänsten, inräknas

Prop. 1971:34

4

för yrkesorientering erforderligt kontaktarbete enUgt de bestämmelser överstyrelsen meddelar (10 kap. 36, 48 och 79 §§).

Med stöd av 1 kap. 6 § i skolstadgan har SÖ den 13 maj 1964 ut­färdat anvisningar beträffande liUsättning, behörighet och imdervis-ningsskyldighet för yrkesvalslärare (se UtbUdningsväsendets författnings-bok UFB 1970/71, del 2, s. 157 och 158). I anvisnmgarna sägs bl. a. att yrkesvalslärartjänst avser grandskolans högstadium. Ordinarie tjänst ledigförklaras efter lansskolnämndens medgivande inom ramen för det fasta antalet tjänster i

a)

ett läroämne jämte samhäUskunskap med yrkesvägledning,

b)

samhäUskunskap med yrkesvägledning,

c)

ett eUer flera läroämnen eUer yrkesämnen med yrkesvägledning, eUer i

d) ett övningsämne med yrkesvägledning.

För behörighet tiU yrkesvalslärartjänst fordras

a)

behörighet att inneha den ordinarie lärartjänsten samt

b)

att ha genomgått av SÖ anordnad terminskurs i yrkesvägledning eUer att vad avser utbildning före 1957 antingen ha genomgått av AMS anordnad s. k. längre kurs för yrkesvalslärare eller all ha av SÖ efter samråd med AMS förklarats äga likvärdig utbUdning.

I samband med tiUsätlning av yrkesvalslärartjänst skall länsarbets­nämnden beredas tUlfäUe att yttra sig.

För yrkesvalslärares undervisningsskyldighet gäUer följande.

Länsskolnämnden faststäUer efter förslag av skolstyrelsen för varje läsår det antal veckotimraar, varraed för studie- och yrkesorienteringen erforderUgt kontaktarbete må inräknas i yrkesvalslärartjänst. Antalet veckotimmar beräknas med utgångspunkt i antalet elever i årskurserna 69. Eleverna i årskurs 6 fördelas i regel på den yrkesvalslärare, som tjänstgör vid det högstadium, för vilket ifrågavarande klasser av års­kurs 6 utgör underlag. I förekommande faU må skolstyrelsen göra annan fördelning med hänsyn tiU lämpUg lokal organisation av studie- och yrkesorienteringen.

Undervisningsskyldigheten beräknas på nämnda elevunderlag inom följande gränser.

Yrkesvalslärarens arbetsområde

Undervisningsskyldigheten resp. medeltjänstgöringen pä lärartjänsten Antal veckotimmar

24

30

36

Antal elever

Nedsättning av undervisningsskyldigheten Antal veckotimmar

91120 121240 241360 361480 481

4

58

912

1316

1720

5

610

1115

1620

2125

6

712 1318 1924 2530

Prop. 1971:34

5

Vid tiUämpningen av dessa normer i fråga om fördelningen på två befattningshavare gäUer följande riktUnjer. Arbetsuppgifterna fördelas på två befattningshavare först då elevantalet beräknas stadigvarande överstiga 690 elever. Om elevantalet stadigvarande beräknas Ugga inom inlervaUet 691720, bör fördelningen göras så, alt den nytiUkommande befattningshavaren ansvarar för det elevantal som överstiger 600. Om elevantalet stadigvarande beräknas överstiga 720 elever, bör arbetet för­delas lika meUan de två befattningshavarna. Vid fuUt utbyggt 23-paralleUigt högstadium bör, oavsett elevantal, nedsättningen faststäUas inom inlervaUet 912 veckotimmar.

Inom ell inlervaU bör i regel nedsättningen för yrkesvalslärare uppgå tiU en veckotimme per klassavdelning. Yrkesvalslärarens undervisning i klass skaU dock icke undersliga fyra (fem resp. sex) veckotimmar. Vid fr.o.m. läsåret 1963/64 fuUt utbyggda högstadier må, övergångsvis, fördelningen av nedsättningen mellan redan befintUga yrkesvalslärare ske med de mindre avsleg från ovan angivna riktUnjer, som betingas av lokala förhåUanden.

För tjänst såsom folkskoUärare raed speciallärarutbildning, i vilken för studie- och yrkesorientering erforderligt kontaktarbete avseende elever i speciaUdass ingår, gäller särskUda bestämmelser i fråga om un-dervisningsskyldighelen.

Yrkesvalslärarens arbetsuppgifter finns inte beskrivna i nor-raaUnstraklion eUer andra centralt utgivna anvisningar. Vad som f. n. gäUer är i stora drag beskrivet i de anvisningar rörande yrkesvägled­ningen vid försöksskolans högstadium som SÖ efter sararåd med AMS och överstyrelsen för yrkesutbUdning utfärdade den 1 juli 1960 (åter­givna i AktueUt från skolöverstyrelsen 1960: 30) med de anpassningar som betingas av UtveckUngen från enhelsskola/försöksskola tiU 1962 års grundskola. Yrkesvalsläraren har följande arbetsuppgifter.

»Teoretisk yrkesorientering» förmedlad i den egna undervisningen i samhäUskunskap (andra lärare, som saknar utbUdning inom della om­råde, skaU ha erforderligt stöd av yrkesvalsläraren); studieorientering tiU elever och föräldrar i samverkan med rektor och lärare.

»Anlagsorienlerande» verksamhet genom undervisning och kontakt­arbete (läraromdömen, test, skolläkaratlålanden ra. ra. efter behov).

Enskild vägledning i form av samtal med elever och/eller föräldrar vid val av studieväg, plats för praktisk yrkesorientering (pryo), yrke och/eUer anstäUning, fortsatt utbildning efter grandskolan etc.

Pedagogiskt och administrativt för- och efterarbete av pryon.

Vissa moment i studie- och yrkesorienteringen ingår i yrkesvalslärarens uppgifter i hans egenskap av deltidsanstäUd hos länsarbetsnämnden:

Enskild yrkesvägledning. Yrkesorienterande föräldramöten. Efterkon-takt med avgångna elever. Platsackvisition i samband med pryo och vid elevers skolavgång. TiUhandahåUande och skötsel av yrkesorienterande material. Medverkan i det fortlöpande instruktions- och informations­arbetet inom skolan.

Yrkesvalsläraren har i samråd med klassföreståndaren hand om den studie- och yrkesorienterande verksamheten som avser elever i special­undervisningen (se anvisningar utfärdade av SÖ den 2 juni 1964, åter-

Prop. 1971:34

6

givna i bil. 3 i departementspromemorian Studie- och yrkesorientering). Specialklasselevema inräknas i underlaget för yrkesvalslärares undervis­ningsskyldighet. Om antalet specialklasselever i årskurserna 69 över­stiger 36, kan en speciallärare tilldelas viss del av del studie- och yrkes­orienterande kontaktarbelet. Sådan lärare kallas kontakllärare och har följande uppgifter.

Kontakt med och information till arbetsliv och arbetsförmedling i samband med pryo samt annan utplacering i arbetslivet av specialklass­elever;

kontakt med övriga speciallärare för insamlande och i förekommande faU förteckning av studie- och yrkesorienterande elevdala;

kontakt med elever/föräldrar och vårdnadshavare i samband med studieorientering rörande högstadiet;

kontakt med yrkesvalslärare, skolans övriga funktionärer samt med myndigheter.

Nära samarbete meUan yrkesvalslärare och konlaktiärare bör ske, inte rainst i fråga om eflerkonlakl med avgångna elever. Arbetsfördel­ningen bör vara att yrkesvalsläraren följer elevemas studie- och yrkes­anpassning medan kontaktiäraren svarar för kuraliva åtgärder.

Inom särskolan har en av lärarna i kunskapsämnen med sär­skUd utbildning i yrkesvägledning (kaUad yrkesvalslärare) hand om det kontaktarbete som behövs för yrkesorienteringen. (Se stadga, 1968: 146, angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda, ändrad senast 1970: 705, 86 § och anvisningar utfärdade av SÖ den 9 juli 1969, åter­givna i UFB 1970/71, dd 2, s. 627 och 628.)

TiU yrkesvalslärare utses i första hand den som genomgått skolöver­styrelsens terminskurs i yrkesvägledning för särskolans lärare. Yrkes­valslärarens arbetsuppgUler skall i tiUämpliga delar vara desamma som för yrkesvalslärare i grandskolan i övrigl.

Då det på vissa särskolenheter inle finns någon yrkesvalslärare ges en viss del av kontaktarbelet åt en lärare i kunskapsämnen. Kontakt-läraren skall främst organisera den praktiska yrkesorienteringen, hålla kontakt med eleverna under praktikperioden o. d. Yrkesvalsläraren och kontaktläraren bör samarbeta regelbundet i dessa frågor.

Uppdrag som kontakllärare kan även ges ål en yrkesvalslärare vid reguljär grandskola om det anses lämpligl.

2.2 Gymnasium, fackskola och yrkesskola

Inom gymnasiet hade arbetsmarknadsverket erbjudit yrkesvägledning sedan början av 1940-lalet. En förändrad organisation för syo inom gymnasium och fackskola tiUkom genom 1964 års riksdagsbeslut (prop. 1964: 171, SäU 1964: 1 höstsessionen, rskr 1964: 407). Syo ombesörjs både av arbetsmarknadsverkets personal och skolans befattningshavare.

Prop. 1971:34

7

Skolkuratorn ansvarar för de praktiska samordningsfrågorna och biträ­der arbetsmarknadsverkets yrkesvägledare vid den yrkesvalsanknulna studieorienleringen och studievägledningen. För yrkesskolan finns ingen organisation för syo.

Även för gymnasium, fackskola och yrkesskola gäller skolstadgans bestämmelse att det åligger skolchefen all verka för anordnandet av studieorientering och yrkesorientering (3 kap. 8 §). I skolstadgan sägs vidare att studie- och yrkesorientering anordnas i gymnasium och fack­skola (11 kap. 13 § och 15 kap. 11 §). Vid gymnasium och fackskola fmns kurator och yrkesvägledare (14 kap. 1 § och 18 kap. 1 §). Samråd och studierådgivning med elev och med dennes föräldrar om han ej är myndig bör äga ram beträffande elevens fortsalla skolgång m. m. (12 kap. 33 § och 16 kap. 22 §).

De anvisningar från SÖ som nu gäller för syon i gymnasium och fackskola är avsedda alt vara dels underlag för överläggningar i skolan och för rektors beslut, dels information och vägledning för de med­verkande (förordet den 4 januari 1968 till Studie- och yrkesorientering i fackskola och gymnasium, SÖ juU 1966 och mars 1968, dnr 3 171/66 U). De skaU enligt förordet betraktas som preliminära och bli föremål för revidering alltefter praktiska erfarenheter och behovet av över­väganden kring den integrerade gymnasieskolan. Motsvarande anvis­ningar från AMS återfinns i bilaga tiU cirkulärmeddelande den 10 juni 1970 (Y 10/1970).

Studie- och yrkesorienteringen behandlas i gymnasiets och fackskolans läroplaner. Av anvisningar och läroplaner framgår all utöver yrkesväg­ledare och kurator även skolledare, lärare och övrig elevvårdande per­sonal m. fl. bör medverka i syo.

3 Departementspromemorian

3.1 Studie- och yrkesvägledning i samhället

I enlighet med intemationeUt språkbmk används termen »studie- och yrkesvägledning» som sammanfattande beteckning i ulbildningsdeparle-mentels promemoria (Ds U 1970: 16) medan termen »studie- och yr­kesorientering (syo)» används om studie- och yrkesvägledningen i skolan. Studie- och yrkesvägledningen har organiserats av samhället för all bistå individen i ell samhälle som präglas av industrialisering, specia­liseringar och större komplexitet inom yrkeslivet. Utvecklingen inom psykologin har spelat stor roU. Faktorer som i framliden ytterligare kan komma alt accentuera behovet av studie- och yrkesvägledning är bl. a. utbyggnaden   av   vuxenutbildningen,   diskussionen   om   återkommande

Prop. 1971:34

8

UtbUdning och ändring av kompelensreglerna för tiUträde tiU högre utbildning. Uppsökande studie- och yrkesvägledning kan komma att spela en betydelsefuU roU i samband med insatser för grapper som i oUka avseenden är missgynnade.

Studie- och yrkesvägledningen vidgar individens perspektiv och bidrar till ökad självkännedom och ökad kunskap om valmöjUgheter. Den kan också bidra till en rationeUare användning av samhällets resurser, efter­som den strävar efter alt motverka sådana feUnvesleringar i yrkesut­bUdning, studieavbrott, yrkesbylen etc. som beror på oklara eller fel­aktiga förestäUningar om egna intressen och anlag, om utbildningens innehåU eUer om förhåUanden på arbetsmarknaden. Studie- och yrkes­vägledningen kan i vissa faU medverka till en bättre balans meUan ut-bUdningsval och arbetsmarlcnad, t. ex. genom att informera om prog­noser och om mindre kända yrkessektorer. Men en av studie- och yrkes­vägledningens uppgifter är att ge individen en ingående och sann in­formation, och en sådan kan också tänkas leda tiU ökad brist på arbets­kraft inom vissa sektorer och överskott inom andra, t. ex. genom alt skiUnader i förmåner och möjUgheter tiU arbetstillfredssläUelse mellan olika yrken framstår- tydUgare. Detta kan i sin tur leda tUl förändringar på arbetsmarknaden på längre sikt.

I promemorian citeras målbeskrivningar av arbetsmarknadspolitik och utbildningspoUtik, internationeUa rekommendationer om studie- och yrkesvägledning och några exempel från den debatt om studie- och yrkesvägledningens inriktning och yrkesvägledarens roU som pågår bland yrkesvägledare, yrkesvalets teoretiker m. fl. Mot bakgrand av della skisseras studie- och yrkesvägledningens uppgifter. Studie- och yrkes­vägledningen bör vara individcentrerad, vilket utesluter att man mer eUer mindre dirigerar individen i viss riktning eller undanhåUer informa­tion som den enskilde själv bör la ställning tiU. Generellt bör sådana attityder som medför inskränkningar i val möjUgheterna motverkas. Sär­skUda insatser bör göras för missgynnade grapper, t. ex. fysiskt, psykiskt, ekonomiskt och socialt handikappade. Information om krav och möj­ligheter som oUka ulbUdningsvägar och arbeten innebär för individen ingår i vägledningen, men denna bör också bidra till utbildningens och arbetslivets anpassning tiU de enskUda individerna.

3.2 Studie- och yrkesvägledning utanför utbildningsväsendet

Antalet rådsökande vid arbetsmarknadsverkels yrkesvägledningsexpe-dilioner har under perioden 19621969 stigit från ca 60 000 lill ca 90 000 per år. 1969 erhöll ca 10 200 personer arbetspsykologisk under­sökning genom yrkesvägledningen. Bland de grupper som söker studie-och yrkesvägledning finns t. ex. ungdomar som har särskilda svårigheter med utbildnings- och yrkesval, värnpUktiga, vuxna som på grand av

Prop. 1971:34

9

strukturförändringarna i näringsUvet måste byta arbete och gifta kviimor som viU återgå tiU arbetsmarknaden. Ett reguljärt samarbete meUan de olika verksamhetsgrenarnas förmedUng, arbetsvärd och yrkesvägledning förekommer. Bl. a. gör yrkesvägledama insatser i den interna kursverk­samheten i yrkes- och utbUdningsinformation och deltar i samarbets-grapper för att lösa yrkesvals- och omskolningsproblem. Särskilda in­satser görs för handUcappade.

3.3 Studie- och yrkesvägledning inom utbildningsväsendet 3.3.1 Inledning

Proraeraorian omfattar en översikt över studie- och yrkesvägledningens UtveckUng inom utbUdningsväsendet från 1940-talet och framåt och tidigare förslag angående studie- och yrkesvägledningens organisation i skolan. Den nuvarande organisationen av syo i grundskola och gym­nasium/fackskola redovisas (se avsnitt 2).

3.3.2 Gmndskolan

Läsåret 1968/69 var antalet verksamma yrkesvalslärare i grundskolan 864. Av dessa var 717 behöriga och 147 icke behöriga. Mer än hälften av yrkesvalslärama hade högsta nedsättning av undervisningsskyldig­heten, dvs. 2030 timmar per vecka beroende på vederbörandes under­visningsskyldighel. Ungefär en tredjedel av de övriga hade näst högsta nedsättning, dvs. 1624 timmar per vecka. Av de återstående hade en­dast ett ringa antal lägsta nedsättning.

Bl. a. följande drag i utvecklingen kan enligt promemorian påverka syons uppläggning och organisation i grandskolan.

1.

Vissa straktureUa ändringar i högstadiet med färre valmöjUgheter av betydelse för det kommande valet av studieväg. Förändringar i gym­nasieskola och högskola. De ändrade intagningsbeslämmelsema tiU gym­nasieskolan liksom nya behörighets- och meritvärderingsregler för fort­satt UtbUdning.

2.

Vissa undervisningsorganisatoriska och pedagogiska drag. Den förändrade uppläggningen av pryon med studiebesök i årskurs 8, pryo i årskurs 9 och möjUghet tiU individueUt förlängd pryo. Arbetsområdes-metodiken i undervisningen i orienteringsämnena.

3.

Ungdomarnas växande benägenhet att fortsätta skolgången efter grandskolan.

4.

De svagpresterandes och handikappades situation i denna utbild­ningsexplosion.

5.

Betoningen i läroplanens syo-kapilel på viklen av att öka elevernas förmåga och beredskap alt göra egna, självständiga, upprepade val och

Prop. 1971:34

10

beslut. Dess föreskrifter om arbetssätt med betoning av alla ämnens (och lärares) möjUgheter att medverka till elevens ökade kunskaper om sig själv och om arbetslivet och liU arbetsträning.

I promemorian anges några av de problem som finns för syo i grundskolan.

Syo-programmel Uder fortfarande av en svaghet: tillräcklig tid och omsorg kan inle ägnas uppfölj nings verksamheten för de ungdomar, som lämnar grundskolan utan att vilja eller kunna komma in i fortsatt ut­bUdning. För bl. a. elever i specialundervisning är en sådan uppfölj-ningsverksamhet föreskriven. Del gäUer alltså att också för en rad margi-nalfaU ordna samma service, kanske delvis av uppsökande karaktär.

Det är också troUgt att samhällskunskapen inte utan vidare kan fyUa sin roU beträffande arbetslivsorienteringen helt tiUfredsstäUande, om läraren i ämnet inle har utbUdning för denna del av ämnet. Först under de senaste två åren har syo ingått som ell obligatoriskt inslag i grund­utbildningen för bUvande lärare i samhällskunskap. Dessförinnan har aU utbildning skett via fortbildning, som varit frivilUg.

Yrkesvalslärarens roll i fråga om värde- och måldebatt, hans uppgift som aktiv deltagare i opinionsbildning (via ungdomarna eUer direkt), hans del i träningen av beslutsprocessen och andra drag i syo-program­mel har poängterats på senare år. Frågan om nya drag i grundutbild­ningen och en effektivare fortbildning, bl. a. för all hålla den ideolo­giska debatten bland yrkesvalslärare och andra medverkande i syo-pro­grammel levande, förs fram mot denna bakgrund.

Det har inte rått någon tvekan om syo-programmets väsentUga roU i skolan. Anknytningen lill arbetsmarknadsverket har i storl sett funge­rat väl, t. ex. genom atl den underlättat fortbildning i yrkes- och arbets­marknadsfrågor, ökat förståelsen mellan de båda yrkesgruppema inom skola och arbetsförmedling, medgett all visst arbete kan ulföras på icke skoldagsbunden tid osv. IntemationeUt har yrkesvalslärarorganisalionen vunnit stort intresse. Svagheter i systemet kan dock noteras så tiU vida, att en del av arbetet regelmässigt måste ulföras som övertidsarbete i arbetsmarknadsverkets tjänst under det alt en del arbete för skolans räkning före och efter terminer (eUer läsår), inte kunnat åläggas yrkes­valsläraren på grund av hans rätt tiU ferier. I viss utsträckning är också den tradilioneUa skoldagen olämplig. Kontorsarbetstid kunde i stor ut­sträckning vara bättre från såväl skolledningens som elevens synpunkt.

3.3.3 Gymnasium och fackskola

I de gymnasiala skolorna har skett en utveckling i fråga om innehåUet i informationen. Man har strävat efter alt vidga elevernas inriktning efter gymnasiet lill utbildning även utanför de traditionella universitetsstudierna samt alt för dem som går till universitet också

Prop. 1971:34

11

vidga synen på möjliga arbetsuppgifter och yrkeskarriärer efter dessa studier. Sådan information har i stor utsträckning skett genom lektio­ner och genom tryckt material. För information i valsituationer har också andra medier, t. ex. annonser och affischer, prövats av AMS, SÖ och UKÄ i samverkan.

Erfarenheterna av försöksverksamheten med speciell yrkesorienle-ringsvecka i gymnasiet har enligt inkomna rapporter varit positiva. Ele­verna i årskurs 2 som deltagit har enligt rapporterna blivit mer enga­gerade och intresserade av sitt studie- och yrkesval.

I promemorian nämns vissa problem. Arbetsmarknadsverkets yrkesvägledande program i de gymnasiala skolorna har under senare år ökat i omfattning men lUlgången på personal har inle vuxit i samma ut­sträckning som efterfrågan på tjänsterna. Förstärkningen av den yrkes­vägledande personalen har i stort sett disponerats för andra aktiviteter. Personalresurserna har inte svarat mot alla uppgifter inom syo. Man har därför inle alltid rationellt kunnat utnyttja hjälpmedel i form av informationsmaterial och -medier.

I fråga om den praktiska tillämpningen av organisationen av syo-insatsema inom ramen för läroplaner och anvisningar har rått viss oklar­het i skolorna. Studierektor skall planera den pedagogiska delen och skolkuratorn ha hand om samordningen av insatserna. Planeringskon­ferenser där även länsarbetsnämndens yrkesvägledare skaU della, före­kommer men fungerar ännu inle tUlfredsstäUande.

Orienteringen om studiernas uppläggning inom skolan handhas ofta av sludiereklor under medverkan av andra lärare och/eUer kurator. Uppdelningen och genomförandel varierar i oUka skolor. Del förekom­mer atl yrkesvägledama ger denna studieorientering, även då den inte är direkt yrkesvalsanknuten. Omvänt förekommer att kurator ger stora delar av den yrkesvalsanknutna studieorienteringen.

Samordningen av undervisningen i samhäUskunskap och psykologi med den kollektiva yrkesvägledningen har endasl delvis kunnat genom­föras. Graden av samordning har varierat i oUka skolor.

Den viktigaste delen av yrkesvägledningsprogrammel är för huvud-parlen av elevema den enskilda vägledningen. EnUgt olika uppföljnings-undersökningar efterfrågar eleverna enskild yrkesvägledning mer än kollektiv och aUmän information. När man känner behov av att få in­formation och personUgt slöd, vill man kunna vända sig lill en person som finns i skolan med tid för djupgående samtal och stor kunnighet om faktiska förhåUanden.

Eleverna i skolorna har uppmanats all för enskild vägledning helst söka yrkesvägledaren på dennes expedition på arbetsförmedlingen. Yrkes­vägledama har av tidsskäl inte haft möjlighet alt ge samtliga elever en grundlig enskild yrkesvägledning i form av längre och återkommande samtal. De snabba förändringama i utbildningssystemet och på arbets-

Prop. 1971:34

12

marknaden gör speciaUslmedverkan nödvändig. Samtidigt har önskemå­let att en syo-specialist kontinuerUgt finns lUlgänglig i skolan ofta förts fram.

3.3.4 Utbildningsväsendet i övrigt

Sedan 1940-talet handhar arbetsmarknadsverket yrkesvägledning i folkhögskolor, vilket innebär att det där ges koUektiv och en­skild yrkesvägledning.

Inrättandet av kommunal vuxenutbildning år 1968 (prop. 1967: 85, SU 1967: 117, 129, 2LU 1967: 45, rskr 1967: 277, 290) gör att man kan räkna dessa studerande som en kategori, vilken av aUt att döma kommer att öka betydUgt i antal. De är i stort behov av såväl studie- som yrkesvägledning. Många behöver också en mera ingående yrkesvägledning som tar hänsyn tUl deras personUga, sociala och ekono­miska situation. Arbetsmarknadsverkels yrkesvägledare har hittiUs en­dast i ringa utsträckning kunnat göra insatser i dessa skolor. I stats­bidraget till de kommunala vuxenskoloma ingår bl. a. resurser för syo.

Vid universitet och högskolor har resurserna för stu­dierådgivning och studievägledning ökat. Ett 60-tal tjänster som studie­vägledare har inrättats vid universiteten och högskolorna jämte ett antal tjänster vid universitetens utbildningsbyråer som studierådgivare (prop. 1969: 4, SU 1969: 34, rskr 1969: 101). Särskilda tjänslemän från läns­arbetsnämnderna har, helt eller delvis, avdelats för yrkesvägledning på universitetsortema.

3.4 Mål och program för syo

De övergripande mål som gäUer för samhäUets studie- och yrkesväg­ledning gäUer också för syon i skolan Uksom denna givetvis är under­kastad de mål och riktUnjer som gäUer för skolarbetet i sin helhet. I promemorian ges vissa exempel på och kommentarer tiU målformule­ringar i mål och riktUnjer för grundskolan och gymnasieskolan som har särskUt stor betydelse för syon.

Om syon skall kunna bidra lill elevernas personUga utveckling, själv­ständighet och mognad, kan den inle inskränkas tUl information som ges vid vissa valtillfäUen. Attityder och förestäUningar som har betydelse för yrkesvalet formas imder en lång utveckUngsprocess, och skolan på­verkar elevema genom undervisning och andra aktiviteter redan från första årskursen. Självuppfattning, intressen, värderingar av oUka arbe­ten och roUer, föreställningar om utbildningsväsendet och arbetsmark­naden, kunskaper om hur raan kan skaffa och utvärdera informationer och hur man klargör för sig valaltemaliv och motivet för oUka val är omständigheter av avgörande betydelse när man tar ställning till studie-

Prop. 1971:34

13

väg eUer arbete. Skolans personal har ett kontinuerligt behov av infor­mation, stimulans, fortbildning och hjälp från specialister på syo.

MöjUghetema tUl individualisering är störst i det enskilda studie- och jrkesvägledningssamtalet. En viktig roU spelar elevens samtal med lä­rama kring intressen och framtidsplaner. Härigenom blir det möjUgt att individueUt planlägga studiegången eUer enskilda sludiemoment. Syon kan på detta sätt bidra tiU att den enskUde eleven efterfrågar undervisning och upplever den som väsentUg.

Syo bör uppmuntra individens egen aktivitet, självanalys och bedöm­ning av valaltemaliv. Det ökar elevens möjlighet all klara andra val­situationer och kunna ändra utbildnings- och yrkesvalet, t. ex. när studie-och yrkesplanerna på grand av yttre omständigheter eUer ändrad in­tresseinriktning måste modifieras. Detta innebär inte alt den som ger den enskUda studie- och yrkesvägledningen bör förhåUa sig passiv. Om syo-speciaUsten bara fungerar som förmedlare av information som efterfrågas, blir syo inte någon stark motvikt mot inflytande från hem­miljö, kamrater, massmedier etc. Syo bör motverka sådana begränsningar i yrkesvalet sora t. ex. beror på social bakgrand, kön, bristande motiva­tion att analysera sin situation etc, även om della leder tiU ifrågasät­tande av ett beslut som eleven fattat och gör valet svårare eftersom de upplevda alternativen ökar.

SärskUt med tanke på skolans ansvar för dem som av fysiska, psykiska eUer andra skäl har svårigheter i skolarbetet är det värdefullt om syo-speciaUslen finns tiU hands för samarbete med elever, föräldrar, lärare och elewårdspersonal. Invandrarbarnen har ofta särskUt behov av syo. Elever i specialundervisning och elever som går direkt ul i arbetslivet efter grandskolan behöver ägnas specieU uppmärksamhet och tid.

Kravet på reeU tillgång tiU Uka utbUdningsmöjligheter för aUa elever oberoende av bostadsort och andra yttre villkor motiverar att särskilda syo-insatser görs för elever i glesbygder och på mindre orter.

Syon har en viktig roU alt spela när del gäUer all verka för jämsläUd-het mellan män och kvinnor. Syo-speciaUslen har ansvar för att material om könsrollsfrågan tUlförs skolan och för att läroplanens intentioner förverkligas. Skolan bör på oUka sätt underlätta elevernas möjUgheter att välja yrke och vuxenroU ulan traditionella könsrollsföreställningar. Skolan bör därvid också uppmärksamma de faktiska skiUnader i löne­villkor m. ra. som bidrar tiU att konservera könsbundna val.

Föräldrar tiU bam i grundskolan och, om eleven önskar det, även föräldrar tiU ungdomar i gymnasieskolan, bör kontaktas av syo-specia­Usten och erbjudas samtal. Detta är särskilt viktigt när det gäUer bam med handikapp av olika slag. Den uppsökande och aktivt informerande verksamheten har stor betydelse för invandrarbarnens föräldrar.

Målet alt skolan skall utveckla elevernas förmåga alt pröva kritiskt och självständigt och motstå tendentiös påverkan, bör ständigt akluali-

Prop. 1971:34

(Se s. 18)

SYO- PROGRAMMET

14

1 

Programpunkt

»Vad» och »till vem»?

2

Medverkande  m. m.   (med undantag av syo-funktionären)

»Vem» och »hur»?

1. Teoretisk studie- och yrkesorientering* och fär­dighetsträning avseende ele­verna.

(»Färdighetsträning»    stär    för bl. a. konsten att informera sig, bedöma och utvärdera informa­tion, förstå och tillämpa stegen i en beslutsprocess.)

Studierektor samt lärare i samhällsorienterande och beteéndeorien-terande m. fl. ämnen, bl. a. svenska, beträffande skolgång, utbUd­ning, yrkesvärld, arbetsliv, arbetsmarknad, yrkesvalspsykologi, yr­kes- och behörighetskrav m. m. i lektioner och andra undervisnings­former.

Klasslärare i årskurs 6 beträffande fortsalt studiegång.

Alla lärare beträffande pedagogisk anknytning studieval fram­tidsplaner samt färdighetsträning.

Bibliotekarien beträffande syo-malerial för undervisning och infor­mation.

Arbetsmarknadsverkets personal beträffande speciell yrkes-, utbild­nings- och arbetsmarknadsinformation.

Näringslivsrepresentanter och fackliga företrädare m. fl. beträffande särskilda punktinsatser vid timmar liU förfogande m. m.

2. Praktisk yrkesorientering avseende elevema.

(»Praktisk yrkesorientering» täc­ker  såväl  de obligatoriska stu­diebesöken   som   den   egendiga pryon     samt     den     förlängda pryon. Motsvarande verksamhet i gymnasieskolan är specieU yr­kesorienteringsvecka. Miljöprak­tiken för elever på teknisk linje administreras ej  inom  syo-pro-grammet, men elevernas val och erfarenheter   därav   bör   umytt-jas i den enskilda vägledningen.)

Lärare på högstadiet i samhäUsorienterande ämnen och arbetsom­råden, andra berörda lärare samt motsvarande i berörd årskurs och berörda ämnen i gymnasieskolan.

Arbetsförmedlingspersonal beträffande organisation och anskaffning av pryo-platser m. m.

Skolläkare/skolsköterska beträffande medicinska synpunkter.

Elevvårdskonferens eller klasskonferens beträffande särskUda fall eller ärenden beträffande förlängd pryo.

Handledare m. fl. i näringsliv och organisationer.

3. Enskild  vägledning  och 

utredande kontaktarbete för elever och i förekomman­de fall föräldrar.

Alla lärare genom personlig studieorientering i egen klass och egna ämnen samt bidrag till elevens personlighetsorientering (via betyg och andra bedömningar, eleviakttagelser, elevsamtal).

Elevvårdspersonalen i elevvårds- eller klasskonferens, i direktkon­takt med eleven eller personlig kontakt med syo-funktionär, t. ex. skoUäkare/skolsköterska (medicinsk yrkesvägledning), skolpsykolog eller  fackpsykolog  (anlagsprov,  konsultation  m. m.),   skolkurator (social utredning, personkännedom, sludiesociala åtgärder m. m.).

Arbetsmarknadsverkets personal i vissa fall enskild vägledning, el­jest som konsulter.

Handledare m. jl. beträffande intryck av eleverna från pryo, prak­tik m. m.

Anmärkningar:

 Syo-funktionären bör sträva efter atl nä kontakt med alla berörda klasser

inom sitt verksamhetsområde.

Prop. 1971:34

15

Årskurs och tyngdpunkt

Syo-funktioniiren

Bör lämpligen och förslagsvis

Alla årskurser i grundsko­lan och gymnasieskolan be­rörda.

Tyngdpunkt   fr. o. m.   års­kurs 7 och uppåt.

Sammanhålla undervisning och information frän olika häll  och medverkande med övrig syo.

Medverka i ämnes- och andra konferenser.

Ansvara för syo-malerial, dess aktualitet och åtkomlighet.

Medverka i undervisning och orientering för klasser och grupper.

I övrig undervisning och information planera in utifrån kommande inslag, bl. a. radio- och TV-program.

Årskurs  8  och  9,  berörd årskurs i gymnasieskolan.

Sammanhålla pryo-verksamheten och integrera den med övrig un­dervisning och övriga syo-programpunkter, planera och praktiskt organisera. Samtala med elever om önskemål, vidarebefordra önske­målen tiU arbetsförmedlingen och fördela tUlgängliga platser för studiebesök och pryo.

Informera föräldrar och inhämta deras godkännande.

Pedagogiskt för- och eflerarbela pryo bl. a. genom ämneskonferen­ser och kontaktlektioner.

Besöka elever pä pryo-plalsema. Medverka i information till och utbilda olika representanter för företag, t. ex. handledare.

För föräldrar i varje års­kurs där de så önskar, för elever främst fr.o.m. års­kurs 6 eller 7 och uppåt, viss betoning i organisato­riska valsituationer och av­gångsklasser.

Ansvara för och bedriva utredande kontaktarbete. Genomföra och vid behov genom uppsökande verksamhet initiera enskild studie-och   yrkesvägledning,   inkl.   individuell   utbildningsplanering   och andra praktiska stödåtgärder (beträffande efterkontakt se punkt 4).

Göra de noteringar i elevakt som föreskrivs.

Vid behov förmedla kontakt mellan elev och föräldrar och specia­lister (inkl. arbetsmarknadsverkels personal) inom och utom skolan.

' Här kan erinras om möjligheten att mer allmänt anordna speciell praktisk yrkesorienteringsvecka resp. andra konkretiserande syo-åtgär(ler, där elever skulle få tillfälle alt komma i kontakt med yrkesfunktioner eller ulbUdnings-förhällanden de intresserar sig för.

Prop. 1971:34

16

SYO-   PROGRAMMET    (fortsättning från föregående sida)

1 

Programpunkt

»Vad» och »till vem»?

2

Medverkande m.m.   (med undantag av syo-funkUonären)

»Vem» och »hur»?

4. Efterkontakt, dvs. fort­satt enskUd vägledning och praktiskt stödjande åtgärder avseende elever och i sär­skilda  fall  föräldrar  eUer vårdnadshavare.

(Det   mer   systematiska   arbete som bör läggas ner  pä  elever eller elevgrupper med särskilda svårigheter   att   förverkliga   ut­bildnings- och yrkesplaner resp. de som  är osäkra pä sitt val. Hit hör handikappgrupper, svag­presterande av ohka slag, elever med lågt genomsnittsbetyg, ele­ver   som   avbryter   skolgången; hit kan också höra elever som måste flytta långt från hemor­ten för sin utbUdning eller förs­ta anställning.)

Avlämnande skolas elewårdspersonal och klassföreståndare alltefter ärendets art.

Mottagande utbUdningsanstalts, institutions eller företags ansvariga personal.

Arbetsförmedlingspersonal,  särsldlt  arbetsvårdare  och yrkesvägle­dare.

5. Föräldramöten och mot­tagningar,  introduktionsda­gar.

Rektor och studierektor.

Lärare (klassföreståndare och andra) beträffande studieorienterande och personlighelsorienterande inslag.

Elevvårdspersonal beträffande personlighelsorienterande inslag.

Arbetsmarknadsverkets personal beträffande yrkes- och arbetsmark-nadsorienterande inslag.

Representanter för näringsliv, förvaltning och organisationer vid yrkesorienterande information o. d.

Föräldraorganisationer.

6. Fortbildning m. m. avse­ende syo-funktionären och andra medverkande i syo-programmel.

Representanter för fortbildnings- och Aonju/e/irverksamheten regio­nalt och lokalt.

Arbetsmarknadsverkets personal via kontakldagar, tiänslematerial m.m.

Rektor/studierektor beträffande inskolning av ny personal m. m.

7. Administrativt och expe-dilionellt arbete.

Skolledning.

Klassföreståndare genom att vara »kontaktman» för egen klass be­träffande syo-programmel.

Skolbibliotekarie, i förekommande fall folkbibliotekarie.

Elev- och föräldraorganisationer, samarbetsnämnd.

Arbetsmarknadsverkets personal särskilt beträffande pryo, fortbild­ning, material och efterkontakt.

Kontorspersonal.

Prop. 1971:34

17

3

Årskurs och tyngdpunkt

»När»?

4

Syo-funktionären

Bör lämpligen och förslagsvis

Avgångsklasser, särskUt års­kurs  9  eller  motsvarande samt i enskilda avbrottssi­tuationer i gymnasieskolan.

Ansvara för och medverka till information i samband med »över­lämnande» av elev till mottagande instans. Svara för samråd mel­lan avlämnande och mottagande instans beträffande formerna för fortsatt syo för särskUt utsatta elever eller elevgrupper.

Medverka med efterkontaktande åtgärder i de fall ej någon »mot­tagare» finns.

Studieorienterande     möten inför organisatoriska studie­val. Yrkes- och arbetsmark-nadsorienterande möten dels i samband med organi­satoriska    studieval    och pryo, dels i avgångsklasser.

Medverka vid föräldramöten och -mottagningar med föredrag och enskild mottagning.

Informera föräldrar  om  motlagningstider och -lokaler  saml om syo-materialet.

Samtiiga årskurser och sta­dier.

Ansvara för att lärare bl. a. i samhällsorienterande och beteende-orienterande ämnen), elewårdspersonal samt representanter för ar­betsmarknadsverket, universitets- och högskolområdet och organisa­tioner och näringsliv via planeringskonferens och andra kontakter samt det officiella informationsmaterialet hålls engagerade och in­formerade om syo-programmel och sin egen roll däri.

I mån av behov delta i informativ verksamhet utåt (se även punkt 7).

Samtiiga   årskurser,   dock senast fr. o. m. årskurs 6.

Planera,   organisera   och   administrativt   genomföra  skolans   syo-program. Lägga upp samarbelsrutiner mellan de medverkande.

Föredra ärenden och notera beslut m. m. vid stadgeenlig plane­ringskonferens i syo.

Hålla expedition på tider som passar elever och föräldrar.

Ansvara för syo-elevakter och deras konfidentialilet.

Redovisa och i mån av uppdrag utvärdera syo-verksamheten.

2    Riksdagen 1971.    1 saml.    Nr 34

Prop. 1971:34

18

seras i syo, inle minst i kollekliv syo och praktisk yrkesorientering (pryo). Den kritiska inställningen innebär bl. a. alt elevema ifrågasätter del teoretiska underlaget för och urvalet av fakta i informationen. Det är t. ex. viktigt alt de blir medvetna om osäkerheten i prognoser och test och kritiska mot kategoriska uttalanden om utvecklingen på arbets­marknaden. I syo bör man alltid redovisa källan för informaiionen och diskutera hur syftet medvetet eller omedvetet färgar urvalet eller fram­stäUningen. Den kritiskt analyserande inställningen innebär också all eleverna i samband med studiebesök, pryo eUer praktik släUer frågor och skaffar fram fakta som belyser de sociala relationerna på arbets­platser, värderingar bland olika grupper, problem som målsättning för verksamheten, lönerelationer, yrkens status, förhållandet överordnad-underordnad, könsroUer etc. och sedan diskuterar dessa frågor och relaterar dem till den egna yrkesvalsproblematiken.

Kravet att skolan skaU vara en positivt skapande krafl i samhällsut-veckUngen innebär tiUämpat på syo bl. a. alt undervisningen om utbild­ningsväsen och arbetsmarknad också skall la upp till analys de bakom­liggande värderingar som format dem samt hur och på vilka vägar ut­bUdningsväsen och arbetsmarknad kan förändras. Syo bör bl. a. rela­teras tiU undervisningen och debatten om fackUga och poUtiska organi­sationer och om den enskildes möjligheter alt påverka utvecklingen. Syo-speciaUsten bör medverka till atl sådana problem som syo aktuali­serar förs fram i samhäUsdeballen utanför skolan liksom alt debatten om UtbUdningspolitiska och arbetsmarknadspolitiska problem förmedlas tiU skolan.

När det gäUer skolans mål att ge eleverna en känsla av internationeUt medansvar och stärka den internationeUa orienteringen kan syo spela en viktig roll genom alt visa på praktik och yrkesverksamhet i andra länder som ett alternativ eUer ell komplement och anknyta tiU undervisningen i orienteringsämnen.

I en tablå görs elt försök alt konkretisera huvudmomenten i läropla­nemas syo-kapilel (se s. 1417).

3.5 Organisation

I promemorian framhålls vissa faktorer av betydelse för den organi­satoriska lösningen. Grundskolan och gymnasieskolan är primärkom­munala angelägenheter. Skolväsendet är ofta kommunens största utgifts­post, även om man bortser från statliga bidrag. Under de senaste åren har det funnits en markerad strävan alt stärka primärkommunerna. Elt exempel på detta är kommunindelningsreformen. Samma tendens finns inom utbildningsområdet, bl. a. i fråga om huvudmannaskapet för gym­nasieskolan (prop. 1970: 4, SU 1970: 32, JoU 1970: 4, rskr 1970: 92, 99). Skolstyrelsens ansvar för de båda skolformerna har skjutils starkt

Prop. 1971:34

19

i förgranden i de nya läroplanerna för grandskolan och gymnasieskolan.

För lärarpersonalen gäller slalUg lönereglering, men då statsbidrag införts för personal som inle är skoUedare eller lärare har detta skett genom en schablonmässig statsbidragsgivning. Denna personal är inle statiigt lönereglerad.

Även om antalet kommuner kommer att minska kraftigt under 1970-talels första hälft på grund av kommunsammanläggningarna, kommer skillnader i invånarantal och i skolenheternas storlek och spridning atl finnas kvar. Organisationen för syo bör därför utformas så all den kan anpassas tiU skiftande förhållanden i de olika kommunerna. Vidare bör den kommunala vuxenutbildningens behov av syo beaktas vid valel av organisatorisk lösning.

I promemorian skisseras olUca tänkbara organisatoriska modeller, dels med utgångspunkt från elt enhetligt system för gymnasieskola och grund­skola, dels med utgångspunkt från skilda syslem. För elt enhetligt syslem talar framför allt att fältet för specialister på studie- och yrkesvägled­ning tenderar atl växa och alt det är en fördel att funktionärer med en i stora delar lika utbildning tjänstgör och är utbytbara inom t. ex. arbets­förmedlingarnas verksamhetsområde, vuxenutbildningen, gymnasiesko­lan och grundskolan. Kontinuiteten i undervisning, elevvård och syo-program talar för samma organisation på samtliga stadier.

I promemorian diskuteras tre olika modeller inom ett enhetligt system:

a)

yrkesvalslärarsystem i hela skolväsendel,

b)

syslem med yrkesvägledare-kurator i hela skolväsendet, och

c)

syslem med särskild syo-funktionär i hela skolväsendet.

I en tablå redovisas huvudmodeller och exempel på »marginalmodel­ler» som kan utnyttjas när elevunderlaget inte räcker liU hel tjänst.

Efter genomgång av argument för och mol olika modeUer föreslås i promemorian ell syslem med särskild syo-funktionär i hela skolväsendet. I syo ingår uppgifter av pedagogisk natur, vilket föratsätter pedagogisk utbildning, men av delta följer inte alt tjänsten måste konstraeras som lärartjänst. Olika aspekter av syo bör ingå som ell moment i de flesta ämnen och inle bara i samhällskunskap. Även om syo har nalurUg an­knytning lill elevvården, har kurator redan så omfattande arbetsupp­gifter atl det är tveksamt om man bör vidga arbetsfältet. För arbets­marknadsverket kan del innebära vissa svårigheter att salsa på en tjänste­man som skaU finnas till hands i skolan.

Det viktigaste skälet för att införa en funktionär i skolan som nor­mall uteslutande ägnar sig åt syo är atl de mål och det program som uppställts för syo rymmer så många och delvis helt olika moment, atl de kräver en funktionär på heltid och en särskild utbildning och fort­bildning. Syo-funktionären skall della i undervisningen, i färdighels-träning, i anlags- och personlighetsorientering, i enskild vägledning, i ad­ministrativt och pedagogiskt arbete.

Prop. 1971:34

20

|=egentlig syo Inom

skolan

»

S

AMS (-syo) = syo i arbetsmarknadsverkets tj

ä

nst UK

Ä

 (-syo) = syo vid universitet och h

ö

gskolor vux(-syo) = syo Inom vuxenutbildning

= egentlig syo inom vuxenutbildningen och arbetsf

ö

rmedlingen

gr=grundskola   l

ä

r=l

ä

rartj

ä

nstg

ö

ring

gy = gymnasieskola    kur=kurator

Yrkesvalsl

ä

rare

INGA MARGINALMODELLER

EXEMPEL P

Ä

 MARGINALMODELLER

Syo-specialist

i grund- och/eller       2

gymnasieskola

ii.

-'/. kf

W

ll

l

ä

r

elev­v

å

rd

Syo i gr/gy -f- kurator

kur

- '.syo -':

l

ä

r

Syoigr/gy+

vuxenutbildnings-

syo

4;syo::; 

* * J: t '«i

l

ä

r

Syo i gr/gy -fAMS-syo

gs

W

É

elev-

'0-.

v

å

rd

AMS

Deltids-syo-specialist

INGA MARGINALMODELLER

Han skall skapa och vidmakthålla kontakter inom och utom skolan. Han bör finnas lill hands för samtal, även under ferielid. Om syo-funk­tionären tjänstgör inom mer än en skolform kommer eleverna att möta en person som har skolning för och erfarenhet från breda fält inom syo-områdel.

För att vidga det kommunala inflytandet bör kommunerna få an­vända resurserna för syo mer flexibelt än nuvarande system ger utrymme för. Systemet med heltidsfunktionär för syo går lätt alt kombinera med syo inom den kommunala vuxenutbildningen. SÖ skaU efter samråd med AMS utfärda riktlinjer för verksamheten. Befattningshavaren bör vara kommunalt anställd och kommunal lönereglering bör gälla. Som syo-funktionär bör endast anställas den som genomgått en speciell ut­bildning för tjänsten eller eljest på grund av föregående utbildning och verksamhet befinns lämplig.

Prop. 1971:34

21

3.6 Dimensionering

Enligt promemorian bör varje kommun oavsett storleken få statsbidrag för minst en syo-funktionär. Om antalet elever i grandsko­lans årskurs 69 och gymnasieskolan tillsammans överstiger 800, skaU ytterligare statsbidrag ulgå med hänsyn lill elevunderlagets storlek. Möj­ligheter till vinster i nämnvärd omfattning genom arbetsfördelning mel­lan syo-specialislerna beräknas uppkomma först då det totalt finns fyra heltidstjänster i grundskola och gymnasieskola.

Följande statsbidragssystem skall gälla när den nya organisationen är helt genomförd.

Antal  elever  i  årskurs      Antal schablonbelopp 69     i     grundskolan och   i   gymnasieskolans linjer  och  specialkurser

   800

1

8011 200

1,5

1 2013 200

Antalet elever dividerat med 800 avkortat till en deci-

mal.

3 201

Antalet elever dividerat med 850 avkortat till en deci-

mal, dock lägst 4.

' Eventuellt antalet elever i årskurs 69 i kommunen och de elever i årskurs 6 i andra kommuner som beräknas gå i årskurs 7 i kommunen.

Större insatser än genomsnittligt måste göras för elever med handi­kapp. Nuvarande extra resursgivning till dessa elevgrupper bör finnas kvar.

ResurstiUdelningssystemel medför att de något större kommunerna i många faU tiUdelas bråkdelar av schablonbelopp. De har då bl. a. möj­lighet att kombinera syo-funktionen för grand- och gymnasieskola med andra funktioner. Den närmast till hands liggande kombinationen är med syo i kommunal vuxenutbildning. Även andra kombinationer kan kom­ma i fråga t. ex. med kuratorstjänst, lärartjänst etc. (se tablå s. 20).

3.7 Utbildning

F. n. finns en enterminsutbildning i studie- och yrkesvägledning för lärare. Arbetsmarknadsverkets yrkesvägledare utbildas genom tjänstgö­ring med praktik varvat med kortare teoretiska kurser på tUlsammans ca 15 veckor i arbetsmarknadsverkels interna utbildning.

Utbildningen tiU syo-funktionär bör enUgl promemorian ha en sådan bredd att den inte bara attraherar personer som planerar alt ägna sig åt syo i skolan utan också blir en god förberedelse för arbete som yrkes­vägledare, arbetsvårdare eller arbetsförmedlare inom arbetsmarknads­verket eller utbildningsadminislratör inom näringslivet, inom olika orga-

2*    Riksdagen 1971.    1 saml.    Nr 34

Prop. 1971:34

22

nisationer etc. Delta underlättar utbytbarhet mellan olika yrkesgrupper. UtbUdningen bör vidare konstraeras så att den också kan bli ell led i återkommande utbildning.

Den särskilda utbildningen bör få formen av en ettårig DYRK-kurs i studie- och yrkesvägledning som också kan ingå som 40 poäng i fUosofie kandidatexamen. (Beträffande DYRK-kurser se belänkandet Yrkesinriktade studiekurser vid universiteten, UKÄ, 1968.) Den bör starta läsåret 1971/72 och förläggas liU lärarhög­skola.

I princip bör det finnas två helt olika vägar atl nå behörighet för den specieUa utbildningen i studie- och yrkesvägledning. Dels bör UtbUdningen ingå som Iredje avdelning i framför allt utbUdningslinjerna 4, 5 och 8 vid de filosofiska fakulteterna. Dels bör personer som fyllt 25 år och har minst fem års yrkesverksamhet kunna antas till kursen.

För personer som är under 25 år och har mindre än fem års yrkes­erfarenhet bör krävas avslutade studier motsvarande 80 poäng i psyko­logi, pedagogik, sociologi eUer samhäUskunskap eller 60 poäng i psy­kologi, sociologi eUer pedagogik och 20 poäng i annat ämne inom sam­hällsvetenskaplig fakultet. För personer som har fyUt 25 år och har minst fem års yrkesverksamhet bör krävas beteendevetenskapliga kunskaper motsvarande kurs i elementär sociologi och sociologisk metodik inom grandkurs 1 A i sociologi (sammanlagt ca 10 poäng).

Som krav för behörighet bör vidare för samtliga uppställas minst ell års erfarenhet av anställning efter 18 års ålder, vari bör ingå minst sex månaders sammanhängande anstäUning utanför utbild­ningsväsendet. Detta krav uppställs för atl garantera alt den som har huvudansvaret för syo i skolan också har erfarenheter från arbetslivet utanför skolområdet.

Vid urvalet bland behöriga sökande tiU DYRK-kursen i studie-och yrkesvägledning bör man ta hänsyn tiU att det är önskvärt atl sludie-och yrkesvägledarkåren har en jämn könsfördelning och att den om­fattar människor med olika slag av utbildning och varierande arbetslivs-erfarenheter. Meritvärdet för akademiska studier bör maximeras lill 80 poäng för atl undvika att DYRK-kursen får karaktär av tiUäggs-ulbildning. Den närmare utformningen av meritväxderingssyslemet bör ske mol bakgrund av kompelensutredningens förslag. För budgetåret 1971/72 bör kursens  dimensionering bli 120150 studerande.

Utbildningens mål är enUgl promemorian bl. a. alt ge grundläg­gande kunskaper om yrkesvalets psykologi och sociologi och om sludie-och yrkesvägledningens roll i förhåUande liU skolans och arbetsmark­nadspolitikens mål samt att utveckla förmågan all kritiskt analysera dessa frågor. Utbildningen skaU också ge grundläggande kunskaper om UlbUdningsvägar, yrken och arbetsmarknad ur bl. a. sociologiska och ekonomiska aspekter, utveckla förmågan att ge enskild och koUektiv

Prop. 1971:34

23

syo, ge viss orientering om motsvarande uppgifter inom arbetsmarknads­verket och ge orientering om metoder för studie- och yrkesvägledaren att kontinuerUgt förnya sina kunskaper.

De aspekter som betonats i kapitiet om mål och program för syo bör också betonas i utbildningen av syo-funktionären. Dit hör t. ex. valpro-blemaliken över huvud laget, frågor som berör svagpresterande, handi­kappade, barn lill invandrare och andra grupper som har särskilda pro­blem, könsrollsfrågan, skillnader i inriktning och aspirationsnivå meUan olika socialgrapper och internationell orientering.

I promemorian finns ett utkast tiU studieplan, som sägs utgöra en första skiss som kan bilda underlag för en fortsatt diskussion om ut­bildningens innehåll. I utkastet ingår följande kurser:

Introduktion (1 poäng). Studie- och yrkesvalsteori (6 poäng). Arbets­marknaden (6 poäng). Yrkesvärlden (5 poäng). Arbetsförmedlingens olika verksamhetsformer (2 poäng). Utbildningsväsendet (6 poäng). In­formation och undervisning (5 poäng). Vägledningens teori och praktik (5 poäng), Syo-arbetels organisation (4 poäng). Kursen Arbetsförmed­lingens olika verksamhetsformer är förlagd tUl länsarbetsnämnd och arbetsförmedling, där den studerande om möjligt bör praktiskt della i förmedUngsarbele, arbetsvård och yrkesvägledning. I kursen Information och undervisning ingår bl. a. praktikfall, auskultation och praktiska öv­ningar (lektioner, föräldramöten m. m.).

3.8 FortbUdning

Nu verksamma yrkesvalslärare har omfattande kunskaper och erfaren­heter som de inhämtat i grundutbildning och kontinuerlig fortbildning samt i sin praktiska verksamhet. För de flesta torde dock en kortare fortbildningskurs vara nödvändig för att de på ett tiUfredsställande sätt skall kunna arbeta också inom gymnasieskolan. Motsvarande fortbUd-ningsbehov kan komma alt uppslå för andra grapper.

Den nya grundutbUdningen kommer att innehålla inslag som i yrkes-valslärarkursema behandlats mycket knapphändigt. Även av della skäl bör enligt promemorian yrkesvalslärare och eventueUt övriga som sysslat med studie- och yrkesvägledning få tillfäUe att fortbUda sig.

De första fortbildningskurserna bör anordnas sommaren 1972 främst för de yrkesvalslärare och andra befattningshavare som väljer atl gå över liU kommunal befattning för syo. FortbUdningskurser enUgt denna modell torde komma att behövas åtminstone t.o.m. läsåret 1974/75.

En konlinuerUg fortbUdning krävs av dem som medverkar i skolans syo-program. Syo-funktionären bör i framtiden kunna få fortbildning inom skolans reguljära fortbUdningsverksamhet, t. ex. på studiedagar och sommarkurser. Utöver delta program förutsätts alt SÖ, AMS och Svenska kommunförbundet i samråd planerar och ordnar fortbildning i

Prop. 1971:34

24

form av kurser och studiedagar samt att AMS och SÖ även i fortsätt­ningen kontinuerligt förser skolans syo-specialist med material för den egna fortbUdningen.

3.9 Forsknings- och utvecklingsarbete

För att uppnå de mål som tidigare skisserats för syo fordras forsk­nings- och utvecklingsarbete. Många forskningsresultat har visat hur beroende studie- och yrkesval är av t. ex. social bakgrand. Däremot finns få forskningsresultat som direkt hjälper till att konkret angripa dessa problem. En fortsatt utveckling av metodiken i fråga om färdighels-träning i »väljandets teknik» fordras.

Forsknings- och utvecklingsarbete för syo berör många forsknings-discipUner, t. ex. pedagogik, sociologi, kulturgeografi, nationalekonomi. Att syo är en tvärfunktion i skolan innebär enligt promemorian också att forsknings- och utvecklingsarbete som primärt berör andra områden ofta är av stor betydelse för syo.

Forsknings- och UtveckUngsarbete för syo skaU ingå i del pedagogiska forsknings- och utvecklingsarbete som bedrivs av eller på uppdrag av skolöverstyrelsen. Det förefaller också naturligt all anslagen till arbets­marknadsforskning används för projekt som berör syo. Vidare kan projekt självfaUet finansieras av t. ex. samhällsvetenskapliga forsknings­rådet och riksbanksfonden.

För utbUdningen i studie- och yrkesvägledning är det av stor betydelse att det finns goda kontakter med universitetsinstitutioner i berörda äm­nen. Detta borde kunna åstadkommas genom alt universitetslärare från dessa institutioner medverkar i undervisningen och genom all lärarhög­skolan är representerad i oUka universitetsorgan.

3.10 Genomförande

Enligt proraeraorian bör den nya organisationen införas successivt. Det blir då möjUgt att göra en anpassning tiU utbildningskapaciteten och tiU det slutUga genomförandet av kommunindelningsreformen. Systemet med syo-funktionär bör införas den 1 juli 1972 på gymnasieskolans linjer i årskurs 1 samt i årskurs 2 på de linjer som närmast motsvarar nuvarande yrkesskola. Under budgetåret 1973/74 bör systemet vara in­fört i årskurs 2 i gymnasieskolan för alt under budgetåret 1974/75 in­föras i grandskolan och hela gymnasieskolan. Kommunen bör dock ha möjlighet att besluta att, helt eller delvis, införa systemet tidigare i grandskolan.

Under läsåret 1971/72 bör AMS i samråd raed SÖ göra en insats för syo i den del av gymnasieskolan som motsvarar nuvarande yrkes­skola.

Prop. 1971:34

25

3.11 övergångsbestämmelser

Det successiva införandet underlättar övergångsåtgärderna för yrkes­valslärama. Fr.o.m. budgetåret 1971/72 bör ordinarie tjänster ej få nyinrättas men däremot upprätlhåUas. Övergångsåtgärderna bör utfor­mas så alt yrkesvalslärama även i framliden kan utnyttjas för uppgifter inom syo. En ordinarie yrkesvalslärare kan välja att efter fortbildning gå över liU kommunal befattning för syo. Om ordinarie yrkesvalslärare inle väljer all gå över till kommunal syo-anslällning, kan han antingen fuUgöra uppgifter inom undervisningen eUer inom syo. Om det förra alternativet väljs, föratsätter detta om förflyttning skaU undvikas alt tiUräckligt timulrymme finns att undervisa i det läroämne (vanligen samhällskunskap) för viUiet läraren är behörig. Läraren kan emeUertid också i sin statligt lönereglerade tjänst helt fuUgöra uppgifter inom syo. I vissa fall kan del, enUgt ett iredje altemativ, visa sig ändamålsenligt att låta ordinarie yrkesvalslärare kombinera syo-tjänslgöring med regul­jär undervisning.

3.12 Kostnader

Eftersom syo redan firms fuUl utbyggd för grundskolan anges endasl kostnader för gymnasieskolan. Antalet heltidstjänster kan där uppskat­tas tiU ca 300. Statsbidragels storlek bör fastställas efter överläggningar med de kommunala huvudmännen.

Kostnadema för en intagning av ca 120 studerande liU DYRK-kursen i studie- och yrkesvägledning kan beräknas tiU ca 0,5 milj. kr.+ l milj. kr. för studiemedel. Eftersom utbildningen är ett alternativ till val av annat ämne under det Iredje studieåret vid filosofisk fakultet kan utbild­ningskostnaderna till stor del ses som alternativkostnader.

4 Remissyttrandena

4.1 Studie- och yrkesvägledning i samhället

De remissinstanser som har yttrat sig över della avsnitt i promemo­rian ställer sig i allmänhet mycket positiva till den syn på studie- och yrkesvägledningens roU i samhället som redovisas där. Till dem som har yttrat sig hör bl. a. lärarhögskolan i Göteborg, UKÄ, AMS, LO, TCO, SL, SFL, Svensk yrkesvalslärarförening och SFS. UKÄ betonar viklen av att studie- och yrkesvägledningen också bidrar liU utbildningens och arbetslivets anpassning tiU de enskilda individerna och inte enbart tvärt­om. AMS framhåUer att enligt promemorian bör målet vara annorlun­da än tidigare, då man förordade en mer informativ vägledning, och

Prop. 1971:34

26

yrkesvägledningen nu i stället vara betydUgt mer aktiv, uppsökande och vägledande och samtidigt ifrågasättande. AMS påpekar alt såväl prin­cipen om individens frihet att själv fatta beslut och ta ställning liU oli­ka alternativa lösningar och de begränsade möjligheterna alt överblicka den framtida utvecklingen på arbetsmarknaden gör yrkesvägledningen tUl en svår, ansvarsfuU och grannlaga uppgift.

SACO konstaterar att dagens samhälle behöver en mer aktiv och vägle­dande, ifrågasättande och provokativ studie- och yrkesvägledning. LO och TCO instämmer i promemorians uppfattning att studie- och yrkes­vägledningen inte bör dirigera den enskilde individen i viss riktning. I stället bör kunskapen om oUka vägar vidgas så mycket som möjligt och föreställningar som medför inskränkningar i valmöjligheterna, t. ex. så­dana som beror av tradilioneUa könsroUer och social bakgrund, motver­kas.

LO erinrar om alt »det sociala arvet» är mycket påtagligt när del gäUer yrkesval och utbUdning. Även om valet av utbildning och yrke sker under påverkan från andra och starkare krafter, skulle det kanske ändå vara möjligt för en modern och framsynt studie- och yrkesvägled­ning alt åstadkomma en förbättrmg. LO anser alt de största kraftan­strängningarna bör sällas in inom vuxenutbUdningsområdet. AUl fler vuxna påbörjar studier som ofta inle är så väl förberedda och måUnrik-tade.

TCO framhåller att en utökad studie- och yrkesvägledning kan med­verka tiU förbättrade viUkor på arbetsmarknaden genom att människor lack vare en bättre kunskap kommer att söka sig tiU arbeten med bättre villkor. Detta gäUer inte minst för kvinnornas del. TCO understryker kraftigt det jämUkhetskrav som måste resas för eftersatta grapper i sam­häUet. Vissa grapper har större behov av vägledning än andra och bör prioriteras så länge resurserna är otUlräckliga. De grupper som särskUt behöver hjälp med sitt yrkesval och bli föremål för uppsökande verk­samhet är framför aUt fysiskt, psykiskt, ekonomiskt och socialt handikap­pade.

4.2 Studie- och yrkesvägledning utanför utbildningsväsendet

Enstaka remissinstanser gör kommentarer i anslutnmg tUl prome­morians beskrivning av studie- och yrkesvägledningen utanför utbild­ningsväsendet. Länsskolnämnden i Gävleborgs län konstaterar att den­na verksamhet tUl sin art inte skUjer sig från studie- och yrkesvägled­ningen inom UtbUdningsväsendet och beklagar att promemorian enbart syftar tiU att ge elt förslag beträffande grundskolan och gymnasieskolan. På detta sätt bUr övrig verksamhet lämnad utanför förslaget och kopp­lingen försvåras. AMS påpekar att andelen rådsökande över 20 år vid yrkesvägledningsexpeditionerna f. n. uppgår till ca 70 %. Arbetsmark-

Prop. 1971:34

27

nadsverkets yrkesvägledare som har att bistå dessa personer möter allt­så en ständigt ökande ström av vuxna rådsökande. Trots en på olika sätt rationaliserad service har della tyvärr i många fall lett till långa väntetider för de sökande. LO framhåller alt trots all arbetsmark­nadsverkets yrkesvägledningsexpeditioner kraftigt ökat kapaciteten upp­går väntetiderna fortfarande lill flera månader. Arbetsmarknadsverkets resurser måste givetvis främst inriktas på all klara arbetsuppgifterna inom studie- och yrkesvägledningen. En personell upprustning bör sna­rast komma till stånd.

4.3 Studie- och yrkesvägledning inom utbildningsväsendet

De remissinstanser som kommenterar promemorians beskrivning av drag i utvecklingen och problem för syo i grundskolan instäm­mer i stort sett. AMS konstaterar alt behovet av rent yrkesvägledande insatser blivit mindre genom de reformer som enhelsskolan successivt genomgått dels i form av grandskolans genomförande 1962, dels genom den nya läroplanen för grundskolan 1969.

TCO, SL och SFL framhåller att de utvecklingstendenser som be­tonas i promemorian Uksom de tre studiebesöken i årskurs 8, pryo-perioden i årskurs 9 och möjUgheten tUl förlängd pryo gör att det krävs lika omfattande insatser från syons sida som tidigare. Elewårdsfrågor-na kommer atl kräva större resurser aUleflersom syo-programmet ge­nomtränger skolans hela verksamhet.

SECO konstaterar att erfarenheterna från det nuvarande systemet på grundskolan överlag är mycket positiva. Vissa brister finns dock. Yr­kesvalslärarna borde få mer utbUdning för sin uppgift, inte minst i prak­tisk psykologi.

SL, SFL och Svensk yrkesvalslärarförening understryker behovet av nya inslag i grundutbildningen och en effektivare fortbildning bl. a. för all hålla debatten levande bland yrkesvalslärare och andra medverkan­de i syo-programmel. LR, SL och SFL lar avstånd från promemorians förmodan att kontorsarbetstid för syo-specialislen skulle vara bättre från skolledningens och elevernas synpunkt. Det har nämligen visat sig att behovet av yrkesvalslärarens insatser under vissa perioder av året är utomordentligt stort, medan däremot efterfrågan på deras tjänster kunnat vara i motsvarande grad mindre under andra lider av arbets­året. Genom den kombination av lärar- och syo-specialislljänsl som yr-kesvalslärarsystemet utgör har en sådan naturlig flexibilitet i tjänstgö­ringen kunnat åstadkommas utan större ingripanden. LR, SL, SFL och Svensk yrkesvalslärarförening anser atl beskrivningen av hur den nu­varande organisationen på grundskolan fungerar borde ha föregåtts av undersökningar och försöksverksamhet.

De remissinstanser som kommenterat den nuvarande syon  i  g y m -

Prop. 1971:34

28

n a s i u m och fackskola anser i allmänhet all den fungerar otill­fredsställande. Länsskolnämnderna i Kristianstads, Älvsborgs och Öre­bro län, AMS, SACO, TCO, Svensk yrkesvalslärarförening. Svensk yrkesvägledarförening, RHS m. fl. framhåller alt personalresurserna är otillräckliga. AMS konstaterar att behovet av insatser i gymnasium och fackskola har ökat. På grund av utvecklingen på arbetsmarknaden har samtidigt mer personal fått avdelas för yrkesvägledning av vuxna råd­sökande bl. a. i samband med arbetsmarknadsutbildning. Detta har lett lill att skolorna lill sitt förfogande fått en relativt sett mindre del av yrkesvägledningens personalresurser. SACO hävdar alt de senaste årens ohämmade tiUströmning lill universitetens fria fakulteter till stor del har sin grund i de otiUräckliga resurserna för yrkesvägledningen i gymnasiet.

Länsskolnämnden i Kristianstads län framhåller all del finns svag­heter i uppbyggnaden i systemet och brister i utbildningen. Del har varit svårt att få samarbetet mellan berörda parter alt fungera. Arbetsmark­nadsverkets tjänsteman har inle funnits lUl hands i skolan och kontak­ten mellan skolledningen och tjänstemannen fungerar otillfredssläUan­de, Eleverna upplever sig inle ha tillräcklig specialisthjälp i syo. TLE konstaterar alt den tidigare yrkesvägledningen skett mest i form av jn-formationsbladsutdelning. SECO framhåller alt systemet på gymnasiet, fackskolan och yrkesskolan inle alls fungerar. Uppskattningsvis vet 80 % av eleverna inle om alt det finns någon som helst individuell orien­tering. Varken studierektorerna eller kuratorerna har möjlighet att ge tiUräcklig information.

Skolkuratorernas förening beklagar atl ståndpunkterna i promemorian inte grundats på en utvärdering av hur studie- och yrkesvägledningen fungerat i gymnasium och fackskola.

TCO framhåller alt den yrkesorienleringsvecka som f. n. ordnas försöksvis i årskurs 2 i gymnasiet är en värdefull satsning. Effekten skulle dock bli större om den i stället förlades till vårterminen i årskurs 1 innan eleverna slutgiltigt valt utbildningslinje. Den bör införas vid samtiiga gymnasieskolor.

Beträffande studie- och yrkesvägledning inom ut­bildningsväsendet i övrigt betonar flertalet remissinstan­ser del stora behovet av studie- och yrkesvägledning för de vuxenstu­derande. Della understryks särskilt av LO och TCO. TCO anför bl. a. följande.

Vad gäller studie- och yrkesvägledningen inom utbildningsväsendet i övrigl vill TCO starkt framhålla samhällets ansvar för studie- och yr­kesvägledningen för de vuxenstuderande och nödvändigheten av att re­surserna ulan dröjsmål förstärks. TCO vill beklaga alt utredningen i hu­vudsak begränsats till syo i ungdomsskolan, dvs. grundskola och gym­nasieskola. Del hade varit i hög grad önskvärt att de vuxenstuderandes behov av studie- och yrkesvägledning hade getts samma behandling och atl förslag lill åtgärder framlagts på della område. Med tanke på

Prop. 1971:34

29

den ökande vuxenutbildningen och den funktion den måste få i vårt samhälle kommer studie- och yrkesvägledningen att i allt högre grad bli en angelägenhet även för de vuxna. TCO har tidigare framhållit att det är av stor vikt alt de vuxna nås med särskild information i både kollekliv och enskild form.

TCO krävde i sill reformprogram 1964 bättre central, regional och lokal samordning av de olika vuxenulbildningsinsatserna. Dessa behov har ännu inte lillgodosetls. I många kommuner har man visserUgen in­rättat vuxenulbildningsråd, där bl. a. representanter för studieförbun­den ingår. Men även här föreligger ofta mera av konkurrens än av samordning. Folkhögskolorna har inle heller kommit all få den roll som de enligt TCO:s reformprogram borde få genom all tjäna som regionala vuxenulbildningscenlra.

Enligt TCO:s mening krävs lokala vuxenulbildningscenlra i första hand för alt ge vuxna behövUg rådgivning i fråga om studier och yrkes­val. Dit skall de vuxna kunna gå för alt få hjälp med uppläggning av studieprogram och ges råd om var studierna i det enskilda fallet bäst kan bedrivas: inom den kommunala vuxenutbildningen, i elt studie­förbund, företag, arbetsmarknadsutbUdning, i riksvuxenskola, elerburen undervisning eller brevskolundervisning, folkhögskola osv. Upplysning­ar skall också kunna lämnas om den rådsökandes möjligheter i arbets­livet. I det fallet förutsätts givelvis nära samverkan ske med närliggan­de arbetsförmedling och atl expertis där anlitas.

De av TCO tidigare förordade vuxenutbildningsinstituten bör kunna fungera som lokala rådgivningscenlraler av ovan skisserat slag, samti­digt som de svarar för den lokala samordningen av vuxenutbildningen. TCO vill i detta sammanhang betona vikten av all vuxenutbildningen tilldelas särskilda studie- och yrkesorienterare. De vuxna kan inle jäm­ställas med de unga i en rådsökandesituation. En helt annan metodik och psykologi torde krävas för att rätt kunna hjälpa de vuxna med de­ras ofta dåliga självkänsla och stora osäkerhet inför atl ta upp studier på nytt eller utbilda sig för elt nytt yrke. Vid en bedömning av »ut­fyllnadstjänst» för en kommunal syo-funktionär är det därför tveksamt om vuxenutbildnings-syon skall integreras i tjänsleunderlagel. Behovet av uppsökande verksamhet bland vuxna generellt lorde inte minst mo­tivera denna vuxen-syons särställning. Del stora antalet invandrare med sina speciella utbildningsproblem kommer likaledes att kräva sto­ra inslalser på della område.

4.4 Mål och program för syo

De remissinstanser som har yttrat sig över mål och program för syo StäUer sig i allmänhet mycket positiva tiU promemorians framstäUning om detta. SÖ, UKÄ, TCO, LR, SL, SFL, Svensk yrkesvalslärarför­ening och Sveriges socionomförbund m. fl. instämmer i promemorians målanalys och kommentarer. SÖ framhåUer att syon måste ses som en fortgående process, som har nära samband med skolans pedagogiska verksamhet. UKÄ understryker särskUt syons stora betydelse då det gäller atl genom en förstärkt och förbättrad information och vägledning

Prop. 1971:34

30

tiU fysiskt, psykiskt och socialt handikappade grupper medverka tUl en reell jämstäUdhet i utbUdnings- och yrkesvalet. UKÄ betonar också vikten av att de erfarenheter av och synpunkter såväl på sättet all in­formera som på utbUdningsväsendets organisation och skolarbetets upp­läggning, som från elevema når syo-specialisterna, verkUgen kanaUseras fram tUI berörda myndigheter och beslutande organ. TCO noterar med tUlfredsställelse att promemorian bl. a. nämner, att förhållandena på arbetsmarknaden bör diskuteras och att de fackliga organisationernas roU därvid bör belysas. Eleverna bör göras uppmärksamma på de stora löneskiUnader som finns mellan olika yrken och även meUan män och kvinnor. TCO framhåUer också viklen av alt aUa lärare utanför den direkta syo-funktionen är orienterade om arbetsmarknaden och den an­ställdes situation inom arbetslivet. TCO understryker promemorians uppfattning, alt eleverna måste göras uppmärksamma på osäkerheten i prognoser och anlagsprövningar och utveckla en kritisk inställning till kategoriska uttalanden om utvecklingen på arbetsmarknaden.

Svenska kommunförbundet konstaterar atl promemorian inte när­mare genomlyst målsältningsfrågorna eller utfört någon mer detaljerad undersökning av behovet av syo-insatser, arbetsuppgifternas omfattning eller deras tidsmässiga fördelning över året. En fördjupad målsättnings-diskussion och en analys av arten och omfattningen av arbetsuppgif­terna inom syo-funktionen bör komma lill stånd. En sådan fortsatt ut­redning får dock inle las tUl intäkt för all nu skjuta frågan om ny organisation för syo på framliden. Men det är väsentligt att de anvis­ningar och riktlinjer som kommer att utarbetas för verksamheten ut­formas på ett sådant sätt att systemet inte åläggs mer uppgifter än vad som motsvaras av resurstilldelningen.

4.5 Organisation

Promemorians förslag om en enhetlig organisation för grundskola och gymnasieskola med särskilda syo-funktionärer som är gemensamma för kommunens skolväsen och normalt uteslutande ägnar sig åt syo inom skolväsendet, tillstyrks av bl. a. statskontoret, SÖ, UKÄ, AMS, Svenska kommunförbundet. Svenska landstingsförbundet, LO, SACO, Svensk yrkesvägledarförening, Sveriges socionomförbund, TLE, SFS och RHS. SACO anser dock, tiU skillnad från promemorians förslag, att syo-funklionärernas löne- och anstäUningsviUkor bör omfattas av slal­Ug reglering. Flera remissinstanser, bl. a. SÖ, UKÄ, AMS, Svenska landstingsförbundet, LO, SACO, SAF och TLE, betonar att syo-organi-salionen bör omfatta även VuxenutbUdningen.

SÖ konstaterar atl systemet med yrkesvalslärare på grundskolan har tiUämpats framgångsrikt under en lång rad av år. Systemet uppvisar emeUertid också vissa svagheter, t. ex. svårigheter att förena yrkesvals-

Prop. 1971:34

31

lärarfunklionen raed elt ämneslärarsystem, vUket lett tUl en jämförelse­vis odifferentierad rekrytering. SÖ framhåller atl målet för syon är i stort sett delsamma för hela skolväsendet, att syo bör ingå i aUt flera ämnen, vilket kräver insatser av en specialist, och alt syo inte längre huvudsakligen är en angelägenhet för lärare i samhäUskunskap. Del torde finnas mindre risk för komplikationer i förhåUandet klient-rådgi­vare, om syo-funktionen inle är knuten till andra personalkategorier som eleven har kontakt med i skolan. För att förverkliga de mål som uppställs för syo och kunna klara de många arbetsuppgifter som ingår i syo-funktionen krävs en heltidsfunktionär. Även UKÄ framhåller atl arbetsuppgifterna är så krävande att de förulsätler specieUa heltids-funktionärer. UKÄ anser vidare att det är väsentiigt med den konti­nuitet i verksamheten som man kan hoppas uppnå genom att samma funktionärer svarar för syon i grandskolan och gymnasieskolan. Del är värdefuUt med utbytbarhet mellan olika typer av syo-funktionärer inom syo-områdel.

SACO anser del nödvändigt att den personal som har hand om sko­lans syo-uppgifter odelat får ägna sig åt dem. Delta talar mycket starkt emot ett syo-system med yrkesvalslärare eller yrkesvägledare-kurator och för ett system med särskild syo-funktionär. Syo-funktionen är inte så intimt förenad med vare sig skolkuratorns eller ämnespedagogens upp­gifter, alt det skuUe motivera en personalunion. SFS tar bestämt av­stånd från att tjänsten som syo-funktionär skaU kombineras med lä­rartjänst, eftersom denna ofta har en elewärderande funktion. RHS framhåller att den nuvarande yrkesvalslärarinstitulionen har gett utmärkta erfarenheter. Yrkesvalslärarnas stora rutin och kunnande måste ovill­korligen tas tiU vara i den nya organisationen. RHS tolkar också försla­gets innehåU så, att del alltjämt är möjligt att rekrytera syo-funktionä­rer bland lärare och att förena funktionen med lärartjänst.

Sveriges skolkuratorers förening biträder med tveksamhet förslaget om särskild expert for syo. Föreningen ifrågasätter, om inle ytterligare överväganden bör göras beträffande möjUgheterna att på elt mer ade­kvat sätt låta syo ingå som en integrerad del av elevvården. Detta skulle kunna åstadkommas genom alt man samlar kuraliva och syo-uppgifter med föreslagen resurstUldelning för syo på samma befattningshavare och behåUer samverkan med lärarpersonal och arbetsmarknadsverket.

Av de remissinstanser som helt eUer delvis avstyrkt promemorians förslag tiU organisation, anser vissa att man bör eftersträva en ge­mensam syo-organisation för grandskola och gymnasieskola, me­dan andra anser det motiverat med olika syslem. SL, SFL och Svensk yrkesvalslärarförening anser alt elevernas situation i gymnasie­skolan ur pedagogisk synpunkt inte i någon avgörande grad skiljer sig från elevernas situation i grundskolan. I båda skolformerna bör ele­verna kontinuerligt tränas i väljandets konst. Del faktum alt allt fler

Prop. 1971:34

32

elever i framtiden väntas övergå lill fortsatt utbildning i gymnasieskolan accentuerar behovet av kontinuitet i syo-verksamheten. Samma syslem bör därför gälla i grundskola och gymnasieskola. TCO och SAF anser däremot alt skiUnaderna i mognad mellan elever i grundskolan och ele­ver i gymnasieskolan motiverar att syo-organisationen utformas olika. Arbetsuppgifterna inom syo är inte desamma. De sludievägledande och elevvårdande uppgifterna dominerar klart i grundskolan. Däremot överväger behovet av direkt yrkesvägledning i gymnasieskolan.

LR, SL, SFL, Svensk yrkesvalslärarförening och SECO anser all man bör behålla yrkesvalslärarsystemet i grundskolan och införa det i gym­nasieskolan. TCO och SAF anser atl yrkesvalslärarsystemet endasl bör finnas i grundskolan. För gymnasieskolans del tillstyrker TCO prome­morians förslag, medan SAF viU införa elt system med särskild syo-funk­tionär för gymnasieskolan och den eftergymnasiala utbildningen.

SAF framhåller att det nuvarande systemet med yrkesvalslärare i grundskolan har fungerat förhållandevis bra. För all den nya pryon, som enligt grundskolans läroplan kräver en omfattande information och förberedelse i skolan, skall fungera, bör det i varje skolenhet finnas en lärare som samordnar verksamheten. Denne bör ha ell intimt samar­bete med avnämarsidan för all på bästa sätt konkretisera den teoretiska undervisningen med material, uppgifter och studiebesök. Yrkesvalslä­rarna är mest lämpade för denna uppgift. De har genom åren skaffat sig goda kunskaper om förelag, yrken och arbetsuppgifter. De har fått kon­takter med företagen och i många fall etablerat ett gott samarbete mel­lan skola och näringsliv.

TCO betonar att om den sociala och könsrollsbelingade selektion som sker redan under grundskoltiden skall kunna elimineras, krävs det just inom grundskolans syo stora insatser, vilka yrkesvalslärama är väl lämpade att fullgöra. Genom nuvarande syslem med yrkesvalslärare är varje skolenhet med högstadium tillförsäkrad en syo-funktionär. Yr­kesvalslärarsystemet med sin automatiska resurstilldelning garanterar att specialister alllid finns till hands för elever och föräldrar och för övriga lärare i skolan. Eftersom det även efter kommunindelningsre­formen kommer atl finnas skUlnader mellan kommunerna i fråga om antal elever och skolomfallning och eftersom storleken på skolenheterna varierar, är det nödvändigt att behålla yrkesvalslärarsystemet på grand­skolan. Då skulle alla skolor i landet, oavsett geografiska handikapp, kunna tiUförsäkras samma standard på studie- och yrkesvägledningen. Del system med syo-funktionärer som föreslås i promemorian, skulle även med ett betydligt sänkt krav på elevunderlaget för varje tjänst - frånta ett mycket stort antal grandskolenheler sina egna syo-funk­tionärer. Delta skulle bU särskilt vanligt och besvärande i glesbygderna med ofta långa avstånd mellan skolorna. Ur jämlikhelssynpunkl måste glesbygdseleverna tUlförsäkras en omfattande  individuell  omsorg just

Prop. 1971:34

33

på grund av sina geografiska handikapp. Fördelarna med yrkesvalslä­rarsystemet är här så uppenbara alt de inte kan förbigås.

Systemet med yrkesvalslärare har funnits i enhetsskolan/grundskolan under ett 20-tal år. Någon egentlig kritik, annat än i detaljer, har inte riktals mot systemet. Alt yrkesvalslärarna gjort goda insatser har ofta omvittnats. I stället för all framlägga elt förslag som radikalt avviker från del hittiUs tillämpade systemet, borde man i promemorian ha prö­vat möjligheterna att genom justeringar i nuvarande syslem lösa de pro­blem som redovisas. Elt förverkligande av promemorians förslag skulle innebära elt dåligt tillvaralagande av befintliga personella resurser och över huvud taget en dålig personalpoUtik.

Frågan om behovet av syo-funktionärens insatser under ferietid och under den sammanhängande arbetsdagen skulle kunna regleras i sam­band med de pågående diskussionerna om arbetstidsavtal på undervis­ningsområdet. Någon karlläggning av hur stort behovet av yrkesvalslä­rarnas tjänster är under ferietid har inle gjorts och inte heller av hur efterfrågan på syo-insatser växlar under pågående läsår.

Liknande synpunkter anförs dels av SECO, dels av LR, SL, SFL och Svensk yrkesvalslärarförening, som också betonar de praktiska svårig­heter som skulle uppslå om syo-funktionären måste tjänstgöra vid mer än en skolenhet. Han måste delta i en omfattande kontakt- och konfe­rensverksamhet vid båda skolenheterna, vilket försvårar schemalägg­ning, planering av konferenser m. m.

Man citerar vidare vissa delar av promemorians beskrivning av mål och program för syo och konstaterar alt dessa har pedagogisk karaktär. För att fuUgöra de arbetsuppgifter som krävs, fordras en fuUständig pe­dagogisk UtbUdning, dvs. en lärarutbildning. Detta motiverar ett yrkes­valslärarsystem. Svensk yrkesvablärarförening anför t. ex. all en lärare har lättare att integrerera syo i undervisningen om utbildning och arbets­liv i de samhäUsorienterande ämnena. En lärare lorde vara bäst skickad alt hjälpa psykiskt och fysiskt handikappade elever med syo. Syo-specia­lislen är som sammanhållande ansvarig för alt syo-programmel genom­förs. Della har följande konsekvenser i gmndskolan: kogniliv inlärning av principer, övning i konkreta situationer inom undervisningens ram, övning genom p)ersonliga beslut i valsituationer i samband med de obUga­toriska studieorienterande studiebesöken och pryon. Därpå följer logiskt nästa steg, nämligen konkreta personliga val av utbildning efter grund­skolan. Detta program föratsätter från syo-specialistens sida verkligen full insikt i undervisningsmetodik och praktisk pedagogik, annars kom­mer inte programmet in på elt adekvat sätt i undervisningen med hänsyn tagen lill undervisningsplanering, lärogång, metodik etc, kanske främst i de samhäUsorienterande ämnena men också i andra ämnen. LR anser att yrkesvalsläraren bör utbildas så alt han kan kombinera syo-uppgifter med undervisning i socialkunskap eller samhällskunskap, medan TCO,

Prop. 1971:34

34

SL och SFL betonar alt tjänsterna inle bör vara låsta tiU vissa ämnen utan kunna kopplas liU vilket ämne som helst.

LR, SL, SFL och Svensk yrkesvalslärarförening instämmer i pro­memorians synpunkt alt man bör beakta vuxenutbUdningens behov av syo, när man tar ställning tiU organisationens utformning. Detta kan tillgodoses inom ett yrkesvalslärarsystem genom att man räknar in ar­betsuppgifter för syo inom VuxenutbUdningen i nedsättningsunderlagel. Svensk yrkesvalslärarförening anser alt i mindre kommuner bör yrkes-valslärarexpedilionen utgöra centrum för denna vuxenvägledning (som ofta knyts liU skolenheten) och alt motsvarande anordning bör göras i större kommuner.

4.6 Dimensionering

SÖ, UKÄ, AMS, Svenska landstingsförbundet, LO, SACO, SFS m. fl. anser alt promemorians förslag om dimensionering och resurstiUdelning inle enbart borde utgå från elevantalet i grundskola och gymnasieskola utan också omfatta vuxenutbildningen. SÖ betonar expansionen inom VuxenutbUdningen och framhåUer att syo-insatserna för de vuxenstu­derande genomsnittligt lorde vara mer tidskrävande än för skolans ele­ver. AMS anför att i avvägningen meUan ungdomarnas behov av yr­kesvägledning i skolsituationen och de vuxnas behov av vägledning på en arbetsmarknad med snabbt förändrade krav på kunskaper och ut­bUdning, viU styrelsen särskUt framhåUa behovet av studie- och yrkes­vägledning för de vuxna. Vid beräkningen av antalet syo-funktionärer måste därför hänsyn också tas tUl det växande antalet studerande i VuxenutbUdningen. LO viU starkt framhåUa behovet av syo för stora grupper av vuxenstuderande och betonar viklen av alt organisationen inte dimensioneras så alt syo-funktionärerna redan från början bara kan tiUgodose ett minimum av de rådsökande. Svensk yrkesvägledarför­ening anser att utredningen tagit aUtför lite hänsyn tiU samhäUets to­tala behov av syo. Det är uppenbart atl detta behov bland övriga ålders­grupper bland befolkningen redan nu är så storl, all del ur rättvise- och jämUkhetssynpunkt kan anses diskutabelt all ungdomsskolan får delta stora antal syo-funktionärer tiU sitt förfogande, medan befolknuigen i övrigt endast har tiUgång tiU f. n. ca 250 yrkesvägledare.

Beträffande resursawägningen meUan grimdskola och gymnasieskola anför AMS att behovet av syo-insatser har minskat i grundskolan genora den nya läroplanen, medan behovet i gymnasieskolan med dess nära anknytning tiU arbetsmarknad och utbUdningar utanför skolområdet har ökat starkt. Del förefaUer därför rimligt all ändra beräkningen av elev­underlaget, så all den bättre tUlgodoser gymnasieskolans behov.

TCO, SL, SFL m. fl. betonar däremot det stora behovet av syo i

Prop. 1971:34

35

grundskolan. SFS framhåUer att den nya organisationen på inga viU­kor får innebära en försämrad situation för grandskoleleverna.

Flera remissinstanser betonar atl promemorians förslag till dimen­sionering, enligt vilket ett schablonbelopp skaU utgå per 800 elever i berörda årskurser med vissa justeringar beroende på elevunderlagets storlek, inte kommer att täcka behovet av syo i skolan. SAF, LR, SL, SFL och Svensk yrkesvalslärarförening anser talet 800 elever per syo-funktionär alltför högt. Sveriges skolkuratorers förening biträder försla­get under föratsättning alt arbetsplatsen utgörs av en skolenhet. Vid splittring av tjänsten på flera skolor bör elevunderlaget minskas. SACO anser att schablonen bör justeras nedåt med åtminstone 100 elever per heltidstjänst. SFS och TLE önskar sänka elevantalet liU 500 per syo-funktionär. SFS betonar dessutom alt funktionären inle bör tjänstgöra på mer än två skolor. TCO erinrar om all AMS tidigare framhåUit atl siffran 300 elever per funktionär torde vara en realistisk beräkning för tjänsleunderlag.

TCO och RHS betonar alt de små kommunema måste garanteras en generös resurstiUdelning. RHS anser att förslaget inger farhågor för vissa orter med så få elever i yrkesutbildning atl de fram tUl år 1974/75 hänvisas till gymnasieskolkommuner.

4.7 Utbildning

Av de remissinstanser som har yttrat sig över förslaget till utbildning av syo-funktionärer tillstyrker de som ansluter sig till promemorians organisalionsförslag i aUmänhet också förslaget om en ettårig kurs i studie- och yrkesvägledning (s.k. DYRK-kurs) som skaU kunna inräknas som 40 poäng i en fUosofie kandidat­examen, medan de som uttalat sig för ell yrkesvalslärarsystem önskar kombinera utbildningen med lärarutbUdning. TiU den förra kategorin hör bl. a. statskontoret, SÖ, UKÄ, Svenska landstingsförbundet, LO och SFS. TiU den senare hör LR, SL, SFL och Svensk yrkesvalslärarförening.

Förslaget atl förlägga kursen i studie- och yrkesvägledning lUl lärarhögskola tillstyrks av bl. a. lärarhögskolorna i Göteborg, Linköping, Umeå och Uppsala och de samhällsvetenskapliga fakulteter­nas utbildningsnämnder vid universiteten i Uppsala och Göteborg. SÖ, UKÄ, SACO, SFS och universiteten i Uppsala och[REDACTED_EFTERNAMN] anser däremot att kursen bör förläggas tiU universitet. Generaldirektören i SÖ m. fl. tjänslemän har reserverat sig mot Sö:s uppfattning.

Beträffande promemorians förslag om vägar tUl behörighet för kursen anser 50 att beteende- och samhäUsvelenskapUg utbildning är värdefull för syo-funktionären men alt kursen inle uteslutande bör baseras på linjerna 4, 5 och 8 utan också på andra ämneskombina­tioner. Liknande synpunkter framförs av bl. a. UKÄ, AMS, SACO och

Prop. 1971:34

36

TCO. SFS anser all samtliga utbildningslinjer bör kunna avslutas med den föreslagna kursen.

Universitetet i Uppsala m. fl. tiUstyrker förslaget all personer som har fyllt 25 år, har minst fem års erfarenhet och har kunskaper motsvaran­de 10 poäng i elementär sociologi och sociologisk metodik skall kunna få tiUträde liU kursen. Lärarhögskolan i Göteborg tiUstyrker i de fall yrkesverksamheten gjort dem skickliga och erfarna på områden som har nära anknytning lill samhäUs- och beleendevetenskaperna. Lärar­högskolan i Uppsala, SACO m. fl. anser att förkunskapskravel är oliU-räckUgt. Även 5Ö befarar delta och hävdar att frågan bör penetreras yt­terligare. Samhällsvetenskapliga fakultetens utbildningsnämnd i Göteborg anser atl 20 poäng i psykologi bör vara elt allmänt behörighetskrav. SFS framhåller däremot alt inga särskilda förkunskapskrav bör uppstäl­las för personer som fyllt 25 år och har minst fem års yrkeserfarenhet.

Promemorians förslag om att som krav för behörighet för samtliga också bör uppställas minst ett års erfarenhet av anställ­ning, vari bör ingå minst sex månaders sammanhängande anställning utanför utbUdningsväsendet, tillstyrks av bl. a. SÖ, lärarhögskolorna i Göteborg, Linköping och Umeå, universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN], Sveriges socionom­förbund, SL, SFL och Svensk yrkesvalslärarförening. Universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] och Sveriges socionomförbund betonar alt elt års yrkeserfarenhet måste betraktas som ett minimikrav. TCO anser promemorians förslag otiUräckligl, eftersom erfarenheter av arbetslivet utanför skolområdet har avgörande betydelse. LO betonar all nytiUkommande funktionärer bör ha en grundläggande erfarenhet av arbetsmarknaden och dess problem. SAF framhåller att erfarenhet av yrkeslivet utanför skolområdet är så vUctigt för syo-funktionen att den bör stäUas som elt krav. UKÄ och SACO hävdar alt arbetslivserfarenhet utanför utbUdningsväsendet är värdefuU för syo-funktionärerna men atl sådan erfarenhet inte bör krä­vas för tillträde lill utbildningen utan i stället vara meriterande vid tjäns-tetiUsältning. LR förmodar alt erfarenheter från arbetslivet erhåUs bätt­re genom olika former av studiebesök än genom att under elt år inneha en eller ett fåtal anställningar.

Promemorians synpunkter på principerna för urval bland behöri­ga sökande till kursen delas av bl. a. lärarhögskolorna i Göteborg och Umeå. Lärarhögskolan i Linköping anser atl en kvotering bör tiUämpas vid urvalet för att garantera atl andelen personer med minst fem års yrkeserfarenhet inte blir alltför liten inom tjänstemannakåren. SÖ och UKÄ instämmer i promemorians uppfattning all del är värdefuUt att personer med oUka slag av utbildning och varierande arbetslivserfaren-heter rekryteras till utbildningen. SÖ tiUstyrker också promemorians förslag om atl meritvärdet för akademiska studier maximeras till 80 poäng för att undvika att kursen får karaktär av tilläggsulbildning. Däremot ifrågasätter SÖ det rikliga i att kårens nuvarande sammansätt-

Prop. 1971:34

37

ning bör vara vägledande vid urval bland behöriga sökande. UKÄ anser det inle praktiskt möjligt att utforma så detaljerade urvalsbestämmelser alt man genom anlagningsförfarandel garanterar atl vissa bestämda yrkesområden läcks iri. UKÄ ställer sig vidare tveksam till könskvole-ring och vill avvakta dels resultatet av pågående försöksverksamhet, dels intresset för kursen. SACO anser att promemorians förslag innebär en aUtför långtgående styrning av antagningen. Urvalet bör i första hand baseras på samhällsvetenskaplig eftergymnasial utbildning.

UKÄ betonar alt man vid kursens dimensionering bör ta hänsyn till all den kan vara lämplig även för andra kategorier än blivan­de syo-funktionärer. Med tanke på att kursen också kommer att attra­hera personer som inle avser att ägna sig åt syo inom skolväsendet, anser SACO att den föreslagna intagningen på 120150 studerande är alltför låg. Även SFS betonar att betydligt fler än som föreslagits måste intas till utbildningen.

Svensk yrkesvägledarförening m. fl. tillstyrker innehållet i den föreslagna kursen i studie- och yrkesvägledning. UKÄ betonar atl stu­diekursen bör få en sådan utformning atl den lämpar sig som utbUd­ning även för andra kategorier, t. ex. yrkesvägledare inom arbetsmark­nadsverket och studievägledare inom universitet och högskolor. SÖ framhåUer att studieplanen måste utformas så att syo-funktionären bl. a. får en både teoretisk och praktisk utbUdning beträffande valproblema­tiken för avvikande grupper och individer, t. ex. handikappade och in­vandrare, och träning i all vägleda elever med handikapp eller andra svårigheter. Specialskolans och särskolans problem bör behandlas. Ut­bildningen bör vidare speciellt uppmärksamma sådana problem som gäUer arbetsmiljöer, företagsdemokrati, interaktionen mellan grupper på arbetsplatser, skiUnader i inriktning och aspirationsnivå meUan olika socialgrupper när det gäller yrkeslivet, invandrarnas situation på arbets­marknaden, könsroller etc. Syo-funktionärens utbildning bör vara sådan, att han kan bidra till alt fördomar och staluslänkande om yrken och utbildningar bryts ner. Näringslivets problemalik bör beaktas mer kon­sekvent i utbildningen och den bör mera bestämt anknytas tiU arbets­marknadens organ.

SÖ framhåUer vidare att syo-funktionären skall kunna kommunicera med en rad olika ålderskategorier med varierande bakgrund: elever på olika stadier och linjer, vuxenstuderande, lärare, föräldrar, represen­tanter för näringsliv, förvaltning etc. Han behöver därför så långt möjligt få kännedom om innehåll och metodik i alla de ämnen som medverkar i syo-programmet och få övning i att samverka med lärare på lektioner. Han behöver också få träning i konferens- och sammanträdesteknik och i alt leda föräldramöten, ge information tiU slorklasser etc. TUl dessa handledda övningar och auskultationer ute i skoloma kommer också praktik på handledarens expedition. Kursen Information och undervis-

Prop. 1971:34

38

ning, som i promemorians preliminära förslag omfattar 5 poäng, bör därför i stället omfatta 10 poäng. En omfördelning av kursens poängtal skulle kunna bli möjlig genom att låta vissa moment i arbetsmarknads­sociologi och samhällskunskap utgå, eftersom man kan förutsätta att kursdeltagarna redan inhämtat dessa moment i föregående studier. Lik­nande synpunkter framförs av lärarhögskolorna i Göteborg, Stockholm, Linköping, Umeå och Uppsala. Samhällsvetenskapliga fakultetens ut­bildningsnämnd och utbildningsnämnden vid handelshögskolan i Göte­borg anser alt alltför storl utrymme lämnats åt undervisning i admini­strativa och organisatoriska förhållanden i studieplanen på bekostnad av den klientcenlrerade undervisningen.

AMS framhåUer alt en gemensam grundutbildning kan bidra lill all studie- och yrkesvägledare inom och utom skolan får elt gemensamt synsätt bl. a. i fråga om studie- och yrkesvägledningens målsättning och metodik och i fråga om informationen om utbildning och arbetsmark­nad, vUket är angelägel. AMS anser alt den auskullering på två veckor vid arbetsförmedling, som enligt promemorian bör ingå i kursen, är otillräcklig. Med hänsyn lill det omfattande lärostoff som ingår i kur­sen kan styrelsen dock godla en auskullering på två veckor, under förut­sättning att syo-funktionären efter utbUdningens slut får möjlighet till en längre praktikperiod och dessutom senare tiUfäUe till regelbundet åter­kommande tjänstgöring vid arbetsförmedling. Liknande synpunkter fram­förs av bl. a. SÖ och UKÄ.

4.8 Fortbildning

SÖ betonar, att vid genomförandet av syo-programmel även inom den nya gymnasieskolan utgör yrkesvalslärarna en utomordentlig tiUgång och de bör så långt möjligt stimuleras all ägna sig ål syon i gymnasieskolan. De som så önskar bör beredas möjlighet all snabbi kunna börja funge­ra inom del vidgade fältet. SÖ instämmer i promemorians förslag alt yrkesvalslärarna bör erbjudas en särskild fortbUdning. Innehållet bör dels täcka det vidgade verksamhetsområdet, dels ta upp sådana inslag i den nya grundutbildningen som vidgar syo-funktionärens perspektiv på uppgiften. Planering och genomförande av den särskilda fortbildning­en kräver att särskilda medel ställs tiU förfogande. Lärarhögskolan i Vmeå konstaterar att aktueUa områden för fortbUdning av yrkesvals­lärare är den enskilda vägledningens psykologi, universitets- och hög­skolområdet samt gymnasieskolan. Liknande synpunkter anförs av andra remissinstanser.

SACO, Sveriges skolkuratorers förening och Sveriges socionomför-bund framhåller all även andra för syo-funktionen lämpade yrkeskate­gorier, framför allt skolkuratorerna, bör få tillfäUe att genomgå sär-

Prop. 1971:34

39

skilda fortbildningskurser, som ger behörighet för den nya specialist­funktionen.

SÖ framhåller, alt aUa yrkesvalslärare bör erbjudas fortbildning, och alt den bör komma igång redan under vårterminen 1972. SkuUe den ges vid sommarkurser enligt promemorians förslag, kommer det av perso­neUa och praktiska skäl all dröja elt betydande antal år innan alla får möjlighet att delta. Fortbildningen bör därför planeras med tanke på att yrkesvalslärarna skaU kunna utnyttja systemet för självstudier utan att behöva vistas utanför hemorten. SACO anser all den särskilda fortbild­ningen bör starta redan sommaren 1971.

Beträffande den reguljära fortbildningen av syo-funktionärer fram­håUer AMS att det finns risk för all personer med hela sin verksam­het förlagd tiU skolan snart får sina kunskaper om yrken och arbetsliv föråldrade. Ett organiserat samarbete bör komma tiU slånd mellan läns­arbetsnämndernas funktionärer och skolans funktionärer. Del är syn­nerligen nödvändigt att arbetsmarknadsverket erhåller resurser för in­formation till syo-funktionärerna. Som elt led i denna information måste möjligheter skapas för alt syo-funktionären i en eller annan form får fullgöra viss regelbundet återkommande tjänstgöring vid länsarbetsnämnd eller arbetsförmedling. Även UKÄ betonar vikten av samverkan med AMS inom den reguljära fortbildningen.

Svensk yrkesvalslärarförening framhåller behovet av fler fortbild­ningskonsulenter för syo. Föreningen betonar också viklen av alt alla lärare, fr. o. m. förskoUärarna, får en tUlfredsstäUande grundutbUdning i syo. Den nuvarande syo-utbildningen i lärarutbildningen är inte tiU­fredsställande. Studieplanerna bör därför ses över och fortbildningen för redan verksamma lärare effektiveras.

4.9 Genomförande och övergångsbestämmelser

SÖ m. fl. understryker starkt behovet av all skolans syo ulan dröjs­mål utbyggs och effektiveras inom hela skolväsendel. SÖ anför dock vissa problem. Om den ettåriga utbildningen i studie- och yrkesvägled­ning skaU börja budgetåret 1971/72, krävs all den utannonseras redan i mars 1971, vilket förulsätler alt bestämmelser om inträdeskrav m. m. finns publicerade och atl klarhet kan ges beträffande de nya syo-funk­lionärernas arbetsvillkor, lönegradsplacering m. m. Eftersom förhand­lingar om detta inte kan vara avslutade så tidigt, finner SÖ skäl tala för att den nya utbUdningen anordnas först budgetåret 1972/73 och att den nya organisationen börjar införas i gymnasieskolan först budgetåret 1973/74. Delta skuUe medföra alt del finns underlag för heltidstjänster på ett tidigare stadium. Dessa problem måste emellertid vägas mol an­gelägenheten av atl eleverna tidigt erhåller god orientering inför utbUd­nings- och yrkesvalet.

Prop. 1971:34

40

Svenska kommunförbundet anser atl övergångsperioden bör göras be­tydUgt längre än vad som föreslagils i promemorian. Nyinrättning av yr-kesvalslärartjänster bör självfallet ej få ske efter 1971/72 men i öv­rigt lorde det vara lämpligt med en glidande övergångsperiod. Frågan om tidpunkten för slutiigt genomförande bör kunna prövas längre fram. Under uppbyggnadsskedet bör kommunerna få utnyttja yrkesvalslärar­systemet paralleUt med andra organisatoriska lösningar med kommuna­la befattningshavare. Svenska landstingsförbundet framhåller atl till­gången på UtbUdad personal kommer att vara obetydlig läsåret 1972/73, och att landstingskommunerna därför bör få möjlighet all anställa an­nan Utbildad personal för alt i inledningsskedet bygga upp landstings­kommunernas syo-funktion.

AMS konstaterar att promemorians förslag är oklara, när man anty­der att de lärare som så önskar kan fortsätta sin verksamhet som yr­kesvalslärare. Arbetsmarknadsverkets anstäUning av yrkesvalslärare bör dock upphöra vid en viss given tidpunkt, då den nya läroplanen för grundskolan inte ger anledning lill yrkesvalsresonemang av den typ som en gång motiverade yrkesvalslärarnas anställning i arbetsmarknads­verkels tjänst. SÖ, AMS, Svenska landstingsförbundet, SACO, RHS m. fl. betonar all yrkesvalslärarna efter fortbildning bör få tillfälle atl övergå till den nya organisationen. SACO, Sveriges skolkuratorers för­ening och Sveriges socionomförbund understryker att detta bör gälla även kuratorerna. TCO, LR, SL och SFL anser alt promemorians för­slag tiU övergångsbestämmelser är vaga och att man därför inte nu kan ta ställning tiU dem. Personalorganisationerna bör i stället på sedvan­ligt sätt vid överläggningar och förhandlingar få tillfäUe att närmare ut­veckla sina synpunkter mot bakgrund av departementets slutliga stäU­ningstaganden. LR framhåUer alt alternativet för ordinarie yrkesvalslä­rare att uteslutande undervisa i elt läroämne, vanligen samhäUskunskap, förefaUer orealistiskt eftersom tiUräckligt timunderlag saknas på de flesta skolenheter. Om förslaget liU organisation genomförs, bör yrkes­valslärare beredas möjlighet atl, utan löneavdrag och på arbetstid som arbetsgivaren stäUer tiU förfogande, vid universitet få läsa in ytterligare ett ämne, något som skuUe göra yrkesvalsläraren behörig tUl ordinarie ämneslärartjänst.

5 Departementschefen

5.1 Inledning

Studie- och yrkesorienteringen i skolan, som jag i fortsättningen kom­mer att kaUa för syo, sköttes från början helt av arbetsmarknadsmyn­digheterna. Under 1950-talel infördes elt system med yrkesvalslärare i försöksverksamheten med enhelsskola. Yrkesvalslärarna utförde vissa

Prop. 1971:34

41

arbetsuppgifter i skolans och andra i arbetsmarknadsverkets tjänst. Ef­tersom den yrkesförberedande utbildningen spelade stor roll i försöks­verksamheten med enhelsskola, hade syon då en annan utformning än nu när inslagen av yrkesförberedande undervisning är avskaffade inom grundskolan och högstadiet är sammanhållet. Eftersom en över­vägande majoritet av elevema går vidare tiU fortsalt utbildning efter grundskolan, har studieorienleringen kommit alt spela en aUt större roll i förhållande till den enbart yrkesorienterande vägledningen. Även andra förskjutningar har skett när det gäller mål och program för syo. F. n. fungerar yrkesvalslärare som samordnare för syon i grandskolan. De är i aUmänhet vidareutbildade folkskollärare med ämneslärarljänster i samhäUskunskap och yrkesvägledning.

Inom gymnasiet har arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) erbjudit yrkes­vägledning sedan början av 1940-talet. Genom 1964 års riksdagsbeslut angående reformering av de gymnasiala skoloma m. ra. (prop. 1964: 171, SäU 1964: 1 höstsessionen, rskr 1964: 407) infördes en förändrad or­ganisation i gymnasium och fackskola. Syo ombesörjs där av både ar­betsmarknadsverkets och skolans personal. Skolkuratorn ansvarar för de praktiska samordningsfrågorna och biträder arbetsmarknadsverkets yr­kesvägledare vid den yrkesvalsanknutna studieorienteringen och studie­vägledningen.

Som min företrädare framhöll i prop. 1968: 140 angående riktiinjer för del friviUiga skolväsendel, är studie- och yrkesvägledningen själv­fallet lika viktig inom yrkesutbildningen som inom nuvarande gymna­sium och fackskola. I likhet med honom anser jag därför att en gemen­sam syo-organisation måste skapas för hela gymnasieskolan. Den nuva­rande organisationen bör omprövas med hänsyn liU de nya kraven. Del är i det sammanhanget naturligt all också organisationen för syo i grundskolan omprövas med hänsyn till de förändringar som inträffat där sedan yrkesvalslärarsystemet infördes, och all man överväger om del är möjUgt alt ha samma organisation i grundskola och gymnasieskola.

Mot denna bakgrund har inom ulbildningsdeparlemenlet upprättats en promemoria (Ds U 1970: 16) om studie- och yrkesorientering i grundskola och gymnasieskola. I promemorian föreslås alt syo i gym­nasieskolan skall förslärkas och all en gemensam organisation för syo skall införas för grandskolan och gymnasieskolan. Statsbidrag skall ulgå lill kommunerna för särskilda syo-funktionärer som normall ägnar sig uteslutande ål syo inom skolväsendel. Den nuvarande organisationen skall gradvis avvecklas. Promemorians förslag har tillstyrkts av en bred remissopinion. lag kommer i det följande alt förorda all förslagel för­verkligas.

Många remissinstanser har beklagat all förslagel endasl gäller ung­domsskolan. De framhåller bl. a. att den kommunala vuxenutbild­ningen,  och vuxenutbildningen över huvud tagel, befinner sig i stark

3    Riksdagen 1971.    1 saml.    Nr 34

Prop. 1971:34

42

expansion och alt behovet av syo snarare är större för vuxna än för ungdomar. Jag är medveten om alt behovet av studie- och yrkesvägled­ning för vuxna är stort. Liksom ungdomarna har de behov av syo under utbildningen. Det största behovet av studie- och yrkesvägledning har de dock innan de börjar sina studier.

Hur de studie- och yrkesvägledande insatserna för vuxna skall orga­niseras måste övervägas ytterligare. Del är därför inle möjligt all lösa frågan om syo för vuxenutbildningen och ungdomsskolan på en gång utan alt uppskjuta reformeringen av ungdomsskolans syo. Jag vill i delta sammanhang erinra om att kompetensutredningen i betänkandet (SOU 1970: 21) Vägar liU högre utbildning föreslagit aUmänna orien­teringskurser för vuxna. Kompelensutredningens förslag bereds f. n. inom utbildningsdepartementet. Jag vill också erinra om alt kommittén för försöksverksamhet med vuxenutbildning (FÖVUX) har tiU uppgift att utveckla lämpliga uppsökande åtgärder som riktar sig till de utbild-ningsmässigt sämst tillgodosedda.

Den organisation för syo inom grundskolan och gymnasieskolan som jag i det följande kommer atl förorda blir så flexibel atl det blir möjUgt, för de kommuner som så önskar, alt anställa syo-funktionärer som kom­binerar syo-uppgifter inom ungdomsskolan med syo-uppgifter inom vuxenutbildningen.

5.2 Mål och program

Promemorian har ingående analyserat mål och program för syo (se Ds U 1970: 16, s. 120 och 6284 samt s. 78 och 1218 i denna proposilion). De remissinstanser som yttrat sig i frågan har så gott som undantagslöst anslutit sig tiU promemorians uttalanden.

Även jag ansluter mig lill den syn på studie- och yrkesvägledningens roll i samhäUet och på mål och program för syo som kommer till ul­lryck i promemorian. Jag viU i della sammanhang begränsa mig till att i likhet med remissinstanserna understryka vissa synpunkter.

I likhet med bl. a. Landsorganisationen i Sverige (LO), Sveriges akade­mikers centralorganisation (SACO) och Tjänstemännens centralorganisa­tion (TCO) viU jag särskUl betona all målet alt studie- och yrkesvägled­ningen skaU uppmuntra individens egen aktivitet och självanalys inte får innebära passivitet från studie- och yrkesvägledningens sida. Den skall bidra till all vidga kunskapen om valmöjligheter och måste därför motverka sådana begränsningar i studie- och yrkesvalet som t. ex. beror på den studerandes sociala bakgrand, traditionella könsroUsföresläll-ningar eUer bristande motivation all analysera sin egen situation. Syo bör utgöra en motvikt mol sådana inflytanden från massmedier, hem­miljö, kamrater m. m. som begränsar perspektivet.

Liksom universitetskanslersämbetet (UKÄ) vill jag starkt understryka att studie- och yrkesvägledningen också bör bidra till utbildningens och arbetslivets anpassning liU de enskilda individerna och inte enbart tvärt-

Prop. 1971: 34

43

om. De synpunkter på utbildningens organisation och skolarbetets upp­läggning som från eleverna når syo-funktionäreraa bör kanaUseras tUl berörda myndigheter och beslutande organ. Jag viU också betona alt syo bl. a. bör ses som en del av samhällsorienteringen. I likhet med TCO anser jag all förhållandena på arbetsmarknaden, bl. a. de stora löneskUlnaderna mellan olika yrken och mellan män och kvinnor, bör diskuteras i anslulning tiU syo och de fackliga organisationernas roll därvid belysas.

Genom all orientera om utbildning och arbetsmarknad, öka individens självkännedom och vidga perspektivet bör studie- och yrkesvägledningen kunna bidra till ett mer genomtänkt studie- och yrkesval. Delta minskar de påfrestningar för den enskilde individen som t. ex. studieavbrott, felinvesteringar i utbildning och yrkesbyten kan innebära. Även från samhällets synpunkt är en väl fungerande studie- och yrkesvägledning av stort värde när del gäUer all förhindra felinvesteringar i utbUdning och därmed slöseri med samhällsresurser.

Beträffande syo-programmet har TCO i sitt remissyttrande framhåUit all den yrkesorienleringsvecka som i vissa skolor försöksvis anordnas i årskurs 2 i gymnasiet bör förläggas till årskurs T och införas vid samt­liga gymnasieskolor. Det bör uppdras åt skolöverstyrelsen att utvärdera försöksverksamheten och senast den 1 maj 1972 komma in till Kungl. Maj:t med förslag om de åtgärder som skolöverstyrelsen anser önsk­värda.

Skolan och dess ledning bör ha ansvaret för genomförandel av mål och program för syo.

5.3 Organisation

I likhet med flertalet remissinstanser anser jag alt kommunema, som föreslås i promemorian, bör få använda resurserna för syo på elt friare sätt än vad som är möjligt inom nuvarande organisation. Grandskola och gymnasieskola har kommunal huvudman. Skolväsendet är ofta kommunens största utgiftspost, även om man räknar bort statliga bi­drag. Under de senaste åren har det funnits en markerad strävan alt ge primärkommunerna ökat ansvar på skolans område. Skolstyrelsens an­svar för grandskolan och gymnasieskolan betonas starkt t. ex. i de nya läroplanerna.

Statsbidragen inom skolväsendel är f. n. lill övervägande del knutna lill skoUedar- och lärarlönekostnader. För denna kommunala personal gäller statiig lönereglering. Statsbidrag utgår även lill kostnader för andra än skolledare och lärare. Statsbidraget för dem beräknas efter schablon Ofr prop. 1964: 171 och prop. 1966: 42, SU 1966: 75 rskr 1966: 186). För denna personal gäUer inle statiig lönereglering. Kom­munerna får disponera statsbidraget enligt vissa aUmänna riktUnjer.

Även i fråga om statsbidrag till undervisningen har detta slag av resurstilldelning fått ökad betydelse. I den nya läroplanen för grund-

Prop. 1971:34

44

skolan utgör tiUdelningen av timmar tiU fritt valt arbete och viss del av resurstimmarna ett statsbidrag som kommunerna får disponera enligt allmänna föreskrifter (jfr prop. 1968: 129 s. 7072, SU 1968: 179, 201, 2LU 1968: 71, rskr 1968: 366, 378).

Även om antalet korarauner kommer alt minska kraftigt under 1970-talets första hälft på grund av kommunsammanläggningarna, kommer skiUnader i elevantal och skolenheternas storlek och spridning fortfaran­de atl finnas kvar. Organisationen för syo bör därför utformas så all den kan anpassas lill skiftande förhållanden i de olika kommunema.

Den kommunala vuxenutbildningen har expanderat kraftigt och an­ordnas nu på ca 300 orter. De vuxenstuderande har, som jag redan framhålUt, stort behov av studie- och yrkesvägledning. Även om frå­gan om syo för vuxenstuderande inte nu kan tas upp till behandling, raåste man därför vid val av organisation för syo i ungdomsskolan ef­tersträva en form som inte försvårar en framtida lösning av frågan om syo för vuxenstuderande.

När yrkesvalslärarsystemet infördes i grandskolan, utgick man från det syslem för yrkesvägledning som tillämpats i folkskolan och byggde vidare på praxis all en för ändamålet utbildad lärare som samtidigt var anställd i arbetsmarknadsverket skulle ansvara för syo i samverkan med övrig personal i skolan. I prop. 1964: 171 betonades i stället syo som en del av devvårdsprogrammet, vilket ledde till riksdagsbeslutet om en annan organisation för gymnasiets och fackskolans del.

Nu aktualiseras åter frågan om en gemensam organisation för syo i skolväsendet. För elt enhetligt syslem talar enligt promemorian bl. a. att fältet för specialister på studie- och yrkesvägledning tenderar all växa och att det är en fördel alt funktionärer med i huvudsak samma utbildning tjänstgör och är utbytbara inom vuxenutbildningen, gymna­sieskolan och grundskolan. Kontinuiteten i undervisning, elevvård och syo-program talar för alt samma organisation införs på samtliga stadier. En stark majoritet bland remissinstanserna anser atl del bör finnas en enhetUg syo-organisation för grandskola och gymnasieskola. Jag föror­dar all samma organisation införs i båda skolformerna.

I promemorian diskuteras tre olika normalmodeller inom ett enhet­ligt system, nämligen yrkesvalslärarsystem, system med yrkesvägledare-kurator och system med särskild syo-funktionär. Promemorian föreslår ett syslem med särskild syo-funktionär.

För ett system med en särskild funktionär, som normall ägnar sig uteslutande åt syo i skolan, talar enligt promemorian bl. a. atl de mål och det program som uppstäUls för syo rymmer så många och delvis helt olika moment, att del krävs en funktionär på hellid och särskild utbUd­ning och fortbildning. Systemet med heltidsfunktionär går också lätt all kombinera med syo inom vuxenutbildningen.

Mot ett system där skolkuratorn normalt också har hand om delar

Prop. 1971:34

45

av studie- och yrkesorienteringen talar enligt promemorian bl. a. all kuratorns arbetsuppgifter redan i dag är så omfattande och krävande att arbetsområdet inle bör utvidgas. Den nödvändiga samordningen mel­lan syo och elevvård som måste finnas i skolan bör äga rum genom olika former av kontinuerliga kontakter mellan syo- och elevvårdsfunk­tionärer.

I syo ingår uppgifter av pedagogisk natur, men enligt promemorian bör tjänsten inte konstraeras som lärartjänst. Olika delar av syo, inte minst den praktiska jTkesorienteringen (pryo), bör i stället integreras i undervisningen i aUt fler ämnen. Denna integration underlättas om syo-funktionären har möjlighet all vid vissa tillfällen delta i undervis­ningen i olika ämnen i samtliga klasser inom de årskurser som berörs. Syo-aspekter bör dessutom ingå i utbildning och fortbUdning av aUa lärare.

Vissa remissinstanser har framhållit att yrkesvalslärarsystemet garan­terar alt syo-specialisler alllid finns till hands för elever, föräldrar och lärare. Genom systemet med yrkesvalslärare tillförsäkras varje skolenhet med högstadium en specialist, vilket inte skuUe bli faUet om del före­slagna systemet med särskild syo-funktionär genomförs. Detta skulle bli särskUl besvärande i glesbygderna, där avstånden mellan skoloma ofta är långa. Om syo-funktionären måste tjänstgöra vid flera skolen­heter, skuUe det också uppstå svårigheter vid schemaläggning, plane­ring av konferenser m. m.

Även om det i vissa fall kan vara besvärande att syo-funktionären måste tjänstgöra vid mer än en skolenhet, utgår jag dock från att i de flesta fall eventuella nackdelar med alt en del av syo-funktionärerna måste tjänstgöra vid två skolenheter uppvägs av de fördelar som följer av all funktionärerna helt kan koncentrera sig på syo-uppgiftema. Jag ansluter mig till de synpunkter på organisationen som redovisats i pro­memorian och förordar därför, i likhet med den övervägande delen av remissinstanserna, ett system med en särskild syo-funktionär som nor­mall ägnar sig uteslutande åt syo i skolan.

Jag övergår nu till att redovisa riktlinjerna för den organisation som jag förordar. Jag bygger här i allt väsentligt på promemorians förslag. Syo-funktionären bör vara kommunalt anställd och kommunal löneregle­ring bör gäUa. Anställningen bör vara förenad med tjänstgöringsskyldig­het vid kommunens grundskola och i förekommande fall gymnasiesko­la. I landstingskommunen bör anställningen avse tjänstgöring vid gym­nasieskolan. Såväl i primärkommun som i landstingskommun bör dock funktionärens tjänstgöring normalt vara koncentrerad lUl en eller två skolenheter. Syo-funktionären bör, när han tjänstgör vid en skolenhet, vara underställd skolledningen för denna enhet. I primärkommuner bör han också vara underställd skolchefen. Syo-funktionären bör vara skyl­dig alt fullgöra syo-funklioner för elever i årskurs 6 i grandskolan i annan kommun, om dessa beräknas gå i årskurs 7 i kommunen.

Prop. 1971:34

46

Kommuner och landstingskommuner bör få statsbidrag till täckande av kostnader för syo-verksamheten. Detta statsbidrag bör ulgå i form av ett eUer flera schablonbelopp. Antalet schablonbelopp bör göras be­roende av det faktiska elevunderlaget i kommunen eUer landstingskom­munen. Kungl. Maj:t bör bemyndigas alt bestämma schablonbeloppets storlek. Schablonbeloppet bör räknas upp i enlighet med ändringar i den statliga lönenivån. Statsbidraget bör avse hela kommunens skolvä­sen. Det kan i många faU vara lämpUgt alt en landstingskommun och en primärkommun kommer överens om att primärkommunen svarar för syo även i landstingskommunens gymnasieskola t. ex. om elevantalet i landstingskommunens gymnasieskola inle räcker till för heltidstjänst­göring vid en eller två skolenheter. Om de träffar en sådan överens­kommelse bör kommunen direkt från staten få uppbära det bidrag som annars skuUe ha utgått tiU landstingskommunen.

När reformen är genomförd, bör det normall i varje kommun finnas minst en heltidsanstäUd syo-funktionär som ägnar sig uteslutande åt syo. I kommuner (landstingskommuner) där mer än elt schablonbelopp ut­går bör antalet heltidsanstäUda syo-funktionärer ungefär motsvara an­talet schablonbelopp. I vissa faU kan det finnas skäl för kommunen Oandslingskommunen) all avvika från normalmodeUen och kombinera syo-funktionen med andra uppgifter (jfr s. 20) eller alt ha en deltids­anställd syo-funktionär. Sådana skäl kan t. ex. vara att fler än två hög­stadieenheter ingår i tjänsleunderlagel eUer alt avståndet mellan skolen­heterna som ingår i underlaget är stort. I andra fall kan kommunen ha tillgång till utbildade syo-funktionärer som önskar dellidsansläUning. Organisationen bör vara så flexibel att den kan anpassas till olika lokala förhållanden. Även i sådana fall då kommunen (landstingskommunen) på grand av statsbidragssystemets utformning tilldelas överskjutande de­lar av schablonbelopp kan lösningar som avviker från normalmodel­len krävas.

Som syo-funktionär bör anställas den som på grund av föregående utbildning och verksainhet är lämplig. En särskild utbildning bör an­ordnas. Jag återkommer tUl detta i det följande.

Det ankommer på skolöverstyrelsen att utfärda anvisningar för syo-verksamheten efter samråd med arbetsmarknadsstyrelsen. Svenska kom­munförbundet och Svenska landstingsförbundet. Del ankommer vidare på SÖ och AMS att i samarbete och efter samråd med kommunförbun­den på grandval av vad som sagls i promemorian dra upp riktlinjerna för arbetsfördelningen när det gäUer syo-verksamheten, bl. a. beträf­fande arten och mängden av specialistinsatser i skolan, informations­material via olUca medier lUl eleverna, pryo-verksamhel och studiebesök.

För att syo-funktionärerna skaU kunna håUa sina kunskaper om ut­bUdningsväsen och arbetsmarknad aktuella fordras en kontinuerlig fort­bildning i olika former. Syo-funktionärerna bör få fortbildning inom

Prop. 1971:34

47

skolans reguljära forlbildningsverksamhel. Vidare föraisätts att arbets­marknadsverket medverkar i fortbildningen, bl. a. genom atl tiUhanda­hålla informationsmaterial och anordna konferenser, kurser och auskul­tationer eller arbete vid arbetsförmedling för syo-funktionärer. Ett or­ganiserat samarbete mellan arbetsmarknadsverkets och skolans funktio­närer bör komma lill stånd, bl. a. för att säkerställa all aktuella förhål­landen och problem på arbetsmarknaden uppmärksammas i skolans syo. Del ankommer på SÖ och AMS all i samråd med kommunförbun­den dra upp riktUnjerna för ell sådant samarbete inom fortbildningen och vidta de åtgärder som behövs.

Svenska kommunförbundet och Svenska landstingsförbundet har an­slutit sig till de riktlinjer för organisationen som jag redovisat i del före­gående.

5.4 Dimensionering

Enligt promemorian bör varje kommun och landstingskommun oavsett storleken - få statsbidrag för minst en syo-funktionär. Om an­talet elever i grundskolans årskurs 69 och i gymnasieskolan tillsam­mans överstiger 800, bör ytterligare statsbidrag ulgå med hänsyn till elevunderlagels storlek. Specialskolan och särskolan berörs inle av för­slagel.

Många remissinstanser har framhållit atl även vuxenutbildningen bör ingå i dimensioneringsunderlaget. Som jag har redovisat i del före­gående, kan inle frågan om syo för vuxna lösas i della sammanhang. Den organisation för syo inom grundskola och gymnasieskola som jag har förordat kan dock kombineras med syo-uppgifter för vuxna. Riks­dagen beslöt förra året om en höjning av det schablonlillägg som bl. a. används för sludiehandledning och syo från 13 % liU 25 % för ämnes­kurser på grandskolnivå inom den kommunala vuxenutbildningen (prop. 1970: 35, SU 1970: 107, rskr 1970:273). Fr.o.m. den 1 juU 1972 bör det vara möjligt för de kommuner, som så önskar, att omvandla en del av dessa resurser för studiehandledning m. m. lill hel- eller deltidstjänst för syo-funktionär, som eventuellt kombineras med syo-uppgifter inom grundskola och gymnasieskola. Skolöverstyrelsen bör få i uppdrag all komma in till Kungl. Maj:t med förslag om det maximianlal timmar som får omvandlas. Jag vill också erinra om del statsbidrag för intag­ningsverksamhet m.m. som föredraganden förordat i prop. 1971:37 angående vuxenutbildning.

Många remissinstanser har anfört all promemorians förslag till di­mensionering omfattar alltför många elever per schablonbelopp. Jag delar denna uppfattning. Jag föreslår därför en viss reducering av an­talet elever per schablonbelopp i enlighet med vad som framgår av föl­jande uppställning. Därvid bör man medräkna antalet elever i årskur­serna 69 i grandskolan, på gymnasieskolans linjer och i specialkur-

Prop. 1971:34

48

ser, varvid antalet elever på specialkurser som är kortare än ell läsår omräknas lill motsvarande antal helårselever. Frågan om eventuellt in­räknande av elever i högre specialkurs inom gymnasieskolan bör avgö­ras senare.

Antal elever i ärskur- Antal schablonbelopp serna 69 i kommu­nens grundskola och pä linjer och angivna spe­cialkurser i kommunens eller landstingskommu­nens gymnasieskola

   750

1

7511 125

1,5

1 1263 000

Antalet elever dividerat med 750 avkortat till en deci-

mal.

3 001

Antalet elever dividerat med 800 avkortat till en deci-

mal dock lägst 4.

 Kommuner som på högstadiet har elever frän en annan kommun bör i sill elevantal få räkna in elevema i årskurs 6 i den andra kommunen.

Extra statsbidrag bör utgå för elever med oUka slag av handikapp. Det bör motsvara den extra resurstiUdelning som nu finns för dessa elever i grundskolan. Skolöverstyrelsen bör få i uppdrag all komma in med förslag om hur systemet tekniskt skall utformas.

Extra statsbidrag bör också utgå för glesbygdskommuner med många små högstadieenheter på långt avstånd från varandra eUer liknande pro­blem. Skolöverstyrelsen bör få disponera ett visst belopp för fördelning på sådana kommuner. Kungl. Maj:t bör bemyndigas alt besluta om granderna för nämnda extra statsbidrag.

5.5 Utbildning

I likhet med flertalet remissinstanser tillstyrker jag promemorians förslagomen ettårig kurs i studie-och yrkesvägled­ning som bör kunna tillgodoräknas som studiekurs om 40 poäng en­Ugt kungörelsen (1969: 50) om utbildning vid de filosofiska fakulteter­na. Kursen bör ha en sådan bredd all den förbereder inle bara för syo i skolan utan också för arbete som yrkesvägledare, arbetsvårdare eller arbetsförmedlare inom arbetsmarknadsverket eUer utbildningsadmini­slratör inom näringsUvet, inom olika organisationer etc.

EnUgt promemorian bör kursen förläggas tiU lärarhögskola. Remissopinionen är delad i denna fråga. Vissa remissinstanser anser att kursen bör förläggas till universitet. För min del anser jag atl den peda­gogiska funktionen i syo-funktionärens uppgifter är mycket viktig och att lärarhögskolorna har möjlighet atl ge den mest adekvata melodiska

Prop. 1971:34

49

och pedagogiska utbildningen. Även de som efter att ha genomgått ut­bildningen väljer elt annat arbetsområde än skolans har glädje av all vara väl insatta i och ha personlig erfarenhet av skolans arbetsliv och problem. För lärarhögskoloma är del värdefullt för arbetet i dess hel­het att komma i kontakt med arbetslivet utanför skolan genom de spe­ciaUster från näringsliv, förvallning, fackliga organisationer etc. som kommer att medverka i syo-utbUdningen.

Kravet på integration av syo i undervisningen gör att syo-funktionären behöver kunskaper om innehåU och metodik i ämnen på olUca stadier. Han behöver tränas i samverkan med lärare vid konkreta lektioner. Gemensamma seminarier för lärarkandidater och blivande syo-funktio­närer kan bidra till alt stimulera den pedagogiska debatten och göra lärarkandidaterna mer medvetna om syo-aspekter. Samverkan meUan gmndutbUdning och fortbUdning av syo-funktionärema är också vik­tig. Jag förordar därför alt kursen i studie- och yrkesvägledning för­läggs till lärarhögskola.

För behörighet alt bli antagen tiU kursen i studie- och yrkes­vägledning bör krävas dels teoretisk utbUdning, dels yrkeserfarenhet. GrandUga kunskaper i beteendevetenskapUga ämnen är väsenlliga för alt syo-funktionärerna skall kunna bidra tUl att förverkliga syo-pro­grammet. För alt studie- och yrkesvägledarkåren skall kunna få en all­sidig sammansättning, bör man också kunna nå behörighet att bli an­tagen till kursen genom lång yrkeserfarenhet kompletterad med en kor­tare beteendevetenskaplig utbildning på ungefär en termin eller mot­svarande.

I likhet med flertalet remissinstanser tillstyrker jag promemorians förslag om alt samtiiga deltagare i kursen i studie- och yrkesvägledning skall ha minst elt års erfarenhet av anställning efter 18 års ålder, vari bör ingå minst sex månaders sammanhängande an­ställning utanför utbildningsväsendet. Delta är nämUgen nödvändigt för att garantera att den som närmast svarar för syo i skolan också har erfarenheter från arbetslivet utanför ulbUdningsområdet.

Beträffande urvalet bland behöriga sökande till kursen anser jag att man bör undvika teoretisk övermerilering och därmed långa studie­tider för utbildningen till studie- och yrkesvägledare. Universitetsstudier utöver 80 poäng bör därför inte tillmätas meritvärde. Yrkeserfarenhe­ter bör ges avsevärd vikt. Urvalsprinciperna bör vidare utformas så all studerande med lång yrkeserfarenhet kommer alt utgöra en relativt stor andel av kursdeltagarna. Teoretiska utbildningsmeriter bör inte väga alltför tungt när det gäller urvalet bland sökande inom denna grapp. Jag ämnar senare föreslå Kungl. Maj:t alt uppdra åt SÖ och UKÄ atl i samråd utforma bestämmelser om behörighet och urval enligt de rikt­linjer som jag här redovisat.

Beträffande   dimensioneringen   av kursen i studie- och yr-

Prop. 1971:34

50

kesvägledning anser jag i lUthet med de remissinstanser som yttrat sig i frågan all den bör göras med hänsyn till alt utbildningen inle endasl skaU förbereda för tjänst som syo-funktionär ulan också är lämp­lig inom andra områden och att den, som jag framhåUit i det föregåen­de, bör kunna tillgodoräknas som studiekurs om 40 poäng enligt kungö­relsen (1969: 50) om utbildning vid de fUosofiska fakulteterna. Den är ett led i strävandena alt göra universitetsutbUdningen mer yrkesinriktad. Kostnaderna för kursen bör i viss mån betraktas som alternativkostna­der tiU UtbUdning vid fUosofisk fakultet.

Det är naturligt atl kursen i studie- och yrkesvägledning lill en början får karaktär av försöksverksamhet. Med hänsyn till detta och lill den jämförelsevis korta planeringstiden förordar jag att intagningen för bud­getåret 1971/72 begränsas liU 90 deltagare fördelade på en kurs vid var och en av lärarhögskoloma i Malmö, Stockholm och Umeå. Medel för denna utbildning har beräknats i prop. 1971: 38 (s. 53) under an­slaget Lärarhögskolorna: Avlöningar lill lärarpersonal ra. m.

Jag tiUstyrker proraeraorians förslag om mål för utbUdningen. UtbUdningen bör bl. a. ge grundläggande kunskaper om yrkesvalels psy­kologi och sociologi och om studie- och yrkesvägledningens roU i för­hållande till skolans och arbetsmarknadspolitikens mål samt utveckla förmågan all kritiskt analysera dessa frågor. UtbUdningen bör också ge grundläggande kunskaper om ulbUdningsvägar, yrken och arbetsmark­nad ur bl. a. sociologiska och ekonomiska aspekter, utveckla förmågan all ge enskUd och kollekliv studie- och yrkesvägledning och ge viss ori­entering om metoder för studie- och yrkesvägledaren alt kontinuerligt förnya sina kunskaper.

De aspekter som betonas i mål och program för syo bör också be­tonas i UtbUdningen av syo-funktionären. Dit hör t. ex. valproblematiken över huvud tagel, frågor som berör svagpresterande, handikappade, barn tiU invandrare och andra grupper som har särskilda problem, könsrollsfrågan, skillnader i inriktning och aspiralionsnivå mellan olika socialgrupper och intemationell orientering.

Jag delar de synpunkter på utbUdningen som SÖ framhåUer i sitt remissvar. Avsnittet Information och undervisning bör utvidgas något jämfört med promemorians förslag. Jag vill betona att studieplanen under de första åren måste betraktas som preUminär och att omsorgs­fulla utvärderingar av hur utbildningen har fungerat bör ligga lill grund för fortgående revidering av förkunskapskrav, innehåU och uppläggning. Särskilt viktigt är det att försöka få en uppfattning om i vilken grad utbildningen medverkar tiU att syo-funktionären kan fylla den roll som krävs för att han skaU kunna bidra till alt förverkliga det mål och pro­gram som uppställts för syo. Studieplanen bör fastställas i den ordning som Kungl. Maj:t bestämmer.

I likhet med promemorian anser jag all  forsknings-  och   ut-

Prop. 1971:34

51

vecklingsarbete för syo skaU ingå i det pedagogiska forsknings-och utvecklingsarbete som bedrivs av eller på uppdrag av SÖ. Forsk­ning om studie- och yrkesvägledning bör också stimuleras bl. a. inom arbetsmarknadsforskningen. För utbildningen i studie- och yrkesvägled­ning är del av stor betydelse atl det finns goda kontakter med universi-lelsinslitulioner för berörda ämnesområden. Sådana kontakter kan åstadkommas bl. a. genom alt universitetslärare från dessa institutioner medverkar i undervisningen.

5.6 Genomförande, övergångsbestämmelser, särskild fortbildning

Promemorian föreslår atl den nya organisationen för syo skall infö­ras successivt med början den 1 juli 1972. SÖ framhåUer i sitt remiss­yttrande att det medför vissa problem alt införa den så tidigt. Om den i stället införs fr. o. m. budgetåret 1973/74, kan införandet koncentre­ras lill två år och man får underlag för heltidstjänster på ett tidigare stadium. Delta måste emellertid vägas mol elevernas behov att så tidigt som möjligt få en förstärkning av syo. Jag ansluter mig till SÖ:s syn­punkter och förordar därför att den nya organisationen införs med bör­jan först den 1 juU 1973. För budgetåret 1972/73 förordar jag att stats­bidrag motsvarande 60 schablonbelopp stäUs tUl kommunernas och landstingskommunernas förfogande för all syon i gymnasieskolan skall kunna förslärkas. Statsbidraget bör fördelas av SÖ. Della statsbidrag bör utgå endast för ett budgetår. Vid fördelningen bör SÖ inle vara bunden av de principer som redovisats under 5.4.

Fr. o. m. budgetåret 1973/74 bör statsbidrag ulgå i form av schablon­belopp beräknade på antalet elever i årskurs 1 och 2 i gymnasieskolan.

Fr.o.m. budgetåret 1974/75 bör statsbidrag beräknat på antalet elever i samtUga årskurser i gymnasieskolan och i årskurserna 69 i grundskolan utgå. För de kommuner som har yrkesvalslärare i statligt lönereglerade tjänster bör elt belopp som motsvarar yrkesvalslärarnas syo-insatser avräknas från statsbidraget. Den 1 juli 1974 bör yrkesvals-lärarnas anstäUning i arbetsmarknadsverkets tjänst upphöra.

Yrkesvalslärarna har under lång tid gjorl mycket goda insatser när det gäller syo i grundskolan. Det är angeläget atl deras kunskaper och erfarenheter tiUvaratas i den nya organisationen. Yrkesvalslärarna bör självfallet på grund av föregående utbildning och verksamhet anses lämpliga alt anställas som syo-funktionärer. SärskUl med tanke på att många också kommer att tjänstgöra inom gymnasieskolan, bör dock de yrkesvalslärare som så önskar få möjUghet att genomgå en särskild fort­bildning i de moment som kommer att behandlas utförligare i den nya kursen i studie- och yrkesvägledning än vad som tidigare skett i utbild­ning och fortbildning av yrkesvalslärare. Del ankommer på SÖ alt inom ramen för befintliga medel anordna sådan fortbildning.

Prop. 1971:34

52

Ordinarie yrkesvalslärare som önskar ägna sig helt åt syo bör kunna stå kvar i sin statligt lönereglerade tjänst eller övergå lill tjänst som syo-funktionär med kommunal lönereglering. Om kommunen så vill, får or­dinarie yrkesvalslärare under en övergångsperiod i sin statligt lönereg­lerade tjänst kombinera syo och undervisning. Icke ordinarie yrkesvals­lärare som önskar ägna sig ål syo får övergå till kommunalt löneregle­rad anställning som syo-funktionär. För atl underlätta för de yrkesvals­lärare som så önskar atl övergå helt till undervisning ämnar jag föreslå Kungl. Maj:t alt vidta särskilda åtgärder.

Under åberopande av del anförda hemställer jag, att Kungl. Maj:l föreslår riksdagen att

1)        godkänna de riktlinjer som jag förordat för en omorganisation

av studie- och yrkesorienteringen i grandskolan och gymnasie­

skolan,

2)

bemyndiga Kungl. Maj:l alt bestämma dels storleken av de schablonbelopp som skall ulgå i statsbidrag enligt vad jag för­ordat, dels granderna för extra statsbidrag,

3)

godkänna de riktlinjer för statsbidrag till studie- och yrkesorien­tering som jag i övrigt förordat,

4)

godkänna alt det fr.o.m. läsåret 1971/72 anordnas utbildning i studie- och yrkesvägledning enligt de riktiinjer som jag för­ordat.

Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen all till riksdagen skall avlålas proposition av den lydelse bUaga till delta protokoll utvisar.

Ur protokollet: Britta Gyllensten

Prop. 1971:34

53

Innehåll

Sida

1

Inledning

2

2

Nuvarande ordning

3

2.1

Grundskolan

3

2.2

Gymnasium, fackskola och yrkesskola

6

3 Departementspromemorian

7

3.1

Studie- och yrkesvägledning i samhäUet

7

3.2

Studie- och yrkesvägledning utanför utbildningsväsendet

8

3.3

Studie- och yrkesvägledning inora utbildningsväsendet

9

3.3.1

Inledning

9

3.3.2

Grandskolan

9

3.3.3

Gymnasium och fackskola

10

3.3.4

UtbUdningsväsendet i övrigt

12

3.4

Mål och program för syo

12

3.5

Organisation

18

3.6

Dimensionering

21

3.7

Utbildnmg

21

3.8

FortbUdning

23

3.9

Forsknings- och utvecklingsarbete

24

3.10

Genomförande

24

3.11

Övergångsbestämmelser

25

3.12

Kostnader

25

4 Remissyttrandena

25

4.1

Studie- och yrkesväglednmg i samhäUet

25

4.2

Studie- och yrkesvägledning utanför utbUdningsväsendet

26

4.3

Studie- och yrkesvägledning inom utbildningsväsendet

27

4.4

Mål och program för syo

29

4.5

Organisation

30

4.6

Dimensionering

34

4.7

Utbildning

35

4.8

FortbUdning

38

4.9

Genomförande och övergångsbestämmelser

39

5 Departemenlschefen

40

5.1

Inledning

40

5.2

Mål och program

42

5.3

Organisation

43

5.4

Dimensionering

47

5.5

Utbildning

48

5.6

Genomförande, övergångsbestämmelser, särskild fortbildning   51