Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 46 år 1974

Prop. 1974:46

Nr 46

Kungl. Maj:ts proposition angående utveckling av ett informationssystem lör miljövården, m.m.; given den 22 februari 1974.

Kungl. Maj:t vUl härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över jordbruksärenden, föreslå riksdagen att bifalla de förslag om vars avlåtande till riksdagen föredragande departements­chefen hemställt.

CARL GUSTAF

SVANTE[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås all riksdagen godkänner riktlinjerna för ut­vecklingen av ell informationssystem för miljövården. Syftet med detta informationssystem är att med hjälp av bl. a. ADB-teknik ge myndig­heler, organisationer och enskUda tillgång till för reformarbetet på miljö­området erforderliga dala rörande såväl den yttre miljön som arbets­miljön. Utvecklingsarbetet föreslås ledas av en miljödatanämnd inom ramen för olika projekt som successivt utvärderas. För budgetåret 1974/75 beräknas kostnaderna för detta arbete till 3,8 milj. kr.

I propositionen läggs också fram förslag till viss omorganisation av sta­tens naturvårdsverk. Naturvårdsverkels anslag föreslås nästa budgetår öka med 3,6 mUj. kr. till 29,6 milj. kr. Anslaget tUl miljövårdsforskning föreslås öka med drygt 3 milj. kr. till 23,6 milj. kr.

1    Riksdagen 1974. 1 saml. Nr 46

Prop.1974: 46

Utdrag av protokollet över jordbruksärenden hållet inför Hans Majrt Konungen i statsrådet den 22 februari 1974.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena AN­DERSSON, statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], LUND­KVIST,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], HJELM-WALLÉN.

Chefen för jordbruksdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om ett informationssystem för mUjövården, m. rn. och anför.

1    Inledning

Med stöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande den 11 april 1969 tillkal­lade dåvarande chefen för jordbruksdepartementet samma dag sak­kunniga med uppdrag all utreda frågan om informationen på miljö­vårdsområdet m.m. Genom beslut av Kungl. Maj:l den 23 maj 1969 utvidgades de sakkunnigas uppdrag all även avse utredning om kontrol­len av miljöfarliga produkter m. m. Genom beslut samma dag föreskrev departementschefen att utredningsarbetet skulle bedrivas på två avdel­ningar, en för informationen på miljövårdsområdet m. m. (avdelning 1) och en för kontrollen av miljöfarliga produkter m. m. (avdelning 2). De sakkunniga antog benämningen miljökontrollutredningen.

Utredningens avdelning 2 avlämnade i aprU 1972 belänkandet (SOU 1972: 31) Lag om hälso- och miljöfarliga varor. De förslag som fram­lades i betänkandet låg tUl grund för beslut av 1973 års riksdag om lag om hälso- och miljöfariiga varor, m.m. (prop. 1973: 17, JoU 1973: 19, rskr 1973: 145).

Utredningens avdelning P avlämnade i augusti 1973 betänkandet (SOU 1973: 36 och 37) MUjövårdens informationssystem (Ml).

Efter remiss har yttranden över betänkandet Miljövårdens informa­tionssystem (MI) avgelts av vattenöverdomstolen, centralnämnden för fastighetsdata, dalainspektionen, socialstyrelsen, arbetarskyddsstyrelsen, statens strålskyddsinstitut, Sveriges meteorologiska och hydrologiska in­stitut (SMHI), statskontoret, statistiska centralbyrån, riksrevisionsverket, naturhistoriska riksmuseet, universitetskanslersämbetet, lanlbmksslyrel-

' Ledamoten av riksdagen, f.d. förvaltningschefen Sven[REDACTED_EFTERNAMN], tillika ord­förande, forskningschefen Lennart Hannerz, överdirektören Sven-Olof Hedengren, länsrådet Allan[REDACTED_EFTERNAMN], farm. dr Rune Lönngren samt avdelningscheferna Knut Medin oeh Fredrik Trotzig.

Prop. 1974: 46

3

sen, skogsstyrelsen, statens livsmedelsverk, fiskeristyrelsen, statens na­turvårdsverk, koncessionsnämnden för mUjöskydd, konsumentverket, statens planverk, statens industriverk, Sveriges geologiska undersökning (SGU), statens råd för vetenskaplig information och dokumentation (SINFDOK), direktionen för karolinska sjukhuset, statens naturveten­skapliga forskningsråd, lantbmkshögskolan, statens veterinärmedicinska anstalt, skogshögskolan, länsstyrelserna i Stockholms, Kristianstads saml Göteborgs och Bohus län, offentlighets- och sekretesslagstiftningskom-mitlén, arbelsmUjöulredningen, dalasamordningskommittén, miljöforsk-ningsulredningen, dataindustriutredningen, Ingenjörsvetenskapsakade­mien (IVA), Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, Svenska naturskyddsföreningen, Sveriges industriförbund. Lantbrukarnas riks­förbund, Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Sveriges akademi­kers centralorganisation (SACO), Landsorganisationen i Sverige (LO), Svenska arbetsgivareföreningen, Kooperativa förbundet (KF) saml AB Atomenergi.

Remissinstansema har bifogat yttranden från olika myndigheter, or­gan och sammanslutningar.

Hämtöver har yttranden inkommit från riksarkivet, statens råd för byggnadsforskning och Sveriges grossistförbund.

Kungl. Majrt har genom beslut den 8 september 1972 resp. den 29 juni 1973 uppdragit åt miljökontrollutredningen alt under budgetåren 1972/73 och 1973/74 ansvara för utvecklingsarbete avseende uppbygg­naden av ett mUjövårdens informationssystem. Utvecklingsarbetet utförs av statskontoret och statistiska centralbyrån.

Med stöd av Kungl. Majrts bemyndigande den 12 januari 1973 till­kallade dåvarande chefen för jordbmksdepartementet vidare en sak­kunnig* med uppdrag att se över statens naturvårdsverks organisation.

Den sakkunnige avlämnade den 15 oktober 1973 betänkandet (Ds lo 1973r 6) Naturvårdsverkets organisation.

Yttranden över sistnämnda belänkande har inkommit från statskon­toret, naturvårdsverket, kommittén för samordning av laboratorieresur­ser hos arbetarskyddsstyrelsen och naturvårdsverket. Svenska natur­skyddsföreningen saml Svenska korporationsidrottsförbundet.

I prop. 1974r 1 (bU. 11 s. 122 och 130) har Kungl. Majrt föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, tUl Statens naturvårdsverk för budgetåret 1974/75 beräkna ett förslagsanslag av 25 984 000 kr. och till MUjövårdsforskning för budgetåret 1974/75 be­räkna ett reservationsanslag av 20 560 000 kr. Jag anhåller all nu få la upp dessa frågor.

 Överdirektören Paul Tammelin.

Prop. 1974: 46

4

2    Miljövårdens informationssystem

2.1 Miljökontrollutredningen

2.1.1 Behovet av och utgångspunkter för ett samlat informationssystem

Beträffande befintiig verksamhet för insamling och bearbetning av miljöinformation redovisar utredningen resultaten från en i direktiven föreskriven inventering av den datainsamling som f. n. sker.

Inventeringen visar att del nu förekommer en omfattande insamling och registrering i vårt land av information om miljön och om faktorer som i olika avseenden kan påverka miljöförhållandena. I verksamheten är engagerade elt stort antal centrala, regionala och lokala myndigheler, forskningsorgan, laboratorier, förelag m. m. På vatten- och luftvårds-områdena sker undersökningar av såväl emissioner som iramissioner. Vi­dare insamlas och registreras viss information om sådana anläggningar som kan förorsaka särskilda problem från miljösynpunkt. I ökande utsträckning genomförs insamlingen och registreringen av information på vatten- och luftvårdsområdena som ett led i den lagstadgade tUlsyns-verksamheten på dessa områden. Härutöver insamlas och sammanställs information vid länsvisa nalurvårdsinvenleringar, vid vegetalionskarle-ringar, fågeltaxeringar, jordartskarteringar, skogstaxeringar m. m. Även beträffande varor och ämnen som kan vara skadliga från hälso- och miljösynpunkt insamlas och registreras redan i dag åtskUlig informa­tion av intresse vid uppbyggnaden av ell miljövårdens informationssys­tem. I inte obetydlig utsträckning genomförs detta inom ramen för den produklkontrollerande verksamhet som sker enligt olika författningar.

Beträffande inventeringens riärmare innehåll kan hänvisas till SOU 1973r 36 s. 6291.

Insamlingsverksamheten är emellertid, framhåller utredningen, i skilda avseenden behäftad med brister vilka begränsar möjligheterna att mera generellt utnyttja informationen inom ett landsomfattande informations­system. Bristerna sammanhänger till stor del med alt huvudmannaskapet för undersökningarna ligger hos ell stort antal organ. Informalionsin-saralingen ingår i regel som ett led i verksamheten hos de enskUda orga­nen och har ej till syfte all ge underlag för en samordnad mUjökon-Iroll. HärtUl kommer all en stor del av datainsamlingen, även sådan av rent mlinmässig karaktär, bedrivs i form av forskningsverksamhet för vill skilda syften. Det förhållandel att ett stort antal organ är engage­rade i verksamheten innebär också betydande risk för dubbelarbete.

Bristerna i informationsinsamlingen och informationsbearbetningen sammanhänger enhgt utredningen vidare med alt undersökningarna ofta är begränsade till mindre geografiska regioner, t. ex. kommuner eller sär­skilda vattenområden. Undersökningarna har ofta satts igång för att be­lysa någon frågeställning av mera lokal betydelse. Till följd av proble-

Prop. 1974: 46

5

mets lokala karaktär har behov ej funnits av samordning med andra liknande undersökningar eller att infoga undersökningarna i ett större sammanhang. Ofta har undersökningarna utförts med sinsemellan starkt varierande teknik och innehåll. Undersökningar av exempelvis valten-och luftföroreningsförhållanden har dessutom icke sällan saknat uppgif­ter om tillämpade mät- och analysförfaranden.

De anförda bristerna i fråga om den tekniska och innehållsmässiga samordningen innebär enligl utredningen all en gmndläggande förut­sättning saknas för alt resultaten skall kunna få en mera generell an­vändning inom ett miljövårdens informationssystem. En tidsmässig sam­ordning av verksamheten har inle skett. Undersökningarna har i stor ulslräckning saknat önskvärd kontinuitet. Ej heller förfogar de centralt och regionall ansvariga miljövårdsorganen över någon statistik av offi­ciell karaktär som kan ge en mera total bUd av miljösituationen eller av sådana förhållanden i övrigt som är av intresse från miljökontrollsyn­punkt. Vidare saknas mtiner för tillhandahållande av relevant informa­tion till myndigheter och andra organ som skulle behöva uppgifter av skilda slag för sina verksamheter. Delta medför all den som för visst syfte önskar få tillgång till information har svårigheter att klarlägga vU­kel organ som förfogar över informationen i fråga. Materialels tillgäng­lighet är också ofta av andra skäl försvårad.

Möjligheten alt utöva en effektiv miljövård är, framhåller utredning­en, beroende av inle bara att information samlas in utan även att den sammanställs och finns tUlgänglig i en form som är anpassad till an­vändarnas behov. Utredningens genomgång av informalionskraven på miljövårdsområdet har visat alt del på ohka håll i samhället finns om­fattande behov av information för olika användningsformer. Det har för utredningen betonats alt det är angelägel att informationen är lätt-tillgänglig och att relevanta sammanställningar av insamlade data kan lämnas ulan tidsutdräkt. Dessutom har framhållits värdet av central tillgång till exempelvis olika undersökningsrapporter och forskningsredo­görelser. Om de informationsbehov på miljövårdsområdet som nu före­ligger eller kan förutses i någon mån skall kunna tillgodoses, måste enligt utredningen ytterligare information insamlas, bearbetas och sam­manställas på ell systematiskt sätl. Vidare måste redan insamlad in­formation göras lättare tillgänglig.

Sammanfattningsvis konstaterar utredningen alt den befintiiga mUjö-datainsaralingen särat bearbetningen av insamlat material företer bety­dande brister och att organ som är verksamma på miljövårdsområdet inte har tUlgång till miljödata i erforderlig utsträckning. För att relevant information skall kunna erhållas bör ett samlat ADB-system byggas upp för insamling, lagring och bearbetning av miljödala. Härigenom kan en väsentlig del av den information tillhandahållas som fortsättningsvis kommer att behövas och efterfrågas av mUjövårdsorganen. Elt dyhkt

Prop. 1974: 46

6

informationssystem är så myckel mera anlaget som miljövårdsarbetet i Sverige kan antas successivt öka i omfattning och betydelse. Utred­ningen föreslår all informationssystemet benämns miljövårdens informa­tionssystem (MI).

En samordning av den svenska miljöinformationen bör enligt utred­ningen i så stor ulslräckning som möjligt omfatta samtiiga led i infor­mationshanteringen såsom insamling, lagring, bearbetning, sammanställ­ning, presentation osv. Informationssystemet får således inte bli en data­bank i den bemärkelsen att del enbart utgör elt fysiskt syslem för lagring av information. Den omständigheten all systemet skall vara ADB-base­rat behöver inte innebära att all information som omfattas av systemet blir föremål för automatisk databehandling. Utredningen räknar tvärtom med att inom systemels ram kan behöva finnas elt betydande utrymme för manuell behandling.

Utredningen anger som mål för. MI att det skall ge myndigheter och andra organ underlag för en effektivare kontroll över mUjön och styr­ning av de faktorer som påverkar eller kan påverka denna. Systemet . skall också ge näringslivet, allmänheten, forskare och andra intressenter möjlighet lUl information om miljöförhållandena och deras förändring­ar. Utredningen anser del vara en fördel att systemet ges en målsättning som medger att ny information successivt kan införas i systemet ulan all målsättningen behöver modifieras.

De myndigheler och organ som samverkar vid kontrollen av nuljön behöver för sin medverkan kunskap och information i olika avseenden. MI bör läggas upp så alt informationen blir lätt tillgänglig och i prin­cip kan utnyttjas av alla som har behov av informationen. I praktiken blir del nödvändigt att ge prioritet åt information av särskild betydelse i miljövårdsarbetet.

Utredningen konstaterar att miljökontroll och mUjöstyrning utövas i huvudsak på gmndval av författningsbestämmelser. Eftersom lagstift­ningen på miljöområdet måsle ses som ett uttryck för hur statsmakterna prioriterar insatser i miljöpolitiken är del särskUt angelägel att MI ges en sådan utformning alt del kan underlätta och effektivisera tiUämpningen av denna lagsliftning. Häri ligger inte bara alt information av värde för den rent administrativa handläggningen tiUhandahålls ulan också alt sådana data som härrör från den tillsyn och kontroll som inryms i för-fallningslillämpningen las om hand, bearbetas och sammanställs.

Utöver den på lagsliftning gmndade lUlsyns- och kontrollverksamhe­ten förekommer viss annan verksamhet som har karaktären av reguljär kontroU. Även aktiviteter av detta slag bör enligt utredningen kurma underlättas och effektiviseras genom MI.

Ett allt mer betydelsefullt inslag i miljövårdsarbetet utgör den plane­ringsverksamhet som på olika vägar syftar till all uppnå och bibehålla kontroll över miljön och styra de faktorer som inverkar på miljöförhål-

Prop. 1974: 46

7

landena. MI bör enligt utredningen därför utformas även på sådant sätl att del bhr ett effektivt hjälpmedel för planering såväl på central som på regional och lokal nivå.

En omfattande undersöknings- och utredningsverksamhet kan förvän­tas äga rum i syfte all få ett allt säkrare underlag för alt vidta skilda mU­jövårdande åtgärder. Man bör därför räkna med all MI på olika sätt skall kunna stödja också sådana aktiviteter, oavsett om de bedrivs på central, regional eller lokal nivå.

En effektiv miljövård är också beroende av en målinriktad forsknings­verksamhet och av de resultat som framkommer genom sådan verksam­het. För att forskningen snabbi skall ge resultat av praktisk betydelse i miljövårdsarbetet är det angelägel att denna verksamhet på allt sätt underlättas och effektiviseras. Härvid bör enligl utredningen även MI kunna vara till god hjälp.

Del är vidare enligl utredningen angeläget alt information från sys­temet kan utnyttjas inom undervisning och för rådgivning. Möjligheterna att skapa och upprätthålla en livsvänlig miljö torde i hög grad vara bero­ende av del gensvar samhäUets miljövårdsslrävanden får hos den allmän­het som genom sitt beleende i stor ulslräckning formar miljön och hos dem som inom offentlig förvaltning, näringsliv osv. kan påverka miljö­situationen. För attitydbildning på längre sikt spelar undervisning erfa­renhetsmässigt stor roll. MI bör här kunna få betydelse genom att medverka till att mUjöundervisningen på skilda nivåer i samhället suc­cessivt kan baseras på ell allt bredare informalionsunderlag. Rådgiv­ningsverksamhet får enligt utredningen betydelse inte blott vid akuta behov utan även på längre sikt. MI bör sålunda kunna ge underlag för information till allmänheten i hälso- och miljöfrågor.

Utredningen framhåller alt uppbyggandet av ell informationssystem för den svenska nuljövården också har en internationell aspekt. Interna­tionellt samordnade undersökningar planeras redan i syfte att kontinuer­ligt följa förändringar i miljön. Del kan fömtses att ytterligare sådan verksamhet kommer att initieras. Det är naturligt att den svenska delen av dylika aktiviteter kommer all ske inom ramen för del planerade in­formationssystemet. Enligl utredningens mening är det angelägel all systemet utformas så att dämr kan erhållas uppgifter för den internatio­nella rapporteringen rörande miljösituationen och mUjöulvecklingen i Sverige.

Utredningen konstaterar all det i utredningens direktiv helt allmänl angivna området för ell informationssystem på miljövårdsområdet avser två stora delområden, nämligen dels den s. k yttre miljön, dels hälso-och miljöfarliga varor.

Utredningen har emellertid övervägt om inte också information be­träffande vad som mbriceras som den inre miljön bör innefattas i del principiella ämnesområdet för MI. Enligt utredningen bör åtminstone

Prop. 1974: 46

8

viss information om miljön på arbetsplatser inbegripas. Arbetsmiljöfrå­gorna i stort är emellertid f. n. föremål för prövning inom arbetsmiljö-utredningen och det delbetänkande som lagts fram av denna utredning har ej behandlat frågor som i della sammanhang är av intresse. I vilken omfattning information från arbetsmiljön principiellt bör ingå i MI får bh beroende bl. a. av arbetsmiljöutredningens senare förslag. Vad . angår hälso- och miljöfarliga varor bör information ingå i MI oavsett om de förekommer som riskmomenl i den inre miljön, i första hand på arbetsplatserna, eller i den yttre miljön.

I fråga om information om den yttre miljön konstaterar utredningen all en vederlagen terminologi för beskrivning av hela del fäll som mUjö­vården i dag omfattar och som den kan förutses komma att omfatta i framtiden saknas. Utredningen fastslår emellertid att den använder be­greppet naturvård för att beteckna bl. a. aUmän naturvård med land­skapsplanering, dvs. naturskydd, fridlysning av djur, växter m. m., bio­logiska inventeringar av skilda slag osv. Till naturvården räknas vidare hushållning med de förnyelsebara och de icke förnyelsebara naturtill­gångarna. Som naturvård betraktas slutligen också sådan verksamhet som mera direkt syftar till att säkerställa en livsvänlig miljö för människan och som avser åtgärder för att förhindra eller nedbringa föroreningar av vallen, luft, mark och levande organismer, för all motverka buller-stömingar och olägenheter från avfallshantering samt för att säker­ställa möjligheter till rekreation.

Informationssystemet bör enligt utredningen principiellt omfatta dels naturvård i nu angiven vidsträckt bemärkelse, dels frågor om kemiska varor som ligger under lagstiftningskontroll. Genom denna bestämning kommer systemet alt täcka hela det tillsynsområde som kan förutses gälla för naturvårdsverket vilket är det organ som ålagts det centrala ansvaret för miljövårdsarbetet i landet och som kan fömtsättas bh en av de större avnämarna av information från systemet. Bestämningen medger vidare enligt utredningen att nya kategorier information av bety­delse för miljövårdsarbetet kan inordnas i systemet utan all någon ny av­gränsning av ämnesområdet behöver genomföras.

I fråga om behoven av information anför utredningen att kontaktade organ som regel ansett det vara angelägel att man får till stånd en sam­ordnad informationshantering på miljövårdsområdet och ell informa­tionssystem som medger elt effektivt och förenklat utnyttjande av den information som kan behövas för skilda ändamål. På många håll har man förutsett att ett omfattande informalionsutnyltjande skall komma att äga rum. Inle sällan har dock förelegal svårigheter för tillfrågade organ att mera konkret ange kraven på elt informationssystem på miljö­vårdsområdet. Svårigheterna torde enligt utredningen sammanhänga med alt verksamheten på miljövårdsområdet ännu befinner sig i elt uppbyggnadsskede.

Prop. 1974: 46

9

Den information som berörda myndigheter och organ ansett sig be­höva i fråga om kemiska varor är grunduppgifter om varorna och i dem ingående ämnen, referenser till litteratur inom ämnesområdet, uppgifter om givna tillstånd med anknytning lUl viss vara, visst ämne, visst företag eller uppgifter om högsta tillåtna dos och rekommenda­tioner vid användning. Dessutom kan krävas uppgifter om skador och andra effekter som rapporterats, uppgifter om importerad, tillverkad eller förbrukad mängd av olika varor, information om förbrukning av vara eller ämne ingående i olika varor, uppgifter om hanteringsplatser för varorna, information om lämpliga analysmetoder, destruktion m. m. Av betydelse är vidare att ha kunskap om i vUken utsträckning transpor­ter sker av olika slag av miljöfarliga varor och vilka transportmedel som därvid blir utnyttjade.

Från de i skyddet av den yttre miljön verksamma organen har fram­förts önskemål om information om miljöpåverkande faktorer, miljö­situationen och mUjöulvecklingen saml om naturresurser och natur-resursutnyttjande jämte viss övrig information.

Utredningen framhåller all det i dag finns i bruk ett flertal olika me­toder för undersökningar avseende vallen, luft, mark och levande orga­nismer (biologiskt material) och att del pågår utvecklingsarbete med sikte på alt få fram kompletterande och förbättrade förfaranden. Detta är i och för sig en tUlfredsställande grund för uppbyggnaden av ell effektivt fungerande informationssystem på miljövårdsområdet. Emel­lertid finner utredningen alt utnyttjandet av ohka befintliga meto­der ofta ger resultat som inte är jämförbara och all elt informations­systems effektivitet i hög grad skulle äventyras om del kom all bygga på information som insamlats med dylika metoder. Problemen härvidlag sammanhänger i första hand med att del ännu inle finns standardise­rade metoder för genomförande av undersökningsverksamheten på miljövårdsområdet.

Utredningen framhåller viklen av att den information om förorenings­halter m. m. som skall inordnas i MI erhålls genom undersökningar som bygger på standardiserade mättekniska metoder. Bl. a. mot denna bak­grund är det enligt utredningen angeläget all stöd lämnas ål sådant ar­bete som på del nationella och det internalionella planet syftar till stad­fästande av bestämda regler för undersökningsverksamheten på miljö­vårdsområdet. Utredningen framhåller också nödvändigheten av alt resurser ställs till förfogande för all bedriva en regelbunden och tillräck­ligt omfattande interkalibreringsverksamhet i syfte all avstämma de analysresultat som framkommer vid olika laboratorier i landet.

Behov föreligger vidare av allmänna riktlinjer för den undersök­ningsverksamhet som bedrivs och kommer all bedrivas på miljöområ­det. Eftersom problemen vid undersökningar av skilda miljöförhållan­den ofta är en fråga om undersökningsresultatens representativitet i

Prop. 1974: 46

10

tid och rum bör utformandet av riktlinjer ske med särskilt beaktande av möjlighetema att erhålla i statistisk mening generaliserbara resultat. I delta sammanhang framhåller utredningen viklen av att de statistiska metodproblemen ägnas ökad uppmärksamhet i den framlida undersök­ningsverksamheten på miljövårdsområdet.

Såvitt utredningen har kunnat konstatera har inte på något håll i världen tagils i drift eller planerats ett integrerat ADB-system av det slag som utredningen haft alt utreda och som skulle omfatta hela miljö­vårdsområdet inkl. området kemiska varor. Genomgången har emeller­tid visat att man påbörjat utvecklmgen av delsystem som kan väntas del­vis tillgodose de speciella krav som ställs från miljö vårdshåll. Av sär­skilt intresse för uppbyggnaden av ett mUjövårdens informationssystem är utvecklingen inom områdena generella dalabassyslem, dokumenta­tionssystem, minidatorer samt terminaler och dalaöverföring.

Enligl utredningen är miljöinformation i sig knappast unik i jäm­förelse med annan information. Mot bakgrund av della förhållande och utvecklingstendenserna på ADB-området anser utredningen alt själva ADB-tekniken inte skall behöva bli någon inskränkande faktor vid pla­neringen av MI, särskUl som datavolymerna kan antas komma alt under en tämligen lång inledningsperiod vara av relativt blygsam om­fattning sett från ADB-synpunkt.

I fråga om nyttan och fördelen för samhället av ett miljövårdens in­formationssystem framhåller utredningen att verksamheten hos de myn­digheler och andra organ som är engagerade i miljövårdsarbetet allt­fort befinner sig i ett uppbyggnadsskede. Investeringar i databehand­ling på området kan mol denna bakgrund inle på konventionellt sätt vägas mot direkta besparingar. Utredningen menar att det över huvud tagel är förenat med utomordentliga svårigheter att just vad avser miljövårdsområdet bedöma värdet i relation lUl kostnaderna av alt inom ramen för ett informationssystem initiera och fortlöpande genomföra datainsamling i syfte all få tillgång till viss information eller att in­ordna och bearbeta viss befintlig information i ell sådant syslem. Ut­redningen betraktar uppbyggnaden av systemet som en grund för ett effektivt och rationellt ordnat informationsflöde på området, vilket i sin lur är en viktig förutsättning för genomförandel av en effektiv miljökontroll och miljöstyrning. Några lönsamhetskalkyler i vanlig me­ning kan enligl utredningen således inte läggas till gmnd för beslut om vilken information som bör inordnas i och behandlas inom elt informationssystem på miljövårdsområdet. I släUet får dessa beslut i första hand grundas på översiktiiga bedömningar rörande den totala effektivitetsökning i miljövårdsarbetet som kan bli resultatet av alt viss information tas med i systemet. Annorlunda uttryckt bör pröv­ningen gälla i vUken utsträckning tillgången till viss information kan medverka tUl en säkrare miljökontroll och miljöstyrning. Detta upp-

Prop. 1974:46

H

nås om informationssystemet exempelvis kan ge myndigheter och andra organ underlag för en bättre planering av sina resp. verksamheter, leda till en förenklad handläggning av löpande ärenden eller medverka till en förbättrad bevakning av fastställda villkor för t. ex. bedrivande av viss miljöfarlig verksamhet eller hantering av hälso- och miljöfarliga varor. Liknande verkan erhålls enligl utredningen om informationen får en sådan användning alt samhällets kontroll i vid bemärkelse av män­niskans påverkan på den yttre miljön effektiviseras och underlättas el­ler om den ger ell fylligare beslutsunderlag för fysisk planeringsverk­samhet osv. Att information av olika slag kan sambearbetas och göras tillgänglig för en vid krets användare bör likaledes aUmänt sett leda till förbättringar i olika avseenden; Också värdet av all man genom upp­byggnaden av ett samlat syslem kan undvika dubbelarbete i fråga om datainsamling och databearbetning framhålls.

2.1.2 Innehållet i mUjövårdens informationssystem

Utredningen anser att del inle ler sig realistiskt att i MI inordna samtlig information av betydelse för miljövårdsarbetet. Utanför MI föreslås falla i huvudsak sådan information som kan väntas få större be­tydelse för annat ändamål än för kontroll av miljön liksom dokumenta­tion bl. a. rörande olika ämnens effekter, vilken redan i viss utsträckning ligger i intemationeUt tillgängliga databaser. Såsom framgår av del föl­jande anser emellertid utredningen all del är av vikt all en samverkan kommer till stånd mellan olika informationssystem av betydelse från miljökontrollsynpunkl.

I det följande redovisas utredningens överväganden i fråga om såväl sådan information och slatistikverksamhel som föreslås ingå resp. före­slås inte ingå i MI.

Information om miljöpåverkande faktorer

Information från produklkontrollerande verksamhet. Informationsflö­det hänförs i detta avseende till någon av dessa tre grupper, nämligen hälso- och miljöfarliga varor, läkemedel samt livsmedel.

Hanteringen av hälso- och miljöfarliga varor regleras i lagen (1973 r 328) om hälso- och miljöfarliga varor. Enligt en preliminär bedömning kan antalet varor som i slutet av 1970-talel har genererat uppgif­ter till MI enligt denna lagstiftning beräknas tiU mellan 5 000 och 8 000, av vilka uppskattningsvis 2 0003 000 torde bli aktuella för registrering eller annan tUlståndsprövning. Behovet av fortlöpande kän­nedom om omfattningen av hanteringen av olika varor eller varu­grupper kan leda till registrering av mängduppgifter fÖr ett stort antal av de varor som berörs av lagen. Lagen täcker kemiska varor i alla sammanhang alltså även i arbetslivet, i sistnämnda hänseende med kom­plettering av de särskilda bestämmelserna i arbetarskyddslagstiftningen.

Prop. 1974: 46

12

I sistnämnda fall kommer också frågor om tekniska arbetsprocesser, föroreningshalter i luften m. m. in i bilden. En stor del av nuvarande information inhämtas genom frivilligt uppgiftslämnande. Kraven på information om vissa varors sammansättning, deras användning i arbets­processer, skadliga effekter m. m. är emellertid i dag så höga att endast en del av de förfrågningar som görs kan besvaras tillfredsställande.

Kontrollen av läkemedel regleras i läkemedelsförordningen (1962r 701). I dag är drygt 2 600 preparat, s. k. farmacevtiska specialiteter, re­gistrerade.

Kontrollen av livsmedel regleras i livsmedelslagen (1971r 511). Verk­samheten inriktas på kontroll av varor, livsmedelsindustrier, importörer och försäljningsställen. Antalet varutyper på marknaden kan antas kom­ma att mol slutet av 1970-lalet uppgå tiU mellan 5 000 och 10 000, me­dan antalet varor av viss typ och visst fabrikat kan uppgå till 20 000.

Utredningen framhåller all den väsentliga källan till kunskap om olika ämnens effekter är den vetenskapliga litteraturen, vars snabba tillväxt och alltmer ökande svåröverskådlighel är elt internationellt problem. I övrigt är del framtagna velandet och de dokumenterade uppgiftema rö­rande gifter och andra hälso- och mUjöfarliga varor i vårt land i dag spridda över ett stort antal myndigheter och andra organ vilkel medför svårigheter alt bedöma och utnyttja dem. Då dessutom kraven från re­gionala och lokala organ samt från allmänheten vad gäller uppgifter om varorna kan förutses komma all öka starkt, torde automatiserad databe­handling av grunduppgifter om de varor som är föremål för kontroll från samhällets sida vara nödvändig för att underlätta och effektivisera verksamheten.

Utredningen föreslår alt i MI insamlas och registreras information om sådana varor som blivit föremål för offentlig kontroll enligl lagstiftning beträffande hälso- och miljöfarliga varor, läkemedel och livsmedel. Re­gistreringen bör omfatta uppgifter om i varorna ingående kemiska äm­nen m. m. saml viss administrativ information om varorna rörande bl. a. utförd handläggning såsom uppgifter om tillståndsgivning. Vidare före­slår utredningen alt i MI registreras referenser till forskningsrapporter och annat dylikt material som bedömts innehålla relevanta uppgifter om effekter hos varorna. Frågan om statistik över import och hantering av hälso- och miljöfarliga varor behandlas särskilt.

Information från tillsynsverksamhet enligt miljöskyddslagen. Tillsyns­verksamheten enligl miljöskyddslagen (1969 r 387) befinner sig enligl ut­redningen ännu i ett uppbyggnadsskede. Enligt beräkningar av natur­vårdsverket bör i början av 1980-lalet ca 5 000 industrier och andra an­läggningar bli föremål för tillsyn och kontroll från luflvårdssynpunkt enligl miljöskyddslagen, vartill kommer ca 15 000 tjockoljeeldade mind­re anläggningar för lokaluppvärmning. Samtidigt torde antalet kontrol­lerade vatlenförorenande industrier och avloppsreningsverk uppgå till ca

Prop. 1974: 46

13

5 000 resp. ca 2 000. Enligt uppskattningar kommer mätningar av luft-emissioner med automatiskt registrerande instrament att i början av 1980-talet resultera i drygt 40 milj. råvärden per år. HärlUl kommer ca 115 000 mäl- och analysvärden insamlade på konventionellt sätt. Beträf­fande emissioner i vatten uppskattas det årliga dataflödet till ca 150 milj. uppgifter om föroreningar och kringförhållanden. Drygt hälften av dessa uppgifter beräknas komma all samlas in med kontinuerligt regi­strerande instmment. Till detta kommer s. k. flödesmätningar som totalt beräknas uppgå tUl 3 milj. uppgifter per år. Immissionsmälningarna i luft, inkl. sådana med kontinuerligt registrerande instrument, torde re­sultera i ca 20 milj. mätvärden per år. Genom de i kontrollprogram stadgade recipienlundersökningarna beräknas komma alt insamlas drygt 4,5 milj. värden, de flesta med manuella metoder.

Utredningen föreslår, med hänsyn tUl det expanderande informations­flödet och för all grunden till en rationellt ordnad behandhng av infor­mationen inom tillsynsverksamheten skall kunna skapas, all denna information inordnas i MI. Härigenom kommer med tiden att byggas upp en fullständig registrering av de anläggningar i landet där miljöfar­lig verksamhet i miljöskyddslagstiftningens mening bedrivs och underlag erhållas för en effektivare styrning av denna verksamhet. Behand­lingen inom MI föreslås omfatta information om samtliga anläggningar som varit föremål för handläggning enligl miljöskyddslagen eller mot­svarande författningar samt om emissioner, immissioner och andra effekter.

Information från tillsynsverksamhet enligt hälsovårdsstadgan. Efter­som miljöskyddslagen generellt reglerar mUjöfarlig verksamhet kommer det centrala informationsbehovet på della område all tillgodoses genom de i föregående avsnitt föreslagna informationsmtinema. Kontroll av vatten som tillhandahålls för konsumtionsändamål sker däremot enligl hälsovårdsstadgan (1958r 663), enligl vilken vattenverken är skyldiga att ta prover på utgående vatten och, i de fall anordning för rening av vatt­net finns, på råvatten. I landet finns enligl utredningen uppskattningsvis ca 2 000 allmänna vattenverk av det slag som avses i hälsovårdsstad­gan. Antalet mätvärden som insamlas uppskattas till omkring 150 000 per år.

Enligt utredningens mening bör en samlad lagring och maskinell be­handling av denna information kunna underlätta och effektivisera kon­trollverksamheten. Utredningen föreslår alt uppgifter om vattenverk och de vid rå- och renvallenprovlagning erhållna mätvärdena registreras i Ml.

Information från tillsynsverksamhet enligt vattenlagen. Utredningen framhåller att av de ca 20 000 mål som hittills avgjorts enligl vallenla­gen (1918r 523) utgör övervägande delen s. k. ansökningsmål. Dessa av­ser huvudsakligen ansökningar om byggande i vallen och gäller fram-

Prop. 1974: 46

14

för allt byggande av vattenkraftstationer och inrättande av företag för bortledning av vatten för konsumtion eller industriell förbrukning. För upplysningar om de beslut som meddelats rörande företag enligt vatten­lagen är man i dag huvudsakligen hänvisad tUl den vattenbok som förs vid domstol samt tUl domar och akteri

Utredningen föreslår att i MI registreras referenser till vallendomar. Registreringen bör ge möjlighet för intressenterna att erhålla en relativt fullständig bild av de faktorer som påverkar förhållandena i olika vat­tenområden.

Information från tillsynsverksamhet enligt strålskyddslagen. För upp­förande av kärnkraftverk krävs tUlstånd såväl enligt atomenergilagen (1956r 306) som enligt mUjöskyddslagen. De kontrollprogram som upp­rättas enligt den senare lagen tar ej upp den del av anläggningens miljö­farliga verksamhet som speciellt angår strålskyddsfrågor. Villkor och föreskrifter för strålskyddskonlrollen utfärdas med stöd av strålskydds­lagen (1958r 110). Enligt utredningen kommer kontrollen enligl slrål-skyddslagen år 1974 att omfatta fyra anläggningar, varför informations­flödet blir begränsat. Ar 1974 beräknas 400500 vallenanalyser ulföras, medan antalet analyser i luft beräknas uppgå till ca 200.

Utredningen anser att det kan vara lämpligt alt i MI även registrera den information som samlas in genom kontrollen enligt strålskyddslagen trots att nuvarande dalaflöde ej i sig påkallar datamaskinen bearbetning. Motivet för ett inordnande är all denna information kompletterar den information som kommer att samlas in genom tillsynsverksamheten en­ligt miljöskyddslagen.

Statistik över import och hantering av vissa hälso- och miljöfarliga varor. Utredningen framhåller att lagen om hälso- och miljöfarliga va­ror för sin tillämpning kräver all berörda myndigheter får tillgång till uppgifter som anger i vilka kvantiteter berörda varor importeras, tUl­verkas, försäljs, förbrukas (inkl. återanvänds) och förs ul i den yttre miljön som avfall. Dylik statistik skulle också komma all få ell mycket stort värde för kontrollen i stort av den yttre miljön. Enligl utred­ningens bedömning är det önskvärt att statistiken får en sådan upplägg­ning alt man fortlöpande kan följa varomas väg genom samhället och studera hur stor del som ålercirkulerar, hur stor del som utnyttjas och under hur lång tidsperiod detta sker samt hur stor del som försvinner i naturen på sådant sätt alt en återanvändning i princip omöjliggörs. Den metod som därvid närmast står till buds är att basera statistiken på de uppgifter om enskilda varor som myndighet med stöd av lagen om hälso-och miljöfarliga varor kommer all samla in och förfoga över.

Utredningen föreslår att en offentlig statistik över importen och han­teringen av hälso- och miljöfarliga varor kommer till stånd inom ML VUken omfattning denna statistik kan få blir i första hand beroende av rapporteringsskyldighetens omfattning.

Prop. 1974: 46

15

Vad gäller statistik över handelsgödselmedel anser dock utredningen med hänsyn lUl alt denna statistik har ett stort intresse också för andra områden än miljövården att den inte bör inordnas i MI. Utredningen hänvisar till den statistik som f. n. förs av statens jordbruksnämnd.

Statistik över anläggningar med miljöfarlig verksamhet. Miljökontroll och verksamhet för fysisk planering fömtsätter enligt utredningen alt tillgång finns tUl samlade uppgifter om hur de anläggningar vid vilka bedrivs s. k. miljöfarlig verksamhet är fördelade antalsmässigt på olika branscher och på olika delar av landet. Det är därför angelägel, fram­håller utredningen, att en dylik statistik kommer till stånd. Underlag för statistiken finns i det register över anläggningar som byggs upp i anslut­ning till att inom MI samlas information från tillsyns- och kontroll­verksamheten enligt miljöskyddslagen.

Utredningen anser med hänsyn tUl den föreslagna statistikens grund­läggande betydelse för de organ som är verksamma på miljökontroll-området all denna statistik skall inordnas i MI.

Statistik över emissioner från anläggningar med mUjöfarlig verksam­het. Av samma skäl som utredningen anför för utarbetandet av en re­gelbunden statistik över mUjöfarliga anläggningar behövs enligl utred­ningen en fortlöpande statistik över de emissioner som härrör från så­dana anläggningar. Underlag för redovisning av emissionema bör kunna bli de uppgifter om utsläpp inkl. buUerstörningar från enskilda anlägg­ningar som kommer all registreras i MI i anslutning till liUsynen enligt miljöskyddslagen.

Utredningen förordar att emissionsslatistiken får en sådan upplägg­ning att den lämnar information om den totala belastningen (de totala utsläppen) av olika föroreningar i luft och vallen. För planering av miljövårdande insatser i allmänhet och för prövning av ärenden enligl gällande miljöskyddslagsliftning är del vidare av vikt alt uppgifter kan erhållas om hur de totala utsläppen av en viss förorening fördelas på olika källor. Statistiken över emissioner bör utarbetas som en del av MI och ges en sådan uppläggning att den speglar förhållandena branschvis och för skilda kommuner och län samt för hela riket.

Statistik över försäljningen av bensin, eldningsolja m. nt. Den av ut­redningen föreslagna statistiken över emissioner avser redovisning för sådana fasta anläggningar som avses i gäUande miljöskyddslagstifl-ning. Emissionsstatistiken i stort bör emeUertid i princip omfatta även sådana föroreningsutsläpp som härrör från motorfordonstrafik och från lokaluppvärmning genom eldning med mineraloljor, kol och koks. Det är emellertid förenat med stora svårigheter att få till stånd en redovis­ning innefattande även sådana emissioner. Information i detta hänseen­de måste i stor ulslräckning baseras på uppskattningar gjorda på basis av viss översiktlig statistik. Elt viktigt sådant statistikunderlag är uppgif­ter om försålda kvantiteter av bensin och eldningsolja saml av andra

Prop. 1974: 46

16

från emissionssynpunkt intressanta bränsleprodukter. Av betydelse är vidare att få kännedom om hur dessa kvantiteter är fördelade på olika produktkvaUteter och på olika geografiska regioner.

Utarbetandet av en statistik över försäljningen av olika bränsleproduk­ter bör enligl utredningen inte ske inom MI ulan i huvudsak inordnas i den offentiiga energistatistiken.

Statistik över uppmätta halter koloxid m. m. i avgaser från motor­fordon. Vissa möjligheter alt approximativt beräkna storleken av emis­sioner från motorfordon ges också beträffande utsläppen av koloxid. In­formation härom kan erhållas genom AB Svensk Bilprovnings undersök­ningar. I samband med den obligatoriska s. k. typbesiklningen av mo­torfordon, vilken utförs av statens Irafiksäkerhelsverk, görs vissa mät­ningar av utsläppta mängder koloxid och kolväten. Möjligheterna att med ledning av den erhållna informationen uppskatta de totala emissio­nerna från motorfordonsparken blir givetvis i viss utsträckning beroende av om sådan statistik kommer alt finnas tillgänglig som löpande redovi­sar bl. a. fordonsbeståndels storlek och geografiska fördelning saml för­ändringar i dessa avseenden. Utrednmgen understryker mot denna bak­grund vikten av att en tillräckligt säker dylik statistik bhr utarbetad.

Utredningen konstaterar efter samråd med Svensk Bilprovning alt del inte finns anledning att inordna framlagningen av denna statistik i ruti­nerna för verksamheten inom MI.

Statistik över kommunala vatten- och avloppsförhållanden. För olika ändamål finns behov av en löpande statistik över de kommunala vatlen-och avloppsförhåUandena. Valtenförbmkningsuppgifter behövs bl. a. inom den fysiska planeringen, vid vatlenbalansberäkningar, byggnads­planering, projektering av vallen- och avloppsanläggningar osv. Av­loppsdata åter behövs exempelvis vid generella bedömningar av vatten­vårdspolitiska åtgärder, handläggning av ärenden enligl miljöskyddslag­stiftningen, tillsynsverksamhet, emissionsinvenleringar för vallendrag och regioner, fysisk planering och studier av kombinationseffekter i av­loppsutsläpp.

Beträffande de tekniska förutsättningarna för uppbyggnad av en kom­munal vatten- och avloppsslatistik konstaterar utredningen att det redan tas fram statistik som i viss mån tillgodoser informationsbehoven på om­rådet. För en del av denna verksamhet svarar naturvårdsverket, som samlar in uppgifter om avloppsförhållandena i landets tätorter. För en annan del av statislikverksamhelen på området svarar statistiska central­byrån, som på uppdrag av Svenska vatten- och avloppsverksföreningen insamlar och bearbetar uppgifter om vatten- och avloppsförhållandena i rikets kommuner.

Utredningen föreslår att en samordning av den nuvarande statistik-insamlingen kommer till stånd. Utarbetandet av statistiken bör ske som en del av verksamheten inom MI.

Prop. 1974: 46

17

Information om buller. Till utredningen har framförts önskemål om all kunna följa utvecklingen av bullernivåer vid flygplatser, motorvägar, gator och liknande. Delta skulle kräva en viss återkommande dalam-samling, varigenom mätvärden skulle kunna sättas i relation till tidigare uppmätta värden eller till gränsvärden för bullemivåer. Buller från fasta anläggningar är föremål för kontroll enligt miljöskyddslagen. Upp­gifter om buller från dyhka anläggningar skall enligt utrednmgens för­slag registreras i MI. I vilken utsträckning information lämpad för lag­ring och bearbetning i MI kommer all alstras i den bullerbevakande verksamheten i övrigt får enligt utredningens bedömning bli beroende bl. a. av de beslut som fattas på gmndval av trafikbullemlredningens förslag.

Utredningen anser det inte möjligt alt nu lägga fram konkreta förslag om inordnandet av en mera omfattande information om buller i MI.

Information om avfall och avfallsbehandling. Från olika håll har för utredningen framhållits angelägenheten av att för såväl tillsynen och pla­neringen inom avfallsområdet som kontrollen i stort av den yttre miljön kunna förfoga över fortlöpande information rörande både anläggningar för avfallsbehandling och själva avfallet. Önskad information i fråga om anläggningar för avfallsbehandling bör enligl utredningen i huvudsak kunna erhållas från tillsyns- och kontrollverksamheten enligt miljö­skyddslagen. Vad däremot angår själva avfallet, både från processer och vamanvändning, är den befintiiga informationen i hög grad bristfällig. En av utredningen förelagen översiktlig inventering av behoven av infor­mation inom avfallsområdet har emellertid gett vid handen att del före­ligger vissa svårigheter för närmast berörda organ att åstadkomma er­forderliga preciseringar.

Enligl utredningen bör information om avfall göras tillgänglig i form av statistik över bl. a. avfallsanläggningar, avfallsslag och avfallsmäng­der. Vissa delar av underlaget för en dylik statistik kommer alt finnas tillgängliga inom MI genom att en löpande registrering sker av sådana anläggningar som prövats enligl miljöskyddslagen. Utredningen anser det emellertid angeläget all ytterligare statistik rörande avfall, huvudsakligen från vamanvändning, blir utarbetad inom MI och föreslår därför att en kompletterande redovisning i princip kommer till stånd.

Information om transport av hälso- och miljöfarliga varor. Fortlöpan­de uppgifter om transport av vissa slag av hälso- och mUjöfarliga varor skulle enligl utredningens uppfattning kunna få elt betydande värde från kontroUsynpunkt. Genom en systematisk rapportering rörande transpor­ter av närmare angivna varugrupper skulle sålunda kunna erhållas infor­mation om varornas cirkulation i landet och om de mUjörisker i olika av­seenden som sammanhänger härmed. Från miljöskyddssynpunkt är det av särskilt intresse att få upplysning om frekvensen av transporter av farligt gods inom olika regioner och utefter olika Iransportslräckor.

2   Riksdagen 1974. 1 saml. Nr 46

Prop. 1974: 46

18

Utredningen föreslår att förutsättningarna för en utvidgning av sta­tistiska centralbyråns statistik över varatransporter undersöks närmare. Någol skäl för att inordna statistikverksamheten i MI finns enligt utred­ningen inte f. n.

Information om miljösituationen och miljöutvecklingen

Information från basdatanät för miljökontroll. Information om miljö­förändringar kan enligl utredningens uppfattning bäst erhållas genom undersöknhigar vid fasta observationsstationer, vilka drivs kontinuerligt med utnyttjande av standardiserade metoder, s. k. basdataundersökning-ar. Utredningen föreslår mot denna bakgrund att inom ramen för verk-sarahelen i MI skaU utföras sådana undersökningar avseende luft och nederbörd, ytvatten, grandvatlen samt mark och vegetation. Hur dessa undersökningar enligt utredningens uppfattning bör vara principiellt utformade redovisas särskilt i del följande (avsnitt 2.1.3).

Statistik över immissioner m.m. Utredningen anser det vara av stort allmänl intresse att få till stånd en fortiöpande kvantitativ redovisning av miljösituationen och mUjöulvecklingen och föreslår därför all en of­fentlig statistik över immissioner m.m. skall byggas upp inom MI. Det huvudsakliga underlaget för denna statistik förutsätts bli de resultat som framkommer genom undersökningar inom del föreslagna basdatanätet.

Information om naturresurser och naturresursutnyttjande

Information om beslut och planer beträffande marks och vattens utnyttjande. Utredningen framhåller att det för flertalet offentiiga organ med uppgifter inom främst den kulturella och ekonomiska naturvården skulle en samlad registrering av beslut och planer som reglerar använd­ ningen av mark och vatten kunna bli av värde. En viktig typ av infor­mation i delta sammanhang är uppgifter om restriktioner av skilda slag för mark- och vatlenutnyltjandet. Utredningen anser att det är till fördel om i centralnämndens för fastighetsdata plandatabas också kan registreras uppgifter om restriktioner för markanvändning genom beslut enligt naturvårdslagen. Detsamma gäller information om sådana re­striktioner som har sin grund i beslut enligt miljöskyddslagen, bygg­nadslagen, vattenlagen och skogsvårdslagen saml uppgifter öm färdig­ställda men icke fastlagda region-, och generalplaner osv. hksom upp­gifter om exempelvis industrins saml jord- och skogsbmkets planer.

Utredningen anser att skäl inte finns att i MI la in uppgifter om här angivna beslut och planer avseende utnyttjande av mark och vatten.

Information om vattentillgångar och vattenutnyttjande. För en mängd olika ändamål såväl inom den egentliga miljövården som inom den fysis­ka planeringen i stort behövs enligt utredningen information om valten-tillgångama inom skilda regioner.  I första hand har berörda organ

Prop. 1974: 46

19

efterlyst hiformalion om gmndvattenkvantiteter, medan data rörande tillgången på ytvatten synes ha ell mera begränsat intresse.

Utredningen anser att denna information bör tUlmätas stor vikt. Till­gänglig information på området är emellertid i hög grad bristfällig och alt få till stånd en mera fullständig redovisning torde medföra praktiska svårigheter.

I fråga om användningen av vallentillgångar för olika ändamål sak­nas likaledes samlad information. Vissa uppgifter har insamlats och sammanställts bl. a. inom ramen för de s. k. länsinventeringarna. Ut­redningen förutsätter all referenser lUl sådant material som nyss nämnts kommer att ingå i MI. När det sluthgen gäller uttagen av vatten blir viss information tillgänglig genom den statistik över kommunala vallen-och avloppsförhållanden som utredningen föreslår skall bli utarbetad inom MI.

Statistik över markanvändning. Önskemål om en förbättrad informa­tion om del faktiska utnyttjandet av markresurserna har också fram­förts till utredningen. Bl. a. har därvid framhållits behovet av all fram­deles få tUlgång till en generell markanvändningsstalislik. TUlräckligt omfattande statistiska uppgifter om markanvändningen i landet finns inte f. n.

Utredningen anser alt en ändamålsenligt upplagd statistik över.mark-utnyltjandel skulle kunna få elt betydande värde också från miljökon-trollsynpunkt och förordar därför alt en officiell sådan statistik kom­mer tUl stånd. Med hänsyn tUl att statistiken kan väntas få sin huvud­sakliga användnhig utanför mUjövårdsområdet bör dock utarbetandet av statistiken inte ske inom MI. Angeläget är emellertid att mUjöaspek-lerna beaktas vid stalistikuppläggningen.

Information otr uttag m. m. av grus, sand, lera och torv. När del gäller nalurresursernci grus, sand, lera och torv finns uttalade behov av en fortlöpande information avseende tillgången på och uttagen av dessa. Befintlig information härom är i hög grad bristfällig. Statistiska central­byrån har mol denna bakgrund studerat föratsättningama att få lUl stånd en systematisk statistikinsamling inom området. Enligl utred­ningens mening bör en statistik över tUlgången på och uttagen av grus, sand, lera och torv i viss utsträckning kunna byggas upp på gmndval av den i MI lagrade informationen om miljöfarlig verksamhet. Statistikverk­samheten som sådan bör emellertid inte ingå i MI.

Information om uttag m. m. av malmer och mineraler. TUl de icke förnyelsebara naturresurserna hör bl. a. malmer och mineraler. Ut­vinningen av dessa medför att möjligheterna att försörja landets industri med råvaror successivt minskar varför det är angelägel alt utvinningens omfattning och art fortlöpande följs. Utredningen anser del vara av vikt att sådan information kan relateras till uppgifter om tillgången på berörda malmer och mineraler.

Prop. 1974: 46

20

Vissa uppgifter bearbetas och sammanställs redan nu av statistiska centralbyrån och redovisas i form av officiell statistik. Utredningen anser alt den nuvarande verksamheten inte bör inordnas i MI.

Statistik över skogsbestånd, skogstillväxt och skogsavverkning. Skogs­tillgångarnas stora betydelse för landets ekonomi motiverar att man för­fogar över säkra uppgifter om bl. a. skogsbeståndet, skogslillväxten och skogsavverkningen. Behovet av all ha tillgång till en dylik stati­stik har blivit mera aktuellt sedan särskUda undersökningar gett vid handen att en fortsatt försurning av nederbörden eventuellt skulle kunna medföra omfattande nationalekonomiska förluster i form av minskad skogstillväxt. Den nuvarande skogsstatistiken i Sverige handhas främst av skogsstyrelsen, statistiska centralbyrån, domänverket och skogshög­skolan.

Enligt utredningen bör skogsstatistiken inte lUl någon del inordnas i MI. Angelägel är dock alt möjligheterna att successivt anpassa stati­stiken till kraven från miljöövervakningssynpunkl fortlöpande beaktas av de för statistiken ansvariga organen.

Statistik över fiskfångster. Från olika håll har för utredningen fram­hållits det värde en kontinuerlig statistik över kvantiteter fångad fisk i kombination med uppgifter om fiskeinsatser skulle ha såsom indikator på miljömässigt betingade förändringar i de vatten där fiske bedrivs. Vidare har betonats alt en detaljerad sådan statistik behövs om man skall få en säker uppfattning om uttagen inom olika havsregioner av den resurs som fiskbeståndet utgör.

Utredningen framhåller att tillgången till en fångstplatsorienterad sta­tistik över kvantiteter fångad fisk skulle innebära förbättrade möjligheter i olika avseenden all genomföra en fortlöpande miljöövervakning och kontroll av nalurresursutnyltjandel. Mot denna bakgrund understryker utredningen vikten av att en omläggning av den officiella fiskestatistiken kommer tUl stånd. Utredningen finner dock inte anledning föreslå att denna verksamhet inordnas i MI.

Statistik över nedlagt vilt. Frågan om behovet av och förutsättning­arna för uppbyggnad av en löpande villslatistik ulvisande antalet vid jakt nedlagda vUlebråd har närmare granskals av utredningen. Bl. a. har framhållits det värde en dylik statistik skulle kunna få för bl. a. planeringen av olika vUtvårdsålgärder. Det har också betonats alt sta­tistiken skulle kunna fungera som indikator på mUjömässigt betingade förändringar i viltbeståndet. Statistiken skulle enligt utredningen i detta avseende komma alt tjäna samma syfte som den i föregående avsnitt behandlade fiskestatistiken.

Utredningen anser alt behovet av en förbättrad viltstalislik är väl dokumenterat. Utredningen betonar värdet av all en geografiskt differen­tierad allmän statistik i princip kommer tUl stånd. Uppbyggnaden av en dylik statistik måste emellertid föregås av en noggrant planerad för-

Prop. 1974: 46

21

söksverksamhet. Ell slutligt avgörande i frågan bör anstå i avvaktan på resultaten från försöksverksamheten.

Viss övrig information

Information om forsknings- och undersökningsverksamhet m. m. Er­farenheter bl. a. från en av utredningen utförd modellundersökning be­träffande några kommunblock i landet pekar på att antalet i statiig, kommunal och privat regi bedrivna forsknings- och undersöknings­projekt på miljövårdsområdet för landet som helhet uppgår till flera lusen. Merparten av dessa är av kortvarig natur men icke sällan före­kommer att projekt sträcker sig över perioder om tio år eller längre. Samlad redovisning av verksamheten saknas men inom vissa områden har vid några tillfällen sammanställts uppgifter om sådan verksamhet som varit av forskningsinriktad natur. Någon fast rutin för aktualise­ring av dessa sammanställningar finns dock inle.

Forsknings- och undersökningsprojekten inom miljövårdsområdet är av starkt skiftande slag både vad avser innehåll och genomförande. Särskilt med hänsyn till sistnämnda förhållande är det enligt utred­ningen tveksamt om resultat i form av enskilda mätdata från den här aktuella verksamheten bör inordnas i MI. Referenser i MI till forsk­nings- och undersökningsprojekt bör dock kunna ge en överblick över verksamhet av intresse från miljövårdssynpunkl.

Statistik över sjukdomstillstånd m. m. Utredningen anför att det är av största betydelse att fortlöpande information finns tillgänglig om effekterna av den miljöpåverkan som befolkningen utsätts för. Ut­redningen konstaterar dock alt del är förenat med utomordentliga svårigheter alt erhålla information som på ell entydigt sätl beskriver sådana förhållanden. Därför kan inle heller anvisas de former och del innehåll en informationsverksamhet på området bör ha i framliden.

Undersökningar av sambandet mellan miljöpåverkan och effekter på människan kräver en statistisk insats som innebär att information samlas in och bearbetas beträffande ett stort antal individer. Utred­ningen anser del vara väsentligt alt den av socialstyrelsen förda statis­tiken över sjukdomslUlslånd i möjligaste mån kan utnyttjas för att indikera eventuellt samband mellan miljöpåverkan och sjukdomslUl­slånd hos människan. Vid sidan av socialstyrelsens statistik över sjuk­domstillstånd m. m. skulle enligt utredningen den av statistiska central­byrån förda statistiken över dödsorsaker kunna få ell visst värde. Del­samma gäUer den statistik rörande sjuklighet som förs av riksförsäk­ringsverket.

Utredningen anser att denna verksamhet inte bör inordnas i MI.

Information om s. k. ovanUga fenomen. Utredningen konstaterar all allmänheten ofta observerar händelser av typen kraftiga insekts­angrepp, plötslig fiskdöd, sjöfågelskador osv. En omedelbar vetenskap-

Prop. 1974: 46

22

lig förklaring till fenomenen saknas ofta. I vissa fall kan de observerade fenomenen vara utslag av inträffade föroreningar eller andra föränd­ringar i mUjön och kan utgöra tecken på mUjöslörning. Enligl utred­ningens uppfattning skulle en registrering i MI av uppgifter om ovan­liga fenomen och av sedermera fastställda orsaker kunna bli av ett visst värde från kontrollsynpunkt.

Utredningen anser att en registrering av uppgifter om ovanliga feno­men i princip skall komma till stånd inom MI men räknar med alt frågan om verksamhetens innehåU och form måsle övervägas ytterligare.

Information om meteorologiska, klimatologiska, hydrologiska och oceanografiska förhållanden. Utvärderingen av information om förore­ningshaller i luft och vatten kräver ofta tillgång tUl meteorologiska, klimatologiska, hydrologiska och oceanografiska uppgifter. SMHI an­ordnar och övervakar dylika observationer samt granskar, bearbetar och bevarar insamlat material.

Med hänsyn till alt dubbellagrmg av information så långt möjligt skall undvikas anser utredningen all den av SMHI insamlade informatio­nen inte bör inordnas i MI.

Statistik över mUjövårdens kostnader och resultat. För organ som är verksamma på miljövårdsområdet är det enligt utredningen av in­tresse att fortlöpande kunna följa vilka kostnader som är förenade med miljövårdsarbetet och vilka resultat som miljövårdsinsatserna ger på kort och lång sikt.

Utredningen föreslår alt inom MI byggs upp en allmän statistik som årligen redovisar dessa förhållanden. En allmän statistik över miljö­vårdens kostnader bör enligt utredningen pricipielll omfatta såväl stat­liga och kommunala som privata utgifter för miljövårdsinsatser. Li­kaså bör statistiken över uppnådda resultat i princip gälla både offent­liga och privata miljövårdsåtgärder även om den till en början måste begränsas tiU att i praktiken gäUa enbart de statiiga och kommunala miljövårdsinsalserna.

2.7.3 Basdatanät för miljökontroll

Utredningen anser all en väsentiig del av informationen om miljöför-ändrmgar bäst kan erhållas genom undersökningar vid fasta observa­tionsstationer vilka drivs kontinuerligt med utnyttjande av standardise­rade metoder, s. k. basdataundersökningar, i syfte att beskriva den tids­mässiga variationen hos olika mätningar av intresse från miljökontroll­synpunkl. Av särskild betydelse är därvid all de långlidsmässiga för­ändringarna blir tUlfredsställande klarlagda. Vidare bör undersökning­arna läggas upp på sådant sätt att regionala variationer så långt möj­ligt blir belysta. Syftet med verksamheten bör vara att klarlägga de all­männa förändringarna inom regioner snarare än alt ange förändringarna av mera akut natur i närheten av enskilda föroreningskällor. Sådana

Prop. 1974: 46

23

lokala förändringar måsle enligl utredningens uppfattning bli föremål för särskilda undersökningar i anslutning bl. a. till tillsynen enligt mU­jöskyddslagstiftningen. Parallellt med den undersökningsverksamhet som avser all beskriva förändringar i naturen skall material insamlas som ger möjlighet att beräkna miljöns successiva belastning med olika föroreningar bl. a. från kommuner och industrier. En väsentlig upp­gift för basdataundersökningama bör vara att tillhandahålla underlag för belysning av samband mellan emissioner och immissioner. Vid planering av användningen av mark- och vattenresurserna är man i hög grad hänvisad till den kunskap och de erfarenheter som erhålls av verk­ningarna av existerande miljöslörande aktiviteter, t. ex. förorenings­utsläpp.

Utredningen konstaterar att en relativt omfattande datainsamling redan nu förekommer i landet i syfte att belysa sådana förhållanden som ovan nämnts. Som exempel härpå nämner utredningen den verk­samhet som på vallenvårdsområdet utförs av naturvårdsverkets limno-logiska undersökning, fiskeristyrelsen, SMHI och SGU. På det atmo­sfärkemiska området bedriver intemationella meteorologiska institutet i Siockholm undersökningar. Vidare genomför bl. a. lantbruksbögskolan viss observalionsverksamhel på del markkemiska området.

På den undersökningsverksamhet som skaU ge fortlöpande infor­mation om miljöförändringar måste, framhåller utredningen, komma all ställas långt gående krav i olika avseenden. Sålunda måsle inne­hållet i en dylik verksamhet noga avpassas till karaktären av de för­ändringar som man önskar klarlägga. Kraven innebär vidare att man skall eftersträva representativitet i undersökningsverksamheten och att resultaten får en hög och känd tUlförlitiighet. Med hänsyn till att under­sökningarna skall spegla i första hand långlidsutvecklingen är del vidare väsentligt alt verksamheten får en säkerställd kontinuitet. Slutligen är del av vikt alt en innehållsmässig och teknisk-organisatorisk samordning sker av verksamheten. Av särskild betydelse vid genomförandet av mUjö-undersökningar är att kunna precisera vilken representativitet dessa har. Frågan gäller därvid i första hand i vUken mån den erhållna infor­mationen är representativ för större geografiska områden än den plats där undersökningen skett men också huruvida resultaten är represen­tativa med hänsyn till de tidsmässiga aspekterna.

Utredningen har funnit att redan existerande undersökningsverk­samhet av basdalakaraklär i många avseenden uppfyller de krav som bör ställas på en fortiöpande datainsamling för kontroll av miljöföränd­ringar. Emellertid har utredningen kommit till den uppfattningen att en översyn av verksamheten bör komma till stånd om undersökningarna på ett fullt tillfredsställande sätt skall kunna svara mot samhällets behov av kontinuerlig mUjöövervakning. Utrednmgen understryker all bristerna i den nuvarande verksamheten på området väsentligen sam-

Prop. 1974: 46

24

manhänger med att resurserna för bedrivande av denna f. n. är otill­räckliga och att verksamheten, genom att den i huvudsak finansieras med forskningsmedel, saknar en säkerställd kontinuitet.

Utredningen har utarbetat elt principförslag i vad avser sådan data­insamling vid fasta observationsstationer som enligl utredningens upp­fattning behöver ske framdeles för all samhället skall förfoga över någorlunda säkra uppgifter om mUjöulvecklingen. Förslagel innebär att landsomfattande undersökningar av fysikaliska, kemiska och biologis­ka förhåUanden i miljön skall bedrivas i ökad omfattning jämfört med hittillsvarande verksamhet. Förslaget har uppdelats på fyra delprojekt, nämligen undersökningar avseende förhållanden i luft och nederbörd, ytvatten, grundvatten resp. mark och vegetation.

Utredningen understryker att förslagel skall uppfattas som en prin­cipskiss, vilken i första hand är avsedd att visa inriktningen och om­fattningen av den för framtiden behövliga verksamheten samt att ligga till grund för en kostnadsberäkning. Sammantaget torde enligt utred­ningen krävas ett relativt omfattande ytterligare utredningsarbete innan en detaljplan för verksamheten kan fastställas. Den av utredningen föreslagna dalainsamlingen förutsätts kunna ske i huvudsak rutinmässigt med tillämpning av vedertagen undersökningsmetodik. Utvärderingen av resultaten kan emellertid inte på motsvarande sätt göras enligt rutin­metoder ulan måsle enligt utredningens uppfattning bli en viktig upp­gift för forskningen på området. Utredningen understryker vikten av att detaljplaneringen av föreslagen undersökningsverksamhet och ge­nomförandet av denna sker i nära samverkan med forskningsorganen och med speciellt beaktande av dessa organs krav när det gäUer verk­samhetens innehåll och utformning.

Förslagel till undersökningsplan har begränsats till alt gälla landsom­fattande verksamhet. De regionala och lokala undersökningar som ut­förs och kommer att utföras i stort antal omfattas sålunda inte av planen. Planen innefattar inte heUer uppföljning av sådana fysiska förändringar i miljön som sammanhänger med att naturresurser tagits i anspråk eller eljest utnyttjats.

I basdataundersökningama behöver erfarenheterna från forsknings­arbetet successivt utnyttjas. Det är enligt utredningen nödvändigt även med en intensifiering av forskningsinsatserna för alt dessa undersök­ningar efter hand skall kunna modifieras och bli allt mer effektiva.

Utredningen framhåller alt uppbyggnaden av basdatanätet måste ske parallellt med utvärderingen av erhållet datamaterial och med genom­förandet av särskilda intensivundersökningar. Dessa senare blir vä­sentligen av forskningskaraktär och bör mot denna bakgrund bekostas på annat sätl än genom anslag till verksamheten med basdataundersök­ningar..

Enligl utredningen kommer basdatanälet i viss mening aldrig alt få

Prop. 1974: 46

25

en defuiitiv utformning. Nya föroreningar kommer till vUket ställer krav på elt ökande antal observationer medan andra förlorar i intresse. Helt nya önskemål om miljöövervakningens syfte och omfattning kan medföra att ytterligare undersökningsmoment måste införas i systemet.

Om basdatanälet genomförs kommer årligen att insamlas ett mycket stort antal dala av skUda slag. Elt effektivt utnyttjande av uppgifterna kräver bl. a. tillgång till goda bearbetningsmöjligheler. De enskilda resultaten från den undersökningsverksamhet som kommer lUl stånd bör enligl utredningen därför registreras i MI och där lagras på sådant sätt all bearbetningar av materialet lätt kan genomföras.

2.1.4 Samordning med andra informationssystem och internationell samverkan

Utredningen redovisar i sill betänkande hur utredningen principiellt ser på frågan om en samordning med andra informationssystem och internationell samverkan på miljöinformationsområdet.

För utredningen framstår som angelägel samverkan mellan MI och den faslighetsdatabank som f. n. byggs upp av centralnämnden för fastighetsdata bl. a. med tanke på att en stor del av informationen i MI föreslås lägesbeslämmas med utnyttjande av samma koordinal-melod som används i faslighetsdalabanken. Även i övrigt betonar ut­redningen del stora värde som faslighetsdalabanken kan komma alt få på mUjöinformationsområdet. Bl. a. bör denna kunna tjäna som bas för framtagning av en offentlig statistik över skilda förhållanden av intresse från miljösynpunkt. Med hänsyn till alt viss oklarhet råder om den när­mare utformningen av faslighetsdalabanken och till all uppbyggnaden under alla förhållanden kommer all la lång lid i anspråk, har utred­ningen inte ansett det meningsfullt alt lägga fram konkreta förslag om dylika sambearbetningar.

Framställningen av viss statistik av betydelse för miljövårdsarbetet skall enligt utredningens förslag inordnas i MI och ske som en del av verksamheten inom detta informationssystem. För denna statistik gäller att den har sådan betydelse från hälso- och miljökontrollsynpunkl och får sådan till miljöområdet koncentrerad användning all statistik-uppläggningen väsentligen bör anpassas till kraven hos berörda niiljö-vårdsorgan. I andra fall får statistik ay intresse från miljökontrollsyn­punkl viktigare användningar inom andra fält än miljöområdet och bör därför tas fram i annan ordning än inom MI. Över utformningen av sådan statistik kommer det för MI ansvariga organet alt sakna formellt inflytande. Del fömtsatts dock att önskemålen från berörda miljövårds-organ om statistikens innehåll även i detta fall så långt möjligt beaktas.

I SMHIrs verksamhet ingår att samla in och bearbeta information som erhålls vid meteorologiska, hydrologiska och oceanografiska observa­tionsstationer. När del gäller datainsamling har SMHI bedrivit försöks-

Prop. 1974: 46

26

verksamhet med datorstyrd registrermg av observationer från automa­tiska stationer. Vid uppbyggnaden av MI bör, framhåller utredningen, tillses att ratiner för utnyttjande av den relevanta informationen i SMHIrs arkiv kommer till stånd.

Information av dokumentarisk art för mUjövårdsarbele återfinns van­ligen inom olika etablerade ämnesområden såsom kemi, biologi, medi­cin och teknik. Sedan mitten av 1960-lalet existerar inom flertalet ämnesområden utländska datorbaserade dokumenlationstjänster. Då dessa marknadsförs även inom Sverige av de under senare år upp­byggda svenska dokumenlationsljänstcenlralerna anser utredningen del inle motiverat att föreslå särskilda insatser på dokumentationstjänst-området. Slutsatsen att den svenska verksamheten på miljödokumenta-tionsområdel f. n. inte bör utvidgas grundar sig delvis också på en bedömning av den framtida tekniska utvecklingen på datakommunika­tionsområdet. Inom en inle alltför avlägsen framtid bör det sålunda finnas möjlighet till direktkommunikation med utiändska datasys-lem, varvid bl. a. syslem med information om biologiska effekter av kemiska ämnen blir av speciellt intresse. Enligl utredningen bör MI ha en förmedlande funktion när det gäller alt få tillgång till dokumenta­tion av betydelse för miljövårdsarbetet. Den som söker information inom elt visst ämnesområde bör hos MI kunna få upplysning om i vUka databaser svenska eller utländska den sökta informationen kan väntas bli funnen.

Utredningen framhåller vidare alt undersökningsverksamhet, som bedrivs på del nationella planet, kan väntas bli effektivare om den samordnas med liknande aktiviteter utomlands och därmed inplaceras i elt större sammanhang. Svenska undersökningar av haven kring Sve­rige, observationer av föroreningshalter i luft osv. får således ett större värde om kringliggande länder också deltar i verksamheten. Särskilt i fråga om de föreslagna basdataundersökningama bör del vara av betydelse att en samordning sker med aktiviteter av liknande slag i grannländerna.

Vid planeringen och uppbyggnaden av ett svenskt informations­system på mUjövårdsområdet bör enligt utredningen utformningen och omfattningen av liknande utländska informationssystem vara av in­tresse. Uppmärksamhet bör bl. a. ägnas frågorna om ell svenskt system bör tekniskt anpassas till något befintligt eller planerat utländskt sys­tem, om MI bör förberedas för direkt informationsutbyte med dylika system eller om de svenska organen med behov av viss miljöinforma­tion helt enkelt bör utnyttja den utländska informationen. Med hänsyn till att utvecklingen i fråga om informationssystem på miljövårdsom­rådet går mycket snabbt kan del enligl utredningen vara motiverat all dröja något med elt stäUningstagande i saken.

Utredningen framhåller att genomförande av rekommendationerna

Prop. 1974: 46

27

av 1972 års FN-konferens om den mänskliga miljön innebär en bety­dande intemationell satsning bl. a. när del gäller insamling och utbyte av miljöinformation. Till stor del skulle dessa insatser komma att ske inom ramen för helt nya, av konferensen initierade aktiviteter. Man räknar emellertid också med en icke obetydlig utvidgning av befintliga verk­samheter hos bl. a. sådana organisationer som WHO, UNESCO och lOC. Del internationella samarbetet på miljöinformationsområdet torde komma att utvidgas avsevärt efter hand som den av FN-konferensen ini­tierade verksamheten blir genomförd. Vid bedömningen av behoven och möjligheterna att anpassa uppläggningen av MI till dylika, befintliga och planerade, aktiviteter har utredningen emellertid kommit till den uppfatt­ningen alt en sådan anpassning inle är möjlig i ett inledningsskede för MI. Skälet härlUl är främst att det ännu råder oklarhet om de inter­nationella verksamheternas innehåll och inriktning på längre sikt och att man f. n. inle kan precisera vilka krav på de nationella informa­tionssystemen som blir aktuella till följd av dessa aktiviteter. I en första etapp av utbyggnaden av MI får därför systemet utformas en­bart med hänsynslagande till de inhemska organens behov av infor­mation. Ett uppskov med att ansluta det svenska informationssystemet till verksamheter på det internalionella planet kan ej heller vara tUl nackdel för redan pågående aktiviteter inom olika organisationer.

2.7.5 Formerna för genomförande av informationssystemet

Utredningens förslag angående MIrs innehåll och omfattning kan enligt utredningen ses som ett uttryck för hur elt informationssystem i princip bör utformas för alt tjäna den enligt utredningen angivna mål­sättningen. Ett beslut om den definitiva utformningen av systemet bör emellertid enligl utredningen fattas längre fram i liden. I inlednings­skedet bör verksamheten inom MI i huvudsak få formen av försöks­verksamhet. Bakgrunden tUl alt utredningen inle är beredd att redo­visa ett mera definitivt förslag är en allmän osäkerhet om bl. a. infor­mationsbehovens utveckling under de närmaste åren och om datavoly­mernas omfattning. Osäkerheten i dessa avseenden gör det svårt all bedöma bl. a. hur den maskinella databehandlingen skall organiseras och hur administrationen i stort inom MI skall vara utformad för alt skäliga krav på systemets effektivitet skall kunna tillgodoses. Elt annat skäl är att det råder oklarhet om vilken roll de nationella miljöinfor­mationssystemen kommer all få i del fortsatta internationella samar­betet och hur de enskUda ländernas insatser på miljöinformationsom­rådet skall kunna knytas samman.

Utredningen menar därför att fördjupade utredningar måste genom­föras på en rad områden under det fortsalla utvecklingsarbetet inom MI. Av största betydelse är att de systemruliner som läggs upp under

Prop. 1974: 46

28

försöksperioden görs flexibla och utbyggbara så alt användarna av MI inom vida ramar skall kunna påverka utformningen intill dess alt sam­hällets miljökontrollverksamhel kommit in i fasta organisatoriska former.

Från försöksverksamhet bör enligl utredningen dock undantas i första hand publicering av den statistik som systemet kommer alt till­handahålla.

För att erhåUa en från planeringssynpunkl hanterlig och till om­fattning och inriktning flexibel organisation av utvecklingsarbetet och försöksverksamheten inom MI föreslår utredningen alt arbetet organi­seras i delprojekt. Härvid bör den tidigare redovisade uppdelningen av informationsområdet i MI kunna följas. Arbetet inom de enskilda del­projekten skall i flertalet fall leda fram till en försöksverksamhet, vUken bör utvärderas efter en vid projektstarten fastställd period. De olika delprojekten kan därmed tidsmässigt planeras så all ell jämnt resursutnyttjande blir möjligt. Vidare kan erfarenheter från vissa pro­jekt lUlgodogöras inom projekt som ligger senare i tiden.

Utredningen förutsätter all erfarenheterna under försöksverksam­heten, som föreslås börja budgetåret 1974/75, skall kunna successivt utvärderas. Utredningen anser alt försöksverksamheten och utvärdering­en av denna bör ske i sådan takt all en samlad bedömning av hela för­söksverksamheten skall kunna slutföras senast under budgetåret 1978/ 79. Med en sådan tidsplan bör en fast organisation för verksamheten kunna inrättas senast budgetåret 1980/81.

Enligt utredningen kan arbetet med de föreslagna delprojekten in­delas i en utvecklingsfas och en driftfas. Den förra fasen indelas i förstudie, utredning och s. k. implementering. Förstudien förutsätts komma alt bestå av elt problemorienterat utredningsarbete syftande till att ge en bUd av problemområdet och möjliggöra en avgräns­ning av delta. Sedan detta arbete avslutals inleds utredningen som av­ses leda fram tUl ell syslemförslag. Detta förutsätts innehålla detaljerade uppgifter om indata, utdata, registerorganisation, bearbetningar m. m. Härefter vidtar implemenleringen som bl. a. omfattar utformning av rutiner, framtagning av programförutsättningar, programmering samt program- och syslemtest t. o. m. driftstart. Den senare fasen i det före­slagna projektarbetet, dvs. driflfasen, omfattar den period under vil­ken försöksdrift bedrivs.

Utöver de olika informationsområden som utredningen föreslår skall ingå i MI föreslår utredningen även vissa andra projekt som skulle på­börjas under försöksperioden. Dessa omfattar vissa samordnade uttag av information såväl inom som utom MI samt vissa specialprojekt rörande information om forsknings- och undersökningsverksamhet m. m.

Prop. 1974: 46

29

2.1.6 Administration m. m.

De centrala administrativa funktionerna inom MI bör enligt utred­ningens mening ankomma på en myndighet. Vid valet av organ borde det ligga nära till hands alt beakta vilken myndighet som genom sin verksamhet kan förväntas få särskilt stor användning av systemet. Av större vikt vid valet av huvudman är emellertid enligt utredningens mening att myndigheten i fråga har arbetsuppgifter och erfarenheter av betydelse för driften av MI. Härvid kan enligt utredningens mening främst statistiska centralbyrån, naturvårdsverket, SMHI och centralnämnden för fastighetsdata komraa i fråga.

Fördelen med all redan i försöksskedel anförtro ansvaret för verk­samheten till någon av de nämnda fyra myndigheterna är enligl ut­redningen all verksamheten skulle kunna i vissa avseenden finna sin form på ett säkrare sätt än som bhr fallet med ett inledande proviso­rium. Härvid skulle också undvikas de övergångssvårigheter som måste uppkomma då en provisorisk organisation överförs till en per­manent. En permanent organisation knuten till endera av de nämnda myndighetema medför enligt utredningen vidare den fördelen att vissa administrativa basresurser skulle vara tiUgängliga.

Utredningen framhåller emellertid att under försökstiden bör värde­fulla erfarenheter kunna göras till ledning för fortsatta organisatoriska överväganden. Enligl utredningens uppfattning bör därför under försöks­perioden ett särskilt, frislående organ bli huvudman för MI. Utredningen förutsätter emellertid all definitiv ställning tas till frågan om vilken myn­dighet som efter försöksverksamhetens genomförande skall vara huvud­man för MI så snart förutsättningar härför föreligger.

Enligl utredningens förslag kommer MI efter hand att omfatta ett stort antal sinsemellan vitt skUda ämnesområden. Det kan därför enligt utredningen antas att krav i fråga om systemets innehåll och användning kommer all ställas från avnämare representerande skilda intressen. Frå­gor av denna art måste bli föremål för en så allsidig prövning som möj­ligt. Utredningen föreslår all ell frislående organ, kallat miljödatanämn­den, inrättas för att vara huvudman för MI under försöksverksamheten.

Såsom huvudman för MI blir miljödatanämnden enligt utredningens förslag beslutande i principiella frågor om systemets informationsinne­håll, innehåUet i och organisationen av viss datainsamling som skall ge systemet dess avsedda innehåll, systemets tekniska uppläggning, drift och användning samt former för tillhandahållandet av information från systemet. Nämnden blir vidare ansvarig för kostnaderna för ut­vecklingen och driften av MI. Utöver dessa till huvudmannaansvaret hörande frågor föreslås miljödatanämnden få registeransvarel, som inne­fattar det praktiska arbetet med alt bygga upp och genomföra själva sys­temet. Miljödatanämnden skaU således även vara ansvarig för driften av systemet.   

Prop. 1974: 46

30

Miljödatanämnden kan emeUertid enligt utredningen av praktiska skäl inte fullgöra alla de skiftande uppgifter som blir aktuella inom MI. Sålunda räknar utredningen med att statskontoret skall biträda nämn­den i utvecklingsarbetet och försöksverksamheten. Vidare är del enligt utredningen naturligt att naturvårdsverket anlitas såvitt gäller insamlings­verksamheten inom basdatanätet och att statistiska centralbyrån tUldelas särskilda uppgifter beträffande stalistikverksamheten.

Utredningens förslag att miljödatanämnden skall ha huvudansvaret för försöksverksamheten innebär att nämnden även för basdata­nälet får ansvaret för den övergripande planeringen och bedömningen. De olika delprogram inom vUka basdataundersökningama skall genom­föras bör enligt utredningen inordnas i ett av nämnden samordnat ob­servationsprogram. I utarbetandet av programmet bör delta bl. a. naturvårdsverket och, med hänsyn tUl all dala även är avsedda att bilda underlag för en löpande statistikproduktion, statistiska central­byrån. Vid sin bedömning av de organisatoriska formerna för basdata­nätets utveckling och drift föreslår utredningen att verksamheten för­delas mellan de organ som f. n. svarar för de olika typer av undersök­ningar som skall genomföras inom basdatanälet. Denna fördelning inne­bär i huvudsak att naturvårdsverket svarar för undersökningar avse­ende luft, ytvatten exkl. hydrologiska undersökningar samt mark och vegetation, alt SGU svarar för grundvaltenundersökningar saml att SMHI svarar för hydrologiska undersökningar. Enligt utredningen bör det ankomma på naturvårdsverket, SGU och SMHI att före mUjödala-nämndens slutliga behandling i samråd utarbeta förslag till detaljpro­gram för undersökningsverksamhetens praktiska bedrivande.

Utredningen framhåller alt för analys av insamlade prover fordras en relativt omfattande laboratorieorganisalion. Behov föreligger inte endast av analyser ulan även av en fortlöpande utveckling av analysmetoder och interkalibrering mellan olika laboratorier. De data som insamlats, skall av de tre ansvariga myndigheterna överlämnas till miljödatanämn­ den för att lagras och bearbetas. I lämplig form bör de i basdataunder­ sökningama erhållna resultaten av miljödatanämnden tillhandahåUas-statistiska centralbyrån för framställning av löpande statistik över immis­sioner m. m. Eftersom informationen från basdatanälet skall ligga liU grund för bedömning av den aktuella miljösituationen och mUjöulveck­ lingen och därav påkaUade miljövårdsåtgärder bör utvärderingen av in­formationen ankorama på naturvårdsverket.

Vid bedömningen av de behov av laboratorieresurser som basdata­nälet medför har utredningen utgått från alt laboratorieverksamheten i huvudsak skall förläggas till naturvårdsverkels undersökningslabora­torium. När del gäller behovet av laboratorieresurser under inlednings­skedet har utredningen avstått från att göra en närmare analys av hur

Prop. 1974:46

31

ett integrerat laboratorium för basdatanätet och naturvårdsverkets övriga behov skall organiseras utan inskränker sig till att lämna förslag tUl den förstärkning som behövs för att utvecklingsarbetet med basdatanälet skall kunna påbörjas. Enligt utredningen fordras vid laboratoriet personal för undersökningar avseende luft, nederbörd, ytvatten, mark och vegetation samt för kemiska analyser ävensom för sammanställning och bearbetning av dala. Dessutom fordras personal för administrativa funktioner och ser­vicefunktioner. Totalt uppgår det beräknade behovet av personal till 67 personer, varav 37 handläggare.

När del gäller stalistikverksamheten inom MI erinrar utredningen om all i överensstämmelse med 1960 års riksdagsbeslut har den statliga statistikproduktionen efter hand kommit att centraliseras till statistiska centralbyrån. Delta talar enligl utredningen i och för sig för att central­byrån skall svara för stalistikverksamheten inom MI. Med hänsyn till att verksamheten inom MI under den tid varom har är fråga har karak­tären av försök bör emellertid miljödatanämnden såsom huvudman för MI även ha ledningsansvaret för stalistikverksamheten.

Utredningen föreslår därför att miljödatanämnden under försöks­verksamheten även skall ha hand om planeringsuppgifler av övergripan­de karaktär på statistikområdet men att statistiska centralbyrån engage­ras i sådan detaljplanering av statistik som inte har karaktär av s. k. drift­statistik. Centralbyrån skaU enligt förslaget genomföra insamling, gransk­ning, bearbetning m. m. av sådan information som i första hand skall an­vändas för slatislikframställning samt ombesörja specialbearbetningar för statistiskt ändamål av sådant i MI lagrat material som insamlats för administrativa syften. Vidare bör centralbyrån svara för publicering av staiistikresultaten, utöva fortlöpande bevakning av frågor som gäller mil­jöstatistikens innehåll, uppläggning och anpassning till internationella rekommendationer samt svara för den intemationella statistikrapporte­ringen.

Miljödatanämnden bör enligt utredningen vara sammansatt på sådant sätt att den blir representativ för de olika organ sora i första hand kom­mer att delta i utvecklingen av MI eller kommer att utnyttja MI. Hit hör bl. a. naturvårdsverket, statistiska centralbyrån, SMHI, SGU, social­styrelsen, arbetarskyddsstyrelsen, fiskeristyrelsen, statens livsmedelsverk, konsumentverket, statens planverk och statskontoret. Vidare bör enligt utredningen länsstyrelserna, kommunerna, industrin och den målinrik­tade forskningen vara representerade. Nämnden kan, framhåller utred­ningen, ha en bred sammansättning med ledamöter representerande fler­talet intressenter. Ett alternativ är att antalet ledamöter i nämnden snävt begränsas och att till nämnden knyts ett rådgivande expertorgan.

Utredningen   föreslår   att   till  miljödatanämnden   knyts   ett   kansli.

Erforderlig datamaskinell bearbetning av information i MI torde en-

Prop. 1974: 46

32

ligt utredningen under försöksverksamheten böra ske på servicebyrå, eftersom behovet av datamaskinresurser inle är av den storleksordning eller struktur att det motiverar egen maskineU utmstning. TUl kansliets funktioner hör pruicipiellt även den statistiska verksamheten, vars om­fattning hos miljödatanämnden dock blir begränsad med hänsyn till att statistiska centralbyrån fömtsatts bli ansvarig för större delen av denna verksamhet.

Ledamoten Medin är skiljaktig i fråga om förslagel till administra­tion.

Enligl Medin medför den av utredningens majoritet föreslagna lös­ningen att MI inle kan fylla uppgiften att utan onödigt dröjsmål ge de olika myndigheterna på mUjövårdsområdet tillgång till ell rutinmässigt fungerande datasystem. Miljövårdsorganens behov att utan onödigt dröjsmål bli försedda med relevant informationsunderlag torde, enligl Medins uppfattning, komma att medföra stark press på systemet att re­dan under försöksperioden rutinmässigt tillhandahåUa delar av informa-lionsunderlaget. Genom all MI i reahteten kommer att las i praktiskt bruk redan under försöksperioden framstår enligl Medin möjlighe­terna att genomföra en förutsällningslös samlad bedömning omkring år 1980 av systemets totala innehåll och omfattning sora närmast Ulusoriska. Enligt Medins uppfattning borde utredningen ha lagt fram sådana för­slag att statsmakterna på grundval därav kunnat i ett sammanhang avgöra huvuddragen av systemets innehåll och tekniska utformning samt organisatoriska placering.

För de myndigheter som på olika sätt skulle beröras av verksamheten inom MI kan, framhåller Medin vidare, en provisoriskt bedriven verk­samhet antas inverka hämmande. Sålunda kan riskeras att myndighe­terna, så länge omfattningen av deras fasta engagemang i MI inte är preciserad, anser sig förhindrade att ta initiativ till förändringar som skulle medföra rationaliseringseffekter eller eljest innebära fördelar. För stalistikverksamheten torde den provisoriska organisationen inte innebära några fördelar. En provisorisk organisationsform kan enligt Medin vidare komma att medföra betydande nackdelar från kostnads­synpunkt jämfört med en permanent lösning. Nackdelar uppkommer vidare därigenom all de administrativa informalionsmtinerna inom MI under hela försöksperioden avses fungera vid sidan av redan existerande rutiner.

Ulredningsmajoritelens förslag att en särskild miljödalanämnd skall ut­ses och tilldelas ell övergripande planerings- och samordningsansvar fin­ner Medin i och för sig välgrundat. En sådan nämnd bör därför finnas även inom en permanent organisation. Del synes dock Medin tveksamt om nämnden bör tilläggas några mera omfattande beslutsfunktioner. Verksamheten inom MI bör enligl Medins uppfattning förläggas tiU en eller flera  av de myndigheter som har beslutskompetens på de  in-

Prop. 1974: 46

33

formalionsområden som blir företrädda i MI. Medin anför i första hand statens naturvårdsverk men även socialstyrelsen, statens livsmedelsverk, arbelarskyddsslyrelsen och statistiska centralbyrån som huvudmyndighet för MI. I varje fall bör miljödatanämnden organisatoriskt knytas till nå­gon av dem. Dessutom bör enligl Medins uppfattning övervägas om inle beslutsfunktionen i frågor som rör statistikens innehåll och framställ­ning i större utsträckning än vad utredningen föreslår bör ankomma på statistiska centralbyrån. Medin anför all ett alternativ är alt inrätta miljö­datanämnden som en fristående myndighet med uppgift all permanent omhänderha verksamheten inom MI. En sådan lösning skulle emellertid enligl Medins uppfattning ha åtskiUiga av de nackdelar som är förknip­pade med en provisoriskt inrättad myndighet.

2.1.7 Särskilda frågor

Utredningen lar även upp flera särskUda frågor som hör samman med utvecklingen av MI, bl. a. frågor ora sekretess och tUlhandahåUande av information.

Utredningen framhåller att vid uppbyggnaden av elt informations­system måste beaktas de regler och den praxis som gäller för skydd av information mol obehörig åtkomst och användning. Informationen måste således handhas på sådant sätt alt såväl kraven på offentlighet och sekre­tess som kravel på teknisk säkerhet uppfylls. Kretsen av dera som skall skyddas och de intressen som berörs är ofta orafältande, varför upp­rättandet av ell sådant skydd som regel innefattar åtskilliga problem av planeringsleknisk natur. För uppbyggnaden och driften av MI är del enligt utredningen av vikt att frågorna om offentlighetsprincipens lill-lämpning på ADB-lagral informationsmaterial och ora lUlgänglighelen av sådant material blir lösta. För sådan information sora är sekretess belagd men genom ADB skall tillföras MI måste garantier skapas mol obehörig åtkomst av informationen.

Beträffande de uppgifter som direkt samlas in till MI i syfte att ge underlag för statistik blir enligt utredningen bestämmelserna i sek­retesslagen (1937r 249) tillämpliga. Uppgifter som inom olika förvalt­ningsområden samlats in för andra ändamål och som ställts till förfo­gande för MI får behandlas enligt de särskUda regler som gäller för förvaltningsområdet i fråga. Härvid bör enligt utredningen bl. a. beak­tas att även sådana uppgifter om enskUda personer och företag som an­setts offentliga kan innebära intrång i den enskildes intressesfär då upp­gifterna används i ett informationssystem med ADB-teknik. Trots att delarna i informationen är offentliga, kan den i MI samlade infor­mationen nämligen uppfattas som en kränkning av enskilt intresse ge­nom de möjligheter som ADB-tekniken ger att få fram "kedjad" infor­mation.

Av de till MI direkt insamlade uppgifterna kan en stor del komraa all

3    Riksdagen 1974.1 saml. Nr 46

Prop. 1974: 46

34

avse sådana som härstammar från del föreslagna basdatanätet. Varken dessa eller andra uppgifter som avser immissionsförhållanden kan vän­tas erbjuda några problem från sekretessynpunkt. Problem kan där­emot väntas uppkomma i fråga om rätten att få tillgång till annan myndighets handlmgar samt upptagningar för automatisk databehand­ling (ADB-lagral material). Av del inom MI behandlade primärmateria-lel kan stora delar, åtminstone i inledningsskedet, komma all utgöras av sådan hos annan myndighet förvarad eller bearbetad information. I den mån denna information avser identifierbara enskilda personer kan för­väntas all sekretessfrågan löses enligt dalalagen (1973r 289). Beträffan­de övrig hos annan myndighet förvarad information, som där samlats in i tiUsyns- och kontrollarbetet eller eljest i del administrativa arbetet, ankommer del i första hand på denna myndighet att ta stäUning i sekre­tessfrågan. Under den tid som sådan information förvaras hos register-ansvarigt organ inom MI är det däremot detta organ som har alt pröva ett utlämnande.

Utredningen förutsätter att sekretessfrågan vinner uppmärksamhet vid den av offentlighels- och sekrelesslagsliflningskommillén fortsatta översynen av offentlighets- och sekretesslagstiftningen.

Beträffande formerna för tUlhandahåUande av information från MI framhåller utredningen att en av förutsättningarna för att MI skall bli ett effektivt hjälpmedel för användarna är att uppgifterna kan utnyttjas utan omfattande ytterligare bearbetning. För all detta mål skall uppfyllas behöver MI förses med ett syslem för redovisning som innefattar såväl direktrapporlering av information till enskilda användare som publice­ring av en offentlig statistik över förhållanden av allmänt intresse. Ett flertal olika sätt för presentation av data kan enligl utredningen förutses komma till användning i elt sådant redovisningssystem.

Innehållet i den direklrapporterade informationen kan enligt utred­ningen väntas bli av starkt skiftande slag från enkla utskrifter av i sys­temet lagrade uppgifter om anläggningar och produkter, mätdata, biblio­grafiska uppgifter osv. till statistiska sammanställningar av i vissa fall mycket kvalificerad natur. Bl. a. mot denna bakgrund behöver MI få ett flexibelt mediaoberoende uldalasyslera.

Utredningen har föreslagit all inom ramen för verksamheten i MI skall utarbetas en löpande statistik över skUda miljöförhållanden, vUken föraisätts få karaktär av officiell redovisning. Utredningen föreslår all miljöstatistiken skall redovisas i form av en årspublikation, vilken bör omfatta såväl statistik inom MI som viss annan statistik. Från både an­vändnings- och kostnadssynpunkt torde det vara förenat med betydande fördelar att få en på detta sätt sammanhållen redovisning av sådan sta­tistik som har betydelse för miljövårdsarbetet. Kraven i andra samman­hang på en samlad redovisning av statislikresullaten inom t. ex. skogsstatistiken samt hälso- och sjukvårdsstatistiken har lett fram till

Prop. 1974: 46

35

beslut alt utge särskilda årsredogörelser inom resp. statistikområden. Genom alt sammanställa en motsvarande publikation för miljöstatistik-området kan del i utredningens direktiv angivna kravel alt statistiken skall vara lättillgänglig anses bli tillgodosett. Utredningen föreslår all den nya publikationen benämns Miljöstalistisk årsbok och blir en del av redovisningen i serien Sveriges Officiella Statistik.

2.1.8 Kostnader och finansiering

De kostnader som är förenade med ell miljövårdens informationssys­tem i full drift torde enligl utredningen kunna beräknas först mol slu­tet av den föreslagna försöksperioden i samband med övervägandena om den mera långsiktiga utformningen av systemet. Kostnadsberäk­ningen kommer att kräva bl. a. preciserade uppgifter beträffande de informationsområden som skall omfattas av MI, uppkommande indala­volymer samt frekvensen informalionsultag från systemet. För beräk­ningen behövs vidare slutligt utformade planer för dalamsamlingen (dalaleveransema) till MI, för kvalitetskontroll av dalamaterialet samt för materialets bearbetning.

Den kostnadsuppskattning sora utredningen redovisar är uppdelad på följande fyra verksaraheler, nämligen utvecklingsarbete och försöksdrift, basdataundersökningar, slatistikverksamhel saml miljödatanämndens verksarahet. Uppskattningarna har utredningen ansett böra begränsas till att avse budgetåren 1974/75 och 1975/76. SärskUt beträffande uppgifter­na för budgetåret 1975/76 betonar utredningen att beräkningarna är i hög grad prelirainära och att det måsle ankomraa på mUjödatanämnden och övriga berörda myndigheler all senare göra en ny samlad kosmads-bedömnuig.

Utredningens preliminära beräkningar av kostnaderna under budget­åren 1974/75 och 1975/76 sammanfallas i följande sammanställning över framräknade totalkostnader omfattande såväl driftkostnader som en­gångskostnader.

Verksamhet

1974/75

1975/76

Utvecklingsarbete och

försöksdrift

3 500 000

'3110 000

Basdataundersökningar

5 900 000

5 600 000

Statistikverksamhet

810 000

1060 000

Miljödatanämndens

verksamhet

1 050 000

1 040 000

Summa

11260 000

()

' De totala kostnaderna har ej kunnat uppskattas av utredningen.

Den av utredningen föreslagna verksamheten med basdataundersök­ningar kommer att i viss utsträckning ersätta redan pågående av staten finansierad verksamhet av basdalakaraklär. Denna finansiering sker i huvudsak från naturvårdsverkets anslag för miljövårdsforskning. I sam-

Prop. 1974: 46

36

band med att utredningens förslag genomförs torde detta anslag kunna avlastas kostnader i storleksordningen 2 milj. kr. fr. o. m. budgetåret 1974/75. Resursbehovet för verksamheten inom MI anges med hänsyns­tagande härtUl till netto ca 9,3 milj. kr. för budgetåret 1974/75.

Frågan om den på längre sikt lämpliga finansieringsformen för MI bör enligl utredningen närmare behandlas i samband med att erfarenheterna från försöksperioden slutligt utvärderas. Härvid bör bl. a. prövas frågan om att genom avgifter få en partiell kostnadsläckning för verksamheten.

2.2 Remissyttrandena

2.2.7 Behovet av och utgångspunkter för ett samlat informationssystem En övervägande majoritet av remissinstanserna betonar behovet av att kontinuerlig insamling sker av de data som behövs för ett effektivt miljövårdsarbete samt framhåller alt brister råder med nuvarande dala­hantering. Flera remissinstanser vitsordar också att ADB bör vara ett gott hjälpmedel. Emellertid uttalas också skilda uppfattningar om beho­vet av ett enhetligt och samlat informationssystem på miljövårdsområdet. Enligt arbetarskyddsstyrelsen skulle de avgörande fördelama med MI vara att möjligheter skapas för en snabbare och mera rationell behand­ling av information, all primär information hos en myndighet lätt blir tillgänglig för en annan myndighet ulan risk för dubbelarbete saml alt en överblick över förekomsten av olika biologiskt aktiva faktorer i flera olika miljöer underlättas. Styrelsen finner emellertid inte från sitt verk­samhetsområde alt befintlig datainsamling samt bearbetningen av insam­lat material företer brister eller att de verksamma organen inte har tUl­förts miljödata i erforderlig omfattning. Styrelsen finner heller inte att det är en brist att informationsinsamlingen ingår som ett led i verksam­heten hos tillsynsmyndigheter på miljövårdsområdet. Tvärtom, framhål­ler styrelsen, måsle såväl insamling som utnyttjande av data styras av de behov varje enskild myndighet har för att kunna lösa sina myndig­hetsuppgifter. Däremot är det länkbart att med hänsyn till behov som är gemensamma för flera avnämare införa vissa modifikationer i in­formationshanteringen.

Statens naturvårdsverk lar upp behovet av ell informationssystem med utgångspunkt från tillsynsverksamheten enligl miljöskyddslagen. Enligl naturvårdsverket skall tillsynsverksamheten till stor del basera sig på rapportering av driftkonlrollresultal från förelag och komrauner till länsstyrelsen. Denna rapportering kommer att innebära en ansam­ling av stora dalamängder hos länsstyrelserna. ADB kan härvid utgöra ett rationellt hjälpmedel för alt bespara framför allt länsstyrelserna ett om­fattande manuellt granskningsarbete. Vidare torde de centrala och regio-

Prop. 1974: 46

37

nala miljövårdsmyndigheterna genom ell sådant system kunna erhålla bättre beslutsunderlag för handläggning av enskilda ärenden. Enligl na­turvårdsverket torde ADB vara en förutsättning för upprättandet av sta­tistik, diagram, kartor och andra översikter av den stora dalamängd som systemet kommer all producera.

Koncessionsnämnden för miljöskydd framhåller att behovet av den information sora föreslås ingå i MI är myckel stort och sannolikt inte i längden kan tillgodoses på annat sätt än genom automatisk databe­handling. Samtidigt framhåller koncessionsnämnden all del med hänsyn till de mycket skiftande förhållanden under vilka mätningar äger ram och andra grunddata inhämtas är svårt att åstadkomma jämförbara och därigenom rättvisande information. Även konsumentverket understry­ker behovet av att del föreslagna informationssystemet byggs upp och att systemet i möjligaste mån bör omfatta samtliga led i infomiations-hanteringen.

Enligt statens planverk är del obestridligt att den stora mängden in­formation inom miljövården är svår att överblicka. För den fysiska pla­neringen innebär della komplikationer i olika skeden av den lokala och regionala planeringsprocessen. Verket ansluter sig därför i princip till utredningens bedömning av behovet av samordning av aktuell statistik­produktion och dokumentär information från register, laboratorier osv.

Skogshögskolan finner behovet av elt informationssystem helt klar­lagt. Otillräckliga kunskaper och bristande information om miljöför­hållanden innebär inte bara risker för stora skador på raUjön ulan kan också leda lUl en olämplig inriktning av miljövårdsarbetet. Huvudupp­giften för del föreslagna systemet bör vara alt ge tidiga varningssig­naler och indikationer om problem som måsle las upp till noggrann analys genom intensiv datainsamling, experimentella undersökningar m. m. Även Svenska naturskyddsföreningen konstaterar att samhällets behov av data inom mUjövårdsområdet är stort. Della styrks enligl föreningen av del faktum att ett stort antal organ på egen hand sam­lar in information för att kunna fullgöra sina uppgifter. Även för allmänheten är det betydelsefullt att få del av relevanta data om miljön. Informationsbehovet kan också väntas öka i takt med att miljö­frågorna får en alltmera framskjuten plats och lar allt större samhälle­liga resurser i anspråk. Föreningen ser därför myckel positivt på utred­ningens förslag alt skapa elt samlat informationssystem.

IVA anser all utredningen inle tillräckligt studerat och redovisat myn­digheternas behov av praktisk information eller deras möjligheter all inom sill miljövårdsarbete ta emot och utnyttja information från MI.

Sveriges industriförbund konstaterar alt del kartläggningsarbele som utredningen låtit ulföra hos presumtiva intressenter liU MI i första hand har inriktats på att inventera informationsbehovet och att bygga upp ett

Prop. 1974: 46

38

informationssystem för myndigheter och forskningsorgan. Det behov av utökad information som är redovisat bör enligt förbundets uppfatt­ning betecknas som en önskelista, där kostnadsaspekterna nästan helt försummats.

Trots i vissa fall negativa synpunkter .är de nu nämnda remissinstan­serna i princip positiva till utredningens förslag. En principiellt posi­tiv inställning redovisar också vattenöverdomstolen, socialstyrelsen, sta­tens strålskyddsinstitut, SMHI, statskontoret, riksrevisionsverket, uni­versitetskanslersämbetet, statens livsmedelsverk, fiskeristyrelsen, statens industriverk, SGU, SINFDOK, lantbrukshögskolan, statens veterinär­medicinska anstalt, länsstyrelserna i Stockholms, Kristianstads samt Göteborgs och Bohus län, arbetsmiljöutredningen. Landstingsförbundet, TCO, SACO och KF.

Några remissinstanser redovisar från utredningens mening avvikande synpunkter på behovet av elt samlat informationssystem.

Centralnämnden för fastighetsdata instämmer i utredningens upp­fattning alt ett aktivi mUjövårdsarbele kräver tillgång till relevant infor­mation om olika miljöförhållanden och all nuvarande syslem för dala-hanteringen i della hänseende uppvisar brister. Näranden delar också utredningens mening att ADB kan vara ell verksamt hjälpmedel när del gäller att systematisera insamlade data samt att länka samman data och information från skilda områden. Emellertid ifrågasätter nänmden starkt utredningens slutsals om behovet av ett samlat ADB-system för .insam­ling, lagring och bearbetning av miljödata. Uppfattningen gmndas på bl. a. del material som utredningen tagit fram vid den genomförda in­venteringen av nuvarande datainsamling och databearbetning. Ett infor­mationssystem på miljövårdsområdet bör i stället utformas genom åtgär­der som i första hand innebär grundläggande systematisering, samordning och komplettering. Med systematisering avses i detta sammanhang ål-gärder som syftar tUl att åstadkomma enhetlighet i fråga om undersök­ningsmetoder och teknik saml att skapa likformighet i redovisningen i redan pågående verksamheter.

Statistiska centralbyrån framhåller alt begreppet miljö är vidsträckt och att olika informalionsaktivileler på mUjöområdet därigenom blir så olika till innehåll och utförande all det knappast är relevant att uppfatta olika undersökningsakliviteter som ell enhetligt och samlat informa­tionssystem. Snarare torde MI, enligt centralbyråns mening, böra upp­fattas som ett antal självständiga projekt där i vissa fall påtagliga behov av samordning projekten emellan föreligger. Samordningen bör inte begränsas tUl olika undersökningsaktiviteter inom MI utan även omfatta andra informationssystem. Datasamordningskommittén anser all MI inte nödvändigtvis i ADB-teknisk bemärkelse kommer all utgöras av ett enda sammanhängande tekniskt syslem ulan kan beslå av flera skilda system som sinsemellan är tekniskt oberoende.

Prop. 1974: 46

39

Lantbrukarnas riksförbund anför att den grundläggande miljöinforma­tionen i så stor ulslräckning som möjligt bör insamlas genom automa­tiskt registrerande instrument, helst kopplade till larmanordningar i de fall krhiska gränsvärden kan förekomma. Denna gmndläggande insam­ling av miljödata bör vara tekniskt relativt enkel och möjlig att ulföra med nu känd och tillämpad teknik.

Svenska kommunförbundet anför alt kommunerna ofta har anled­ning konstalera att informationen om miljövårdskrav och därav föran­ledda kostnader ej nått ut tUl aUmänheten och betonar därför starkt det av utredningen påtalade behovet av en förbättrad information inom miljövårdsområdet och åtgärder som kan underlätta spridning av sådan information. Kravet på snara och omfattande insatser inora arbels-miljöområdet har skapat behov av ett bättre besluts- och prioriterings­underlag. Genom bristfälliga kunskaper har en helhetssyn ej kunnat uppnås. En ökad information inom railjövården skulle också ge allmän­heten en mer nyanserad bild av dagens miljövårdssitualion och de behöv sora måste fyllas för all skapa eller vidraaklhålla en god livsmiljö. För­bundet ifrågasätter dock om della informationsbehov är av den art och omfattning som utredningen velat göra gällande. Med hänsyn till att en stor del av mUjöskyddslagstiftningen är så ny att erfarenhet av lillsyns-och konlroUfrågor ännu ej kunnat utvärderas anser sig styrelsen ej kunna la ställning tUl behovet av ett informationssystem inom miljö­vårdsområdet av typ som utredningen skisserat. Härför krävs icke enbart försöksverksamhet ulan elt flertal kompletterande utredningar och ut­värderingar.

Skogsstyrelsen avstyrker utredningens förslag med hänvisning dels till svårigheten att åstadkomma enhetlig statistik inom de vill skilda ämnes­områdena, dels till att en funktionsduglig organisation torde bli både stor Och kostnadskrävande.

Utredningens utgångspunkter för utformningen av ell samlat informa­tionssystem och omfattningen av informationssystemet diskuteras av flera remissinstanser.

Statistiska centralbyrån finner utredningens bedömning beträffande MIrs omfattning riktig men understryker del angelägna i att systemet läggs upp på elt sätt som möjliggör alt nya ämnesområden längre fram kan anpassas till systemet i den mån della visar sig behövligt. Däremot anser centralbyrån att utrednmgen i allt för hög grad uppfattat systemet som en dalabas med individuella dala för administrativt bruk och be­traktat statistiken endast som en biprodukt. De statistiska bearbetning­arna bör enligl centralbyråns uppfattning ägnas betydande uppmärksam­het vid utformningen av MI. Vidare anger centralbyrån den bristande jämförbarheten mellan olika mätningar som en begränsning av möjlig­heterna att bygga upp ett landsomfattande informationssystem. Ett me­ningsfullt syslera förutsätter alt grundläggande problera på detta om-

Prop. 1974: 46

40

rade blir lösta och all takten i utbyggnaden av systemet anpassas härtill.

Centralnämnden för fastighetsdata betonar vikten av all MI byggs upp på elt sådant sätt alt de organ som skall utnyttja informationen kan ställa preciserade krav på systemet men framhåller också att man inom det breda område som utredningen behandlat har alt vänta mycket stora variationer vad gäller sådana krav. Krav på effektivitet, rationalitet, flexibilitet och generalilet har visat sig myckel svåra alt syslemlekniskt tillgodose i elt sammanhang. All slutligt bygga upp elt informationssys­tem för en verksamhet som förändras kontinuerligt synes nämnden vara närmast omöjligt med nuvarande systemteorier och metoder för system­utveckling. I praktiken bör sådana förhållanden tillgodoses genom etapp­vis utveckling. Försöksverksamhet inom etapperna är betydelsefull. Det har nämligen visat sig att det är främst vid försöksverksamhet som man får en tillräckligt djupgående dialog med avnämarna och konkreta syn­punkter på systemutformningen kommer fram. Vad gäller användnings­områden vill nämnden betona lämpligheten av att prioritera författnings-tillämpningar. Dessa utgör i allmänhet administrativt väl avgränsade verksamhetsfält.

Sveriges industriförbund framhåller att en rimlig ambitionsnivå för MIrs del i introduktionsstadiet bör vara alt systemet skall kunna lagra vissa regionala immissionsdata, resultatet av basdataundersökningar saml dala om forskningsprojekt på miljövårdsområdet. Förbundet för­ordar därför elt förenklat MI med en något lägre ambitionsnivå än den utredningen föreslår. Elt argument härför är utvecklingen på del inter­nationella fältet. Det kan enligt förbundets uppfattning inle vara rim­ligt att i Sverige bygga upp ett informationssystem utan att ha klart för sig hur anslutningen till de stora intemationella informationskällorna skall utformas.

Några remissinstanser diskuterar MIrs utformning med utgångspunkt från regionala och lokala behov.

Statens planverk framhåller att ett grundläggande drag i svensk sam­hällsplanering är all förverkligandet på central nivå av uppställda mål lUl stor del sker genom kommunala beslut. Dessa beslut förutsätts ofta vara underbyggda av utredningar och ställningstaganden på regional nivå. Länsstyrelsens samordningsansvar har därvid stor betydelse. Denna decentralisering av beslutsfattandet utmärker även miljövården. Enligt planverket måste samordnande insatser på informationssidan inriktas på att förbättra beslutsunderlaget inte minst på lokal och regional nivå. I del utrednings- och planeringsarbete som på många håll bedrivs i nära samråd med berörda länsorgan ligger värdefulla erfarenheter samlade, som rätt registrerade bör kunna användas mera allmänl vid ställnings­taganden liU frågor om den yttre miljön och fysisk planering. Plan­verket framhåller all utredningen ej redovisar några överväganden som anknyter till den kommunala sidan av informationsförsörjningen inora

Prop. 1974: 46

41

miljövården. Utredningen har, framhåller verket, ägnat sin uppmärk­samhet ål att pröva formerna för samordning av den miljöorienterade information som är av intresse främst för de statiiga ledningsorganen och för forskningen.

Länsstyrelsen i Stockholms län anför att ADB-tekniken redan nu ger stora möjligheter till en regionalisering av registrerade dala utan att göra avkall på riksålkomst av dessa. För en regionalisering av MI ta­lar enligt länsstyrelsen del faktum att många dala i MI har ett starkt lokall intresse. Länsstyrelsernas, landstingens, komraunernas och nä­ringslivels behov av information från MI torde underlättas i ett regio­nalt syslem.

Datasamordningskommittén framhåller att den avser att i annat sam­manhang ta upp frågan ora centralisering eller regionalisering när det gäller ADB inom den offentliga sektorn men då ifrån mera generella utgångspunkter. Med anledning av nu föreliggande förslag viU kommit­tén dock framhålla önskvärdheten av alt fördelar och nackdelar med både centrala och regionala alternativ belyses i de enskilda systemlös­ningarna i Ml. Detta gäller dels de olika ADB-syslemen inom MI, dels olika funktioner i dessa som t. ex. insamling, lagring, bearbetning och åtkomst.

Dataindustriutredningen anser sig ej kunna klart utläsa principema för den tekniska utformningen av MI. Särskilt gäller della frågorna om centralisering och regionalisering. Utredningen anser alt MI bör utvecklas i samarbete mellan berörda organ saml landels högskolor och data­industri.

Miljökonlrollutredningens avgränsning av det principiella ämnesom­rådet för MI las upp av flera remissinstanser mot bakgrund av behoven av information från arbelsmiljösynpunkt.

LO konstaterar att utredningen koncentrerat sig på den yttre miljön och fastslår alt del är angelägel alt man redan från början av uppbyg­gandet av MI inbegriper arbetsmUjön och dess behov av datainsamling. Om man först i ett senare skede tar med arbetsmiljön komraer fömtsätt­ningarna att vara begränsade genom svårigheter att i ett redan uppbyggt system tUlgodose arbetsmiljöns behov. TCO redovisar i huvudsak samma uppfattning när del gäller ärbetsmiljöfrågorna.

Svenska arbetsgivareföreningen anför att problemen med insamling, bearbetning och utnyttjande av information är betydligt mer kompli­cerade och svårlösta på arbetsmiljöområdel än inora den yttre miljön. Dessa omständigheter måste enligt föreningens mening beaktas vid ut­formningen av MI. Föreningen beklagar utredningens konstaterande att omfattningen av arbetsmiljöinformationen i MI bör göras beroende av arbetsmUjöulredningens arbete.

Arbetarskyddsstyrelsen betonar att det av utredningen föreslagna ära-nesområdel hälso- och miljöfarliga varor innebär att betydande delar

Prop. 1974: 46

42

av styrelsens och yrkesinspektionens verksamhet berörs. Området för den tillsyn som utövas enligt arbetarskyddslagen beträffande kemiska faktorer i arbetsmiljön går ej att särskilja från lillsynsområdet enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor. I båda fallen är målet för verk­samheten alt undvika all människor skadas. I ell längre tidsperspektiv kan det enligl styrelsens mening övervägas att även innefatta andra fak­torer på arbetsmiljöns område i MI. I första hand torde härvid fysika­liska miljöfaktorer komma i fråga. Förutom att sådana faktorer i sig kan medföra hälsorisker, förekommer del att de förstärker effekten av ke­miska ämnen. Motsvarande synpunkter anför arbetsmiljöutredningen.

Konsumentverket framhåller att arbetsmiljöfrågor som rör de en­skilda hushållen och deras förhållanden bör ha sin givna plats i MI oavsett vad som beslutas angående arbetsmiljön i övrigt med utgångs­punkt från förslag som komraer från arbetsmiljöutredningen. KF till­styrker däremot förslagel att a-wakta arbetsmUjöulredningens belänkan­de och förutsätter all denna utredning beaktar frågan om samordning och bearbetning av information och data från arbetsmiljöområdel.

Några remissinstanser anser all restriktivitet skall iakttas vid beslut om vilken information som skall ingå i MI. Vatteitöverdomstolen be­tonar, med anledning av svårigheten för tillfrågade organ att konkret ange kraven på ett informationssystem på miljövårdsområdet, behovet av restriktivitet i synnerhet som några lönsamhetskalkyler i vanlig me­ning inte kan läggas till grund för besluten. Koncessionsnämnden för mUjöskydd framhåller all det bl. a. av kostnadsskäl är angeläget all ej andra data än sådana som är av verklig betydelse för avnämarna tas in i systemet.

Statistiska centralbyrån delar utredningens uppfattning att lönsam­hetskalkyler i vanlig mening ej kan läggas till grund för beslut om vil­ken information som skall ingå i MI. Eftersom ett rationeUt ordnat in­formationsflöde är en förutsättning för en effektiv miljökontroll anser centralbyrån att informationskostnaderna bör ses som en delpost i de totala kostnaderna för miljövårdande insatser. Centralbyrån framhåller vidare att information från MI kan komma att användas av andra organ än de som är direkt engagerade i miljöövervakningen. Då all användning inle kan tillmätas samma angelägenhetsgrad måsle prioriteringar göras. Centralbyrån menar att en prioriteringsprincip som utgår från förmågan att betala för inforraalionen är tveksam. Angelägenheten av önskad information bör i stället vara avgörande.

2.2.2 Innehållet i mUjövårdens. informationssystem

Utredningens förslag till innehåll i MI las upp av remissinstansema från olika utgångspunkter. Mera principiella synpunkter på utredningens uppdelning på och val av delprojekt anläggs i huvudsak endast av sta­tistiska centralbyrån och Sveriges industriförbund.

Prop. 1974: 46

43

Statistiska centralbyrån tar upp innehållet i MI sett ur statistisk syn­vinkel. Centralbyrån ansluter sig inte till utredningens synsätt på stati­stiken såsom det redovisats utan vUl framhålla att statistisk verksamhet regelmässigt även omfattar insamling av primärdata, lagring av informa­tion m. m. Av förslagen framgår, frarahåller centralbyrån, alt utred­ningen som statistik främst räknar de resultat som skall tas fram i av­sikt att publiceras inom ramen för den löpande officieUa statistiken. Utan att del närmare anges av utredningen, finner centralbyrån det troligt att stora delar av den övriga infomiationen som kommer att ut­vinnas ur systemet får formen av numeriska sammanställningar som i många fall är att karaktärisera som statistik. Centralbyrån framhåller att en allt större del av statistiken utgörs av specialbearbelningar för sär­skilda ändamål saml alt traditionell labellredovisning mer och mer er­sätts av statistisk redovisning i form av kartor, diagram och annan grafisk framställning. Vidare kan förutses alt en ökande del av statistikredovis­ningen kommer att ske på bildskärmar genom datoranslutna terminaler. Av flera skäl är del angelägel alt uttag av statistisk information oavsett presenlalionsform samordnas samt alt relevant statistisk metodik lUl-lämpas vid bearbetningarna. Utan en hög grad av saraordning är ris­ken påtaglig för att informationens användbarhet onödigtvis begränsas.

Sveriges industriförbund frarahåller att MIrs huvuduppgift bör vara all bli en länk i ell globalt övervakningssystem, där man samtidigt har möjlighet att följa den internationella utvecklingen på miljövårdsområ­det. Självklart skall även svenska forskningsresultat ingå i MI. Merpar­ten av nya rön kommer dock från utlandet. Förbundet finner det därför inte motiverat all ge MI en sådan omfattning som föreslås i betänkandet utan föreslår att följande projekt skall ingå, nämligen information från produklkontrollerande verksarahet, statistik över anläggningar med miljö­farlig verksamhet, information från basdatanät för miljökontroU, statis­tik över immissioner m. m., information om vattentillgångar och vallen-utnyttjande, information om forsknings- och undersökningsverksamhet saml statistik över miljövårdens kostnader och resultat.

Statens naturvårdsverk anför att de projekt som är av särskilt stort in­tresse för verket är information om tillsynsverksamhet enligt miljöskydds­lagen, information från ell basdatanät för mUjökontroll, information om hälso- och miljöfarliga varor och läkemedel samt information om forsk­nings- och undersökningsverksamhet. Enligt verkets mening kan syste­met sedermera även omfatta information från tillsyn enligt hälsovårds­stadgan, vallenlagen och slrålskytidslägen. Detta arbete bör dock inle påbörjas förrän försöksverksamheten med tillsynsverksamheten enligt miljöskyddslagen avslutats och utvärderats.

Projektet information från produklkontrollerande verksamhet tillstyrks av de remissinstanser som uttalar sig i frågan, i vissa fall med kom­pletterande synpunkter.

Prop. 1974: 46

44

Arbetarskyddsstyrelsen finner det inte vara möjligt att utesluta vissa kemiska miljöfaktorer under hänvisning lUl all de är av speciell ar­betarskyddskaraktär. MI får en från arbelsmiljösynpunkt begränsad betydelse såväl vad gäller produklkonlroll sora arbetarskydd om inte hela den kemiska arbetsmiljön ingår. Del bör därför enligt styrelsen över­vägas om inte även fodermedel samt brandfarliga och explosiva varor bör omfattas av MI, eftersom dessa är av intresse från arbetarskydds-synpunkt. Motsvarande synpunkter anför arbetsmiljöutredningen. LO anför att genom den ökade användningen av kemiska ämnen i arbetslivet kommer yrkesinspektionen alt behöva information från MI i sitt till­synsarbete. På samma sätt kan skyddsombud och fackliga organisa­tioner behöva ha tillgång till uppgifter från MI för alt kunna bedöma faror i produktionen och effektivt driva ett förebyggande arbetarskydd. Likartade behov har enligl LO även förelagshälsovårdens experter.

Konsumentverket understryker behovet av information rörande hälso-och miljöfarliga varor. Socialstyrelsen anser att uppgifter från styrelsens register över läkemedel bör överföras till MI. Direktionen för karolinska sjukhuset framhåller att den information om kemiska varor som före­slås ingå i MI inte f. n. kan ersätta den information som sjukhuset er­håller och bearbetar vid giflinformalionscentralen saml yrkesmedicinska och yrkesdermatologiska avdelningarna. Information från MI kan där­emot bli ett värdefullt komplement. Den hos sjukhuset registrerade in­formationen kan ställas tUl MIrs förfogande.

Svenska naturskyddsföreningen anser utredningens förslag till registre­ring av kemiska ämnen otillräckligt. Enligt föreningens mening bör i princip information om alla ämnen och produkter som används i Sve­rige ingå.

Några remissinstanser, bl. a. länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län och SACO, betonar viklen från räddningstjänstsynpunkt av information om kemiska varor. Sveriges grossistförbund betonar behovet av informa­tion ora transport av kemiska varor.

Beträffande projektet information från lillsynsverksarahel enligt miljö­skyddslagen pekar Svenska kommunförbundet på behovet av komplette­rande utredningar innan projektet kommer till utförande. Sveriges in­dustriförbund anser att nämnda projekt ej bör genomföras. Förbundet anser alt kostnaderna för tillsyns- och kontrollverksamheten enligl railjö-skyddslagen bör las upp till analys av utredningen om kostnaderna för miljövården. Vidare anser förbundet att projektet bl. a. från sekretess­synpunkt bör utredas ytterligare.

I fråga om projektet information från tillsynsverksamhet enligt hälsovårdsstadgan anser Svenska kommunförbundet att utredningen ej framlagt material som talar för behov av åtgärder för att underlätta eller effektivisera kontrollverksamheten vid de kommunala vattenverken.

Beträffande projektet information från tillsynsverksamhet enligt vat-

Prop. 1974: 46

45

tenlagen anför vattenöverdomstolen att datainsamlhigen, om den skall omfatta annat än uppgifter ur vallenboken, kan komraa att bli så vid­lyftig och kostnadskrävande att projektet inle kan anses ekonoraiskl för­svarbart. A andra sidan framhåller domstolen alt vattenbokens innehåll är begränsat och att uppgifterna bör kombineras med ytterligare in­formation. Domstolen anser i likhet med utredningen att projektet bör vidare utredas.

Projektet information om forsknings- och undersökningsverksamhet m. ra. tillstyrks utöver dem som tidigare nämnts av bl. a. arbetarskydds­styrelsen, SINFDOK och statens veterinärmedicinska anstalt. Miljö­forskningsutredningen betonar betydelsen av en väl fungerande rutin­mässig registrering och rapportering när del gäller forskningsverksam­heten i Sverige inom miljövårdsorarådel och tillstyrker därför alt ifråga­varande projekt vidareutvecklas.

SMHI framhåller all utredningen vid sin behandling av behovet av information om vattentillgångar och vatlenulnytljande i aUtför begränsad omfattning penetrerat de för miljövården vikliga frågorna om vallen-kvantiteter och vattenvägar o. d. Enligt SMHI bör all information rö­rande vattenkvantiteter m. ra. sammanföras till en särskild frislående valtenkvanlilelsbank. Frågan härom bör, föreslår SMHI, bli föremål för särskild utredning.

De olika statistikprojekl som utredningen behandlar kommenteras av statistiska centralbyrån. Centralbyrån lar även upp vissa andra projekt. Centralbyrån tillstyrker flertalet av de av utredningen föreslagna pro­jekten utom projekten statistik över nedlagt vill och information om s. k. ovanliga fenomen. I sistnämnda hänseende anför även länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län tveksamhet.

Statens naturvårdsverk anför all verket inte kan bedöma det samlade behovet av statistik utan ser statistikproduktion närmast som en viktig vidareutveckling av informationssystemet. Innan en fortlöpande statistik­produktion påbörjas bör därför en noggrann analys göras av avnämarnas statistikbehov. Verket tUlstyrker fortsatt utvecklingsarbete rörande sta­tistik över nedlagt vUt och statistik över miljövårdens kostnader och re­sultat. Statistik över kommunala vatten- och avloppsförhållanden bör i avvaktan på utvecklingen av projektet information från tillsynsverksam­het enligt mUjöskyddslagen inle byggas upp. Sistnämnda stalistikprojekl avstyrks även av Svenska kommunförbundet. Statskontoret förordar i likhet med naturvårdsverket att insamlade uppgifter från lillsynsverk-sarahelen enligt miljöskyddslagen utnyttjas för framtagning av ifråga­varande statistik.

Några remissinstanser berör frågan om sjukdomsslatistikens betydelse.

Arbetarskyddsstyrelsen anför all de statistiska uppgifter om sjuk­domstillstånd m. m. som f. n. fmns på ett flertal håll ofta inle är tiU­fredsställande från  arbetarskyddssynpunkt.  Behovet av en förbättrad

Prop. 1974: 46

46

yrkesskade- och sjukdomsstatistik är därför stort. Styrelsen finner del angeläget att viss statistik och vissa register som förs av socialstyrelsen utformas så att de kan utnyttjas för att studera samband meUan på­verkan från arbetsmiljön och sjukdomar eller skador. I vad mån sådan statistik bör ingå i MI går enligl arbelarskyddsslyrelsen ej all över­blicka ulan närmare utredning. Socialstyrelsen anför liknande syn­punkter.

Lantbruksstyrelsen vill fästa uppmärksamheten på den statistik över husdjurssjukdomar som ligger inom styTclsens ansvarsområde. Styrelsen framhåller all denna kan ha elt ännu större värde än humanstatistiken i detta sammanhang. Även SACO betonar vikten av statistik över hus­djurssjukdomar.

Mot utredningens förslag alt information om markanvändning och naturresurser m. m. inte skall ingå i MI är Svenska naturskyddsför­eningen starkt kritisk. Föreningen framhåller att i många avseenden är den miljöpåverkan som åstadkoms genom mänsklig aktivitet i form av jord- och skogsbruk, täktverksamhet, bebyggelse osv. minst lika all­varlig som den påverkan som människan förorsakar indirekt genom föroreningar. Information härom är enligl föreningen angelägen och bör ingå i MI eller finnas lätt åtkomlig i andra databanker i sådan form att den kan användas separat eller tillsammans med andra data från MI. Även skogshögskolan betonar all en allsidig information om de areella näringarnas produktionsförhåUanden är ett viktigt inslag i beslutsunderlaget för miljövård.

2.2.3 Basdatanät för miljökontroll

Utredningens förslag om elt basdatanäl för miljökontroll tillstyrks i princip av i huvudsak samtliga remissinstanser som yttrar sig över för­slaget. Från flera håll understryks emellertid behovet av fortsatt utred­ning av den närmare utformningen av elt sådant basdatanät. Vidare be­tonas vikten av all utvecklingen av basdatanälet sker i nära samråd med forskningen.

Statens naturvårdsverk anför att för en fortlöpande registrering av förhållandena i den yttre miljön, framför allt m.ed hänsyn till storskaliga effekter och långlidsaspekter, fordras landsomfattande basdataunder­sökningar. Verket tiUstyrker sålunda utredningens förslag tiU basdala-nät. Verket framhåUer all förslagel endast är ett principförslag, som förutsätter ett omfattande utveckhngsarbete innan ett slutiigt förslag till basdatanäl föreligger. Som utredningen påpekar är enligl ver­ket underlaget för ett basdatanäl avseende mark och vegetation f. n. bristfäUigt. Enligt verkets mening är det angeläget att verksamheten i delta avseende inriktas på all utveckla bättre möjligheter till ett ralin-förfarande för uppgiftsinsaraling avseende mark, vegetation och fauna. Uppgiftsflödet från basdatanälet föratser verket få stor betydelse för

Prop. 1974: 46

47

ell fortsatt översiktligt utrednings- och planeringsarbete på vattenvår­dens område. Enligt verkets mening bör basdatanälet även i della av­seende betraktas som ett minimialternativ. Vissa moment synes emeller­tid f. n. inle böra införas som rutinobservalioner i a-waktan på ytter­ligare utredning. Ett omfattande arbete pågår nämligen hos verket och länsstyrelserna för alt utarbeta sammanhållna recipienlprogram för större vallenområden som kan användas i tillsynsverksamheten. En samordnad recipienlkonlroU torde enligt verket vara av betydelse för uppläggningen av basdatanälet, då man härigenom erhåller större resurser och därmed även möjlighet till tätare kontroll av strategiskt utvalda punkter. Ut­redningen har emellertid, framhåller verket, inte berört denna verk­samhet och möjligheten all utnyttja dala för både tillsyn och basdatanäl. Vad gäller bulleremissioner konstaterar verket att utredningen före­slår alt data härom inte skall ingå i basdatanätet med hänsyn till svå­righeten att registrera dessa. I avvaktan på en utvecklad mälmelodik på della område bör dock enligl verket även en registrering av befintlig bullrande industri kunna ge värdefull information från omgivnings-hygienisk synpunkt. Sammanfattningsvis anser naturvårdsverket att upp­gifter från basdatanälet bör kunna utnyttjas vid handläggning av railjö-skyddsärenden och understryker vikten av all raalerialet ger underlag till bedöraningar av sambandet mellan emissioner och immissioner saml vilka förändringar i den yttre miljön som bör tUlskrivas genomförda mUjövårdsåtgärder.

SMHI frarahåller alt vid planeringen av basdatanälet bör en sam­ordning med existerande observationsnät eftersträvas. Därvid påpekas att SMHIrs stalionsnät för meteorologiska och hydrologiska observatio­ner i stor utsträckning är avsedda att spegla de naturliga förhållandena. Värdet av samordning gäller även de olika näten inom basdataunder­sökningama. Samordningen kan därvid främst väntas innebära ell gemen­samt utnyttjande av observatörer och därmed ett förbilligande av bas-dataobservationerna. SMHI betonar behovet av fortlöpande utvärdering, förutom de mer specialinriktade forskningsinsatser som dessutom är nödvändiga. Av grundläggande betydelse vid tolkningen av basdata är ett klarläggande av den inverkan som variationer i meteorologiska, klimato­logiska, hydrologiska och oceanografiska förhållanden utövar. För att säkra fuUständighet och kontinuitet i denna typ av utvärdering bör sådan verksamhet integreras i basdataundersökningama.

SGU konstaterar att hos SGU efter hand samlats erfarenhet såväl av etablering och drift av ett basdatanäl för grundvatten som av bearbet­ning och utvärdering av framtagna data. SGU betonar att hydrogeologisk expertis bör anlitas för arbetet med insamling och utvärdering av data om grundvatten. Vid SGU finns redan ett system för automatisk lagring och bearbetning av grundvattendata. Detta syslera torde kunna utnyttjas efter en eventuell påbyggnad. Enligl SGU kan del övervägas om inte

Prop. 1974: 46

48

en dalabank för grundvattenkvalilet och -kvantitet bör förläggas lUl SGU men utformad så all snabba utbyten kan göras med MI. Beträf­fande basdataundersökningama för grundvatten och ytvatten tillstyrker SGU i huvudsak den skisserade utformningen. Beträffande markunder­sökningarna ifrågasätter SGU i vad mån dessa kan ge relevanta och representativa data från geologisk och geokemisk synpunkt.

Statens råd för byggnadsforskning är i princip positivt till förslagel om ett basdatanät. Rådet ifrågasätter dock om basdataundersökningar rörande grandvatlen bör ingå med hänsyn till dessas betydelse även utanför miljövårdsområdet. Om grundvaltenundersökningar avseende föroreningseffekter skall ingå i basdatanälet, bör även ingå de tätorts-undersökningar som f. n. finansieras av rådet, eftersom hela verksamhe­ten bör ses som en enhet.

Statistiska centralbyrån anför alt innan basdatanälet kan byggas ut och kontinuerliga mätningar påbörjas måste en rad organisatoriska, mät­tekniska och statistiska problem lösas. De statistiska probleraen sam­manhänger väsentligen med svårigheter all få full representativitet i resultaten från undersökningarna. Centralbyrån finner del från statis­tiska utgångspunkter tillfredsställande all representativa mätningar be­döms kunna genomföras beträffande mark. Även om mätvärdena från vatten- och luftundersökningar ej kan göras i strikt mening representativa framhåller centralbyrån emellertid att en statistik som beskriver tUl­stånd och förändringar likväl skulle kunna vara av betydande värde. På sikt bör strävan vara att alla undersökningar skall kunna genom­föras som representativa undersökningar. Även i övrigt betonas all ell genomförande av basdataundersökningama möter flera statistiska me­todproblem.

Skogshögskolan tar upp basdatanätet mot bakgrund av erfarenheter­na från riksskogstaxeringen. Vid utformningen av basdataundersök­ningama beträffande mark och vegetation bör övervägas att knyta dessa till riksskogstaxeringen med utgångspunkt från det förslag om s. k. per­manenta pro-vytor som föreslagils bli införda i laxeringen. Härigenom skulle samarbete uppnås och dubbelarbete undvikas. Även Svenska naturskyddsföreningen lar upp behovet av fasta provylor för att till­godose behovet av jämförbara dala från olika tidpunkter. I några andra remissvar framhålls alt utredningen underskattat behovet av undersök­ningar i mark och vegetation.

IVA anser att förslaget om ett basdatanät behöver diskuteras ytter­ligare ur teknisk och ekonomisk synvinkel innan förslagel genomförs.

Vattenöverdomstolen understryker att i del fortsatta utredningsarbetet rörande basdatanälet bör uppmärksammas också de kortsiktiga varia­tionerna hos de faktorer som skall mätas. Först när delta klarlagts kan man med tillräcklig säkerhet bedöma inriktningen och omfattningen av den framlida verksamheten.

Prop. 1974:46

49

2.2.4 Samordning med andra informationssystem och internationell sam­verkan

Flera remissinstanser ullalar att MI bör utformas så att det kan sam­ordnas med andra informationssystem eUer i vart fall byggs upp så att samordning såväl nationellt som internationellt kan åstadkommas.

Centralnämnden för fastighetsdata inför att den nya faslighetsdala­banken kan utnyttjas för samband med MI när det gäller anläggningar eller observationsplatser.

SMHI föreslår alt av utredningen föreslagna samordnade uttag ur SMHIrs register och MI utvidgas och vidareulreds.

Statens livsmedelsverk pekar på förberedelserna för global kartlägg­ning av substanser i livsmedel av toxikologisk betydelse.

Statistiska centralbyrån delar utredningens principiella uppfattning om behovet av samordning på det nationella planet men understryker alt svårighelema i praktiken kan visa sig bli mycket stora beroende bl. a. på att ändringar i befintliga system kan bli kostnadskrävande. Beträffande statistiksamordningen framhåller centralbyrån alt någon fuUständig karl­läggning av konsumentönskemålen ej ännu har skett, varför inle nu kan anges vUka anpassningar av statistiken inom MI som kan bli aktuella. När det gäller samverkan med mtemationella informationssystem erinrar centralbyrån om att den redan nu deltar i internationellt samarbete på miljöstalistikområdel.

Som tidigare redovisats betonar Sveriges industriförbund att MIrs huvuduppgift bör vara all bli en länk i elt globall övervakningssystem.

AB Atomenergi och statens råd för byggnadsforskning frarahåller be­tydelsen av samordning mellan olika dokumentationscentraler.

2.2.5 Formerna för genomförande av informationssystemet

Remissinstanserna delar i allmänhet utredningens uppfattning att verk­samheten inledningsvis bör ske i försöksform. Närmare synpunkter på denna fråga redovisas av några remissinstanser.

Centralnämnden för fastighetsdata anser alt MI kan betraktas som flera sinsemellan oberoende system, vilka skulle kunna byggas upp Och utvecklas var för sig. Den tänkta försöksverksamheten för delsyste­men till slutet av 1970-lalet skulle då bli obehövlig och de mest angeläg­na systemen skulle inte bli föremål för en allt för lång försöksperiod.

Statistiska centralbyrån, som finner all uppbyggnaden av MI bör ske i form av försöksverksamhet och utvecklingsarbete, anser det tveksamt om MI kan byggas upp i den snabba takt utredningen anger. Enligt centralbyrån fordras åtskilligt arbete, delvis av forskningskaraktär, för bl. a. metodutveckling. Även samordningsfrågor av olika slag torde bli tidskrävande.

Datasamordningskommittén anser all del varit fördelaktigt om utred­ningen redan nu kunnat redovisa hu-vuddragen i den tekniska ulform-

4   Riksdagen 1974.1 saml Nr 46

Prop. 1974: 46

50

nmgen av del eller de ADB-system som kommer att ingå i framtiden. Av nuvarande förslag går det inle alt utläsa vad MI slutligen kommer att innebära i ADB-tekniskt hänseende. Kommittén är dock medveten om svårigheten och osäkerheten när det gäller alt redovisa huvuddragen i den framtida tekniska utformnmgen av MI med hänsyn till dess av­sedda omfattning och inriktning samt till de komplicerade informa­tionssamband som råder på miljövårdsområdet. Kommittén anser därför att den föreslagna principiella uppläggningen av arbetet med MI bör kunna accepteras. Vidare anför kommittén bl. a. alt del torde vara möjligt att redan under försöksperioden successivt falla formella beslut om MIrs innehåll och tekniska utformning främst i samband med ut­värderingen av och ställningstaganden till de enskUda delarna i MI. Den av utredningen föreslagna samlade bedömningen av hela försöksverk­samheten i slutet av 1970-talet torde då i mindre ulslräckning komma alt avse MIrs innehåll och tekniska utformning ulan torde i stället främst komma all gälla de organisatoriska frågorna.

Statskontoret framhåller att tidplanen för uppbyggnaden av MI kan behöva revideras. Det bör vara en första angelägen uppgift för mil­jödatanämnden alt göra prioriteringar avseende uppbyggnaden av de i MI ingående delprojekten och de planerade slatislikrutinerna samt på grundval därav upprätta en samlad tidplan över den verksamhet nämn­den har att leda och samordna. Statskontoret framhåller vidare att bud­getåret 1980/81 närmast bör betraktas som riktmärke för den tidpunkt då en fastare organisation för samordning och drift av MI bör komma lUl stånd.

2.2.6 Administration m. m.

Utredningens förslag till administration för MI sphllrar remissin­stansema. Majoriteten av dessa tUlstyrker dock eller lämnar ulan erinran utredningens förslag att en fristående mUjödalanämnd inrättas. Uttryck­ligt positiva är vattenöverdomstolen, socialstyrelsen, arbetarskyddsstyrel­sen, SMHI, statskontoret, universitetskanslersämbetet, fiskeristyrelsen, konsumentverket, arbetsmiljöutredningen, Landstingsförbundet, Sveriges industriförbund, TCO och KF.

Vattenöverdomstolen anför all mUjödalanämndens kompetensom­råde måste klart anges. I fråga om huvudmannaansvaret kan del vara en lämplig lösning alt nämnden är beslutande i principiella frågor om systemets informationsinnehåll, varmed domstolen förslår de olika typer av information som skall lagras i MI och formerna för tillhanda­hållandet av denna information. En nödvändig konsekvens av detta torde emellertid bli all huvudintressenterna knappast utan väsentliga be­gränsningar kan ges formella och reella möjligheter till inflytande över systemet. A andra sidan bör de uppgiftslämnande myndighetema en­samma bära ansvaret för den information som de lämnar lUl MI. Vem

Prop. 1974: 46

51

som skall förfoga över informationen i MI och vem som skall pröva frågor om utlämnande av information lär få avgöras från fall till fall.

Flera remissinstanser biträder emellertid den av ulredningsledamo-ten Medin anförda reservationen.

Statistiska centralbyrån anför att flertalet av de projekt som före­slås ingå i MI redan är innehållsmässigt knutna till någon myndighet. Centralbyrån ifrågasätter om föreliggande samordningsfrågor är av den karaktären att ett nytt organ behöver skapas som i vissa avseenden är överordnat de olika myndighetema. EiUigt centralbyråns uppfatt­ning bör i stället i första hand övervägas att låta huvudmannaansvaret för de olika verksamheterna ligga kvar hos resp. myndighet. Central­byrån tiUstyrker att en särskild miljödatanämnd tiUsätts som ett råd­givande samarbetsorgan. Nämndens främsta uppgift blir att fortlöpande ta ställning tUl behov av samordning mellan de olika delprojekten. Den bör ej bli beslutande på områden där statistiska centralbyrån eUer de administrativa myndighetema tiUdelats beslutskompetens. An­svaret för utvecklingsarbete m. m. kan med fördel förläggas till resp. myndighet. Med hänsyn till att naturvårdsverket är den centrala för­valtningsmyndigheten på mUjövårdsområdet finner centralbyrån det naturligt alt i första hand pröva om miljödatanämnden kan knytas till della verk. Oavsett om nämnden tilldelas mer viltgående beslutsformer är det centralbyråns bestämda uppfattning all verksamheten redan från början bör ges en fast organisatorisk form. När det gäller statistik­verksamheten anser centralbyrån att utredningen inte anfört några skäl för förslaget att under en försöksperiod tillämpa andra regler för styrningen av statistik inom ramen för MI än de som gäller för andra områden av centralbyråns verksamhet. Centralbyrån anser att den från början bör få det fuUa ansvaret för den statistiska verksam­heten.

Även riksrevisionsverket ifrågasätter utredningens organisationsför­slag och pekar på möjligheten att lägga ansvaret för MI på natur­vårdsverket tiU vUket en rådgivande nämnd skulle kunna knytas.

Andra remissinstanser som i huvudsak delar den av ledamoten Medin framförda uppfattningen är statens veterinärmedicinska anstalt, läns­styrelsen i Göteborgs och Bohus län saml SACO. Statens planverk och statens naturvetenskapliga forskningsråd anser alt naturvårdsverket bör bli huvudman för MI under försöksverksamheten.

Lantbruksstyrelsen anser att ansvaret för utvecklingsarbetet inom varje projekt utvecklas direkt av den myndighet inom vars ansvars­område della faller. Statskontoret bör även med denna uppläggning i mån av behov kunna biträda de berörda myndighetema med systemut­veckling och andra dalatekniska frågor. I övrigt redovisar styrelsen samma uppfattning i organisationsfrågan som statistiska centralbyrån.

Svenska naturskyddsföreningen ifrågasätter om det är ändamålsen-

Prop. 1974: 46

52

ligt att skapa ett särskilt organ för MI. Lika stor effektivitet bör enligt föreningen kimna viimas om huvudansvaret ges åt endera statistiska centralbyrån eUer naturvårdsverket.

Lantbrukarnas riksförbund anser att uppbyggnaden av MI skall handhas av statistiska centralbyrån. MUjödatanämnden bör enligt för­bundet ha rådgivande funktioner.

Statens naturvårdsverk anför alt utrednuigens förslag torde innebära vissa gränsdragningsproblem. Innan slutiig ställning tas i organisations­frågan anser naturvårdsverket alt denna bör närmare analyseras. Enligl verkets mening fiims starka skäl som talar för att man i avvaktan på en sådan analys låter de olika projekten ledas av särskUt tUlsatta projekt­grupper som lämpligen knyts direkt till de närmast berörda inlressemyn-digheterna. Härigenom skulle även större enhetlighet uppnås mellan organisationen för utvecklingsarbetet med basdatanälet och övriga del­projekt i MI. Med hänsyn tUl det stora antalet projekt och intressenter anser naturvårdsverket dock att samråd och erforderlig samordning inte är möjlig att uppnå på enbart informell väg. Verket tUlstyrker därför att en mUjödatanämnd inrättas för detta ändamål. Denna bör ha en rådgivande funktion och knytas tUl en redan verksam myndig­het. Då en betydande del av samordnmgsarbetet torde komma att avse systerharbete synes det mest ändamålserUigt att nämnden knyts tiU en myndighet med sakkunskap på detta område.

Beträffande sin egen medverkan i MI anför statskontoret att den bör begränsas lUl biträde vid förstudie och sådan systemutredning som krävs för ett slutiigt ställningstagande tUl de detaljkrav som skall gälla för systemet. Det utrednings- och utvecklingsarbete syftande till uppbygg­naden av MI som statskontoret utfört är hittills fört tUl sådan nivå i stort endast vad avser delprojektet information från tillsynsverksamhet enligt mUjöskyddslagen. Statskontoret är därför berett alt genom tjänstiedighet ställa personal tUl mUjödalanämndens förfogande tUl dess övrig syslem-utredning nått här angiven nivå. Emellertid är stalskoiitorel berett alt medverka även i andra samverkansformer med nämnden än de nu angivna.

I fråga om organisationen för drift av basdatanälet lämnas utred­ningens förslag utan erinran av SMHI och SGU. SGU anser dock att SGU bör handha utvärderingen inom sill kompetensområde. Statens naturvårdsverk ansluter sig därför till utredningens förslag att ansvaret för insamling och kontroll av basdata fördelas på naturvårdsverket, SGU och SMHI samt att ansvaret för slutlig bearbetning och utvärde­ring ankommer på verket. Med hänsyn till all verket sålunda åläggs elt reellt huvudansvar för basdatanätet ifrågasätter verket om inte även det formella ansvaret bör åläggas verket. Det synes mera ändamåls­enligt att låta den myndighet som har huvudansvaret för miljövårds-forskningen även svara för samordningen av basdatanätet. Däremot

Prop. 1974: 46

53

synes det lämpligt att annan huvudman svarar för den mera datatek­niska delen av samordningsarbetet.

Utredningens förslag om laboratorieresurser för basdatanälet avstyrks av praktiskt taget samtiiga remissinstanser som uttalar sig i frågan. Skä­len härför är flera. Bl. a. framhålls vikten av alt befintliga resurser vid bl. a. universitet och högskolor utnyttjas. Vidare anförs att verksamheten inte bör centraliseras på sätt utredningen föreslagit. Några remissinstan­ser anser att frågan bör utredas vidare. Statens naturvårdsverk anför dock att den föreslagna laboratorieorganisationen synes tämligen väl motsvara verkets behov för basdataundersökningama. Verket har dock inte haft möjlighet att i detalj gå in på laboratorieorganisationen. Verket anser det dock oundgängligen nödvändigt att de föreslagna förstärkning­arna kommer tiU stånd om utvecklingsarbetet med basdataundersök­ningar skaU kunna påbörjas enligt utredningens förslag. Som utredningen påpekar utgör basdatanätet dock endast en del av laboratoriets verksam­het. Det torde därför få ankomma på verket att organisera verksamhe­ten på mest ändamålseiUiga sätt. Verket påtalar dessutom behovet av regionala laboratorieresurser.

2.2.7 Särskilda frågor

Flera remissinstanser tar upp de sekretessfrågor som hör samman med MI.

Datainspektionen fiimer att MI föreslås innefatta bl. a. person­uppgifter i olika sammanhang avseende kontaktmän, författare av dokumentation, projektiedare, tiUståndshavare m. fl. Dessa uppgifters förekomst medför att MI blur att bedöma som personregister i data­lagens mening eftersom utredningen fömtsätter att systemet skall föras med hjälp av ADB. Med hänsyn till MIrs ändamål synes upp­giftema om de nämnda personerna komma att begränsas tUl i huvud­sak namn, adress, företagsanknytning, tillståndsbeslut, litteraturhän­visningar o. d. Sådana uppgifter torde i regel inte iimebära risk för intrång i dessa personers personliga integritet. EmeUertid är inte bara uppgiftemas art avgörande för frågan om intrång i personlig integritet kan befaras. Exempelvis har gallringsregler och fullsländighelen hos in­data betydelse härvidlag. I den mån informationsutbyte med utländska organ avser personuppgift som från MI utlämnas för ADB utomlands fordras särskilt medgivande härtUl av inspektionen. Enligt dalalagen skall före beslut om inrättande av sådant personregister som avses i lagen, även såvitt avser en försöksverksamhet, yttrande inhämtas från inspektionen. Utredningens betänkande innefattar enligt inspektionen icke erforderliga konkretiseringar avseende systemels innehåll, använd­ning och samordning med andra ADB-system för att inspektionen skall kunna ta stäUning i angivet hänseende. Dalainspektionen utgår från att ett konkret systemförslag utarbetas innan sådant yttrande som avses

Prop. 1974: 46

54

i 2 § andra stycket datalagen begärs för inrättande och förande av personregister.

Offentlighets- och sekretesslagstiftningskommittén konstaterar all in­formationen på en rad sakområden i MI måsle vara personrelaterad i sådan grad att systemet blir tillståndsplikligl enligt dalalagen. Kommittén utgår från att vid datainspektionens granskning informationen om MIrs innehåll, användning och samordning med andra system måsle bli långt mera detaljerad och konkret. I vilken utsträckning statislikuppgifter skall få användas inom MI bör enligt kommitténs mening uttryck­hgen regleras och även delges uppgiftslämnama i samband med sta­tistikuppgiftemas inhämtande. Eftersom de framlagda förslagen väsenl­Ugen avser utveckling och försöksverksamhet är det, framhåller kom­mittén, ej möjhgt att nu ange konsekvenserna härav för sekretessbestäm­melsernas utformning. Kommittén anför att om information förvaras hos registeransvarigt organ inom MI torde detta i regel hinebära alt informationen finns tillgänglig både hos detta organ och annan myn­dighet. Vardera instansen är då, framhåUer kommittén, skyldig alt på begäran pröva fråga om utiämnande med därav följande risk för dub­belarbete och motstridiga beslut.

Koncessionsnämnden för miljöskydd framhåUer angelägenheten av att de med sekretesskyddet sammanhängande frågorna får en lösning som inle försvårar för de beslutande myndigheterna all få tillgång till erforderhg information även om den i samband med uppgiftslämnan-det betecknas som hemlig.

Statistiska centralbyrån anför att benägenheten hos skilda myndig­heter att låta MI ta del av sekretessbelagt material liksom samarbetet med MI över hu-vud tagel torde i stor utsträckning bli beroende av hur frågan beträffande ansvarsfördelning och samråd kommer att lösas.

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län anför alt i motsats till flertalet andra centrala datorsystem synes i detta fall i huvudsak indu­striföretags krav på sekretess bli berörda och uite frågan om ingrepp i den personliga friheten. Konfliktsituationer kan väntas föreligga be­träffande datorregistrering av mUjöfarlig verksamhet, hälso- och miljö-farhga varor samt läkemedel. Länsstyrelsens hittillsvarande erfarenhe­ter talar för att sekretesskydd krävs endast för detaljer i produktions­processer. Som princip finner länsstyrelsen att sekretessbelagt material ej nödvändigtvis bör införas i dalabehandlingen, eftersom några bindande garantier för begränsad åtkomst av sådant material ej torde kunna lämnas.

Även Svenska kommunförbundet, Sveriges industriförbund och Lant-brukarnas riksförbund betonar sekretessfrågomas vikt.

I fråga om formema för tUlhandahåUande av information konstate­rar centralnämnden för fastighetsdata att utredningen behandlar kra­ven på s. k. utdata mycket knapphändigt. Exempel på frågor som är

Prop. 1974: 46

55

viktiga för utdata och som därför borde ha behandlats ulförhgare är indatas periodicitet och aktualitet samt inverkan av att ohka data har olika mätnoggrannhet. Först sedan kraven i frågor om kvalitet och lik­nande på utdata fasflagls kan man avgöra vilka bearbetningar och sammanställningar som ter sig meningsfuUa att göra.

Statistiska centralbyrån tUlstyrker att en åriig publUsation med sam­lad redovisning av mUjöstatistiken utges. Centralbyrån fmner del emel­lertid naturligt att huvuddelen av statistiken fortiöpande publiceras i bl. a. serien Statistiska meddelanden.

2.2.8 Kostnader och finansiering

Centralnämnden för fastighetsdata anför alt om MI byggs upp som ell integrerat system kommer det alt medföra mycket stora utvecklings­kostnader. Det kommer också med stor säkerhet alt medföra all kost­naderna för mUjödalanämndens verksamhet måste öka betydligt efter­som samordnings- och planeringskostnaderna ofta underskattas vid uppbyggandet av, stora integrerade informationssystem. Vidare pekas på all kostnaderna för datafångst inte finns redovisade. Dessa kan en­ligt centralnämnden bh myckel stora för ett så komplext system som MI.

Mot bakgrund av att miljödatanämnden enligl utredningens förslag skall ha ansvaret för utvecklingsarbetet och driften av MI anser stats­kontoret att nämnden även bör ha kostnadsansvaret för dessa verk­samheter. Genom en samlad finansiering hos miljödatanämnden ökar nämndens möjligheter till prioriteringar samtidigt som de medverkande myndigheternas handlingsfrihet på andra områden inte begränsas.

Statistiska centralbyrån finner alt en större del av kostnaderna för MI än vad utredningen angett torde komma att falla på statistisk verk­samhet. SärskUt gäller delta basdataundersökningama. De förslag centralbyrån framfört beträffande organisation och ansvarsfördelning kan medföra en helt annan fördelning av kostnaderna på olika myn­digheler. Beträffande finansieringen av MI instämmer centralbyrån i utredningens uppfattning att kostnaderna bör täckas av statsmedel.

Koncessionsnämnden för mUjöskydd anför alt de största kostnaderna för konlrollförfarandel sannolikt inte torde falla på själva informations­systemet ulan på uppgiftslämnama, dvs. kommunerna och industrin. Del understryker enligt koncessionsnämnden alt endast verkligt bety­delsefulla uppgifter bör insamlas och tUlföras MI. Svenska kommunför­bundet konstaterar att kostnaderna för kommuner och näringsliv ej har beräknats. Ej heller har någon uppskattnmg av kostnaderna för hela MI gjorts. Eftersom kommunerna som ansvariga för myndighetsfunktioner på hälso- och mUjövårdsområdet samt huvudmän för anläggningar som betecknas som mUjöfarliga kommer att drabbas av betydande kostnader om MI genomförs, betonar förbundet kravel på en grundlig kostnads-

Prop. 1974:46

56

analys. SärskUt angeläget är enligt förbundet att bedöma värdet av alter­nativa system, baserade på enklare mtiner och med kontrolldata och an­nan information lagrade i lokala eller regionala närarkiv.

Sveriges industriförbund anför alt det begränsade MI som förbundet föreslår kommer att kräva avsevärt mindre kostnader än utredningens förslag. Förbundet har inte haft möjlighet alt i detalj studera de olika kostnadsuppgiftemas tUlförlitiighet. Från utrednuigens sida borde man därför på något sätt hä försökt redovisa den samhällsekonomiska nyttan av de föreslagna investeringama. Redan med hänsyn till utvecklingen i utlandet vad gäUer mUjödatabanker anser förbundet att man bör kunna inskränka MI;s ambitionsnivå.

Några remissinstanser, däribland statens naturvårdsverk, anser att man på sikt bör undersöka möjlighetema att genom avgifter få viss kostnadstäckning för MI.

3    Naturvårdsverkets organisation 3.1 Utredningsmannen

Statens naturvårdsverk inrättades den 1 juli 1967 genom en samman­slagning av statens vatteninspektion, väg- och vattenbyggnadsstyrelsens vatten- och avloppsbyrå, statens luftvårdsnämnd samt statens naturvårds-nämnd tiU en central myndighet för hela miljövårdsområdet. Till verket överfördes också de arbetsuppgifter statens frUuftsnämnd haft.

Sedan sin tUlkomst har naturvårdsverket successivt ålagts nya upp­gifter. Så har skett bl. a. i samband med ikraftträdandet av miljöskydds­lagen, kommunala renhållningslagen och lagen om hälso- och miljöfar­liga varor. Vidare har åt verket uppdragits bl. a. all leda forsknings- och undersökningsverksamheten på mUjövårdsområdet, alt handlägga frågor om statsbidrag tUl miljövårdande åtgärder inom industrin samt att hand­lägga frågor om stöd tUl idrottsanläggningar m. m.

Arbetsvolymens och arbetsområdets tUlväxt har åtföljts av ökat personalantal och vissa organisatoriska förändringar. Personalantalet har ökat från 133 den 1 juli 1967 tUl 413 den 1 juli 1973. Antalet orga­nisationsenheter direkt underställda verkschefen har ökat från sex till tio. Dessa tio är administrativa byrån, naturvårdsbyrån, vallenvårds-byrån, luftvårdsbyrån, produklkontroUbyrån, enheten för renhållnings-och avfallsfrågor, planeringssekretariatet, forskningssekretariatet, under­sökningslaboratoriet och omgivningshygieniska avdelningen. Den sist­nämnda enheten är tUls vidare provisoriskt knuten tiU verket.

Utredningsmannens förslag syftar tiU en anpassning av naturvårdsver­kets organisation tUl den starka öknmg av verkets arbetsområde, arbets­volym och personal som sålunda ägt mm. Den föreslagna organisa­tionsramen är avsedd att kunna bestå i hu-vudsak oförändrad också efter ytterhgare ökning av verkets resurser. Enligt förslaget skall verket

Prop. 1974: 46

57

under en styrelse och en verksledning bestående av en generaldirektör och en souschef organiseras på fyra huvudenheter, nämligen en admini­strativ, en för naturvård, en teknisk samt en för forskning och under­sökning. Dessutom ingår i den föreslagna organisationen elt planerings­sekretariat direkt imderställt verksledningen. Inom verket skall också liksom i den nuvarande organisationen finnas en forskningsnämnd och en delegation för markfrågor. HärtUl kommer den till verket knutna produktkontrollnämnden.

Förslagel innebär vissa förändringar när del gäller styrelsen saml de olika rådgivande och i några fall beslutande organ som f. n. hör till verket. Den nuvarande styrelsen har åtta ledamöter fömtom ordföran­den som är verkels generaldirektör. Två av dessa ledamöter ingår i styrelsen endast vid behandling av ärenden om anläggningsstöd tUl idrotten. Utrednuigsmannén föreslår att detta särarrangemang beträf­fande styrelsens sammansättning skall upphöra och all styrelsen skall bestå av nio ledamöter vid behandlingen av alla slag av ärenden.

I naturvårdsverkets nuvarande organisation ingår elt naturvårdsråd, elt vattenvårdsråd och ett luftvårdsråd, en delegation för markfrågor och en delegation för anläggningsstöd tUl idrotten samt en forsknings­nämnd. TiU verket är vidare produktkontrollnänmden knuten. Natur­vårdsrådet, vattenvårdsrådet och luftvårdsrådet har till uppgift att följa utvecklingen inom sina resp. ämnesområden och bistå verket med råd. Utredningsmannen ifrågasätter om inte behandling av ett ärende både i ett råd och i verksstyrelsen innebär elt visst mått av dubbelarbete. I förslagel till ny organisation för verket har därför de tre råden utgått.

Delegationen för anläggningsstöd till idrotten har tUl uppgift att handlägga ärenden om statiigt stöd till idrottsanläggningar och till ut­vecklingsarbete i fråga om sådana anläggningar. Delegationen fungerar enligt utredningsmannen i stort sett som en separat slyrelse vid hand­läggningen av dessa ärenden. En sådan särbehandling kan enligt utred­ningsmannen knappast motiveras med all dessa ärenden väsentligt skUjer sig från övriga ärenden. Delegationen för anläggnmgsslöd till idrotten föreslås därför utgå ur naturvårdsverkets organisation.

Vad gäller förslaget om inrättande av en souschefsljänst anför ut­redningsmannen alt sådana tjänster inom statsförvaltningen förekommer vid ämbetsverk med mycket stor personal. Undanlagsvis kan emellertid verksledningsarbetet vara för myckel för en person också när personal-antalet inle är särskilt stort. I fråga om naturvårdsverket är enligl ut­redningsmannen della fallet på grand av flera samverkande omständig­heter. Verkels arbetsområde är vidsträckt och utvecklingen på arbets­området går snabbi. Dessutom måste förhållandevis många ärenden avgöras på verksledningsnivå. På gmnd av verkels arbetsområde har vidare den externa kontaktverksamheten blivit omfattande, inte minst på det internationella området.

Prop. 1974: 46

58

Organisationsförslaget upptar direkt under verksledningen fyra hu-vudenheter och ett planeringssekretariat. Planeringssekretariatet avses enligl förslaget endast komma all syssla med planeringsuppgifter. Enligt utredningsmannen kommer liksom hittills även i framliden med all sannolikhet betydande resurser all ställas till naturvårdsverkets förfogan­de. En rullande långtidsplanering av hur resurserna skall användas är därför en angelägen uppgift för verksledningen. I planeringen bör ingå målprecisering för varje delaklivilel inom verkets arbetsområde. Vidare bör långtidsplaneringen innefatta prioriteringar i fråga om ordnings­följd, medels- och personaltilldelning m.m.

I den administrativa huvudenheten ingår enligt förslagel en allmän enhet, en juridisk enhet, en personalenhel, en kameralenhet, en enhet för vissa intemationella frågor samt en informationsenhet. Dessutom före­slås produklkontroUbyrån ingå i huvudenheten. Della motiveras av att de uppgifter som ålagts naturvårdsverket i fråga om produktkonlrollen är dels att ombesörja de renodlat administrativa uppgiftema, dels att svara för viss tillsyn över efterlevnaden av lagen om hälso- och miljö­farliga varor. Verksamheten som centralt tUlsynsorgan innefattar en rad samordningsuppgifter av organisatorisk och administrativ natur.

Enligt utredningsförslaget kommer vissa arbetsuppgifter, bl. a. in-fornialionsverksaraheten, som inom den nuvarande organisationen hand­läggs av planeringssekretariatet att i den nya organisationen hänföras till den administrativa huvudenheten. Information till massmedia är dock of­ta en direkt angelägenhet för verksledningen. Detta talar för alt informa­tionsenheten ingår i verkels organisation såsom ell stabsorgan för verks­ledningen. Enligl utredningsmannen bör det altemativ som verksled­ningen finner mest lämpligl väljas.

Den nuvarande naturvårdsbyrån omfattar fem enheter, en för natur­vårdsområden, en för landskapsvård, en för jakt och viltvård, en för idrott och frUuflsliv samt en särskild enhet för utrednings- och plane­ringsarbete. Sistnämnda enhets huvuduppgift är att svara för långsik­tiga utredningar om landets mark- och vattentillgångar i första hand för att tillgodose behov i samband med den fysiska riksplaneringen. Ut­redningsmannen framhåller alt arbetsuppgifter av utrednings- eller pro­jektkaraktär, som spänner över två eller flera enheters verksamhetsfält, bör anförtros åt särskilda för ändamålet bildade arbetsgrupper. Enhgt förslaget bör därför personalen vid naturvårdsbyråns nuvarande utred­ningsenhet fördelas på dels olika arbetsgrupper, dels en underenhet för löpande ärenden gällande planerings- och lokaliseringsfrågor.

Huvudenheten för naturvård föreslås beslå av två enheter, en natur-resursenhel samt en landskaps- och friluftsenhet. Nalurresursenhelen föreslås omfatta två underenheter, en för planerings- och lokaliserings­frågor saml en för säkerställande av naturvårds- och landskapsvårdsob­jekt. Landskaps- och friluftsenheten föreslås omfatta tre underenheter,

Prop. 1974:46

59

en för skötseln av naturvårds- och landskapsvårdsobjekl saml för land­skapsutformning, en för idrott och friluftsliv saml en för jakt och vilt­vård.

Den tekniska huvudenheten föreslås bestå av fyra tekniska enheter, en enhet för renhållnings- och avfallsfrågor samt en enhet för prövning av ärenden enligt miljöskyddslagen. De fyra tekiuska enheterna ersät­ter de nuvarande vatten- och luftvårdsbyråerna. Utredningsmannen framhåller att de organisationsenheter som övertogs från väg- och vat­tenbyggnadsstyrelsen och statens luftvårdsnämnd när naturvårdsverket inrättades kom att ingå som från varandra frislående enheter inom ver­ket i form av en vallenvårdsbyrå och en luftvårdsbyrå. Till vattenvårds-byrån fördes dessutom en del av statens valleninspeklions personal. Alt ha skilda orgaiusationsenheler för vattenvård och luftvård var enligt utredningsmannen säkerligen lämpligl i ett initialskede. Utredningsman­nen anser del emellertid inle rationellt alt behålla denna organisation. Föroreningsfrågorna inom en industri är ofta inle begränsade till ettdera av luft- eller vallenvårdsområdena. Det har visat sig vid verkets hand­läggning av ärenden enligt miljöskyddslagen alt ärendena inle sällan rör både vattenvård och luftvård. Därför föreslås all vallenvårdsbyrån och luflvårdsbyrån ombildas till fyra tekniska enheter för frågor om föroreningsproblem inom olika branscher.

Den nuvarande enheten för renhållnings- och avfallsfrågor föreslås också ingå i den tekniska huvudenheten. Att fördela dess arbetsuppgifter på de fyra branschindelade tekniska enhelema anser utredningsmannen inle lämpligt. I den nuvarande organisationen ingår i administrativa byrån en enhet för prövnmg av ärenden enligl miljöskyddslagen. Denna enhet bör enligl förslaget i stället ingå i den tekniska huvudenheten.

I utredningsmannens uppdrag har inte ingått all föreslå en förändrad organisation av verkets laboratorieverksamhet. Frågan om en samord­ning av laboratorieresurser för naturvårdsverket och arbelarskyddssly­relsen utreds f. n. av en särskild kommitté. Vid sin översyn har utred­ningsmannen därför inle ägnal uppmärksamhet ål organisationsfrågor rörande laboratorieverksamheten som sådan. Utredningsmannen fram­håller emellertid alt en stark koordinering av naturvårdsverkets insatser på forsknings- och undersökningsområdet bör eftersträvas oberoende av hur laboratoriefrågan löses i detalj. För alt en organisationsform som befrämjar delta syfte skall åstadkommas, föreslår utredningsmannen därför alt undersökningslaboraloriel, omgivningshygieniska avdelningen och forskningssekretariatet skall inordnas såsom särskilda enheter i en huvudenhet för forskning och undersökning. Till denna huvudenhet bör även föras verkels bibliotek.

Utredningsmannen framhåller all översynen begränsats till att gälla naturvärdsverkets organisationsstmktur i stort, medan en fullständig genomgång av personalorganisationen inle hunnits med. Förslagel till

Prop. 1974:46

60

ny organisation innefattar dock elt visst tillskott av tjänster. Dämtöver har vid översynen uppmärksammals behov av personalförstärkning i fråga om några av verkets arbetsuppgifter.

Den föreslagna förstärkningen av verksledningen medför som redan nämnts inrättande av en souschefstjänst. För det ombUdade planerings­sekretariatet föreslås tre nya tjänster. Vid administrativa huvudenheten tiUkommer en tjänst som chef. Den nuvarande byråchefstjänslen vid ad­ministrativa byrån kan därvid utgå. Behovet av juridisk service åt ver­kets fackenheter har ökat. Den juridiska enheten bör därför förstärkas med en ny tjänst. Vid den administrativa huvudenheten behövs också en tjänst för rationahseringsverksamhet och en tjänst för intemationeUa frågor.

Vid huvudenheten for naturvård föreslås en tjänst som chef och en tjänst som biträdande chef för huvudenheten samt en tjänst som chef för vardera naturresursenheten och landskaps- och friluftsenheten. By­råchefstjänslen vid den nuvarande naturvårdsbyrån utgår. Vid natur­resursenheten föreslås vidare tre nya tjänster avsedda att möjliggöra en intensifiering av den inom länsstyrelserna pågående verksamheten med avgränsning av naturvårdsobjekt m. m. Vid tekniska huvudenheten föreslås en tjänst som chef för huvudenheten samt chefstjänster vid var och en av de fyra tekiuska enheterna. Byråchefstjänsterna vid de nu­varande vattenvårds- och luftvårdsbyråerna utgår. Vid huvudenheten för forskning och undersökning föreslås slutligen en tjänst som chef för huvudenheten och två tiU biblioteket anknutna tjänster. Samman­lagt innebär förslaget elt nettotUlskott av 19 tjänster.

3.2 Yttrandena

Utredningsmannens bedömning att den nuvarande byråorganisatio­nen bör ersättas av en ny organisation med ett mindre antal huvuden­heter delas av statskontoret och naturvårdsverket. Naturvårdsverket anför alt verkets administration och organisation inle har utvecklats i samma takt som verkels arbetsområde. De brister som därigenom upp­stått har inneburit lednings-, samordnings- och effektivitetsproblem. Del organisalionsförslag som framlagts finner verket väl ägnat att ge­nomföras med vissa mindre modifieringar. Verket ifrågasätter bl. a. nödvändigheten av att utöka styrelsen med två ledamöter då man befarar att styrelsearbetet härigenom kompliceras.

Förslaget alt de tUl den nuvarande organisationen hörande natur­vårds-, vallenvårds- och luflvårdsråden samt delegationen för aiUägg-nhigsslöd lUl idrotten skall utgå biträds av naturvårdsverket och stats­kontoret. Svenska korporationsidrottsförbundet avstyrker dock förslagel om slopande av delegationen för anläggningsstöd lUl idrotten. Enligt förbundet är det angeläget alt föreningslivet är representerat i delega-

Prop. 1974:46

61

tionen och därigenom kan påverka besluten. Svenska naturskyddsför­eningen anser att förslaget om slopande av natur-, vatten- och luflvårds­råden är beklagligt.

Vad gäller uppgiftema för planeringssekretariatet förklarar statskon­toret alt det är önskvärt alt naturvårdsverket effektiviserar sin långtids­planering. En sådan insats bör bygga på en bred medverkan från verkels olika enheter. Naturvårdsverket framhåller alt sekretariatet redan från början bör dimensioneras så att del blir ett slagkraftigt hjälporgan för verksledningen. De föreslagna tre tjänsterna är enligl verket ett mini­mum. Beträffande den administrativa huvudenheten delar verket utred­ningsmannens uppfattning i fråga om vilka funktioner som skall inordnas i huvudenheten. Vad gäller informationsverksamheten förklarar verket att den långsiktiga informationen naturligt hör till den administrativa huvudenheten. Frågan om pressljänstfunklionen bör placeras som ell stabsorgan direkt under verksledningen eller sora en underenhet inom informationsenheten saknar enligl verket praktisk betydelse.

Den föreslagna indelningen av den administrativa hu-vudenhelen bör enligl naturvårdsverket modifieras så att antalet enheter direkt un­derställda huvudenhetens chef blir färre än de föreslagna sju. Verket anser att en ändamålsenlig organisation av den administrativa huvuden­heten kan uppnås om den allmänna enheten, kameralenhelen och per­sonalenheten sammanförs till en kanslienhet, direkt underställd huvud­enhetens chef. Den administrativa huvudenheten bör således enligt ver­kets mening bestå av en kanslienhel, en juridisk enhet, en enhet för vissa internationella frågor och en inforraalionsenhet, varjämte produklkon­troUbyrån i administrativt hänseende ingår i huvudenheten.

När det gäller den föreslagna huvudenheten för naturvård berör naturvårdsverket utredningsmannens förslag om alt upplösa enheten för utrednings- och planeringsarbete. Verket framhåller att inrättandet av enheten innebär en koncentration och rationalisering av tidigare spritt utredningsarbete. Verket motsätter sig därför bestämt all utrednings­enheten slås sönder på del sätt utredningsmannen föreslår. Hu-vudenhe­len bör enligl verket benämnas huvudenheten för naturresurser och tills vidare indelas i tre enheter, nämligen en för planering och utredning, en för naturvård samt en för frUufts- och idrottsfrågor.

Utredningsmannens synpunkter i fråga om den tekniska huvudenheten delas av naturvårdsverket som ansluter sig till det framlagda förslaget. Även statskontoret tUlstyrker förslaget men anser alt enheten bör benäm­nas huvudenheten för miljöskydd.

När det gäller den föreslagna huvudenheten för forskning och under­sökning anser naturvårdsverket att så länge den omgivningshygieniska avdelningens anknytning till verket är provisorisk bör avdelningen inta en gentemot verkets fasta organisation frislående ställning direkt under verksledningen. Vad gäller huvudenheten i övrigt delar verket utred-

Prop. 1974: 46

62

ningsmannens uppfattaing all en stark koordinering av verkets in­satser på forsknings- och undersökningsområdet bör eftersträvas oav­sett hur samordningen av forskningsinsatserna inom miljövårdsområdet på längre sikt organiseras. Enligl verkets mening saknas anledning all uppskjuta ställningstagandet rörande denna huvudenhet av del skälet alt utredningar pågår rörande organisationen av laboratorieverksamhe­ten och samordningen av forskningsverksamheten på mUjövårdsområ­det. Också statskontoret tUlstyrker förslaget men framhåller att det bör betrakias som en provisorisk lösning. Kommittén för samordning av laboratorieresurser hos arbetarskyddsstyrelsen och naturvårdsverket av­styrker däremot förslaget i a-waktan på resultatet av kommitténs eget arbete.

4    Departementschefen

4.1 MUjövårdens informationssystem

Reformarbetet på mUjöområdet har imder den senaste tioårsperioden varit intensivt. De åtgärder som på skUda områden satts in har haft till syfte att stoppa fortsalt mUjöförstörelse och så långt möjligt återställa redan förstörd mUjö.

Lagstiftningen är det viktigaste av de medel som använts för att nå fram till del uppställda målet. En rad nya lagar har antagits. De ad­ministrativa resurserna har förstärkts såväl centralt statens natur­vårdsverk och koncessionsnämnden för miljöskydd som regionalt och lokall. Forskningen har byggts ut kraftigt. Staten har i betydande ut­sträcknmg genom särskilt ekonomiskt stöd stimulerat kommuner och näringsliv till investeringar på mUjöområdet. Riktlinjer för hushåll­ningen med mark och vatten har fastlagts i en första etapp som nu fullföljs i län och kommuner. Planeringsarbetet går samtidigt vidare. Del internationella samarbetet har kraftigt förstärkts och utvidgats. Sverige ingår som en av medlemmarna i FN:s mUjöstyrelse.

På arbetsmiljöområdet har en ny lagstiftning genomförts och de ad­ministrativa organen fått stora personella förstärkningar.

En av de gmndläggande fömtsättningarna för en aktiv miljöpolitik är kännedom om händelseförlopp och tillstånd i mUjön. För att missför­hållanden skall kunna undanröjas måsle orsakema tUl dessa vara kända. De miljöförbättrande åtgärder som måste vidtas förutsätter att avväg­ningar görs om var åtgärderna behövs bäst. För alt effekterna av så­dana åtgärder skall bli kända och kurma utvärderas måste resultaten av dem redovisas.

Allt detta fordrar tillgång till aktuell och tUlförlitiig information om miljön som kan tjäna som underlag tUl ställningstaganden. Frågan om

Prop. 1974:46

63

hur informationshanteringen på mUjövårdsområdet bör organiseras har utretts av miljökontrollutredningen. Utredningens förslag redovisas i be­tänkandet (SOU 1973; 36 och 37) Miljövårdens informationssystem (MI).

Utredningen har inventerat den verksamhet som nu förekommer för insamling och bearbetning av miljöinformation. Inventeringen visar att denna information insamlas på många håU för olika syften och under ledning av skUda hu-vudmän. Detta innebär betydande risker för dub­belarbete. Utredningen anser också att skilda geografiska betingelser, starkt varierande teknik och innehåll hos olika undersökningar samt bristande dokumentation om tiUämpade förfaranden leder till att re­sultatet av arbetet inte får någon generell,användning i mUjövårdsarbe-tet. Utredningen pekar också på frånvaron av statistik av officiell karak­tär och av rutiner för tiUhandahåUande av information tUl myndigheler och andra berörda. Enligt utredningen bör erforderlig information kunna erhållas genom uppbyggnad av ett samlat ADB-system för insamling, lagring och bearbetning av miljödata. En samordning av den svenska miljövårdsinformalionen bör enligl utredningen i största möjliga ul­slräckning omfatta samtliga led i informationshanteringen.

Remissinstansema är ense med utredningen om behovet av en kon­tinuerlig insamling av dala och anser att ADB bör vara ett gott hjälp­medel för informationshanteringen. Majoriteten av remissinstanserna ställer sig också positiv tUl utredningens förslag. Några remissinstanser anser att insatserna i stället bör inriktas på att skapa enhetiighet i fråga om undersökningsmetoder och teknik saml likformighet i redovisningen av redan pågående verksamheter. Endast en remissmstans avstyrker helt utredningens förslag.

Som jag redan framhållit behövs information som underlag för ett aktivt och effektivt mUjövårdsarbele. Det är enligt min mening viktigt att åtgärder vidtas för att man skall kunna dra nytta av del ökade flöde av mUjödala som blir följden av en intensifierad mUjövårdsverksam-hel. För att mUjöulvecklingen skall kunna följas är del också av stor betydelse att del finns tillgång tUl en löpande miljöstatislik. Jag är där­för i likhet med remissinstansema positiv till grundtanken i utrednings­förslaget. Ell informationssystem för miljövården utformat i huvud­sak i enlighet med utredningens förslag bör verksamt bidra till att effek­tivisera miljövårdsarbetet. Den av utredningen föreslagna benämningen miljövårdens informationssystem (MI) bör godtas.

MI bör enligt utredningen uppfylla vissa preciserade krav, nämligen dels medverka tUl hög effektivitet i det av myndigheter och andra or­gan bedrivna hälso- och miljövårdsarbetet, dels medge en rationell han­tering av informationen på mUjövårdsområdet. Med utgångspunkt i dessa krav skall MI kunna ge myndigheter och andra organ underlag

Prop. 1974: 46

64

för en effektivare kontroU över mUjön och styrning av de faktorer som påverkar eller kan påverka denna. MI skall också ge forskarna, allmän­heten och andra intressegmpper möjlighet tUl information om mUjö-förhållandena och deras förändringar. MI bör enligt utredningen byg­gas upp så att den mUjöinformation prioriteras som är mest angelägen för att underlätta och effektivisera förfatlningslUlämpning och annan kontrollverksamhet, planering på såväl central som regional och lokal nivå, undersöknings- och utredningsverksamhet, forskning samt under­visning och rådgivning. Samtidigt betonas den internationella anknyt­ningen. Utredningen föreslår att MI skall omfatta information dels om den yttre mUjön, dels om hälso- och miljöfarliga varor. Enligl utred­ningen bör också information rörande arbetsmUjön inbegripas i MI. Detta bör dock enligt utredningen, med undanlag av information om hälso- och miljöfarliga varor i arbetslivet, anslå-liU dess arbetsmiljö­utredningen slutfört sitt arbete. Vidare framhåller utredningen behovet av alt standardiserade undersökningsmetoder utarbetas för den infor­mation som skall lagras i MI. Vidare betonar utredningen viklen av alt man får tUlgång tUl i statistisk mening generaliserbara resultat.

Reraissinslanserna framhåller vikten av att MI läggs upp på elt sådant sätt att nya ämnesområden efter hand kan passas in i systemet. Sam­tidigt betonas att systemet bör byggas upp kontinuerligt i nära sam­arbete med dem som kan förväntas använda sig av MI. Några remiss­instanser anför att de regionala och lokala organens behov måste till­godoses främst med hänsyn tUl betydelsen från planeringssynpunkl av tiUgång tUl miljödata. Vissa remissinstanser, däribland LO, anser att in­formation om arbetsmiljön måste ingå i MI redan från början. Några remissinstanser anser att restriktivitet bör iakttas vid beslut om vilken information som skall ingå.

Jag delar utredningens uppfattning att MI bör utvecklas successivt i nära kontakt med avnämama. Självfallet skall MI inle vara ett hjälp­medel endast för centrala organ utan även för lokala och regionala instanser samt intressegrupper av skUda slag. I fråga om avgränsningen av ämnesområdet kan jag i stort ansluta mig till utredningens förslag. Jag delar dock de synpunkter om behovet av information om arbets­mUjön som framförts av bl. a. LO. Information av betydelse från ar­belsmiljösynpunkt utöver information om hälso- och mUjöfarliga varor bör således ingå i MI. Jag föreslår därför att det bör ankomma på del för utvecklingen av MI ansvariga organet att överväga den närmare omfattningen av arbetsmUjöinformation i MI.

Jag vill också understryka viklen av alt de mät- eller analysdala som las fram blir jämförbara i den mening att de kan användas för alt göra generella bedömningar om miljösituationen och mUjöulvecklingen. I dag bedrivs ett nationellt och intemationeUt arbete för att standardisera olika mät- och analysmetoder. För utvecklingen av MI får detta standardise-

Prop. 1974: 46

65

ringsarbete särskUd betydelse. De erfarenheter som i detta hänseende kommer att göras under utvecklingsarbetet bör därför kontinuerligt beaktas.

Utredningen redovisar, mot bakgmnd av de olika behov av miljö­information den funnit föreligga, sitt förslag tUl innehåll i MI in­delat i fyra huvudområden, nämligen information om miljöpåverkande faktorer, miljösituationen och mUjöulvecklmgen, naturresurser och nalurresursulnyttjande samt viss övrig information. Varje huvudgrapp indelar utredningen i olika delprojekt. Inom huvudområdet för informa­tion om miljöpåverkande faktorer föreslås ingå information från pro­duklkontrollerande verksamhet, dvs. om hälso- och mUjöfarliga varor, läkemedel och livsmedel. Vidare föreslås ingå information från tillsyns­verksamheten enligl miljöskyddslagen, hälsovårdsstadgan, vattenlagen och strålskyddslagen, information om buller samt om avfall och avfalls­behandling. Inom della huvudområde föreslår utredningen också viss statistik, nämligen över import och hantering av vissa hälso- och miljö­farliga varor, anläggningar med mUjöfarlig verksamhet, emissioner från sådana anläggningar samt kommunala vallen- och avloppsförhållanden. Inom huvudområdet information om miljösituationen och miljöutveck­lingen föreslås ingå information från ett basdatanät för miljökontroll samt statistik över iramissioner. När det gäller huvudområdet informa­tion om naturresurser och nalurresursulnyttjande föreslår utredningen att endast statistik över nedlagt vUt skall ingå. Inom huvudområdet viss övrig information föreslår utredningen skall ingå information om forsk­nings- och undersökningsverksamhet m. m. samt statistik över mUjö­vårdens kostnader och resultat.

Flertalet remissinstanser lämnar utredningens förslag i denna del ulan erinran. En del remissinstanser framför dock synpunkter på om­fattningen och urvalet av den information utredningen föreslår skall ingå. Sålunda anför bl. a. Sveriges industriförbund att antalet projekt bör begränsas, medan Svenska naturskyddsföreningen anser att infor­mation om samtliga kemiska varor som hanteras i landet bör ingå. Na­turvårdsverket anser att informationsområdena bör utvidgas successivt.

Jag vUl understryka vikten av att MI utvecklas så alt det kan ge be­hövligt underlag för miljöpolitiska åtgärder av skUda slag. Därför bör information från vilt skUda områden kunna hanteras. Självfallet bör dubbelarbete undvikas. För den skull bör information som finns tillgäng­lig i tillfredsslällande form inom andra informationssystem eller eljest inle hanleras inom MI. Däremot bör MI innehålla uppgifter om och var information av betydelse från miljösynpunkt som inte primärt ingår i MI finns tillgänglig. Endast på så sätt kan MI bli en central hiforma-lionskälla för hela miljöområdet.

I fråga om utredningens förslag till innehåll anser jag att den syste­matiska indelningen i fyra huvudområden som utredningen redovisar

5   Riksdagen 1974.1 saml. Nr 46

'

Prop. 1974: 46

66

är ändamålsenlig. I fråga om urvalet av information och statistikprojekl som redan från början bör ingå i MI kan jag i huvudsak biträda ut­redningens förslag. Jag har redan tidigare framhållit viklen av att in­formation av betydelse för arbetsmiljön ingår i MI. Utredningen före­slår att hanteringen av information om naturresurser och deras utnytt­jande i huvudsak inte bör ske inom MI. I delta hänseende delar jag den uppfattning som vissa remissinstanser ger uttryck för, nämligen all information om de areella näringarna och om hushållningen med naturresurserna i princip bör vara en del av MIrs innehåll. Jag vUl i delta sammanhang åter understryka att MI bör utvecklas successivt under anpassning tiU aktuella krav. Därför bör nu endast den huvud­sakliga inriktningen anges. Del bör sedan ankomma på det organ som får huvudansvaret för utvecklingsarbetet att lämna förslag till del när­mare innehållet i MI inom ramen för de riktlinjer som dras upp av statsmakterna. Vid min behandling av anslagsfrågorna kommer jag all närmare beröra vUka projekt som inledningsvis bör utvecklas. Jag vUl i detta sammanhang erinra om att utredningen under föregående och innevarande budgetår ansvarat för utvecklingsarbete rörande projekten information från produklkontrollerande verksamhet, information från tillsynsverksamhet enligl miljöskyddslagen och information om forsk­nings- och undersökningsverksamhet. Dessutom har bedrivits visst miljö-stalisliskl utvecklingsarbete.

Utredningen anser att en väsentiig del av informationen om miljö­förändringar bäst kan erhållas genom undersökningar vid fasta observa­tionsstationer med utnyttjande av standardiserade metoder, s. k. b a s-dalaundersökningar. Utredningen föreslår därför all ett lands­omfattande basdatanäl för miljökontroll läggs upp för studium av de långsikliga variationerna i miljön. Härigenom kan den successiva be­lastningen med föroreningar i miljön följas. Härför behövs enligl ut­redningen en innehållsmässig och teknisk-organisatorisk samordning av existerande verksamhet för insamling av basdala. Utredningens förslag innebär att basdatanälet skall innefatta undersökningar av fysikaliska, kemiska och biologiska förhållanden i miljön i större omfattning än de undersökningar av basdalakaraklär som f. n. bedrivs. Utredningen före­slår att undersökningarna skall bedrivas inom fyra delprojekt, vilka om­fattar undersökningar av förhållandena i luft och nederbörd, ytvatten, grundvatten resp. mark och vegetation. Förslagel bör enligl utredningen uppfattas som en principskiss, vilken i första hand är avsedd all visa inriktningen och omfattningen av verksamheten. Utredningen anför vi­dare all planeringen och utvärderingen av undersökningarna inom bas­datanälet bör ske i nära samråd med olika forskningsorgan. De dala som insamlas inom basdatanälet föreslår utredningen skall registreras och lagras i MI. Härigenom skall statistiska och andra bearbetningar av materialet kunna genomföras.

Remissinstanserna är i stort sett positiva till förslaget om ett lands-

Prop. 1974: 46

67

omfattande basdatanäl. Samtidigt betonas förslägels karaktär av ett principförslag, som förutsätter fortsatt utredning. Samordning av redan pågående undersökningar av basdalakaraklär anses vara angelägen. När det gäller innehållet i basdataundersökningama framhåller några re­missinstanser att utredningen underskattat behovet av undersökningar i mark och vegetation.

Jag anser i likhet med remissinstanserna att en samordnad insamling av basdata skulle vara av stor betydelse för möjligheterna att mäta och följa de långsikliga förändringarna i miljön. Jag vill också peka på att undersökningar av basdalakaraklär redan i dag bedrivs i olika förvaltningsmyndigheters, forskningsorgans och enskilda forskares regi. En samordning av verksamheten saknas dock f. n. Detta leder bl. a. till dubbelarbete och svårigheter att få kunskap om tillgängliga data. Likaså föreligger svårigheter alt få lUl stånd en löpande statistik över miljö­situationen och mUjöulvecklingen. Vad jag nu anfört talar för att en teknisk-organisatorisk samordning sker av undersökningar av basdala­karaklär. Insamling av basdala bör såsom utredningen föreslår i princip ske beträffande luft och nederbörd, ytvatten, grundvatten samt mark och vegetation. Jag är emeUertid inle beredd att utan vidare utredning ta ställning tUl hur insamlingen av basdata närmare bör utformas. En ut­redning med syfte att mera konkret ange de praktiska och ekonomiska förutsättningarna för verksamheten bör därför ulföras som ett led i utvecklingen av MI.

Utredningen tar även upp frågor om samordning med andra informationssystem och internationell samverkan på mU-jöinformalionsorarådet. Enligt utredningen är del av stor betydelse att sådant informationsutbyte kommer lUl stånd.

Remissinstanserna delar utredningens bedömning och understryker betydelsen av att samordning kan ske såväl nationellt som internationellt.

Redan i del föregående har jag deklarerat min principiella uppfatt­ning att samordning med andra informationssystem är en viktig förut­sättning för en rationell hantering av information av betydelse på miljö­vårdsområdet. Della gäller i första hand sådan information som finns lagrad i landet. En viktig uppgift vid den fortsalla utvecklingen av MI blir således alt närmare utreda de tekniska och ekonomiska förutsätt­ningarna för en sådan samordning. Formerna för saraverkan mellan olika dokumentationscentraler bör utredas närmare. När del gäller sam­verkan med utiändska informationssystem bör en av utgångspunkterna vara alt information som är tillgänglig i dessa syslem skall utnyttjas. Jag vill här peka på de rekommendationer rörande miljöinformation som antogs vid 1972 års FN-konferens om den mänskliga miljön. Dessa re­kommendationer berör bl.a. informationsutbyte av olika slag, enhetliga undersökningsmetoder, samordning av mätningar av föroreningar, in­rättande av mätstationer, utarbetande av statistik över produktion och användning av farliga ämnen saml uppläggning av en internationell

Prop. 1974:46

68

dalabank för miljöinformation. När det gäller formerna för det inter­nalionella utbytet av information blir Sverige givetvis beroende av hur samarbetet generellt framskrider. Det är därför angeläget att Sverige aktivt deltar i det intemationella samarbetet på detta område inom ra­men för FNrs miljöstyrelses och andra organs verksamhet. Samarbetet kan komma att kräva svensk anpassning tUl intemationella normer.

Utredningen föreslår att verksamheten inom MI inledningsvis skall bedrivas som försöksverksamhet. Som skäl för denna uppfattning anför utredningen viss osäkerhet om hur den närmare utformningen och utvecklingen av MI bör ske. Under försöksperioden bör därför enligt utredningen fördjupade utredningar göras. Arbetet bör bedrivas i form av delprojekt, som successivt utvärderas. Utredningen föreslår att försöksverksamheten påbörjas budgetåret 1974/75 och pågår tUl år 1979, då en samlad bedömning bör kunna göras.

Remissinstansema delar i allmänhet utredningens uppfattning alt verk­samheten bör bedrivas i form av försöksverksamhet. Däremot råder vissa delade meningar om försöksverksamhetens inriktning.

Enligt min mening bör MI ses som en sammanfattande beteckning för projeklvis insamling, lagring och bearbetning av mUjödala, sora an­tingen las fram från pågående verksamheter eller genom initiering av särskilda projekt, vars genomförande kräver teknisk, organisatorisk och ekonomisk samordning för att ge en så god överblick som möjligt över den tillgängliga miljöinformationen. Syftet med MI är, som jag tidi­gare framhållit, all successivt bygga upp en central för den informa­tion på mUjöområdet som myndigheter och andra behöver för sitt ar­bete. Jag vill understryka alt verksamheten således bör ses som ell kontinuerligt utvecklingsarbete. Det är därför viktigt att avnämarna ges möjlighet all klart ange sina behov av information och även påverka de olika projektens utveckling. Vidare bör frågor om regislerorganisa-lion och övriga ADB-rutiner noga utredas. SärskUd uppmärksamhet bör ägnas frågan om vilken information som efter hand bör ingå i MI. I samband härmed måste också klarläggas de samordningsfrågor som föreligger rörande såväl den nationella som den internationella infor-malionshantermgen. Jag är inte nu beredd att ange någon tidpunkt då MI i full utsträckning kan uppfylla de krav som jag i det tidigare ställt på elt informationssystem för miljövården. Däremot bör en kontinuerlig utvärdering kunna ske av de olika projekten.

Utredningen tar vidare upp organisatoriska frågor och föreslår alt MI under försöksverksamheten skaU administreras av elt fri­slående organ, kallat mUjödatanämnden. Enligt utredningen bör vid för­söksperiodens slut ställning tas tUl hur organisationen perraanenl bör ut­formas. De myndigheter som enligt utredningen då kan komma i fråga som huvudman är naturvårdsverket, statistiska centralbyrån, SMHI och centralnämnden för fastighetsdata.

Prop. 1974: 46

69

Enligl utredningens förslag skall under försöksverksamheten miljö­datanämnden ansvara för såväl de principiella frågor som hör samman med utformningen av MI som driften av MI. I huvudmannaskapet skall ingå också ansvaret för basdatanälet och stalislikverksamhelen. Utred­ningen föreslår att statskontoret skall biträda miljödatanäranden med den tekniska utformningen av MI. Vidare skall statistiska centralbyrån medverka med del praktiska arbetet med stalistikverksamheten. Miljö­datanämnden bör enligt utredningen vara sammansatt så att de olika organ som i första hand kommer att della i utvecklingen av eller ut­nyttja MI blir representerade. Nämnden föreslås få ett kansli liU sitt förfogande.

I reservation föreslår en ledamot i utredningen att ställning redan

från början bör tas för en permanent organisation. Enligt denne bör en

myndighet inom de informationsområden som skaU ingå i Ml utses liU

huvudman. Som exempel på lämplig huvudman nämns naturvårdsver­

ket, socialstyrelsen, livsmedelsverket, arbetarskyddsstyrelsen och statis­

tiska centralbyrån. Enligl reservanten bör en rådgivande miljödatanämnd

knytas till en av dessa myndigheler..

Majoriteten av remissinstanserna biträder eller lämnar ulan erinran utredningens förslag att en fristående miljödalanämnd bhr ansvarig för utvecklingen av MI. En del remissinstanser biträder emellertid reservan­tens förslag. Några anser all ansvaret för utvecklingen av de ohka pro­jekten bör förläggas till av resp. projekt närmast berörd myndighet.

Som framgått av vad jag anfört tidigare är del många frågor som återstår all lösa innan MI kan uppfylla de krav som enligl vad jag tidigare anfört bör ställas på ell informationssystem för miljövården, Jag delar därför utredningens uppfattning all det slutiiga ställningsta­gandet till administrationen av MI bör anslå tills vidare.

Enligt min mening bör en miljödatanämnd tUlsättas med uppgift att ansvara för utvecklingen av MI. Jag har tidigare redovisat formerna för della utvecklingsarbete. I delta sammanhang vill jag understryka att även statistikfrågorna bör ingå i nämndens ansvarsområde. Emeller­tid bör statistiska centralbyrån ges ell väsentiigt inflytande på stalistik­verksamheten. Centralbyrån bör svara för själva statistikproduklionen och publiceringen av statistik.

Statskontoret bör bistå miljödatanämnden på samma sätt sorn del bistått miljökonlroUutredningen.

Miljödatanämnden bör också svara för del fortsatta utredningsarbetet beträffande insamling av basdata. Utredningsarbetet bör bedrivas i nära samarbete med berörda myndigheler. När det gäller basdataundersök­ningama har flera remissinstanser betonat det nära sambandet med forskningen inom miljövårdsområdet. Den verksamhet av basdalakarak­lär som f. n. bedrivs sker bl. a. inom ramen för olika forskningsorgans ar­bete. För utvärdering av de resultat som kommer fram vid dessa un-

6    Riksdagen 1974. 1 saml. Nr 46

Prop. 1974: 46

70

dersökningar behövs också i framliden betydande forskningsinsatser. Del är därför nödvändigt att del fortsatta utredningsarbetet rörande basdataundersökningama sker i nära samarbete också med de organ som medverkar i forskningsarbetet på miljövårdsområdet.

I miljödatanämnden bör ingå företrädare för de olika intressen som berörs i samband med utvecklingen av MI. Inle minst viktigt är att, för­utom statliga myndigheter, kommunerna och forskningen, också arbets­marknadens organ blir representerade i nämnden.

Del ankommer på Kungl. Majrt all bestämma om miljödatanämn­dens sammansättning och arbetsformer.

Jag vUl understryka att erfarenhetema av utvecklingsarbetet får utvisa hur de framlida organisatoriska formerna för MI bör gestallas. De or­ganisatoriska frågorna bör därför följas kontinuerligt i syfte alt uppnå en funktionell och rationell utveckling av MI.

Jag vill i delta sammanhang också ta upp utredningens förslag alt

ell laboratorium för basdataundersökningama organiseras hos natur­

vårdsverket. Utredningens förslag avstyrks av samtliga remissinstanser

som ullalar sig i frågan utom naturvårdsverket. För egen del är jag

med hänsyn till det närmare utredningsarbete som krävs rörande dessa

undersökningar inle beredd att förorda att förslaget genomförs. Jag vill

beträffande naturvårdsverkels laboratorium. avvakta de förslag som

kommer att avges dels av den komrailté som utreder frågan om sam­

ordning av laboratorier hos arbetarskyddsstyrelsen och naturvårdsverket,

dels av miljöforskningsutredningen. Båda utredningai-na väntas avge

sina förslag senare i år.

Bland de andra frågor som har samband med utvecklingen av MI tar utredningen upp två av särskild betydelse. Den ena gäller sekretess­skyddet, den andra gäller formerna för tillhandahållande av informa­tion.

I fråga om sekretesskyddet lägger utredningen inle fram någ­ra förslag ulan inskränker sig till all konstatera all garantier måsle ska­pas mot obehörig åtkomst och användning av information.

Remissinstanserna betonar allmänt sekretesskyddets betydelse. Sam­tidigt framhålls bl. a. dock att utredningens betänkande inte är så kon­kret utformat i detaljerna att närmare ställning kan tas.

Jag vill för egen del också behandla sekretessfrågorna mera allmänl. Även om MI ej blir lUl alla delar ADB-baserat tar jag här upp dem endast från ADB-synpunkt.

Enligt ett av årets riksdag antaget förslag till ändring i tryckfrihets­förordningen (prop. 1973r 33, KU 1973r 19 och 1974r 2, rskr 1973r 131 och 1974r 10) skall i huvudsak samma regler som enligt 2 kap. tryck­frihetsförordningen f. n. gäller om handlingar så långt möjligt tillämpas också på tekniska upptagningar. Delta innebär att de regler om all-

Prop. 1974: 46

71

manna handlingars offentlighet och inskränkningar häri som finns in­skrivna i tryckfrihetsförordningen resp. sekretesslagen skall gälla för ADB-lagrad information i t. ex. MI. Prövningen av fråga om viss information är offentlig och kan lämnas ut till utomstående följer således i stort samma regler vare sig informationen förekommer i ADB-upp-lagning eller i handling i traditionell bemärkelse. MI innebär således inte något speciellt problem från principiell synpunkt. Däremot kan praktiska problem uppkomma.

Frågan i vad mån myndigheter skall kunna få tillgång till varandras handlingar är oreglerad i lagen (1937r 249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar, den s. k. sekretesslagen. Enligt min mening får emeUertid den praxis som utbUdats tUls vidare iHlämpas även när det gäller förevarande utvecklingsarbete. Vid prövning av myndighels begäran att få ta del av viss hemlig ADB-lagrad uppgift måsle således en avvägning göras mellan å ena sidan myndighetens be­hov av uppgiften och å andra sidan t. ex. berörd uppgiftslämnares be­rättigade intresse av sekretess.

Under del fortsatta arbetet med all utveckla rutiner för MI bör emel­lertid sekretessfrågorna beaktas noga i syfte all säkerställa dels tillgång till uppgifter som disponeras av olika myndigheler, dels del sekretess-skydd som bör tillförsäkras insamlade uppgifter. Miljödatanämnden bör liU Kungl. Majrt komma in med de förslag liU bestämmelser som kan behövas särskilt mot bakgrund av den uppgiflsskyldighel som fram­deles kan bli föreskriven.

Vad angår frågan om inlegritetsskydd för ADB-lagrade uppgifter rö­rande enskild person gäUer bestämmelserna i datalagen (1973r 289). Be­stämmelserna innebär att tillstånd fordras av dalainspektionen i den mån inte Kungl. Majrt eller riksdagen beslutar om inrättande av visst register. Bestämmelserna är tillämpliga också på försöksverksamhet eller liknande verksamhet. Datainspektionen anför i sitt remissyttrande att MI enligt inspektionens bedömande inle torde komma att innehålla uppgifter av betydelse för enskild persons integritet. A andra sidan innehåller enligt inspektionen utredningens betänkande inte sådan ut­redning som behövs för att inspektionen skall kunna avge det ytt­rande som enligt datalagen skall föregå beslut av Kungl. Majrt eUer riksdagen om inrättande av ADB-lagrade personregister. För egen del kan jag instämma i vad datainspektionen anfört. Från iniegritetssyn­punkl torde MI knappast innebära något problem. Det är emellertid angelägel alt miljödatanämnden fortlöpande samråder med dalainspek­tionen. Beslut om inrättande av personregister inom MI bör fattas av Kungl. Majrt.

Som former för tillhandahållande avinformation föreslår utredningen såväl direktrapportering av information tUl enskU-

Prop. 1974: 46

72

da användare som publicering av offentlig statistik. Bl. a. föreslår ut­redningen att en särskUd publikation, kallad Miljöstalistisk årsbok, skall utges i serien Sveriges Officiella Statistik.

För all verksamheten inom MI skall bh meningsfull fordras ell om-fallande arbete från miljödatanämndens sida för all utveckla lämp­liga former för alt tUlhandahålla information till dé enskilda använ­darna. Användarnas behov bör därför vara utgångspunkten för i vilka former informationen skall presenteras.,Information kan behöva läranas såväl enligt standardiserade rutiner som i form av specialbearbetningar. Hur dessa närraare skall utformas blir i hög grad beroende av bl. a. den tekniska utformningen av de olika projekten. Samtidigt är det enligt min mening också angelägel undei-stryka att bearbelningsrutinerna bör ut­formas på ett ekonomiskt försvarbart sätt. En annan uppgift för miljö­datanämnden i detta sammanhang blir all utreda frågan om kostnaderna för tillhandahållande av information.

Såsom jag anfört i det föregående är en löpande stalislikproduklion på miljövårdsområdet elt betydelsefullt hjälpmedel för att man kontinuer­ligt skall kunna följa miljöförhållandena. Del är därför angelägel att statistiken presenteras i form av officiell redovisning i likhet med annan för samhället viktig statistik. Utredningens förslag om en årlig publika­tion, kallad Miljöstalistisk årsbok, finner jag välmotiverat. Även om publikationen inledningsvis kan antas få ett tämligen begränsat innehåll bör förberedelser för densammas utgivande påbörjas redan under nästa budgetår. Del praktiska arbete som hänger samman med utgivningen bör handhas av statistiska centralbyrån.

Till de anslagsfrågor som hör samman med utvecklingen av MI åter­kommer jag i det följande.

4.2 Naturvårdsverkets organisation

Sedan naturvårdsverket inrättades den 1 juli 1967 har de statiiga in­satserna på miljövårdsområdet ökat kraftigt. De senaste årens utveck­ling kännetecknas som jag tidigare anfört av omfattande åtgärder på lagstiflningssidan, höjda statsbidrag till kommuner och industrier för miljövårdsinvesleringar saml en ökad satsning på bl. a. forskning och information. Som en följd härav har också naturvårdsverkets arbetsupp­gifter och personal ökat avsevärt. Mot denna bakgrund har natur­vårdsverkets organisation setts över av en särskild utredningsman, vars förslag redovisas i belänkandet (Ds Jo 1973 r 6) Naturvårdsverkets orga­nisation.

Utredningsmannens förslag till ny organisation för naturvårdsverket innebär en minskning av del antal enheter som är direkt underställda verksledningen. Enligl förslaget skall verket bestå av fyra huvudenhe-

Prop. 1974: 46

73

ter, en administrativ, en för naturvård, en teknisk och en för forskning och undersökning. Vidare föreslås att ett planeringssekretariat direkt underställs verksledningen.

Statskontoret och naturvårdsverket har i huvudsak tillstyrkt förslagel. För egen del anser jag också alt utredningsmannens förslag med vissa modifieringar kan ligga till grund för en ny organisation för naturvårds­verket. Enhgt min uppfattning bör i verkets organisation tills vidare fin­nas tre huvudenheter. Dessa bör benämnas administrativa avdelningen, nalurresursavdelningen och tekniska avdelningen. Dessutom bör det finnas ett planeringssekretariat som är direkt underställt verksledningen.

Utredningsmannens förslag att inordna forskningssekretariatet, under­sökningslaboraloriel och omgivningshygieniska avdelningen i en huvud­enhet för forskning och undersökning kan jag f.n. inte biträda. Jag delar visserligen uppfattningen alt en ökad samordning av verkets forsk­nings- och undersökningsarbete bör eftersträvas. Pågående utrednings­arbete bör emellertid avvaktas innan slutlig ställning tas i denna orga­nisationsfråga. De nyss näranda enheterna bör därför inte nu beröras av organisatoriska förändringar.

Inom den administrativa avdelningen bör finnas en kanslienhel för allmänna administrativa frågor, personalfrågor och kameralfrågor saml en juridisk enhet. Till avdelningen bör vidare såsom utredningsmannen föreslagit föras över de enheter för information och internationella frå­gor som ingår i del nuvarande planeringssekretariatet. Det bör ankomma på verket all la ställning till frågan om presstjänstfunktionen skall pla­ceras inom informationsenheten eller direkt under verksledningen. I den administrativa avdelningen bör dessutom produklkontroUbyrån ingå.

Nalurresursavdelningen bör bestå av en naturvårdsenhel för frågor om säkerställande och vård av naturvårdsområden ra. m. samt en fri-lidsenhel för frågor om idrott, friluftsliv, jakt och viltvård samt plane­ring och iordningställande av för rekreationsändamål avsatta områden. Del utrednings- och planeringsarbete på miljövårdsområdet som bedrivs inom verket är till betydande del av övergripande art och berör samtliga verkels enheter. Denna verksamhet utförs f. n. till stor del av en enhet inom nuvarande nalurvårdsbyrån. Jag anser alt starka skäl talar för alt den övergripande utrednings- och planeringsverksamheten knyts fastare till verksledningen och inordnas i det verksledningen direkt underställ­da planeringssekretariatet.

Inom den tekniska avdelningen bör frågor om kommunala vatlen-vårdsproblem samt om föroreningsproblem inom olika industribranscher fördelas på tre tekniska enheter. I avdelningen bör vidare ingå den enhet för prövning av ärenden enligl miljöskyddslagen som f. n. ingår i admi­nistrativa byrån. Vidare bör den nuvarande enheten för renhållnings-

Prop. 1974: 46

74

och avfallsfrågor tUls vidare ingå i den tekniska avdelningen som en särskild enhet. Motsvarande bör efter verkets bedömande kunna gälla även för annan enhet vars uppgifter f. n. inte naturligt kan inord­nas i någon av de tre tekniska enheterna.

Utredningsmannen föreslår att verkets naturvårds-, vattenvårds- och luftvårdsråd samt delegation för anläggningsstöd till idrotten skall av­skaffas. Flera av de organisationer som finns företrädda i nämnda or­gan har emellertid betonat värdet av de kontakter sorn genom arbetet i råden och delegationen förekommer mellan verket och berörda intres­segrupper. Jag delar denna uppfattning. Nämnda råd och delegation bör därför i oförändrad form finnas kvar i verkets organisation.

Del organisalionsförslag utredhingsrriannen avgétt innebär också vis­sa förändringar när del gäller naturvårdsverkets styrelse. Det ankommer på Kungl. Majrt att besluta om styrelsens storlek och sammansättning. Jag vill emellertid framhålla all jag delar utredningsmannens uppfatt­ning att den nuvarande ordningen där några styrelseledamöter endast deltar i behandlingen av vissa slag av ärenden bör upphöra.

Till frågan om de tjänsteförändringar som följer av förslagel till om­organisation återkommer jag i samband med alt jag lar upp anslagsfrå­gorna.

5    Hemställan

Under åberopande av del anförda hemställer jag att Kungl. Majrt föreslår riksdagen alt

1.

godkänna de riktlinjer för utveckling av ett informationssystem för miljövården som jag angett i det föregående,

2.

godkänna de riktlinjer för statens naturvårdsverks organisation som jag förordat i det föregående,

3.

bemyndiga Kungl. Majrt alt vidta de övergångsanordningar och åtgärder i övrigt som behövs för all genomföra förslagel till organisa­tion för statens naturvårdsverk.

Prop. 1974: 46

75

6    Anslagsfrågor för budgetåret 1974/75

A 3. Kommittéer m. in.

1972/73 Utgift

12 426 556

Reservation

763 638

1973/74 Anslag

4 800 000

1974/75 Förslag

8 700 000

Jag har tidigare redogjort för mina förslag rörande utvecklingen av mUjövårdens informationssystem (MI). Jag avser alt nu ta upp de an­slagsfrågor som följer härav. Härvid bör nämnas all för del av stats­kontoret och statistiska centralbyrån under miljökonlrollutredningens ledning bedrivna utvecklingsarbetet disponeras under innevarande bud­getår samraanlagt 2 355 000 kr. under de båda ärabelsverkens anslag.

För budgetåret 1974/75 behövs i första hand medel för fortsatt arbete med de projekt som påbörjats under miljökonlrollutredningens ledning, nämligen information från produklkontroUerande verksamhet, informa­tion från lillsynsverksarahet enligt miljöskyddslagen samt information om forsknings- och undersökningsverksamhet. För slatistikverksarahelen behövs medel främst för sådana projekt som är avhängiga av pågående arbete saml för allmänt utvecklingsarbete rörande miljöstatistikens in­nehåll och avgränsning. HärtUl kommer medel för miljödatanämndens egen verksamhet. Totalt beräknar jag ett medelsbehov av 3,8 milj. kr. under budgetåret.

Det ankomraer på Kungl. Majrt att utfärda de närmare föreskrifter som behövs i fråga om indelning i projekt och fördelningen av medel mellan projekten.

Med hänsyn liU att verksamheten i huvudsak avser utvecklingsarbete bör medlen anvisas under nionde huvudtitelns kommittéanslag. I årets statsverksproposilion (prop. 1974r 1 bU. 11 s. 14) har KuUgl. Majrt före­slagit riksdagen att lUl detta anslag anvisa ett belopp av 4,9 milj. kr. Kungl. Majrt bör återkalla delta förslag och föreslå riksdagen all anvisa ell belopp av 8,7 milj. kr.

Under åberopande av del anförda hemställer jag att Kungl. Majrt, med återkallande av förslagel i prop. 1974r 1 bil. 11 punkten A 3, före­slår riksdagen

alt till Kommittéer m. m. för budgetåret 1974/75 under nionde huvudtiteln anvisa ell reservationsanslag av 8 700 000 kr.

H 1. Statens naturvårdsverk

1972/73 Utgift

22 066 812

1973/74 Anslag        25 984 000 1974/75 Förslag       29 638 000

Prop. 1974: 46

76

1973/74

Beräknad än

dring  1974/75

Statens na-

Departe-

turvärdsverk

mentschefen

Personal

Handläggande personal

189

+ 26

-f  10

Övrig personal

131

+    9

320

+ 35

+ 10

Anslag

Utgifter

Lönekostnader

20 851000

-f 6 262 000

-1-2 168 000

Sjukvård

31000

-1-     22 000

+     15 000

Reseersättningar

831 000

+   327 000

-f   137 000

Därav utrikes resor

(66 000)

(-1-     59 000) (-L       5 000)

Resor som ersätts av uppdragsgivare

6 000

Lokalkostnader

1 935 000

-t-l 069000

+ 1 164 000

Expenser

2 215 000

-t-   495 000

-t-   162 000

Därav engångsutgifter

(132 000)

(-f   182 000) (-   102 000)

Vidareutbildning

85 000

-f     19 000

-f-       8 000

Uppdragsverksamhet

30 000

Särskilda undersökningar

10 000

25 994 000

-fS 194 000

-f 3 654 000

Inkomster

Ersättning för särskilda

undersökningar

10 000

Nettoutgift

25 984 000

-f8 194 000

-f3 654 000

Statens naturvårdsverk

1.

Pris- och löneomräkning 812 000 kr., varav 499 000 kr. avser höjt lönekostnadspålägg. HärtUl kommer 1 175 000 kr. i ökade fasta kost­nader för lokaler m. m. för den nuvarande organisationen.

2.

O-alternativet innebär en minskning av anslaget med 1 002 000 kr. Inom detta alternativ räknar verket med att behöva lägga ned bilavgas-laboratoriet saml minska orafallningen av utrednings- och utvecklings­arbetet inom verket bl. a. genom indragning av ca 16 tjänster.

3.

För verket gemensamma funktioner inom administrativa byrån behöver byggas ut. Vid allmänna sektionen behövs en telefonist och en expeditionsvakt, vid juridiska sektionen en byrådirektör, vid kameral-seklionen en byrådirektör och ett kvalificerat biträde saml vid personal-sektionen en byrådirektör och en byråassislenl (-j- 492 000 kr.).

4.

Inom naturvårdsbyrån behövs en amanuens och ell kvalificerat biträde för uppgifter som berör byrån i dess helhet. Sektionen för natur­vårdsområden behöver en förste byräsekreterare och sektionen för jakt och viltvård en byrådirektör. En byrådirektör behövs också vid sektio­nen för idrott och friluftsliv, varvid en tjänst som byråassislenl kan dras in. (-f 339 000 kr.)

5.

Inom vattenvårdsbyrån behövs en amanuens för arbetsuppgifter som berör byrån i dess helhet. Industri- och koramunalsektionerna bör

Prop. 1974: 46

77

få var sin avdelningsdirektör. Industrisektionen behöver dessutom också en byrådirektör och en assistent och kommunälseklionen två byrådirek­törer, en förste byråingenjör och en assistent. (-]- 769 000 kr.)

6.

Bullerfrågorna kräver allt större insatser. För nästa budgetår be­hövs vid luflvårdsbyråns buUerseklion en avdelningsdirektör, en byrå­direktör och elt kvalificerat biträde. Vidare behöver luflvårdsbyråns industriseklion ett kvalificerat biträde. (-1- 316 000 kr.)

7.

Den 1 juli 1973 inrättades en produktkonlroUbyrå vid verket genom överföring av förutvarande giftnämndens kansli. För att bibe­hålla viss extra personal vid byrån behövs 484 000 kr.

8.

Vid den av verket inrättade enheten för renhållnings- och avfalls­frågor behövs en byrådirektör och en förste byråingenjör (-|- 172 000 kr.).

9.

För att i begränsad omfattning i verkets regi fortsätta den verk­samhet som bedrivits av rikskommitlén Håll Sverige Rent behöver plane­ringssekretariatet en förste byråsekreterare och en amanuens. Sekre­tariatet behöver dämlöver en amanuens för bl. a. statistik- och utred­ningsuppgifter. (H- 227 000 kr.)

10.

Vid undersökningslaboraloriel behövs en byrådirektör vid be-redningsseklionen och en forskningsassistent vid mikrobiologiska sektio­nen (+ 194 000 kr.).

11.

Vid omgivningshygieniska avdelningen bör en professur och en laboratorsljänsl inrättas vid den medicinska sektionen. Samtidigt kan en tjänst som biträdande avdelningsföreståndare och en laboralorie-läkarljänsl dras in. Vid sarama sektion behövs också två laboratorie­ingenjörer och en assistent. En halvtidstjänst som expeditionsvakt be­höver bytas ul mot en heltidstjänst. (+ 272 000 kr.)

12.

För arvoden saml ersättningar för konsult- och andra uppdrag m. m. behövs ett väsentligt ökat medelsutrymme för att kunna fullfölja ålagda uppdrag och genomföra pågående utrednings- och utvecklings­projekt i övrigt på olika områden främst fysisk riksplanering, landskaps­vård, luftvård, renhållnings- och avfallsfrågor, produklkonlroll samt uppföljning av miljövårdslekniska åtgärder inom industrin (-1- 2 817 000 kr.).

13.

För planering av vissa beredskapsarbeten på naturvårdsområdel behövs 334 000 kr.

Departementschefen

Jag har tidigare redovisat mina förslag i fråga om naturvårdsverkets organisation. Jag återkommer nu till de personal- och anslagsfrågor som bör tas upp i della sammanhang.

Med anledning av den föreslagna nya organisationen bör inrättas fyra extra ordinarie tjänster för chef för avdelning, varav en som chef för planeringssekretariatet. Samtidigt bör de nuvarande fyra byråchefs-

Prop. 1974: 46

78

tjänsterna vid administrativa byrån, nalurvårdsbyrån, vattenvårdsby­rån och luftvårdsbyrån kunna utgå ur organisationen.

Vidare räknar jag medel för två extra ordinarie tjänster för chef för kanslienheten resp. juridiska enheten inom administrativa avdelningen. Samtidigt bör en tjänst som avdelningsdirektör kunna utgå ur organi­sationen. Jag räknar också medel för två extra ordinarie tjänster för chef för naturvårdsenhelen resp. fritidsenheten inom naturresursavdel­ningen samt för tre extra ordinarie tjänster för chef för var och en av de tre föreslagna tekniska enheterna inom tekniska avdelningen. Där­vid bör del nuvarande förordnandet att bestrida göromål som ankom­mer på byråchef för att bereda ärenden bl. a. rörande miljöskyddslagen upphöra.

Beträffande avtalsbara anställnings- och arbetsvillkor avser jag att ge statens avtalsverk det förhahdlingsuppdrag som behövs.

På grund av det anförda och med hänvisning till sammanställningen beräknar jag anslaget till 29 638 000 kr. Jag har därvid också räknat medel för fyra nya handläggare, varav en på kanslienhelen, en på juri­diska enheten och en på planeringssekretariatet saml en för informa­tionsfrågor. Jag har dessutom räknat medel bl. a. för bibehållande av viss extra personal vid produklkontroUbyrån saml för handläggning av frågor angående transport av farligt gods.

Under åberopande av del anförda hemställer jag alt Kungl. Majrt föreslår riksdagen att

1.

bemyndiga Kungl. Majrt att vid statens naturvårdsverk inrätta fyra extra ordinarie tjänster för chef för avdelning,

2.

till Statens naturvårdsverk för budgetåret 1974/75 under nionde huvudlUeln anvisa ell förslagsanslag av 29 638 000 kr.

H 8. Miljövårdsforskning

1972/73 Utgift

17113 910

Reservation

3 690 391

1973/74 Anslag        20 560 000 1974/75 Förslag       23 645 000

Från anslaget bestrids utgifter för företrädesvis målinriktad miljö­vårdsforskning. Till denna forskning hör bl. a. vatten-, luft- och annan naturvårdsforskning, bullerforskning, vUtforskning samt forskning om miljögifler. Forskningen leds av statens naturvårdsverk som har en sär­skild forskningsnämnd för denna uppgift.

Statens naturvårdsverk

Verksamheten under budgetåret 1972/73 har karaktäriserats av in­tensivt utrednings- och planeringsarbete för att forskningen skall kunna

Prop. 1974: 46

79

inriktas mot mål av betydelse för den praktiska miljövården, av ökad internationell samverkan särskilt när det gäller havsförorenings- och luftföroreningsproblem samt av ökade ansträngningar att få till stånd en saraordning av den mUjöforskning som stöds av forskningsnämnden och den som får bidrag från andra forskningsstödjande organ. Avse­värda satsningar har bl. a. gjorts inom avfallsområdet samt när det gäl­ler melodfrågor för fysiskt planeringsarbete.

Större delen av de undersökningar forskningsnämnden föreslår för budgetåret 1974/75 utgör uppföljning av redan pågående arbeten; Det är angeläget alt dessa projekt inle avbryts eller inskränks, då detta i många fall skulle innebära att investerade medel mte kan utnyttjas tiU fullo.

För undersökningar rörande de biologiska effektema av biocider och andra s. k. mUjögifler erfordras 5,4 milj. kr., varav 4 420 000 kr. för pågående undersökningar och 980 000 kr. för planerade undersökning­ar. På vallenvårdsområdet bedrivs undersökningsverksamhet i såväl marin miljö som sötvattensmiljö. Medelsbehovet för forskning i marin miljö beräknas i fråga om pågående projekt till 2 450 000 kr. och för nya projekt till 1 milj. kr. eller sammanlagt 3 450 000 kr. Forskning rörande sötvalten bedrivs i betydande omfattning inom ramen för na­turvårdsverkets limnologiska undersökningar (NLU). Medelsbehovet på detta område beräknas till 5 030 000 kr., varav för påbörjade pro­jekt 4,3 milj. kr. och för nya projekt 730 000 kr. Inom området av­loppsrenings- och slamfrågor behövs 1,9 milj. kr. för uppföljning av på­gående projekt och 850 000 kr. för nya projekt eUer sammanlagt 2 750 000 kr. På luftvårds- och buUerområdet uppgår de beräknade kostnaderna för uppföljnmg av redan pågående projekt tUl 1 765 000 kr. och för nya projekt till 1 050 000 kr. Det sammanlagda medelsbe­hovet uppgår således till 2 815 000 kr. Medelsbehovet för undersök­ningar inom naturvårdsområdet beräknas tiU 3 340 000 kr., varav 2,8 milj. kr. för uppföljning av pågående projekt och 540 000 kr. för nya projekt.

Det är av största vikt att vunnen information kan vidarebefordras till dem som har att tiUämpa den. För ändamålet behövs 225 000 kr. För konferenser, forskaratbyle och studieresor erfordras 115 000 kr. För stipendieverksamheten beräknas 440 000 kr. och för Grimsö forsk-ningsstalion 264 000 kr. Medelsbehovet för undersökningsfartyg be­räknas till 2 080 000 kr. under nästa budgetår. För en kontaktman i ut­landet behövs 65 000 kr. och för översiktliga sammanstäUningar av ve­tandet inom speciella problemområden m. m. 75 000 kr. För förvalt­ningskostnader behövs 1 776 000 kr.

Sammanlagt föreslås anslaget öka med 7 140 000 kr. till 27,7 milj. kr. för budgetåret 1974/75,

Prop. 1974: 46

80

Departementschefen

Anslaget  bör  för  nästa  budgetåi:  höjas   med   3 085 ÖOO   kr.   till 23 645 000 kr. lag hemstäUer all Kungl. Majrt föreslår riksdagen

alt till MUjövårdsforskning för budgetåret 1974/75 under nionde huvudtiteln anvisa ell reservationsanslag av 23 645 000 kr.

Med bifall lUl vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådels övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Majrt Konungen alt till riksdagen skall avlålas proposition av den lydelse bilaga tUl detta protokoll ulvisar.

Ur protokollet r BrUta Gyllensten

Prop. 1974: 46

Innehåll

1

Inledning   ...................................................... 

.... 

2

2

Miljövårdens informationssystem  ......................... 

.... 

4

2.1                                                                  Miljökontrollutredningen           

4

2.1.1

Behovet av och utgångspunkter för ett samlat informa­tionssystem       

4

2.1.2

Innehållet i miljövårdens informationssystem        

11

2.1.3

Basdatanäl för miljökontroll................. ;....

22

2.1.4

Samordning med andra informationssystem och inter­nationell  samverkan         

25

2.1.5

Formerna för genomförande av informationssystemet

27

2.1.6

Administration m. m................................ 

.. 

29

2.1.7

Särskilda frågor ..................................... 

.. 

33

2.1.8

Kostnader och finansiering   ..................... 

.. 

35

2.2                                                                  Remissyttrandena         

36

2.2.1

Behovet av och utgångspunkter för ett samlat informa­tionssystem       

36

2.2.2

Innehållet i miljövårdens informationssystem 

.. 

42

2.2.3

Basdatanäl för miljökontroll....................... 

.. 

46

2.2.4

Samordning med andra informationssystem och inter­nationell samverkan          

49

2.2.5

Formerna för genomförande av informationssystemet

49

2.2.6

Administration m. m................................ 

.. 

50

2.2.7

SärskUda frågor .................................... 

.. 

53

2.2.8

Kostnader och finansiering  ...................... 

.. 

55

3 Naturvårdsverkets organisation ........................... 

.. 

56

3.1

Utredningsmannen    ..................................... 

56

3.2

Yttrandena.................................................. 

.. 

60

4 Departementschefen    ...................................... 

.. 

62

4.1

Miljövårdens  informationssystem   .................. 

62

4.2

Naturvårdsverkets organisation  ...................... 

72

5

Hemställan    ................................................... 

.. 

74

6

Anslagsfrågor för budgetåret 1974/75  .................. 

.. 

75

MAf.CUS BOKTR. STOCKHOLM 1974     TiOOll