Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1983/84:42 Regeringens proposition

1983/84:42

om trygghetsfrågor i statlig anställning m.m.;

beslutad den 27 oktober 1983

Regeringen förelägger riksdagen vad som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll för den åtgärd och det ändamål som framgår av föredragandens hemställan.

På regeringens vägnar

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

BO[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I anslutning till årets avtalsrörelse har statens arbetsgivarverk och de statsanställdas huvudorganisationer slutit ett preliminärt trygghetsavtal som omfattar dels statsanställda, dels skolledare och lärare inom det statligt reglerade området.

I propositionen lämnas en redogörelse för det huvudsakliga innehållet i avtalet. Förslag läggs också fram rörande vissa anslagsfrågor för innevarande budgetår med anledning av avtalet.

1 Riksdagen 1982/83. 1 saml. Nr 42

Prop.  1982/83:42

2

Utdrag

CIVILDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1983-10-27

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden I.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], Anders­son, Rainer,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hell­ström, Thunborg

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om trygghetsfrågor i statlig anställning m.m.

Ett nytt trygghetsavtal

I anslutning till årets avtalsrörelse har statens arbetsgivarverk och de statsanställdas huvudorganisationer slutit ett preliminärt trygghetsavtal. Det omfattar dels statsanställda, dels skolledare och lärare inom det statligt reglerade området. En redogörelse för bakgrunden m.m. bör fogas som bilaga till detta protokoll. Avtalet, som har godkänts av riksdagens lönedelegation och regeringen, öppnar nya möjligheter att stimulera en önskad personalrörlighet. Omplacering lill annan statlig, kommunal eller enskild sysselsättning i samband med övertalighet är ett av de viktigaste inslagen.

Fortsatta förhandlingar pågår nu mellan parterna om de slutliga avtalsbe­stämmelserna med inriktningen att de skall kunna träda i kraft den 1 januari 1984. Förhandlingarna förs under fredsplikt.

En del av de nya avtalsbestämmelserna avses fä formen av ändringar i redan nu existerande avtal, l.ex. medbestämmandeavtalet för del statliga arbetstagaromrädet (MBA-S), medbestämmandeavtalet för det icke-slatliga lärarområdet (MBA-L), inkomstlrygghelsavtalet och del allmänna avlö-ningsavtalet för statliga och vissa andra tjänstemän (AST). En del av det materiella innehållet i det preliminära avtalet avses dock bilda ett eget, nytt trygghetsavtal för det statliga området (TrA-S). På det statligt reglerade kommunala skolområdet avses ell molsvarande, nytt trygghetsavtal (TrA-L) träffas. Det preliminära avtalet förutsätter vidare atl vissa författningsänd­ringar skall göras.

Prop. 1982/83:42

3

Vissa principiella utgångspunkter

De begränsningar i slalsulgifterna som har påkallats de senasle åren med anledning av det statsfinansiella läget har lett fram till ell behov av att i avtalsform reglera statens åtaganden m.m. beträffande anställningstrygghe­ten i statlig och viss statligt reglerad anställning. Det nu träffade, preliminära trygghetsavtalet bygger pä förutsättningen att verksamheten, inklusive personalstyrkan, skall anpassas till vad som ryms inom de medel som anvisas genom statsmakternas beslut. Enligt min mening är det därför nödvändigt att myndigheterna planerar sin personaladministration målmedvetet och lång­siktigt. Utgångspunkterna härför är bl.a. riksdagens och regeringens uttalanden i skilda sammanhang om verksamhetens mål, inriktning, ekono­miska och organisatoriska omfattning och kvalitet. Regeringens föreskrifter för myndigheternas planering och budgetering i bl.a. de s.k. årliga anvisningarna är därvid också styrande för planeringsarbetet.

Myndigheterna måste dra konsekvenserna av de olika planeringsförutsätt­ningarna så att omställningsålgärder kan börja vidtas i god lid om sådana visar sig behövas. Inriktningen skall självfallet vara atl överlalighetssiluatio-ner så långt möjligt skall lösas genom effektiv omplaceringsverksamhet och naturlig avgång inom den allmänna ram som avtalet ger.

I de fall där omplacering inte kan ske i enlighet med åtgärderna i trygghetsavtalet måste en eventuell personalavveckling genomföras i sådan takt och omfallning all anslagsramarna för angivet budgetår inle överskrids. Reglerna i lagstiftningen om anställningsskydd - lagen (1982:80) om anställningsskydd och lagen (1976:600) om offentlig anställning (omtryckt 1982:100, ändrad senast 1983:340) - med anslutande bestämmelser skall även i fortsättningen vara styrande för när uppsägning kan ske m.m.

Det är angelägel atl myndigheterna ges goda förutsättningar alt vidta olika omställningsåtgärder i god tid så att övertalighet som skulle kunna medföra uppsägning så långt möjligt kan undvikas. I trygghetsavtalet har för del statliga området därför en s.k. garantiregel införts, som innebär att de åtgärder som omfattas av avtalet alltid skall kunna tillämpas under nio månader före den tidpunkt då uppsägning på grund av arbetsbrist sker. Därefter löper i förekommande fall uppsägningstiden på sedvanligt sätt varunder avtalets åtgärder också kan tillämpas. Härigenom kan omsläll-ningsålgärderna ges reella förulsällningar atl verka. En generellt fastlagd ram för åtgärderna har också etl värde som en planeringsförutsättning vid beslut som kan leda till personalminskningar.

Garanliregeln utgör inget hinder för staten atl i särskilda fall besluta om vidare ramar för omställningsålgärder. Del kan l.ex. ske genom atl en viss längsta tid för omplaceringsålaganden anges utöver vad som följer av garantiregeln. Beslut med sådan innebörd har fattats av staten vid flera tidigare större förändringar. I den mån dessa åtaganden i enskilda fall sträcker sig längre än åtagandena i trygghetsavtalet, gäller självfallet den tidigare utfästelsen.

Prop. 1982/83:42

4

Jag förutsätter att staten även i framliden kommer att besluta om ramar för omställningsålgärderna som ger myndigheterna goda förutsättningar att klara omställningarna sä alt berörda arbetstagare kan få ny sysselsättning. Vid större omställningar, I ex nedläggningar som berör ett stort antal arbetstagare, bör därför statens beslut om förändringarna också ange den tid och de resurser som anvisas för omställningarna.

För att på motsvarande sätt åstadkomma bättre förutsättningar atl genom personaladministrativa åtgärder lösa övertalighetsproblem inom skolområ­det bör systemet med reservlärare enligt min mening kunna utnyttjas också för omställningsålgärder som behövs för övergång lill annan anställning än lärar- eller skolledaranställning. Härigenom kan bredare ålgärder sättas in inle bara före och under uppsägningstiden utan också under den tid som läraren efter uppsägningstidens utgång är förordnad som reservlärare. Jag återkommer i det följande till denna fråga.

11981 års avtalsuppgörelse (ALS 1981-82, bilaga 

XV) 

angavs bl.a. ett s.k. trygghetsmål som grundval för de fortsatta förhandlingarna om trygghetsav­tal. Trygghetsmålet innebär bl.a. att förändringar skall ske så atl en övergång till en ny verksamhet underlättas för berörda arbetstagare. Med beaktande av verksamhetens krav skall största möjliga hänsyn tas lill de anställdas krav och intressen vid förändringarna (jfr prop. 1982/83:100, bil. 15). Enligt min mening ger den ordning som jag har beskrivit myndigheterna förutsättningar att med en omsorgsfull planering och akfiva omställningsåtgärder uppfylla Irygghetsmålet.

En avlalsreglering av anställningstryggheten aktualiserar frågor om de politiska organens beslut som rör verksamheten. Som riksdagen har uttalat (prop. 1975/76:105, bil. 2, s. 151, InU 45, rskr 404) skall frågor om den offentliga verksamhetens mål, inriktning, omfattning och kvalitet beredas och avgöras genom beslut i offenlligrältslig ordning av de politiskt ansvariga organen eller på deras uppdrag av myndigheterna. Det nu träffade, preliminära trygghetsavtalet, innebär givetvis inte någon begränsning i riksdagens, regeringens eller myndigheternas rätt att besluta om tidpunkten för en viss verksamhetsförändring, l.ex. en förändring av verksamheten i förhållande till allmänheten eller - inom skolans område - en ändring av timplanerna.

Det statliga området

Förändringarna av statsförvaltningen måste ses i ett stalsfinansiellt perspektiv och genomföras så att de samtidigt sä långt möjligt tillgodoser såväl statsmakternas effektivitetskrav och ekonomiska krav som de anställ­das krav på anställningstrygghet. Möjligheterna till omplacering enligt del preliminära trygghetsavtalet påverkas av det aktuella läget på arbetsmark­naden som i sin tur hänger samman med bl.a. det statsfinansiella läget. Vid uppkommande problem med sysselsättningen skall dock myndigheterna som arbetsgivare aktivt verka för att ingen arbetstagare mol sin vilja blir utan

Prop. 1982/83:42

5

arbete. Strävan att skaffa övertaliga arbetstagare fortsatt arbete bör också - nu liksom tidigare - betraktas som en uppföljande, obligatorisk del av ett rationaliseringsprojekt.

För de statsanställda är reglerna om omplacering tyngdpunkten i det preliminära trygghetsavtalet. Arbetsgivarens/statens medverkan vid ompla­cering skall inriktas i första hand på atl finna arbele på den ort där den anställde arbetar eller i dess närhet. Staten skall dock medverka med omplacering också fill andra orter om anställningsmyndigheten har verksam­het på flera håll i landet eller - i vissa fall - om det finns en myndighet med likartad verksamhet på en annan ort. Omplacering av statsanställda skall kunna ske till statliga, kommunala eller privata arbeten. För all underlätta omplaceringar skall myndigheterna enligt avtalet informera om lediga platser. Myndigheterna skall också samverka på orter där någon av myndigheterna har övertalighet.

Statens arbetsmarknadsnämnd (SAMN) förutsätts kunna inifiera sådan lokal samverkan mellan myndigheterna i syfte atl slussa övertalig personal till myndigheter med vakanser. Denna lokala samverkan - i vilken också företrädare för arbetsmarknadsverket och de fackliga organisationerna kan delta - blir ett komplement till SAMN:s huvudinstrument för omplacerings-verksamheten, nämligen omplaceringsförordningen (1974:1006, omtryckt 1980:1093, ändrad senast 1982:1269).

De anställningsvillkor som har betydelse för alt underlätta organisatoriska förändringar för de statsanställda har också setts över, liksom villkoren för avgångsförmåner. Ändringar sker i reglerna om bl.a. flyltningsersätlning samt inkomstirygghet vid övergång till ett lägre avlönat arbete. De nya reglerna utformas särskilt för att stimulera frivillig rörlighet som löser övertalighelsfall.

Planeringsbestämmelserna i MBA-S ändras för att bättre passa också i situationer som innebär alt övertalighet kan uppkomma. Bl.a. införs regler om att myndigheternas planering skall innehålla ett översiktligt förslag fill de personaladministrativa åtgärder som behövs för alt genomföra förändring­en.

Medbestämmanderegler införs som ersätter lagen (1976:580) om medbe­stämmande i arbetslivet (MBL, ändrad senast 1980:238) och MBA-S och som syftar fill atl få ett sakinriklat, obyräkratiskt medbestämmande vid organi­satoriska förändringar. Det sker genom att omställningsfrågorna behandlas lokalt i en partssammansatl omställningsgrupp innan arbetsgivaren beslutar.

Om myndigheten själv inte kan medverka fill fortsatt sysselsättning förutsätts att SAMN med stöd av omplaceringsförordningen skall försöka anvisa arbetstagare fill lämplig tjänst på en annan myndighet. I vissa fall kan en omplacering vara förenad med omställningsutbildning (omskolning eller inskolning) som då sker i tjänsten.

Prop. 1982/83:42

6

Det statligt reglerade skolområdet

Del preliminära trygghetsavtalet innehåller för skolområdet huvudsakli­gen förmänsregler för tillsvidareanställda lärare som beräknas få otillräckligt tjänsleunderlag på sina tjänster (övertaliga lärare). Samma regler avses gälla för lärare som för statsanställda när del gäller bl.a. inkomsltrygghet, tjänstledighet och avgångsförmåner. Avtalet innehåller däremot inte några bestämmelser om omplacering. Nuvarande bestämmelser om omplacering till annan lärartjänst fortsätter således atl gälla. De kommer även i fortsättningen att ha författningsform.

De allmänna reglerna i lagstiftningen om anställningsskydd och anslutan­de bestämmelser skall - liksom inom del statliga området - även i fortsättningen vara styrande för när uppsägning kan ske m.m. Författnings­bestämmelserna om omplaceringsåtgärder i samband med övertalighet gör emellertid de personaladministrativa åtgärderna tillämpliga inte bara före uppsägningen och under uppsägningstiden utan också under den tid som läraren efter uppsägningsfidens utgång är förordnad som reservlärare. En lärare, som inte har fått ny anställning kan dessulom under etl år efter det att den föregående anställningen upphörde (i förekommande fall som reservlä­rare) begära att länsskolnämnden hjälper fill med omplacering.

Systemet med reservlärare bör också kunna användas för sådana omställningsålgärder som för den berörde läraren krävs för en övergång till annan anställning än läraranslällning. I denna fråga har jag samrått med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] som i annat sammanhang kommer att föreslå regeringen att göra de ändringar som behövs i gällande författningar.

För närvarande finns det inga särskilda regler om omplacering till följd av arbetsbrist av skolledare och lärare till annan anställning än statligt reglerad skolledar- eller läraranslällning. Enligt min mening bör staten kunna medverka till övergång också till rent statliga anställningar. Jag avser därför att föreslå regeringen vissa ändringar i bl.a. anställningsförordningen för atl underlätta för övertaliga skolledare och lärare alt söka statliga tjänster som enligt beslut av SAMN får utannonseras i vanlig ordning, dvs. tjänster som inte är föremål för rekryteringsbegränsning. Även i denna fråga har jag samrått med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt nuvarande regler kan SAMN med tillämpning av omplaceringsför­ordningen rekryteringsbegränsa alla statligt reglerade tjänster för omplace­ring av övertaliga eller arbetshandikappade statsanställda, alltså även lediga lärartjänster. Reglerna bör enligt min mening ändras så att SAMN i fortsättningen bara skall kunna rekryteringsbegränsa tjänster inom det statliga området.

Det står givetvis staten fritt att även inom skolområdet i särskilda fall besluta om vidare ramar för omställningsåtgärder, l.ex. särskilda utbild­ningsinsatser i samband med större förändringar. Sådana beslut har fatlats vid några tidigare siörre förändringar inom skolans område.

Prop. 1982/83:42

7

Staten kan självklart även i framtiden vid större organisatoriska föränd­ringar komma att besluta om ramar för andra omställningsåtgärder än de som anges i de nu berörda reglerna. Det får dock prövas mol bakgrund av de omständigheter som utlöser behovet av personalreduktioner och av den statsfinansiella situafionen.

Nya uppgifter för trygghelsnämnden

Trygghetsnämnden inrättades som myndighet på parternas begäran i samband med atl dåvarande statens avtalsverk och de statsanställdas huvudorganisationer år 1972 träffade avtal om vissa frågor rörande arbetsmiljön och anställningstryggheten.

Nämnden, som är partssammansatt, handlägger frågor om ersättning på grund av avtal om personskadeersätlning, avgångsbidrag och årlig ersätt­ning. Administrativt är nämnden knuten till SAMN, som också tillhanda­håller de kansliresurser som behövs.

Genom det preliminära trygghetsavtalet ändras reglerna om avgångsbi­drag och åriig ersättning. Trygghetsnämnden skall också pröva andra frågor till följd av trygghetsavtalet. För det statliga området gäller det exempelvis

att besluta om inkomsttrygghetsavtalet skall gälla vid frivilligt byte av anställning,

att besluta om löneutfyllnad vid övergång fill en anställning som inte omfattas av inkomsltrygghetsavtalel,

att besluta om avskrivning av omplaceringsärende hos SAMN och

att pröva besvär över en myndighels beslut att arbetstagare inte längre skall omfattas av trygghetsavtalet.

För skolområdet gäller det bl.a

att besluta om särskilda trygghetsåtgärder för lärare,

att pröva besvär över arbetsgivarens beslut att en arbetstagare inte längre skall omfattas av trygghetsavtalet. Det ankommer på regeringen att närmare besluta om uppgifterna för trygghetsnämnden.

Jag anser att behovet av kansliresurser till följd av de nya uppgifterna för trygghelsnämnden åtminstone inledningsvis bör rymmas inom ramen för de medel som har filldelats SAMN. Jag kommer emellerfid att noggrant följa ärendeutvecklingen hos trygghetsnämnden och avser att - om utvecklingen enligt min bedömning ger anledning härtill - föreslå regeringen alt i något annat sammanhang återkomma fill riksdagen i denna fråga.

Finansiering

Kostnaderna för årlig ersättning bör, liksom hittills, betalas av medel från inkomsttiteln Statliga pensionsavgifter, netto. De kostnader som kan uppkomma för fillämpning av inkomsttrygghetsavtalet och för avgångsbi-

Prop. 1982/83:42

8

drag i form av ett engångsbelopp bör, likaledes enligt den ordning som nu tillämpas, utgå av de medel som används för att betala tjänstemännens avlöning.

Även övriga kostnader som kan tänkas uppstå hos myndigheterna till följd av trygghetsavtalet bör belasta myndigheternas ordinarie anslag för förvalt­ningskostnader. Jag vill i sammanhanget erinra om atl avtalsparterna inom det statliga området i årets avtalsrörelse har avräknat 10 milj. kr. årligen frän löneökningsutrymmet för åtgärder till följd av trygghetsavtalet.

En åtgärd som kan komma i fråga är omslällningsutbildning. Av vad jag fidigare har anfört framgår att sådan utbildning sker i tjänsten och alltså skall bekostas av myndigheten. I vissa fall bör emellertid SAMN - till skillnad mol i dag - kunna medverka till finansieringen av omställningsutbildning genom atl utnyttja medel från det under trettonde huvudtiteln uppförda anslaget Lönekostnader vid viss omskolning och omplacering. Det bör kunna komma i fråga l.ex. om en myndighet upphör innan en arbetstagare hinner slutföra en omslällningsutbildning enligt trygghetsavtalet.

Åtagandena i trygghetsavtalet bör således vad gäller åtgärder inom det statliga området normalt finansieras inom ramen för de resurser som ställs till myndighetens förfogande av riksdagen och regeringen. Detta ställer krav på myndigheterna att i god tid planera för de nödvändiga åtgärderna så alt dessa kan rymmas inom de resurs- och tidsramar som beslutas. Myndigheterna bör därför i sina anslagsframställningar redovisa planer och kostnader för omställningsålgärder enligt avtalet för att smidigt kunna lösa de övertalig­hetsproblem som kan följa av riksdagens eller regeringens beslut.

Jag räknar således med att eventuella kostnader till följd av trygghetsav­talet kommer atl behandlas inom ramen för den reguljära budgetprocessen. För innevarande och nästkommande budgetår kan det emellertid inte uteslutas atl kostnader kan uppstå, för vilka medel inle hell kan inrymmas inom tilldelade anslagsramar. I några fall kan regeringen därför komma att behöva medge atl förslagsvis betecknade anslag får överskridas för de här avsedda ändamålen.

Om motsvarande situafion undanlagsvis skulle uppslå beträffande verk­

samhet för vilken medel har beräknats på reservationsanslag eller obeteck­

nade anslag bör regeringen - efter prövning i varje enskilt fall - kunna anvisa

de ytterligare medel som behövs till följd av trygghetsavtalet från del under

trettonde huvudtiteln uppförda förslagsanslaget Täckning av merkostnader

för löner och pensioner m.m. Jag förordar således en viss utvidgning av

användningsområdet för anslaget. Eventuella merkostnader för affärsdri­

vande verk och myndigheter med uppdragsverksamhet bör dock betalas på

samma sätt som verkens övriga utgifter. Motsvarande kostnader som faller

inom utgiftsramen för det militära försvaret eller civilförsvaret bör täckas av

fjärde huvudtitelns anslag för reglering av prisstegringar. Detta överensstäm­

mer med vad som nu gäller beträffande disposifionen av del nyss nämnda

anslaget.

'

Prop. 1982/83:42

9

Kommunerna bör få ersättning för de merkostnader som föranleds av åtagandena för skolledare och lärare. Jag förordar, efter samråd med chefen för utbildningsdepartmentet och statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], att statsbidragen härför skall lämnas ur driftsbidragsanslagen till respektive skolform. Detta förutsätter vissa författningsändringar. Av mina överläggningar med chefen för utbildningsdepartementet och statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] har framgått att de, under förutsättning att riksdagen godkänner de av mig förordade grunderna för finansieringen av trygghetsavtalet, avser alt återkomma till regeringen med erforderliga förslag därvidlag.

11983 års avtal om löner för statstjänstemän m.fl. (ALS 1983) har parterna avräknat 4 milj. kr. årligen (kalenderår) med början år 1983 för särskilda trygghetsåtgärder - utöver åtgärderna inom ramen för trygghetsavtalet - för lärare som inte har kunnat omplaceras lill annan lärartjänst. Medlen skall huvudsakligen användas till åtgärder som underlättar för uppsagda lärare alt få ny sysselsättning. I första hand skall medlen användas för ålgärder som sätts in efler reservlärartidens utgång, men de bör också kunna användas under pågående anställning som ett komplement till trygghetsavtalet. Trygghetsnämnden förutsätts kunna pröva och besluta om många olika åtgärder som i detta syfte föreslås av den berörde läraren, hans fackliga organisation eller av arbetsgivaren.

Ett nytt reservationsanslag, benämnt Särskilda trygghetsåtgärder för lärare bör föras upp på statsbudgeten under trettonde huvudtiteln. För innevarande budgetår bör anslaget föras upp med 6 milj. kr. motsvarande det belopp som parterna har avräknat i ALS 1983 för år 1983 och första halvåret 1984. Den behållning som vid utgången av ett visst budgetår finns på reservationsan­slaget bör stå till parternas förfogande.

Hemställan

Med hänvisning fill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen

1.

bereder riksdagen tillfälle atl ta del av vad jag har anfört om anställningstryggheten i statlig tjänst m.m.

2.

föreslår riksdagen atl godkänna de grunder för finansiering av trygghetsavtalet som jag har förordat

3.

föreslär riksdagen att lill Särskilda trygghetåtgärder för lärare på tilläggsbudget I till statsbudgeten för budgetåret 1983/84 anvisa etl reserva­tionsanslag av 6 milj. kr.

Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar atl genom proposition förelägga riksdagen vad föredraganden har anfört för den åtgärd och det ändamål som föredraganden har hemställt om.

Prop.  1982/83:42

10

Bilaga

Vissa förutsättningar för den vidgade avtalsregleringen av trygghetsfrågor i statlig anställning m.m.

Bakgrund

Frågor om anställningstryggheten inom det slalligl lönereglerade området har vid flera tillfällen behandlats av riksdagen. Sambandet mellan rafiona-lisering och anställningstrygghet behandlas redan i 1969 års budgetproposi­fion (prop. 1969:1, bil. 2 s. 24, SU 15, rskr 58). Bl.a. konstateras där atl samma krav på effektivitet måste gälla för stalsförvahningen som inom andra verksamhetsområden i samhället. Därför måste statsförvaltningen genom­föra organisationsförändringar m.m. som följer l.ex. av att nya och i vissa fall personalinbesparande arbetsmetoder tas i bruk. Till denna grundläggande princip kommer att staten i sin roll som arbetsgivare måste i möjligaste mån verka för att en rationalisering inte påverkar anställningstryggheten. Strävan att skaffa friställd personal fortsatt arbele bör betraktas som en uppföljande, obligatorisk del av ett rationaliseringsprojekt, heter del.

År 1972 träffade dåvarande statens avlalsverk och de statsanställdas huvudorganisationer etl principavlal om vissa frågor rörande arbetsmiljön och anställningstryggheten m.m. (trygghetsavtalet). Genom avtalet, som gäller fr.o.ni. den 1 januari 1973, fick stalsljänstemännen - förutom rätt till ersättning vid olycksfall i arbetet - under vissa förutsättningar rätt till avgång med årlig ersättning eller avgångsbidrag i form av etl engångsbelopp vid överlalighet.

En viktig förutsättning för rätten till avgångsförmånerna var att tjänste­mannen entledigats utan att ha erbjudits annan offentlig anställning som han eller hon skäligen bort kunna godta. Frågor om ersättning på grund av trygghetsavtalen med senare verkställda ändringar handläggs av en parts-sammansatt myndighet, trygghetsnämnden, som regeringen inrättade på avtalsparternas begäran (jfr prop. 1973:1, bil.2, InU 4, rskr 52; förordningen 1979:1100 med instruktion för trygghetsnämnden; ändrad senast 1983:64). Trygghetsnämndens beslut kan överklagas hos en särskild skiljenämnd.

Principer om anställningstryggheten i offentlig tjänst har fastslagits av riksdagen även i samband med den nya lagstiftningen om anställningsskydd är 1974 (prop. 1973:129, InU 36, rskr 351, prop. 1974:88, InU 15, rskr 272 och prop. 1974:174, InU 33, rskr 401).

Av riksdagsbesluten framgår bl.a. att omplaceringsansvaret inför en eventuell uppsägning av en statsanställd är begränsad lill all gälla inom myndighetens verksamhetsområde. Den centrala omplaceringsverksamhe­ten som bedrivs inom statsförvaltningen utan begränsning lill myndighetens verksamhetsområde går enligt riksdagen utöver omplaceringsskyldigheten

Prop.  1982/83:42

11

enligt lag.

För den centrala omplaceringsverksamhelen inrättades statens arbets­marknadsnämnd (SAMN) år 1979 (prop. 1978/79:133, AU 30, rskr 294). Andra myndigheter har tidigare haft liknande uppgifter.

År 1977 träffade parterna på den statliga arbetsmarknaden ell särskilt inkomsttrygghetsavtal, som gäller statsanställda som på grund av arbetsbrist omplaceras lill någon annan statlig tjänst genom en myndighets försorg. Avtalet innebär att omplacering till en lägre tjänst kan ske utan att den berörde tjänstemannen förlorar förmåner i avlönings- eller pensionshänse­ende. Även här gäller dock atl förmåner enligt avtalet inte utgår om tjänstemannen vägrar all godta erbjudande om omplacering som han eller hon skäligen bort kunna godta.

För skolledare och lärare inom det allmänna skolväsendet gäller att arbetsgivaransvaret åvilar de kommunala huvudmännen. Riksdagen slog redan år 1973 fast atl en kommun som huvudman har samma arbetsgivar­ansvar beiräffande primär- och sekundärkommunall anställda lärare med statligt reglerad tjänst som beträffande övriga arbetstagare i kommunens, tjänst (UbU 1973:44, rskr 1973:311). Det innebär bl.a. att anställningstrygg­heten för skolledare och lärare är knuten fill den egna kommunen och att del ankommer på kommunerna alt konkret utveckla de personaladministraliva insatserna i skolorna.

För skolområdet finns det sedan början av 1970-lalel också författnings­bestämmelser om omplaceringsålgärder i samband med överlalighet. Reglerna innebär alt kommunen och i andra hand länsskolnämnden skall försöka omplacera övertaliga lärare till någon annan lärartjänstgöring eller läraranslällning.

Länsskolnämnden får därutöver enligt dessa regler medge styrelsen för en skola att ge övertalig lärare fortsall förordnande som extra ordinarie lärare under högst en termin (reservlärare). Förutsättningen är dels alt en övertalig lärare som har sagts upp inte har kunnat omplaceras till annan lärartjänst i kommunen, i länet eller i annat län, dels all läraren har haft extra ordinarie lärartjänst i minst två år. Enligt bestämmelserna skall reservläraren i första hand meddela undervisning eller - om sådan inte kan erbjudas honom eller henne - fullgöra skoladminislrativa uppgifter.

1 medbestämmandeavtalet för arbetstagare med statligt reglerad anställ­ning hos kommuner och landsting inom undervisningsområdet (MB A-KLU) sägs att kommunen aktivt bör verka för en god personalplanering, vari ingår att studera och bedöma personaltillgången, personalbehovet och personal-utbildningsbehovet i samband med planering, dvs. beredning av flerårsbud-get och ettårsbudgei saml annan övergripande planering av långsiktig karaktär.

I medbeslämmandeavtalel för det icke-slatliga lärarområdet (MBA-L), som gäller i fråga om handläggning av ärenden hos statliga myndigheter, sägs bl.a. att myndigheterna i arbete som avser limplaner, andra skolorganisalo-

Prop. 1982/83:42

12

riska förändringar eller försöksverksamhet skall uppmärksamma huruvida planerad rationahseringsåtgärd kan beräknas medföra inskränkning av skolledar- och lärarpersonal. Myndigheterna skall överväga om en avveck­ling kan ske genom omplacering och s.k. naturlig avgång eller om kompletterande åtgärder i syfte att undvika eller begränsa sådan avveckling kan vidtas eller bör föreslås utan atl rationaliseringssträvandena efter­satts.

Statens medverkan genom länsskolnämnderna vid omplaceringar av lärare är således ett komplement fill de kommunala åtgärderna. Även denna medverkan går utöver statens skyldigheter enligt lag.

De senaste åren har anställningstryggheten inom den statligt löneregle­rade sektorn fäll ökad aktualitet. Landets svåra ekonomiska situafion har fått direkta återverkningar på samhällsförvaltningen med krav på större effektivitet och lägre kostnader. Detta har yttrat sig i bl.a begränsningar av den statliga verksamheten.

Inom skolområdet kan behov av personalminskningar uppstå på två sätt, antingen på grund av minskat elevantal, vilket leder till en automatisk minskning av personalbehovet eller på grund av organisatoriska förändring­ar, såsom minskal antal limmar i ett eller flera ämnen eller nedläggning av vissa utbildningsvägar.

Partsgemensam översyn

Mol den här relaterade bakgrunden inledde slalen som arbetsgivare fillsammans med de statsanställdas huvudorganisationer år 1980 en översyn av gällande Irygghetsregler och därmed sammmanhängande anställningsvill­kor. Vissa utgångspunkter för denna översyn redovisas i budgetpropositio­nerna år 1981 och år 1982 (prop. 1980/81:100 bil. 3 p. 5 och prop 1981/82:100 bil. 3 p. 7). Bl.a. erinras om att parterna i det statliga medbestämmandeav­talet (MBA-S) uttalat att myndigheterna skall sträva efler att rationalisering, organisationsförändring eller inskränkning i verksamhet genomförs så atl en eventuell personalavveckhng från myndigheterna kan ske genom omplace­ring och s.k. naturlig avgång.

Vidare framhålls i nämnda propositioner vikten av aktiva åtgärder för att underlätta ökad rörhghet och betydelsen av planering i samband med förväntad övertalighet. Det framhålls också atl nya anställningar lättare och snabbare bör kunna erbjudas om hela arbetsmarknadens utbud av arbets­tillfällen kan utnyttjas samtidigt som möjligheterna att hitta ny sysselsättning på bostadsorten eller i dess närhet bör kunna öka väsentligt. En effektivare samordning av resurserna hos arbetsmarknadsverket och SAMN borde därför komma till stånd.

Översynen av irygghelsreglerna ledde till alt parterna pä den statliga arbetsmarknaden i samband med 1981 års avtalsrörelse kom överens om att sluta ett nytt trygghetsavtal enligt vissa principer vad gäller bl.a trygghetsmål, planering och personaladministraliva åtgärder.

Prop. 1982/83:42

13

Samtidigt kom parterna överens om att också se över irygghelsreglerna inom det statligt reglerade skolområdet. I detta arbete skulle parterna beakta de särskilda institutionella och andra förhållanden som gäller för lärare och skolledare. Det förutsattes att översynen skulle ske i samverkan med Svenska kommunförbundet och Landstingsförbundet.

Parterna på del statliga området har senare kommit överens om atl under fredsplikt även fortsätta förhandlingar om trygghetsregler för bl. a. präster och kyrkomusiker (del s. k. TFK-området). Vidare har parterna kommit överens om alt uppta förhandlingar om förutsättningarna atl anpassa reglerna i det preliminära trygghetsavtalet till folkhögskoleområdet (ALS 1983 bil. 

XI).

Parterna på försäkringskasseområdet har i årets avtal om löner för vissa tjänstemän vid de allmänna försäkringskassorna (ALF 1983 bil. 8) förutsatt alt förhandlingar om vissa trygghetsfrågor inom försäkringskasseområdel skall föras med huvudsaklig utgångspunkt i Irygghetsmålet som det har formulerats i det premilinära trygghetsavtalet för det statliga området. Även dessa förhandlingar skall föras under fredsplikt.