Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1982/83:27

Regeringens proposition

1982/83:27

om obligatoriskt medlemskap i studerandesammanslutningar;

beslutad den 9 september 1982.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

JAN-ERIK[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås att alla studerande vid samtliga statliga högsko­leenheter skall ha obligatoriskt medlemskap i studerandesammanslutning oavsett vUken utbildning de deltar i. Medlemskapet kan vara fullt eller begränsat. Studerandesammanslutningarna föreslås få rätt att utse stude­randerepresentanterna i högskoleorganen. Därmed kan elektorsförsam­lingarna avskaffas. Det obligatoriska medlemskapet i nationer och fakul­tetsföreningar föreslås bestå i nuvarande omfattning.

1    Riksdagen 1982183. 1 saml. nr 27

Prop. 1982/83:27

2

1    Förslag till

Lag om ändring i högskolelagen (1977:218)

Härigenom föreskrivs att i högskolelagen (1977:218) skall införas en ny paragraf, 36 a §, av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

36 a §

Regeringen får meddela före­skrifter om skyldighet för studeran­de som går igenom utbUdning inom högskolan alt tillhöra särskilda stu­derandesammanslutningar.

Denna lag träder i kraft den I juli 1983.

2    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1976:1046) om överlämnande av förvalt­ningsuppgifter inom utbildningsdepartementets verksamhetsområde

Härigenom föreskrivs att i lagen (1976: 1046) om överlämnande av för­valtningsuppgifter inom utbildningsdepartementets verksamhetsområde skall införas en ny paragraf, 12 b §, av nedan angivna lydelse,

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

I2b§

Regeringen får föreskriva att så­dana sluderandesammanslutningar som avses i 36 a § högskolelagen (1977:218) skaU

1.

pröva om företrädare för de studerande skall ingå som leda­möter i organ vid högskoleenhe­terna

2.

utse och entlediga företrädare för de studerande i dessa organ.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1984.

Prop. 1982/83:27

3   Förslag till

Lag om upphävande av lagen (1977:219) om obligatoriska studeran­desammanslutningar

Härigenom föreskrivs att lagen (1977:219) om obligatoriska studerande­sammanslutningar skaU upphöra att gälla med utgången av juni 1983.

4   Förslag till

Lag om upphävande av lagen (1977:220) om elektorsförsamling vid högskoleenhet

Härigenom föreskrivs att lagen (1977:220) om elektorsförsamling vid högskoleenhet skall upphöra att gälla med utgången av juni 1984.

Prop. 1982/83:27

Utdrag

UTBILDNINGSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1982-09-09

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tilländer,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om obligatoriskt medlemskap i studerandesammanslutningar

1    Inledning

De första studerandesammanslutningarna i Sverige bildades för över 300 år sedan. Det har under nära nog lika lång tid varit en skyldighet för de studerande vid universiteten att tillhöra sådana sammanslutningar. Det s.k. kårobligatoriet innebär dels att de studerande är skyldiga atl vara medlemmar i studerandesammanslutningar (studentkårer, nationer och fa­kultetsföreningar), dels att de är skyldiga att eriägga av sammanslutningar­na beslutade medlemsavgifter.

Våren 1973 tillkallade dåvarande statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] med slöd av Kungl. Maj: Is bemyndigande särskilda sakkunniga för alt utreda frågan om obli­gatoriskt medlemskap i studerandesammanslutningar. Utredningen (U 1973:03) antog benämningen Obligatoriekommittén. Kommittén lade våren 1976 fram siU betänkande (SOU 1976:14) Kårobligatorium?. Obliga­toriekommitténs förslag och de synpunkter som kom fram vid remissbe­handlingen av förslaget låg till grund för regeringens förslag i frågan i prop. 1976/77:59. Jag uttalade då att det obligatoriska medlemskapet i studeran­desammanslutningar borde avskaffas. Innan ett sådant förslag genomför­des måste emellertid konsekvenserna av förslagel analyseras ytterligare. Den skyldighet att vara medlem i och erlägga avgift till viss eller vissa studerandesammanslutningar som gäUde den I juli 1977 borde därför gäUa även därefter. Någon utvidgning av obligatoriet fick däremot inte förekom­ma. Riksdagen antog de framlagda förslagen (UbU 1976/77:20, rskr 1976/77:246). För att bereda frägan ytterligare tillkaUades en särskUd utre­dare (obligatorieberedningen, U 1977: 

II). 

Beredningen redovisade i maj 1978 sina överväganden och förslag innefattande tre alternativa modeller för ett avskaffande av det obligatoriska medlemskapet i studerandesam-

Prop. 1982/83:27

5

manslutningar. Obligatorieberedningens förslag låg till grund för överlägg­ningar med Sveriges förenade studentkårer (SFS), 1 prop, 1978/79:100 redovisade jag beredningens förslag och uttalade att inget av alternativen kunde ligga tUl grund för en lösning av obligatoriefrågan. Regeringen föreslog därför att det obligatoriska medlemskapet i studerandesamman­slutningar tills vidare skulle behållas men att någon utvidgning av obliga­toriet till att omfatta samtliga studerande inom högskolan inte skulle ske. Riksdagen godkände förslagen (UbU 1978/79:25, rskr 1978/79:244).

Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) fick därefter i uppdrag atl följa tillämpningen av reglerna om vilka kategorier av studerande som borde stå utapför det obligatoriska medlemskapet i studerandesamman­slutning och att lämna förslag tUl sådana ändringar som kunde visa sig lämpliga.

UHÄ har redovisat erfarenheter av nuvarande ordning och utarbetat förslag tUl förändringar i gällande bestämmelser. Förslaget har av UHÄ remitterats tiU samtliga högskoleenheter, de statliga högskoleutbildningar­na i Halmstad och Skövde, Sveriges lantbruksuniversitet samt SFS. Ytt­randena har i stort varit positiva till förslaget. UHÄ har i skrivelse den 21 september 1981 redovisat detta. Skrivelsen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga.

Utredningen om den framtida hälso- och sjukvården samt motionsidrot­ten för studerande (studerandehälsovårdsutredningen, U 1980:03) har ny­ligen lagt fram sina förslag i betänkandet (SOU 1982:12) Hälsovård för högskolestuderande Förslag om hälsovård och motionsidrotl. Utredningen föreslår bl.a. att hälsovård inkl. motionsidrott skall komma högskolestu­derande på aUa orter till del, vilket inte är fallet för närvarande. 1 fråga om finansiering av verksamheten ulgår utredningen från alt bidrag lämnas dels av staten, dels av de studerande själva. Även om verksamheten kan bedrivas endast med statliga medel, är de studerandes egna bidrag enligl utredningen en förutsättning för att dagens ambitionsnivå skall kunna behållas. Utredningen anser vidare att en fortsatt kollektiv uttaxering av de studerande är den bästa möjligheten att tillförsäkra verksamheten erfor­derliga mede|. Utredningen anför slutligen att ett genomförande av UHÄ: s förslag om att alla studerande vid statliga högskoleenheter skall omfattas av obligatoriskt medlemskap i studerandesammanslulning enligl dess me­ning ökar de studerandes möjligheter att bära sin del av kostnaderna för verksamheten.

2    Föredragandens överväganden

Frågan om vilka studerande som f. n. omfattas av obligatoriet regleras i lagen (1977:219) om obligatoriska sluderandesammanslutningar och för­ordningen (1977:401) om obligatoriska sluderandesammanslutningar. Be­stämmelserna innebär att alla studerande vid statliga högskoleenheter är skyldiga att tillhöra studerandesammanslutning med följande undantag:

11    Riksdagen 1982/83. 1 saml. nr 27

Prop. 1982/83:27

6

1.

sådana studerande som bedriver studier för vilka det omedelbart före den I juli 1977, eller ifråga om studerande vid högskoleenhet som inrättats den 1 juli 1978 före detta datum, inle fanns skyldighet att tillhöra studeran­desammanslulning vid sådan läroanstalt i landet som helt eller delvis har gått upp i den högskoleenhet där studierna bedrivs,

2.

sådana studerande som bedriver studier som närmast motsvarar stu­dier för vilka del omedelbart före den I juli 1977, eller ifråga om studerande vid högskoleenhet som inrättades den 1 juli 1978 före delta datum, inte fanns skyldighet alt tillhöra studerandesammanslutning vid sådan läroan­stalt i landet, som helt eller delvis har gått upp i högskoleenhet,

3.

de studerande som deltar i utbildning som anordnas av högskoleenhe­ten på annan ort än högskoleorten.

Frågan om kårobligatoriet har samband med studeranderepresenta­tionen i högskoleorganen. Företrädare för de studerande har lagsladgad rätt att ingå i olika beslutande organ inom högskolan. Företrädarna utses av en elektorsförsamling som skall finnas vid varje högskoleenhet. Även studerande som inte är skyldiga alt tillhöra någon studerandesammanslut­ning har rätt att medverka vid utseendet av elektorer. Bestämmelser om elektorsförsamlingar finns i lagen (1977:220) om elektorsförsamling vid högskoleenhet samt i förordningen (1977:402) om elektorsförsamling vid högskoleenhet.

UHÄ rapporterar i skrivelsen alt antalet studerande som inte omfattas av obligatoriet och som heller inte tillhör någon frivillig studerandesam­manslulning är förhållandevis litet vid de statliga högskoleenheterna. De flesta studerande är enligt vad UHÄ har erfarit medlemmar antingen i en obligatorisk studentkår (motsv.) eller i en friviUig sammanslutning som täcker hela högskoleenheten eller viss utbildning. Flera frivilliga sluderan­desammanslutningar har anhållit hos UHÄ om att få bli obligatoriska.

Vad gäller tolkningen av bestämmelserna om obligatoriet råder enligt UHÄ oklarhet. Det finns betydande skillnader i uppfattningen mellan olika högskoleenheter om vilka studerande som skall omfattas av obligatoriet. Detta har bl.a. medfört att bestämmelserna tillämpas olika för en och samma typ av utbildning vid skilda högskoleenheter. Vidare råder det enligt UHÄ oklarhet och osäkerhet om hur nytillkommande utbildningar vid en högskoleenhet skall hanleras med avseende på obligatoriet.

UHÄ framhåller vidare att den nuvarande ordningen bl. a. innebär att en och samma utbildning vid olika högskoleenheter antingen kan vara förfalt­ningsmässigt förenad med obligatoriskt medlemskap eUer sakna bestäm­melser i detta avseende. Som exempel nämner UHÄ att sådan förskollä-rarutbildning, som före den 1 juli 1977 bedrevs vid lärarhögskola, är förbunden med obligatoriskt medlemskap medan samma utbildning, som före detta datum bedrevs vid förskoleseminarium, är undantagen från obligatoriet.

Skillnaderna och oklarheterna kan, menar UHÄ, inte försvaras principi-

Prop. 1982/83:27

7

ellt och leder dessutom lill betydande praktiska problem. UHÄ anser att det är uppenbart att reglerna om obligatoriskt medlemskap måste utformas efter mer enhefiiga principer.

Starka önskemål har enligt UHÄ också framförts om att etl system för att utse studeranderepresentanter skall skapas som inte innefattar elek­torsförsamlingen. Bestämmelserna om elektorsförsamling har medfört sto­ra arbetsinsatser och skapat onödig byråkrati. UHÄ anför att om det skäll vara möjligl att avskaffa elektorsförsamlingen och lägga motsvarande upp­gifter på studerandesammanslulningarna själva är en utvidgning av obliga­toriet till atl omfatta alla studerande nödvändig.

Mot bakgrund av del nu anförda lägger UHÄ fram ell förslag till en ny ordning som innebär dels att samtliga studerande vid statliga högskoleen­heter skall omfattas av obligatoriskt medlemskap i nägon form, dels all elektorsförsamlingen skall avskaffas. UHÄ:s förslag omfattar, med hänsyn till det utredningsarbete som pågått i huvudmannaskapsfrågan, inle den del av högskolan som har kommunalt huvudmannaskap.

För egen del får jag anföra följande. Jag har i de frågor jag kommer all behandla samrått med chefen för jordbruksdepartementet, eftersom nuva­rande bestämmelser om obligatorium och elektorsförsamlingar gäller ock­så för studerande vid högskoleutbildningar inom jordbruksdepartementets verksamhetsområde.

När jag i prop. 1978/79: 100 föreslog att det obligatoriska medlemskapet skulle behållas var det mol bakgrund av att någon bättre lösning inte stått att finna trots långvarigt utredningsarbete. Jag anförde då all, om det obligatoriska medlemskapet skulle ersättas av etl frivilligt, skulle del förut­sätta antingen en avsevärt sänkt ambitionsnivå i fråga om både studerande-facklig och studiesocial service eller ell behov av betydande statliga bidrag för verksamheten. Förutsättningarna har i dessa avseenden inte föränd­rats. Jag finner därför ingen anledning att nu ha en annan uppfattning i frågan om ett obligatoriskt medlemskap än den jag redovisade i nämnda proposition.

Den reglering som finns i dag utgår från de förhållanden som rådde före högskolereformen år 1977 och har således sin grund i den organisation för utbildningen som fanns då. I den nya högskoleorganisationen har elt bibe­hållande av en sädan reglering alltmer kommil atl framstå som ohållbar. Starka önskemål har framförts både från högskolemyndigheternas och de studerandes sida om en anpassning av reglerna till de förändrade förhållan­dena. Även jag anser all frägan om en studerande skall ha obligatoriskt medlemskap i studerandesammanslutning inte bör vara beroende av hur motsvarande utbildning anordnats tidigare. Alla studerande inom högsko­lan bör frän nu nämnda utgångspunkter behandlas lika. Ett obligatoriskt medlemskap i studerandesammanslulning bör därför enligt min mening avse alla studerande vid statliga högskoleenheter oavsett vilken utbildning de deltar i. I detta sammanhang vill jag också erinra om studerandehälso-

Prop. 1982/83:27

8

vårdsutredningens förslag, vars genomförande främjas av atl alla studeran­de tillhör en studerandesammanslulning.

För den kommunala högskoleutbildningen har någol obligatoriskt med­lemskap i studerandesammanslulning hittills inte aktualiserats. Jag anser därför att nägon förändring för de studerande inom kommunal högskoleut­bildning inle är påkallad. Jag konstaterar också alt studerandehälsovårds-utredningen inte föreslår några förändringar vad gäller hälsovården för studerande inom kommunal högskoleutbildning. Del statliga bidrag som utgår lill sammanslutningar av sådana studerande för studerandefackligt arbete förutsälts utgå även i fortsättningen.

Elektorsförsamlingen kom till för alt ge alla studerande möjlighet atl ha ett inflytande på studeranderepresentationen inom den statliga högskolan. Vid elt obligatoriskt medlemskap för alla kan studerandesammanslulning­arna i stället åta sig uppgiften att utse representanter i berörda organ. Jag anser detta vara en klar fördel inle minst därför alt elektorsförsamlingen upplevts som ett byråkratiskt och tungrott instrumenl för ändamålet.

Jag övergår nu till att behandla frågan om hur ett kårobligalorium, enligl vad jag nu förordat, närmare bör utformas.

UHÄ föreslår atl två typer av obligatoriskt medlemskap i studerande­sammanslulning skall förekomma, nämligen fullt medlemskap och begrän­sat medlemskap.

Eftersom alla studerande har nytta av den studerandefackliga verksam­heten skall medlemskapet alltid omfatta denna del av verksamheten. Enligl UHÄ:s mening bör inga undantag medges i detta avseende. Studerande som inte har möjlighet alt fullt utnyttja den service som de erbjuds i fråga om studiesocial verksamhet m. m. bör enligt UHÄ kunna få begränsat medlemskap och erlägga en reducerad medlemsavgift.

UHÄ:s förslag innebär alt fullt medlemskap tillkommer dels dem som studerar på allmän, lokal eller individuell utbildningslinje med undantag för studerande i distansundervisning eller i utbildning som är förlagd lill annan ort än högskoleorten, dets dem som studerar enstaka kurser i slörre om­fattning. Även för dem som genomgår forskarutbildning bör, enligl UHÄ:s mening, gälla fullt medlemskap med undanlag för forskarstuderande med låg aktivitetsgrad.

Begränsat medlemskap bör enligl UHÄ kunna gälla för alla andra stude­rande. UHÄ föreslår att riktlinjer för medlemskapet skall meddelas cen­tralt och att det bör ankomma på vederbörande högskolestyrelse atl med hänsyn lill de praktiska förutsättningarna besluta om den lokala tillämp­ningen. UHÄ understrykeratt någon fullständig rättvisa aldrig kan nås och att det är angeläget att undvika atl den föreslagna ordningen leder lill tyngande, byråkratiska inslag i högskoleadminislralionen. En viss lokal frihet atl hantera centralt meddelade rambestämmelser är därför enligl UHÄ:s mening nödvändig.

Jag delar UHÄ:s uppfattning all det med hänsyn till studerandegrupper-

Prop. 1982/83:27

9

nas sammansättning är motiverat med två typer av obligatoriskt medlem­skap. De riktlinjer som UHÄ föreslagit anser jag ändamålsenliga. Det bör ankomma på regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer all utfärda närmare riktlinjer och föreskrifter i detta avseende.

Obligatoriet gäller f.n. medlemskap i dels student- eller elevkår, dels i förekommande fall nation eller fakultetsförening. UHÄ utgår - mot bak­grund av att det primära syftet med obligatoriet är att garantera den studerandefackliga och studiesociala verksamheten - alt obligatoriet i princip skall avse student- eller elevkår, för vilket UHÄ använder den sammanfattande termen studerandekår. UHÄ anser inte att del finns an­ledning alt ha några särskilda föreskrifter om fakultetsförening. Vad natio­nerna beträffar föreslår UHÄ med hänsyn till deras i vart fall i Uppsala omfattande fastighetsinnehav att det obligatoriska medlemskapet skall avse även dem.

Jag delar UHÄ:s uppfattning alt obligatoriet för varje studerande i princip bör avse medlemskap i en studerandekår. Vid flertalet universitet förekommer emellertid sedan lång tid tillbaka medlemskap inle bara i en sammanslutning som motsvarar studerandekår utan också i skUda sam­manslutningar som nationer och fakultetsföreningar. Dessa driver en verk­samhet som i allmänhet kompletterar den gemensamma sammanslutning­ens. Nationerna i Uppsala och[REDACTED_EFTERNAMN] intar i detta avseende en särställning. Det är enligt min mening angeläget att möjlighelerna för de studerande atl bedriva en gemensam studerandefacklig och studiesocial verksamhel inte försämras. Etl avskaffande av det obligatoriska medlemskapet i nationer och fakultetsföreningar skulle för denna verksamhel kunna innebära av­bräck som kan få negativa konsekvenser för lång tid. Stockholms universi­tets studentkår har framhållit att den på grund av det stora antalet medlem­mar har svårt att överta de uppgifter och de servicefunktioner som fakul-tetsföreningama nu ger de studerande. Jag anser det viktigt alt den verk­samhet som nationer och fakultetsföreningar bedriver kan garanteras även i fortsättningen. Jag förordar därför att det obligatoriska medlemskapet i nationer och fakultetsföreningar består. Obligatoriet bör i detta avseende inte utvidgas till att avse andra studerande än sådana som i dag omfattas av det. Mkt förslag innebär att vissa svårigheter all avgöra vilka studerande som skaU omfattas av obligatoriet i denna del kvarstår. Beslut i sådana frågor bör enligt min mening fattas av högskolestyrelsen. Det obligatoriska medlemskapet i nationer och fakultetsföreningar har visst samband med frågor om fullt eller begränsat medlemskap i studerandesammanslutning. 1 sitt fortsatta uppföljningsarbete bör UHÄ därför undersöka möjligheten att knyta samman medlemskapet i nationer och fakultetsföreningar med frå­gan om vilka som skaU omfattas av det fulla medlemskapet.

UHÄ anser att det normala bör vara att varje högskoleenhet har en studerandekår. Det kan emellertid vid universiteten och vid högskoleen­heter på "dubbelorter" (typ Sundsvall/Härnösand) finnas skäl att möjlig-

Prop. 1982/83:27

10

göra en ordning med flera studerandekårer. Beslut i sådana frågor bör enligt UHÄ grundas på opinionen bland de berörda och på lokala förulsätt­ningar samt fattas av högskolestyrelsen. Denna bör också meddela erfor­derliga föreskrifter om de studerandes fördelning mellan kårerna och om hur dessa skall samverka vid utseende av studeranderepresentanter i hög­skoleorganen.

UHÄ framhåller atl den offentligrätlsliga regleringen av studerandesam­manslutningarna bör inskränkas lill ell minimum. Sålunda bör stadga för sammanslutning vad avser dels former för beslul om avgifter och avgifts­typer, dels val av fullmäktigeförsamling godkännas av högskolestyrelse. Vidare bör möjlighet finnas alt få vissa beslut prövade, om dessa anses strida mot sammanslutningens ändamål.

Jag ansluter mig lill UHÄ: s uppfattning atl en studerandekår vid varje enhet bör vara den normala ordningen. Därigenom uppnås enligl min mening de bästa förutsättningarna för att studerandekårerna skall kunna tillvarata samtliga studerandes intressen. Den kårorganisation som finns i dag bygger emellertid på den ordning som gällde före högskolereformen. Vid några högskoleenheter finns det därför flera självständiga kårer. Det förhållandel alt obligatoriet utvidgas till alt avse alla studerande vid hög­skoleenheterna motiverar enligl min mening inte atl frågan hur många kårer det skall finnas vid varje enhet regleras förfaltningsmässigt. Organi­sationen bör bygga på de kårer som finns i dag och det bör ankomma på regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer atl ange dessa. Beslut om sammanslagning av kårer bör kunna fattas av sammanslutning­arna själva men sådana beslut bör underställas regeringen eller den myn­dighet regeringen bestämmer.

Frågan om antalet kårer vid en högskoleenhet har samband med hur studeranderepresentanterna i högskoleenhetens organ utses. Även denna ordning underiätlas av alt endast en studerandekår finns vid varje enhet. Om flera studerandekårer finns, bör dessa kunna träffa överenskommelse om hur representanterna skall utses. Om sådan inte kan nås, får högskole­styrelsen fatta beslut om hur representanterna skall utses.

Studerandesammanslulnings stadga bör fastslå att sådan sammanslut­ning har tUl uppgift att främja medlemmarnas studier och vad som har sammanhang med dessa. Stadgarna bör vidare innehålla beslämmelser som innebär att sammanslutningen har en demokratisk beslutsordning.

Jag anser vidare, i likhet med UHÄ, all det bör finnas möjlighel för medlemmar i sammanslutning att få giltigheten av beslul prövat om del uppenbarligen anses strida mot sammanslutningens ändamål.

Det bör ankomma på regeringen eller myndighet som regeringen bestäm­mer att meddela bestämmelser i de avseenden jag nu har berört.

Jag vill slutligen ta upp frågan om formerna för regleringen av kårobliga­toriet.

Enligt 2 kap. 2 § regeringsformen (RF) är varje medborgare gentemot det

Prop. 1982/83:27

11

allmänna skyddad mol tvång atl tillhöra sammanslutning för åskådning (negativ föreningsfrihet). Sluderandesammanslutningar utgör emellertid inte sådana föreningar och omfattas därtor inle av reglerna om den nega­tiva föreningsfriheten. Det är således inte oförenligt med föreskrifterna i RF alt ålägga de studerande att vara medlemmar i studerandesammanslut­ningar. Fråga uppkommer då om det är riksdagen eller regeringen som skall besluta om kårobligatoriet.

De grundläggande föreskrifterna om högskolan finns i högskolelagen (1977:218). Riksdagen har således genom lag gett vissa föreskrifter om högskolans utbUdning och organisation. Föreskrifterna om verkställighe­ten av högskolelagen finns i den av regeringen beslutade högskoleförord­ningen (1977:263). Utöver föreskrifter om verkställigheten av högskolela­gen innehåller högskoleförordningen sådana föreskrifter om verksamheten som inte är behandlade i lagen och som regeringen kan besluta om. Före­skrifter om åligganden för enskilda eller föreskrifter som i övrigt avser ingrepp i deras personliga eller ekonomiska förhållanden skall enligt 8 kap. 3 § RF alltid meddelas genom eller med slöd av lag. Kravet på lag gäller dock inte när föreskrifterna om åligganden för enskilda ingår som en del i en reglering som till sin typ är gynnande för enskilda.

Samhället ställer högskoleutbildning lUl förfogande för dem som vill ha den. Regleringen om högskoleutbildning är därmed till sin karaktär gyn­nande för enskUda. Kårobligatoriet ingår endasi som elt delmoment i denna gynnande reglering. Detta förhållande får anses medföra all skyl­digheten alt vara ansluten till en studerandesammanslutning - sedd i sitt sammanhang - inte innefattar sådana åligganden för de studerande eller sådana ingrepp i övrigt i de studerandes personliga eller ekonomiska för­hållanden som avses i 8 kap. 3 § RF. Regeringen bör därför vara behörig att meddela de föreskrifter om obligatoriska studerandesammanslutningar som kan behövas. Sådana föreskrifter kan emellertid innebära en inskränk­ning av den rätt att gå igenom utbildning inom högskolan som riksdagen har beslutat om genom högskolelagen. Eftersom regeringen inte kan beslu­ta om föreskrifter som är oförenliga med lagen krävs att denna komplet­teras med en föreskrift att regeringen får meddela bestämmelser om skyl­dighet för de studerande att tillhöra studerandesammanslutning. Förslag om en sådan ändring i högskolelagen har upprättals inom utbildningsdepar­tementet och bör fogas lill detta protokoll.

Att utse ledamöter i statliga organ är en form av myndighetsutövning. Studerandekårerna är emellertid att anse som enskilda rättssubjekt. Skall kårerna anförtros förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutöv­ning måste det enligt 

II 

kap. 6§ tredje stycket RF ske med stöd av lag. Beslämmelser härom bör tas in i lagen (1976:1046) om överiämnande av förvaltningsuppgifter inom utbildningsdepartementets verksamhetsområ­de. Ett förslag lill lag om ändring i denna lag har därför upprättals inom

Prop. 1982/83:27

12

departementet. Med hänsyn lill ändringens art anser jag att lagrådet inte behöver höras i ärendet. Förslagel bör fogas lill protokollet.

Den ordning för obligatoriskt medlemskap som jag nu har föreslagit bör träda i kraft den 1 juli 1983. Det är tveksamt om studerandekårerna därefter hinner utse sina representanter i berörda högskoleorgan inför läsåret 1983/84. För att alla studerande vid en högskoleenhet skall garante­ras möjlighet till inflytande vid utseende av representanter bör den nya ordningen härför träda i kraft först den 1 juli 1984.

3   Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att anta de inom utbildningsdeparlementet upprättade förslagen till

1.

lag om ändring i högskolelagen (1977:218),

2.

lag om ändring i lagen (1976:1046) om överlämnande av förvaltnings­uppgifter inom utbildningsdepartementets verksamhetsområde,

3.

lag om upphävande av lagen (1977:219) om obligatoriska studerande­sammanslutningar ,

4.

lag om upphävande av lagen (1977:220) om elektorsförsamling vid högskoleenhet.

4   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposilion föreslå riksdagen atl antaga de förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Prop. 1982/83:27

13

Bilaga

UNIVERSITETS- OCH H

Ö

GSKOLE

Ä

MBETET Byr

å

n f

ö

r f

ö

rvaltningsfr

å

gor Avdelningsdirekt

ö

r H Isacson, UH

731-4584-79 1981-09-21       Regnr 731-541-81

Regeringen

Utbi1dni ngsdepartementet

TilT

å

mpningen av lagen (1977:219) om obligatoriska studeran­

desammanslutningar och lagen (1977:220) om elektorsf

ö

rsam-

ling vid h

ö

gskoleenhet________________________ 

Regeringen har 1979-06-14 uppdragit 

å

t UH

Ä

 att f

ö

lja till

ä

mp­ningen av reglerna om vilka studerande som b

ö

r st

å

 utanf

ö

r det obligatoriska medlemskapet i studerandesammanslutning och att l

ä

mna f

ö

rslag till s

å

dana 

ä

ndringar som kan visa sig l

ä

mpliga. UHA redovisar i det f

ö

ljande detta uppdrag.

Bakgrund

Riksdagen fattade efter f

ö

rslag i prop 1976/77:59 om utbild­ning och forskning inom h

ö

gskolan m m principbeslut om att skyldigheten att tillh

ö

ra studerandesammanslutning skulle av­skaffas (UbU 1976/77:20, rskr 1976/77:246). Statsmakternas behandling av fr

å

gan grundades p

å

 det f

ö

rslag som obligatorie­kommitt

é

n redovisat i sitt bet

ä

nkande (SOU 1976:14) K

ä

robli­gatorium?. Det var emellertid inte m

ö

jligt att avskaffa obli­gatoriet vid den tidpunkt d

å

 h

ö

gskolereformen genomf

ö

rdes, dvs 1977-07-01. Ett f

ö

rverkligande f

ö

rutsatte bl a 

ö

verl

ä

gg­ningar mellan ber

ö

rda parter, dvs staten och i f

ö

rsta hand Sveriges f

ö

renade studentk

å

rer (SFS). F

ö

r att bereda underlag f

ö

r dessa 

ö

verl

ä

ggningar tillkallades en s

ä

rskild utredare (obligatorieberedningen), som redovisade sina 

ö

verv

ä

ganden och f

ö

rslag i maj 1978. F

ö

rslagen var utformade som alterna­tiva modeller,

I prop 1978/79:100 (bil 2 s 425 ff) anf

ö

rde utbildningsmi­nistern - i anslutning till obligatorieberedningens f

ö

rslag -att ett avskaffande av obligatoriet skulle medf

ö

ra ett stat­ligt bidrag till studentk

å

rerna p

å

 ca 20 milj kr och att det i r

å

dande ekonomiska l

ä

ge skulle vara sv

å

rt att bereda utrym­me f

ö

r ett s

å

dant bidrag. Ett avskaffande av det obligatoris­ka medlemskapet skulle d

ä

rf

ö

r medf

ö

ra en betydande nedtrapp-ning av den verksamhet studentk

å

rerna bedrev med p

å

f

ö

ljd att den studerandefackliga bevakningen allvarligt skulle f

ö

rsvagas och den sociala servicen kraftigt f

ö

rs

ä

mras. Utbildningsmi­nistern var under s

ä

dana f

ö

rh

å

llanden beredd att l

å

ta de prin­cipiella inv

ä

ndningarna mot det obligatoriska medlemskapet komma i andra hand och f

ö

rordade d

ä

rf

ö

r att obligatoriet tills vidare skulle bibeh

å

llas.

Utbildningsministern anf

ö

rde vidare, att det vid ett bibeh

å

l­lande av det obligatoriska medlemskapet skulle bli n

ö

dv

ä

ndigt att ta st

ä

llning till om den nuvarande regleringen borde be­st

å

 eller om obligatoriet borde utvidgas till att omfatta

Prop. 1982/83:27

14

samtliga studerande inom i vart fall den statliga h

ö

gskolan. Med h

ä

nsyn till att de principiella inv

ä

ndningarna mot obli­gatoriet i sig fortfarande kvarstod och med h

ä

nsyn till att n

å

got mer betydande missn

ö

je mot det nuvarande systemet inte kunde m

ä

rkas bland de studerande sj

ä

lva, ans

å

g utbild­ningsministern att det d

å

 inte kunde bli fr

å

ga om att utvidga obligatoriet. Den reglering som fanns borde i st

ä

llet fort­s

ä

tta att g

ä

lla tills vidare. I syfte att minska oklarheterna vid tolkningen av de ber

ö

rda best

ä

mmelserna aviserades emel­lertid det inledningsvis n

ä

mnda uppdraget 

å

t UH

Ä

 att f

ö

lja till

ä

mpningen av dessa.

Riksdagen hade inget att erinra mot vad s

å

lunda anf

ö

rts (UbU 1978/79:25, rskr 1978/79:244).

Nuvarande best

ä

mmelser om obligatoriet

Lagen (1977:219) om obligatoriska studerandesammanslutningar tillkom i anslutning till h

ö

gskolereformen och reglerar vil­ka studerande som skall omfattas av obligatoriet m m. Lagen 

ä

r att betrakta som en 

ö

verg

å

ngsanordning, vilken skulle g

ä

l­la intill dess obligatoriet helt hade avskaffats. Enligt la­gen skall de studerandekategorier omfattas av obligatoriet som f

ö

re 1977-07-01, f

ö

r de konstn

ä

rliga h

ö

gskolorna i Stock­holm 1978-07-01, hade skyldighet att tillh

ö

ra studerandesam­manslutning. N

å

gon utvidgning av obligatoriet till nya stu­derandegrupper till

å

ter inte lagen.

I anslutning till n

ä

mnda lag utf

ä

rdades 

ä

ven en f

ö

rordning (1977:401) om obligatoriska studerandesammanslutningar, som reglerar vilka studerandegrupper som undantagits fr

å

n obli­gatoriet. Dessa grupper 

ä

r f

ö

ljande:

1)

S

å

dana studerande som bedriver studier f

ö

r vilka det omedelbart f

ö

re 1977-07-01, eller i fr

å

ga om studerande vid h

ö

gskoleenhet som har inr

ä

ttats 1978-07-01 f

ö

re detta datum, inte fanns skyldighet att tillh

ö

ra studerandesammanslutning.

2)

S

å

dana studerande som bedriver studier som n

ä

rmast mot­svarar studier f

ö

r vilka det omedelbart f

ö

re 1977-07-01, eller i fr

å

ga om studerande vid h

ö

gskoleenhet som har inr

ä

ttats 1978-07-01 f

ö

re detta datum, inte fanns skyldighet att till­h

ö

ra studerandesammanslutning vid s

å

dan l

ä

roanstalt, i landet, som helt eller delvis har g

å

tt upp i h

ö

gskoleenhet.

3)

De studerande som deltar i utbildning som anordnas av h

ö

gskoleenheten p

å

 annan ort 

ä

n h

ö

gskoleorten.

Elektorsf

ö

rsamli ngen

Genom h

ö

gskolereformen fick f

ö

retr

ä

dare f

ö

r de studerande en lagstadgad r

ä

tt att som fullv

ä

rdiga ledam

ö

ter ing

å

 i olika beslutande organ inom h

ö

gskolan. Det bed

ö

mdes h

ä

rvid som n

ö

d­v

ä

ndigt att skapa former f

ö

r att utse studeranderepresentan­ter som garanterade samtliga ber

ö

rda studerande, oberoende av om de omfattades av obligatoriet eller ej, m

ö

jligheter att medverka. D

ä

rf

ö

r inr

ä

ttades f

ö

r varje h

ö

gskoleenhet ett nytt organ - elektorsf

ö

rsamlingen. Best

ä

mmelser om elektorsf

ö

rsam­ling finns i lagen (1977:220) om elektorsf

ö

rsamling vid h

ö

g­skoleenhet samt i f

ö

rordningen (1977:402) om elektorsf

ö

rsam­ling vid h

ö

gskoleenhet.

Prop. 1982/83:27v

15

Nuvarande f

ö

rh

å

llanden i fr

å

ga om medlemskap i studerande-sammanslutning

Det finns f

ö

r n

ä

rvarande studerandesammanslutningar vid lan­dets samtliga h

ö

gskoleenheter. Vid den enhet som vid h

ö

gsko­lereformens genomf

ö

rande saknade s

å

dan sammanslutning - h

ö

g­skolan i Eskilstuna/V

ä

ster

å

s - har s

å

lunda efter reformen bildats en studentk

å

r med frivilligt medlemskap; 

Ä

ven i Sundsvall har bildats en s

å

dan frivillig studentk

å

r. Dessa och andra sammanslutningar av studerande, som inte omfattas av obligatoriet, f

å

r bidrag till sin verksamhet fr

å

n anslaget Vissa s

ä

rskilda utgifter inom h

ö

gskolan 

m 

m, anslagsposten Till universitets- och h

ö

gskole

ä

mbetets disposition. Flera frivilliga studerandesammanslutningar har dessutom hos UH

Ä 

anh

å

llit om att f

å

 bli obligatoriska.

Enligt vad UH

Ä

erfarit 

ä

r vid de statliga h

ö

gskoleenheterna antalet studerande som inte omfattas av obligatoriet och som inte heller tillh

ö

r n

å

gon frivillig studerandesammanslutning f

ö

rh

å

llandevis litet. De flesta studerande 

ä

r allts

å

 medlemmar antingen i en obligatorisk studentk

å

r (motsvarande) eller i en frivillig sammanslutning som t

ä

cker antingen hela h

ö

gskole- 

enheten eller viss utbildning.

Erfarenheter av nuvarande ordning

F

ö

r att kunna g

ö

ra den uppf

ö

ljning av lagtill

ä

mpningen som regeringens uppdrag till UH

Ä

 inneb

ä

r har UH

Ä

uts

ä

nt en f

ö

r­fr

å

gan till samtliga h

ö

gskoleenheter om hur lagen om obliga­toriska studerandesammanslutningar och lagen om elektorsf

ö

r­samling till

ä

mpats och tolkats. Svar har inkonimit fr

ä

n prak­tiskt taget samtliga h

ö

gskoleenheter.

Allm

ä

nt kan konstateras att man vid h

ö

gskoleenheterna anser att elektorsf

ö

rsamlingen skapat on

ö

dig byr

å

krati och p

å

 vissa h

å

ll medf

ö

rt stor arbetsinsats. Vid n

å

gon enstaka h

ö

gskoleen­het har n

å

gon f

ö

rsamling f

ö

rst inte inr

ä

ttats p

å

grund av mot­st

å

nd fr

ä

n de studerandes sida. Detta f

ö

rh

å

llande har emeller­tid sedermera r

ä

ttats till. P

å

andra st

ä

llen utg

ö

r alla stu­derande elektorsf

ö

rsamling, s

å

vid vissa av de konstn

ä

rliga h

ö

gskolorna i Stockholm.

Vad g

ä

ller tolkningen av best

ä

mmelserna r

ö

rande vilka stu­derande som inte skall omfattas av obligatoriet r

å

der oklar­het och betydande skillnader i uppfattningen mellan olika h

ö

gskoleenheter. Detta har bl a medf

ö

rt olikheter i till

ä

mp­ningen av best

ä

mmelserna f

ö

r en och samma typ av utbildning.

Det nuvarande arrangemanget, d

ä

r det vid de statliga h

ö

gsko­leenheterna finns tv

å

 kategorier av studerande: dels s

å

dana som omfattas av obligatoriet, dels s

ä

dana som inte g

ö

r det, var - som framg

å

tt ovan - ursprungligen endast avsett som ett provisorium intill dess obligatoriet helt hade avskaffats. Enligt riksdagens beslut skall obligatoriet nu tills vidare best

å

. Enligt UH

Ä

:s mening 

ä

r det i detta l

ä

ge uppenbart att reglerna ora obligatoriskt medlemskap m

å

ste utformas efter mer enhetliga principer. Den nuvarande ordningen inneb

ä

r bl a att en och samma utbildning vid olika h

ö

gskoleenheter anting­en kan vara f

ö

rfattningsm

ä

ssigt f

ö

renad med obligatoriskt med-

Prop. 1982/83:27

16

lemskap eller helt sakna best

ä

mmelser om s

å

dant. Som exempel kan n

ä

mnas att s

å

dan f

ö

rskoll

ä

rarutbildning, som f

ö

re 1977-07-01 bedrevs vid l

ä

rarh

ö

gskola, 

ä

r f

ö

rbunden med obligato­riskt medlemskap, medan samma utbildning, som f

ö

re h

ö

gskole­reformen bedrevs vid f

ö

rskoleseminarium, 

ä

r undantagen fr

å

n obligatoriet.

Vidare r

å

der det - en f

ö

r varje 

å

r v

ä

xande - oklarhet och os

ä

kerhet om hur olika vid en h

ö

gskoleenhet nytillkommande utbildningar skall hanteras med avseende p

å

 obligatoriet. P

å 

detta omr

å

de r

å

der skilda till

ä

mpningar vid i huvudsak de mindre h

ö

gskoleenheterna.

Skillnader och oklarheter av h

ä

r ber

ö

rda slag kan inte f

ö

r­svaras principiellt och leder d

ä

rtill till betydande prak­tiska problem.

Det framst

å

r vidare som ett starkt 

ö

nskem

å

l fr

ä

n b

å

de de stu­derande och andra inom h

ö

gskolan att ett system f

ö

r att utse studeranderepresentanter skall skapas, som inte innefattar elektorsf

ö

rsamlingen. Denna upplevs allm

ä

nt som en byr

å

kra­tisk konstruktion. Skall det vara m

ö

jligt att avskaffa elek­torsf

ö

rsamlingen och l

ä

gga motsvarande uppgifter p

ä

 studeran­desammanslutningarna sj

ä

lva, 

ä

r emellertid en vidgning av ob­ligatoriet till alla studerande n

ö

dv

ä

ndig.

F

ö

rslag till ny ordning

Best

ä

mmelserna om medlemskap i studerandesammanslutning b

ö

r mot ovan n

ä

mnda bakgrund enligt UH

Ä

;s mening nu revideras med sikte p

å

 st

ö

rsta m

ö

jliga enhetlighet och r

ä

ttvisa f

ö

r de studerande inom den statliga h

ö

gskolan. Samtidigt b

ö

r regel­systemet s

å

 l

å

ngt som m

ö

jligt befrias fr

å

n tyngande, byr

å­

kratiska inslag.

UH

Ä

 har d

ä

rf

ö

r utarbetat ett f

ö

rslag till ny ordning, som inneb

ä

r dels att samtliga studerande vid statlig h

ö

gskole­enhet skall omfattas av obligatoriskt medlemskap i n

å

gon form, dels att elektorsf

ö

rsamlingen avskaffas. Vad avser den offentliga regleringen av studerandesammanslutning grundar sig f

ö

rslaget i huvudsak p

å

 alternativ B i obligatoriekom­mitt

é

ns ovan n

ä

mnda bet

ä

nkande, dock med vissa viktiga modi­fieringar vad g

ä

ller besv

ä

rsm

ö

jligheterna. UH

Ä

har remitterat f

ö

rslaget till samtliga h

ö

gskoleenheter, de statliga h

ö

gsko­leutbildningarna i Halmstad och Sk

ö

vde. Sveriges lantbruks-        

j _ 

universitet samt SFS. Yttrandena, vilka bifogas, har i stort varit positiva till f

ö

rslaget.

Betr

ä

ffande den kommunala delen av h

ö

gskolan har UH

Ä

inte bed

ö

mt det som meningsfullt att nu ta upp fr

ä

gan om obliga­toriskt medlemskap i studerandesammanslutning beroende p

å

det utredningsarbete som bedrivits i huvudmannaskapsfr

å

gan. Rent principiellt finns det emellertid inte n

å

got hinder att in­f

ö

ra en ordning motsvarande den som UH

Ä

 har f

ö

reslagit f

ö

r den statliga delen av h

ö

gskolan. D

ä

remot kan det finnas prak­tiska inv

ä

ndningar. Fr

ä

gan om ett obligatorium f

ö

r den kommu­nala h

ö

gskolan har emellertid aldrig diskuterats mera konkret och ett n

ä

rmare utredningsarbete 

ä

r d

ä

rf

ö

r n

ö

dv

ä

ndigt f

ö

r den h

ä

ndelse statsmakterna skulle vilja j

ä

mst

ä

lla de studerande i

Prop. 1982/83:27

17

kommunal h

ö

gskoleutbildning med de studerande i den statliga utbildningen i h

ä

r ber

ö

rt avseende. UH

Ä

 f

ö

ruts

ä

tter att stats­makterna i anslutning till sin behandling av huvudmannaskaps­kommitt

é

ns f

ö

rslag tar st

ä

llning i denna principfr

å

ga.

Obligatoriekommitt

é

n tog i sitt bet

ä

nkande (s 80 ff) upp fr

å

gan om en s

ä

rbehandling av vissa studerandegrupper med avseende p

å

obligatoriska avgifter till studerandefacklig och studiesocial verksamhet. Kommitt

é

n ans

å

g att studerande som inte har m

ö

jlighet att fullt ut utnyttja den service m m, som de erbjuds i fr

å

ga om studiesocial verksamhet, borde kun­na undantas fr

ä

n avgiftsskyldighet i denna del. Som motiv f

ö

r s

å

dana undantag anf

ö

rdes faktorer som yrkesverksamhet, stadigvarande vistelse utanf

ö

r studieorten och begr

ä

nsad l

ä

ngd av den avsedda utbildningen. D

ä

remot menade kommitt

é

n att alla slag av studerande drar nytta och ber

ö

rs av den studerandefackliga verksamheten. Vad g

ä

ller avgifter f

ö

r s

å­

dan verksamhet borde d

ä

rf

ö

r principiellt inga undantag med­ges.

Den utveckling av studerandegruppens sammans

ä

ttning som skett i och med h

ö

gskolereformen - med ett 

ö

kat antal vuxen- och deltidsstuderande - stryker enligt UH

Ä

:s mening under vikten av en differentiering av det ber

ö

rda slaget. I sammanhanget kan n

ä

mnas att SFS v

å

ren 1980 rekommenderat medlemsk

å

rerna att differentiera k

å

ravgifterna med h

ä

nsyn till bl a utbildning­ens l

ä

ngd och omfattning.

UH

Ä

 har f

ö

r sin del bed

ö

mt fr

å

gan om en avgiftsdifferentiering vara s

å

 v

ä

sentlig att den i fr

å

ga om principerna b

ö

r regle­ras av statsmakterna. UH

Ä

 har vidare funnit att en v

ä

g att praktiskt l

ö

sa fr

å

gan 

ä

r att inf

ö

ra tv

å

 typer av obligato­riskt medlemskap i studerandesammanslutning: 1) fullt med­lemskap och 2) begr

ä

nsat medlemskap, varvid det senare skulle inneb

ä

ra en reducerad avgift.

Varje f

ö

rs

ö

k att finna l

ä

tt till

ä

mpbara kriterier f

ö

r vilka studerande som b

ö

r f

å

 begr

ä

nsat medlemskap inneb

ä

r sj

ä

lvfal­let utomordentliga sv

å

righeter med tanke p

å

 hur m

å

ngfasette­rad verksamheten inom h

ö

gskolan och ocks

å

sj

ä

lva studerande­gruppen 

ä

r. N

å

gon fullst

ä

ndig r

ä

ttvisa kan aldrig uppn

ä

s och det 

ä

r ocks

ä

angel

ä

get att undvika att den f

ö

reslagna ord­ningen leder till tyngande, byr

å

kratiska inslag i h

ö

gskole­administrationen. En viss lokal frihet att hantera centralt meddelade rambest

ä

mmelser 

ä

r d

ä

rf

ö

r enligt UH

Ä

:s mening n

ö

d­v

ä

ndig. UH

Ä

 anser att f

ö

ljande riktlinjer b

ö

r g

ä

lla.

Fullt medlemskap b

ö

r tillkomma dels dem som studerar p

å

all-m

ä

n,lokal eller individuell utbildningslinje (med undantag f

ö

r studerande i distansundervisning eller i utbildning som 

ä

r f

ö

rlagd till annan ort 

ä

n h

ö

gskoleorten), dels dem som studerar enstaka kurser i st

ö

rre omfattning. En riktpunkt f

ö

r gr

ä

nsdragningen kan h

ä

r vara att ber

ö

rd/a kurs/er viss termin skall omfatta sammanlagt minst 10 po

ä

ng. 

Ä

ven f

ö

r dem som ge­nomg

å

r forskarutbildning b

ö

r, enligt UH

Ä

:s mening, i princip g

ä

lla fullt medlemskap. Dock b

ö

r forskarstuderande som har l

å

g aktivitetsgrad kunna f

å

 begr

ä

nsat medlemskap.

Begr

ä

nsat medlemskap b

ö

r g

ä

lla f

ö

r alla andra studerande. Det­ta inneb

ä

r att i princip alla som viss termin deltar i enbart

Prop. 1982/83:27

I

en eller flera enstaka kurser omfattande sammanlagt mindre

ä

n 10 po

ä

ng b

ö

r ha begr

ä

nsat medlemskap.

Utifr

å

n dessa riktlinjer b

ö

r det ankomma p

å

vederb

ö

rande h

ö

g­skolestyrelse att med h

ä

nsyn till de praktiska f

ö

ruts

ä

ttning­arna besluta om den lokala till

ä

mpningen, innefattande fr

å

gan vilket formellt underlag som skall kr

ä

vas f

ö

r beslut om be­gr

ä

nsat medlemskap f

ö

r enskild studerande.

Vilka r

ä

ttigheter och f

ö

rm

å

ner en studerande med begr

ä

nsat medlemskap skall 

å

tnjuta b

ö

r enligt UH

Ä

:s mening best

ä

mmas av vederb

ö

rande studerandesammanslutning. Dock m

å

ste det finnas en f

ö

rfattningsreglerad r

ä

ttighet f

ö

r 

ä

ven s

å

dan med­lem att f

ä

deltaga i valet av ledam

ö

ter i det organ inom sammanslutningen, som beslutar om hur f

ö

retr

ä

dare f

ö

r de studerande i olika beslutande organ inom h

ö

gskoleenheten skall utses, eller som sj

ä

lva utser dessa.

Vilka sammanslutningar skall finnas?

I samband med 1977 

å

rs beslut gjordes ingen pr

ö

vning av fr

å­

gan om vilka sammanslutningar obligatoriet skall avse, utan den struktur i fr

å

ga om obligatoriska sammanslutningar som fanns f

ö

re h

ö

gskolereformen f

ö

rdes ograverad 

ö

ver till den nya organisationen. I samband med en mera definitiv l

ö

sning av obligatoriefr

å

gan m

å

ste man rimligen samlat pr

ö

va vilka slag av studerandesammanslutningar obligatoriet skall avse och hur beslut om indelningen i s

å

dana sammanslutningar skall fattas.

Obligatoriet g

ä

ller f

ö

r n

ä

rvarande dels student- eller elev­k

å

r, dels - i fr

å

ga om universiteten - nation eller "student­f

ö

rening f

ö

r fakultet" (fakultetsf

ö

rening). Det prim

ä

ra syf­tet med obligatoriet 

ä

r att garantera den studerandefackliga och studiesociala verksamheten. UH

Ä

 utg

å

r mot den bakgrunden fr

å

n att obligatoriet i princip skall avse student- eller elevk

å

r. I forts

ä

ttningen anv

ä

nds med h

ä

nsyn till terminolo­gin i h

ö

gskolef

ö

rfattningarna den sammanfattande termen stu­derandek

å

r.

N

å

gon anledning att ha s

ä

rskilda f

ö

reskrifter om medlemskap i fakultetsf

ö

rening finns inte. Fakultetsindelningen g

ä

ller numera inte f

ö

r den grundl

ä

ggande utbildningen. Behov av s

ä

r­skilda anordningar f

ö

r studerande inom s

ä

rskilda utbildnings­omr

å

den - oavsett den 

ä

ldre organisationen - b

ö

r kunna till­godoses inom ramen f

ö

r den nya k

ä

rorganisationen.

I fr

å

ga om nationerna i Uppsala och[REDACTED_EFTERNAMN] f

ö

religger s

ä

rskilda f

ö

rh

å

llanden med h

ä

nsyn till deras, s

ä

rskilt f

ö

r Uppsalas del, omfattande fastighetsinnehav. UH

Ä

 har inte haft anledning att i detta sammanhang n

ä

rmare g

å

in p

å

 hith

ö

rande fr

å

gor och r

ä

knar d

ä

rf

ö

r med att det tills vidare skall finnas s

ä

rskilda f

ö

reskrifter om obligatoriskt medlemskap i nation f

ö

r studeran­de vid n

ä

mnda tv

å

 universitet. Den utvidgning ocks

å

 av na­tionsobligatoriet som detta inneb

ä

r kan naturligtvis prin­cipiellt ifr

å

gas

ä

ttas men UH

Ä

 anser att de praktiska f

ö

rdelar­na med en enhetlig ordning g

ö

r den f

ö

rsvarbar.

Prop. 1982/83:27

19

F

ö

re h

ö

gskolereformen var den normala ordningen att det f

ö

r varje ber

ö

rd l

ä

roanstalt fanns en obligatorisk student-eller elevk

å

r. Ett viktigt syfte med k

ä

robligatoriet 

ä

r att ge f

ö

ruts

ä

ttningar f

ö

r en samlad studeranderepresentation i h

ö

gskoleenheternas olika organ. Det finns d

ä

rf

ö

r starka sk

ä

l f

ö

r att 

ä

ven i forts

ä

ttningen ha en ordning med 

en_ 

studeran­dek

ä

r per h

ö

gskoleenhet som den normala. Som nyss n

ä

mnts b

ö

r det vara m

ö

jligt att inom ramen f

ö

r en s

å

dan ordning skapa l

ä

mpliga former f

ö

r intressebevakning m m f

ö

r de studerande inom olika utbildningsomr

å

den, vare sig dessa f

ö

r n

ä

rvarande har s

ä

rskilda sammanslutningar eller ej. I fr

ä

ga om vissa h

ö

gskoleenheter, i f

ö

rsta hand universiteten och enheter p

å 

"dubbelorter" (typ Sundsvall/H

ä

rn

ö

sand), kan det emellertid finnas sk

ä

l att m

ö

jligg

ö

ra en ordning med flera studerande­k

å

rer. Bes!tit h

ä

rom b

ö

r i s

ä

 fall grundas p

å

 opinionen bland de ber

ö

rda och p

å

andra lokala f

ö

ruts

ä

ttningar och b

ö

r d

ä

r­f

ö

r l

ä

mpligen fattas av h

ö

gskolestyrelsen. Denna b

ö

r ocks

ä 

ha att meddela erforderliga f

ö

reskrifter om de studerandes f

ö

rdelning mellan k

å

rerna och om hur dessa skall samverka vid utseende av studeranderepresentanter i h

ö

gskolestyrelsen och andra f

ö

r h

ö

gskoleenheten gemensamma organ.

Beslut av h

ö

gskolestyrelse i fr

å

ga om indelning i studerande-sanmanslutningar b

ö

r kunna 

ö

verklagas hos UH

Ä

under f

ö

rut­s

ä

ttning att minst 100 ber

ö

rda studerande st

å

r bakom besv

ä­

ren.

Offentlig reglering av studerandesammanslutning

Vad g

ä

ller den offentliga regleringen av studerandesamman­slutningarna b

ö

r obligatoriekommitt

é

ns 

ö

verv

ä

ganden under al­ternativ B i ovan n

ä

mnda bet

ä

nkande (s 121 ff) tj

ä

na som ut­g

å

ngspunkt. UH

Ä

h

ä

nvisar i till

ä

mpliga delar till vad scm anf

ö

rdes d

ä

r.

Orsaken till att studerandesammanslutningarna m

å

ste l

å

ta sig vidk

ä

nnas en viss offentligr

ä

ttslig reglering 

ä

r sj

ä

lvfallet obligatoriet. En s

å

dan reglering b

ö

r emellertid enligt UH

Ä

:s uppfattning inskr

ä

nkas till ett minimum.

Om fullm

ä

ktigef

ö

rsamlings, medlemsm

ö

tes eller styrelses beslut uppenbarligen anses strida mot sammanslutningens 

ä

ndam

å

l, b

ö

r det finnas en m

ö

jlighet att f

å

ett s

å

dant beslut pr

ö

vat. Det­ta sker l

ä

mpligen hos UH

Ä

 (eller i fr

å

ga om Sveriges lant­bruksuniversitet hos styrelsen f

ö

r Sveriges lantbruksuniver­sitet), som har att ta st

ä

Tlnirntill beslutets giltighet med avseende p

å

 dess 

ä

ndam

å

lsenlighet.

Pr

ö

vning av nyss n

ä

mnda slag b

ö

r enligt UH

Ä

:s uppfattning inte kunna initieras av enskild studerande. Risk f

ö

r "okynne" finns d

å

. Bakom en hemst

ä

llan om pr

ö

vning b

ö

r d

ä

rf

ö

r st

å 

minst en tiondel av sammanslutningens medlemmar eller minst 100 medlemmar.

Liksom fallet 

ä

r f

ö

r n

ä

rvarande b

ö

r ocks

å

 i forts

ä

ttningen studerandesammanslutnings stadga vad avser dels formerna f

ö

r beslut om avgifter och avgiftstyper, dels val till fullm

ä

k-tigef

ö

rsamling godk

ä

nnas av h

ö

gskolestyrelsen f

ö

r att vara giltiga.

Prop. 1982/83:27

20

F

ö

rslag till ny lag om obligatoriska sammanslutningar bi­l

ä

ggs.

Hemst

ä

llan

Med h

ä

nvisning till vad som anf

ö

rts hemst

ä

ller UH

Ä

 att re­geringen f

ö

resl

å

r riksdagen

att antaga lag om obligatoriska studerandesammanslutningar enligt bilagt f

ö

rslag,

att godk

ä

nna de riktlinjer i 

ö

vrigt betr

ä

ffande obligatoriskt medlemskap i studerandesammanslutning som redovisats ovan.

Beslut i detta 

ä

rende har - efter behandling av principfr

å­

gorna i UH

Ä

:s styrelse - fattats av universitetskanslern efter f

ö

redragning av avdelningsdirekt

ö

r Isacson. D

ä

rj

ä

mte har n

ä

rvarit planeringschefen och byr

å

chef H

ä

ggquist. Samr

å

d har i 

ä

rendet skett med Sveriges lantbruksuniversitet.

Carl-Gustaf[REDACTED_EFTERNAMN]

é

n      

.H

å

kan Isacson

Prop. 1982/83:27

21

Underbilaga

UNIVERSITETS- OCH H

Ö

GSKOLE

Ä

MBETET Byr

å

n f

ö

r f

ö

rvaltningsfr

å

gor Avdelningsdirekt

ö

r H Isacson, UH

F

ö

rslag till lag om obligatoriska studerandesammanslutningar

Till

ä

mpni ngsomr

å

de

1 

§

    Denna lag 

ä

ger till

ä

mpning p

å

 statlig h

ö

gskoleenhet

och p

å

 de statliga h

ö

gskoleutbildningarna i Halmstad och Sk

ö

vde. Vad som s

ä

gs om h

ö

gskoleenhet och h

ö

g­skolestyrelse 

ä

ger till

ä

mpning j

ä

mv

ä

l p

å

 n

ä

mnda ut­bildningar och interimsstyrelserna f

ö

r dem.

Studerandesammanslutni ngar

2 

§

    Vid h

ö

gskoleenhet skall finnas en studerandek

å

r.

Om s

ä

rskilda sk

ä

l f

ö

religger, f

å

r vid h

ö

gskoleenhet finnas flera 

ä

n en studerandek

å

r. Beslut om vilka studerandek

å

rer som skall finnas fattas av h

ö

gskole­styrelsen.

Vid universiteten i Uppsala och[REDACTED_EFTERNAMN] skall 

ä

ven fin­nas nationer. Beslut om vilka nationer som skall finnas fattas av h

ö

gskolestyrelsen.

3 

§

    H

ö

gsta beslutande organ i studerandesammanslutning

ä

r en fullm

ä

ktigef

ö

rsamling. Denna utses genom val f

ö

r ett 

å

r i s

ä

nder av sammanslutningens medlemmar.

Om s

ä

rskilda sk

ä

l f

ö

religger, f

å

r h

ö

gskolestyrelsen besluta att i st

ä

llet f

ö

r fullm

ä

ktigef

ö

rsamling en­ligt f

ö

rsta stycket ett allm

ä

nt m

ö

te av studerande­sammanslutningens medlemmar (medlemsm

ö

te) skall full­g

ö

ra de uppgifter som enligt stadgar, som avses i 5 

§

, ankommer p

å

fullm

ä

ktigef

ö

rsamling.

4 

§

    F

ö

r f

ö

rvaltning av angel

ä

genheter i studerandek

å

r

eller nation skall finnas en av fullm

ä

ktigef

ö

rsam-lingen eller medlemsm

ö

te utsedd styrelse.

Stadgar

5 

§

    F

ö

r studerandesammanslutning skall finnas stadgar.

Stadgarna skall inneh

å

lla best

ä

mmelser om fullm

ä

k­tigef

ö

rsamling eller medlemsm

ö

te och om styrelse, om s

ä

tt att utse ledam

ö

ter i fullm

ä

ktigef

ö

rsamling och styrelse samt om mandattider f

ö

r dessa ledam

ö

ter, om formerna f

ö

r besluts fattande av fullm

ä

ktigef

ö

rsam­ling eller medlemsm

ö

te och av styrelse, om s

ä

ttet f

ö

r tillk

ä

nnagivande av fullm

ä

ktigef

ö

rsamlingens el­ler medlemsm

ö

tets beslut, om antagande och 

ä

ndring av stadgarna samt om former f

ö

r beslut om avgifts­typer och avgifters storlek.

Prop. 1982/83:27

22

6 

§

    Stadgarna skall antagas av sammanslutningen. De be-

st

ä

mmelser som avser s

ä

ttet att utse ledam

ö

ter i fullm

ä

ktigef

ö

rsamling samt former f

ö

r beslut om av­giftstyper och avgifters storlek 

ä

r giltiga endast om de har godk

ä

nts av h

ö

gskolestyrelsen.

Uppgifter

7 

§

    Studerandesammanslutning har till 

ä

ndam

å

l att fr

ä

mja

medlemmarnas studier och vad d

ä

rmed 

ä

ger sammanhang.

8 

§

    Studerandek

å

r skall utse de f

ö

retr

ä

dare f

ö

r de stu-

derande, vilka enligt h

ö

gskolelagen (1977:218) och h

ö

gskolef

ö

rordningen (1977:263) har r

ä

tt att ing

å 

som ledam

ö

ter i organ inom h

ö

gskoleenheten. Finns vid h

ö

gskoleenhet flera 

ä

n en studerandek

ä

r skall uppgiften att utse ber

ö

rda f

ö

retr

ä

dare fullg

ö

ras p

å 

s

ä

tt h

ö

gskolestyrelsen best

ä

mmer efter samr

å

d med k

å

rerna.

Medlemskap

9 

§

    Studerande skall vara medlem i studerandek

ä

r vid

h

ö

gskoleenheten.

10 

§

   Medlemskap i studerandek

å

r 

ä

r f

ö

r termin antingen

fullt medlemskap eller begr

ä

nsat medlemskap.

11 

§

   Studerande skall ha fullt medlemskap utom i det fall

den studerande deltager i enbart en eller flera en­staka kurser av,begr

ä

nsad omfattning eller deltager i utbildning.som,helt .eller.i huvudsak anordnas p

å 

annan ort 

ä

n ort till vilken h

ö

gskoleenheten 

ä

r f

ö

r­lagd. I s

å

dana fall f

å

r den studerande ha begr

ä

nsat medlemskap.

Om s

ä

rskilda sk

ä

l f

ö

religger, f

å

r h

ö

gskolestyrelse besluta att studerande f

ö

r forskarutbildning f

ä

r ha begr

ä

nsat medlemskap.

12 

§

   Studerande med begr

ä

nsat medlemskap i studerandek

å

r

har r

ä

tt att p

å

 beg

ä

ran erh

å

lla fullt medlemskap.

Studerande med begr

ä

nsat medlemskap har r

ä

tt att del­taga i val till fullm

ä

ktigef

ö

rsamling.

ö

vriga r

ä

ttigheter och f

ö

rm

å

ner som kan tillkomma studerande med begr

ä

nsat medlemskap avg

ö

rs av veder­b

ö

rande studerandek

ä

r.

13 

§

   Uppst

å

r oenighet mellan studerandek

ä

r och enskild

studerande om skyldigheten att ha fullt eller be­gr

ä

nsat medlemskap, pr

ö

vas fr

å

gan av h

ö

gskolesty­relsen.

14 

§

   Studerande vid universiteten i Uppsala och[REDACTED_EFTERNAMN]

skall vara medlem i nation.

Prop. 1982/83:27

23

Avgifter

15 

§

   Studerande 

ä

r skyldig att erl

ä

gga avgift,till sam-

manslutning i vilken han 

ä

r medlem enligt denna lag.

Studerande som har begr

ä

nsat medlemskap i studerande­k

å

r skall erl

ä

gga nedsatt avgift.

Avst

ä

ngning m m

16 

§

   H

ö

gskolestyrelsen f

å

r f

ö

reskriva att avgift till

Studerandesammanslutning skall erl

ä

ggas f

ö

re viss tidpunkt.

Om studerande ej betalar vederb

ö

rlig avgift till studerandesammanslutning, f

å

r h

ö

gskolestyrelsen f

ö

r­ordna att den studerande skall avst

ä

ngas fr

å

n under­visning och prov intill dess r

ä

ttelse har skett.

H

ö

gskolestyrelsen f

å

r besluta att examensbevis eller utbildningsbevis, som avser avlagd doktorsexamen, ej f

ä

r l

ä

mnas till studerande f

ö

r forskarutbildning, innan s

å

dan studerande erlagt avgift till studerande­sammanslutning.

Besv

ä

r m m

17 

§

   Om fullm

ä

ktigef

ö

rsamling, medlemsm

ö

te eller styrelse

f

ö

r studerandesammanslutning fattar beslut som anses strida mot sammanslutningens 

ä

ndam

å

l enligt 7 

§

, kan beslutet underst

ä

llas universitets- och h

ö

gskole

ä

m­betets eller, s

å

vitt avser Sveriges lantbruksuniver­sitet, styrelsens f

ö

r Sveriges lantbruksuniversitet pr

ö

vning' med anh

å

ll-an~att beslutet skall upph

ä

vas. S

å­

dan pr

ö

vning f

å

r enbart g

ö

ras om-minst en tiondel av studerandesammanslutningens medlemmar eller minst 100 medlemmar har hemst

ä

llt om detta inom tre veckor fr

å

n den dag beslutet tillk

ä

nnagivits.

18 

§

   Talan mot beslut av h

ö

gskolestyrelsen enligt denna

lag f

ö

res hos universitets- och h

ö

gskole

ä

mbetet el­ler, i fr

å

ga om beslut av Sveriges lantbruksuniver­sitet, hos regeringen genom besv

ä

r.

Talan enligt f

ö

rsta stycket f

å

r f

ö

ras av studerande, som avses i 17 

§

, av enskild studerande, om beslutet g

å

tt vederb

ö

rande emot, samt av ber

ö

rd studerandek

å

r eller nation.

Talan-mot beslut av h

ö

gskolestyrelsen i fr

å

ga som av-- ses i. 2 

§

 andra Stycket, f

å

r '

ö

ras endast om tirinst .100 ber

ö

rda studerande st

å

r bakom besv

ä

ren.

19 

§

   Talan mot beslut av universitets- och h

ö

gskole

ä

mbe-

tet f

ö

res hos regeringen genom besv

ä

r.

Ovri gt

20 

§

   Regeringen eller mynd'ighet som regeringen best

ä

mmer

utf

ä

rdar de n

ä

rmare f

ö

reskrifter som beh

ö

vs f

ö

r

till

ä

mpningen av denna lag.

,\

.\

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1982