Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1986/87:166

om ny tullagstiftning m.m.

Prop. 1986/87:166

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprolokollet den 21 maj 1987.

På regeringens vägnar

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Bengt K. A.[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag lill en ny lullag, en ny lag om frihet från skatt eller avgift vid införsel och vissa med tullagsförslaget sammanhängande ändringar i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Vidare föreslås en ny lagom tullfrihet m.m. Förslagen, som grundar sig på en teknisk översyn av författningarna på tullområdet, syftar bl.a. till att åstadkomma klarare bestämmelser, en mer enhetlig ordning och en reglering av normgivnings­makten som ansluter lill regeringsformens bestämmelser. Vidare föreslås vissa ändringar som ansetts angelägna mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts vid tillämpningen av den nuvarande tullagstiftningen, som varit i kraft sedan år 1974.

När det gäller tullagen föreslås att huvuddragen med privat godsvård, hemlagningssystem och deklarationsförfarande behålls i stort sett oförändra­de. Ändringar föreslås i bl.a. följande avseenden. Deklarationsskyldigheten ges en utformning som närmare anpassas till vad som gäller på skatte- och avgiftsområdet i övrigt. Ombud för tullskyldiga som har tagit emot medel för betalning av tullräkningar föreskrivs skyldiga alt hålla dessa medel avskilda från övriga tillgångar. Tullmyndigheternas konlrollbefogenheter regleras i lag i större utsträckning än vad som nu är fallet. Fristen för överklagande i vanlig ordning förlängs från sex månader lill ett år.

De principer i fråga om beskattning av importerade varor som för närvarande tillämpas med stöd av lagen (1973:981) om frihet från införselav­gift föreslås utan större sakliga ändringar bli reglerade i en ny lag om frihet från skatt eller avgift vid införsel.

1 Riksdagen 1986/87.1 saml. Nr 166

De föreslagna ändringarna i lagen om straff för varusmuggling består i att Prop. 1986/87:166 det införs bestämmelser om frivilligt tillbakaträdande från brotl efter mönster av motsvarande föreskrifter i skattebrottslagen (1971:69). Vidare upphävs bestämmelsen i 4 § 5, som föreskriver ansvar för varusmuggling för den som underlåter atl inom föreskriven tid rätta fel i tulldeklaration som lämnats genom ombud.

Bestämmelserna i tullförordningen (1973:979) föreslås utan några omfat­tande materiella ändringar överförda lill en ny lag om tullfrihet m.m.

Den nya lagstiftningen har anknytning till den tulltaxelag som skall utfärdas i enlighet med en internationell konvention om harmoniserad varubeskrivning och kodifiering (Harmonized Syslem). Riksdagen har tidigare godkänt Sveriges anslutning lill konventionen, som har ratificerats. Avsikten är att en ny lulllaxelag skall träda i kraft den 1 januari 1988. Delta förutsätter emellertid att ett tillräckligt stort antal länder har ratificerat konventionen. Mot denna bakgrund föreslås atl regeringen bemyndigas meddela föreskrifter om när den nu aktuella tullagstiftningen skall träda i kraft samt utfärda de övergångsbestämmelser som kan behövas i fråga om lagen om tullfrihet m.m.

]    Förslag till

Prop. 1986/87:166

Tullag

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag gäller tull och annan skatt som tas ul vid införsel av varor och

tullverkets övervakning av införsel och utförsel av varor.

Med varor förslås i denna lag även transportmedel med vilka personer eller varor befordras.

2

§ Vad som sägs i denna lag om tull och annan skatt gäller även avgifter som skall las ut för varor vid införsel.

3

§ Införsel och utförsel av varor, däribland transportmedel, skall anmälas till tullmyndighet enligt de föreskrifter som regeringen meddelar.

Definitioner

4 § I denna lag förslås med

tullområdet: Sveriges landområde och sjöterritorium samt luftrummet där­över,

tullmyndighet: generaltullslyrelsen och underställda myndigheter enligt fastställd distriktsorganisation för tullverket,

förtullning: tullmyndighets åtgärder för alt tillåla fri förfoganderätt över varor vid införsel,

tullklarering: tullmyndighets åtgärder för förtullning, för behandling som avses i 7 § första stycket eller för utförsel av varor,

hemtagning: att ta hand om och i övrigt förfoga över varor med stöd av tillstånd enligt 8 § första stycket.

Förtullning och annan tullklarering

5 § Varor som införs till tullområdet skall lullklareras.

Regeringen föreskriver på vilka platser varor får anmälas till förtullning eller annan tullklarering.

Vid förtullning kontrollerar tullmyndigheten att varan får införas och fastställer tull och annan skatt för den.

6

§ Om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, får inte någon förfoga över en vara, som skall införas, utan 

att den har förluUats.

7

§ Utan att förtullas får varor som införts till tullområdet

1.

sändas genom tullområdet eller mellan orter inom detta enligt de föreskrifter som regeringen meddelar,

2.

förvaras på tullupplag eller tullager eller i frihamn eller expoributik enligt 46-52 §§,

3.

tas hem enligt 8 §,

4.

innehas med temporär tullfrihet enligt föreskrifter som meddelas med stöd av 17 § lagen (1987:000) om tullfrihet m.m.

1.

återutföras, eller

Prop. 1986/87:166

2.

överlåtas lill staten eller förstöras enligt 109 §.

Regeringen får föreskriva all tull- och skattefria varor inte behöver anmälas till förtullning, om det kan ske utan risk för att föreskrifter som gäller för införseln eftersatts.

8 § Tullmyndighet får, enligt föreskrifter som meddelas av regeringen,

bevilja den som bedriver importverksamhet tillstånd alt la hand om och i

övrigt förfoga över varor även om de inle har förlullals (hemtagningslill-

stånd).

Om det är nödvändigt för tullmyndigheternas kontroll, får regeringen föreskriva begränsningar i rälten att la hem varor.

Det finns särskilda föreskrifter om andra begränsningar i rätten att ta hand om varor enligt första stycket och att förfoga över varor som tagits om hand.

9 § Den som betalar tull och annan skatt enligt 26 § får förfoga över varor

även om tull och annan skatt inle har betalats för varorna.

10        § En vara, som skall förtullas, skall anmälas till förtullning vid införseln

eller, om den sänds under tullverkels överinseende lill en ort inom

tullområdet, vid ankomsten till den orten. Om en oföriullad vara förvaras på

tullupplag eller tullager eller i frihamn, skall den anmälas till förtullning

innan förvaringen upphör. En vara, som innehas med temporär tullfrihet,

skall anmälas till förtullning innan den temporära tullfriheten upphör, om

regeringen inte föreskriver annat.

Den som har tagit hand om en vara med slöd av hemtagningstillstånd skall anmäla varan till förtullning senast torsdagen i andra kalenderveckan effer den vecka då varan anmäldes till hemtagning. Om särskilda skäl påkallar det, får generaltullstyrelsen medge en längre frist för anmälan lill förtullning.

En vara som avses i första stycket behöver inte anmälas till förtullning, om den blir föremål för annan tullklarering i anslutning till alt försändningen, förvaringen eller den temporära tullfriheten upphör. Inte heller en vara som tagits om hand med stöd av hemtagningstillstånd behöver anmälas till förtullning, om varan inom den tid då anmälan till förtullning skulle ha gjorts anmäls till annan tullklarering. Varan får dock inte anmälas till hemtagning på nytt.

11        § Den som anmäler en vara till förtullning eller som tagit hand om en vara

med stöd av hemtagningstillstånd ulan att vidta åtgärd enligt 10 § sista

stycket är tullskyldig för varan.

I 80-82 §§ föreskrivs om tullskyldighet i särskilda fall.

Den som är tullskyldig skall utom tull betala annan skatt som skall utgå för varan.

Anträffas inte någon som är tullskyldig, skall tull och annan skatt tas ut ur varan. Om det finns särskilda skäl, kan generaltullstyrelsen besluta atl tull och annan skatt inte skall tas ut ur varan.

12        § Vid förtullning av en vara skall, om inte annat är föreskrivet,

författningar om tull och annan skatt tillämpas i den lydelse som gällde den

dag då

1.

anmälan om hemlagning gjordes,

2.

ansökan om temporär tullfrihet för varan gjordes eller sådan tullfrihet medgavs utan ansökan, eller

3.

varan, när fråga inte är om fall som avses i 1 eller 2, anmäldes lill förtullning.

Generaltullstyrelsen kan medge undantag från första stycket 2.

Om en åtgärd som avses i första stycket 3 inte har vidtagits inom     Prop. 1986/87:166 föreskriven tid, tillämpas författningarna i den lydelse som gällde den dag då åtgärden senast borde ha vidtagits.

Tulldeklaration m.m.

13        § När en vara anmäls till förtullning, skall den tullskyldige lill ledning för

förtullningen avge en tulldeklaration. Regeringen kan föreskriva att de

uppgifter som behövs för förtullningen får lämnas på annat sätl.

Tulldeklaration får avges genom ombud som godkänts av generaltullsly­relsen.

Tulldeklaration får avges av någon som är anställd och kan anses ha en förlroendeställning hos den tullskyldige eller, om deklarationen avges genom etl ombud som avses i andra stycket, hos ombudet.

14        § En tulldeklaration skall innehålla

1.

varans nummer enligt tulltaxan i tulltaxelagen (1987:000) eller enligt statistisk varuförteckning, som utfärdats av generaltullstyrelsen, och en kort varubeskrivning, om en sådan inte finns i de handlingar som bifogas deklarationen,

2.

tullsats och annan skattesats,

3.

varans tull- och skattepliktiga kvanfitet samt värde,

4.

grund för nedsättning av eller frihet från tull eller annan skatt,

5.

belopp som skall betalas i tull och annan skatt.

För kontroll av uppgifter som avses i första stycket och av att varan får införas skall i tulldeklarationen eller annan handling lämnas de ytterligare uppgifter som regeringen föreskriver. I tulldeklarationen eller annan hand­ling skall också lämnas de ytterligare uppgifter som regeringen föreskriver för tillämpningen av konventionen om förenkling av formaliteterna vid handel med varor. Regeringen får föreskriva atl uppgifterna i tulldeklaratio­nen skall lämnas i kodform.

Tullmyndigheten kan medge undanlag från skyldighet att lämna uppgifter som avses i första stycket, om tullmyndigheten finner alt den tullskyldige har avsevärd svårighet att lämna uppgifterna. Innebär medgivandet att den tullskyldige inte behöver lämna uppgift om varans nummer, kan tullmyndig­heten bestämma att han skall lämna en sådan beskrivning av varan som behövs för varans förtullning.

Generaltullstyrelsen kan medge att de uppgifter som avses i första stycket får lämnas med hjälp av teleöverförda meddelanden eller andra automatiska metoder eller i form av upptagning för automafisk databehandling.

15        § Om varor som enligt tuUtaxan skall klassificeras gemensamt anmäls till

förtullning vid skilda tillfällen, skall den tullskyldige avge preliminära

tulldeklarationer. Slutlig deklaration skall avges vid det sista deklaralionslill-

fället, om tullmyndigheten inte bestämmer annat.

En preliminär tulldeklaration skall innehålla en kort varubeskrivning, om en sådan inte finns i handhngar som bifogas deklarationen, och preliminärt beräknade belopp som skall betalas i tull och annan skatt.

Regeringen kan föreskriva atl preliminär tulldeklaration får avges även i andra fall än som avses i första stycket.

16        § Regeringen föreskriver vilka handlingar som skall bifogas en tulldek­

laration eller i övrigt inges för atl styrka uppgifter om en vara som skall

förtullas.

En tullmyndighet kan förelägga den lullskyldige att lämna de ytterligare      Prop. 1986/87:166 uppgifter som behövs för kontroll av tulldeklaration eller av annan uppgift om en vara som skall förlullas.

Tulltaxering, omtulltaxering, eftertulltaxering, skönstulltaxering

Tulliaxering

17        § Med ledning av tulldeklaration eller motsvarande uppgifter fastställer

tullmyndigheten tull och annan skatt (tulltaxering).

Om en preliminär tulldeklaration har avgetls, bestämmer tullmyndigheten preliminärt tull och annan skatt (preliminär tulltaxering). Om det finns särskilda skäl, får preliminär tulltaxering ske även i annat fall.

18        § En anmälan till förtullning av en vara får inte återkallas sedan

tulltaxeringsbeslut meddelats. Om del finns särskilda skäl, får generaltullsty­

relsen medge atl ålerkallelse sker senare med verkan att tulltaxeringsbeslutet

upphävs.

Omtulltaxering

19        § Tullmyndigheten skall ompröva lulltaxeringsbeslul (omtulltaxering),

om den tullskyldige begär det innan liden för överklagande av beslutet har

gått ut.

Finner tullmyndigheten alt elt tulliaxeringsbeslut är felaktigt, skall myndigheten på eget initiativ besluta om rättelse genom omtulltaxering, såvida inte felet är att anse som ringa. Fråga om sådan omprövning får inte tas upp sedan tiden för överklagande av beslutet har gått ut.

Skyldigheten enligt första och andra styckena att ompröva tulltaxerings­beslut gäller inte, om beslut överklagats och tullmyndigheten har överlämnat handlingarna i ärendet till en högre instans.

Eftertulltaxering

20        § Har den som är tullskyldig enligt 11 § första styckel

1.    i tulldeklaration eller på annal sätt lämnat oriktig uppgift till ledning för

lulltaxeringen, eller

2. underlåtit alt lämna uppgift som det ålegat honom att lämna,

skall tullmyndigheten besluta om efterlulllaxering, om den orikliga uppgif­ten eller underlåtenheten har medfört att tull eller annan skatt inle faslställts eller fastställts lill för lågi belopp. Eftertulltaxering får inte ske, om det belopp som avses är ringa eller det med hänsyn till omsländighelerna är uppenbart oskäligt att sådan taxering sker.

21

§ Eftertulltaxering får inle ske så länge omtulltaxering kan förekomma. Eftertulltaxering får inte heller ske senare än fem år efter den dag då varan anmäldes till förtullning, såvida inte den tullskyldige samtyckt lill all eftertulltaxering sker.

22

§ Om den lullskyldige har avlidil, skall eftertulltaxeringen påföras hans dödsbo. Beslut om sådan eftertulltaxering får meddelas senast under andra året efter utgången av det kalenderår då bouppteckning efter den lullskyldige lämnats in för registrering.

23

§ Om den tullskyldige har ålalats för brolt enligt lagen (1960:418) om

straff för varusmuggling får, även efter uigången av den i 21 eller 22 § angivna

fiden, eftertulhaxering ske för den vara som åtalet avser. Beslut om sådan     Prop. 1986/87:166

eftertulltaxering får dock inle meddelas senare än under kalenderårel efter

det då åtalet väcktes.  Om den tullskyldige har avlidit, får beslut om

eftertulltaxering inte meddelas senare än sex månader från dödsfallet.

Ogillas åtalet, skall tullmyndigheten undanröja eftertulltaxeringen, om

domen vinner laga kraft.

Första stycket skall tillämpas också i fall då den som har företrätt en juridisk person ålalats för brott enligt lagen om straff för varusmuggling, om brottet avser tull eller annan skatt som den juridiska personen haft atl betala.

Skönstulltaxering

24        § Om tull eller annan skatt inte kan beräknas tillföriilligl vid tulltaxering,

omtulltaxering eller eftertulltaxering, fastställs vad som skall erläggas efter

skälig grund (skönstulltaxering).

Betalning av tull och annan skatt

Betalning

25

§ Tull och annan skatt skall betalas till tullmyndigheten inom 15 dagar från den dag då beslutet om tullen eller skatten meddelades.

26

§ Generaltullstyrelsen får medge undantag från 25 § för den som bedriver importverksamhet eller annan som importerar varor i större omfattning. Sådan importör (kreditimporlör) får betala tull och annan skatt enligt särskild tullräkning.

Särskild tullräkning får även utställas på sådant ombud som avses i 13 § andra stycket, om ombudet gentemot tullverket åtagit sig att fullgöra den betalningsskyldighet som åvilar den tullskyldige.

Särskild tullräkning får utfärdas gemensamt för flera tulltaxeringsbeslut. Räkningen skall betalas inom 15 dagar från den dag då den utfärdades. Generaltullstyrelsen får i enskilda fall bestämma att räkningen skall betalas tidigare, om det finns särskilda skäl.

Om ett ombud har mottagit medel av tullskyldiga för betalning av tullräkningar, skall ombudet hålla dessa medel skilda från andra tillgångar.

27        § Regeringen får föreskriva att säkerhet skall ställas för tull och annan

skatt. Om säkerhet inte har ställts, utgör varan säkerhet för tullen och skatten

så länge den står under tullverkets överinseende.

Återbetalning

28        § Om en tullskyldig har betalat tull eller annan skatt med högre belopp än

han rätteligen skall betala, återbetalas överskjutande belopp. Molsvarande

gäller när han betalat tull eller annan skatt som rätteligen inte skall betalas.

Belopp som får dras av vid redovisning av skall enligt lagen (1968:430) om

mervärdeskatt återbetalas dock inte. Om tullfrihet har beslutals med stöd av

12 § lagen (1987:000) om tullfrihet m.m. för en vara av visst slag, återbetalas

inbetalat tullbelopp.

Vid återbetalning till den tullskyldige får avdrag göras för tull och annan

skatt som förfallit till betalning och som den tullskyldige skall betala till

tullverket. Vid restitution av tull enligt lagen om tullfrihet m.m. får avdrag

göras för tull och annan skatt som förfallit till betalning och som sökanden

skall betala till tullverket. I lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning

7

av skatter och avgifier finns också föreskrifter som begränsar rätten till     Prop. 1986/87:166 återbetalning,

Reslavgifl

29        § Om tull eller annan skatl inte betalas inom föreskriven tid, skall

reslavgifl tas ut med sex öre för varje hel krona av obetalt belopp, dock minst

femtio kronor. Vid beräkning av reslavgiften skall avrundning ske till

närmast lägre hela krontal. Generaltullstyrelsen får medge befrielse helt eller

delvis från skyldighet att betala reslavgifl, om det finns särskilda skäl.

Bestämmelserna i denna lag om tull och annan skatl tillämpas även beträffande reslavgifl enligt första stycket.

Ränia

30        § Ränta utgår på tull och annan skatl som skall betalas

1.

på grund av omtulltaxering eller eftertulltaxering,

2.

enligt beslut av generaltullslyrelsen, kammarrätten eller regerings­rätten,

3.

i fall som avses i 82 §, när tull eller annan skatl undandragits,

4.

i fall som avses i 24 § första eller tredje stycket lagen (1987:000) om tullfrihet m.m.

Om tull eller annan skall enligi preliminärt beslut har erlagts med lägre belopp än som slutligt faslställts, utgår ränta på det överskjutande beloppet.

Ränta enligt första eller andra styckel ulgår dock inte på belopp som får dras av vid redovisning av skatl enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt.

Om utfärdande av särskild tullräkning fördröjs till följd av att den som tagit hand om en vara med stöd av hemtagningstillstånd inte anmält varan till förtullning inom föreskriven tid, utgår ränta.

Bestämmelserna i denna lag om tull och annan skall tillämpas även beträffande ränta enligt denna paragraf.

31        § Vid beräkning av ränta enligt 30 § första stycket 1, 2 eller 4 eller andra

stycket gäller att ränta utgår

från utgången av den andra månaden efter den då varan anmäldes till förtullning, dock att ränta på tull eller annan skatt, som motsvarar tidigare återbetalat belopp, utgår från uigången av den månad då beloppet återbeta­lades,

till och med den månad då beloppet skall erläggas.

Ränta enligt 30 § första styckel 3 ulgår

från uigången av den månad då varan infördes eller det olovliga förfarandet ägde rum,

till och med den månad då beloppet skall erläggas.

Ränta enligt första och andra styckena i denna paragraf utgår inte för längre tid än två år utom i fall som avses i 30 § första stycket 4.

Ränta enligt 30 § fjärde styckel utgår för den tid fördröjningen omfattar.

32

§ På belopp som ålerbelalas enligt 28 § utgår ränta. Ränta ulgår även på ränla enligi 30 § som ålerbelalas. Ränta utgår från utgången av den månad under vilken beloppet betalats till och med den månad då beloppet återbetalas.

33

§ Ränta beräknas för visst kalenderår efter den räntesals som motsvarar det av riksbanken fastställda diskonto som gällde vid utgången av december

det föregående årel, i fall som avses i 30 § med etl tillägg av tre procentenhe-

ter och i fall som avses i 32 § med ett avdrag som motsvarar halva diskontot.

Räntesatsen bestäms i sistnämnda fall till procenttal med högst en decimal,      Prop. 1986/87:166 som i förekommande fall avrundas uppåt. För den tid som infaller efter uigången av det år då lull och annan skalt slutligt faslslälls lillämpas dock den ränlesals som gäller för del årel. Ränlebelopp som inle uppgår lill femtio kronor tas inle ul och ålerbelalas inle.

34        § Om ell beslui som föranlelt ränta enligt 30 § har ändrats på sådant sätt

all ränla inte skulle ha betalats eller skulle ha betalats med lägre belopp, skall

ny beräkning av räntan göras. För myckel erlagd ränta ålerbelalas.

Ränla ulgår inte på räntebelopp som en tullskyldig åläggs betala enligt 30 § utöver tidigare erlagd ränta.

Om ett beslut som föranlett ränta enligt 32 § har ändrats på sådant sätl alt ränta inte skulle ha utgått eller skulle ha utgått med lägre belopp, skall den tullskyldige återbetala vad han uppburit för mycket. Bestämmelserna i denna lag om lull och annan skatl gäller därvid i tillämpliga delar.

Indrivning m.m.

35

§ Tull och annan skatl som har förfallit till betalning skall drivas in i den ordning som gäller för indrivning av skatt enligt uppbördslagen (1953:272). Om säkerhet har ställts eller om varan utgör säkerhet, får tullmyndigheten ta ul beloppei ur säkerheten.

36

§ Om någon, i egenskap av företrädare för en tullskyldig som är juridisk person, uppsåtligen eller av grov oaktsamhel har underlålil att betala in tull eller annan skatl i rätt tid och ordning, är han tillsammans med den tullskyldige betalningsskyldig för tullen och skatten. Betalningsskyldigheten får helt eller delvis efterges, om det finns särskilda skäl.

Talan om åläggande av betalningsskyldighet enligt första styckel skall föras vid allmän domstol. Talan får inte väckas sedan den lullskyldiges betalningsskyldighet för beloppen har bortfallit enligt lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet får indrivning ske i samma ordning som gäller för skatl enligt uppbördslagen (1953:272).

Den som fullgjort betalningsskyldighet för tull- och skallebelopp enligi förslå stycket har rätt alt få ut beloppet av den lullskyldige.

Bestämmelsen i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i fråga om regressfordran enligt Iredje stycket.

37        § De föreskrifter om ränla, reslavgifl, indrivning, avräkning, avskrivning

och preskription som gäller i fråga om fordringar mot en tullskyldig gäller

även när motsvarande fordringar tagils upp i tullräkning, som utställts på

ombud enligt 26 § andra stycket.

Tullauktion m.m.

38        § Om lull och annan skalt skall las ul ur en vara enligi 11 § fjärde slyckel

eller 35 §, får varan säljas genom lullmyndighetens försorg på offentlig

auktion (lullauktion) eller på annal sätl. om tullmyndigheien finner del vara

lämpligare. Om varan är skadad eller förskämd eller om köpeskillingen inle

kan beräknas täcka minst kostnaden för försäljningen eller om tullmyndighe­

ten annars finner all del föreligger särskilda skäl, får varan i slället förslöras.

Alt vissa varor inte får säljas på lullauktion följer av särskilda bestäm­melser.

39                                                                                               § En tullauktion skall kungoras i god tid och på lämpligt sätl.

Prop. 1986/87:166

Innan en vara säljs på tullauktion eller på annat sätt skall tullmyndigheten i

god tid skicka särskild underrättelse, om adressen är känd, till den som är tullskyldig saml till den som kan antas vara ägare och den som kan antas ha särskild rätt lill varan. Vad som sagts nu skall om möjligt tillämpas även innan en vara förstörs.

40        § Medel som inflyter genom försäljning enligt 38 § skall användas till alt

täcka i första hand tullverkets kostnader för förvaring och försäljning av

varan och i andra hand tull och annan skall för varan saml ränla.

Uppkommer överskott, skall b'eloppet tillställas den tullskyldige eller, om annan visar att han var ägare till varan, denne. Om någon visar all han hade särskild räll lill varan, skall dock häremot svarande del av beloppet tillställas honom.

Om beloppet inte har kunnat tillställas någon enligt andra styckel inom ett år från dagen för försäljningen, tillfcller det staten.

Utförsel

41        8 Den för vars räkning en vara förs ut ur landet (exportör) skall göra en

skriftlig anmälan om utförseln till tullmyndighet. Anmälan skall innehålla

uppgift om

1.

varans nummer enligt slalistisk varuförteckning som utfärdats av generaltullslyrelsen,

2.

varans kvantitet och värde,

3.

grund för återbetalning av eller befrielse från tull eller annan skatt på grund av utförseln.

Generallullstyrelsen kan medge att de uppgifter som avses i första stycket får lämnas med hjälp av teleöverförda meddelanden eller andra automatiska metoder eller i form av upptagning för automatisk dalabehandling.

42        § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar

ytterligare föreskrifter om uppgifter och handlingar som skall lämnas lill

tullmyndigheten när en vara förs ut ur landet.

Tullmyndigheten kan förelägga exportören att lämna de ytterligare uppgifter som behövs för kontroll av anmälan om utförsel eller av annan uppgift i fråga om en vara som skall föras ut.

På grundval av de lämnade uppgifterna och den undersökning av varan, som kan behövas, kontrollerar tullmyndigheten att varan får föras ut.

43        § Bestämmelserna i 41 och 42 §§ tillämpas även i fråga om åtgärd som

enligt särskilda föreskrifter skall jämställas med utförsel.

44       § Regeringen får föreskriva att skriftlig anmälan om utförsel får underlå­

tas i fråga om varor som inte skall redovisas i handelsstatistiken, om det kan

ske utan risk för att föreskrifter som gäller för utförseln eftersatts.

Statistik

45 § En lullskyldig eller annan, som enligt denna lag eller bestämmelser som meddelats med stöd av lagen är skyldig all göra anmälan eller lämna uppgift om en vara, skall för statistiskt ändamål lämna de uppgifter om varan som regeringen föreskriver.

10

Tullupplag, tullager, frihamn m.m.

Prop. 1986/87:166

46        § För förvaring av oförtullade varor under kortare tid får inrättas

lullupplag samt för annan förvaring av oförtullade varor tullager och

frihamn. Regeringen föreskriver vilka former av tullager som får inrällas.

För försäljning av oförtullade eller obeskattade varor till flygpassagarare som avreser till utlandet får inrättas butik på flygplats (exportbutik). Om det finns särskilda skäl, får expoributik inrällas även på annan plats.

47        § Regeringen får föreskriva att lullupplag och tullager kan inrällas av

tullverket. Regeringen får meddela föreskrifter om verksamheten vid sädana

tullupplag och tullager.

Tillstånd för annan än tullverket att inrätta lullupplag eller tullager meddelas av tullmyndighet. Tillstånd all inräila frihamn eller exportbulik meddelas av regeringen.

48        § Tullmyndighel får ta hand om en oförtullad vara för lillfällig förvaring,

om del behövs för lullkontrollen. Varan får läggas upp på lullupplag eller i

frihamn. I sådant fall tillämpas 50 § tredje stycket.

Innehavaren av ett lullupplag eller en frihamn är skyldig atl la emol oförtullade varor, om det kan ske ulan avsevärd olägenhet.

49        § Regeringen får föreskriva den längsla tid under vilken oförtullade varor

får förvaras på tullupplag och tullager.

Om förvaringstiden för en vara, som inle får införas, har gåll ul utan alt varan har anmälts till förtullning eller blivit föremål för behandling enligt 7 § första styckel, får varan utan att förtullas säljas för utförsel genom tullmyndighets försorg med tillämpning av bestämmelserna i 38-40 §§.

50        § En fraktförare är skyldig atl lägga upp en vara som införs till

tullområdet på tullupplag eller i frihamn. Om ingen fraktförare åtagit sig all

befordra varan, skall den som befordral varan lägga upp den på lullupplag

eller i frihamn. Vad som sagls nu gäller inle, om varan lullklareras på annat

sätt.

Befordras en vara på elt fordon som kommer lill tullområdet med fartyg, åvilar skyldigheten att lägga upp varan på tullupplag eller i frihamn den som svarar för vägtransporten, om fordonets förare medföljer fartyget. I annal fall åvilar skyldigheten redaren.

Om en fraktförare eller den som annars befordrat en vara åsidosätter sin skyldighet enligt första eller andra styckel, läggs varan upp på tullupplag eller i frihamn genom tullverkets försorg. Den som åsidosatt skyldigheten skall ersätta tullverket dess kostnader för varans uppläggning och förvaring. Tullmyndigheten kan bestämma att varan inte får tas ut från upplaget eller frihamnen, förrän kostnaderna ersatts eller säkerhet ställts för dem.

51        § I frihamn får oförtullade varor förvaras utan tidsbegränsning.

1 frihamn får bedrivas industriell verksamhet och detaljhandel i den utsträckning regeringen föreskriver.

52        § Tullupplag, tullager, frihamnar och exportbutiker slår under tullver­

kets tillsyn.

Regeringen får meddela föreskrifter om anmälnings- och redovisnings­skyldighet i fråga om varor som förvaras på sådana platser.

53        § Den som i verksamhet vid tullupplag, tullager eller frihamn lar

befattning med tulldeklarationer och andra handlingar som lämnas för

lullklarering, får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han i verksamheten

erfarit om någon enskilds ekonomiska och personliga förhållanden. I del

11

allmännas verksamhet lillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen     Prop 1986/87'166 (1980:100).

54        § Tullmyndighet får, om del kan ske ulan risk för att föreskrifter om

införsel åsidosätts, överlämna åt etl bolag eller en förening som innehar

tullupplag eller frihamn alt utföra den kontroll som annars ankommer på

tullmyndighel i samband med

1.

att en vara skall läggas upp på upplaget eller i frihamnen,

2.

atl en vara som förvaras på upplaget eller i frihamnen skall las om hand av hemlagare eller i övrigl las ul från upplaget eller frihamnen, eller

3.

atl en vara sänds från eller lill upplaget eller frihamnen enligt 7 § första stycket 1.

Förhandsbesked

55        § Generaltullslyrelsen får meddela förhandsbesked om

1.

en varas nummer enligi lulllaxan och stalislisk varuförteckning som utfärdats av styrelsen,

2.

beräkning av en varas tullplikliga kvantitet,

3.

beräkning av en varas tullplikliga värde,

4.

tullsals och annan skallesats för en vara och

5.

tullfrihet eller tullnedsällning för en vara av hell eller delvis svenskl ursprung.

Ett förhandsbesked om skatlesats gäller endast i den mån skatten skall betalas till tullverket.

56        § Förhandsbesked meddelas efter ansökan av den som avser atl införa

eller utföra en vara eller av någon annan vars intresse i väsentlig mån berörs

av bestämmelsernas tillämpning.

Förhandsbesked skall sökas skriftligt hos generaltullstyrelsen. Sökanden skall lämna de uppgifter som behövs för atl förhandsbesked skall kunna meddelas. Styrelsen får begära varuprov av sökanden. Om laboratorieunder­sökning görs eller sakkunnig anlitas för att utreda en varas beskaffenhet, skall sökanden enligt beslut av styrelsen ersätta kostnaden för detta, om styrelsen inte medger undanlag.

Om generaltullstyrelsen med hänsyn till ansökningens innehåll, utredning­ens beskaffenhet eller andra omständigheter finner atl förhandsbesked inle bör meddelas, skall ansökningen avvisas.

57     § Ärenden om förhandsbesked skall handläggas skyndsamt.

Förhandsbesked gäller omedelbart. Beskedet är bindande för staten i

förhållande lill sökanden i fråga om en vara som införs eller utförs av honom eller för hans räkning eller i enlighet med ell av honom ingånget avtal, om varan anmäls till förtullning eller utförsel inom två år från den dag han fick del av beskedel och han yrkar del vid förtullningen eller utförseln.

58

§ Förhandsbesked upphör att gälla vid författningsändringar som påver­kar den fråga beskedet avser.

59

§ Generallullstyrelsen kan återkalla förhandsbesked, om styrelsen finner atl en bestämmelse skall ges annan tolkning än den som ligger till grund för beskedet. Beslut om ålerkallelse skall delges den som erhållit beskedet.

Ett förhandsbesked som har återkallats skall ändå gälla i fråga om en vara

som införts eller ulförts i enlighet med avtal som den som erhållit beskedel

ingått innan beslutet om ålerkallelse delgavs honom, under förulsättning atl

han begär det och all varan anmäls till förtullning eller utförsel inom tre

2

månader från den dag då beslutet om äterkallelse avsänts till honom.

Om del finns särskilda skäl, kan generallullslyrelsen medge alt verkan av     Prop. 1986/87:166 beslut om ålerkallelse skall inträda senare än soin följer av andra slyckel.

60        § Vad som i 59 § andra och iredje slyckena sägs om ålerkallelse av

förhandsbesked skall gälla även i fråga om ändring av förhandsbesked efter

överklagande.

Tullverkets kontrollverksamhet

61        § Oförtullade varor och varor som anmälts till utförsel slår under

tullverkets överinseende (tullkontroll). I fråga om vara som tagits om hand

med stöd av hemtagningstillstånd gäller detla dock endast om den

1.

är underkastad förfogandeförbud enligt 2 § 5 lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m.,

2.

behandlas enligi 7 § förslå slyckel denna lag, eller

3.

förvaras enligt beslut som tullmyndighet meddelat med stöd av före­skrift som avses i 8 § andra slyckel.

Vad som sägs i första stycket gäller inte varor som lämnats ul lill frilt förfogande enligt 9 §.

62        § Transportmedel står under tullkontroll, om det

1.

medför varor till tullområdet, så länge varorna slår under tullkontroll och inte lossats,

2.

kommer till tullområdet utan att medföra varor, lills anmälan om transportmedlet enligt 3 § har behandlats av tullmyndigheten,

3. skall avgå från tullområdet, sedan anmälan gjorts härom.

Transportmedel, som kommer lill tullområdet och skall undersökas enligt

63        §, står utan hinder av första stycket 1 och 2 under tullkontroll tills

undersökningen har slutförts.

63        § För kontroll av att anmälnings- och uppgifisskyldighei enligi denna lag

eller enligi föreskrifter som meddelats med stöd av lagen fullgjorts riktigt och

fullständigt får tullmyndigheten undersöka

1.

transportmedel, containrar, lådor och andra utrymmen där varor kan förvaras vid införsel till eller utförsel från tullområdet,

2.

områden för tullupplag, tullager, frihamnar och exportbuliker, flygplal-ser och bangårdar, där varor som står under tullkontroll förvaras, och även lokaler inom sådana områden, samt

3.

handresgods, såsom resväskor och portföljer, saml handväskor och liknande som medförs av resande vid inresa till eller utresa från tullområdet eller av person som kan anmanas stanna enligt 64 §.

Om räll för tullljänstemän atl undersöka vad resande bär i eller innanför kläderna föreskrivs i 19 § lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

64        § Förare eller befälhavare på transportmedel som står under tullkontroll

är skyldig att använda anvisad väg eller led, att medföra passhandling för

transportmedlet och dess last och alt stanna på tullmyndighets anmaning.

Förbud får meddelas förare eller befälhavare som sägs i första stycket att göra uppehåll under resa inom tullområdet, atl utan tullmyndighets medgi­vande ankomma eller avgå med transportmedlet saml all beträda eller lämna och lossa eller lasta transportmedlet.

Förare och befälhavare på transportmedel som inte står under tullkontroll och även annan person är skyldig att stanna på tullmyndighets anmaning. Sådan anmaning får ges, när del finns anledning anla atl anmälningsskyldig­het föreligger för honom enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.

Anvisning, anmaning och förbud som avses i denna paragraf får meddelas

endast om det behövs för att möjliggöra tullverkets övervakning av införsel     Prop. 1986/87:166 eller utförsel och får inte gå utöver vad som ärnödvändigt fördetia ändamål. Regeringen får meddela närmare föreskrifter i fråga om de skyldigheter som avses i denna paragraf.

65

§ En förare eller befälhavare på ett transportmedel eller annan, som enligt 64 § är skyldig att stanna, skall på tulltjänstemans begäran lämna de uppgifter och förete de handlingar som behövs för konlrollen.

66

§ Tullmyndighel får anbringa lås. förseglingar och igenkänningsmärken på transportmedel och andra varor som står under tullkontroll. Tullmyndig­het får också tillfälligt ta hand om registreringsbevis och liknande handlingar, som avser etl sådant transportmedel, när det behövs för att hindra iransporlmedleis avgång.

Om befogenhet för tullmyndighet att omhänderta oförtullade varor för tillfällig förvaring föreskrivs i 48 § första slyckel.

67

§ Om det behövs för kontrollverksamheten och inle medför något väsentligt hinder för trafiken, får tullmyndighet tillfälligt stänga av områden där transportmedel lossas eller lastas. Vad som sagts nu gäller även annal område närmast transportmedel, liksom infarter till och utfarter från lullupplag, frihamnar och flygplatser.

68

§ Tullmyndighel får preja fartyg inom tullområdet, om det behövs för att möjliggöra tullverkets övervakning av införsel eller utförsel av varor.

Om etl fartyg under resa mellan orter inom tullområdet avviker från kursen och lämnar tullområdet utan att nöd eller annat tvingande skäl föreligger, får tullmyndighet, om befälhavaren inte efterkommer en anma­ning att återvända till tullområdet, inbringa fartyget till en plats inom delta. Kan anmaning inle ges eller finns särskild anledning anta att en anmaning skulle förhindra eller avsevärt försvåra etl inbringande av fartyget, får det inbringas ulan föregående anmaning.

Inbringande enligi andra styckel får inle ske av etl utländskt fartyg eller inom en främmande stats vattenområde, om det inle medges enligt avtal med den främmande staten.

69 § För sådan kontroll som avses i 63 § skall den vars uppgifter skall

kontrolleras eller för vars räkning varan införs eller utförs bereda den som

verkställer kontrollen tillfälle atl undersöka varan och transportmedlet och

utan kostnad tillhandahålla varuprov som behövs. Denne skall också lämnas

tillträde till de lokaler och andra utrymmen som används för den transport,

förvaring eller verksamhet som konlrollen avser.

Den vars uppgifier skall kontrolleras eller för vars räkning varan införs eller utförs skall svara för den transport av varan som behövs saml för uppackning och återinpackning. Han skall även tillhandahålla arbetsbiträde vid provtagning och vägning. Den som åsidosätter dessa skyldigheter skall enligt beslut av tullmyndighel ersätta staten dess kostnad för ifrågavarande åtgärder. Vad som sägs i 35 § om lull och annan skall skall gälla även sådan ersättning. Tullmyndighet får medge befrielse helt eller delvis från ersätt­ningsskyldigheten.

70

§ Även i annat fall än som avses i 69 § första stycket får tulltjänsteman undersöka och ta prov på varor som slår under tullkontroll.

71

§ Om del finns anledning anta att en uppgift som lämnats enligt denna lag eller enligt föreskrift som meddelats med stöd av lagen inte är riktig, får tullmyndigheten anlita särskild sakkunnig för alt få fram den upplysning som behövs. Om uppgiften visas vara oriktig, är den som lämnat uppgiften skyldig

att slå för kostnaden för den sakkunnige. Sådan skyldighet föreligger dock     Prop. 1986/87:166 inte, om den orikliga uppgiften avser varans tull- eller skattepliktiga värde och del slutligen fastställda värdet inte överstiger det uppgivna med mer än tio procent.

Tullmyndighet får, med generaltullstyrelsens medgivande, anlita sårskild sakkunnig även när en uppmaning att lämna uppgift eller handling rörande en vara inte har följts. Den som rätteligen skulle ha lämnat uppgiften eller handlingen skall stå för kostnaden, om styrelsen inle beslutar annat.

Om tullverket haft kosinad som enligi förslå eller andra styckel någon annan skall stå för, skall denne enligt beslut av tullmyndighet ersalla staten dess kosinad. Vad som sägs i 35 § om tull och annan skatt skall gälla även sådan ersällning.

72

§ Om del behövs för kontrollverksamheten eller för uppgiftsskyldigheten enligt 114 §, får regeringen föreskriva att den som är tullskyldig skall lämna uppgift om organisationsnummer eller personnummer när en vara anmäls till förtullning samt atl en exportör skall lämna sådan uppgift när en vara anmäls till utförsel.

73

§ Polisen är skyldig att medverka i kontrollverksamheten enligt denna lag. Vad som sägs i 63-70 §§ om tullmyndighet och tulltjänsteman gäller vid sådan medverkan också polismyndighet och polisman.

Även järnvägsföretag och postverket är skyldiga att medverka i kontroll­verksamheten enligt denna lag i fråga om varor som befordras på järnväg eller med post. I fråga om sädan medverkan gäller inte 63-70 §§.

Regeringen får meddela närmare föreskrifter om medverkan som avses i första och andra styckena.

74

§ Transportföretag som befordrar resande från utlandet skall utan kostnad för staten ställa de lokaler och anordningar till tullverkets förfogan­de som enligt vad generaltullstyrelsen bedömer behövs för undersökning och tulltaxering av resgods och fordon som resande för med sig, för förhör och kroppsvisitalion av resande saml för tullpersonal under uppehåll i tjänstgö­ringen.

75

§ För kontroll av att anmälnings- och uppgiftsskyldighet enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med slöd av lagen fullgjorts riktigt ocli fullständigt får tullmyndigheten, utöver undersökning enligt 63 §, förelägga den som är uppgiftsskyldig alt för granskning tillhandahålla tullmyndigheten räkenskaper, anteckningar och andra handlingar som rör hans verksamhet. Även den för vars räkning en vara införts eller utförts och annan som bedriver verksamhet av sådan beskaffenhet att uppgift som är av betydelse för konlrollen kan hämtas ur anteckningar eller andra handlingar, som rör verksamheten, kan föreläggas att tillhandahålla handlingar som behövs för kontrollen.

76

§ I beslut om granskning enligt 75 § skall tullmyndigheten förordna en eller flera tjänstemän att verkställa granskningen. Tullmyndigheten får, när det behövs, bestämma tid och plats för granskningen.

77

§ Om det är möjligt, skall granskningen ske på sådant sätt och på sådan tid atl den inte hindrar verksamheten för den vars handlingar är föremål för granskning. Om räkenskaper och andra handlingar skall granskas på någon annan plats än där de förvaras, skall de mot kvitto överlämnas till den som skall verkställa granskningen. Handlingarna skall lämnas tillbaka så snart som möjligt.

15

78        § Den som verkställer granskningen får la del av handlingar som är av      Prop. 1986/87:166

betydelse för denna även om den, vars handlingar är föremål för granskning,

är skyldig atl iaktta tystnad om deras innehåll. Föreligger sådan skyldighet eller anser den vars handlingar skall granskas att handlingens innehåll inte bör komma till någon annans kännedom, får länsrätten på talan av honom besluta atl handlingen skall undantas från granskningen, om synnerliga skäl motiverar det. Länsrättens beslut får inte överklagas.

79        § I fråga om granskning som avses i 75-78 §§ gäller bestämmelserna i 69

och 71 §§ i tillämpliga delar. Den vars handlingar är föremål för granskning

skall också lämna upplysningar och på annat sätt lämna det biträde som krävs

för att granskningen skall kunna verkställas.

Tullmyndigheten skall snarast meddela resultatet av granskningen till den hos vilken granskningen skett och, om det behövs, lämna denne tillfälle att yttra sig.

Tullskyldighet i särskilda fall

80

§ I fråga om varor som inkommer lill tullområdet i poslförsändelser är adressaten tullskyldig, om varorna inte anmäls lill förtullning av någon annan. Har försändelsen kommit adressaten tillhanda, skall vad som föreskrivs i 19-23 §§ om omtulltaxering och eftertulltaxering gälla honom, även om han inte lämnat oriktig uppgift eller underlåtit att lämna uppgift till ledning för tulltaxeringen.

81

§ Om en oförtullad vara går förlorad när den införs lill tullområdet eller sänds under tullkontroll inom detla, är fraktföraren tullskyldig för varan. Om ingen fraktförare åtagit sig atl befordra varan, är den som befordrat varan tullskyldig för den. Om varan anmälts till försändning enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 7 § första stycket 1, är dock den som gjort anmälningen tullskyldig.

Om en oförtullad vara går förlorad när den förvaras på lullupplag eller tullager eller i expoributik eller frihamn, är innehavaren av upplaget, lagret, exportbutiken eller frihamnen tullskyldig för varan.

Om en oförtullad vara går förlorad när den innehas med temporär tullfrihet, är den som åtnjöt den temporära tullfriheten tullskyldig för varan.

Den som visar att förlust av en vara inte beror på fel eller försummelse av honom eller, i fall som avses i första styckel sista meningen, av den som befordrat varan eller av någon för vilken dessa svarar är inte tullskyldig enligt första-tredje styckena. Om del finns särskilda skäl, kan tullmyndighet medge nedsättning av eller befrielse från tull eller skatl i fall som avses i denna paragraf.

1 fråga om tullskyldig som avses i försla-lredje styckena gäller bestämmel­serna i 13-24 §§ i tillämpliga delar.

82       § Om någon infört eller lålil införa en vara ulan alt den angetts till

förtullning eller annan lullklarering, är han skyldig alt betala den tull och

annan skall som skulle ha utgått om varan förtullats vid införseln. Detsamma

gäller den som i samband med införsel av en vara i annat fall vidtagit sådan

åtgärd att risk uppkommit för alt varan skulle undgå förtullning.

Den som förfogat över en oförtullad vara, som avses i 7 § första stycket, i strid mot föreskriven inskränkning i förfoganderätten är skyldig att betala den tull och annan skatt som därigenom undandragits eller kunnat undan-dras. Den som förfogat över en förtullad vara i strid mot föreskriven

förutsättning för befrielse från eller nedsättning eller återbetalning av tull

j

eller annan skatt får inle ålnjula förmånen.

Beslämmelserna i 17-24 §§ tillämpas även i fall som avses i första och      Prop. 1986/87:166 andra slyckena. Den lullskyldige skall på begäran av tullmyndigheten lämna sådana uppgifter om varan som behövs för lulltaxeringen.

Om del finns särskilda skäl, kan tullmyndighet medge nedsältning av eller befrielse från tullen eller skallen eller riiedge befrielse från lullskyldighel för varor som blir föremål för behandling enligi 7 § förslå stycket.

Frågor om tullskyldighet enligt denna paragraf får inte prövas senare än fem år efter utgången av den månad, under vilken varan infördes eller det olovliga förfogandet ägde rum. Dock skall vad i 21-23 §§ föreskrivits om tider för prövning av eftertulltaxering i särskilda fall tillämpas på motsvaran­de sätt.

Tulltillägg, förseningsavgift, straff och vite

83        § Har den som är tullskyldig och skyldig att lämna tulldeklaration, i en

tulldeklaration eller elt annat dokument som avgetls lill ledning för

fastställande av tull eller annan skatl, lämnat en uppgift som befinns vara

oriklig, skall han påföras en särskild avgift (tulltillägg). Tulltilläggel är tjugo

procent av den tull och annan skalt som inte skulle ha påförts, om den

Orikliga uppgiflen godlagits. Detsamma gäller, om den lullskyldige skriftli­

gen har lämnal en sådan uppgift i ett omtulltaxeringsärende eller elt

överklagat ärende som avser fastställande av tull eller annan skatt.

Om avvikelse från tulldeklaration har skett vid skönstulltaxering skall den tullskyldige påföras tulltillägg. Tulltilläggel är tjugo procent av den tull och annan skalt som vid taxeringen påförs den tullskyldige utöver vad som annars .skulle ha påförts honom. Till den del taxeringen innefattar rättelse av en oriklig uppgift från den tullskyldige påförs dock tulltillägg enligt första stycket.

Om den som är tullskyldig enligt 82 § rätteligen skulle ha lämnal tulldeklaration lill ledning för fastställande av tull eller annan skalt, skall han påföras tulltillägg. Tulltillägget är tjugo procent av den tull och annan skatt som påförs eller, vid förfogande enligt 82 § andra styckel andra meningen, tjugo procent av den lullförmån som den lullskyldige går miste om.

84

§ Vid tillämpning av 83 § ansvarar den som är tullskyldig för handlingar och underlåtenhet av hans ombud. Tulldeklaration eller annat dokument som lämnas för en tullskyldig som är juridisk person skall anses ha lämnats av den tullskyldige, om det inte var uppenbart att uppgiftslämnaren saknade behörighet att företräda den tullskyldige.

85

§ Tulltillägg påförs inte i samband med rättelse av en felräkning eller felskrivning, som uppenbart framgår av tulldeklaration eller annal dokument som lämnats till ledning för tulltaxeringen.

Tulltillägg påförs inte heller i den mån avvikelsen avser bedömning av etl yrkande, såsom fråga om yrkad förmånsbehandling, anspråk på tullbefrielse eller tullnedsällning eller fråga om skäligheten av en uppskattning eller värdering, och avvikelsen inte gäller uppgift i sak.

Om en lullskyldig frivilligt har rättat en oriklig uppgift eller anmält förhållande som avses i 82 § första eller andra stycket, påförs inte lulltillägg.

86        § Om den som tagit hand om en vara med stöd av hemlagningslillslånd

inle har kommil in med lulldeklaralion vid den tidpunkt då deklarationen

senast skulle ha lämnats, påförs han en särskild avgift (förseningsavgift).

Förseningsavgiften är 100 kronor. Avgiften är dock 200 kronor, om den

tullskyldige anmodats att lämna tulldeklaration men inle fullgjort skyldighe­

ten inom den bestämda tiden.

17

2 Riksdagenl986/87.lsam/.Nrl66

87        § Tulltillägg  och   förseningsavgift   får   helt  eller  delvis  efterges,   om      Prop. 1986/87:166

felaktigheten eller underlåtenheten kan antas ha ett sådant samband med

den tullskyldiges ålder, sjukdom, bristande erfarenhet eller därmed jämför­ligt förhållande att den kan anses ursäktlig. Detsamma gäller, om felaktighe­ten eller underlåtenheten framstår som ursäktlig med hänsyn till den oriktiga uppgiftens beskaffenhet eller annan särskild omständighet som rör annat än vad som sägs i första meningen.

Tulltillägg får hell efterges även när det belopp som kunde ha undandragits genom felaktigheten eller underlåtenheten är att anse som ringa.

Förseningsavgift får hell eller delvis eflerges också när underlåtenheten är alt anse som ringa.

Tulllillägg eller förseningsavgift får inle påföras sedan den lullskyldige har avlidit.

88

§ Om en oförtullad vara eller dess värde blir föremål för förverkande, tas inte ul tull. annan skall eller lulllillägg lill den del varan eller dess värde förverkals. Elt tidigare meddelat beslut om tull, annan skatt eller tulltillägg skall upphävas eller ändras, sedan dom eller beslut som innefattar förverkan­de vunnit laga kraft.

89

§ Frågor om tulllillägg och förseningsavgift prövas av tullmyndigheten. Kammarrätten prövar dock, på talan av det allmänna ombudet som avses i 98 §. frågor om tulltillägg på grund av orikliga uppgifier i mål om tull eller annan skatl. Sådan talan får föras, om den orikliga uppgiflen inte har godtagits efter prövning i sak eller inte har prövats i målet. Talan skall väckas inom ett år från utgången av den månad då domen eller del slutliga beslutet i målet har vunnit laga kraft.

Den lullskyldiges yrkande i fråga om lulltillägg eller förseningsavgift skall utan hinder av vad som annars gäller om överklagande prövas, om beslutet om den tull eller annan skall som lulllilläggel eller förseningsavgiften avser inle har vunnit laga kraft. Detsamma gäller, om del allmänna ombudet framställt ett sådan yrkande till förmån för den tullskyldige. Om yrkandet framställs försl i domstol, kan domstolen förordna att det skall tas upp och vidare handläggas av tullmyndigheten.

Innan beslut fattas om påföring av tulllillägg eller förseningsavgift skall den tullskyldige om möjligt ges tillfälle atl yttra sig.

90        § Beslämmelserna om eftergift av tulllillägg och förseningsavgift skall

beaktas, även om yrkande om detta inte har framställts, i den mån det

föranleds av vad som har förekommit i ärendet eller målet om tulltillägg eller

förseningsavgift.

Om lull eller annan skatl sätts ned. skall också vidtas den ändring i beslutet om lulllillägg som nedsältningen kan föranleda.

91        § Tulllillägg under femtio kronor påförs inte. Öretal som uppkommer vid

beräkningen bortfaller.

Tulllillägg tillfaller staten.

92

§ Om betalningsskyldighet för tull eller annan skatt inle längre kan åläggas, får tullmyndigheten inte påföra tulltillägg på beloppet.

93

§ Bestämmelserna i 25-29 och 35 §§ tillämpas även i fråga om tulltillägg och förseningsavgift.

94

S Den som uppsåtligen eller av oaktsamhel underlåter alt

1. lämna uppgift eller inge handling enligt 13-15 §§, 16 § första stycket,

41 § eller 42 § första styckel, eller

18

2. lägga upp en vara på tullupplag enligt 50 §

Prop. 1986/87:166

döms för tullförseelse till böter. I ringa fall skall inte dömas till ansvar.

95

S Ansvar för tullförseelse inträder inte. otn underlåtenheten är belagd med straft i brottsbalken eller lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

96

§ Allmänt åtal för tullförseelse får väckas endast efter medgivande av tullmyndighet.

97

§ När en tullmyndighet med stöd av denna lag eller föresknft som utfärdats med stöd av lagen meddelar föreläggande för tullskyldig eller annan att vidta åtgärd som behövs för förtullning eller för lullverkels konlrollverk-samhet, kan vite föreläggas.

Vite kan även föreläggas, om någon underlålil all lämna uppgift eller inge handling enligt 1.3-15 §§ eller 16 § första stycket eller att fullgöra skyldighet som föreskrivs i 69 § eller med stöd av 72 §.

Vite får inte fastställas till lägre belopp än femhundra kronor eller högre än femtusen kronor.

Frågor om utdömande av vile prövas av generallullstyrel.sen.

I övrigl gäller bestämmelserna i lagen (1985:206) om viten.

Allmänt ombud

98        § Hos generaltullslyrelsen skall finnas elt allmänt ombud som för det

allmännas talan i mål och ärenden som avses i 100 § första stycket utom

sådana mål och ärenden som gäller eller har samband med inskränkning i

rätten atl förfoga över varor. Det allmänna ombudet får föra talan även till

förmån för den tullskyldige eller annan enskild part. Ombudet har då samma

behörighet som den enskilda parten.

Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer förordnar det allmänna ombudet och ersättare för denne.

Överklagande

Överklagande i vanlig ordning

99        § Beslut, som någon annan tullmyndighel än generaltullslyrelsen har

meddelat enligt denna lag eller enligt bestämmelser som utfärdats med slöd

av lagen, får överklagas hos generaltullstyrelsen.

Om överklagandet avser slutlig fastställelse av tull, annan skatt, ränta, restavgift, tulltillägg, förseningsavgift eller ersättning enligt 69 § andra stycket eller 71 §, skall skrivelsen med överklagandet ha kommil in lill den myndighet som meddelat beslutet inom ett år från den dag då beslutet meddelades eller, i fall då omtulltaxering skett, inom två månader från den dag då omtulltaxeringsbeslutet meddelades, om tiden för överklagande därigenom blir längre.

Preliminära tulltaxeringsbeslut samt tullmyndighets beslut om vitesföre­läggande och beslut om granskning enligt 75 § får inle överklagas.

100     § Generaltullslyrelsens beslui enligi denna lag eller enligt bestämmelser

som utfärdats med stöd av lagen får överklagas hos kammarrätten genom

besvär, när del är fråga om

1. faslställelse av lull eller annan skall och prövningen inte gäller sådant

beslut om befrielse från eller nedsältning eller alerbeialning av tull och annan

skatt som meddelats med stöd av regeringens bemyndigande.

2.

uttag av tull eller annan skatt ur en vara enligt 11 § fjärde stycket eller     Prop. 1986/87:166 35 §,

3.

temporär tullfrihet,

4.

restitution av tull eller annan skatl,

5.

ursprungsintyg enligt prolokoll 3 till Sveriges avtal med Europeiska ekonomiska gemenskapen eller bilaga B del 1 lill konventionen angående upprättandet av Europeiska frihandelssammanslutningen,

6.

inskränkning i rälten att förfoga över en vara,

7.

förhandsbesked,

8.

ränla eller reslavgifl,

9.

lulllillägg eller förseningsavgift,

10.

ersättning som avses i 56 § andra stycket, 69 § andra stycket eller 71 §, eller

11.

utdömande av vite.

Om generallullstyrelsen har avvisat en ansökan om förhandsbesked eller återkallat ett lämnat förhandsbesked eller meddelat etl beslut som avses i 59 § Iredje stycket, får besluiei inle överklagas.

1 övrigt överklagas generaltullstyrelsens beslut enligt denna lag eller enligt bestämmelser som utfärdats med stöd av lagen hos regeringen.

101      § Beslut om fastställelse av tull och annan skatt får överklagas endast av

den tullskyldige och av del allmänna ombudet. Om tull och annan skatt skall

tas ul ur en vara enligt 11 § fjärde stycket, får beslutet om fastställelse av tull

och skatt dock överklagas även av ägaren till varan eller annan som visar

särskild rätt lill denna.

Generallullstyrelsens beslut rörande förhandsbesked får överklagas en­dast av sökanden och av det allmänna ombudet.

102      § Om en part har överklagat ett beslut i sådant mål eller ärende vari

enligt 98 § del allmännas talan skall föras av etl allmänt ombud, får också

motparten överklaga beslutet, även om den för honom föreskrivna liden för

överklagande har gått ut. Motpartens skrivelse skall ha kommil in till den

myndighet som meddelade beslutet inom två månader, om överklagande

görs enligt 99 § andra stycket, inom en vecka i mål om förhandsbesked och i

övrigt inom två veckor från den dag då han fick del av den först ingivna

skrivelsen med överklagande eller, om han inle falt del av den före utgången

av den tid inom vilken den senast skulle ha kommit in, från uigången av

denna lid.

Återkallas eller förfaller på annat sätt det första överklagandet, är även det senare överklagandet förfallet.

Överklagande i särskild ordning

103      § Den som är tullskyldig får överklaga i särskild ordning, om

1. tull eller annan skatt felaktigt fastställts mer än en gång för samma vara,

2.

den tullskyldige, till följd av underlåtenhet alt lämna tulldeklaration eller infordrad uppgift eller på grund av felaktighet i en tulldeklaration eller i annan handling eller i annan uppgift som han lämnat eller i en uppgift som legal till grund för en sådan deklaration eller uppgift, fåll tull eller annan skatt fastställd till belopp som väsentligt avviker från vad som rätteligen bort fastställas, eller

3.

den tullskyldige kan åberopa någon annan omständighet eller något annal bevis som borde ha föranlett att tull eller annan skatt skulle ha fastställts till ett belopp som väsentligt avviker från det som fastslällls.

Elt överklagande enligt första stycket 2 eller 3 får tas upp till prövning

20

endast om det kan grundas på en omsländighel eller ell bevis, som      Prop. 1986/87:166 tullmyndigheten saknade kännedom om när tull eller annan skatl fastställ­des, och det framstår som ursäklligl att den som söker rälielse inle i annan ordning åberopat omsiändighelen eller beviset för att få rättelse.

Överklagande som avses i denna paragraf får göras senasl fem år efter den dag då beslutet om faslslällelse meddelades.

Bestämmelserna i denna paragraf lillämpas även i fråga om beslui om tulltillägg eller förseningsavgift.

104      § Överklagande i särskild ordning över beslut av annan tullmyndighet

än generallullstyrelsen prövas av styrelsen.

Är tulliaxering, omtulltaxering, efterlulllaxering eller fråga om lulllillägg eller förseningsavgifl föremål för prövning av kammarrällen eller avgjord av generaltullslyrelsen genom beslut som har vunnit laga kraft, ankommer del på kammarrätten all pröva överklagandet. Har frågan prövats av kammar­rätten eller regeringsrätten, skall överklagandet prövas av regeringsrätten.

Regeringsrätten och kammarrätten får, om överklagande som har gjorts i särskild ordning skall tas upp till prövning, förordna att överklagandet skall vidare handläggas av generaltullstyrelsen.

Särskilda bestämmelser

105

§ Beslut enligt 17 § och 19-24 §§ saml beslut om lulllillägg och förseningsavgift skall gälla omedelbart. Detsamma gäller annat beslut av tullmyndighet, som meddelas enligt denna lag eller enligt föreskrifter som utfärdats med stöd av lagen och som inte innebär att målet eller ärendet avgörs.

106

§ Beslut om godkännande av ombud enligt 13 § andra styckel, uppdrag att utföra tullmyndighets kontroll enligt 54 § 2 och 3 och medgivande all betala tull och annan skatt enligt särskild lullräkning saml om hemlagnings-tillstånd och andra tillstånd som utfärdats enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får, om det finns skäl till del, återkallas av generallullstyrelsen och, om styrelsen inle meddelat beslutet, av annan tullmyndighet. Tullmyndigheten kan i dessa fall förordna att beslutet om äterkallelse skall gälla omedelbart.

107

§ I beslut om tull och annan skatt samt ränta enligt denna lag skall beloppen avrundas till närmast lägre hela krontal.

108

§ Tull och annan skatt skall inte tas ut för en varuförsändelse, som inkommer med post, när den tull och annan skatt som är föreskriven för försändelsen sammanlagt inte uppgår lill femtio kronor. Detta gäller dock inte, om försändelsen innehåller spritdrycker, vin, starköl eller tobaksvaror.

109

§ En tullmyndighet kan medge atl en till tullområdet införd vara som inte förtullats överlåts till staten eller förstörs under kontroll av myndighet eller någon annan som en tullmyndighel godkänner, om överlåtelsen eller förstöringen inte medför olägenhet eller kostnad för tullverket.

Tull och annan skatl skall inte tas ul för varor som överlåts till staten eller förstörs enligt första slyckel.

110      § Regeringen får, med avvikelse från denna lag, meddela föreskrifter

om hur varor skall anmälas lill tullklarering i vissa fall, när varor införs till

tullområdet på järnväg, med post eller med luftfartyg.

21

111      § På tullplats sker tullförrältning utan kostnad för allmänheten inom      Prop. 1986/87:166

område och på tid som regeringen föreskriver. Regeringen får föreskriva att

tullförrättning även i andra fall skall ske utan kostnad för allmänheten.

112

8 Den som föranleder tullförrätining som inte är avgiftsfri skall betala avgift för förrättningen (förrätlningsavgift) enligi taxa som regeringen föreskriver.

113

§ Regeringen får föreskriva att avgifier skall betalas för hemlagningslill­slånd, medgivande att betala tull och annan skatt enligt särskild tullräkning, utfärdande av särskild tullräkning, tillstånd atl inneha tullupplag och frihamn samt för tullverkets tillsyn över tullager och exportbuliker.

114

§ Tullmyndigheterna skall på begäran tillhandahålla Sveriges riksbank, riksskatteverket, statens jordbruksnämnd, kommerskollegium, statens pris-och kartellnämnd och länsskattemyndighel uppgifter som förekommer hos tullmyndigheterna och som rör import eller export av varor.

115

§ Regeringen får bemyndiga generaltullslyrelsen att meddela föreskrif­ter i de ämnen som anges i 3 §, 5 § andra stycket, 7 § första stycket 1, 7 § andra stycket, 8 § första och andra styckena, 10 § första stycket, 13 § första stycket, 14 § andra styckel, 15 § iredje stycket, 16 § första stycket, 27, 44, 45 §§,47 § första stycket andra meningen, 49 § första stycket, 51 § andra stycket, 52 § andra stycket, 64 § femte styckel, 72 §, 73 § tredje styckel och 110-113 §§.

116     § Vid granskning inom riksrevisionsverket av statens räkenskaper får

anmärkning inte framställas i fråga om fastställelse och uppbörd av tull eller

annan skatt.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

22

2  Förslag till

Prop. 1986/87:166

Lag om frihet från skatt eller avgift vid införsel

Härigenom föreskrivs följande.

I § Om förtullning av en vara sker under sådana omständigheter som för en tullpliktig vara medför tullfrihet enligt 6 §eller7 § 1-7 ellerenligt föreskrifter som har meddelats med Slöd av 13 §,14 §,15 § 1 eller 16 § lagen (1987:000) om lullfrihet m.m., skall inte heller för varan utgå annan skatt eller avgift som skall erläggas vid införsel.

Frihet från annan skalt eller avgift gäller dock inte för följande varor för vilka tullfrihet medgetts enligt 13 § 8 lagen om tullfrihet m.m.. nämligen varor som är avsedda för viss undervisningsanstalt eller vetenskaplig institution, om de är hänföriiga till 84, 85 eller 90 kap. tulliaxelagen (1987:000) och värda minst 2 000 kronor.

Bestämmelser om frihet från skatt som avses i lagen (1984:355) om skatt på vissa dryckesförpackningar finns i den lagen.

2§ I fall som avses i 15 § 1 lagen (1987:000) om tullfrihet m.m. medges frihet från annan skatl än tull eller från avgift endast om

1.

för varan betalas skatt eller avgift som tullmyndighet medgett befrielse från eller restituerat i samband med tidigare utförsel, och

2.

varan vid återinförseln förlullas för den person för vilken den utfördes.

3

§ Har förutsättning för tullfrihet i fall som avses i 1 § första stycket upphört skall, om annat inte är föreskrivet, den som medgetts skatte- eller avgiftsfri-helen ulan dröjsmål göra anmälan till tullmyndigheten. Det åligger därefter tullmyndigheten all ta ut den skatl och avgift som belöper på varan.

4

§ Medges för en vara, enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen (1987:000) om lullfrihei m.m., industrireslilution, handelsrestitution, reducerad restitution eller särskild restitution av tull eller skulle någon sådan restitution ha medgells om varan varit tullpliktig, skall även annan skatt och avgift som betalats lill tullmyndighel vid förtullning av varan betalas tillbaka, om återbäring av skatten eller avgiften inle kan medges i annan ordning. Om särskild restitution av tullen medges eller skulle ha medgells om varan varit tullpliktig, får dock annan skatt och avgift betalas tillbaka endast om

1.

förutsättningar för temporär tullfrihet för varan uppenbarligen före­legal,

2.

varan inte får säljas på grund av föreskrift som har meddelats av hänsyn till allmän hälsovård, allmän säkerhet eller annal liknande intresse,

3.

varan inle stämmer överens med vad som får anses avtalat eller varan inte har avlämnats inom avtalad tid,

4.

varan uppenbarligen har beställts av misstag eller hinder av teknisk art förelåg vid införseln mot all använda varan för avsell ändamål,

5.

varan uppenbariigen av förbiseende har sänts till mottagaren och förtullats för dennes räkning,

6.

avgiften uppenbarligen har betalals av förbiseende, eller

7.

annars synnerliga skäl föreligger.

Vid Iiilampningen av förslå styckel skall bortses från sådan inskränkning beträffande räll till tullrestilulion som regeringen har föreskrivit med slöd av

5 § lagen (1987:000) om lullfiihel m.m.

5 § Denna lag gäller inle försäljningsskall på motorfordon, skrolningsavgift eller avgifter inom prisregleringen på jordbrukets eller fiskels område.

Denna lag Iräder i kraft den dag regeringen bestämmer.

23

3    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:418) om straff för varusmugg­ling,

dels att 4, 5 och 19 §§ skall ha följande lydelse,

dels alt del i lagen skall införas en ny paragraf, 8 a §, av följande lydelse.

Prop. 1986/87:166

4

§

'

Nuvarande lydelse

Såsom varusmuggling skall ock anses, om någon uppsåtligen

1.

förfogar över oförtullat eller obeskattat gods, restitutionsgods el­ler införsel- eller utförselförbud un­derkastat gods, som i vederbörlig ordning anmälts hos tullmyndighet, och därigenom föranleder atl lull eller annan allmän avgift undandra­ges statsverket eller atl godset i strid mot införselförbud utkommer i den fria rörelsen eller atl utförsel sker i strid mot utförselförbud;

2.

förfogar över infört gods, för vilket åtnjutits lullfrihet eller tull­nedsällning under stadgad särskild förutsäuning, i slrid mot vad sålunda förulsalls;

3.

förfogar över gods, för vilkel meddelats tillstånd till införsel eller utförsel under stadgad särskild för­utsättning, i strid mot vad sålunda förutsatts;

4.

medelst vilseledande förmår tillståndsgivande myndighet alt medgiva införsel eller utförsel av gods och därigenom föranleder att godset införes eller utföres i slrid mot förbud;

5.

underlåter alt inom föreskriven lid rätia oriktig uppgift i tulldeklara­tion, som avgivits genom ombud, och därigenom föratdeder att tull eller annan allmän avgift undandrages statsverket eller att gods införes i strid mot förbud.

Föreslagen lydelse

Såsom varusmuggling skall också anses, om någon uppsåtligen

1.

förfogar över oförtullat eller obeskattat gods, restitutionsgods el­ler införsel- eller utförselförbud un­derkastat gods, som i vederbörlig ordning anmälts hos tullmyndighet, och därigenom föranleder atl lull, annan skatt eller avgifl undandras staten eller atl godset i slrid mot införselförbud kommer ul i den fria rörelsen eller all utförsel sker i strid mot uiförselförbud,

2.

förfogar över införl gods, för vilkel ålnjutits tullfrihet eller tull­nedsällning under sladgad särskild förutsättning, i strid mot vad som förutsatts,

3.

förfogar över gods, för vilket meddelats tillstånd till införsel eller utförsel under stadgad särskild för­utsättning, i slrid mot vad som förut­satts,

4.

genom vilseledande förmår till­ståndsgivande myndighel atl medge införsel eller utförsel av gods och därigenom föranleder atl godset in­förs eller utförs i strid mot förbud.

Senaste lydelse 1973:672.

24

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1986/87:166

5§'

Den som av grov oaktsamhet förö-

Den som av grov oaktsamhet förö­

var gärning som i 1 eller 4 § sägs,

var gärning som avses i 1 eller 4 §

dömes till böter eller fängelse i högst

döms till böter eller fängelse i högst

två år. I ringa fall skall dock ej lill

två år. I ringa fall skall dock inle

straff dömas.

dömas till ansvar.

Första styckel gäller även när nå-

Första styckel gäller även när nå­

gon, genom att lämna oriklig uppgift

gon, genom att lämna oriklig uppgift

i tulldeklaration eller medelst annat

i tulldeklaration eller genom annat

vilseledande i samband med tullbe-

vilseledande i samband med lullbe-

handling av gods eller prövning som i

handling av gods eller prövning som

4 § 4 avses eller genom underlåtenhet

avses i 4 § 4, av grov oaktsamhet

som 14 § 5 sägs, av grov oaktsamhet

föranleder fara för aii lull. annan

föranleder fara för all lull eller an-

skatt eller avgifl undandras staten

nan allmän avgifl undandrages stals-

eller för att gods införs eller utförs i

verket eller för atl gods införes eller

strid mot förbud.

utföres i slrid mot förbud. Vad nu

sagls skall dock ej gälla den som

frivilligt vidtager åtgärd som leder till

au faran ej längre föreligger.

8a §

Ansvar enligt 1-5 §§ för gärning, som medfört alt tull, annan skalt eller avgifl inte har påförts eller har påförts medför lågt belopp, inträder inle för den som frivilligt vidtar åtgärd som leder till att tull, annan skatl eller avgift kan påföras med rätt belopp. Detsamma gäller i fråga om ansvar enligt 6 § för olovlig befallning med smuggelgods, för vilkel lull, annan skatl eller avgifl inle har påförts eller har påförts med för lågl belopp.

Ansvar enligt 5 § för gärning som medfört fara som där avses inträder inle för den som frivilligt undanröjer faran.

19 §' Förekommer mot någon, som anträffas vid gräns- eller kustort eller ankommer till plats, där förbindelse med utlandet äger rum, anledning all han har på sig gods, som enligi denna lag är underkaslat beslag, må för eftersökande av sådant gods tulltjänsteman förelaga kroppsvisitalion och ytlig kroppsbesiktning å honom. Om vederbörande chef för lull-, kust- eller gränsbevakning finner skärpning av tullkontrollen å persontrafiken lill eller från ullandel med viss lägenhet eller för viss lidrymd å någon plats oundgängligen nödvändig, må efter bevakningschefens förordnande kropps­visitalion verkställas å envar, som med lägenheten eller under lidrymden till

' Senaste lydelse 1973:672.

' Senaste Ivdelse 1985:10.

25

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1986/87:166

platsen ankommer från eller från platsen avreser till utlandet. Sådant förordnande skall ofördröjligen underställas generaltullstyrelsens prövning men går likväl genast i verkställighet.

För alt motverka brott som avses i denna lag får tulltjänsteman även i andra fall än som avses i förslå styc­ket undersöka handresgods, såsom resväskor och portföljer, saml hand­väskor och liknande som medförs av resande vid inresa till eller utresa från riket. Tulltjänstemän som utövar lo­kal eller regional hevakningsledning beslutar om omfattningen av konl­rollen.

Kroppsvisitalion, som är av mera väsentlig omfattning, och ytlig kroppsbesiklning skall verkställas inomhus i avskilt rum eller i lämpligt utrymme i fartyg samt, om under­sökningsman eller den undersökte begär det och det kan ske utan större omgång, i vittnens närvaro. Kropps­visitalion och ytlig kroppsbesiklning av kvinnor får inte verkställas eller bevittnas av annan än kvinna, läkare eller legitimerad sjuksköterska.

Kroppsvisitalion, som är av mera väsentlig omfattning, och ytlig kroppsbesiklning skall verkställas inomhus i avskilt rum eller i lämpligt utrymme i fartyg samt, om under­sökningsman eller den undersökte begär det och det kan ske utan större omgång, i vittnens närvaro. Kropps­visitalion och ytlig kroppsbesiktning av kvinnor får inle verkställas eller bevittnas av annan än kvinna, läkare eller legitimerad sjuksköterska. Det­ta gäller dock inte en sådan kroppsvi­sitalion som avses i andra styckel.

Förande av protokoll och utfärdande av bevis om företagen kroppsvisita­lion eller ytlig kroppsbesiklning erfordras ej med mindre den undersökte begär det eller föremål, som påträffas, tages i beslag.

Bestämmelser om rätt för tullmyn­dighet atl undersöka handresgods samt handväskor och liknande som medförs av resande finns även i tulla­gen (1987:000).

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

26

4 Förslag till

Lag om tullfrihet m.in.

Härigenom föreskrivs följande

Inledande bestämmelser

1

§ I denna lag finns bestämmelser om vissa tullar, lullfrihet, lullnedsätlning och återbetalning av lull. Bestämmelserna gäller utan hinder av vad som föreskrivs i lulhaxelagen (1987:000).

2

§ Bestämmelser om förfarandet vid förtullning av varor, om betalning av tull och om överklagande av beslut om lull finns i tullagen (1987:000) och i föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen.

Särskild tull

3 § Om del föreligger särskilda förhållanden, får regeringen meddela

föreskrifter om atl en vara vid förtullning skall beläggas med särskild tull.

Föreskrifter enligt första stycket skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det all föreskrifterna meddelats eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmast följande riksmöte. Om underställning inte sker eller riksdagen inte godkänner föreskrifterna inom två månader från del atl underställning skedde, upphör föreskrifterna atl gälla.

Om det inte längre föreligger förhållanden som avses i första stycket, skall regeringen upphäva föreskrifterna.

Antidumpnings- och utjämningstull

4 § Är en vara föremål för dumpning eller subvention i utlandet och är

dumpningen eller subventionen av sådan beskaffenhet att den skadar eller

hotar atl skada svensk industri, får regeringen för att motverka atl skada

uppkommer meddela föreskrifter om att varan vid förtullning skall beläggas

med antidumpnings- eller uljämningslull. Sådana föreskrifter får också

meddelas för att motverka att dumpning eller subventionering på motsvaran­

de sätl skadar eller hotar atl skada industri i elt annat land.

Finns grund för antagande att förutsättningar enligt första styckel förelig­ger för all pålägga en vara anlidumpnings- eller uljämningslull, får regering­en, om del är nödvändigl för all förhindra att skada uppkommer under del förhållandena utreds, meddela föreskrifter om provisorisk antidumpnings-eller uljämningslull. Visar utredningen alt förutsättningar för all ta ul sådan tull inle föreligger eller all lull bör utgå med lägre belopp än som lagils ut, skall återbetalning ske ulan dröjsmål.

Prop. 1986/87:166

27

Tullfrihet, tullnedsättning och återbetalning av tull med anledning av

Prop. 1986/87:166

internationella handelsöverenskommelser m.m.

5 § Regeringen får meddela föreskrifter om tullfrihet, tullnedsättning och

återbetalning av tull

1.

med anledning av internationella handelsöverenskommelser som Sveri­ge har ingått eller anslutit sig till,

2.

för varor från utvecklingsländerna,

3.

för varor från Färöarna,

4.

för margarin, som inte är flytande och inle innehåller smör eller andra felter eller oljor framställda av mjölk, ur lulllaxenr 15.17 tulliaxelagen (1987:000) från länder som är anslutna till konventionen angående upprät­tandet av Europeiska frihandelssammanslutningen.

Tullfrihet och tullnedsättning i vissa andra fall

Främmande staters representanter m.fl.

6 § Tullfrihet gäller för varor som förtullas för en främmande stats beskick­

ning eller konsulat eller en beskicknings- eller konsulaismedlem eller dennes

familj enligt lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall eller

enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen.

Tullfrihet gäller också för varor som förtullas för en internationell organisation eller en person som är knuten till en sådan organisation, om organisationen eller personen är upptagen i lagen om immunitet och privilegier i vissa fall eller i föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen och är berättigad till tullfrihet enligt stadga eller avtal som gäller i förhållande till Sverige.

Tullfrihet och tullnedsättning för varor med viss användning

7 § Tullfrihet gäller för

1.   mindre maskiner eller apparater eller andra föremål som förtullas för en

inresande yrkesutövare eller studerande och som skall användas i hans yrke

eller studier av honom eller under hans personliga överinseende under

tillfälligt uppehåll i landet, om inle varornas mängd eller beskaffenhet och

omsländighelerna i övrigt ger anledning att tillämpa endast temporär

lullfrihet enligt 17 §,

2.

fodermedel som kommer in tillsammans med djur och motsvarar djurens behov under transporten till bestämmelseorten,

3.

varor som har tillhört ett förolyckat fartyg eller etl luftfartyg och som inte är last samt sjöfynd som polismyndighet lämnar ul till bärgare enligi lagen (1918:163) med vissa bestämmelser om sjöfynd utan aU bärgningen kungörs,

4.

likkistor med lik, urnor med aska av lik samt från utlandet skänkta kransar och blommor lill en avliden persons minnesgärd,

5.

varuprover, mönster och modeller, som har endast obetydligt handels­värde eller som med hänsyn till material eller utförande uppenbariigen är

28

avsedda aft endast visa en varas beskaffenhet eller användning eller som      Prop. 1986/87:166 senast vid förtullningen görs oanvändbara som handelsvara,

6.

blanketter till passersedlar, godslistor och liknande handlingar som skall användas vid in- eller utförsel av varor eller vid internationell trafik och blanketter, register, böcker och broschyrer samt andra handlingar som skall användas i samband med konferenser, kongresser eller liknande arrange­mang av internationell karaktär,

7.

markutrustning och undervisningsmateriel som skall användas vid eller i samband med civil luftfart och som är specialkonstruerade för all användas som luftfartsutrustning samt delar och tillbehör till sådan materiel, när varorna förtullas för en flygskola, etl lufttrafikförelag, en luftfartsmyndighet eller en annan förvaltning för allmän flygplats, saml

8.

varor för provning av flygsäkerhetsmateriel, när de förtullas för en luftfartsmyndighet.

8 § Tullfrihet gäller för

1.

ämnen som huvudsakligen används som läkemedel eller för beredning av tullfria farmaceutiska produkter, hänförliga till 30 kap. tulliaxelagen (1987:000),

2.

varor som skall användas uteslutande som material för tillverkning av tullfria farmaceutiska produkter, hänförliga till 30 kap. tulltaxelagen, eller av ämnen som avses i 1,

3.

varor som skall användas uteslutande som vulkningsacceleratorer eller antioxidanter för gummiindustrin eller som fillsats till mineraloljor för atl motverka knackning, oxidation, korrosion eller hartsbildning, för att reglera viskositeten eller för att användas för annat liknande ändamål,

4.

garn, bind- och segelgarn, tågvirke, linor och liknande material som skall användas uteslutande för tillverkning av fisknät, samt

5.

delar till stridsvagnar eller andra pansrade stridsfordon saml till vapen och ammunition för militärt bruk.

Regeringen får meddela föreskrifter om de villkor som skall gälla för tullfrihet enligt första stycket.

9 § Delar och tillbehör saml material av plast, gummi, textilvara eller glas,

vilka skall användas för biltillverkning, får införas mot tull som motsvarar

fyra femtedelar av tullen på bilar införda under samma omständigheter.

Detta gäller inte däck och andra varor, som i och för sig klassificeras enligt

lulllaxenr 40.11, 40.12 eller 40.13 tulliaxelagen (1987:000).

Regeringen får meddela föreskrifter om de villkor som skall gälla för tullnedsällning enligt första stycket.

10

§ Regeringen får meddela föreskrifter om de villkor för tullfrihet eller tullnedsättning som skall gälla, om varor förtullas för att användas för visst ändamål och sådan användning enligi tulltaxelagen (1987:000) medför lägre tull än som annars skulle ha utgått.

11

§ Den som medgelts tullfrihet eller tullnedsättning i fall som avses i

6-10 §§ är enligt föreskrifter som regeringen meddelar skyldig att ulan

29

dröjsmål anmäla till tullmyndigheten, om varan inle används på sådani säll      Prop. 1986/87:166 som förulsalls för tullfriheten eller tullnedsättningen. Det åligger därefter tullmyndigheten att la ut den tull som belöper på varan.

Tullfrihet för varor som inle tillverkas i Sverige

12        § Regeringen får meddela föreskrifter om tullfrihet för varor som inte

eller endast i ringa omfattning tillverkas inom landet. Föreskrifterna får

meddelas för högsl två år i sänder.

Regeringen får i enskilda fall besluta om tullfrihet för varor som inle eller endast i ringa omfattning tillverkas inom landet.

Särskild lullfrihet

13        § Regeringen får meddela föreskrifter om tullfrihet för

1.   förnödenheter och proviant som medförs eller las ombord på transport­

medel i utrikes trafik, om varorna är avsedda för transportmedlet eller för

besättning eller passagerare,

2.    varor som införs av en resande eller den som utför arbete på

transportmedel, under förutsättning att varorna inte införs i handelssyfte

eller för yrkesmässig förbrukning,

3.

varor som införs av en person, vilken flyttar in till landet eller återvänder hit efter längre lids vistelse i utlandet, om varorna inle införs i handelssyfte,

4.

varor som införs med anledning av arv eller testamente eller som gåva eller som lån utan vederlag och varor som köpts för medel skänkta från ullandel,

5.

filmer och trycksaker om varor eller tjänster som erbjuds från utlandet,

6.

varor för turistpropaganda,

7.

varor som skall användas vid räddnings- eller bärgningsföretag eller humanitär hjälpaktion,

8.

varor för undervisningsändamål eller för vetenskapligt eller kulturellt ändamål,

9.

varor som skall användas vid utställning eller mässa eller liknande evenemang som ordnas för att främja försäljning av utländska varor,

10.

välfärdsmateriel för sjöfolk, samt

11.

magnetband och andra media med registererade dala.

Tullfrihet för varor som införs i gränstrafik

14        § Regeringen får meddela föreskrifter om tullfrihet för varor som införs i

egentlig gränstrafik.

Tullfrihet och tullnedsällning för varor som ålerinförs

15        § Regeringen får meddela föreskrifter om lullfrihet eller tullnedsällning

för varor som

1 är svenska eller har förtullats i Sverige och som ålerinförs utan alt ha

30 bearbetats i ullandel.

2.    är svenska eller har förtullais i Sverige och som ålerinförs efter     Prop. 1986/87:166

reparalion eller annan bearbelning i utlandet,

; I

3.

har tillverkats helt eller delvis av material, som är svenskt eller som har förlullals i Sverige,

4.

har lillverkats med ulnylljande av svenskl konstruktionsarbete eller annan liknande svensk preslalion,

5.

har reparerals och som införs i ulbyte mot svenska eller i Sverige förtulJade varor av samma slag vilka utförts eller skall utföras från Sverige,

6.

införs som ersäftning för delar eller tillbehör lill varor som förtullais' Sverige och som inle stämt överens med vad som får anses avtalat.

Tullfrihet för emballage

16        § Regeringen får meddela föreskrifter om tullfrihet för emballage.

Bestämmelser om klassificering av emballage finns i tulltaxelagen

(1987:000).

Tullfrihet under viss tid (Temporär tullfrihet)

17        § Regeringen får meddela föreskrifter om temporär tullfrihet för

1.

varor som införs för all repareras, bearbetas, kompletteras eller emballeras eller för atl användas som material vid reparalion, bearbelning, komplettering eller emballering av exportvaror,

2.

specialverktyg och specialinstrument som införs för alt användas vid tillverkning av en viss exportvara, varor som införs för att användas vid avprovning av en exportvara och varor som tillfälligt införs för atl avbildas eller kopieras,

3.

utrustning som införs tillfälligt för inresandes yrkesutövning, studier eller för jämförligt ändamål,

4.

utrustning som införs för cirkus, tivoli eller liknande företag som uppehåller sig tillfälligt i landet,

5.

varor som införs för tillfälligt bruk vid teaterföreställning, konsert eller liknande föreställning eller vid kongress, officiell festlighet, idrottstävling eller liknande arrangemang av internationell karaktär,

6.

varor som införs för utställning eller mässa,

7.

varor som införs för atl användas som varuprov, mönster eller modeller,

8.

varor som införs för atl avprovas,

9.    enstaka föremål som införs för påseende samt urvalssändningar av

varor,

10.   djur som införs för avelsändamål eller för veterinärmedicinsk behand­

ling,

11.   containrar, maskiner och andra anordningar som utgör hjälpmedel för

transport, lastning, lossning eller annan godshantering, delar och tillbehör

lill sådana varor samt andra transportmedel, i de fall de inle hänförs till

punkterna 1-9, som införs för alt användas endast tillfälligt i landet och delar,

tillbehör eller material som införs för sig för all användas för reparation,

underhåll eller utrustning av sådana transportmedel.

31

Om det finns särskilda skäl, får regeringen eller, efter regeringens     Prop. 1986/87:166 bestämmande,  en  tullmyndighel  för  enskilt  fall  besluta  om  temporär tullfrihet för varor som inte omfattas av föreskrifter enligt första slyckel.

Återbetalning av tull (Tullrestitution)

Industri-, varvs-, flyg- och handelsrestitution

18

§ Regeringen får meddela föreskrifter om atl under vissa villkor tillstånd kan meddelas till tullrestitution enligt särskilt förfarande (restilulionslill-stånd).

19

§ Den som har restilutionslillstånd kan medges restitution av tull för varor som förtullais för hans räkning, om han

1.   använt varorna för tillverkning, reparation, bearbelning, komplellering

eller emballering av exportvara och utfört denna ur landet eller, i fråga om

delar och tillbehör till sådan exportvara, återutförl varorna i oförändrat skick

(industrireslilution),

2.     använt varorna för byggnad, ombyggnad, reparalion, inredning,

utrustning eller sjösättning av fartyg, skeppsdocka, dockpori, ponton,

mudderverk, borr- eller bosladsplattform eller liknande anordning för

verksamhet till havs eller av produktionsanläggning för egentlig varvsverk­

samhet (varvsrestilution),

3.

använt varorna för byggnad, ombyggnad, reparation, inredning eller utrustning av luftfartyg eller rymdfartyg eller av delar eller tillbehör lill sådant fartyg (fiygreslitution), eller

4.

återutförl varorna i oförändrat skick till annan i utlandet än producenten eller leverantören eller ombud för någon av dem (handelsrestitution).

Med tillverkning enligt första stycket 1 jämställs annan produktion av exportvara.

Regeringen får också meddela föreskrifter om atl restitution enligt första stycket 1-3 kan medges för varor som ålerutförts efter reparation, bearbet­ning, komplettering eller emballering och för varor som inte får avsedd användning.

En tullmyndighet kan medge restitution enligt första stycket för varor som förlullals för annan innehavare av restilutionslillstånd än den som använt varorna eller utfört exportvaran.

Restitution enligt 19 § för andra varor

20        § Regeringen får meddela föreskrifter om att restitution enligt 19 § kan

medges även om andra varor har använts eller ålerutförts än de för vilka

restitution begärs eller om det inte kan visas att de använda eller utförda

varorna har förlullals.

32

Särskild restitution och reducerad restitution

Prop. 1986/87:166

21        § Regeringen får meddela föreskrifter om all reslilulion av lull kan

medges för varor som ålerutförts utan atl ha använts eller efter an ha använts

bara i samband med provning eller under förhållanden som kan jämställas

med provning eller som kunnat medföra temporär tullfrihet (särskild

restitution).

Regeringen får meddela föreskrifter om att särskild restitution kan medges även om varorna har använts på annat sätt än som anges i första stycket.

22        § Regeringen får meddela föreskrifter om alt reslilulion av lull kan

medges med avdrag som beräknas med hänsyn till den tid varorna har funnits

i landet, om varorna har ålerutförts men 21 § första styckel inle är tillämpligt

(reducerad restitution).

Medgivande av restitutionstillsiåndm.m.

23        § Restitutionstillsiånd kan av tullmyndighet medges den som driver

rörelse. Varvsrestilulionstillsiånd kan medges även den som äger farlyg.

Flygrestitutionsiillslånd kan medges även den som äger luflfariyg eller

rymdfartyg eller utan att driva rörelse tillverkar sådant fartyg. Handelsresti-

tulionslillstånd kan medges även den som ulan all driva rörelse lagrar och

distribuerar varor.

Särskild restitution eller reducerad reslilulion får medges den för vars räkning varorna utförs.

Betalningsuppskov

24        § Generaltullslyrelsen kan medge alt den som har restilutionslillstånd

inte behöver betala tull för varor innan fråga om restitution har prövats.

Tidlbefrielse istället för tullrestitution

25        § Om förutsättningar finns för tullrestitution men tull inte har betalats,

kan en tullmyndighet som prövar ansökan om restitution medge lullbefrielse

i stället för restitution.

Regeringen får meddela föreskrifter om att en tullmyndighet i stället för restitution får medge tullbefrielse för varor som förlullas för alt användas för ändamål som medför räft lill tullrestilulion enligi 19 § första stycket.

Betalning av tull i vissa fall

26        § Regeringen får meddela föreskrifter om all lull skall belalas för sådana

varor för vilka lullbefrielse har medgetts enligi föreskrifier som har

meddelals med stöd av 25 § andra slyckel, om varorna inle kommit alt

användas för ändamål som medför rätt till tullrestitution.

Regeringen får också meddela föreskrifter om att tull skall betalas för

varor, om varvsrestilution eller flygrestituiion har medgetts för varorna eller

33

om tullbefrielse har medgetts i stället för sådan restitution och dessa därefter

3 Riksdagen 1986/87. 1 samt. Nr 166

har förts från fartyg, ponton, mudderverk, borr- eller bostadsplattform,      Prop. 1986/87:166 luftfartyg eller rymdfartyg eller har överlåtits eller tagits i anspråk för ändamål som inle medför rätt till sådan restitution.

Beräkning av tullrestitution m.m.

27        § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, generaltullstyrel­

sen får meddela föreskrifter om all industri-, varvs-, flyg- och handelsrestitu­

tion får beräknas enligt schablon.

Regeringen får meddela föreskrifter om den tid inom vilken förutsättning­ar för reslilulion skall vara uppfyllda och om del lägsta belopp med vilket restitution får medges.

Åtgärder som vid tullrestitution jämställs med utförsel

28        § Med utförsel jämställs

1.   vid tullrestilulion i allmänhet, atl varorna läggs upp i frihamn eller, i den

mån regeringen föreskriver del, läggs upp på tullager,

2.   vid industri- och handelsrestitution, att varorna levereras lill någon som

medgells tullbefrielse enligt föreskrift som har meddelats med stöd av 25 §

andra stycket, alt varorna tas ombord som proviant eller förnödenhetsartik­

lar på fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik eller tas in i exportbulik eller, såvitt

avser personbil och motorcykel, att fordonet införs i exporlvagnsförteck-

ning,

3.    vid särskild och reducerad restitution, att varorna förstörs under

kontroll av en myndighet eller någon annan som en tullmyndighet god­

känner,

4.   vid särskild restitufion, i den mån regeringen föreskriver det, att varorna

levereras till någon som har räll lill tullfrihet enligt 6 §.

Beräkning av tullrestitution och betalning av tull beträffande vissa varor

29        § Regeringen får meddela föreskrifter om beräkning av tullrestitution

och om betalning av lull beträffande sådana varor som har lagts upp i

frihamn, lagts upp på tullager eller införts i exportvagnsförteckning och som

ulan samband med utförsel förs från frihamnen eller tas ul från tullagret eller

ulan föregående utförsel förlullas efier alt ha införts i exportvagnsförteck-

ningen.

Tullnedsättning på grund av skada

30        § Tull som skall beräknas efter annan grund än värde får nedsättas för en

vara, som är skadad på annat sätt än genom förskämning när den anmäls till

förtullning eller, om varan tas om hand med stöd av tillstånd enligt 8 § första

stycket lullagen (1987:000), när den anmäls till hemtagning. Nedsältningen

skall motsvara den minskning av varans värde som skadan har medfört.

Värdet av varan i oskadat skick och i skadat skick beräknas enligt föreskrifter

som har meddelats med stöd av 4 § andra stycket tulltaxelagen (1987:000).

'

Tullbefrielse m.m. på grund av synnerliga skäl

Prop. 1986/87:166

31 § Om det finns synnerliga skäl, får regeringen eller, efter regeringens bestämmande, generaltullslyrelsen i enskilda fall besluta om tullbefrielse, tullnedsättning eller återbetalning hell eller delvis av lull.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs.

35

5 Förslag till

Prop. 1986/87:166

Lag om upphävande av viss tullagstiftning

Härigenom föreskrivs att följande författningar skall upphöra att gälla den dag regeringen bestämmer, nämligen

1.

förordningen (1966:394) om rätt för resande m.fl. att införa varor tull-och skattefritt,

2.

tullagen (1973:670),

3.

tullförordningen (1973:979),

4.

lagen (1973:981) om frihet från skatt och andra införselavgifter,

5.

lagen (1977:795) med tulltaxa.

36

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 maj 1987

Närvarande: statsministern Carisson, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], S.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsråden[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ny tullagstiftning m.m.

Statsråden[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] anmäler sina förslag. Anförandena och förslagen redovisas i underprotokollen för finans- och utrikesdeparte-mente.n.

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som han och statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] lagt fram.

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandenas hemställan.

Regeringen beslutar att de förslag som redovisas i underprotokollen skall bifogas propositionen som bilagorna 1 och 2.

Prop. 1986/87:166

37

Bilaga I     Prop. 1986/87:166

FINANSDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 maj 1987

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om ny tullagstiftning m.m.

1 Inledning

De nuvarande centrala författningarna på tullområdet, tullagen (1973:670) och tullförordningen (1973:979), trädde i kraft den 1 januari 1974 som elt resultat av en allmän översyn av tullagstiftningen. Förslaget till tullag behandlades i prop. 1972:110, SkU 61, rskr. 296 och förslaget fill lullförord-ning i prop. 1973:187, SkU 69, rskr. 358.

Tullagen innehåller regler om förfarandet vid in- och utförsel av varor. I lagen ges föreskrifter om bl.a. förtullning, tulldeklaration, tulltaxering och uppbörd av tullar samt andra skaller och avgifier som tas ut på grund av införsel av varor. I lagen finns också bestämmelser om tullverkels kontroll­verksamhet, om sanktioner och om förfarandet vid överklagande. I tullstad­gan (1973:671) ges tillämpningsföreskrifter.

Tullförordningen innehåller regler om uttagande av tull, om tullfrihet och tullrestitution m.m. Tillämpningsföreskrifter lill tullförordningen finns i tullkungörelsen (1973:1014).

Lagen (1977:975) med tulltaxa anger de tullar som skall tas ut vid införsel av varor.

Vid införsel betalas förutom tullar även skatter och avgifter till tullverket. Detta gäller exempelvis mervärdeskatt, olika punktskatter och prisregle-ringsavgifter på jordbrukets och fiskets områden. Uppbörden sker i enlighet med föreskrifier i de olika skatte- och avgiftsförfattningarna. Enligt lagen (1973:981) om frihet från införselavgift kan regeringen förordna att skatt och annan införselavgifi inte skall las ut för varor som förtullas under sådana omständigheter som för tullpliktiga varor medför lullfrihet enligt vissa paragrafer i lullförordningen.

Tullverket kontrollerar också att import- och exportbeslämmelser efter­levs. Sådana föreskrifter finns både i lagar och i författningar som beslutats av regeringen eller någon myndighel.

År 1982 tillkallades en beredningsgrupp [ledamöter; f.d. departementsrå­

det Nils Börje Leuf, ordförande, byråchefen Arne Rundlöf, numera

överdirektören Karl-Evert[REDACTED_EFTERNAMN] (den 1 maj 1982 - den 14 mars 1983),

numera näringsfrihelsombudsmannens ställförelrädare Staffan[REDACTED_EFTERNAMN] Prop. 1986/87:166 (den 1 maj 1982 - den 31 januari 1983), numera t.f. departementsrådets Pernilla[REDACTED_EFTERNAMN], numera rättschefen Leif Lindstam (båda fr.o.m. den 1 februari 1983) och tulldirektören Bengt Nyrén (fr.o.m. den 15 mars 1983)] med uppdrag alt göra en översyn av tullagstiftningen. Enligt direktiven (Dir. 1982:19) skulle översynen syfta till aU vinna en förenklad och mer enhetlig ordning samt en ordning som uppfyller regeringsformens krav i fråga om bl.a. normgivningskompetens och delegering. En utgångspunkt för översy­nen skulle också vara att föreslå sådana ändringar som mot bakgrund av erfarenheterna av den nuvarande tullagstiftningen visat sig vara påkallade. En fråga som beredningsgruppen också borde överväga var möjligheten alt delegera normgivningsmakten beträffande tullar från riksdagen till regering­en och vidare till tullverket.

Beredningsgruppen överlämnade i oktober 1985 betänkandet (Ds UD 1985:4 och 5) Översyn av tullagstiftningen. Betänkandet har remissbehand­lats.

Till protokollet i detta ärende bör fogas dels en sammanfattning av beredningsgruppens betänkande med lagförslag, underbilaga 1.1, dels en förteckning över remissinstanserna underbilaga 1.2. En sammanställning av remissyttrandena har upprättats inom utrikesdepartementets handelsavdel­ning och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Dnr 1684/85 och 177/87).

Regeringen beslutade den 26 februari 1987 att inhämta lagrådets yttrande över förslag till ny tullag, förslag till lag om frihet från skatt eller avgifl vid införsel, förslag till ändring i varusmugglingslagen och förslag fill lag om tullfrihet m.m. De till lagrådet remitterade lagförslagen bör fogas fill protokollet som underbilaga 1.3. Lagrådets yttrande över förslagen bör fogas till protokollet som underbilaga 1.4.

Jag skall i det följande uppehålla mig vid förslagen till tullag, lag om frihet från skatt eller avgift vid införsel och lag om ändring i varusmugglingslagen. Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] kommer sedan att behandla förslaget till lag om tullfrihet m.m.

Jag ansluter mig i allt väsentligt till vad lagrådet har anfört i fråga om de lagar som avser finansdepartementets verksamhetsområde och skall närmare behandla detta i anslutning till alt jag kommenterar respektive paragrafer.

Utöver de ändringar som är föranledda av lagrådets yttrande har vissa justeringar av redaktionell art gjorts i förhållande till de lagförslag som remitterats till lagrådet.

2 Allmän motivering 

2.1 Tullagen

2.1.1 Reformbehov

Genom den nuvarande tullagen reformerades tullförfarandet väsentligt. En ordning för omedelbart frigörande av gods utan föregående förtullning (del s.k. hemtagningssystemet) infördes liksom ett system med privat godsvård. Vidare innebar det nya förfarandet atl det tidigare officialtaxeringssystemet ersattes med taxering på grundval av deklarationer, .som lämnas av de som är tullskyldiga.

Som jag nyss nämnt har beredningsgruppen gjort en teknisk översyn av Prop. 1986/87:166 tullagstiftningen i syfte all få en förenklad och mer enhetlig ordning samt en ordning som uppfyller regeringsformens krav i fråga om bl.a. normgivnings­kompetens och delegering. En utgångspunkt för översynen har också varit att föreslå sådana ändringar som mot bakgrund av erfarenheter av den nuvarande tullagstiftningen visat sig vara påkallade.

Jag skall i del följande först uppehålla mig vid förslaget till ny tullag.

Beredningsgruppen har vid sin översyn ansett alt grunddragen i den nuvarande tullproceduren bör behållas i stort sett oförändrade. Jag syftar på deklarationsförfarandet, hemlagningssyslemet och systemet med privat godsvård. Tillämpningen har enligt beredningsgruppen inte gett anledning till några mera grundläggande ändringar i dessa avseenden. De ändringar som gruppen föreslår kan alltså sägas ligga inom ramen för den nuvarande tullproceduren.

Åtskilliga remissinstanser framhåller atl del är angelägel att den nuvaran­de tullagstiftningen förenklas och görs mer enhetlig. Från dessa utgångs­punkter är också flertalet positiva till beredningsgruppens förslag eller lämnar det ulan erinran.

Några remissinstanser, däribland hovrätten över Skåne och Blekinge, kammarrätten i Stockholm, riksskatteverket (RSV) samt Sveriges Industriför­bund och Sveriges Spediiörförbund, anser all förslaget till lullag inte leder lill förenklingar eller, i vart fall, all förenklingarna inte är tillräckligt långtgå­ende.

Hovrätten över Skåne och Blekinge liksom kammarrätten i Stockholm ifrågasätter om inte lagstiftningen skulle vinna i överskådlighet och klarhet på att tullagen och den lag som enligt förslaget i propositionen benämns lagen om tullfrihet m. m. slogs ihop lill en enda lag. Samma refleklion gör justitiekanslern. Kammarrällen avslyrker lagsliflning på grundval av det remitterade förslaget mot bakgrund av bl.a. att det är alltför svåröverskådligt' och att förfarandereglerna i fråga om tullar och införselskatter inle anpassats mera fill bestämmelserna i lagen (1983:151) om punktskatter och prisregle­ringsavgifter.

För egen del vill jag framhålla följande. Regelsystemet på tullområdet är omfattande och delvis svårgenomträngligt. Bestämmelsernas mångfald är en konsekvens av de mångskiftande förhållanden som skall regleras. Del är mot denna bakgrund angelägel all regleringen är så överskådlig som möjligt och att de möjligheter till förenklingar som finns tas till vara.

Beredningsgruppens förslag innebär enligt min mening många och klara förbättringar i förhållande till den nuvarande ordningen. Jag delar uppfatt­ningen att det inte nu finns anledning aft ändra grunddragen i tullproceduren. Däremot vill jag inte utesluta alt sådana ändringar kan bli aktuella om några år. Jag syftar här på sådana förändringar som kan bli nödvändiga till följd av att informationsöverföringen mellan de lullskyldiga och tullverket liksom tullproceduren i stort datoriseras.

Regeringen beslutade i juni månad 1986 all fillkalla en särskild utredare med uppdrag atl ta fram förslag för ADB-baserade rutiner i dataulväxlingen mellan tullverket och näringslivel i samband med import och export av gods samt atl ta fram förslag till etl internt ADB-system för tullverket med hänsyn

40

tagen till kraven på klarering och kontroll. Utredningen skall lämna en första rapport i slutet av våren 1987.

Enligt vad jag har erfarit finns del anledning räkna med att en datoriserad tullprocedur skall kunna tas i bruk i början av 1990-talet.

I och för sig kan det finnas anledning att ifrägasäfta lämpligheten i att nu införa en ny tullag, som kanske redan om några år måste ändras. Jag anser emellertid att övervägande skäl talar för alt inte uppskjuta lagstiftningen. Många av de ändringsförslag beredningsgruppen lägger fram leder lill uppenbara förbättringar. De gör lagstiftningen klarare och enhetligare, och det är enligt min mening väsentligt att dessa ändringar kan träda i kraft utan dröjsmål. Del är vidare så all de ändringar som föreslås av beredningsgrup­pen inte omfattar själva proceduren. En lagstiftning på grundval av beredningsgruppens förslag leder därmed inle lill någon nyordning som kanske inom kort måsle ändras lill följd av daloriseringsprocessen. I sak bör alliså de ändringar jag nu avser atl föreslå kunna genomföras oberoende av aU elt daloriseral system senare kan komma atl införas.

Jag avser att i det följande lämna allmänna synpunkter på vissa förhållan­den som regleras i tullagen. När det gäller de närmare kommentarerna till författningsförslagen får jag hänvisa till specialmoliveringen, som följer under ett senare avsnitt.

Innan jag går in på dessa frågor skall jag något kommentera den kritik som några remissinstanser riktat mot beredningsgruppens förslag att behålla de centrala bestämmelserna på tullområdet i två skilda lagar i slället för atl sammanföra reglerna i en enda lag.

Jag medger att del kan ge inlryck av en bättre överskådlighei om de centrala lagreglerna finns samlade i en och samma lag. Någon verklig eller total överskådlighet skulle dock inte åstadkommas, eftersom tillämpningen av tullbestämmelserna kräver atl man sätter sig in i åtskilliga andra författningsbestämmelser än de nu nämnda, bl.a. reglerna i de olika punktskattelagarna. Jag anser därför att man på tullområdet lämpligen kan följa samma princip som gäller på punklskalteområdel, dvs. ha en central förfarandelag, tuliagen, och därutöver i särskilda lagar ha bestämmelser om dels i vilka fall tullar, andra skatter och avgifier skall utgå och om pålagornas storlek, dels om olika slag av tullfrihet m.m.

Jag förordar alltså i detta avseende ingen ändring i den nuvarande ordningen.

Prop. 1986/87:166

2.1.2 Hemtagningsförfarandet och systemet med privat godsvård

Mitt förslag: Hemtagningsförfarandet och systemet med privat gods­vård behålls i princip oförändrat.

Beredningsgruppens förslag: Överensstämmer med milt när det gäller lagregleringen. I fråga om tillämpningen av bestämmelsen om tullupplagsin-nehavares och frihamnsinnehavares rätt alt utföra tullmyndighets kontroll vid utlämning av hemtaget gods förordar gruppen en begränsning av befogenheterna när upplagsinnehavaren är ombud för hemlagaren.

41

Remissinstanserna: Vissa remissinstanser, däribland generaltullslyrelsen och      Prop. 1986/87:166 några näringslivsorganisationer, är kritiska till den av beredningsgruppen förordade lösningen, när del gäller tullupplags- och frihamnsinnehavares befogenheter att  utföra tullmyndigheternas  kontroll.   I  övrigt  tillstyrks beredningsgruppens överväganden eller lämnas de utan erinran.

Bakgrunden till och skälen för min förslag: Enligt 3 § andra stycket tullagen kan den som bedriver importverksamhet få medgivande av en tullmyndighet att ta hand om och i övrigt förfoga över varor som inte är förtullade. Ett sådani medgivande kallas hemlagningslillslånd och en importör som har fått ett sådant tillstånd kallas hemlagare. En hemtagare skall inom viss lid, 11-17 dagar efter införseln, lämna tulldeklaration med de uppgifter som behövs för förtullningen av de införda varorna.

Beträffande varor som är underkastade särskilda införselvillkor gäller särskilda begränsningar i förfoganderätten lill dess villkoren är uppfyllda, se lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m.

Särskilda bestämmelser finns även i fråga om hemlagning av licensbelagda textilvaror. 1 dessa fall är hemtagningsrätten beroende av all hemlagaren lämnar tullmyndigheten uppgift om importlicensnummer och var licensen förvaras.

Också när del gäller samlastningsgods, dvs. gods som fraktas med ett och samma transportmedel men är avsett för olika mottagare i landet, finns särskilda bestämmelser. Sådant gods skall i princip redovisas på tullupplag, innan det får lämnas ut.

Ca. tre fjärdedelar av importen sker inom ramen för hemtagningssys­temet.

Erfarenheterna av hemlagningssyslemet visar att det är rationellt och arbetsbesparande från tullverkels synpunkt samtidigt som det på etl smidigt sätt ger importörerna möjlighet att förfoga över varorna.

Som jag redan nämnt har beredningsgruppen föreslagit att hemtagnings­systemet behålls i stort sett oförändrat. Samtliga remissinstanser instämmer i eller lämnar detta ställningstagande utan erinran.

Del är också min uppfattning atl det f.n. inte finns anledning att göra några sakliga ändringar i hemtagningsförfarandet. Däremot kan del, som jag nämnt inledningsvis, bli aktuellt med sådana ändringar i samband med att tullproceduren datoriseras. Detta kan komma att ske redan om några år. Även av den anledningen anser jag det vara av värde att del nuvarande systemet inte ändras i det här skedet, dvs. innan del står klart hur de regler som styr proceduren skall vara utformade.

En fråga som beredningsgruppen berört och som jag vill ta upp i det här

sammanhanget rör lullupplagsinnehavares rätt enligt 3 § tredje stycket

tullagen alt ulföra tullmyndigheternas kontroll, när en hemtagare skall ta

hand om gods som ligger på upplaget. Beredningsgruppen framhåller att det

framstår som anmärkningsvärt alt tullupplagsinnehavaren skall kunna

besluta om atl på lullmyndighetens vägnar lämna ul gods enligt en

hemtagningsanmälan som upplagsföretaget lämnal som ombud för hemla­

garen.

42

Beredningsgruppen föreslår all tullmyndigheterna skall begränsa tullupp-

lagsinnehavarnas befogenheter, så att det inte förekommer att en innehavare beslutar om utlämning av gods som han själv anmält till hemlagning som ombud för hemtagare.

Några remissinstanser, Svenska Handelskammarförbundel, Sveriges Gros­sistförbund, Sveriges Industriförbund och Sveriges Spediiörförbund är kritis­ka till beredningsgruppens förslag. De anför, atl en sådan ordning som föreslagils skulle leda till stora kostnadsökningar för såväl speditörerna och importörerna som tullverket, atl det inte påvisats eller ens påståtts förekom­ma några oegentligheter i sammanhanget samt att eventuella överträdelser bör kunna stävjas av att tullmyndigheterna har möjlighet atl dra in upplagstillslåndel.

Generaltullstyrelsen inslämmer i de betänkligheter som beredningsgrup­pen anför mot den nuvarande ordningen men ifrågasätter om riskerna för orikliga ullämningsbeslul minskar med den av beredningsgruppen förordade lösningen. Problemen bottnar enligt generaltullslyrelsen i första hand i atl godslislor och andra lasiförteckningar är bristfälliga.

Jag delar uppfattningen alt del finns anledning till betänkligheter mol en ordning som innebär att en tullupplagsinnehavare utför myndighetskontroll av de uppgifter han själv har lämnat. Upplagshavaren befinner sig i dessa fall i något av en jävssituation. Samtidigt inser jag att huvuddelen av upplags-verksamheten bedrivs på del här sättet och alt en ändring i rutinerna i enlighet med beredningsgruppens förslag skulle få vittgående konsekvenser. Såsom näringslivsrepresentanterna framhåller har det inte påvisats något missbruk av befogenheterna, något som för övrigt bör kunna konstateras utan större problem. Tullmyndigheterna torde också ha ett sakiionsmedel i möjligheten att dra in upplagstillståndet.

Mot den här bakgrunden vill jag inte föreslå någon ändring i lagstiftningen. Däremot anser jag det angelägel att tullmyndigheterna och näringslivet gemensamt försöker finna sådana rutiner för verksamheten all myndighets­kontrollen ges en adekvat innebörd.

Prop. 1986/87:166

2.1.3 Tulldeklaration

Mitt förslag: Deklarationsförfarandel behålls. Deklarationsskyldighe­ten utformas enligt samma principer som gäller för skalle- och avgiftsområdet i övrigt.

Beredningsgruppens förslag: Del avviker från milt så till vida att de tullskyldiga enligt gruppen bör åläggas skyldighet atl i efterhand undersöka riktigheten i lämnade deklarationer genom atl jämföra deklarationsuppgif­terna med de mottagna varorna samt att utan dröjsmål anmäla oriktigheter till tullmyndigheterna, det senare vid äventyr av straff.

Remissinstanserna: De flesta lämnar beredningsgruppens förslag utan erin­ran. Ell liolal remissinstanser är kritiska. Av dessa förordar riksåklagaren, RSV, länsstyrelsen i Värmlands län, Sveriges Advokatsamfund och SAS en ordning som mera överensstämmer med mitt förslag, medan statens jord-

43

bruksnämnd och ett antal näringslivsorganisationer avstyrker att det införs      Prop. 1986/87:166 särskilda bestämmelser om granskningsskyldighet.

Bakgrunden lill mitt förstag: En utgångspunkt för den tullprocedur som

infördes 1974 var att de uppgifier, som behövs för att tullverket skall kunna

fastställa de tullar, andra skatter och avgifter som skall belalas på grund av

införsel, skulle lämnas i form av en deklaration.

När en vara anges lill förtullning skall alltså lämnas en tulldeklaration till

lednig för förtullningen (7 § första styckel den nuvarande tullagen). Deklara­tionen skall lämnas av den som är tullskyldig för varan. Tullskyldig är den

som har all betala tull, annan skalt eller införselavgift för varan.  En

deklaration får också lämnas genom ombud, som har godkänts av general­tullstyrelsen (7 § andra styckel den nuvarande lullagen). Om en deklaration

som har lämnats genom ombud innehåller oriktig uppgift, som kan föranleda

att lull, annan skatt eller införselavgifi undandras slalsverkel eller alt en vara

införs i strid mol förbud, åligger det den lullskyldige all rätta uppgiften inom

viss tid (tre veckor) från den dag, då deklarationen lämnades.

Beredningsgruppen anför atl erfarenheterna av deklarationsförfarandel i stort sett är goda. Ett problem är dock enligt gruppen, att många deklaratio­ner innehåller slarvfel och har andra onödiga brister, som måsle rättas till av den granskande tullpersonalen. Detla tar enligt gruppens mening onödiga resurser i anspråk, resurser som annars i större utsträckning kunde användas till den fysiska godskontrollen och till fördjupade efterkontroller i form av revisionsbesök hos importörer och spedilörer.

I syfte att reducera antalet oriktiga eller ofullständiga deklarationer föreslår beredningsgruppen atl de lullskyldiga åläggs att inom viss tid undersöka riktigheten i deklarationer som har lämnats till tullmyndigheterna genom att jämföra deklarationsuppgifterna med de mottagna varorna och handlingar avseende varorna. Vidare föreslår gruppen en ändring i rättelse-skyldigheten såtillvida, atl rättelse skall göras utan dröjsmål.

De flesta remissinstanserna lämnar beredningsgruppens förslag om gransknings- och rättelseskyldighet ulan erinran. Ell tiotal remissinstanser är kritiska till förslaget. Av dessa förordar ungefär hälften en ordning i enlighet med vad som föreslås i etl särskilt yttrande till betänkandet (Ds UD 1985:4 s. 236 ff.). Enligt denna ordning skulle inte föreligga någon lagsladgad skyldighet för den tullskyldige alt i efterhand granska riktigheten i lämnade deklarationer och inte heller något straffsanklionerat åläggande atl anmäla orikligheter till tullmyndigheterna. Förslaget grundar sig på alt deklaratio­nerna är lämnade av den lullskyldige eller dennes ombud med en försäkran alt deklarationsuppgifterna är rikliga och fullständiga och alt oriktigheter och ofullständigheter bedöms enligt reglerna om straff och andra sanktioner. Efter mönster från skattebrottslagen (1971:69) föreslås i detta avseende att det i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling (varusmugglingslagen) införs en bestämmelse om frivillig rälielse av innebörd, att ansvar för brotl rörande undandragen tull, annan skatl eller införselavgift inte inträder för den som frivilligt vidtar åtgärd som leder till all pålagorna påförs eller tillgodoräknas med rätt belopp.

I yttrandet pekas vidare på de problem som kan föreligga vid direklförtull-

44

ning, dvs. förtullning som inte föregåtts av hemtagning, när del gäller alt     Prop. 1986/87:166

lämna riktiga uppgifier. Svårighelerna bottnar i all del deklarationsunderlag

som finns i dessa fall i form av fakturor m.m. inte sällan är bristfälligt. Detta

borde enligt vad som anförs i yttrandet beaktas i lagstiftningen på så sätt, atl

deklarationer  som   lämnas  vid  direktförlullning  är preliminära.   Dessa

deklarationer skulle sedan bli bindande för den tullskyldige med de tillägg

och ändringar som den tullskyldige anmält under en viss frist, två veckor, från

det deklarationen lämnades.

De remissinstanser som förordar en ordning i enlighet med vad som anförs i det särskilda yttrandet är riksåklagaren, RSV, länsstyrelsen i Jämtlands län, Sveriges Advokatsamfund och SAS.

Övriga remissinstanser som motsätter sig beredningsgruppens förslag om granskningsskyldighel är statens jordbruksnämnd. Svenska Handelskammar­förbundel, Sveriges Grossistförbund, Sveriges Industriförbund, Sveriges Spediiörförbund och Förelagens Uppgijislämnardelegaiion. Kritiken grundar sig på atl en granskningsskyldighet i enlighet med förslaget inle är möjlig alt fullgöra inom ramen för de distributionssystem som tillämpas inom näringsli­vet. Dessa syslem bygger i stor utsträckning på atl gods anmäls till hemtagning vid den gränsövergång eller på del lullupplag som är lämpligast i varje särskilt fall, varefter godset direkt distribueras till mottagaren, alltså utan all del dessförinnan lagts upp i den lullskyldiges lager. En skyldighet att granska deklarationernas riklighet genom att jämföra deklarationsuppgifter­na med de mottagna varorna och handlingar rörande varorna skulle innebära att direktleveranser fortsättningsvis inte kan förekomma, vilket i sin lur skulle leda lill oacceptabla kostnadsökningar för såväl transportsektorn som näringslivet i övrigt.

Vidare anförs att en sådan lagreglerad särskild granskningsskyldighel beträffande deklarationsuppgifterna skapar elt svåröverskådligt regelsystem utan att ge vinster i form av förbättringar i deklarationskvalileten.

Vrån generaltullslyrelsens sida uttalas kritik mot den ordning som förordas i det särskilda yttrandet. Kritiken baseras på atl en utvidgad användning av preliminära deklarationer inte är önskvärd. Det skulle ge ökade handlägg-ningskoslnader och kan befaras leda till att mindre noggrannhet ägnades åt deklarationsarbetet.

Skälen för milt förslag: Deklarationsförfarandet är en av grundstenarna i vår tullprocedur. Det är elt ändamålsenligt sätt att få fram de uppgifter som behövs vid förtullning under förulsättning att deklarationerna inte är behäftade med sådana felaktigheter och andra brister att underiagel för taxeringsbesluten blir undermåligt. Orikligheter och ofullständigheler i deklarationerna innebär också atl resurser måste avsättas av tullverket för att korrigera dessa brister. Del är alltså viktigt alt deklarationerna är så riktiga och fullständiga som möjligt.

Jag delar beredningsgruppens uppfattning atl erfarenheterna av deklara­

tionsförfarandel i stort sett är goda. Förbättringar bör dock ske vad gäller

kvaliteten på deklarationerna. Undersökningar som har gjorts, bl.a. i

Brottsförebyggande Rådet (BRÅ:s) regi, visar att en stor andel av tulldekla­

rationerna innehåller fel och brister. Oriktigheterna gäller uppgifter som är

viktiga för att rätt kunna fastställa tullar, andra skatter och avgifter. De gäller

45

också uppgifier som är väsentliga av andra skäl, för bedömning av om en vara      Prop. 1986/87:166 får föras in i landet eller inte, för statislikändamål m.m. Felen är ofta av sådan art atl det framgår att deklarationsarbelel inte ägnats tillbörlig omsorg och noggrannhet.

De sanklionsmöjligheter som finns mot oriktiga eller ofullständiga tulldek­larationer utgörs av bestraffning enligt varusmugglingslagen eller enligt slraffbestämmelerna i tullagen eller lullsladgan. För att påföljd skall dömas ut krävs uppsåt eller oaktsamhet av den som ansvarar för uppgifterna. Sedan den 1 april 1986 kan också den som lämnar orikliga eller ofullsländiga uppgifter, som har avseende på tull-, skalle- eller avgiflsbeslutet, påföras en administrativ sanklionsavgift, tulltillägg. Syftet med tulltillägget är att komma till rätta med sådana orikligheter i deklarationerna, som kan medföra undandragande av pålagor och som inle beivras i straffrätlslig ordning. Det är min förhoppning att införandet av sanktionsavgiften skall ge en förbättrad deklarationsslandard överlag.

När det gäller den lagtekniska utformningen av deklarationsskyldigheten anser jag alt den bör följa samma principer som gäller för skatteområdet i övrigt. Den som lämnar en deklaration intygar att uppgifterna i deklaratio­nen är fullständiga och riktiga. En deklaration innebär en förklaring under straffansvar om atl något förhåller sig på ett visst sätl. För att kunna fullgöra deklarationsskyldigheten krävs naturligtvis atl deklaranten har ett tillfreds­ställande underlag. En oriktighet i deklarationen kan som jag nyss har nämnt förutom straff föranleda alt tulltillägg påförs.

Det gäller alltså för deklaranten att i den utsträckning det är möjligt förvissa sig om att de uppgifter han lämnar är fullständiga och riktiga.

Att såsom beredningsgruppen föreslår ålägga den som har lämnat en deklaration, och därigenom har förklarat sig ha lämnat fullständiga och riktiga uppgifter, skyldighet att i efterhand granska deklarationen och anmäla felaktigheter i denna, eventuellt vid äventyr av straff även i detta avseende, anser jag vara principiellt tveksamt.

Syftet med en sådan ordning skulle vara att säkerställa atl de riktiga uppgifterna verkligen kommer tullmyndigheterna tillhanda. Jag anser emel­lertid all en deklarationsskyldighet enligt sedvanligt mönster bör ge en fullgod garanti för att riktiga och fullständiga uppgifter lämnas. I överens­stämmelse med vad som anförs i del särskilda yttrandet bör dock enligt min meningen bestämmelse tas in i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling av innebörd all ansvar för brolt rörande undandragen tull, annan skalt eller införselavgift inte inträder för den som frivilligt vidtar åtgärder som leder till alt pålagorna kan påföras eller tillgodoräknas med rätt belopp. En sådan bestämmelse finns redan vad gäller lulllillägget.

Eftersom deklaranten intygar att uppgifterna i en deklaration är riktiga och fullständiga och felaktigheter kan beivras administrativt eller judicielll ligger det med en sådan ordning som jag nu har beskrivit i deklarantens och den tullskyldiges eget intresse att så snart som möjligt anmäla felaktigheter till tullmyndigheten.

Detta innebär att den lullskyldige för all undgå risken av att drabbas av sanktioner måste förvissa sig om att tullmyndigheterna får ett riktigt underlag för taxeringarna. Om det efter det alt en deklaration lämnats skulle visa sig

46

att del som deklarerats inle överensstämmer med det som införts till landet måste den tullskyldige för att undgå risken för sanktioner på eget initiativ och så snart som möjligt anmäla det rätta förhållandel för tullmyndigheten. I praktiken innebär detta alt den lullskyldige i samlliga fall där del finns någon risk, p.g.a. brådska, slarv eller andra omsländigheter vid deklarationens upprättande, för atl fel eller ofullständigheter skulle föreligga snarast möjligt bör kontrollera uppgifterna i deklarationen och rätta eventuella orikligheter. Den som exempelvis lämnar en deklaration utan atl ha kontrollerat del gods som deklarafionen avser kan inte anses ha haft tillräckligt tillföriilligl underiag för alt kunna intyga uppgifternas riklighet och därigenom fullgöra deklarafionsskyldigheien på ett riktigt säll.

De här principerna bör enligt min mening gälla även vid direktförtullning. Jag är medveten om alt det i vissa fall vid direktförtullning inte finns sådant underiag alt säkra uppgifter kan lämnas. I dessa fall bör ges möjlighet all lämna preliminära deklarationer. Det är inte min avsikt aft delta skall leda till en väsentlig ökning av antalet preliminära deklarationer utan möjligheten skall ges efter en prövning i varje särskilt fall, huruvida förutsättningar finns atl fullgöra deklarafionsskyldigheien på rikligt sätt.

Det förhållandet att en tulldeklaration lämnas genom ett ombud bör enligt min mening inte föranleda någon särreglering. Den tullskyldige är i fiskalt hänseende bunden av de uppgifter som lämnas genom ell av honom anlilal ombud. Han är också skyldig alt betala tulltillägg för fel i en sådan deklaration. Det slraffrälisliga ansvarel bedöms på vanligt säll mol bakgrund av den oaktsamhet eller det uppsåt som är all hänföra fill den lullskyldige resp. ombudet. Det ligger därför i den tullskyldiges eget intresse, dels att lämna ombudet sådana direktiv och upplysningar atl denne på rikligt sätl kan fylla i deklarationen, dels att så snart som möjligt kontrollera atl uppdraget blivit rätt ulfört. Några föreskrifier som rör förhållandel mellan huvudman­nen, den lullskyldige, och hans ombud anser jag inte att tullagen bör innehålla. Jag syftar exempelvis på bestämmelser om skyldighet för ombudet att sända en deklarationskopia lill huvudmannen, eller om åläggande för den tullskyldige att granska en deklaration som upprättats av ett ombud. Sådana bestämmelser är närmast att betrakta som ordningsföreskrifter av privat-rättslig natur och har knappast sin plats i en offentligrätlslig lagstifning, som reglerar principerna för de enskildas skyldigheter i förhållande till det allmänna, i del här sammanhanget representerat av tullmyndigheterna, i samband med handel och samfärdsel över gränserna.

Prop. 1986/87:166

2.1.4 Ombudsförfarandet

Mitt förslag: Möjligheten all använda ombud för att fullgöra tullfor­maliteterna behålls oförändrad.

Ombuden åläggs skyldighet alt hålla medel, som har tagils emol av de tullskyldiga för betalning av tullräkningar, avskilda från övriga tillgångar.

Beredningsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt.

47

Remissinstanserna: De flesta lämnar förslaget ulan erinran. Generahullsiyrel-      Prop. 1986/87:166 sen tillstyrker medan några näringslivsorganisaiioner avstyrker förslaget att ombud skall hålla mottagna medel för betalning av lullräkningar avskilda.

Bakgrunden till och skälen för miti förslag: Beredningsgruppen konstaterar att ombudsförfarandel har kommil all utnyttjas i belydligi slörre utsträck­ning än vad man räknade med när den nuvarande tullproceduren infördes. Detta ger enligt beredningsgruppen anledning till betänkligheter såtillvida atl de tullskyldiga förlorar kontakten med deklarationsverksamheten och därigenom får svårare atl leva upp till de krav som ställs på dem i egenskap av ansvariga för deklarationerna. Mol bakgrund härav har gruppen övervägt om inle den tullskyldige borde åläggas atl personligen underteckna tulldekla­rationerna men stannat för alt en sådan ändring inle är påkallad.

Generaltullslyrelsen instämmer i att del omfattande utnyttjandet av ombud är betänkligt från de synpunkter beredningsgruppen anfört. Samtidigt menar dock styrelsen att ett avskaffande eller en ändring av ombudsförfarandet skulle få slora återverkningar på hela tullsystemet, och att införandet av tulltilläggssanklionen kan länkas leda lill slörre engagemang från importö­rernas sida.

Jag delar den bedömning som görs av beredningsgruppen och generaltull­styrelsen och vill betona viklen av all de tullskyldiga lar aktiv del i uppgiftslämnandet lill tullmyndigheterna. Del är de tullskyldiga som har de bästa kunskaperna om varornas inköpspris och beskaffenhet saml om del faktiska innehållet i varusändningarna. Som jag framhållit i det föregående avsnittet är det också de som har det principiella ansvaret för alt deklaratio­nerna är riktiga och det bör därför ligga i de lullskyldigas eget intresse att aktivt försöka fullgöra uppgiftsskyldighelen.

Elt annat problem som beredningsgruppen tar upp i sammanhanget har sin grund i att ombud som åtagit sig betalningsskyldighet gentemot tullverket och betingat sig förskott av sina huvudmän i några fall saknat tillgångar att betala tullräkningarna med, när dessa förfallit lill betalning. Eftersom de tullskyldiga och ombuden i dessa fall anses solidariskt betalningsskyldiga har de tullskyldiga tvingats betala två gånger.

För att förebygga atl sådant inträffar föreslår beredningsgruppen att en bestämmelse tas in i tullagen, som föreskriver skyldighet för ombud atl hålla sådana medel avskilda som har tagits emol av de tullskyldiga för betalning av tullräkningar.

Generaltullslyrelsen tillstyrker ändringen.

Svenska Handelskammarförbundel, Sveriges Grossisiförbund, Sveriges Industriförbund, Sveriges Redareförening och Sveriges Spediiörförbund avstyrker förslaget.

Övriga remissinstanser lämnar förslaget utan erinran.

Den kritik som riktas mol förslaget går ul på alt något behov av ändring inte finns och all ett genomförande av förslaget skulle leda till praktiska svårigheter för ombuden.

Jag anser den föreslagna ändringen vara angelägen. Den klargör bl.a. att

den tullskyldige har separalionsräu i sitt ombuds konkurs för förskottsbetal­

ning som har gjorts till ombudet. Den trygghet och de fördelar i övrigl som

4g

delta ger de tullskyldiga bör enligt min mening väl uppväga del praktiska      Prop. 1986/87:166 merarbete som det innebär för ombuden.

2.1.5 Tullagstiftningen och datatekniken

Mia förslag: I avvaktan på införandet av en datoriserad tullprocedur ges generaltullslyrelsen möjlighet atl medge alt uppgifter som krävs i en tulldeklaration får lämnas i form av teleöverförda meddelanden eller enligt andra automatiska metoder eller i form av upptagning för automatisk databehandling.

Beredningsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Tillstyrker förslaget gör hovrätten över Skåne och Ble­kinge, statistiska centralbyrån, statskontoret, Handelsprocedurrådel SWEP-RO, Företagens Uppgiflslämnardelegation och SAS. Övriga remissinslanser lämnar förslaget utan erinran, förutom generaltullstyrelsen som avslyrker förslaget.

Bakgrunden till mitt förslag: Den moderna datatekniken har under senare år tagits i bruk i allt större omfattning. Tekniska och rättsliga problem har emellertid i viss mån begränsat tillämpningsområdet. När det gäller informa­tionsutbyte är det främst inom näringslivet som datorkommunikation vunnit insteg. För att lösa problemen med säkerhet och behörighet har olika internafionella organ sökt utforma standarder, som kan användas när elektroniskt överförda handelsdata ersätter uppgifter i traditionella pappers­dokument.

Också inom tullområdet har sedan flera år bedrivits internationellt arbete för atl möjliggöra uppgiftslämnande med användande av ADB-teknik och andra automatiska metoder. Sådant arbete har ägt rum i bl.a. internationella tullsamarbetsrådets (CCC) och FN:s ekonomiska kommission för Europa (ECE) regi. Flera rekommendationer har utfärdals i syfte all påskynda utvecklingen. Datoriseringsproblematiken bearbetas också i de handelspro-cedurråd, som förekommer i flera länder.

Långtgående planer för dokumentlös överföring av information mellan näringsliv och tullmyndigheter finns inom EG, det s.k. CD-projektel (Coordinated Development Project), som beräknas vara i drift år 1992.

Som ett led i förberedelserna för en datorkommunikation mellan närings­liv och tullmyndigheter i olika länder har inom EG liksom mellan EFTA-länderna samt mellan EG och EFTA-länderna överenskommits att etl enhetligt dokument för import, transit och export skall tas i bruk den 1 januari 1988. Detta förutsälter en begränsning och harmonisering av ländernas uppgiftskrav, samtidigt som det underlättar ell datoriserat infor­mationsutbyte mellan tullmyndigheter och näringsliv i de länder som omfattas av överenskommelsen.

1 flera länder finns redan möjligheter atl i större eller mindre utsträckning lämna uppgifter till tullmyndigheterna genom atl ulnytlja papperslösa informationsbärare. Även i vårt land medges detta i viss omfattning med stöd av 7 § första slyckel tullagen.

49

4 Riksdagen 1986/87.1 saml. Nr 166

Som jag har nämnt tidigare beslöt regeringen i juni månad 1986 all tillkalla en särskild utredare med uppdrag alt ta fram förslag till ADB-baserade rutiner i dataulväxlingen mellan tullverket och näringslivel saml till etl internt ADB-system för tullverket med hänsyn tagen till kraven på klarering och kontroll. I utredningsarbetet skall beaktas bl.a. datoriseringsulveckling-en inom näringslivet samt de internationella aspekter jag nyss har berört.

I avvaktan på att en datoriserad tullprocedur införs anser beredningsgrup­pen det vara lämpligt atl generaltullstyrelsen ges författningsenlig möjlighet alt medge att uppgifter som krävs i en tulldeklaration får lämnas med användande av dator eller på annat liknande sätl.

Generallullstyrelsen avslyrker en sådan ordning. Skälen synes vara dels att samtliga legala problem rörande ADB-kommunikation i det här avseendet inte är lösta, dels alt man betvivlar atl tullverket kommer att ha tillgång till erforderliga datorer under de närmaste åren.

Med de legala problemen åsyftas sannolikt att elt uppgiftslämnande med användande av ADB eller annat liknande medium inte kan bestyrkas med uppgiflslämnarens namnunderskrift, vilket skulle kunna ha betydelse för faslslällande av uppgiflslämnarens identitet och bundenhet vid uppgifterna.

Skälen för milt förslag: Jag är medveten om att de frågor som generaltull­styrelsen tar upp behöver belysas och övervägas ytterligare för att få en slutgiltig lösning. Under förulsättning att de datorsystem som skulle använ­das i de här sammanhangen uppfyller högt ställda krav i fråga om säkerhet och kontroll vad gäller uppgiftslämnandet och överföringen av uppgifterna ser jag dock inget principiellt hinder mol alt informationsöverföringen mellan näringslivel och tullverket sker med anspråkstagande av den nya tekniken. Jag anser det vara värdefullt att nu skapa författningsenlig möjlighet till sådan kommunikation. När denna i praktiken kan komma till stånd är beroende av datorulbyggnaden och säkerheten i systemen.

Prop. 1986/87:166

2.1.6 Kredittiderna vid import

Min bedömning: Den nuvarande ordningen behålls.

Beredningsgruppens bedömning: Överensstämmer med min.

Remissinstanserna: Samtliga remissinslanser tillstyrker eller lämnar utan erinran ställningstagandet att det inte görs någon ändring i det nuvarande betalningssystemet. Riksrevisionsverkel framhåller dock att betalningsfris­terna bör kunna förkortas inom ramen för det nuvarande betalningssys­temet.

Bakgrunden tdl min bedömning: I direktiven för översyn av lulllagsliflningen uppdrogs ål beredningsguppen all undersöka om bestämmelserna om krediter för betalning av tullar, andra skaller och avgifter behöver ändras. Bl.a. skulle belysas om det var lämpligt aft införa nya betalningsregler som innebär atl preliminära inbetalningar görs samtidigt som tulldeklarationerna lämnas. 1 sin redovisning av del nuvarande systemet konstaterar beredningsgrup-

50

pen att krediftiden är i genomsnitt för hemtagare 55 dagar och för övriga      Prop. 1986/87:166

kreditimportörer 38 dagar. Kredittiden utgörs av respit för hemtagare all

lämna lulldeklaralion (11-17 dagar), i genomsnitt 14 dagar, lidsålgång för

tulltaxering för hemtagare, 7 dagar, och för andra kredilimporlörer, 4 dagar,

tidsåtgång för dataregistrering och databearbetning hos generaltullstyrelsen

saml för produktion och distribution av tullräkningar 19 dagar, frist för

betalning av tullräkningar 15 dagar.

I sammanhanget erinras om alt frislen för betalning av tullräkningar år 1982 förkortades från 25 till 15 dagar samt all en förkortning av krediitiderna också åstadkommits genom all tullverket rationaliserat sitt uppbördssystem.

Enligt beredningsgruppens bedömning är del knappast möjligt atl ytterli­gare förkorta tiden för tullverkets handläggning av tulldeklarationerna (granskning, tulltaxering, produktion av lullräkningar. etc). Möjligen skulle ell ulvidgal dalorstöd inom tullverket kunna ge vissa ytterligare rationalise­ringsvinster.

När det gäller frågan om en inskränkning av betalningsfristen för tullräkningarna hänvisar gruppen till erfarenheterna av den ändring som genomfördes år 1982. Den avkortning som då gjordes har påtagligt ökat de administrativa problemen för både näringslivet och lullverkel. Svårighelerna gäller bl.a. förelagens betalningsrutiner. Betalning av lullräkningarna har i många fall måst läggas vid sidan av de övriga datorbaserade betalningsruti­nerna. Vidare har belalningsförseningarna ökat, vilket lett lill att ytterligare resurser måst tas i anspråk inom tullverket för handläggning av ärenden rörande betalningsövervakning, överklagande av restavgiftsdebitering etc.

En ytterligare förkortning av betalningsfristen skulle enligt berednings­gruppen sannolikt skapa sådana problem i praktiskt och administrativt hänseende att en ändring i enlighet härmed inle är att förorda.

Jag delar beredningsgruppens bedömningar i dessa avseenden.

När det sedan gäller frågan om det är lämpligt alt ersätta det nuvarande betalningssystemet med ell system som innebär att preliminära inbetalningar av tullar, andra skatter och avgifter sker samtidigt som tulldeklarationerna lämnas, skall jag först översiktligt beskriva den nuvarande ordningen.

Den grundläggande regeln är alt tullar, andra skatter och avgifier skall betalas innan varorna lämnas ut. Importörer som har regelbunden import har dock möjlighet att få kredit. Dessa kredilimporlörer, lill vilka hemtagarna hör, svarar för ca 99 % av tullverkets uppbörd. Ungefär tre fjärdedelar av uppbörden är hänföriig till hemlagarna.

En importör som inte har kredit, en s.k. kontantimporlör, betalar pålagorna vid varje importtillfälle. Varorna får disponeras först när betalning har skett till den lokala tullmyndigheten.

En kreditimportör får förfoga över varorna redan innan tullar, andra

skatter och avgifier har betalats. En kreditimportör som inte är hemlagare

måsle emellertid ha lämnal en imporlanmälan med tulldeklaration över

varorna och fått utlämningsmedgivande, innan han kan disponera över dem.

Med ledning av tulldeklarationen fastställer tullmyndigheten pålagorna för

varorna. Betalning sker lill lullverkels centralkassa enligt periodiska tullräk­

ningar, som utfärdas enligt ett ADB-baserat system hos generallullstyrelsen.

Tullräkningarna, som kan omfatta flera importtillfällen, skall som jag

51

tidigare nämnt betalas inom 15 dagar från det de utfärdades.

Prop. 1986/87:166

En kreditimportör som också är hemtagare får ta hand om och förfoga över varorna sedan han lämnat en hemtagningsanmälan. Han skall sedan inom viss tid, 11-17 dagar, lämna en importanmälan med tulldeklaration. Den lämnas till den lullanslall som har tillsyn över hemtagarens importverksam­het, kontrolltullanstallen, oavsett vid vilken tullanstalt hemtagningen skett. Kontrolltullanslalten fastställer tullarna, de övriga skatterna och avgifterna. Dessa betalas därefter till tullverkets centralkassa enligt periodiska lullräk­ningar helt i överensstämmelse med vad som gäller för andra kreditimpor­törer.

Bakgrunden till införande av ett nytt system med preliminär betalning av tullar, andra skatter och avgifter i samband med att tulldeklaration lämnas skulle vara att del innebär räntevinster för staten.

Beredningsgruppen har funnit atl elt system med preliminär inbetalning i samband med avlämnandet av tulldeklarationerna sannolikt leder till all belalningen måste ske skilt från deklaralionslämnandet. Till skillnad från vad som gäller vid uppbörden av mervärdeskatt som inte har samband med import, där deklarationer avges på baksidan av etl inbetalningskort, innehåller importanmälan med tulldeklarationen så många uppgifter att det inte är praktiskt möjligt all ha elt sådant förfarande. Vidare skall faktura bifogas tulldeklarationen. Importanmälan skall också uppvisas på tullupplag för godsredovisningar m.m.

Ett syslem med preliminära inbelalningar förutsätter enligt gruppen all betalningarna kan kopplas ihop med deklarationerna för kontroll av atl pålagorna har betalats. Vidare skulle det krävas ett avräkningsförfarande när tullsedel utfärdas och den slutliga avräkningen sker.

För kontantimportörerna skulle en övergång till preliminärinbetalning sannolikt inle innebära några påtagliga förändringar. När det gäller kreditim­portörer som inle är hemtagare skulle kreditmöjligheterna försvinna. För hemlagarna skulle kredittiden begränsas till alt avse fristen med att ge in tulldeklaration.

Enligt beredningsgruppen kan ett nytt syslem i enlighet med vad som beskrivits väntas leda till problem i bl.a. följande avseenden. Extra resurser kommer att behöva avdelas för betalningsregislreringen. Tullverkets system för central uppbörd samt för betalningsregistrering måste ändras, vilket innebär alt de rationaliseringsvinster som kunnat uppnås med det nuvarande systemet försvinner. Kostnader tillkommer för all uppräita ett nytt betal­ningssystem och för att ulföra nödvändiga avräkningsgöromål. Risken finns alt betalningskontrollen blir mindre effektiv, bl.a. på grund av att samma kreditimportör kan ha betalningar till flera olika tullmyndigheter och all avräkningsförfarandel försvårar konlrollen.

Vidare skulle, som jag fidigare har anfört, en förkortning av kredittiderna

sannolikt medföra administrativa och praktiska svårigheter även för närings­

livel. Det förhållandet att möjligheterna lill kreditimporl bortfaller för andra

än hemlagare kan vänlas leda lill särskilda problem vid varuimporten. Dessa

omständigheler kan tvinga fram all en särskild betalningsfrist måsle beviljas

efler del alt tulldeklarationerna lämnats. De kan också leda fill ökat

personalbehov hos tullverket lill följd av att godset i större utsträckning än

52

f.n. inte skulle kunna disponeras förrän betalning skett.

Sammantaget anser beredningsgruppen att införandet av elt nytt betal­ningssystem skulle ge upphov till sådana problem alt del är tveksamt om det med en övergripande samhällelig syn skulle ge några ekonomiska vinster över huvud tagel. Till detta kommer atl de internafionella åtagandena måste beaktas. Bl.a. gäller enligt GATT:s bestämmelser (avtalet III) att interna skatteregler inle får ge skydd åt inhemsk produktion.

Mot denna bakgrund anser sig beredningsgruppen inte kunna förorda att ett nytt betalningssystem införs.

Generaltullstyrelsen liksom näringslivsorganisaiionerna uttalar starkt stöd för samma uppfaftning. Ingen remissinstans förordar ell syslem med preliminär betalning i samband med atl deklaration lämnas.

Skälen för min bedömning: Även jag delar beredningsgruppens bedöm­ning. En omläggning av betalningsrutinerna skulle visserligen ge ett väsent­ligt tillskott lill slalskassan, sannolikl i storleksordningen 200-300 milj. kr. per år saml ytterligare en lillfällig ränlevinsl i samband med övergången. Denna beräkning grundar sig emellertid på atl övriga faktorer som påverkar kostnads- och intäktsidan förblir oförändrade. Som framgår av den redogö­relse jag nyss har lämnat skulle en övergång lill etl nytt betalningssystem ge upphov till flera påvisbara negativa effekter av allvarligt slag. Till detla skall läggas den osäkerhet som råder i väsentliga avseenden, bl.a. om hur utrikeshandeln skulle påverkas. Detla gör att jag f.n. finner övervägande skäl tala för att behålla del nuvarande systemet. Strävandena bör i stället inriktas på alt genom införande av ell daioriseringssyslem hos tullverket få till stånd en begränsning av kredittiderna, som inte har dessa negativa följder.

Prop. 1986/87:166

2.1.7 Tullverkets kontrollverksamhet

Milt förslag: Skyldigheten atl anmäla varor lill tullmyndigheterna vid in- och utförsel föreskrivs i lag.

Tullmyndigheternas befogenheter med avseende på kontrollen av varor och transportmedel regleras i lag i större utsträckning än vad som nu är fallet.

Bestämmelserna av resandekonlroll i 19 § andra stycket varu­smugglingslagen flyttas till tullagen.

Beredningsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Justitiekanslern föreslår all vidgade befogenheter införs beträffande resandekonlrollen. Samtliga remissinslanser lillslyrker förslagel i övrigl eller lämnar det utan erinran.

Bakgrunden till mitt förslag: Föreskrifter om tull kan enligi 8 kap. 9 § förslå styckel regeringsformen (RF) beslutas av regeringen under förutsättning all riksdagen ger siu bemyndigande. Möjligheter fill sådan s.k. delegering föreligger också enligt 8 kap. 7 § första slyckel RF i fråga om föreskrifter som rör in- och utförsel av varor saml kommunikationer och trafik.

53

Dessa delegeringsmöjligheter bör enligt min mening utnyttjas när så är Prop. 1986/87:166 lämpligt av hänsyn lill inlressel all få en ändamålsenlig och praktisk författningsreglering av trafiken över våra gränser. När det gäller de grundläggande skyldigheterna att underkasta sig tullmyndigheternas kon­troll anser jag alt föreskrifterna bör finnas i lag. Dessa bestämmelser är av ingripande nalur och rör inskränkningar i den enskildes handlingsfrihet.

Av den anledningen anser jag också att den allmänna skyldigheten att anmäla varor som förs in i och ut ur riket bör tas in i lag. Vidare bör åtskilliga konlrollföreskrifler som f.n. finns i tillämpningsbestämmelserna till tullagen, lullsladgan (1973:671) och den av generallullstyrelsen utfärdade lullordning-en (TES 1973:159), föras in i lag.

En ändring i varusmugglingslagen den 1 mars 1985, se prop. 1984/85:46 s. 39 ff, har gett tulltjänsteman befogenhet alt undersöka handresgods, såsom resväskor och portföljer, saml handväskor och liknande som medförs av resande vid inresa till eller utresa från riket ulan att misstanke om oegentligheter föreligger eller s.k. skärpt tullkontroll beslutats (19 § andra stycket varusmugglingslagen).

Bestämmelsen syftade till atl ge tullmyndigheterna möjlighet atl genomfö­ra stickprovsvisa undersökningar av vad resenärerna har med sig i väskor m.m. när de passerar våra gränser. Lagändringen ansågs viktig för att effektivisera kontrollen av in- och utförsel av vissa varor, särskilt narkotika, vapen och annat farligt gods.

Undersökningsrätten enligt denna bestämmelse omfattar inte vad en resande bär i eller innanför kläderna. En plånbok som en resande bär i en handväska får alltså undersökas medan däremot en plånbok som förvaras i en rockficka e.d. inte får undersökas stickprovsvis. Enligt beredningsgruppens förslag skall undersökning av vad resande har i eller innanför sina kläder också i fortsättningen endast få ske enligt föreskrifterna i 19 § första styckel varusmugglingslagen, dvs. när misstanke om brolt föreligger eller när s.k. skärpt tullkontroll har beslutals.

Justitiekanslern uttalar atl del inte finns skäl alt ha en skillnad i reglerna vad gäller rätten att undersöka plånböcker. Befogenhet att undersöka plånböcker stickprovsvis bör enligt justitiekanslern föreligga även om plånböckerna förvaras i de kläder som resenärerna har på sig.

Skälen för mitt förslag: Jag instämmer i att en utvidgning av tullmyndighe­ternas befogenheter i fråga om resandekontrollen i enlighet med vad justiliekanslern förordar i och för sig vore logisk och atl en sådan ordning sannolikt även skulle vara av värde från kontrollsynpunkt. De förhållanden som gör det angeläget all slickprovsvis kunna undersöka handväskor och liknande är i princip tillämpliga också på plånböcker oberoende av var dessa förvaras. Inför den ändring i 19 § varusmugglingslagen, som genomfördes år 1985, gjordes den avvägningen mellan kontrollaspekterna och hänsynen till den personliga integriteten som jag nyss redogjort för, dvs. att undersökning av vad resande bär med sig skulle få göras utan atl brottsmisstanke eller s.k. skärpt tullkontroll förelåg, medan undersökning av vad den resande har i eller innanför sina kläder förutsatte atl någon av dessa kvalifikationer

förelåg.

54

Frågor om en utvidgning av tullmyndigheternas kontrollbefogenheter till att även avse plånböcker som förvaras i den resandes kläder har sedermera övervägts också av valutakommiltén, se betänkandet (SOU 1985:52) Över­syn av valuiaregleringen, avsniU 19.3. Även kommiltén har med hänsyn till inlegritetsaspekterna vall atl avslå från alt föreslå några utvidgade kontroll­befogenheter. Jag vidhåller den bedömning som gjordes inför lagändringen år 1985.

I anslutning till alt kontrollbeslämmelserna nu omarbetas i grunden och enligt min mening ges en klarare innebörd bör såsom beredningsgruppen föreslår bestämmelserna i 19 § andra stycket varusmugglingslagen las in i en ny tullag.

Generallullstyrelsen föreslår atl föreskrifter tas in i tullagen om atl lulltjänslemän skall ha rätt att använda våld i samband med kontrollåtgärder. Vidare föreslår styrelsen atl tullagen kompletteras med bestämmelser om rapporteringsskyldighet molsvarande 9 § polislagen.

Regeringen har den 21 augusti 1986 ulfärdal direktiv för en översyn av varusmugglingslagen. Jag anser att de a v generaltullstyrelsen väckta frågorna bör behandlas inom ramen för denna utredning.

Prop. 1986/87:166

2.1.8 Avgifter inom tullverkets verksamhetsområde

Mitt förslag: Riksdagens bemyndiganden till regeringen eller, efter regeringens bestämmande, generallullstyrelsen atl meddela föreskrif­ter om avgifter las in i tullagen.

Beredningsgruppens förslag: Överensstämmer med mitl.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser lämnar förslagel ulan erinran. Vissa näringslivsorganisationer är kritiska lill alt avgifter får tas ut för tullförrättningar, för tullupplag som finns i anslutning till hamnarna m.m.

Skälen för mitt förslag: Enligt 8 kap. 3 § och 9 § andra stycket RF krävs riksdagens bemyndigande för alt regeringen skall kunna meddela föreskrif­ter om avgifter som innebär åligganden för enskilda eller är all anse som ingrepp i enskildas ekonomiska förhållanden. Sådana bemyndiganden kan ske såväl formlöst som i lagform. Enligt 8 kap. 11 § RF kan riksdagen medge att regeringen överlåter åt en förvaltningsmyndighet atl meddela bestämmel­ser om avgifter.

Bestämmelser om avgifter inom tullverkets verksamhetsområde finns i tullstadgan. Sålunda föreskrivs i 80 § om avgifter för tullförrältningar som sker utom normal tjänstgöringstid eller utanför tullplatserna, i 80 a § om avgifier för tullräkningar, i 80 b § om avgifter för innehavare av lullupplag och tullager samt i 80 c § om avgifter för tillstånd till hemtagning eller annan kreditimporl.

Riksdagens bemyndiganden har i de flesta fall lämnats formlöst (prop. 1975:8, KU 10, rskr. 62 och prop. 1984/85:100, bilaga 9, SkU 26, rskr. 330). När del gäller avgifterna för särskild tullräkning finns bemyndigandet i 18 § lullagen.

Jag anser det vara prakfiski alt ha avgiftsbemyndigandena samlade i lag.

55

Jag återkommer lill frågorna om bemyndiganden i anslutning ull att jag kommenterar de särskilda paragraferna i tullagsförslaget.

Prop. 1986/87:166

2.1.9 Bestämmelser om statistik

Mitl förslag: Riksdagens bemyndigande till regeringen eller, efter regeringens bestämmande, generallullslyrelsen attmeddela föreskrif­ter om statistik tas in i tullagen.

Beredningsgruppens förslag: Överensstämmer med mitl.

Remissinstanserna: De flesta tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Sveriges Exportråd, Sveriges Industriförbund och Sveriges Spediiör­förbund anser att uppgiftsskyldigheten blir alltför omfattande och avslyrker förslagel om generelll bemyndigande. Industriförbundet och Speditörförbun-det framhåller atl lagtexten bör ange vilka uppgifter som krävs. Samma inställning framför Företagens Uppgiflslämnardelegation.

Skälen för mitl förslag: Den nuvarande tullagen innehåller inga allmänna bestämmelser om skyldighet att lämna uppgifter om varor eller transportme­del för rent statistiska ändamål. Däremot finns bestämmelser om vilka uppgifter som skall finnas i en tulldeklaration, se 8 §. Sådana uppgifter kan naturligtvis användas även för statistikändamål. Vidare finns föreskrifter om att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, generallullslyrelsen får bestämma vilka statistikuppgifter som skall lämnas i samband med hemtagning, se 10 a §. Bestämmelser om uppgifter rörande organisalions-eller personnummer finns också, se 37 a §.

Skyldighet att lämna uppgifter är elt sådant åliggande som enligt 8 kap. 3 § RF skall regleras i lag. Som jag tidigare har nämnt finns dock enligt 8 kap. 7 § första stycket RF möjlighet för riksdagen att delegera normgiv-ningskompelensen, bl.a. i fråga om föreskrifter som rör in- och utförsel av varor.

Uppgiftsskyldighelen för statistikändamål bör lämpligen regleras i en författning av lägre valör än lag, delta bl.a. beroende på att ändringar skall kunna ske utan alt det tidskrävande lagstiftningsförfarandet behöver tillgri­pas. Jag föreslår att regeringen bemyndigas att utfärda föreskrifter för denna uppgifisskyldighei och vidare alt regeringen ges befogenhet att överlåta föreskriftsrätten till generaltullstyrelsen.

Givetvis skall skyldigheten all lämna uppgifier begränsas så myckel som möjligt. Vidare skall det naturligtvis av ifrågavarande författning klart framgå vari uppgiftsskyldigheten består.

2.1.10 Straffbestämmelser och administrativa sanktioner

Mitt förslag: De straffbestämmelser som finns i den nuvarande lullagen överförs till den nya tullagen. Straff för underlåtenhet att anmäla fel i tulldeklarafioner m.m. skall dock inte föreskrivas i den nya tullagen. Vidare överförs till den nya tullagen vissa bestämmelser som f.n. finns i tullstadgan.

56

Beredningsgruppens förslag: Gruppen föreslår att straffl>estämmelserna i      Prop. 1986/87:166 den nuvarande tullagen överförs i sak oförändrade till den nya tullagen. I övrigl överensstämmer beredningsgruppens förslag med mitt.

Remissinstanserna: Tillstyrker beredningsgruppens förslag eller lämnar del utan erinran.

Bakgrunden tdl och skälen för mitt förslag: De centrala straffbestämmelserna för överträdelser av föreskrifier om in- eller ulförsel av varor finns i varusmugglingslagen. Något förenklat kan sägas att varusmugglingslagen straffbelägger dels in- och ulförsel som sker i strid mot förbud eller villkor, dels förfaranden som leder till alt tull, annan skatl eller avgift som skall tas ut på grund av införsel undandras stålen.

Som jag tidigare nämnt har regeringen den 21 augusti 1986 utfärdat direktiv för en total översyn av varusmugglingslagen. Utredningen beräknas vara slutförd i och med 1987 års utgång.

Slraffbeslämmelser finns också i tullagen och i lullsladgan. Enligt 41 § tullagen bestraffas uppsåtlig eller oaktsam underlåtenhet alt lämna uppgifter eller handlingar till ledning för förtullning samt underlåtenhet atl inom föreskriven tid anmäla upptäckt av felaktighet i tulldeklaration eller annan uppgift som lämnas lill ledning för förtullningen. Åtal för förseelser enligt lullagen, s.k. lullförseelser, får väckas endast efter medgivande av tullmyn­dighet och ansvar skall inte ådömas om underlåtenheten är straffbelagd enligt varusmugglingslagen.

Enligt 72-74 §§ tullstadgan straffbeläggs l.ex. förbrukning eller använd­ning av oförtullade varor på tullupplag eller tullager, underlåtenhet av ombud som har lämnat deklaration för en tullskyldig att lämna bestyrkt avskrift eller kopia av deklarationen till den tullskyldige och underlåtenhet av befälhavare på transportmedel atl lämna föreskrivna anmälningshand­lingar. I subjektivt hänseende krävs uppsåt eller oaktsamhel. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. I likhet med vad som gäller för lullförseelse krävs tullmyndighets medgivande för åtal och ansvar får inle ådömas om gärningen är straffbelagd enligt varusmugglingslagen.

De straffbestämmelser som finns i den nuvarande tullagen bör överföras lill en ny lullag. Mol bakgrund av den föreslagna regelulformningen vad gäller deklarationsskyldigheten bör dock en ny tullag inte innehålla några bestämmelser om straff för underiåtenhet att rätta fel i avlämnade tulldekla­rationer. Vissa straffbestämmelser som finns i tullstadgan bör också föras över till en ny tullag, eftersom de föreskrifter som straffbestämmelserna skall garantera efterlevnaden av föreslås intagna i den nya tullagen. Även i detta avseende påverkas straffreglerna av vad jag nyss har sagt om deklarations­skyldighetens, utformning.

Den 1 april 1986 infördes en ny administrativ sanktion på tullområdet. Jag

syftar på det s.k. tulltilläggel, som är en sanklionsavgift molsvarande skalle-

och avgiftstilläggen på den inrikes beskattningens område. Föreskrifter om

tulltillägg finns i 40 a-40 k §§ den nuvarande tullagen. Sanktionen riktar sig i

huvudsak mot vissa brister vid fullgörandet av anmälnings- och uppgiftsskyl­

dighelen i tullbehandlingen av den kommersiella importen. Tulltillägg påförs

alltså om införseln inle har getts till känna för en tullmyndighel eller om

57

oriktiga eller ofullständiga uppgifter har lämnats lill ledning för tulltaxering-     Prop. 1986/87:166

en. Vidare påförs tulltillägg vid olovliga förfoganden över införda oförtullade

varor eller över förtullade varor i strid mol en föreskriven förutsäuning för en

beviljad tullförmån, såsom nedsättning, befrielse eller restitution av tull,

annan skatt eller införselavgift. Tulltillägget är 20 % av den undandragna

tullen, skatten och avgiften. Det påförs den som är tullskyldig för varan och

beslutas av en tullmyndighet.

Påföring kan underlåtas i huvudsak enligt samma grunder som gäller för skattetilläggen. Även förfarandereglerna i övrigt är i stort sett desamma som för skattetilläggen.

Påföring av tulltillägg sker oberoende av om gärningen även beivras i straffrättslig ordning. För atl dubbelbestraffning inte skall förekomma vid mindre allvarliga brott har en talebegränsningsbestämmelse tagits in i varusmugglingslagen.

Syftet med införandet av tulltilläggssanktionen var dels att komma till rätta med de frekventa felaktigheterna i tulldeklarationerna som beror på slarv, bristande noggrannhet och liknande förhållanden, dels att avlasta de judiciella myndigheterna ärenden av mindre allvarlig art.

Beredningsgruppen framhåller att även de lastdeklarafioner med bifogade godslistor som transportörerna lämnar till tullmyndigheterna vid tullklare­ring av fordonslaster i gränsorterna ofta är behäftade med fel, vilkel är allvarligt eftersom det försvårar möjligheten att hålla kontroll över vad som förs in i landet. Beredningsgruppen lägger inte fram något förslag till författningsreglering i frågan men pekar på att en bättre ordning möjligen skulle uppnås, om transportföretagen eller fraktförarna ålades skyldighet att kontrollera uppgifterna i godslislorna innan handlingarna lämnas fill tull­myndigheterna. Vidare kunde det enligt gruppens mening vara lämpligt att även i detta avseende införa en sankfionsavgift mot oriktiga uppgifter.

Generaltullstyrelsen stöder beredningsgruppens uppfattning.

Sveriges Handelskammarförbund, Sveriges Grossitförbund, Sveriges In­dustriförbund och Sveriges Spediiörförbund avstyrker att en ordning i enlighet med beredningsgruppens överväganden införs. Även Sveriges Advokatsamfund avstyrker införande av ytterligare en sanktionsavgift.

Vad gäller frågan om granskningsskyldighet anför näringslivsorganisatio­nerna att det av deklarationsskyldigheten följer, att den som lämnar uppgifterna är ansvarig för att de är riktiga, och att del vid dessa förhållanden inte finns någon anledning att föreskriva en särskild granskningsskyldighet.

Jag delar den uppfattningen. Den överensstämmer med vad jag fidigare har uttalat i fråga om deklarantens ansvar för uppgifterna i tulldeklarationen.

När det gäller frågan om införande av en sanktionsavgift mot fel i lastdeklarationer är enligt min mening behovet av en sådan sanktionsmöjlig­het inte Ullräckligt utrett. Vidare bör erfarenheterna av tullfilläggen utvärde­ras innan ytterligare en sanktionsavgift övervägs på tullområdet. Till detta skall läggas att en ny tullprocedur möjligen kommer att införas om några år. Hur en sådan procedur kommer att var utformad är ännu för tidigt aU säga.

Mot den här bakgrunden är jag inte nu beredd att föreslå en sanklionsav­gift mot fel i lastdeklarationer.

58

2.2 Lag om frihet från skatt eller avgift vid införsel

Prop. 1986/87:166

Mitt förslag: De principer i fråga om beskattning av importerade varor som för närvarande lillämpas med stöd av lagen (1973:981) om frihet från införselavgifi skall behållas. Bestämmelserna las in i en ny lag om frihet från skatt eller avgift vid införsel.

Beredningsgruppens förslag: Överensstämmer med mitl utom såtillvida, att gruppen föreslår all den skattefrihet för film och liknande åskådnings- eller Ijudåtergivningsmateriel som enligt de nuvarande bestämmelserna följer av att tullfrihet medgells för sådana produkter, slopas. Vidare föreslår gruppen till skillnad från mig alt reglerna för särskild restitution av skatter, som inle är tullar, saml avgifter anpassas helt till vad som gäller i fråga om tullar.

Remissinstanserna: Sveriges Radio AB, Svenska Filminstitutet och Folkets Bio motsätter sig beredningsgruppens förslag all slopa skattefrihet för filmer m.m. som importeras lill landet. Riksskatteverket förordar atl den nuvarande ordningen behålls vad gäller särskild restitution av andra skatter än tullar. Generaltullstyrelsen anför att värdegränsen för skattefria varor som är avsedda för viss undervisningsanstalt och liknande bör höjas från 2 000 kr. till 5 000 kr. Vidare föreslår styrelsen att en ny lag om frihet från skall eller avgift vid införsel skall göras tillämplig även i fråga om sådana skaller och avgifter som regleras i lagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon och bilskrotningslagen (1975:343). I övrigt lämnas beredningsgruppens förslag ulan erinran.

Bakgrunden till mitt förslag: De flesta indirekta skaller iräffar omsättning eller konsumtion inom landet av skattepliktiga varor. För all skatterna inte skall påverka konkurrensförhållandena beskattas vissa varor vid införseln. Exempelvis tas mervärdeskatt alllid ut i samband med införsel av skatteplik­tiga varor, oavsett vem som är importör. Genom det avdragssyslem som lillämpas i fråga om mervärdeskatt undviks kumulativa skatteeffekter. För de flesta punktskatter gäller en annan ordning. Enligt denna skall vissa skattskyldiga registreras hos beskaliningsmyndigheten, vilken som regel är riksskatteverket, och redovisa skallen dit även för importverksamhet. Tullmyndigheterna skall i dessa fall lämna beskaliningsmyndigheten uppgift om införseln. När någon annan än den som är registrerad importerar skattepliktiga varor tas skatten däremot ut av tullmyndigheten i samband med införseln.

Enligt 1 § lagen (1973:981) om frihet från införselavgift får regeringen föreskriva alt skatt eller annan införselavgift inte skall tas ut för varor som förtullas under omständigheter som medför tullfrihet enligt 5 a , 7, 11, 12, 13 § 1 eller 14 § tullförordningen.

Dessa tullfrihelsbeslämmelser avser bl.a. varor till främmande beskick­ningar och konsulat samt till internationella organisationer (7 §), för utrustning som förs in av inresande yrkesutövare, varuprover med obetydligt handelsvärde saml markutrustning och liknande som används vid civil luftfart (8 §), för flyiisaker, arv och gåvor, varor för humanitära hjälpaktio­ner, för luristpropaganda, för undervisnings-, vetenskapliga och kulturella

59

ändamål, varor lill utställningar och mässor saml välfärdsmateriel för sjöfolk      Prop. 1986/87:166

(11 §), vid egentlig gränslrafik (12 §), relurvaror och emballage (13 § 1 och

14 §). Enligt 5 a § får föreskrivas atl tull inte skall las ut, när tullen och

avgifterna för varan i fråga inte uppgår till visst belopp. I flertalet fall har

regeringen fått bemyndigande alt bestämma omfattningen av tullfriheten och

de närmare villkoren för denna. Dessa bestämmelser finns för närvarande i

tullkungörelsen.

De närmare föreskrifterna om skattefrihet i fall när tullfrihet föreligger finns i förordningen (1973:1015) om frihet från införselavgift. Skattefriheten motsvarar i stort den lullfrihet som medges enligt tullkungörelsen för de varuslag som nyss nämnts. Skattefriheten omfattar emellertid inle varor för provning av flygsäkerhetsmateriel (8 § första styckel 8 tullförordningen), varor som är avsedda för viss undervisningsanstalt eller vetenskaplig institution m.m. (27 § första slyckel 3 lullkungörelsen), varor som är svenska eller som har förlullals i Sverige, om varorna ålerinförs efler atl ha reparerals eller bearbetats i utlandet (33 § andra stycket och 34 § andra styckel lullkungörelsen).

I sammanhanget kan nämnas att de bestämmelser om skattefrihet som nu har behandlats inte föreskriver skattefrihet i samband med temporär tullfrihet enligt 15 § tullförordningen. Skattefriheten i dessa fall följer i stället av bestämmelserna i 2 § tullagen, enligt vilka bestämmelser varor får innehas med temporär lullfrihet utan alt förtullas.

Skälen för mitl förslag: De grunder som för närvarande gäller för skattefrihet i samband med införsel av varor bör i princip behållas. Del är också i överensstämmelse med beredningsgruppens förslag och remissinstan­serna har inle haft någon erinran däremot.

Beredningsgruppens förslag atl slopa skallefriheten vid tullfri införsel av utländska filmer och liknande åskådnings- eller Ijudåtergivningsmateriel syftar lill att undanröja olikheter i mervärdebeskatlningen av importerade respektive svenskproducerade alster.

Remissinstansernas kritik mot förslagel grundar sig i huvudsak på alt skattefriheten skulle komma atl slopas vid sådan import av filmkopior, där importören endast har visningsrätten, men äganderätten tillkommer upplå­taren som också skall ha tillbaka kopiorna efter avtalade visningar.

Enligt en dom av regeringsrätten den 19 decebmer 1986 föreligger inte skyldighet att betala skatt (mervärdeskatt) vid import av spelfilm under dessa förhållanden.

Bestämmelserna om beskattning av filmer och liknande åskådnings- eller Ijudåtergivningsmateriel är föremål för översyn av mervärdeskatteutred­ningen (Fi 71.05). Ett betänkande är atl vänta under innevarande år. I avvaktan på vad som kan följa av delta betänkande anser jag all den nuvarande ordningen bör behållas.

I fråga om särskild restitution av skatter, som inte är tullar, saml avgifier har beredningsgruppen föreslagit en ändring i förhållande till den nuvarande ordningen. I den nuvarande lagen om frihet från införselavgifi bemyndigas regeringen alt besluta om tillämpningen av bestämmelserna om särskild restitufion, se 2 §. I förordningen (1973:1015) om frihet från införselavgift föreskrivs atl särskild restitution av skatl och annan införselavgift får medges

60

endast om vissa villkor är uppfyllda. Dessa villkor ansluter sig i huvudsak till Prop. 1986/87:166

de restitutionsregler som gällde före den 1 januari 1974.1 och med införandet

av den nuvarande lullförordningen ulökades möjligheterna att få särskild

restitution av tull, medan motsvarande bestämmelser beträffande andra

skaller och avgifier i allt väsentligt behölls oförändrade. Skälet fill detta var

atl undvika olikheter i konkurrenshänseende mellan inhemska och importe­

rade varor, se prop. 1973:187 s. 118 f. Om restitulionsmöjlighelerna i fråga

om skatter helt anpassades lill vad som gällde beträffande tullar skulle

importvaror som sedan exporteras i vissa fall bli förmånligare beskattade än

om exporten avsett inhemska varor. Beredningsgruppen har föreslagit att de särskilda villkoren för restitution av skall och avgift slopas, eflersom del innebär olägenhet för lullverkel all lillämpa olika regler för tull resp. skall och avgifl. Riksskatteverket har molsatl sig en sådan utvidgning av resiitu-tionsmöjligheterna i fråga om skatt och avgift under åberopande av samma omständigheter som motiverade de nuvarande skillnaderna, dvs. intresset av att upprätthålla konkurrensneutralitet.

Jag delar beredningsgruppens uppfattning atl del från förenklingssyn­punkt och i övrigl ligger vinster i att ha så enhetliga regler som möjligt. På det nu aktuella området skulle en utjämning av olikheterna i beslämmelserna på det sätl beredningsgruppen har föreslagit emellertid ofrånkomligt leda lill sådan konkurrensolikhet som riksskatteverket har påtalat. Den nuvarande ordningen bör därför enligt min mening behållas. Om dessa bestämmelser i något fall skulle leda lill orimligt resultat på så säll atl importerade varor som exporteras oberättigat blir högre beskattade än om molsvarande exportvaror varit inhemska bör detta kunna korrigeras med tillämpning av beslämmelser­na om befrielse om skatt och avgift, när synnerliga skäl föreligger, se 9 kap. 4 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP) och 76 § lagen (1968:430) om mervärdeskatt (ML).

Föreskrifier om andra skaller än lullar kan enligi RF endasl beslutas av riksdagen. Någon möjlighet atl delegera föreskriftsrätten till regeringen eller någon myndighet finns alltså inte i fråga om skatter som inte är tullar, se 8 kap. 3, 7 och 9 §§ RF. Föreskrifterna om skattebefrielse i samband med införsel måsle därför finnas i lag.

Det kan i och för sig ifrågasättas om undantagen från beskattning inte borde finnas i de olika skatleförfattningarna i slället för en särskild lag. Jag anser emellertid, inte minst av administrativa skäl, alt det är mest ändamåls­enligt att ha dessa bestämmelser, som ju har tillämpning på ett stort antal skatter och avgifter, samlade i en och samma författning.

Beredningsgruppen har ifrågasatt om inle en ny lag om frihet från skatt

eller avgift vid införsel bör göras tillämplig även i fråga om sådana skatter och

avgifter som regleras i lagen (1984:355) om skall på vissa dryckesförpack­

ningar, lagen om försäljningsskatt på motorfordon och bilskrotningslagen. 1

den nuvarande lagen om frihet från införselavgifi undantas dessa pålagor

från lagens tillämpningsområde. Generaltullstyrelsen har ullalat atl en ny lag

om frihet från skatt eller avgifl vid införsel bör göras tillämplig även på

försäljningsskatter på motorfordon och bilskrolningsavgifter. Riksskattever-

kei har motsatt sig alt en ändring görs ulan närmare övervägande av

konsekvenserna.

61

De aktuella lagarna innehåller särskilda bestämmelser om skatte- och     Prop. 1986/87:166 avgiftsfrihet vid import. Någon närmare analys av vilka följderna skulle bli om dessa särregleringar ersätts med beslämmelserna i den nya skatte- och avgiftsfrihetslagen har inte gjorts. Jag delar riksskatteverkets uppfattning att åtminstone tills vidare behålla den nuvarande ordningen.

I likhet med beredningsgruppen anser jag också alt värdegränsen för saktlefria varor som är avsedda för undervisningsanstalter och liknande bör vara 2 000 kr.

3 Genomförande av den nya lagstiftningen

Den nya tullagen liksom lagen om frihet från skalt eller avgift vid införsel och lagen om ändring i varusmugglingslagen bör träda i kraft samtidigt som tulliaxelagen och lagen om lullfrihet m.m.

Av skäl som statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] kommer att utveckla senare bör regeringen bemyndigas atl meddela föreskrifter om ikraftträdande av de nya lagarna.

4 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom finansdepartementet upprättats förslag till

1.

tullag,

2.

lag om frihet från skatt eller avgifl vid införsel,

3.

lag om ändring i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

5 Specialmotivering till författningsförslagen

1 tullagen regleras förfarandet vid in- och utförsel av varor. Således innehåller lagen föreskrifter om förtullning, tulliaxering och uppbörd. Vidare regleras tullverkets kontrollverksamhei och meddelas föreskrifter om straff och andra sanktioner samt om besvärsordningen.

De centrala bestämmelserna om tullar i särskilda fall, om tullfrihet och tullresfilution finns i den nuvarande tullförordningen. I lagen (1977:975) med tulltaxa anges de tullar som skall tas ut vid införsel av varor. Tullförordningen föreslås ersatt av en ny lag om tullfrihet m.m.

De pålagor i form av skatter och avgifter som vid sidan av tullar skall tas ul vid införsel regleras i särskilda författningar, såsom lagen (1968:430) om mervärdeskatt, olika punktskattelagar m.m. Dessa författningar hänvisar i regel till tullagen när det gäller förfarandet.

I det följande lämnas specialmotivering till förslagen lill ny tullag, till en lag om frihet från skatt och avgifter vid införsel och till en lag om ändring i varusmugglingslagen. Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] kommer senare all behandla försla­get fill en ny lag om tullfrihet m.m.

62

5.1 Tullagen

Prop. 1986/87:166

I den nuvarande tullagen anges aU tullmyndigheterna tar ut "tull, skatl och annan införselavgift", se bl.a. 2 §. I regeringsformens mening är emellerfid tull en form av skaU, se 8 kap. 3 och 9 §§. 1 förslaget fill ny tullag används därför uttrycket "lull och annan skatt". I lagförslagels 2 § anges, alt vad som sägs om tull och annan skatt också gäller avgifter som skall tas ut vid införsel av varor.

Flera av tuliagsförslagets bestämmelser innehåller normgivningsbemyndi-ganden för regeringen. I allmänhet ges också regeringen möjlighet all överlåta åt generaltullstyrelsen atl meddela föreskrifter. Bestämmeler om sådan s.k. subdelegation har samlats i en särskild paragraf, 115 §.

Inledande bestämmelser

1 §

Denna lag gäller tull och annan skatt som tas ul vid införsel av varor och

tullverkets övervakning av införsel och utförsel av varor.

Med varor förstås i denna lag även transportmedel med vilka personer eller varor befordras.

Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Lagen gäller i fråga om tull och annan skatt som tas ul vid införsel av varor. Vidare reglerar den tullverkets övervakning av in- och utförsel av varor. Övervakningen avser dels all förfarandereglerna om in- och ulförsel iakttas, dels att de särskilda import-och exportregleringar, som finns i fråga om vissa varor, efterlevs. Lagen innehåller också bestämmelser om uppgiftslämnande för statistiska ändamål. I enlighet med vad lagrådet förordat (s. 222) har i andra slyckel uttryckli­gen föreskrivits all även transportmedel som befordrar personer eller varor är att förstå som varor i lagens bemärkelse. I vissa paragrafer i fortsättningen nämns ändå i klarhetens intresse transportmedel vid sidan av andra varor, se 3 §, 66 § första styckel och 69 § första stycket.

2§

Vad som sägs i denna lag om tull och annan skatt gäller även avgifter som

skall tas ut för varor vid införsel.

Bestämmelsen har utformats i överensstämmelse med molsvarande före­skrift i 1 kap. 4 § LPP.

De avgifter det är fråga om är bl.a. sådana avgifter som regeringen eller statens jordbruksnämnd beslutat om enligt prisregleringslagarna på jordbru­kets och fiskets områden. I övrigt kan det vara fråga om pålagor som riksdagen beslutat om i lag, t.ex. skrolningsavgift och gödselmedelsavgifi, eller avgifier som regeringen beslutat om med stöd av riksdagens bemyndi­gande, såsom burkavgifl.

Bestämmelsen syftar inte på sådana avgifier som avser ersättning för viss verksamhet vid tullverket, t.ex. tullförrätlningsavgifter eller avgifter för tullager. I vilken mån tullagens bestämmelser skall tillämpas på sådana avgifter föreskrivs i respektive avgiftsbestämmelse.

63

3§

Prop. 1986/87:166

Införsel och utförsel av varor, däribland transportmedel, skall anmälas lill tullmyndighel enligt de föreskrifter som regeringen meddelar.

I paragrafen, som saknar direkt motsvarighet i den nuvarande tullagen, anges atl varor och transportmedel som förs lill eller från lullområdel skall anmälas lill en tullmyndighet enligt föreskrifier som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, generaltullstyrelsen meddelar, se 115 §.

Denna anmälningsskyldighet är av avgörande betydelse för tullverksam­heten. För tydlighets skull anges att anmälningsskyldigheten omfattar både varor och transportmedel. Även om transportmedel i sig utgör varor (se motiveringen lill 1 §) har del i klarhetens intresse ansells lämpligt all särskilt föreskriva alt också transportmedel skall anmälas vid gränsöverskridanden. Eftersom varuleveranserna lill och från landet som regel sker med transport­medel är det viktigt all dessa kan övervakas av tullverket.

Definitioner

4§

I denna lag förstås med

tullområdet: Sveriges landområde och sjöterritorium samt luftrummet där­över,

tullmyndighet: generaltullstyrelsen och underställda myndigheter enligt fastställd dislriktsorganisalion för tullverket,

förtullning: tullmyndighets åtgärder för att tillåta fri förfoganderätt över varor vid införsel,

tullklarering: tullmyndighets åtgärder för förtullning, för behandling som avses i 7 § första slyckel eller för ulförsel av varor,

hemlagning: atl la hand om och i övrigl förfoga över varor med stöd av tillstånd enligt 8 § första stycket.

I paragrafen definieras vissa begrepp som förekommer i tullagsförslaget. 1 enlighet med vad lagrådet förordat (s. 222-223) har i förhållande lill förslaget i lagrådsremissen ordningsföljden mellan bestämningarna ändrats och även begreppet förtullning definierats.

Tullområdet definieras i 1 § första meningen den nuvarande tullagen. Det i definitionen angivna sjöterritoriet beskrivs i lagen (1966:374) om Sveriges sjöterritorium.

Begreppen tullmyndighet och hemtagning definieras för närvarande i 1 § tullstadgan.

Tullmyndighetsbegreppel har getts en något annorlunda beskrivning i

tullagsförslaget. Tullverket består av den centrala förvaltningsmyndigheten

generaltullstyrelsen saml eU antal regionala och lokala tullmyndigheter. De

senare utövar sin verksamhet självständigt med ledning av lagar, förordning­

ar samt verksföreskrifter och allmänna råd som utfärdas av centrala

myndigheter, främst generaltullslyrelsen. Någon ändring i sak åsyftas inte

med författningsförslaget.

,.

När en viss befogenhet skall tillkomma enbart generaltullstyrelsen anges Prop. 1986/87:166 naturiigtvis styrelsen i lagförslaget. 1 övrigl anges tullmyndighet. 1 vissa fall är det naturiigl att med denna beteckning enbart åsyfta lokal tullmyndighet, såsom när del gäller expediering och konlroll av Iransportmedel, varor och annat, s.k. faktiskt handlande. Även i övrigt, t.ex. när del gäller tillståndsgiv­ning, har lokal tullmyndighet som grundregel den befogenhet som enligt bestämmelserna tillkommer tullmyndighet, men generaltullstyrelsen kan i verkställighelsföreskrifier förbehålla beslulsbefogenheterna åt regional tull­myndighet eller åt styrelsen själv.

Termen tullklarering används i generaltullslyrelsens lullordning som en sammanfallande benämning på olika förekommande former av tullmässig expediering av varor. Vid utformningen av definitionen har beaktats kritik som generallullslyrelsen riktat mol beredningsgruppens förslag.

Förtullning och annan tullklarering

5§

Varor som införs lill tullområdet skall lullklareras.

Regeringen föreskriver på vilka platser varor får anmälas till förtullning eller annan lullklarering.

Vid förtullning kontrollerar tullmyndigheten all varan får införas och fastställer lull och annan skalt för den.

Paragrafen har utformats i enlighet med lagrådels förslag (s. 223-234).

I första stycket föreskrivs all varor som införs lill tullområdet skall lullklareras. Begreppet tullklarering har definierats i 4 §.

Bestämmelser i andra stycket motsvarar närmast 6 § den nuvarande tullagen. Den föreskrifisrält som här avses kan enligt 115 § delegeras lill generallullstyrelsen.

De grundläggande reglerna om tullverkets regionala och lokala organisa­tion finns i förordningen (1973:883) om distriktsorganisation för tullverket (omtryckt 1985:530).

Paragrafens tredje stycke motsvarar 2 § första och andra styckena i den nuvarande tullagen.

Såsom framgår av definitionen i 4 § innebär förtullningen att den som är tullskyldig fritt får förfoga över varor.

I fråga om hemtagare gäller såvida annat inte har föreskrivits den

ordningen, att hemlagaren får ta hand om varor även om särskilda

införselvillkor som gäller för varorna inte är uppfyllda. Hemlagaren får

emellertid i dessa fall inte förfoga över varorna, utan skall förvara dem i

oförändrat skick lill dess en tullmyndighet meddelar atl hinder för vidare

förfogande inle föreligger (jfr specialmoliveringen lill 8 §). När det gäller

sådana varor bör tulltaxeringen inle avslutas, förrän tullmyndigheten har

konstaterat att de särskilda införselvillkoren är uppfyllda och förfogandeför­

budet kan hävas. Om lull och annan skalt betalas skall nämligen i enlighet

med vad jag nyss sagt den lullskyldige ha rätt alt förfoga frilt över varorna.

All tull och annan skatt inle skall las ut för varor som är belagda med

förfogandeförbud överensstämmer också med principen att sådana pålagor

inte tas ul för varor som finns i lullupplag eller tullager.

55

5 Riksdagen 1986187. I saml. Nr 166

6§

Prop. 1986/87:166

Om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, får inte någon förfoga över en vara, som skall införas, ulan atl den har förlullals.

Paragrafen, som molsvarar3 § förslå slyckel den nuvarande lullagen och 5 § andra stycket i det till lagrådet remitterade förslaget har utformats i enlighet med vad lagrådet förordat (s. 223-225).

Enligt paragrafen får ingen förfoga över en oförtullad vara, om inte annal följer av lagen eller av föreskrifier som meddelats med stöd av lagen. Vissa undantag från förlullningspliklen och förfogandeförbudet anges i 7-9 §§.

7§

Utan alt förtullas får varor som införts lill tullområdet

1.

sändas genom lullområdel eller mellan orter inom delta enligt de föreskrifier som regeringen meddelar,

2.

förvaras på lullupplag eller tullager eller i frihamn eller exportbutik enligt 46-52 §§,

3.

tas hem enligt 8 §,

4.

innehas med temporär lullfrihet enligt föreskrifier som meddelas med slöd av 17 § lagen (1987:000) om tullfrihet m.m.

5.

återutföras, eller

6.

överlåtas lill staten eller förstöras enligt 109 §.

Regeringen får föreskriva att tull- och skattefria varor inte behöver anmälas till förtullning, om det kan ske ulan risk för atl föreskrifter som gäller för införseln eftersatts.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 § tredje och fjärde styckena den nuvarande tullagen. Den innehåller i första styckel en uppräkning av förfaranden som är tillåtna med oförtullade varor, som anmälts till lullklare­ring. Såsom anges under 4 § utgör alltså förfarandena enligt 7 § första slyckel olika former av lullklarering.

Enligt punkt 1 får oförtullade varor sändas genom tullområdet eller mellan orter inom tullområdet enligt de föreskrifter som meddelas av regeringen eller, efler regeringens bemyndigande, av generaltullstyrelsen, jfr 115 §.

Enligt punkt 2 får oförtullade varor förvaras i tullager, på tullupplag, i frihamn eller exportbulik.

Punkt 3 saknar motsvarighet i den nuvarande tullagen. Den föreskriver att varor får tas hem enligt 8 § ulan alt de har förlullals. Även hemlagning är en form av tullklarering. Tillägget innebär ingen ändring i sak utan skall enbart ses som etl förtydligande.

Bestämmelsen i den nuvarande lullagen anger alt en vara får innehas med temporär tullfrihet ulan atl förlullas. För atl uppnå större klarhet har i punkl 4 gjorls en hänvisning till de föreskrifter om temporär tullfrihet som avses i den föreslagna lagen om tullfrihet mm.

Enligt punkt 5 får en oförtullad vara återutföras.

Även punkl 6 saknar molsvarighel i den nuvarande lullagen. All

oförtullade varor kan få överlåtas till tullverket eller förstöras under

kontrollerade former framgår för närvarande av 81 § lullsladgan. Molsva­

rande bestämmelse finns i 109 § förslaget lill lullag. Både överiålelse och

förslöring bör ingå i de förfaranden som är lillåtna med oförtullade varor. De

66

bör alltså anges som klareringsformer.

Prop. 1986/87:166

1 2 § sista stycket den nuvarande tullagen föreskrivs att generaltullslyrel­sen får medge alt avgiftsfria varor inte behöver förtullas om det kan ske ulan risk för att bestämmelser som gäller för införseln eftersatts. De bestämmelser som avses gäller l.ex. lull- och skaUefria varor som medförs av resande eller som kommer i poslförsändelser. Del förefaller emellertid mindre lämpligt atl säga aft varorna inle behöver förtullas. I stället bör anges att varorna skall kunna förtullas utan att anmälas till förtullning. Bestämmelsen i sista slyckel har därför formulerats i enlighel härmed. I bestämmelsen har också gjorts ändringar som betingas av regeringsformen (RF).

8§

Tullmyndighet får, enligt föreskrifter som meddelas av regeringen, bevilja den som bedriver importverksamhet tillstånd att ta hand om och i övrigt förfoga över varor även om de inte har förtullats (hemlagningslillslånd).

Om det är nödvändigl för tullmyndigheternas kontroll, får regeringen föreskriva begränsningar i rätten att la hem varor.

Det finns särskilda föreskrifter om andra begränsningar i rälten att la hand om varor enligt första styckel och atl förfoga över varor som tagits om hand.

Paragrafen, som motsvarar 3 § andra och fjärde slyckena den nuvarande tullagen och 9 § första, Iredje och fjärde slyckena i del lill lagrådel remiilerade förslagel, innehåller de grundläggande bestämmelserna om hemtagning. Den lydelse och placering bestämmelserna har getts överens­stämmer med vad lagrådet förordat (s. 223-225). Föreskrifterna i 3 § tredje styckel den nuvarande tullagen, om möjligheten atl överlåta viss myndighei-sutövning i samband med hemtagning åt lullupplags- och frihamnsinnehava­re, återfinns i 54 § tullagsförslaget.

Enligt första stycket ges regeringen rätt att meddela föreskrifter om hemtagningstillstånd. I 115 § föreskrivs om möjlighet lill subdelegation till generaltullstyrelsen.

I paragrafens andra stycke ges regeringen rätt alt föreskriva om begräns­ningar i hemtagningsrätlen, om det är nödvändigt för atl tullkontrollen skall kunna upprätthållas. Det kan gälla varor av svårkontrollerad natur eller en enskild varusändning som tullmyndigheten behöver undersöka närmare, innan varorna skingras. Vidare kan tullmyndigheten i tillståndet för en hemlagare bestämma bl.a. atl tillståndet skall avse endast vissa slags varor eller att varor av visst slag skall vara undantagna från tillståndet. Även föreskriftsrätlen enligt andra stycket kan delegeras vidare till generaltullsly­relsen, se 115 §.

Paragrafens tredje stycke innehåller en erinran om all det enligt särskilda föreskrifier finns begränsningar i rätlen all dels la hem varor, dels förfoga över hemlagna varor. Här avses alla de författningar som innehåller införselvillkor för olika varor. Vissa sådana införselreglerade varor får över huvud tagel inte bli föremål för hemlagning, l.ex. narkolika. Andra varor får tas hem endast av den som har införseltillstånd eller imporllicens, såsom skjulvapen och ammunition eller vissa textilvaror, eller får las hem först sedan viss myndighet lämnat sitt medgivande, t.ex. levande växter.

Vissa varor får tas hem även om införselvillkoren inte är uppfyllda.

Hemlagaren är emellertid i så fall skyldig alt förvara varorna i oförändrat      Prop 1986/87'166 skick till dess tullmyndigheten meddelat all hinder mol vidare förfogande över varorna inte föreligger, se 1 § och 2 § 5 lagen (1973:980) om transport, förvaring och förslöring av införselreglerade varor, m.m.

9§

Den som belalar lull och annan skalt enligt 26 § får förfoga över varor även

om tull och annan skatt inte har betalats för varorna.

Bestämmelsen, som motsvarar 9 § andra stycket i det till lagrådet remittera­de förslaget, har med endasl redaktionella ändringar överförts från 3 § andra stycket andra meningen den nuvarande tullagen. I enlighet med vad lagrådel förordat (s. 223-225) har bestämmelsen tagits in i en särskild paragraf.

10 §

En vara, som skall förtullas, skall anmälas till förtullning vid införseln eller, om den sänds under tullverkets överinseende lill en ort inom tullområdet, vid ankomslen lill den orten, öm en oförtullad vara förvaras på tullupplag eller tullager eller i frihamn, skall den anmälas lill förtullning innan förvaringen upphör. En vara, som innehas med temporär tullfrihet, skall anmälas till förtullning innan den temporära tullfriheten upphör, om regeringen inte föreskriver annat.

Den som har tagit hand om en vara med slöd av hemlagningslillslånd skall anmäla varan lill förtullning senasl torsdagen i andra kalenderveckan efler den vecka då varan anmäldes till hemtagning. Om särskilda skäl påkallar det, får generaltullstyrelsen medge en längre frist för anmälan till förtullning.

En vara som avses i första styckel behöver inle anmälas till förtullning, om den blir föremål för annan lullklarering i anslutning till atl försändningen, förvaringen eller den temporära tullfriheten upphör. Inte heller en vara som tagits om hand med slöd av hemlagningslillslånd behöver anmälas lill förtullning, om varan inom den tid då anmälan till förtullning skulle ha gjorts anmäls till annan tullklarering. Varan får dock inte anmälas lill hemlagning på nytl.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 § den nuvarande tullagen.

I första stycket anges när varor som inte har varit föremål för hemlagning skall förlullas.

Andra styckel innehåller föreskrifier om den lid inom vilken en hemtagare skall anmäla hemlagna varor till förtullning. Bestämmelser om detta finns f.n. dels i 5 § lullsladgan, dels i 155 § generaltullstyrelsens tullordning. Alltsedan den nuvarande tullagen trädde i kraft har gällt atl en hemlagen vara skall anmälas till förtullning eller annan tullklarering senasl torsdagen i andra kalenderveckan efler den då varan togs hem. Det är alltså en väl inarbetad och stabil ordning, som nu lagregleras.

I paragrafen föreskrivs atl generaltullslyrelsen får bestämma längre frist

för anmälan lill förtullning, om särskilda skäl påkallar del.  Bl.a.  har

erfarenheterna  visat  atl  hemlagare  som  lämnar  tulldeklarationer  med

användande av ADB kan behöva en längre deklarationsfrisl. En sådan

föriängning bör kunna medges mot aU betalningsfristen för tullräkningarna

förkortas i motsvarande mån. Andra hemlagare som fått förlängd frist är

importörer av sådana tryckalster i postförsändelser, som det inte skall betalas

68

tull- eller reklamskatt för. Det kan också vara mofiverat att medge föriängd      Prop. 1986/87:166 frist i samband med s.k. långhelger.

Det Iredje styckel innebär i fråga om hemlagna varor att hemtagarna i slällei för alt anmäla varorna till förtullning, har möjlighet atl anmäla dem lill annan tullklarering som avses i 7 § första slyckel. Detta måsle ske inom samma tid som gäller för anmälan till förtullning. Motsatsvis innebär bestämmelsen alt varorna skall förtullas, om tiden för annan lullklarering försullils. Även i dessa fall kan dock generaltullstyrelsen förlänga fristen i det särskilda fallet och därigenom möjliggöra annan lullklarering än förlullning även efter den ordinarie fristens utgång.

Del iredje stycket avser även andra oförtullade varor än sådana som har tagils om hand av hemtagare. Bestämmelsen anger atl när försändning av en oförtullad vara upphör, eller förvaring på tullupplag, tullager eller i frihamn upphör, eller temporär tullfrihet upphör, måste varan förlullas, såvida den inte på nyit blir föremål för någon tullklarering enligt 7 § första stycket. I dessa hänseenden är bestämmelsen en kodifiering av praxis,

11 §

Den som anmäler en vara lill förtullning eller som tagit hand om en vara med stöd av hemtagningstillstånd utan atl vidta åtgärd enligt 10 § sista styckel är tullskyldig för varan.

I 80-82 §§ föreskrivs om tullskyldighet i särskilda fall.

Den som är tullskyldig skall utom tull betala annan skatt som skall utgå för varan.

Anträffas inte någon som är tullskyldig, skall tull och annan skatt tas ut ur varan. Om det finns särskilda skäl, kan generaltullslyrelsen besluta all tull och annan skatt inte skall tas ut ur varan.

Paragrafen innehåller bestämmelser om vem som är lullskyldig för en vara och motsvarar 5 § den nuvarande lullagen, i dess lydelse fr.o.m. den 1 januari 1985. Den tidigare termen "tullskyldig" i första stycket har alliså bylts ut mol uttrycket "tullskyldig för varan". En erinran om de speciella fall av tullskyldighet som avses i 80-82 §§ förekommer i andra stycket.

I första stycket anges för tydlighets skull alt en hemtagare inte är tullskyldig för en hemtagen vara, om hemlagaren före utgången av den tid som föreskrivits för anmälan lill förlullning i stället låter lullklarera varan på sätt som föreskrivs i 7 § första stycket.

Föreskriften i tredje stycket att den som är tullskyldig förutom tull skall betala även annan skalt för varan omfattar även de särskilda fall av tullskyldighet som avses i andra stycket. Av 2 § följer all vad som sägs om tull och annan skalt även gäller avgifier, som skall las ut vid införsel av varor.

Fjärde slyckel avser fall när varken någon som är lullskyldig enligt 11 § första stycket eller enligt 80, 81 och 82 §§ kan anträffas. För au undvika atl bestämmelsen leder till oskäliga resultat ges generaltullstyrelsen befogenhet all besluta alt tull, annan skall och avgifl inle skall las ul för varan, när särskilda skäl föreligger. Detta kan vara aktuellt exempelvis i sådana fall, när en vara har överlåtits lill en godiroende iredje man.

69

12 §

Prop. 1986/87:166

Vid förtullning av en vara skall, om inte annal är föreskrivel, författningar om tull och annan skatt tillämpas i den lydelse som gällde den dag då

1.

anmälan om hemtagning gjordes,

2.

ansökan om temporär lullfrihet för varan gjordes eller sådan tullfrihet medgavs ulan ansökan, eller

3.

varan, när fråga inle är om fall som avses i 1 eller 2, anmäldes till förtullning.

Generaltullslyrelsen kan medge undanlag från första styckel 2.

Om en åtgärd som avses i första styckel 3 inle har vidlagits inom föreskriven tid, tillämpas författningarna i den lydelse som gällde den dag då åtgärden senasl borde ha vidtagits.

I paragrafen, som motsvarar 6 a § den nuvarande tullagen, föreskrivs vilken dag som skall vara bestämmande för den lull, annan skalt och avgifl som skall las ul vid förtullning, s.k. laxebeslämmande dag.

Enligi punkt 1 är laxebeslämmande dag för hemlagna varor den dag då anmälan om hemlagning gjordes. För varor som innehas med temporär tullfrihet är enligt punkl 2 laxebeslämmande dag den dag då ansökan om temporär tullfrihet gjordes eller sådan tullbefrielse medgavs utan ansökan. I punkt 3 anges laxebeslämmande dag till den dag då varan i annat fall än som avses i punkterna 1 och 2 anmäldes till förlullning.

Punkl 3 i första stycket har i praxis gett upphov till vissa tolkningsproblem när det gäller hemtagares importverksamhet. Del har nämligen förekommit att hemtagare tagit hand om och förfogat över importvaror utan att dessförinnan ha anmält varorna lill hemtagning. I sådana fall får hemlagaren anses ha avstått från atl utnyttja hemtagningsrätten. Han är då skyldig atl iaktta de allmänna regler som gäller för införsel av varor. Det innebär atl han varit skyldig att ange varorna till förlullning direkt vid införseln, jfr 6 § och 10 § första styckel. Eflersom han inte gjort detta är han tullskyldig enligt 82 §. Taxebestämmande dag i dessa fall blir enligt 12 § tredje stycket den dag då varorna borde ha anmälts lill förtullning. Ell förfarande i enlighet med vad som nu har beskrivits kan naturligtvis vara att bedöma som etl brotl enligt lagen (1960:418) om straff för varusmuggling (varusmugglingslagen).

Ett annat tolkningsproblem har förekommit när varor har tagits om hand av hemtagare i vederbörlig ordning och därefter lagts upp på tullager i stället för atl anmälas lill förlullning. Om en sådan vara sedermera anmäls lill förtullning är punkt 3 tillämplig, när det gäller alt avgöra vad som är laxebeslämmande dag.

Tulldeklaration m.m.

13 §

När en vara anmäls till förlullning, skall den lullskyldige fill ledning för förtullningen avge en tulldeklaration. Regeringen kan föreskriva atl de uppgifter som behövs för förtullningen får lämnas på annat säll.

Tulldeklaration får avges genom ombud som godkänts av generaltullsly­relsen.

Tulldeklaration får avges av någon som är anställd och kan anses ha en

förtroendeställning hos den lullskyldige eller, om deklarafionen avges

genom ell ombud som avses i andra slyckel, hos ombudet.

70

förlroendeslällning hos den lullskyldige eller, om deklarationen  avges     Prop. 1986/87:166 genom etl ombud som avses i andra stycket, hos ombudet.

Paragrafen motsvarar 7 § den nuvarande tullagen. I första stycket anges huvudregeln atl den som anmäler en vai-a lill förtullning skall lämna en tulldeklaration lill ledning för förtullningen. I enlighel med vad som gäller för närvarande ges möjlighet att föreskriva om undantag från deklarationsskyl­digheten, exempelvis för varor som inte införs i handels.syfte eller yrkesmäs­sigt.

I andra stycket anges alt tulldeklaration får lämnas genom ombud som har godkänts av generaltullslyrelsen. Som framgår av den allmänna motivering­en (avsnitt 2.1.4) föreslås inle någon ändring i möjligheten au anlita ombud.

Enligt 7 § andra stycket den nuvarande tullagen skall den tullskyldige inom tre veckor rätta eventuella orikligheter i en deklaration som lämnats genom ombud. Underlåtenhet att rätta kan medföra straff enligt varusmugglingsla­gen eller tullagen. En mer generell rällelseskyldighel föreskrivs i 11 § den nuvarande lullagen. Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.1.3) föreslås alt deklarationsskyldigheten utformas enligt samma principer som gäller för skatte- och avgiftsområdet i övrigt. Detta innebär all någon särskild skyldighet att granska och rätta deklarationer som lämnats till tullmyndigheterna inte föreskrivs i lagen. Uppgiftslämnaren har redan i deklarationen försäkrat att de uppgifter som lämnats är rikliga och fullständi­ga. Eventuella orikligheter bedöms enligt de straffrättsliga och administrati­va sanklionsbestämmelser som finns. Enligt mönster från skattebrottslagen införs i varusmugglingslagen en bestämmelse av innebörd att ansvar för brott rörande undandragen tull, annan skatt eller avgift inte inträder för den som frivilligt vidtar åtgärder som leder till all pålagorna kan påföras eller tillgodoräknas med rätt belopp. I fråga om den administrativa sanktionen tulltillägg finns redan i den nuvarande lullagen en sådan bestämmelse, se 40 c § tredje styckel.

Enligt nuvarande lydelse av bestämmelsen i iredje stycket får en tullmyn­dighet medge att tulldeklaration lämnas av någon som är anställd och som kan anses inta en förtroendeställning hos den tullskyldige eller ombudet. Tillämpningen av denna föreskrift har berett tullmyndigheterna problem. Det har nämligen visat sig vara svårt att hålla uppgifterna aktuella över de personer som fått sådant medgivande. Förslaget har därför utformats så, all tulldeklaration får lämnas av en anställd som kan anses ha en sådan ställning hos den tullskyldige eller ombudet. Något medgivande av tullmyndigheten krävs alltså inte. Tullmyndigheten kan vid stickprovsundersökningar eller när det annars finns anledning därtill kontrollera alt den som lämnar en deklaration verkligen är anställd och har en sådan slällning alt han är behörig att lämna en tulldeklaration.

14 §

En tulldeklaration skall innehålla

1. varans nummer enligt lulllaxan i tulliaxelagen (1987:000) eller enligt

statistisk varuförteckning, som utfärdals av generallullstyrelsen, och en kort

varubeskrivning, om en sådan inte finns i de handlingar som bifogas

deklarationen,

-,-,

2.

lullsats och annan skattesats,

Prop. 1986/87:166

3.

varans tull- och skattepliktiga kvantitet saml värde.

4.

grund för nedsältning av eller frihet från tull eller annan skatt,

5.

belopp som skall betalas i tull och annan skall.

För konlroll av uppgifier som avses i första stycket och av alt varan får införas skall i tulldeklarationen eller annan handling lämnas de yllerligare uppgifter som regeringen föreskriver. I lulldeklaralionen eller annan hand­ling skall också lämnas de ytterligare uppgifter som regeringen föreskriver för tillämpningen av konventionen om förenkling av formaliteterna vid handel med varor. Regeringen får föreskriva att uppgifterna i tulldeklaratio­nen skall lämnas i kodform.

Tullmyndigheten kan medge undantag från skyldighet alt lämna uppgifter som avses i första stycket, om tullmyndigheten finner att den tullskyldige har avsevärd svårighet atl lämna uppgifterna. Innebär medgivandet all den lullskyldige inle behöver lämna uppgift om varans nummer, kan tullmyndig­heten bestämma atl han skall lämna en sådan beskrivning av varan som behövs för varans förtullning.

Generallullstyrelsen kan medge att de uppgifier som avses i första styckel får lämnas med hjälp av teleöverförda meddelanden eller andra automatiska metoder eller i form av upptagning för automatisk databehandling.

Paragrafen, som motsvarar 8 § den nuvarande lullagen, innehåller i första stycket oförändrade bestämmelser om de uppgifter som en tulldeklartion skall innehålla.

Enligt 8 § andra stycket den nuvarande tullagen skall i enlighet med vad generaltullstyrelsen bestämmer i en tulldeklaration lämnas de ytterligare uppgifter som behövs för alt kontrollera att en vara får införas. Enligt förslaget utvidgas uppgiftsskyldighelen till atl omfatta även uppgifter som behövs för att kontrollera att uppgiftsskyldighelen enlig paragrafens förslå stycke fullgjorts. Dessa ytterligare uppgifter skall kunna lämnas på en annan handling än tulldeklarationen.

1 andra stycket har också tagils in en föreskrift om att de ytterligare uppgifter skall lämnas som krävs för tillämpningen av konventionen om förenkling av formaliteterna vid handel med varor, dvs. den konvention som reglerar del s.k. enhetsdokumentet, som EG- och EFTA-länderna har enats om atl använda vid handel mellan länderna. I andra stycket har också angetts att regeringen får föreskriva atl uppgifterna får lämnas i kodad form, vilkel torde komma att gälla flertalet uppgifter i enhetsdokumentet.

I 8 § Iredje stycket den nuvarande lullagen föreskrivs all tullmyndigheter­na får medge undanlag från skyldigheten att lämna deklarationsuppgift. Enligt 14 § tredje stycket tullagsförslaget kompletteras denna bestämmelse med föreskriften i 10 § tullstadgan, om all undantag kan medges när tullmyndigheterna finner att avsevärd svårighet föreligger för den tullskyldi­ge alt lämna uppgiflen i fråga.

Enligt paragrafens sista stycke ges förfaliningsmässiga möjligheter att

lämna de uppgifter som krävs i en tulldeklaration genom utnyttjande av

ADB eller annan liknande teknik (se avsnitt 2.1.5 ovan). Uppgiftslämnandet

skall kunna ske "on line", dvs. direkt från dataterminal hos den tullskyldige

eller ombudet lill dalaterminal hos tullverket, eller genom aU någon

databärare, såsom magnetband eller diskett, överiämnas lill lullmyndighe-

ten. Uppgiftslämnande med användande av ADB eller liknande föruisäuer

72

generaltullslyrelsens medgivande. Del ligger i sakens natur all ell sådani      Prop. 1986/87:166 medgivande inte kan påräknas, förrän de tekniska förutsättningarna för sådani uppgiftslämnande föreligger och syslemen uppfyller högl ställda krav i fråga om säkerhet och kontroll.

15        §

Om varor som enligt tulltaxan skall klassificeras gemensamt, anmäls lill förlullning vid skilda tillfällen, skall den lullskyldige avge preliminära tulldeklarationer. Slutlig deklaralion skall avges vid det sista deklarationstill-fället, om tullmyndigheten inte bestämmer annal.

En preliminär lulldeklaralion skall innehålla en kort varubeskrivning, om en sådan inte finns i handlingar som bifogas deklarationen, och preliminärt beräknade belopp som skall betalas i tull och annan skalt.

Regeringen kan föreskriva atl preliminär lulldeklaralion får avges även i andra fall än som avses i första styckel.

Paragrafen, som motsvarar 9 § den nuvarande lullagen, innehåller bestäm­melser om preliminär tulldeklaration.

När delar av varor tas in i landet vid olika lillfällen skall som grundregel delarna klassificeras var för sig, alll efler deras beskaffenhet. Enligt anmärkningar i vissa avdelningar eller kapitel i tulltaxan skall emellertid, om den tullskyldige begär det, delarna klassificeras gemensamt som en komplett eller färdigbearbetad vara. Det är dessa fall som avses i första styckel.

Uttrycket "klassificeras gemensamt" har på grund av nomenklaturen i den internationella konventionen rörande systemet för harmoniserad varube­skrivning och kodifiering (Harmonized Syslem) ersatt det tidigare uttrycket "lulltaxeras gemensamt". Regeringen har nyligen förelagt riksdagen ell förslag lill en ny tulltaxelag baserad på nomenklaturen i konventionen (prop. 1986/87:102).

Enligt 9 § andra stycket den nuvarande tullagen skall en preliminär tulldeklaration innehålla de uppgifter som behövs för atl preliminärt bestämma tull och annan införselavgifi. Enligt tullagsförslaget preciseras minimikraven i fråga om uppgiftslämnandet så, att en preliminär deklaration skall innehålla en kort varubeskrivning och preliminärt beräknade tull-, skatte- och avgiftsbelopp.

I iredje styckel ges bemyndigande för regeringen alt föreskriva om preliminär tulldeklaration även i andra fall än som avses i första styckel. Möjlighet till subdelegation av föreskriftsrätlen finns enligt 115 §. Exempel­vis kan det vara befogat att medge att preliminär deklaralion lämnas, när den tullskyldige saknar underlag att avge en slutlig deklaralion.

16        §

Regeringen föreskriver vilka handlingar som skall bifogas en lulldeklaralion eller i övrigl inges för alt styrka uppgifter om en vara som skall förlullas. En tullmyndighet kan förelägga den tullskyldige att lämna de ytterligare uppgifter som behövs för konlroll av tulldeklaration eller av annan uppgift om en vara som skall förlullas.

Paragrafen motsvarar 10 § den nuvarande lullagen. 1 sak har ingen ändring gjorls.

73

Föreskriftsrätten enligt första slyckel får subdelegeras till generaltullsty-      Prop. 1986/87:166 relsen, se 115 §.

Tulltaxering, omtulltaxering, eftertulltaxering, skönstulltaxering

Tulltaxering

17        §

Med ledning av tulldeklaration eller motsvarande uppgifier fastställer tullmyndigheten lull och annan skall (tulltaxering).

Om en preliminär tulldeklaration har avgetls, bestämmer tullmyndigheten preliminärt tull och annan skall (preliminär tulltaxering). Om det finns särskilda skäl, får preliminär tulltaxering ske även i annat fall.

Paragrafen, som motsvarar 12 § den nuvarande tullagen, behandlar tulltax­ering. Med tulltaxering avses fastställande av tull, annan skatt och införselav­gift. Taxering sker i normalfallet slutligt på grundval av tulldeklarationen.

Andra stycket handlar om preliminär tulltaxering. Bestämmelsen ankny­ter till föreskrifterna i 15 § om preliminär lulldeklaralion. Vidare ges möjlighet alt göra preliminär tulltaxering även i andra fall, exempelvis om det behövs en särskild utredning innan en slutlig taxering kan göras.

Föreskrifterna i 17 § samt 5,6 och 9 §§ innebär alt en vara som anmälts till förlullning, och som inle är föremål för hemlagning, inle får lämnas ut till fritt förfogande innan ett lulltaxeringsbeslul, preliminärt eller slutligt, har fattals.

18        §

En anmälan till förtullning av en vara får inte återkallas sedan tulltaxerings­beslut meddelats. Om det finns särskilda skäl, får generaltullstyrelsen medge att ålerkallelse sker senare med verkan all tulltaxeringsbeslutet upphävs.

I paragrafen som saknar motsvarighet i den nuvarande tullagen föreskrivs alt en anmälan till förtullning inte får återkallas om tulltaxeringsbeslut har meddelals, såvida inte generaltullstyrelsen medger det. Sådant medgivande kan lämnas om det finns särskilda skäl. Återkallelseförbudet gäller efter del att såväl slutligt som preliminärt lulltaxeringsbeslul meddelats.

Vid utformningen av paragrafen har beaktats vad lagrådel har anfört, nämligen all etl medgivande lill äterkallelse bör ges den verkan, att tulltaxeringsbeslutel upphävs (s. 225).

Omtulltaxering

19        §

Tullmyndigheten skall ompröva tulliaxeringsbeslut (omtulltaxering), om den lullskyldige begär det innan liden för överklagande av beslutet har gått ut.

Finner tullmyndigheten atl ett tulltaxeringsbeslut är felaktigt, skall myndigheten på eget initiativ besluta om rättelse genom omtulltaxering, såvida inte felet är all anse som ringa. Fråga om sådan omprövning får inle las upp sedan tiden för överklagande av beslutet har gåll ut.

Skyldigheten enligt första och andra styckena att ompröva lulltaxerings­beslul gäller inte, om beslut överklagats och tullmyndigheten har överlämnat handlingarna i ärendet till en högre instans.

74

Paragrafen motsvarar 13 § den nuvarande tullagen och behandlar omtulliax-      Prop. 1986/87:166 eringsinstitutet. Bestämmelsen har emellertid utformats något annoriunda.

Föreskrifterna enligt den nuvarande lullagen kan läsas så atl omtulltax­ering kan ske endasl om ett lulltaxeringsbeslul befunnits vara felakligl. Delta skulle i praktiken innebära att om en tullskyldig påkallar ändring av ett lulltaxeringsbeslul, men tullmyndigheten anser taxeringsbeslutet vara rik-ligl, myndighelen skulle vara skyldig all överlämna ärendel för all behandlas som ett överklagande av en överordnad inslåns.

Del är från prakliska synpunkler lämpligl aft de lokala lullmyndigheterna kan meddela omtulllaxeringsbeslut även om del innebär alt det ursprungliga lulllaxeringsbeslulel inte ändras. 1 många fall kan de lullskyldiga förrvänias nöja sig med elt sådant beslui, åtminstone om besluiei är moliveral på tillfredsställande sätt. Överinstanserna besparas därmed många överklagun-deärenden. Givetvis kan de tullskyldiga överklaga ett omtulllaxeringsbeslut, liksom de kan välja att överklaga utan att dessförinnan använda sig av omtulltaxeringsinslitutel.

Omtulltaxeringen leder alltså antingen till etl beslut om ändring eller lill alt ingen ändring sker. Även i del senare fallet skall ell formellt beslut meddelas, om omtulltaxeringen påkallats av någon som är tullskyldig.

De föreslagna bestämmelserna syftar lill alt klargöra dessa förhållanden. Samtidigt har de i enlighet med lagrådets förordande (s. 225-226) getts en utformning som ansluter lill den nya förvallningslagens (1986:223) regler om omprövning av beslui, som en myndighet har meddelat som första instans.

I sakligt hänseende skall därför, såsom lagrådet föreslår, följande gälla för omlulllaxeringsinslitutel.

En tullmyndighet skall normalt vara skyldig all på begäran inom överkla-gandeliden av den tullskyldige ompröva ett tulltaxeringsbeslut. En motsva­rande skyldighet skall gälla också vad beträffar rättelse på myndighetens eget initiativ, när myndigheten finner att ett tulltaxeringsbeslut är felaktigt och felet inte är att anse som ringa. En förutsättning för omtulltaxering på eget initiativ av myndigheten skall vara att frågan om rättelse tagits upp inom överklagandetiden. Atl så skett bör framgå av akten i ärendet. Enligt 17 § förvaltningslagen bör den lullskyldige normalt underrättas och beredas tillfälle att yttra sig i saken innan rättelsefrågan avgörs.

Elt överklagande från den tullskyldiges sida av ett lulltaxeringsbeslul bör föranleda omprövning, om överklagandet ger anledning till antagande atl beslutet är felaktigt. När ett tulltaxeringsbeslut har överklagats skall en tullmyndighet inte vara skyldig att ompröva beslutet, om handlingarna i ärendel med anledning av överklagandet har överlämnats till en högre instans.

Efterlulllaxering

20 §

Har den som är tullskyldig enligt 11 § första stycket

1.    i tulldeklaration eller på annat sätt lämnat oriktig uppgift till ledning för

tulltaxeringen, eller

2. underiåtit att lämna uppgift som det ålegat honom au lämna, skall

jr

tullmyndigheten besluta om eftertulltaxering, om den oriktiga uppgiften      Prop. 1986/87:166 eller underlåtenheten har medfört all lull eller annan skall inle faslsiällts eller faslställts till för lågl belopp. Eftertulltaxering får inte ske, om det belopp som avses är ringa eller det med hänsyn lill omständigheterna är uppenbart oskäligt atl sådan taxering sker.

Paragrafen, som innehåller huvudreglerna om eftertulltaxering, har med en viss omredigering överförts från 14 § den nuvarande tullagen.

Det kan anmärkas att rekvisitet "oriklig uppgift" endast avser alt en uppgift konstaterats vara objektivt felaktig och att det inte förutsälter uppsåt eller oaktsamhet från den tullskyldiges sida. Även om den lullskyldige varit hell okunnig om en uppgifts oriklighel, t.ex. när ett utländskt ursprungsintyg enligt frihandelsbeslämmelserna visat sig vara felaktigt, kan eftertulltaxering komma i fråga.

Bestämmelserna är tillämpliga även om den orikliga uppgiften har lämnats i etl ärende om omiulliaxering.

21        §

Eflertulllaxering får inle ske så länge omiulliaxering kan förekomma. Eflertulllaxering får inle heller ske senare än fem år efter den dag då varan anmäldes lill förlullning, såvida inle den tullskyldige samtyckt till atl eflertulllaxering sker.

22        

§

Om den tullskyldige har avlidit, skall eftertulltaxeringen påföras hans dödsbo. Beslut om sådan eftertulltaxering får meddelas senast under andra året efter utgången av del kalenderår då bouppteckning efler den lullskyldige lämnats in för registrering.

23        

§

Om den lullskyldige har åtalats för brolt enligt lagen (1960:418) om straff för varusmuggling får, även efter uigången av den i 21 eller 22 § angivna liden, eftertulltaxering ske för den vara som åtalet avser. Beslut om sådan eftertulltaxering får dock inte meddelas senare än under kalenderårel efler det då åtalet väcktes. Om den lullskyldige har avlidil, får beslut om eftertulltaxering inte meddelas senare än sex månader från dödsfallet. Ogillas åtalet, skall tullmyndigheten undanröja eftertulltaxeringen, om domen vinner laga kraft.

Första styckel skall tillämpas också i fall då den som har företrätt en juridisk person åtalats för brotl enligt lagen om straff för varusmuggling, om brollet avser lull eller annan skalt som den juridiska personen haft att betala.

Dessa paragrafer innehåller bestämmelser om den lid inom vilken eftertull­taxering får ske. 121 § anges huvudregeln om en femårsfrisl från den dag då varan angavs lill förtullning, medan 22 och 23 §§ innehåller regler för speciella situationer. Bestämmelserna har ulan sakliga ändringar överförts från 15 § den nuvarande tullagen. I 21 § har dessutom, i överensstämmelse med elt förslag från varusmugglingsutredningen i betänkandet SOU 1976:37 Smugglingsbrotl och tulllillägg, införts en bestämmelse som innebär atl eftertulltaxering kan ske även efter femårsperiodens utgång, om den tullskyldige samtyckt därtill. Bestämmelsen avser sådana fall då frivillig

76

rättelse sker efter femårsperiodens utgång, jfr 8 a § förslagel till ändring i      Prop. 1986/87:166 varusmugglingslagen.

Skönstulltaxering

24  

§

Om lull eller annan skall inte kan beräknas tillföriilligl vid tulltaxering, omtulltaxering eller eftertulltaxering, fastställs vad som skall erläggas efter skälig grund (skönstulltaxering).

I denna paragraf, som motsvarar 16 § den nuvarande tullagen, föreskrivs om rätt för tullmyndigheterna att göra skönstulltaxering. Paragrafen är tillämp­lig inle bara när de uppgifier som har lämnats i en tulldeklaration är otillförliiliga ulan också när någon deklaralion över huvud tagel inle har lämnals.

Betalning av tull och annan skatt

Betalning

25  

§

Tull och annan skatl skall belalas lill tullmyndigheten inom 15 dagar från den dag då beslutet om tullen eller skatten meddelades.

26  

§

Generallullslyrelsen får medge undanlag från 25 § för den som bedriver imporlverksamhel eller annan som imporlerar varor i större omfattning. Sådan importör (kreditimporlör) får betala tull och annan skalt enligt särskild lullräkning.

Särskild tullräkning får även utställas på sådani ombud som avses i 13 § andra stycket, om ombudet gentemot tullverket åtagit sig atl fullgöra den betalningsskyldighel som åvilar den tullskyldige.

Särskild lullräkning får utfärdas gemensamt för flera tulltaxeringsbeslut. Räkningen skall betalas inom 15 dagar från den dag då den utfärdades. Generaltullstyrelsen får i enskilda fall bestämma atl räkningen skall betalas tidigare, om det finns särskilda skäl.

Om ett ombud har mottagit medel av tullskyldiga för betalning av tullräkningar, skall ombudet hålla dessa medel skilda från andra tillgångar.

27  

§

Regeringen får föreskriva att säkerhet skall ställas för tull och annan skatt. Om säkerhet inte har ställts, utgör varan säkerhet för tullen och skatten så länge den står under tullverkets överinseende.

Återbetalning

28        §

Om en tullskyldig har betalat tull eller annan skalt med högre belopp än han rätteligen skall betala, återbetalas överskjutande belopp. Molsvarande gäller när han betalat tull eller annan skalt som rätteligen inle skall betalas. Belopp som får dras av vid redovisning av skalt enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt återbetalas dock inte. Om tullfrihet har beslutats med slöd av

77

12 § lagen (1987:000) om lullfrihet m.m. för en vara av visst slag, ålerbelalas     Prop. 1986/87-166 inbelalat tullbelopp.

Vid alerbeialning lill den tullskyldige får avdrag göras för lull och annan skatl som förfallit till betalning och som den tullskyldige skall betala till lullverkel. Vid restitution av tull enligt lagen om tullfrihet m.m. får avdrag göras för tull och annan skalt som förfallit till betalning och som sökanden skall betala till tullverket. 1 lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skaller och avgifier finns också föreskrifier som begränsar rälten till återbetalning.

Reslavgifl

29        §

Om tull eller annan skatt inte belalas inom föreskriven tid, skall restavgift las ui med sex öre för varje hel krona av obetalt belopp, dock minst femtio kronor. Vid beräkning av reslavgiften skall avrundning ske till närmast lägre hela krontal. Generaltullslyrelsen får medge befrielse helt eller delvis från skyldighet all betala restavgift. om del finns särskilda skäl.

Beslämmelserna i denna lag om tull och annan skatt tillämpas även beträffande restavgift enligt första stycket.

Ränta

30        

§

Ränta utgår på tull och annan skalt som skall betalas

1.

på grund av omtulltaxering eller eftertulltaxering,

2.

enligt beslut av generaltullstyrelsen, kammarrätten eller regerings­rätten,

3.

i fall som avses i 82 §, när tull eller annan skall undandragits,

4.

i fall som avses i 24 § eller 25 § andra slyckel lagen (1987:000) om tullfrihet m.m.

Om tull eller annan skatl enligt preliminärt beslut har erlagts med lägre belopp än som slutligt fastställts, utgår ränta på det överskjutande beloppet.

Ränta enligt första eller andra stycket ulgår dock inle på belopp som får dras av vid redovisning av skatt enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt.

Om utfärdande av särskild lullräkning fördröjs till följd av au den som tagit hand om en vara med stöd av hemtagningstillslånd inte anmält varan till förlullning inom föreskriven tid, utgår ränla.

Bestämmelserna i denna lag om tull och annan skatt tillämpas även belräffande ränta enligt denna paragraf.

31        §

Vid beräkning av ränta enligt 30 § första stycket 1,2 eller 4 eller andra stycket gäller all ränla utgår

från utgången av den andra månaden efter den då varan anmäldes till förtullning, dock att ränta på tull eller annan skatt, som motsvarar tidigare återbetalat belopp, utgår från uigången av den månad då beloppei återbeta­lades,

lill och med den månad då beloppet skall erläggas.

Ränla enligt 30 § forsla stycket 3 utgår

från utgången av den månad då varan infördes eller det olovliga förfarandet ägde rum,

till och med den månad då beloppet skall erläggas.

Ränla enligt första och andra slyckena i denna paragraf ulgår inle för

yg

längre tid än två år utom i fall som avses i 30 § första slyckel 4.

Ränta enligt 30 § fjärde slyckel utgår för den tid fördröjningen omfattar.

32                                                                                     §

Prop. 1986/87:166

På belopp som återbetalas enligt 28 § utgår ränta. Ränla utgår även på ränla

enligt 30 § som återbetalas. Ränta utgår från utgången av den månad under vilken beloppet betalats till och med den månad då beloppet återbetalas.

33        

§

Ränta beräknas för visst kalenderår efter den räntesals som motsvarar del av riksbanken fastställda diskonto som gällde vid uigången av december del föregående året, i fall som avses i 30 § med ett tillägg av tre procenlenheler och i fall som avses i 32 § med etl avdrag som motsvarar halva diskonlol. Räntesatsen bestäms i sistnämnda fall till procenual med högst en decimal, som i förekommande fall avrundas uppåt. För den lid som infaller efter uigången av det år då tull och annan skall slutligt fastställs tillämpas dock den räntesats som gäller för del årel. Ränlebelopp som inle uppgår lill femlio kronor las inle ut och återbetalas inte.

34        

§

Om etl beslut som föranleli ränla enligi 30 § har ändrats på sådant säll att ränla inle skulle ha belalals eller skulle ha betalats med lägre belopp, skall ny beräkning av räntan göras. För myckel erlagd ränla återbetalas.

Ränta ulgår inte på ränlebelopp som en lullskyldig åläggs belala enligi 30 § utöver tidigare erlagd ränta.

Om elt beslut som föranlett ränla enligt 32 § har ändrats på sådani sätt alt ränta inte skulle ha utgått eller skulle ha utgått med lägre belopp, skall den lullskyldige återbetala vad han uppburit för mycket. Beslämmelserna i denna lag om tull och annan skalt gäller därvid i tillämpliga delar.

Indrivning m.m.

35        §

Tull och annan skatl som har förfallit till betalning skall drivas in i den ordning som gäller för indrivning av skatl enligt uppbördslagen (1953:272). Om säkerhet har ställts eller om varan utgör säkerhet, får tullmyndigheten ta ul beloppet ur säkerheten.

Dessa paragrafer innehåller bestämmelser om betalning av lull, annan skall och avgifl, om återbetalning, om restavgift vid försenad betalning samt om ränta och indrivning. Avsnittet motsvarar 17-22 §§ den nuvarande tullagen. Bestämmelserna har omredigerats i syfte att bli klarare.

I 26 § första stycket föreskrivs all generaltullstyrelsen får medge alt lull och annan skall betalas enligt särskild tullräkning. Föreskriften, som enligt 2 § även avser importavgift, ger kredilimporlörer möjlighet all belala enligt förmånligare villkor än andra tullskyldiga. Lagrådets synpunkter alt delta bör framgå av lagtexten på tydligare sätl än vad som angetts i lagrådsremissen och alt beteckningen kreditimporlör uttryckligen bör finnas i bestämmelsen (s. 226-227) har beaktats. I rällen atl medge betalning enligt särskild lullräkning ligger nalurliglvis också möjligheten all vägra en sådan förmån eller att återkalla etl medgivande, vilket kan vara nödvändigl, exempelvis vid bristande betalning av förfallna tullräkningar, betalningsinslällelse, likvida­tion, konkurs m.m.

Utöver vad som nyss anmärkts har lagrådet vid sin granskning av del remitterade förslaget förordat all beslämmelsen om atl särskild lullräkning

under vissa förutsällningar får utställas även på ombud ges en lydelse som      Prop. 1986/87:166 närmare ansluter till molsvarande besätmmelse i 18 § tredje stycket den nuvarande lullagen samt att beslämmelsen las in som elt andra stycke i förvarande paragraf i slället för, såsom föreslagits i remissen, som ett tredje stycke (s. 226-227). Även i dessa avseenden har lagrådets förslag följts.

Med nedan angivna undantag överensstämmer beslämmelserna i 25-35 §§ i sak med molsvarande bestämmelser i den nuvarande tullagen.

I 26 § Iredje styckel föreskrivs all betalningstiden för särskilda lullräk­ningar skall vara 15 dagar. För närvarande gäller all generaltullstyrelsen har bemyndigande atl fastställa betalningstiden inom en ram av en månad. Frågan om normgivningen i delta avseende har behandlats i avsnitt 2.1.6. Beslämmelsen har kompletterats med en befogenhet för generaltullslyrelsen all i särskilda fall bestämma att tullräkning skall belalas tidigare. Föreskrif­ten motiveras av att hemlagare som upprättar sina deklarationer med användande av ADB i allmänhet beviljas förlängd tid för all lämna tulldeklaration. Genom att föreskriva kortare betalningsfrist kan den totala kredittiden hållas oförändrad.

I 26 § sista styckel finns en bestämmelse av innebörd att ombud, som har tagit emot medel av tullskyldiga för betalning av tullräkningar, skall hålla medlen avskilda från andra tillgångar. Liknande bestämmelser gäller för bl.a. advokater och fastighetsmäklare.

Enligt gällande rätt är en tullskyldig och ell ombud som har åtagit sig betalningsansvar för den tullskyldiges räkning solidariskt betalningsskyldiga för tullverkets fordran. Detta innebär atl lullverkel alltid kan kräva den tullskyldige på betalning, när ell beialningsansvarigl ombud underlåter atl betala debiterade belopp. En förskottsbetalning till ombudet befriar alltså inle den lullskyldige från betalningsansvaret.

I prakfiken har del förekommit att ombud, som åtagit sig betalningsansvar för myckel slora belopp och uppburit förskottsbetalning av sina huvudmän, de lullskyldiga, inte kunnat betala lullräkningarna, när dessa förfallit till betalning, varför de tullskyldiga tvingats betala två gånger.

Genom alt ombuden fullgör föreskriften atl avskilja medel, som de har tagit emot för sina huvudmäns räkning, blir huvudmannens rätt till medlen skyddad enligt lagen (1944:181) om redovisningsmedel. Ett ombud som underiäler alt avskilja medlen gör sig skyldig lill förskingring eller olovligt förfogande enligt 10 kap. 1 resp. 4 § brottsbalken.

I 27 § finns uttrycket "slår under lullverkels överinseende". Uttrycket utgör en sammanfattande benämning på de olika befogenheter som tullmyn­digheterna har med avseende på varor eller transportmedel. Föreskrifier om vilka varor och transportmedel som avses finns i 61 och 62 §§.

I 28 § andra stycket finns en bestämmelse om avräkning i samband med utbetalning av tullrestitution enligt tulltaxelagen. Motsvarande bestämmelse finns f.n. i 19 § tullstadgan.

36 §

Om någon, i egenskap av företrädare för en tullskyldig som är juridisk

person, uppsåtligen eller av grov oaktsamhel har underlålil att belala in tull

eller annan skatt i rätt tid och ordning, är han tillsammans med den

80

tullskyldige belalningsskyldig för tullen och skatten. Betalningsskyldigheten     Prop. 1986/87:166 får hell eller delvis eflerges, om del finns särskilda skäl.

Talan om åläggande av belalningsskyldighel enligt första stycket skall föras vid allmän domstol. Sådan talan får inle väckas sedan den tullskyldiges betalningsskyldighel för beloppen har bortfallil enligt lagen (1982:188) om preskription av skallefordringar m.m. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet får indrivning ske i samma ordning som gäller för skalt enligt uppbördslagen (1953:272).

Den som fullgjort belalningsskyldighel för tull- och skattebelopp enligt första stycket har rätt att få ut beloppet av den tullskyldige.

Bestämmelsen i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i fråga om regressfordran enligt Iredje styckel.

Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i den nuvarande tullagen, innehåller bestämmelser om s.k. ställföreträdaransvar, dvs. solidariskt betalningsansvar under vissa omständigheler för företrädare för lullskyldiga som är juridiska personer. Liknande bestämmelser finns i 5 kap. 17 § LPP och 48 a § mervärdeskattelagen (1968:430), ML.

Anledningen till atl sådana bestämmelser behövs även i tullagen ligger i hemtagnings- och uppbördssyslemets konstruktion. När generaltullstyrelsen drar in en hemtagares tullkredit och hemtagningstillstånd p.g.a. utebliven betalning av lullräkningar är situationen vanligen den, att hemlagaren under den närmaste tiden före indragningen importerat varor vid etl flertal tillfällen, varor för vilka lull, annan skatt och avgifter ännu inte tagits upp i tullräkningar eller ens blivit debiterade.

På så sätl uppkommer fordringar, som ofta inte alls eller endast delvis kan drivas in hos den tullskyldige. Enligt nuvarande regler kan tullverket kräva företrädare för de tullskyldiga på betalning endast i myckel speciella situationer. Enligt praxis anses inte 48 a § ML vara tillämplig på mervärde­skatt som skall belalas till tullverket för import. Den föreslagna ordningen ger tullverket möjlighet alt kräva företrädare för tullskyldiga på betalning av tull, andra skatter och avgifter på samma villkor som gäller i den inrikes beskattningen.

37 §

De föreskrifter om ränta, restavgift, indrivning, avräkning, avskrivning och preskription som gäller i fråga om fordringar mot en tullskyldig gäller även när motsvarande fordringar tagits upp i lullräkning, som utställts på ombud enligt 26 § andra stycket.

Paragrafen saknar motsvarighet i den nuvarande tullagen.

De föreskrifter rörande fordringar som åsyftas i paragrafen är i första hand tullagens regler om ränta och restavgift, reglerna i tullagen och uppbördsla­gen om indrivning, i tullagen om avräkning, liksom i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, reglerna i förordningen (1965:852) om ackord och avskrivning rörande vissa skatter, i avskrivnings­kungörelsen (1965:921) samt i lagen (1982:188) om preskription av skatte­fordringar m.m.

I det till lagrådet remitterade förslaget angavs att även de föreskrifter

rörande förmånsrätt som gäller i fråga om fordringar mot en tullskyldig skulle

vara tillämpliga när motsvarande fordringar laglis upp i tullräkning som

81

6 Riksdagen 1986187.1 saml. Nr 166

utställts på ombud enligt 26 § tredje styckel. Mot detta har lagrådet anmärkt Prop. 1986/87:166 bl.a. att en sådan fordran för tullverket hos etl tullombud, vilken har sin grund i elt åtagande att betala den tull och skatt som åvilar den tullskyldige, enligt rättsfallet NJA 1986 s. 764, inte är förenad med förmånsrätt enligt förmånsrätlslagen (1970:979) och lagen (1971:1072) om förmånsberätligade skattefordringar m.m., varför hänvisningen lill föreskrifterna om förmåns­rätt borde utgå (s. 227-228). Lagtexten har utformats i enlighel med lagrådets förslag.

Tullauktion m.m.

38        §

Om tull och annan skatt skall tas ul ur en vara enligt 11 § fjärde styckel eller 35 §, får varan säljas genom lullmyndighetens försorg på offentlig auktion (tullauktion) eller på annal säll, om tullmyndigheten finner del vara lämpligare. Om varan är skadad eller förskämd eller om köpeskillingen inte kan beräknas täcka minsl kostnaden för försäljningen eller om tullmyndighe­ten annars finner att det föreligger särskilda skäl, får varan i stället förstöras. Att vissa varor inle får säljas på lullauktion följer av särskilda bestäm­melser.

39        §

En tullauktion skall kungöras i god fid och på lämpligt sätt.

Innan en vara säljs på tullauktion eller på annat sätt skall tullmyndigheten i god tid skicka särskild underrättelse, om adressen är känd, fill den som är tullskyldig samt till den som kan antas vara ägare och den som kan antas ha särskild rätt till varan. Vad som sagts nu skall om möjligt tillämpas även innan en vara förstörs.

40        

§

Medel som inflyter genom försäljning enligt 38 § skall användas fill att täcka i första hand tullverkets kostnader för förvaring och försäljning av varan och i andra hand tull och annan skatt för varan saml ränta.

Uppkommer överskott, skall beloppet tillställas den lullskyldige eller, om annan visar att han var ägare till varan, denne. Om någon visar att han hade särskild rätt till varan, skall dock häremot svarande del av beloppet tillställas honom.

Om beloppet inte har kunnat tillställas någon enligt andra stycket inom ett år från dagen för försäljningen, tillfaller det staten.

Dessa paragrafer innehåller föreskrifier om uttagande av tull, annan skatt och avgifter ur varor enligt 11 § fjärde styckel eller 35 §. Tullen, skallen och avgiften tas enligt 38 § ut genom att varan säljs på lullauktion eller på annat säll, om del är lämpligare.

Bestämmelser av motsvarande innehåll finns för närvarande i 13-15 §§ tullstadgan.

Försäljning av varor som avses i 11 § fjärde stycket sker normalt inte på lullauktion utan genom FFV Allmateriel AB enligt ett avtal mellan generaltullslyrelsen och bolaget. Detsamma gäller även egendom som har överlåtits till tullverket eller som har tillfallit staten på grund av förverkande, se 22 § varusmugglingslagen saml lagen (1974:1066) om förfarandet med förverkad egendom och hiltegods.

Bestämmelserna i 40 § andra stycket har i överensstämmelse med lagra-

dels förslag (s. 228) gefts en utformning som någoi avviker från lydelsen i del     Prop. 1986/87:166 till lagrådet remitterade förslaget.

Utförsel

41        §

Den för vars räkning en vara förs ut ur landet (exportör) skall göra en skriftlig anmälan om utförseln fill tullmyndighel. Anmälan skall innehålla uppgift om

1.

varans nummer enligt slalistisk varuförteckning som utfärdats av generaltullstyrelsen,

2.

varans kvantitet och värde,

3.

grund för återbetalning av eller befrielse från lull eller annan skatl på grund av utförseln.

Generaltullstyrelsen kan medge atl de uppgifier som avses i första styckel får lämnas med hjälp av teleöverförda meddelanden eller andra aulomaliska metoder eller i form av upptagning för automatisk databehandling.

42        

§

Regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om uppgifter och handlingar som skall lämnas till tullmyndigheten när en vara förs ul ur landet.

Tullmyndigheten kan förelägga exportören all lämna de ytterligare uppgifter som behövs för kontroll av anmälan om utförsel eller av annan uppgift i fråga om en vara som skall föras ul.

På grundval av de lämnade uppgifterna och den undersökning av varan, som kan behövas, kontrollerar tullmyndigheten atl varan får föras ut.

43        

§

Bestämmelserna i 41 och 42 §§ tillämpas även i fråga om åtgärd som enligt särskilda föreskrifter skall jämställas med utförsel.

44        

§

Regeringen får föreskriva att skriftlig anmälan om utförsel får underlåtas i fråga om varor som inte skall redovisas i handelsstatistiken, om del kan ske utan risk för att föreskrifter som gäller för utförseln eftersatts.

När det gäller utförsel innehåller den nuvarande tullagen enbart ett bemyndigande för regeringen eller myndighel som regeringen bestämmer att föreskriva om förfarandet, se 23 §. I tullagsförslaget finns sådana bestämmel­ser i 41-44 §§.

Med utförsel avses att en vara förs ut ur tullområdet. I vissa hänseenden jämställs vissa andra förfaranden med ulförsel. Föreskrifter om detla meddelas i 43 §, som kommenteras närmare nedan.

I 41 § finns bestämmelser om uppgiftsskyldighet i samband med utförsel. Bestämmelserna har delvis sitt mönster i föreskrifterna om förlullning, se 14 §. I första stycket finns föreskrifter om att en exportör skall lämna skriftlig anmälan och vad en sådan anmälan skall innehålla.

Liksom vid import förekommer i ökande utsträckning all uppgiflslämnan-

del vid export sker genom atl magnetband eller andra databärare överlämnas

lill tullmyndigheterna för ADB-behandling. I paragrafens andra slycke

föreskrivs därför att generaltullstyrelsen får medge atl uppgifier vid exporl

83

lämnas med hjälp av ADB eller annan liknande leknik på samma sålt som vid      Prop. 1986/87:166 förtullning, se 14 § fjärde slyckel.

I 42 § finns bestämmelser molsvarande dem som enligt 16 § gäller vid förlullning. 1 första stycket ges ett bemyndigande för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva om ytterligare krav på uppgifter eller handlingar. Med stöd av denna bestämmelse kan t.ex. föreskrivas om skyldighet att lämna fakturor eller att ange fakturanummer och varumottagare i exporlanmälan, se 23 § andra meningen den nuvarande tullagen.

Vidare ger bestämmelsen stöd för ett bemyndigande t.ex. till statens jordbruksnämnd att föreskriva om uppgiftsskyldighet vid utförsel av sådana varor som omfattas av prisregleringen på fiskels eller jordbrukets område och som förs ul ur landet under anspråk på återbetalning av eller befrielse från avgifter eller anspråk på exportbidrag. I andra slyckel ges tullmyndighe­terna befogenhet alt i särskilda fall begära de ytterligare uppgifter som behövs för tullkontrollen. Denna befogenhet följer för närvarande av 16 § första meningen lullsladgan. Det tredje stycket slutligen ålägger tullmyndig­heterna att kontrollera atl varan får föras ut. Det motsvaras f.n. av 16 §andra meningen tullstadgan.

Med utförsel jämställs, såsom ovan har nämnts, vissa andra förfaranden. Exempelvis är vid tillämpningen av bestämmelserna om tullrestitution eller om återbetalning av avgifter enligt prisregleringen på jordbrukets och fiskets områden den omständigheten att en vara tas in i en frihamn att jämställa med utförsel. Även uppläggning på tullager jämställs i vissa fall med utförsel. Med anledning härav föreskrivs i 43 § all bestämmelserna om utförsel skall tillämpas på motsvarande sätl i fråga om åtgärder som enligt särskilda föreskrifter skall jämställas med ulförsel.

144 § anges att regeringen får föreskriva att skriftlig anmälan om utförsel inte behöver lämnas i vissa fall. Del kan vara fråga om fall där muntlig anmälan är till fyllest eller där någon anmälan över huvud taget inte behöver göras. Denna föreskriftsrätt kan enligt 115 § delegeras vidare till generaltull­styrelsen.

Statistik

45 §

En tullskyldig eller annan, som enligt denna lag eller bestämmelser som meddelats med slöd av lagen är skyldig att göra anmälan eller lämna uppgift om en vara, skall för statistiskt ändamål lämna de uppgifter om varan som regeringen föreskriver.

Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet att lämna uppgifter för statisfiskt ändamål. Vid utformningen av paragrafen har beaktats vad lagrådet har anfört (s. 228).

1 den nuvarande tullagen finns ingen bestämmelse av generell räckvidd som föreskriver skyldighet all vid import lämna uppgifter för statistiskt ändamål. Grundmaterialet för importstatistiken utgörs av de uppgifter som lämnas i tulldeklarationer eller motsvarande handlingar. År 1976 infördes en

paragraf i den nuvarande tullagen, 10 a §, av innebörd all regeringen eller,

g4

efter regeringens bemyndigande, generaltullstyrelsen får bestämma vilka

uppgifter som skall lämnas för statistiskt ändamål i samband med hemtagning     Prop. 1986/87:166 av varor. Bakgrunden till föreskriften var att man genom dessa uppgifter skulle få material till en s.k. snabbstatisiik över importen.

Inte heller i fråga om exporten innehåller lullagen någon föreskrift som direkl ålägger skyldighet att lämna uppgifter för statistiskt ändamål. I 23 § den nuvarande tullagen anges att regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter i fråga om förfarandet vid export. Regeringen har i 16 § tullstadgan föreskrivit att den för vars räkning en vara förs ut ur landet skall anmäla varan till utförsel och lämna uppgifter om varan till en tullmyndighel i enlighel med vad myndigheten bestämmer. Grundmaterialet för exportstatisliken utgörs alltså av de uppgifter som lämnas vid anmälan till utförseln.

Bestämmelser som uttryckligen avser slalistiska uppgifier finns i 49 § tullstadgan. Där föreskrivs skyldighet för den som är tullskyldig eller annan, som enligt lullagen eller bestämmelser som meddelals med stöd av lagen skall lämna uppgifier om varor eller iransportmedel, all lämna uppgifier för statistiskt ändamål. Denna skyldighet gäller vid både import och export.

Skyldigheten atl lämna uppgifter för statislikändamål är en sådan åtgärd som bör föreskrivas i lag. I paragrafen ges regeringen bemyndigande alt meddela föreskrifter i dessa hänseenden. Föreskriftsrätlen kan enligt 115 § delegeras vidare lill generaltullstyrelsen.

Något särskilt bemyndigande motsvarande 10 a § den nuvarande tullagen avseende uppgiftsskyldighet för snabbstatistiken finns inte i lagförslaget. Föreskrifter om sådan uppgifisskyldighei kan utfärdas inom ramen för del bemyndigande som föreslås i denna paragraf.

Tullupplag, tullager, frihamn m.m.

46        §

För förvaring av oförtullade varor under kortare tid får inrällas tullupplag samt för annan förvaring av oförtullade varor tullager och frihamn. Regeringen föreskriver vilka former av tullager som fär inrättas.

För försäljning av oförtullade eller obeskattade varor lill flygpassagarare som avreser till utlandet fär inrättas bufik på flygplats (exportbufik). Om det finns särskilda skäl, får expoributik inrättas även på annan plats.

Paragrafens första stycke motsvarar 24 § den nuvarande tullagen.

I andra stycket, som motsvarar 27 § den nuvarande tullagen, föreskrivs atl exportbutiker för s.k. taxfreeförsäljning får inrättas på flygplatser efler tillstånd av regeringen. Av lagen (1984:283) med vissa bestämmelser för Scandinavian Airlines Systems flygpassagerarterminal i Malmö framgår att exportbulik även får förekomma på denna plats.

I förhållande till förslaget i lagrådsremissen har bestämmelserna i 46-51 §§ omfördelats mellan paragraferna och i viss omfattning ändrats redaktionellt i enlighet med vad lagrådet förordat (s. 228-231).

47        

§

Regeringen får föreskriva att tullupplag och  tullager kan inrällas av

tullverket. Regeringen får meddela föreskrifter om verksamheten vid sådana

oc

tullupplag och tullager. Tillstånd för annan än tullverket atl inrätta tullupplag eller tullager

meddelas av lullmyndighet.

Prop. 1986/87:166

Tillstånd att inrätta frihamn eller exportbulik meddelas av regeringen.

Enligt den nuvarande ordningen föreskrivs i tullstadgan att tullupplag kan inrättas av tullverket. Vidare finns där föreskrifter om avgift för uppläggning av varor på tullverkets tullupplag, om säkerhet för sådan avgift och om försäljning av varor som inte tas ul från upplaget i rätt tid. Molsvarande bestämmelser finns också i fråga om transitläger (31, 33 och 37 §§ tullstad­gan). Eftersom åtminstone vissa av dessa föreskrifier är av sådan arl alt de bör ha slöd i lag innehåller paragrafens första stycke etl bemyndigande för regeringen all föreskriva om verksamheten vid lullverkels tullupplag och tullager. Enligt 115 § finns möjlighet för regeringen all delegera föreskrifls-rällen vidare fill generallullslyrelsen.

I andra och iredje styckena ges bestämmelser om vem som meddelar lillstånd för annan än tullverket att inrätta tullupplag och tullager samt alt inrätta frihamn eller expoributik.

Bestämmelserna i 46-51 §§ har i förhållande lill förslagel i lagrådsremissen omfördelats mellan paragraferna och i viss omfallning juslerals redaktionellt i enlighet med vad lagrådet förordat (s. 228-231).

48 §

Tullmyndighet får ta hand om en oförtullad vara för tillfällig förvaring, om det behövs för tullkontrollen. Varan får läggas upp på lullupplag eller i frihamn. I sådani fall lillämpas 50 § iredje slyckel.

Innehavaren av etl lullupplag eller en frihamn är skyldig atl la emot oförtullade varor, om det kan ske utan avsevärd olägenhet.

I paragrafens första stycke finns en bestämmelse som närmast motsvarar 65 § andra styckel tullstadgan och som ger tullmyndigheterna befogenhet att tillfälligt omhänderta oförtullade varor, t.ex. när det inle finns något tullupplag, där varan lämpligen kan läggas upp eller när det finns risk för alt lull, annan skatt eller införselavgifi undandras eller risk för all någon imporlreglering överträds, utan att det för den skull finns grund för alt ta varan i beslag. Den nu gällande bestämmelsen har tillämpats bl.a. vid omhändertagande av oförtullade bilar som använts i strid mot villkoren för temporär lullfrihet i avvaktan på närmare utredning.

Befogenheten all omhänderta oförtullade varor för tillfällig förvaring när det behövs för tullkontrollen förenas i andra styckel andra meningen med en möjlighet för tullmyndigheterna aft lägga upp varorna på tullupplag eller i frihamn. 1 sådana fall skall bestämmelserna i 50 § tredje styckel tillämpas. Avsikten med denna reglering är aU tullverket inte skall åsamkas några förvaringskostnader.

1 paragrafens andra stycke, som motsvarar 30 § tullstadgan, fastslås atl lullupplagen och frihamnarna i princip är öppna för vem som helst som behöver lägga upp varor.

I förhållande lill förslagel i lagrådsremissen har beslämmelserna i 46-51 §§ omfördelats mellan paragraferna och i viss omfaUning ändrats redaktionellt i enlighet med vad lagrådel förordat (s. 228-231).

49 §

Regeringen får föreskriva den längsla tid under vilken oförtullade varor får

förvaras på lullupplag och tullager.

86

Om förvaringstiden för en vara, som inle får införas, har gått ul utan att     Prop. 1986/87:166 varan har anmälts till förtullning eller blivit föremål för behandling enligt 7 § första styckel,  får varan  utan  atl  förtullas säljas för utförsel  genom tullmyndighets försorg med tillämpning av bestämmelserna i 38-40 §§.

I paragrafens första slycke ges regeringen rätt atl föreskriva om den längsta tid oförtullade varor skall få förvaras på tullupplag och tullager. F.n. gäller enligt 32 § lullsladgan atl förvaringstiden på tullupplag är längst 30 dagar, såvida inle tullmyndigheten på grund av särskilda skäl medger en längre förvaring. 1 fråga om tullager har enligt 35 § tullstadgan överlåtits åt generaltullstyrelsen atl bestämma om längsta förvaringstid, som dock inte får undersliga två år. Regeringens föreskriftsrätt enligt 49 § första stycket tullagsförslaget kan enligt 115 § subdelegeras till generallullstyrelsen.

Paragrafens andra stycke saknar motsvarighet i den nuvarande tullagstift­ningen. Föreskriften har sin grund i att det uppkommit problem när en införselreglerad vara har blivit liggande på tullupplag eller tullager efter det att längsta lillåtna förvaringstid har gått ut. Om ingen anger en sådan vara fill förtullning, vilket exempelvis kan vara fallet om införseltillstånd inte har beviljats, finns ingen som är tullskyldig för varan. I dessa fall skall enligt 5 § den nuvarande tullagen tull, annan skatt och införselavgift tas ul av varan. Del sker genom att varan säljs på tullauktion eller på annat sätt. Sådan försäljning kan emellertid i dessa fall endast ske med förbehåll om att varan återutförs. Det ligger i sakens natur att det är svårt att finna en köpare av varan, när tull, skatl och avgifl skall tas ur köpeskillingen. Föreskriften i paragrafens tredje stycke innebär att en vara som återutförs under sådana omständigheter som nu har beskrivits inte skall behöva förtullas.

I förhållande lill förslagel i lagrådsremissen har beslämmelserna i 46-51 §§ omfördelats mellan paragraferna och i viss omfattning ändrats redaktionellt i enlighet med vad lagrådet förordat (s. 228-231).

50 §

En fraktförare är skyldig att lägga upp en vara som införs till tullområdet på tullupplag eller i frihamn. Om ingen fraktförare åtagit sig att befordra varan, skall den som befordrat varan lägga upp den på lullupplag eller i frihamn. Vad som sagts nu gäller inte, om varan lullklareras på annat säll.

Befordras en vara på etl fordon som kommer lill tullområdet med fartyg, åvilar skyldigheten aU lägga upp varan på tullupplag eller i frihamn den som svarar för vägtransporten, om fordonets förare medföljer fartyget. I annal fall åvilar skyldigheten redaren.

Om en fraktförare eller den som annars befordral en vara åsidosätter sin skyldighet enligt första eller andra stycket, läggs varan upp på tullupplag eller i frihamn genom tullverkets försorg. Den som åsidosatt skyldigheten skall ersätta tullverket dess kostnader för varans uppläggning och förvaring. Tullmyndigheten kan bestämma att varan inte får tas ut från upplaget eller frihamnen, förrän kostnaderna ersatts eller säkerhet ställts för dem.

Paragrafen, som motsvarar 28 § tullstadgan, innehåller bestämmelser om skyldighet för fraktförare atl lägga upp varor, som införs lill tullområdet på tullupplag. Dessa åligganden bör vara reglerade i lag.

I paragrafens första stycke anges, att en införd vara inle behöver läggas

upp på lullupplag om den, kan lullklareras på annat sätt, exempelvis förtullas

87

direkt, transiteras eller tas om hand av hemtagare. Det ligger i sakens natur     Prop. 1986/87:166

att  denna  tullklarering  bör göras så  snart  befordringen  upphör.  Del

ankommer i första hand på fraktföraren att med ledning av de instruktioner

han fått från varuägaren välja om godset skall läggas upp på tullupplag eller

anmälas till annan tullklarering. Del är emellertid tullmyndigheten som

avgör om annan tullklarering kan ske direkl. Om tullkontrollen l.ex. gör del

nödvändigt att lossa varor från en lastbil kan det vara ofrånkomligt att

varorna läggs upp på etl tullupplag.

Paragrafens andra stycke saknar motsvarighet i de nuvarande beslämmel­serna. Där anges närmare vem uppläggningsskyldigheten åvilar, när en vara införs med ett fordon som kommer med farlyg. När förare följer med fordonet har del ansetts ankomma på fraktföraren, och inle på redaren, att välja om lasten skall anmälas till annan tullklarering. Denna bestämmelse skall medverka till att s.k. formell uppläggning på tullupplag undviks i fall då den strider mol importörens önskemål och annan tullklarering kan ske direkl enligt bestämmelserna i första stycket. När någon förare inle följer med fordonet, vilket vanligtvis är fallet med påhängsvagnar, måste fordonet med last av naturliga skäl behandlas som annat löst gods som är lastat på farlyg.

Bestämmelserna i 46-51 §§ har i förhållande till förslaget i lagrådsremissen omfördelats mellan paragraferna och i viss omfattning justerats redaktionellt i enlighet med vad lagrådet förordat (s. 228-231).

51 §

I frihamn får oförtullade varor förvaras utan tidsbegränsning.

1 frihamn får bedrivas industriell verksamhet och detaljhandel i den utsträckning regeringen föreskriver.

I paragrafen, som med i sak oförändrat innehåll överförts från 26 § den nuvarande tullagen, meddelas vissa grundläggande regler om frihamnar, nämligen atl någon tidsgräns inte finns för förvaring av oförtullade varor i frihamn och att viss industriell verksamhet och detaljhandel kan få förekom­ma i frihamn. Det är regeringen som meddelar föreskrifter om eventuellt förekommande industri- och delaljhandelsverksamhel. Föreskriflsräiten kan delegeras vidare till generaltullstyrelsen, se 115 §.

Enligt förslaget i lagrådsremissen var förevarande bestämmelser intagna i 50 § andra och tredje styckena. I överensstämmelse med vad lagrådel förordat (s. 228231) har bestämmelserna omfördelats mellan paragraferna och ändrats något i redaktionellt hänseende.

52 §

Tullupplag, tullager, frihamnar och exportbutiker står under tullverkets fillsyn.

Regeringen får meddela föreskrifier om anmälnings- och redovisnings­skyldighet i fråga om varor som förvaras på sådana platser.

Paragrafens första stycke, som motsvarar 28 § den nuvarande lullagen, uttrycker del förhållandet all tullupplag, tullager, frihamnar och exportbuli­ker är underkastade tullverkets övervakning. Vilka närmare befogenheter tullmyndigheterna  har i dessa avseenden  regleras i lagens avsnitt om

kontrollverksamheten och i föreskrifier som meddelas med stöd av lagen.

°°

Det andra stycket saknar motsvarighet i den nuvarande tullagen. Del

innehåller ett bemyndigande för regeringen atl föreskriva om anmälnings- Prop. 1986/87:166 och redovisningsskyldighet för varor som förvaras på tullupplag, tullager etc. Här avses exempelvis skyldighet för trafikanter atl anmäla lill en tullmyndig­hel när en vara skall läggas upp på eller tas ul från upplaget, lagrel etc. Vidare kan del gälla skyldighet för innehavare av upplag, lager m.m. alt lämna tullmyndigheten redovisning över lagerrörelsen.

Regeringens föreskrifisrält enligt andra slyckel får delegeras vidare till generaltullstyrelsen, se 115 §.

53        

§

Den som i verksamhet vid lullupplag, tullager eller frihamn tar befattning med tulldeklarafioner och andra handlingar som lämnas för tullklarering, får inte obehörigen röja eller ulnytlja vad han i verksamheten erfarit om någon enskilds ekonomiska och personliga förhållanden. I det allmännas verksam­het tillämpas i stället beslämmelserna i sekrelesslagen (1980:100).

Innehavare av tullupplag och deras anställda får i stor utsträckning tillgång till uppgifter om andras ekonomiska och personliga förhållanden. Detla gäller i viss utsträckning även molsvarande personalkategorier i lullagren och frihamnarna. Någon bestämmelse om tystnadsplikt för dessa personer finns inle i den nuvarande lullagen eller lullsladgan. Däremot innehåller general-tullstyrelens tullordning bestämmelser om atl upplags- och frihamnsinneha­vare samt anställda hos dessa som lar befattning medd tulldeklarationer och andra handlingar, vilka lämnats för tullklarering, skall förbinda sig att inte yppa för någon obehörig vad de fått veta om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden och inte lämna ut någon handling lill någon obehörig person. Motsvarande gäller innehavare av transitläger, 138, 141 och 171 f §§ generaltullslyrelsens tullordning.

Föreskrifier om tystnadsplikt för enskilda måste enligt RF finnas i lag.

Lagrådet har vid granskningen av den föreslagna beslämmelsen uttalat au förbudei all obehörigen yppa eller utnyttja vad den enskilde erfarit om någons ekonomiska och personliga förhållande bör preciseras till att avse vad den enskilde erfarit i verksamheten (s. 231232). Lagrådets påpekande har beaktats.

Som lagrådet vidare har anmärkt har den tystnadsplikt som enligt paragrafen skall gälla för personal vid tullupplag m. m. inte föreslagils intagen i uppräkningen i 16 kap. 1 § sekretesslagen. DeUa innebär, till skillnad från vad som gäller för lulltjänslemän, aU meddelarfrihet kommer att råda.

Frågan om lystnadsplikten för de personkategorier som det är fråga om enligt förevarande paragraf bör göras mera långtgående än enligt förslagel är av sådan arl atl den lämligen bör övervägas i annal sammanhang. Tills vidare bör den föreslagna regleringen anses tillfyllest.

54        

§

Tullmyndighel får, om det kan ske utan risk för alt föreskrifter om införsel

åsidosälls, överlämna ål etl bolag eller en förening som innehar tullupplag

eller frihamn atl utföra den kontroll som annars ankommer på tullmyndighet

i samband med

89

1.

att en vara skall läggas upp på upplaget eller i frihamnen,

2.

all en vara som förvaras på upplagei eller i frihamnen skall las om hand

av hemtagare eller i övrigt las ul från upplaget eller frihamnen, eller

Prop. 1986/87:166

3. att en vara sänds från eller lill upplaget eller frihamnen enligt 7 § första stycket 1.

Bestämmelserna i paragrafen gör det möjligt att ge lullupplags- eller frihamnsinnehavare i uppdrag att utföra sådan förvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning. Sådant överlämnande av förvaltningsuppgift skall enligt 11 kap. 6 § RF ha slöd i lag.

Enligt 3 § Iredje stycket den nuvarande tullagen kan bolag eller förening som har tullupplag eller frihamn ges i uppdrag atl ulföra lullmyndighetens kontroll, när en vara skall las om hand av hemtagare.

Vid sidan av hemtagningskoniroller är upplags- och frihamnsinnehavarna ålagda att utföra elt flertal kontrollmoment för tullverkets räkning i samband med uppläggning på eller uttag från upplaget, vilka har drag av myndighels-utövning.

Tredje punkten saknar motsvarighet i de nuvarande författningarna. Det har ansetts lämpligt atl tullmyndigheten ges möjlighet alt uppdra åt tullupplags- och frihamnsinnehavarna atl även ombesörja kontroll och expediering vid försändning av oförtullade varor mellan tullupplag, dvs. vid viss transilering.

Förhandsbesked

55        §

Generallullslyrelsen får meddela förhandsbesked om

1.

en varas nummer enligt tulltaxan och statistisk varuförteckning som utfärdats av styrelsen,

2.

beräkning av en varas tullplikliga kvantitet,

3.

beräkning av en varas tullplikliga värde,

4.

tullsals och annan skattesats för en vara och

5.

tullfrihet eller tullnedsättning för en vara av hell eller delvis svenskl ursprung.

Ett förhandsbesked om skattesats gäller endast i den mån skatten skall betalas till tullverket.

Paragrafen motsvarar 29 § den nuvarande tullagen. Beslämmelserna är i sak oförändrade.

Generaltullstyrelsen utfärdar också förhandsbesked enligt 3 § förordning­en (1984:59) om varors ursprung.

Vid sidan av de bindande förhandsbeskeden lämnar tullmyndigheterna allmänheten råd och upplysningar i frågor som rör lullverksamheten.

56        §

Förhandsbesked meddelas efter ansökan av den som avser atl införa eller utföra en vara eller av någon annan vars intresse i väsentlig mån berörs av bestämmelsernas tillämpning.

Förhandsbesked skall sökas skriffiigt hos generaltullslyrelsen. Sökanden skall lämna de uppgifter som behövs för att förhandsbesked skall kunna meddelas. Styrelsen får begära varuprov av sökanden. Om laboratorieunder­sökning görs eller sakkunnig anlitas för atl utreda en varas beskaffenhet,

skall sökanden enligt beslut av styrelsen ersätta kostnaden för delta, om

j

90

styrelsen inte medger undantag.

Om generaltullslyrelsen med hänsyn lill ansökningens innehåll, utredning-

ens beskaffenhel eller andra omsländigheter finner atl förhandsbesked inle     Prop. 1986/87:166 bör meddelas, skall ansökningen avvisas.

Beslämmelserna i paragrafen har överförts från 30 § den nuvarande lullagen. Redaklionelll har bestämmelserna anpassats fill motsvarande föreskrifter i LPP.

57        §

Ärenden om förhandsbesked skall handläggas skyndsamt.

Förhandsbesked gäller omedelbart. Beskedel är bindande för slalen i förhållande till sökanden i fråga om en vara som införs eller utförs av honom eller för hans räkning eller i enlighel med eU av honom ingånget avtal, om varan anmäls lill förtullning eller utförsel inom två år från den dag han fick del av beskedel och han yrkar det vid förtullningen eller utförseln.

Paragrafen motsvarar 31 § den nuvarande tullagen.

I paragrafens andra stycke har uttryckligen angetts det som ligger i förhandsbeskedets nalur, nämligen all beskedet är bindande för staten i förhållande lill sökanden om denne yrkar del.

58        §

Förhandsbesked upphör att gälla vid författningsändringar som påverkar den fråga beskedet avser.

59        §

Generaltullslyrelsen kan återkalla förhandsbesked, om styrelsen finner alt en bestämmelse skall ges annan tolkning än den som ligger lill grund för beskedet. Beslut om ålerkallelse skall delges den som erhållit beskedet.

Ett förhandsbesked som har återkallats skall ändå gälla i fråga om en vara som införts eller utförts i enlighet med avtal som den som erhållit beskedet ingått innan beslutet om äterkallelse delgavs honom, under förutsättning atl han begär del och atl varan anmäls till förlullning eller ulförsel inom tre månader från den dag då beslutet om ålerkallelse avsänts till honom.

Om del finns särskilda skäl, kan generaltullstyrelsen medge alt verkan av beslut om ålerkallelse skall inträda senare än som följer av andra styckel.

60        §

Vad som i 59 § andra och tredje styckena sägs om ålerkallelse av förhands­besked skall gälla även i fråga om ändring av förhandsbesked efter överklagande.

Paragraferna har utan saklig ändring överförts från 32-34 §§ den nuvarande tullagen.

Möjligheten all återkalla eft förhandsbesked enligt 59 § i fall då myndighe­ten finner atl en bestämmelse skall tolkas annoriunda än som förutsattes när beskedet gavs, är unik inom skatterätten. Den motiveras bl.a. av de särskilda förhållanden som råder på tullområdet. Inom tullsamarbelsrådet (CCC) i Bryssel fallas etl slort antal beslut om s.k. explanalory noles rörande tillämpningen av CCC-nomenklaluren i syfte alt åstadkomma en internatio­nellt enhetlig praxis. Sådana beslut bör naturligtvis vinna efterföljd i de olika länderna. Det är då oundvikligt att svensk praxis ändras.

Beslämmelserna i andra styckel syftar till att skydda intressena hos den som har förhandsbesked.

Tullverkets kontrollverksamhet

Prop. 1986/87'166

61        §

Oförtullade varor och varor som anmälts till ulförsel står under tullverkets överinseende (tullkontroll). I fråga om vara som tagits om hand med stöd av hemlagningslillslånd gäller delta dock endasl om den

1.

är underkastad förfogandeförbud enligt 2 § 5 lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m.,

2.

behandlas enligt 7 § första styckel denna lag, eller

3.

förvaras enligt beslut som tullmyndighet meddelat med stöd av föreskrift som avses i 8 § andra slyckel.

Vad som sägs i första stycket gäller inle varor som lämnats ut fill fritt förfogande enligt 9 §.

62        §

Transportmedel står under tullkontroll, om det

1.

medför varor till tullområdet, så länge varorna står under tullkontroll och inte lossats,

2.

kommer till tullområdet utan att medföra varor, lills anmälan om transportmedlet enligt 3 § har behandlats av tullmyndigheten,

3. skall avgå från tullområdet, sedan anmälan gjorls härom.

Transportmedel, som kommer lill lullområdel och skall undersökas enligt

63        §, slår utan hinder av första stycket 1 och 2 under tullkontroll tills

undersökningen har slutförts.

Paragraferna definierar de varor och transportmedel som står under tullverkets överinseende (tullkontroll). Enligt den nuvarande ordningen finns molsvarande bestämmelser i 50 och 51 §§ tullstadgan.

Begreppet "står under tullkontroll" syftar till atl förenkla beskrivningen av de olika befogenheter som tullmyndigheterna har med avseende på varor och transportmedel som förs till eller från lullområdel.

Bestämmelsen i 61 § har med i huvudsak oförändrat innehåll överförts från 50 § lullsladgan. Den innebär bl.a. alt en hemtagen vara i princip inte står under tullkontroll. Några undanlag finns, bl.a. om varan är underkastad förfogandeförbud. Vidare återförs varan under tullkontroll om den efter hemtagningen anmäls till annan tullklarering än förtullning.

Beslämmelserna om vilka transportmedel som står under tullkontroll har överförts från 51 § tullstadgan fill 62 § med oförändrat innehåll.

63 §

För kontroll av atl anmälnings- och uppgifisskyldighei enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelals med stöd av lagen fullgjorts riktigt och fullständigt får tullmyndigheten undersöka

1.

transportmedel, containrar, lådor och andra utrymmen där varor kan förvaras vid införsel till eller utförsel från tullområdet,

2.

områden för tullupplag, tullager, frihamnar och exportbufiker, flygplat­ser och bangårdar, där varor som står under tullkontroll förvaras, och även lokaler inom sådana områden, saml

3.    handresgods, såsom resväskor och portföljer, samt handväskor och

liknande som medförs av resande vid inresa till eller utresa från tullområdet

eller av person som kan anmanas stanna enligt 64 §.

Om rätt för tulltjänstemän atl undersöka vad resande bär i eller innanför

kläderna föreskrivs i 19 § lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

92

1 första  slyckel  anges  några  av de  grundläggande  befogenheter som     Prop. 1986/87:166

tullmyndigheterna måste ha för alt fullgöra sina uppgifter. Innehållet i

paragrafen motsvarar i stort sett reglerna i 36 § den nuvarande tullagen, 61 och 64 §§ lullsladgan och 19 § andra stycket varusmugglingslagen.

Befogenheterna enligt paragrafen får användas endast i del syfte som anges i paragrafens inledning, nämligen för kontroll av alt den anmälnings-eller uppgiftsskyldighet som enligt lag eller annan författning föreligger gentemot lullmyndighelerna fullgjorts riktigt och fullständigt.

Denna formulering innefattar kontroll av dels atl uppgiftsskyldighelen som sådan har fullgjorts, dels alt de uppgifier som har lämnals är riktiga och fullständiga. Någon misstanke om oegentligheter krävs inle för alt befogen­heterna skall få utövas.

De ingripanden som tullmyndigheterna ges befogenhet till enligt denna paragraf utgör i vissa fall husrannsakan och i andra fall kroppsvisitalion i RF:s mening. Beslämmelserna måste därför finnas i lag (2 kap. 6 och 12 §§ RF).

Genom en ändring i 19 § varusmugglingslagen den 1 januari 1985 gavs tulltjänsteman rätt att, utan atl misstanke om oegentligheter föreligger eller s.k. skärpt tullkontroll beordrats, undersöka handresgods, såsom resväskor och portföljer samt handväskor och liknande som medförs av resande, se 19 § andra stycket varusmugglingslagen.

Denna bestämmelse har nu tagits in i 63 §. Annat slag av kroppsvisitafion förutsätter atl förhållanden som avses i 19 § första stycket varusmugglingsla­gen föreligger, dvs. misstanke om oegentligheter eller beslut om skärpt tullkontroll.

Sist i iredje punkten har föreskrivits atl även väskor m.m., som medförs av personer som en tullmyndighet enligt 64 § får uppmana alt stanna får undersökas. Det är här fråga om handbagage och liknande som medförs av någon som besökt etl fartyg eller en frihamn. Sådana undersökningar har hittills gjorts med slöd av 36 § tullagen och den uppgifisskyldighei som föreskrivs i lullsladgan.

Lagrådet har vid sin granskning av paragrafen uttalat sig med anledning av att den kontroll det är fråga om även kan avse paket, brev och andra försändelser. Bl.a. anför lagrådet (s. 232), au denna konlroll är av sådan art att den kan göra intrång i rättigheter som åtnjuter grundlagsskydd enligt

2 kap. 6 § RF och alt vissa förutsättningar uppställts i 12 § samma kapitel för

alt sådana rättigheter skall få begränsas. Lagrådel vill inle göra gällande att

rimliga kontrollåtgärder av det slag det är fråga om i förevarande praragraf

slår i Slrid mol förutsättningarna i 2 kap. 12 § RF. Redan det allmänna

intresset av atl i möjligaste mån förhindra atl exempelvis narkolika smugglas

in i landet torde, enligt lagrådet, motivera viss kontrollverksamhet även när

del gäller sådani som paket och andra försändelser. Lagrådet påtalar

emellertid att det här är fråga om kontrollåtgärder av så långtgående art, att

de bör ges etl klarare stöd i tullagen än den föreslagna lagtexten innebär.

Såvitt avser brev och andra förtroliga meddelanden bör enligt lagrådets

mening övervägas att lagfästa de begränsningar i kontrollbefogenheierna

som skyddet av brevhemligheten påkallar. En sådan mera specificerad

reglering kan dock, anför lagrådet, knappast ske utan närmare utredning. I

93

avbidan på en sådan utredning torde enligt lagrådet den föreslagna utform-

ningen av paragrafen få godtas som ett provisorium.

Prop. 1986/87:166

Såsom anmärkts inledningsvis under paragrafen får de befogenheter del här är fråga om användas enbart för del syfte som anges i paragrafen, dvs. för kontroll av att anmälnings- eller uppgifisskyldighei som enligt lag eller annan förfallning föreligger gentemot lullmyndigheterna fullgjorts riktigt och fullständigt. I fråga om meddelanden i brev eller andra försändelser föreligger inle någon sådan anmälnings- eller uppgifisskyldighei. Däremot kan del naturligtvis förekomma atl varor som rätteligen skulle ha anmälts lill lullmyndighelerna skickas i brev liksom i försändelser av andra slag. Del kan vara fråga om lull- och skallepliktiga varor men också införselförbjudna varor eller varor som får införas endasl under vissa förutsättningar.

För att kunna upprätthålla konlroll över varor som förs in i och ut ur landet måsle lullmyndighelerna, som lagrådet också uttalat, ha vissa konlrollbefo­genheter även när del gäller brev och liknande försändelser. Konlrollen får naturligtvis inte göras mera långtgående än vad som är erforderligt för att uppnå syftet med den. Detla innebär exempelvis, all tullmyndigheterna inte enligt förevarande bestämmelse får ta del av innehållet i förtroliga meddelan­den och liknande som finns i brev eller andra försändelser. Frågan om en närmare lagreglering av kontrollbefogenheierna i dessa hänseenden bör, såsom lagrådet förordat, övervägas i lämpligt sammanhang.

64        §

Förare eller befälhavare på transportmedel som står under tullkontroll är skyldig all använda anvisad väg eller led, att medföra passhandling för transportmedlet och dess last och att stanna på tullmyndighets anmaning.

Förbud får meddelas förare eller befälhavare som sägs i första stycket atl göra uppehåll under resa inom tullområdet, att utan tullmyndighets medgi­vande ankomma eller avgå med transportmedlet samt att beträda eller lämna och lossa eller lasta transportmedlet.

Förare och befälhavare på transportmedel som inte slår under tullkontroll och även annan person är skyldig all stanna på tullmyndighets anmaning. Sådan anmaning får ges, när del finns anledning anta att anmälningsskyldig­het föreligger för honom enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelals med stöd av lagen.

Anvisning, anmaning och förbud som avses i denna paragraf får meddelas endast om det behövs för alt möjliggöra tullverkels övervakning av införsel eller utförsel och får inte gå utöver vad som är nödvändigl för detta ändamål.

Regeringen får meddela närmare föreskrifter i fråga om de skyldigheter som avses i denna paragraf.

65        §

En förare eller befälhavare på ett iransportmedel eller annan, som enligt 64 § är skyldig att stanna, skall på tulltjänstemans begäran lämna de uppgifter och förete de handlingar som behövs för kontrollen.

66        

§

Tullmyndighet får anbringa lås, förseglingar och igenkänningsmärken på

transportmedel och andra varor som står under tullkontroll. Tullmyndighel

får också tillfälligt ta hand om registreringsbevis och liknande handlingar,

som avser elt sådant transportmedel, när det behövs för all hindra

transportmedlets avgång.

94

Om befogenhet för tullmyndighet att omhänderta oförtullade varor för tillfällig förvaring föreskrivs i 48 § första stycket.

67                                                                             §

Prop. 1986/87:166

Om det behövs för kontrollverksamheten och inte medför något väsentligt

hinder för trafiken, får tullmyndighel lillfälligl slänga av områden där Iransportmedel lossas eller laslas. Vad som sagls nu gäller även annat område närmast transportmedel, liksom infarter lill och utfarter från lullupplag, frihamnar och flygplatser.

68        §

Tullmyndighet får preja farlyg inom tullområdet, om del behövs för all möjliggöra tullverkets övervakning av införsel eller ulförsel av varor.

Om ett fartyg under resa mellan orter inom tullområdet avviker från kursen och lämnar tullområdet utan aU nöd eller annat tvingande skäl föreligger, får tullmyndighel, om befälhavaren inle efterkommer en anma­ning all återvända lill lullområdel, inbringa fartyget lill en plats inom detta. Kan anmaning inle ges eller finns särskild anledning anla att en anmaning skulle förhindra eller avsevärt försvåra ett inbringande av fartyget, får det inbringas utan föregående anmaning.

Inbringande enligt andra stycket får inle ske av ett utländskt farlyg eller inom en främmande stats vattenområde, om det inte medges enligt avtal med den främmande staten.

69        §

För sådan konlroll som avses i 63 § skall den vars uppgifter skall kontrolleras eller för vars räkning varan införs eller utförs bereda den som verkställer kontrollen tillfälle att undersöka varan och transportmedlet och utan kostnad fillhandahålla varuprov som behövs. Denne skall också lämnas tillträde till de lokaler och andra utrymmen som används för den transport, förvaring eller verksamhet som kontrollen avser.

Den vars uppgifier skall kontrolleras eller för vars räkning varan införs eller utförs skall svara för den transport av varan som behövs saml för uppackning och återinpackning. Han skall även tillhandahålla arbetsbiträde vid provtagning och vägning. Den som åsidosätter dessa skyldigheter skall enligt beslut av tullmyndighet ersätta staten dess kosinad för ifrågavarande åtgärder. Vad som sägs i 35 § om lull och annan skalt skall gälla även sådan ersättning. Tullmyndighet får medge befrielse helt eller delvis från ersätt­ningsskyldigheten.

70

Även i annat fall än som avses i 69 § första slyckel får tulltjänsteman

undersöka och ta prov på varor som står under tullkontroll.

71 

§

Om del finns anledning anta all en uppgift som lämnals enligt denna lag eller enligt föreskrift som meddelats med slöd av lagen inte är riktig, får tullmyndigheten anlita särskild sakkunnig för atl få fram den upplysning som behövs. Om uppgiften visas vara oriktig, är den som lämnal uppgiflen skyldig atl slå för kostnaden för den sakkunnige. Sådan skyldighet föreligger dock inle, om den oriktiga uppgiflen avser varans lull- eller skattepliktiga värde och det slutligen fastställda värdet inle översfiger det uppgivna med mer än tio procent.

Tullmyndighet får, med generaltullstyrelsens medgivande, anlita särskild sakkunnig även när en uppmaning all lämna uppgift eller handling rörande en vara inte har följts. Den som rätteligen skulle ha lämnat uppgiften eller handlingen skall stå för kostnaden, om styrelsen inle beslutar annat.

Om tullverket haft kostnad som enligt första eller andra stycket någon

95

annan skall slå för, skall denne enligt beslut av tullmyndighet ersätta staten     Prop. 1986/87:166 dess kostnad. Vad som sägs i 35 § om lull och annan skalt skall gälla även sådan ersättning.

72        

§

Om det behövs för kontrollverksamheten eller för uppgiftsskyldighelen enligt 114 §, får regeringen föreskriva all den som är lullskyldig skall lämna uppgift om organisationsnummer eller personnummer när en vara anmäls till förlullning saml alt en exportör skall lämna sådan uppgift när en vara anmäls fill utförsel.

73        

§

Polisen är skyldig att medverka i kontrollverksamheten enligt denna lag. Vad som sägs i 63-70 §§ om tullmyndighet och tulltjänsteman gäller vid sådan medverkan också polismyndighet och polisman.

Även järnvägsföretag och postverket är skyldiga atl medverka i kontroll­verksamheten enligt denna lag i fråga om varor som befordras på järnväg eller med post. I fråga om sådan medverkan gäller inle 63-70 §§.

Regeringen får meddela närmare föreskrifter om medverkan som avses i första och andra styckena.

Enligt den nuvarande ordningen ges föreskrifter i tullstadgan, som ger tullmyndigheter och tulltjänstemän befogenhet alt meddela förbud, åläggan­den och andra restriktioner för varu- och persontrafiken. Dessa bestämmel­ser har utfärdats med stöd av ett allmänt hållet bemyndigande i 38 § den nuvarande tullagen. Som framgår av den allmänna motiveringen, avsnitt 2.1.7, bör de grundläggande skyldigheterna i fråga om atl underkasta sig konlroll beskrivas i lag. Enligt tullagsförslaget regleras därför de befogenhe­ter som tullmyndigheterna har med avseende på kontrollen av varor och transportmedel i lag i större utsträckning än vad som är fallet enligi den nuvarande ordningen. I de fall bemyndiganden att utfärda föreskrifier har meddelats regeringen har eftersträvats att avgränsa och precisera bemyndi-gandena.

164 § finns föreskrifter om vissa förbud, åligganden och inskränkningar för varu- och persontrafiken. Den gemensamma nämnaren är all föreskrifterna behövs för all möjliggöra tullverkets övervakning och kontroll av införsel och utförsel av varor. De nuvarande bestämmelserna finns i 52, 53, 56, 58,59 och 64 §§ tullstadgan.

Såsom lagrådet anfört (s. 232233) innebär de skyldigheter som paragra­fen omfattar i vissa lägen ingrepp i den grundlagsskyddade rörelsefriheten, se 2 kap. 8 § andra meningen RF. Begränsningar i detta avseende får inle göras annat än genom lag. Emellertid kan i författningar av lägre konstiiulionell valör meddelas närmare föreskrifier i anslulning till de genom lag ålagda begränsningarna. Sådana föreskrifier får dock inle innebära någon ytterliga­re begränsning.

En rättighelsbegränsning av del slag del här är fråga om får enligt 2 kap.

12 § RF inte gå utöver vad som är nödvändigl med hänsyn fill del ändamål

som föranlett den. Enligt lagrådets mening bör i förevarande paragraf

uttryckligen föreskrivas alt skyldigheterna, i den mån de kan påverka

rörelsefriheten, endast får åläggas, om del behövs för all möjliggöra

lullverkels övervakning av införsel eller ulförsel av varor och all ett

96

åläggande inte får gå utöver vad som fordras för detta syfte. Paragafen har    Prop. 1986/87:166 

utformats i enlighet med vad lagrådel har förordat.

65 §,som motsvarar 60 § tullstadgan, innebär skyldighet för personer som omfaUas av 64 § all på tulltjänstemans begäran lämna de uppgifter och handlingar som behövs för lullkonlrollen. Skyldigheten avser även andra uppgifter och handlingar än dem som rutinmässigt skall lämnas angående transportmedel och medförda varor enligt föreskrifter i tullagen eller med stöd av i tullagen meddelade föreskrifter. Exempelvis är en resenär enligt denna bestämmelse skyldig att på lullljänslemans begäran uppge varifrån han kommer och visa upp sitt pass, allt för att tulltjänstemannen skall få underiag för att bedöma smugglingsrisken. Självfallet får tulltjänstemännens befogenheter i delta avseende inle användas i annal syfte än all kontrollera efterlevnaden av de bestämmelser som tullverket har all övervaka.

Som en följd av alt förevarande paragraf anknyter lill 64 §, vilken i förhållande lill förslagel i lagrådsremissen fåll en delvis annan utformning, har även denna paragraf omformulerats något i enlighel med lagrådels förslag (s. 233).

Föreskrifterna i 66 § om all tullmyndigheter får anbringa lås, förseglingar och igenkänningsmärken på transportmedel och varor, som står under tullkontroll, motsvaras närmast av beslämmelserna i 61 § andra slyckel och 65 § andra stycket lullsladgan.

Bestämmelsen atl registreringsbevis och andra handlingar får las om hand tillfälligt motsvaras närmast av 63 § lullsladgan. Syftet med elt sådant omhändertagande är att hindra etl transportmedels avgång. I ell flertal författningar hänvisas till denna befogenhet som tullverket har enligt lullsladgan, exempelvis för all säkerställa etl ekonomiskt krav, se bl.a.

6 kap.   22 §   utsökningsförordningen   (1981:981)  och  28 §   förordningen

(1982:914) om lotsavgifter.

Till följd av den omredigering av 46-51 §§ som gjorts i förhållande till förslagel i lagrådsremissen har i förevarande paragrafs andra stycke hänvis­ningen ändrats från 46 § till 48 § första styckel.

67

§ motsvarar 64 § andra styckel lullsladgan. Med stöd av bestämmelsen kan l.ex. ett kajavsnitl slängas av tillfälligt för alt säkerställa att lastbilar och passagerare som lämnar en färja passerar genom lullfiliren och för atl förhindra obehörig personkontakt.

68

§ motsvarar 57 § lullsladgan. Enligt första stycket får lullmyndigheler­na preja farlyg inom tullområdet. I 59 a § sjölagen (1891:35 s.l) och i föreskrifter som utfärdats av sjöfartsverket finns bestämmelser om vad som åligger befälhavaren på ett fartyg som prejas.

Bestämmelserna i andra stycket kan tillämpas endasl på svenska fartyg som befinner sig på internationellt vallen. Något avtal med främmande stal, som medger atl dess fartyg inbringas eller alt fartyg inbringas från dess territorium till det svenska lullområdel under förulsällningar som anges i paragrafen, finns för närvarande inle.

Lagrådet har vid sin granskning av paragrafen i del remitterade förslaget

uttalat (s. 233234), all de rättigheter som i delta avseende föreslås tillagda

lullmyndigheterna är vittgående och av djupt ingripande nalur saml atl de

uppenbarligen kan innebära begränsningar i den grundlagsskyddade rörel-

"

7 Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 166

sefriheten.  Med  hänsyn  lill  detta  och  med  beaktande  av alt  sådana     Prop. 1986/87:166

begränsningar inte får gå utöver vad som är nödvändigl med hänsyn till det

ändamål som har föranlett dem, se 2 kap. 12 § andra slyckel RF, bör enligt

lagrådets mening i paragrafen närmare anges när en tullmyndighel får

tillgripa en sådan åtgärd som avses. Således bör enligt lagrådet anges, alt

prejningsrätten endast  får utövas,  när del  behövs  för all  möjliggöra

lullverkels övervakning av införsel eller utförsel av varor, och att inbringan-

derälten normalt endast får utnyttjas, om befälhavaren inte efterkommer en

anmaning alt återvända till tullområdet. Paragrafen har utformats i enlighet

med vad lagrådet har förordat.

69   § motsvarar i huvudsak 36 § den nuvarande lullagen. Sammanfattnings­

vis anger paragrafen de skyldigheter som åvilar uppgifislämnare när tullmyn­

digheter skall kontrollera uppgifter enligt 63 §.

I paragrafens andra stycke föreskrivs atl tullverket får utföra transport, uppackning, provtagning m.m. på uppgiflslämnarens bekostnad, om denne undandrar sig all tillhandahålla arbetsbiträde. Kostnaderna skall kunna tas ut genom indrivning på samma sätl som tull, annan skatt och avgift. Motsvarande bestämmelser finns f.n. i 66 § lullsladgan.

I sista meningen anges att tullmyndigheten hell eller delvis kan befria uppgiftslämnaren från ersätlningsskyldighel. Beslämmelsen kan vara till­ämplig när elt ersättningskrav skulle framstå som oskäligt.

Lagrådets synpunkler på utformningen av paragrafens andra stycke (s. 234-235) har beaktats.

70   § ger befogenhet alt undersöka och la prov på varor som slår under

tullkontroll även när detta inle sker på grundval av uppgifier som har lämnats

om varan, l.ex. i fall då "herrelösa väskor" anträffas på flyg- eller

färjeterminaler eller när smuggelgods påträffas.

Motsvarande bestämmelse finns i 65 § första stycket lullsladgan.

71   § behandlar lullmyndighelernas möjligheter atl anlita särskilda sakkun­

niga när del behövs för all få fram upplysningar saml regleringen av

kostnaderna för sådana sakkunniga. Beslämmelsen har med i sak oförändrai

innehåll överförts från 37 § den nuvarande lullagen.

Vidare innehåller paragrafen en bestämmelse om alt kosinad som tullverket haft, men som skall bäras av annan, får las ut av denne genom indrivning på samma sätl som tull. annan skatl och importavgift.

72   §, som med oförändrat innehåll överförts från 37 a § den nuvarande

tullagen, föreskriver skyldighet all lämna uppgift om organisations- eller

personnummer, när en vara anges lill förlullning eller anmäls lill ulförsel.

Den föreskrifisrält som ges ål regeringen kan enligt 115 § delegeras vidare till

generaltullslyrelsen.

Bestämmelserna enligt 73 § om polismyndigheternas, postverkels och järnvägsförelags medverkan i lullverkels kontrollverksamhet finns för närvarande i 68-70 och 77 §§ tullstadgan. Denna medverkan innebär all polismyndigheterna enligt 68-70 §§ bislår lullmyndighelerna på deras begä­ran eller i vissa särskilda situationer, medan järnvägsförelag och poslverkel enligt föreskrifterna i 77 § självständigt utövar tullkontroll för lullverkels räkning.

Sådan medverkan i kontrollverksamheten bedöms bli nödvändig även i

98

framtiden. 1 del lill lagrådel remitterade förslaget innehöll paragrafen elt Prop. 1986/87:166 bemyndigande för regeringen alt meddela föreskrifter i detta avseende. Vidare angavs att de kontrollbefogenheter som enligt 6.3-70 §ij tillkommer 

tulltjänsteman och tullmyndigheter även skulle gälla vid polismäns och 

polismyndighets medverkan. Lagrådel har förordat (s. 235) all del uttryckli­gen anges i lagtexten alt polisen är skyldig all medverka i kontrollverksamhe­ten och alt föreskrifterna i 63-70 §§ inte skall gälla i fräga om medverkan av järnvägsföretag eller postverket. Vidare har lagrådet föreslagit atl en bestämmelse om regeringens föreskriftsrätt las in som ett tredje stycke i paragrafen. Lagrådets förslag har följts.

74 §

Transporlförelag som befordrar resande från ullandet skall ulan kosinad för staten ställa de lokaler och anordningar till tullverkets förfogande som enligt vad generallullslyrelsen bedömer behövs för undersökning och tulltaxering av resgods och fordon som resande för med sig, för förhör och kroppsvisita­lion av resande samt för lullpersonal under uppehåll i tjänstgöringen.

I paragrafen föreskrivs om skyldighet för transportföretag, som befordrar resande och fordon från ullandet, att ställa vissa lokaler och anordningar lill tullverkets förfogande. Bestämmelsen lar främst sikte på trafiken med fartyg och luftfartyg.

Enligi nuvarande regler i 67 § lullsladgan gäller lokalhållningsskyldighe­ten för transportförelag som befordrar resande från utlandet. Enligt bestämmelsen skall lokalerna liksom anordningarna i övrigl ställas fill lullverkels förfogande ulan kosinad för slalsverkel.

Bakgrunden till bestämmelsen är ett regeringsbeslut från år 1964. Beslutet innebar all städernas s.k. lullhusbyggnadsskyldighet begränsades, se prop. 1964:157 s. 64 f. Genom beslutet gjordes en uppdelning av kostnadsansvaret så all slalen skulle svara för kostnaderna för tullverkels adminislrationsloka-ler. Till dessa räknades t.ex. expeditionslokaler för tullaxering, uppbörd, redovisning samt personalrum. För sådana lokaler som behövdes för godsförvaring och liknande vid hamnar och andra trafikplatser skulle städerna däremot även i forlsäUningen bära del ekonomiska ansvaret. Hit räknades exempelvis varumagasin och i varumagasin eller på kajer inrättade utrymmen för godsundersökning, bevakning eller annan kontroll. Även visilaiionslokaler för passagerare hänfördes hit. Samma principer skulle tillämpas på flygplatserna och för de särskilda tullavdelningarna för järnvägs­trafiken.

I samband med att systemet med privat godsvård infördes år 1974 avskaffades den kvarvarande tullhusbyggnadsskyldigheten för kommuner­na. 1 fråga om lokaler som behövdes för tullverkets kontrollverksamhet, och som inte utgjordes av administraiionslokaler, ålades i stället vederbörande transportföretag i 67 § lullsladgan all tillhandahålla lokaler och anordningar. Behovet av varumagasin avsågs bli tillgodosett inom ramen för tullupplags-och tullagerinslituten.

Tullstadgans bestämmelser omfattar inte lokaler och anordningar som

behövs för undersökning av lastfordon. Konlrollen av lasibilslrafiken kräver

särskilda  anordningar,  exempelvis visilalionshallar och iruckar.  Enligi

99

beredningsgruppens förslag skulle även sådana lokaler och anordningar     Prop. 1986/87:166 liksom vad som behövs för konlrollen av resandetrafiken och för lullpersona-len under uppehåll i ijänslgöringen, bekoslas av näringslivel.

Flera näringslivsorganisationer, såsom Sveriges Grossistförbund, Sveriges Industriförbund, Sveriges Spediiörförbund, Sveriges Redareförening och Svenska Hamnförbundet, avvisar beredningsgruppens förslag. Detsamma gör Statens Järnvägar. Kritiken mol förslagel går ul på alt del leder till en oacceptabel kostnadsökning för transportföretagen och atl det är ovisst om det, med hänsyn lill markresurser och annal, finns förutsättningar alt fullgöra sådana skyldigheter som föreskrivs i beredningsgruppens förslag.

I en promemoria från Nationella Facilitationskommitién, NAFAL, som överlämnats lill beredningsgruppen, anförs bl.a. att den ordning som föreskrivs i 67 § lullsladgan angående lokalhållningsskyldigheien på lullplal­ser avviker från vad som gäller för andra myndigheter som utövar gräns­kontroll. Således belalar polismyndigheterna genom byggnadsstyrelsen för de lokaler som man disponerar på flygplatserna. Enligt kommiltén framstår den annorlunda behandlingen av tullverkels lokalbehov som inkonsekvent. Vidare anför kommittén all del i ICAO:s Annex 9 anges som "Recommen-ded Praclice" att "space and facilities for the aulhoriiies in charge of clearance controls should as far as possible be provided al public expense" och atl, enligt kommitténs uppfattning, Sverige masta meddela ICAO genom en s.k. notification of difference all svensk lagstiftning hindrar tillämpning­en, om statsverket inte slår för kostnaderna i fråga.

Generaltullstyrelsen har anfört att lokalhållningsskyldigheten bör omfatta även utrymmen för lillfällig förvaring av hundar och andra sällskapsdjur, beträffande vilka införselvillkoren inte är uppfyllda.

Det är onekligen en prakfisk ordning, som också varit i bruk etl antal år, att de transportföretag som lar i anspråk lullverkels resurser i främst hamnar och på flygplatser ställer sådana lokaler och andra anordningar till lullverkels förfogande, som behövs för tulltaxering och kontroll av de varor och personer som fraktas av företagen. Tullverkets behov i dessa avseenden gäller givetvis också i fråga om fordon som fraktas lill och från tullområdet samt, liksom enligt den nuvarande ordningen, beträffande lokaler som tullpersonalen kan vistas i under uppehåll i tjänstgöringen. Det kan emellertid inte uteslutas atl en sådan utvidgning som föreslås av berednings­gruppen av företagens skyldigheter att hålla lokaler och andra anordningar som behövs för lullverksamheten i vissa fall skulle leda lill omfattande kostnadsökningar för förelagen. Mol den bakgrunden har den ordning som föreskrivs i 67 § tullstadgan behållits.

75 §

För konlroll av all anmälnings- och uppgifisskyldighei enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen fullgjorts rikligt och fullständigt får tullmyndigheten, utöver undersökning enligt 63 §, förelägga den som är uppgiftsskyldig aft för granskning tillhandahålla tullmyndigheten räkenskaper, anteckningar och andra handlingar som rör hans verksamhet. Även den för vars räkning en vara införts eller ulförts och annan som bedriver verksamhet av sådan beskaffenhet att uppgift som är av beiydelse

för konlrollen kan hämtas ur anteckningar eller andra handlingar, som rör      Prop. 1986/87:166

verksamheten, kan föreläggas alt tillhandahålla handlingar som behövs för

kontrollen.

76        §

I beslut om granskning enligt 75 § skall tullmyndigheten förordna en eller flera tjänstemän att verkställa granskningen. Tullmyndigheten får, när det behövs, bestämma tid och plats för granskningen.

77        

§

Om del är möjligt, skall granskningen ske på sådant sätt och på sådan tid att den inte hindrar verksamheten för den vars handlingar är föremål för granskning. Om räkenskaper och andra handlingar skall granskas på någon annan plals än där de förvaras, skall de mot kvitto överlämnas till den som skall verkställa granskningen. Handlingarna skall lämnas tillbaka så snart som möjligt.

78        

§

Den som verkställer granskningen får la del av handlingar som är av betydelse för denna även om den, vars handlingar är föremål för granskning, är skyldig att iaktta tystnad om deras innehåll. Föreligger sådan skyldighet eller anser den vars handlingar skall granskas all handlingens innehåll inle bör komma lill någon annans kännedom, får länsrätten på talan av honom besluta atl handlingen skall undantas från granskningen, om synnerliga skäl motiverar det. Länsrättens beslut får inte överklagas.

79        §

I fråga om granskning som avses i 75-78 §§ gäller bestämmelserna i 69 och 71 §§ i tillämpliga delar. Den vars handlingar är föremål för granskning skall också lämna upplysningar och på annal sätt lämna det biträde som krävs för alt granskningen skall kunna verkställas.

Tullmyndigheten skall snarast meddela resultatet av granskningen till den hos vilken granskningen skett och, om del behövs, lämna denne tillfälle atl yttra sig.

Dessa paragrafer behandlar den s.k. efterkonlrollen, som främst rör hemtagares imporlverksamhel. Beslämmelserna motsvarar 35 § den nuva­rande lullagen men har gjorts något utförligare. Ledning har hämtats från motsvarande bestämmelser om skatterevision i LPP, 3 kap. 7-15 §§ LPP. Någon ändring i sak i förhållande till nu gällande lag och praxis är inte avsedd.

Tullskyldighet i särskilda fall

80 §

I fråga om varor som inkommer lill tullområdet i postförsändelser är adressalen lullskyldig, om varorna inle anmäls lill förlullning av någon annan. Har försändelsen kommil adressalen tillhanda, skall vad som föreskrivs i 19-23 §§ om omtulltaxering och efterlulllaxering gälla honom, även om han inte lämnat oriktig uppgift eller underlåtit atl lämna uppgift till ledning för tulltaxeringen.

Någon bestämmelse om vem som är tullskyldig för en postförsändelse finns

inte f.n. utom när del gäller varor som inkommer lill hemtagare. Enligt

101

föreskrifter i 206 §  generaltullslyrelsens lullordning anges en  vara  lill     Prop. 1986/87:166 förlullning genom postverkets försorg och detla "anses ske på adressalens vägnar om poslverkel inle uppger annat". Särskild tullräkning utställs på postverket. Det råder oklarhet om vad som gäller i fråga om omtulltaxering och framför allt eftertulltaxering av varor som införts med post.

Mol denna bakgrund har i paragrafen tagits in särskilda bestämmelser om lullskyldighel för adressater av postförsändelser, om omtulltaxering och efterlulllaxering, även om det inte är adressaterna som har lämnat uppgifter­na eller underlålil atl lämna uppgifter lill ledning för tulltaxering.

Paragrafens andra mening har i förhållande till lydelsen i det lagrådsremit-lerade förslaget omformulerats något i enlighet med vad lagrådet förordat (s. 236).

Föreskrifterna i 83 §§ om tulltillägg gäller inte för sådana lullskyldiga som del här är frågan om. Beivrandet av felakligl uppgiftslämnande sker med tillämpning av det straffrättsliga sanklionssysiemet.

81 §

Om en oförtullad vara går förlorad när den införs till tullområdet eller sänds under tullkontroll inom detla, är fraktföraren tullskyldig för varan. Om ingen fraktförare åtagit sig all befordra varan, är den som befordral varan tullskyldig för den. Om varan anmälts till försändning enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 7 § första styckel 1, är dock den som gjort anmälningen tullskyldig.

Om en oförtullad vara går förlorad när den förvaras på tullupplag eller tullager eller i exportbulik eller frihamn, är innehavaren av upplaget, lagret, exportbuiiken eller frihamnen tullskyldig för varan.

Om en oförtullad vara går förlorad när den innehas med temporär tullfrihet, är den som åtnjöt den temporära tullfriheten lullskyldig för varan.

Den som visar atl förlust av en vara inte beror på fel eller försummelse av honom eller, i fall som avses i första stycket sista meningen, av den som befordrat varan eller av nägon för vilken dessa svarar är inte tullskyldig enligt första-tredje styckena. Om det finns särskilda skäl, kan tullmyndighet medge nedsättning av eller befrielse från lull eller skatt i fall som avses i denna paragraf.

I fråga om lullskyldig som avses i försla-lredje styckena gäller bestämmel­serna i 13-24 §§ i fillämpliga delar.

Paragrafens tre första stycken innehåller bestämmelser om tullskyldighel i särskilda fall, nämligen för en vara som gått förlorad i samband med införseln till tullområdet, under försändning inom tullområdet, under förvaring på tullupplag eller tullager eller i exportbufik eller frihamn, eller sluthgen medan den innehades med temporär tullfrihet. Bestämmelserna har med i huvudsak oförändrat innehåll överförts från 39 § den nuvarande tullagen.

När det gäller varor som gåll förlorade under försändning inom lullområ­del föreskrivs dock aU lullskyldighelen i förekommande fall skall åvila den som har gjort anmälan om en sådan försändning. För närvarande är del den som har befordrat varan, i första hand fraktföraren, som är tullskyldig för varor som går föriorade under försändning.

Del har ibland förelegal svårigheter all ideniifiera fraktföraren och la ut

tull annan skall och avgift av honom med tillämpning av 39 § den nuvarande

102

tullagen. Problemen med alt identifiera fraktföraren har även medfört      Prop. 1986/87:166 svårighet för tullmyndigheterna när det gäller atl bedöma om säkerhet bör krävas för lullar, andra skatter och avgifter, innan en försändning medges.

I paragrafen föreskrivs därför att tullskyldigheten åvilar den som är tullverkets "motpart" i fråga om försändningen, dvs. den som har gjort anmälan om försändningen. Molsvarande gäller enligt den försändningsord-ning för tullgods som tillämpas inom EG.

Av paragrafens fjärde slycke framgår, alt del är den som anges som tullskyldig i de tre första styckena, som har bevisbördan för atl han, eller någon för vilken han svarade, inte har varit försumlig, om han vill undgå tullskyldigheten.

Om särskilda skäl föreligger kan enligt den nuvarande ordningen general­tullstyrelsen medge nedsältning av eller befrielse från tull, annan skalt och avgifl. I paragrafens fjärde stycke andra meningen föreskrivs att denna befogenhet, som avser beslut i särskilda fall och inle normgivning, tillkom­mer tullmyndighet.

Sista slyckel innebär bl.a. alt den lullskyldige skall lämna lulldeklaralion avseende de förlorade varorna och all tulltaxering saml eventuell omtulltax­ering, eflertulllaxering eller skönstulltaxering sker på vanligt sätl.

82 §

Om någon införl eller lålil införa en vara utan att den angetts till förlullning eller annan tullklarering, är han skyldig all betala den lull och annan skall som skulle ha utgått om varan förlullals vid införseln. Delsamma gäller den som i samband med införsel av en vara i annat fall vidtagit sådan åtgärd atl risk uppkommit för att varan skulle undgå förtullning.

Den som förfogat över en oförtullad vara, som avses i 7 § första styckel, i strid mol föreskriven inskränkning i förfoganderätten är skyldig att betala den lull och annan skatl som därigenom undandragils eller kunnal undan­dras. Den som förfogat över en förlullad vara i slrid mot föreskriven förutsättning för befrielse från eller nedsättning eller återbetalning av tull eller annan skall får inle ålnjula förmånen.

Bestämmelserna i 17-24 §§ tillämpas även i fall som avses i första och andra styckena. Den tullskyldige skall på begäran av tullmyndigheten lämna sådana uppgifier om varan som behövs för lulltaxeringen.

Om del finns särskilda skäl, kan lullmyndighet medge nedsättning av eller befrielse från tullen eller skatten eller medge befrielse från lullskyldighel för varor som blir föremål för behandling enligt 7 § första slyckel.

Frågor om lullskyldighel enligt denna paragraf får inle prövas senare än fem år efter utgången av den månad, under vilken varan infördes eller det olovliga förfogandet ägde rum. Dock skall vad i 21-23 §§ föreskrivits om lider för prövning av efterlulllaxering i särskilda fall lillämpas på motsvaran­de sätt.

Paragrafen motsvarar 40 § den nuvarande tullagen. De nuvarande bestäm­

melserna trädde i kraft den 1 januari 1985 och anger särskilda fall av

tullskyldighet. Paragrafen reglerar i huvudsak sådana fall som objektivt

motsvarar varusmugglingslagens bestämmelser om dels illegal införsel av

varor "utan att ge det till känna", dels olovligt förfogande över oförtullade, i

vederbörlig ordning införda varor eller över varor, för vilka vid förtullningen

meddelats tullfrihet,  tullnedsättning eller liknande förmån  under vissa

IQ3

förutsättningar. Bestämmelsen i andra stycket första meningen innebär     Prop. 1986/87:166 exempelvis atl den som har medgells temporär tullfrihet för en vara blir lullskyldig, om inte varan blir föremål för klarering innan tullfriheten upphör. I övrigl kan hänvisas till specialmoliveringen till 40 § den nuvarande lullagen, se prop. 1984/85:50.

I Iredje styckel har tagits in en bestämmelse som gör föreskrifterna om tulltaxering samt om-, efler- och skönslulliaxering lillämpliga även vid sådan tullskyldighet som del här är fråga om. Såsom varusmugglingsulredningen anförde i betänkandet SOU 1976:37 Smugglingsbrotl och lulltillägg (s. 190) bör någon skyldighet att lämna tulldeklaration inte föreskrivas i dessa fall. Det bör emellertid finnas möjlighet för lullmyndighelerna all kräva sådana uppgifter om varorna som behövs för tulltaxeringen. Särskilt gäller detla uppgifter om tullvärden. En bestämmelse i enlighel med detla har tagits in i paragrafens iredje slycke.

Enligt 40 § tredje stycket den nuvarande tullagen kan generallullslyrelsen om särskilda skäl föreligger medge befrielse från tullen eller avgiften i fall som avses i paragrafen. Molsvarande möjlighet har styrelsen alt befria från lullskyldighel om varan lullklareras på annal sätt än genom förtullning, t.ex. återutförs. Dessa regler har tagils in i den föreslagna paragrafens iredje stycke med den ändringen att dispensbefogenhelerna har getts till tullmyn­dighet.

Bestämmelserna i paragrafens sista stycke motsvarar föreskrifterna i 40 § sista stycket den nuvarande lullagen. Till dessa har, i enlighet med förslag av varusmugglingsutredningen i det ovannämnda belänkandet SOU 1976:37, fogats en möjlighet att pröva frågor om tullskyldighel även efler den angivna femårsperioden, om den lullskyldige samtyckt lill del.

Tulltillägg, förseningsavgift, straff och vite

83 §

Har den som är tullskyldig och skyldig atl lämna tulldeklaration, i en tulldeklaration eller ett annat dokument som avgetts lill ledning för fastställande av tull eller annan skatt, lämnat en uppgift som befinns vara oriktig, skall han påföras en särskild avgifl (luUtillägg), Tulltillägget är tjugo procent av den tull och annan skatt som inte skulle ha påförts, om den oriktiga uppgiften godtagils. Detsamma gäller, om den lullskyldige skriftli­gen har lämnal en sådan uppgift i ett omtulltaxeringsärende eller elt överklagat ärende som avser fastställande av tull eller annan skall.

Om avvikelse från tulldeklarafion har skett vid skönstulltaxering skall den tullskyldige påföras tulllillägg. Tulltilläggel är tjugo procent av den tull och annan skatt som vid laxeringen påförs den lullskyldige utöver vad som annars skulle ha påförts honom. Till den del taxeringen innefattar rättelse av en oriktig uppgift från den tullskyldige påförs dock tulltillägg enligt första stycket.

Om den som är tullskyldig enligt 82 § rätteligen skulle ha lämnat tulldeklaration fill ledning för fastställande av tull eller annan skatl, skall han påföras tullfillägg. Tulltillägget är tjugo procent av den lull och annan skatl som påförs eller, vid förfogande enligt 82 § andra stycket andra meningen, tjugo procent av den lullförmån som den tullskyldige går miste om.

104

Paragrafen har med oförändrai innehåll överförts från 40 a § den nuvarande     Prop. 1986/87:166 lullagen.

Här anges förutsättningarna för påföring av tulltillägg. I de tre slyckena behandlas olika situationer, när påföring skall ske. Gemensamt för dessa fall är alt det förelegat deklaralionsplikt. På införsel som inle omfattas av någon sådan skyldighet är föreskrifterna om tulltillägg alltså inle lillämpliga. Bl.a. faller den s.k. resandetrafiken normall uianför lillämpningsområdet, efler­som lullmyndighelerna i dessa fall i regel godtar munlligl uppgiftslämnande. För sådana förseelser är påföljden ofta penningböter, högst 1 000 kr., och den enkla och effektiva sanktionen ordningsbot enligt ordningsbotkungörel-sen (1968:199) kan tillämpas i de flesta fall.

I första stycket anges de förutsättningar under vilka en lullskyldig som lämnal oriktiga uppgifier till ledning för tulltaxering skall påföras tulllillägg. Med utlryckel "annal dokument" avses andra skriftliga handlingar än en lulldeklaralion, som lämnals för alt utgöra underlag för lulllaxeringen. Del kan vara fråga om tillägg till eller ändringar i en lulldeklaralion. Även inte undertecknade tulldeklarationer är all hänföra lill "annal dokument". Uttrycket har valts med tanke på att det även skall avse sådana uppgifier som överförts på elektronisk väg med hjälp av dator eller med utnyttjande av annan liknande leknik.

I överensstämmelse med molsvarande bestämmelser på del inrikes området skall uttrycket "oriktig uppgift" även ges innebörden ofullständig uppgift. Förulsällningar för påföring av tulltillägg enligt deUa slycke är alltså att den tullskyldige lämnat en oriklig eller ofullständig uppgift till ledning för tulltaxeringen, att avvikelse har skett från dessa uppgifter saml alt tull, annan skatl eller införselavgift skulle ha påförts med för lågl belopp om uppgifterna hade godtagits.

Den orikliga eller ofullsländiga uppgiften skall alliså ha beiydelse för lulllaxeringens ekonomiska resultat, så all ell för lågl belopp skulle ha åsalts, om den lullskyldiges uppgifier hade följts. Om den tullskyldige uppgelt fel nummer enligt tulltaxan för en vara, men tullen, skatten och avgiften är densamma för detla nummer som för det rikfiga numret skall tulltillägg alltså inte påföras, eflersom det ekonomiska resullalel skulle ha blivit riktigt även om tullmyndigheterna hade godtagit den oriktiga uppgiften.

Enligt andra stycket skall lulllillägg påföras en lullskyldig som för tulltaxeringen lämnat så bristfälliga uppgifter all laxeringen inle kan ske på grundval av dessa uppgifter utan måsle ske uppskattningsvis med slöd av 24 §.

1 tredje stycket föreskrivs atl tulltillägg skall påföras den som är tullskyldig

enligt 82 § under förutsätining alt denne vid införseltillfällel varii skyldig atl

lämna tulldeklaration för den aktuella varan. 82 § tullagsförslaget motsvarar

40 § den nuvarande lullagen. I 82 § regleras i huvudsak sådana fall av

tullskyldighel som objektivt motsvarar varusmugglingslagens bestämmelser

om dels illegal införsel av varor "ulan alt giva det lill känna", dels olovliga

förfoganden över oförtullade, i vederbörlig ordning införda varor eller över

varor, för vilka tullfrihet, tullnedsällning eller liknande lullförmån medgetts

(jfr 1 § första stycket och 4 § varusmugglingslagen). 40 § den nuvarande

tullagen har kommenterats i prop. 1984/85:50 s. 19 f och 29-34.

105

Tulllillägg kan enligt tredje stycket påföras vid en rad olika otillåtna Prop. 1986/87:166 förfaranden, såsom när en hemlagare fört in en vara ulan alt ange den i hemtagningsanmälan, eller när någon oriktigt har underlåtit atl lämna en skriftlig anmälan vid införsel av en vara som avses i 7 § första styckel. När del gäller förfoganden över varor i strid mot medgivna lullförmåner (tullbefrielse m.m.) skall tulllillägg påföras endast om del i fråga om den aktuella förmånen har föreskriviis anmälningsplikt, om varan skall användas på annal sätt än som varit avsett när förmånen beviljades.

84        §

Vid tillämpning av 83 § ansvarar den som är tullskyldig för handlingar och underlåtenhet av hans ombud. Tulldeklaration eller annal dokument som lämnas för en lullskyldig som är juridisk person skall anses ha lämnals av den tullskyldige, om det inte var uppenbart att uppgiftslämnaren saknade behörighet aU företräda den tullskyldige.

Paragrafen motsvarar 40 b § den nuvarande tullagen.

Bestämmelsen i första meningen innebär all den lullskyldige ansvarar för vad hans ombud gör eller underlåter atl göra i införselärenden. Vid handläggningen av frågor om lulltillägg skall alltså i princip ingen skillnad göras på de fall där ombud använts och de fall, där den tullskyldige själv upprättat och lämnat in underlag för lulltaxeringen. Detta förutsätter naturligtvis atl ombudet har fullmakt att företräda den tullskyldige. Efter­giftsreglerna i 87 § har tillämpning även på ombuden.

Föreskriften i andra meningen om ställförelrädarskap för juridiska personer överensstämmer med molsvarande bestämmelser på den inrikes beskattningens område.

85        §

Tulllillägg påförs inte i samband med rättelse av en felräkning eller felskrivning, som uppenbart framgår av tulldeklaration eller annat dokument som lämnals lill ledning för lulltaxeringen.

Tulltillägg påförs inte heller i den mån avvikelsen avser bedömning av etl yrkande, såsom fråga om yrkad förmånsbehandling, anspråk på tullbefrielse eller tullnedsällning eller fråga om skäligheten av en uppskattning eller värdering, och avvikelsen inte gäller uppgift i sak.

Om en tullskyldig frivilligt har rättat en oriktig uppgift eller anmält förhållande som avses i 82 § första eller andra stycket, påförs inte tulllillägg.

Paragrafen motsvarar 40 c § den nuvarande lullagen.

I paragrafen anges förhållanden som medför att tulllillägg inle skall påföras, trots att oriktiga uppgifter lämnats i en lulldeklaralion eller etl annal dokument. Till en början föreskrivs att tullfillägg inte skall påföras vid rättelse av en felräkning eller felskrivning, som uppenbart framgår av de handlingar som lämnats. Felet skall alltså vara så iögonfallande alt den som granskar uppgiften med normal noggrannhet inle kan undgå all upptäcka del.

Enligt andra stycket skall tulllillägg inte påföras om oriktighelen gäller etl yrkande eller en uppskaftning eller värdering och avvikelsen inte avser en uppgift i sak. Uppgift om en varas tulltaxenummer eller statistiska nummer bör anses som en uppgift i sak, se prop. 1985/86:41 s. 26-28.

I de allra flesta fall torde del inte vålla några svårigheter aft ange räU Prop. 1986/87:166 tulltaxenummer eller sialistiskl nummer. I iveksamma fall kan förhandsbe­sked enligi 55 § inhämtas. Tullverket bistår också allmänheten med råd och upplysningar. Trots delta kan del inte uteslutas all det i vissa fall kan komma att uppslå problem. Del kan vara fråga om, huruvida en varubeskrivning i en tullförfattning stämmer in på varan eller vilket nummer som skall anges, när en vara med fog kan hänföras lill olika nummer. Dessa frågor får bedömas mol bakgrund av föreskrifterna om eftergift av lulltillägg. Den riktpunkten för tillämpningen bör dock gälla, att tulltillägg inte skall påföras, om den tullskyldige lagl ner lillbörlig noggrannhel och omsorg på underiagel för lulllaxeringen. Främsl är det klart oriktiga slaiisliska nummer och på grund av slarv eller i ond Iro lämnade felakiiga uppgifier som bör föranleda påföring av tulltillägg. Med den utgångspunkten bör del vara möjligt för tullmyndigheterna att komma fram till en rimlig praxis, som också beaktar de skilda krav som får ställas på olika grupper av tullskyldiga, på kommersiella yrkesmän och på lekmän som mer eller mindre tillfälligt importerar varor. Om en avvikelse gäller en oriklig uppgift i sak skall tulltillägg påföras även om uppgiften är knuten till elt yrkande. Om en tullskyldig l.ex. lill stöd för elt yrkande om förmånsbehandling av en vara åberopar att varan har EFTA-ursprung men denna uppgift är oriktig, skall han påföras lulllillägg, om inte oriktighelen är ursäktlig.

I tredje stycket föreskrivs att lulltillägg inte skall påföras, när en oriktig uppgift blivit frivilligt rättad. Rättelse kan göras av den tullskyldige men även av annan, som har rätt atl företräda den lullskyldige. En förulsättning för atl beslämmelsen skall vara tillämplig är atl rättelsen skett frivilligt. Om detta krav kan anses uppfyllt eller inte måste bedömas från fall lill fall med beaktande av omsländighelerna. Rent allmänt kan sägas att en åtgärd som vidtas efter det att den lullskyldige fåll anledning inse eller misstänka atl myndigheterna är honom på spåren eller att de inlett en kontroll, som kan leda till upptäckt, inte kan anses frivillig. En rättelse som vidtas efter det att en tullskyldig förelagts att lämna ifrån sig bokföring m.m. för granskning är alltså inte att anse som frivillig.

Rättelsen skall innebära atl tullen, skallen eller avgiften kan påföras med rätt belopp. Bestämmelsen har tillämplighet även på sådana fall, då någon enligt 82 § fört in en vara utan att anmäla den till förtullning eller för behandling som avses i 7 § första stycket eller 8 § första stycket eller föranlett risk för att varan skulle undgå förtullning eller förfogat över oförtullad vara m.m. Den tullskyldige kan gå fri från tulltillägg genom att efter införandet eller förfogandet meddela tullmyndigheten detla och lämna de uppgifter som behövs för alt tullen m.m. skall kunna fastställas. Vid förfoganden som inneburit risk för undandraganden kan han genom atl "återgå till ordningen" och ange varan till förtullnig eller annan tillåten behandling se till att lull m.m. påförs och på så sätl slippa tulltillägg.

Rälielse eller motsvarande åtgärd bör kunna ske formlöst, munlligen eller skriftligen. Med hänsyn till värdet av att i efterhand kunna styrka både att en viss rättelseåtgärd vidtagits och vad den avsett är del emellertid lämpligl atl rättelsen sker i skriftlig form.

107

86                                                                                                  §

Prop. 1986/87:166

Om den som lagit hand om en vara med stöd av hemtagningsiillstånd inle har

kommil in med lulldeklaralion vid den lidpunkt då deklarationen senast skulle ha lämnats, påförs han en särskild avgifl (förseningsavgifl).

Förseningsavgiften är 100 kronor. Avgiften är dock 200 kronor, om den tullskyldige anmodats atl lämna tulldeklaration men inle fullgjort skyldighe­ten inom den bestämda fiden.

Paragrafen, som motsvarar 40 d § den nuvarande tullagen, innehåller bestämmelser om förseningsavgift, när hemlagare lämnar tulldeklaration för sent. De nuvarande beloppen om 100 respeklive 200 kr. faslslälldes år 1974. En översyn är föreslående av förseningsbeloppen inom hela skalle- och avgiftsområdet. I avvaktan på denna har de nuvarande beloppen oförändra­de överförts till den nya lagen.

87        

§

Tulltillägg och förseningsavgift får hell eller delvis eflerges, om felaktigheten eller underlåtenheten kan antas ha etl sådani samband med den lullskyldiges ålder, sjukdom, bristande erfarenhet eller därmed jämförligt förhållande alt den kan anses ursäktlig. Detsamma gäller, om felaktigheten eller underlåten­heten framstår som ursäktlig med hänsyn till den oriktiga uppgiftens beskaffenhel eller annan särskild omständighet som rör annat än vad som sägs i första meningen.

Tulltillägg får hell eflerges även när det belopp som kunde ha undandragils genom felaktigheten eller underlåtenheten är atl anse som ringa.

Förseningsavgifl får hell eller delvis eflerges också när underlåtenheten är att anse som ringa.

Tulllillägg eller förseningsavgifl får inle påföras sedan den lullskyldige har avlidit.

Paragrafen motsvarar 40 e § den nuvarande tullagen.

I paragrafen anges grunder för befrielse från tulllillägg och förseningsav­gifter. Grunderna överensstämmer med vad som gäller i fråga om skatte- och avgiftstillägg. Föreskrifterna bör lillämpas generöst i fråga om personer som är ovana vid tullsystemet. När det gäller dem som yrkesmässigt importerar varor finns del dock anledning all vara mer restriktiv, eflersom dessa importörer är eller åtminstone bör vara väl förtrogna med vad de skall iaktta.

Befrielsegrunden "med hänsyn till den oriktiga uppgiftens beskaffenhel" kan antas få särskild betydelse i fråga om uppgifier angående en varas nummer enligt tulltaxan eller statistisk varuförteckning eller andra uppgifter av intrikat tullteknisk nalur. Jag hänvisar i dessa frågor lill kommentarerna till 85 §. Ledning för tillämpningen av paragrafen kan också hämlas från tillämpningen av molsvarande föreskrifter på den inrikes beskattningens område.

I lagtexten har inle särskilt angetts att även ursäktliga felaktigheter av ombud kan leda till nedsättning eller eftergift. Delta innebär inte alt ärenden, där elt ombud har ombesörjt införselproceduren, skall undantas från möjligheter till nedsättning eller eftergift. Atl påföring av tulltillägg skall kunna underlåtas även vid ursäktliga fel i dessa fall följer bl.a. av atl i paragrafen talas om "därmed jämförligt förhållande". Det ligger dock i sakens natur att utrymmet för valt fillämpa befrielsegrunden "bristande erfarenhet" är litet i dessa fall.

Till skillnad från vad som gäller i fråga om skattetilläggen på den inrikes Prop. 1986/87:166 beskattningens område föreskrivs i paragrafen atl inte bara hel eftergift skall kunna medges, ulan lulllillägg och förseningsavgifter skall också kunna efterges delvis, dvs. nedsälias. Förhållandena på lullområdel skiljer sig i vissa avseenden när del gäller deklarationsskyldighetens fullgörande från molsvarande förhållanden på den inrikes beskallningens område. Förelag med en omfattande imporlverksamhel skall lämna ell slort anial deklaratio­ner, ofta under stark lidspress. Varubeskrivningarna kan vara besvärliga, underiagel bristfälligt eller svårtolkat m.m. Risken för atl drabbas av sanktioner kan därför sägas vara större på lullområdel än på den inrikes beskattningens område. Regeln om nedsältning av lulltillägg är främsl avsedd atl tillämpas i sådana fall när elt hell tulllilläggsbelopp framstår som en orimligt sträng sanktion med hänsyn till felets art och föreliggande ursäktande omständigheler, samiidigi som felakiigheien inle är lillräckligi ursäktlig för att sanktionen skall kunna efterges helt.

Det får ankomma på generallullstyrelsen att utfärda närmare föreskrifter för tillämpningen. Detta gäller även i fråga om bestämmelsen i andra och tredje styckena, dvs. vad som är att anse som ringa belopp resp. ringa underlåtenhet.

I sammanhanget bör något kommenteras den situationen all varor förts in i landet utan att ha upptagits i tulldeklaration men, där detta framstått som ursäktligt med hänsyn till omständigheterna. Det kan vara fråga om s.k. bipackningar i kollin som inle varil beställda av den lullskyldige eller på annat sätt felaktiga leveranser.

Skyldigheten alt anmäla varor som förs till eller från tullområdet skall fullgöras till tullmyndigheten i samband med gränsöverskridandei. Anmäl­ningsskyldigheten bortfaller emellertid inte i och med all gränsen passerats. Skyldigheten består alltså i fråga om varor som av någon anledning inte anmälts i samband med alt de fördes över gränsen. Närmare föreskrifter om anmälningsskyldigheten utfärdas av regeringen eller generallullstyrelsen.

Även om det ansetts som ursäklligl all en anmälan inte har gjorls i anslulning lill gränspassagen kan en utebliven anmälan om införseln även efter det att det riktiga förhållandet bort uppmärksammas av den lullskyldige föranleda påföring av tulltillägg.

Om en oförtullad vara eller dess värde blir föremål för förverkande, las inte ul tull, annan skatl eller lulltillägg lill den del varan eller dess värde förverkats. Eu tidigare meddelat beslut om tull, annan skatl eller lulltillägg skall upphävas eller ändras, sedan dom eller beslut som innefattar förverkan­de vunnit laga kraft.

Paragrafen motsvarar 40 f § den nuvarande tullagen. Enligt den ordning som

föreskrivs i den nuvarande tullagen skall tull, annan skall samt importavgift

och lulllillägg underlåtas endasl vid förverkande enligt varusmugglingslagen.

Detta är också i enlighet med beredningsgruppens förslag. Såsom general­

tullstyrelsen påpekat förekommer del dock att oförtullade varor, såsom

exempelvis oförtullade fordon som använts vid smuggling av narkotika,

förverkas med stöd av föreskrifter i annan lagstiftning. Paragrafen har därför

109

utformats så, att varje förverkandeförklaring, vilken rättslig grund den än      Prop. 1986/87:166 har, leder till atl lull, annan skalt och lulllillägg inte skall påföras.

Enligt andra meningen skall ell redan meddelat beslut om tull m.m. och tulllillägg ändras eller upphävas, sedan en dom eller etl beslut som innehåller förverkande vunnit laga kraft. Delta är ell resultat av atl tulllillägg skall påföras av tullmyndigheterna oberoende av om ärendet överlämnas lill åklagare för åtalsprövning. Det kan därför hända atl införselpålagor och tulltillägg blivit påförda och har belalals när förverkandefrågan avgörs. Tullmyndigheterna skall då självmant ompröva sina beslut och göra de ändringar som betingas av förverkandel. Vid återbetalning tillämpas bestäm­melserna i 28 §.

89        §

Frågor om tullfillägg och förseningsavgift prövas av tullmyndigheten. Kammarrätten prövar dock, på talan av del allmänna ombudet som avses i 98 §, frågor om tulllillägg på grund av orikliga uppgifter i mål om tull eller annan skatt. Sådan talan får föras, om den oriktiga uppgiften inle har godtagits efter prövning i sak eller inte har prövats i målet. Talan skall väckas inom etl år från utgången av den månad då domen eller det slutliga beslutet i målet har vunnit laga kraft.

Den lullskyldiges yrkande i fråga om tulllillägg eller förseningsavgifl skall ulan hinder av vad som annars gäller om överklagande prövas, om beslutet om den lull eller annan skatt som lulllilläggel eller förseningsavgiften avser inte har vunnit laga kraft. Detsamma gäller, om det allmänna ombudet framställt etl sådan yrkande lill förmån för den lullskyldige. Om yrkandet framställs försl i domstol, kan domstolen förordna all det skall las upp och vidare handläggas av tullmyndigheten.

Innan beslut fallas om påföring av lulllillägg eller förseningsavgifl skall den lullskyldige om möjligt ges tillfälle atl yttra sig.

90        §

Bestämmelserna om eftergift av tulltillägg och förseningsavgifl skall beaktas, även om yrkande om detla inle har framställts, i den mån det föranleds av vad som har förekommit i ärendel eller målet om lulllillägg eller förseningsavgift. Om tull eller annan skall sätts ned, skall också vidtas den ändring i beslutet om lulllillägg som nedsältningen kan föranleda.

91        §

Tulltillägg under femtio kronor påförs inle. Öretal som uppkommer vid beräkningen bortfaller. Tulltillägg tillfaller staten.

92        §

Om betalningsskyldighet för tull eller annan skatl inte längre kan åläggas, får tullmyndigheten inle påföra tullfillägg på beloppet.

Föreskrifterna överensstämmer i alll väsenlligl med motsvarande föreskrif­ter på den inrikes beskallningens område.

93       §

Beslämmelserna i 25-29 och 35 §§ lillämpas även i fråga om lulllillägg och

förseningsavgifl.

110

Genom paragrafen, som motsvarar 40 k § den nuvarande tullagen, görs     Prop. 1986/87:166 flertalet bestämmelser om uppbörd av tull, annan skall och avgift tillämpliga på tullfillägg och förseningsavgifl. DeUa innebär bl.a. all reslavgifl skall las ut om sanktionsavgifterna inte betalas i rätt lid.

94        §

Den som uppsåtligen eller av oaktsamhel underlåter att

1.

lämna uppgift eller inge handling enligi 13-15 §§, 16 § förslå styckel, 41 § eller 42 § första slyckel, eller

2.

lägga upp en vara på lullupplag enligi 50 § döms för tullförseelse till böter.

I ringa fall skall inle dömas lill ansvar.

Paragrafen innehåller ansvarsbestämmelser för överträdelser av vissa före­skrifter i lullagen, s.k. tullförseelser, och motsvarar delvis 41 § den nuvaran­de lullagen. Till paragrafen har överförts vissa slraffbeslämmelser, som f.n. finns i lullsladgan. Det gäller underlåtenhet att göra anmälan och lämna uppgifier vid utförsel av varor saml underlålenhel av fraklförare att lägga upp varor som införs lill tullområdet på lullupplag, se 73 § 2 och 4 tullstadgan. Att dessa straffbestämmelser tas in i tullagen är naturligt, eflersom de föreskrifier som sanktioneras återfinns i 42, 43 och 50 §§.

Bestämmelsen i andra stycket, atl det inte skall dömas till ansvar i ringa fall, har i förhållande lill det lagrådsremitlerade förslaget flyttats till förevarande paragraf i enlighet med vad lagrådel har förordat (s. 236). Vidare har hänvisningen i första stycket andra punkten ändrats från 48 § till 50 § till följd av den utformning 46-51 §§ fåll.

95        §

Ansvar för tullförseelse inträder inte, om underlåtenheten är belagd med straff i brottsbalken eller lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

Paragrafen, som motsvarar delvis 41 § den nuvarande lullagen, anger atl ansvarsbestämmelserna skall lillämpas subsidiärt i förhållande lill straffbe­stämmelserna i brottsbalken och varusmugglingslagen.

96        §

Allmänt åtal för tullförseelse får väckas endast efter medgivande av lullmyndighet.

Enligt paragrafen, som närmast motsvarar 41 § andra stycket den nuvarande tullagen, krävs ålalsmedgivande av tullmyndighet för alt allmänt ålal skall få väckas för brott enligt 94 §.

97        §

När en tullmyndighel med stöd av denna lag eller föreskrift som utfärdats med stöd av lagen meddelar föreläggande för tullskyldig eller annan alt vidta åtgärd som behövs för förlullning eller för tullverkets kontrollverksamhet, kan vite föreläggas.

Vile kan även föreläggas, om någon underlålil alt lämna uppgift eller inge handling enligt 13-15 §§ eller 16 § första styckel eller all fullgöra skyldighet som föreskrivs i 69 § eller med stöd av 72 §.

Vite får inle faslslällas till lägre belopp än femhundra kronor eller högre än

111

femlusen kronor.

Frågor om utdömande av vite prövas av generallullslyrelsen.

Prop. 1986/87:166

I övrigl gäller beslämmelserna i lagen (1985:206) om vilen.

Sedan den 1 juli 1985 gäller allmänna beslämrnelser om vilen enligi lagen (1985:206) om viten. Lagen skall inte tillämpas om annat är särskilt föreskrivel.

Genom införandet av lagen om vilen kan lullagens viiesbestämmelser förenklas i förhållande lill de nuvarande reglerna, se 42 § den nuvarande lullagen.

I fjärde stycket föreskrivs all frågor om utdömande av viten även i fortsättningen skall prövas av generaltuUstyrelsen. Detta innebär en avvikel­se i förhållande lill 6 § lagen om viten.

I sista styckel hänvisas till föreskrifterna i lagen om viten.

Bland de bestämmelser i lagen om viten som skall tillämpas även på viten enligt lullagen märks följande.

Ett vitesföreläggande skall vara riklat lill en eller flera namngivna fysiska eller juridiska personer. Vite får inte föreläggas om adressaten kan antas sakna faktisk eller rättslig möjlighet atl följa föreläggandet. Etl vitesföreläg­gande skall delges adressaten, se 2 §.

Vilel skall bestämmas till elt belopp som med hänsyn lill vad som är känt om vederbörandes ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt kan antas förmå honom alt följa föreläggandet.

Vid prövningen av om vitet skall dömas ut skall även göras prövning av viiesföreläggandeis laglighel, däribland frågor om adressalen haft faktisk och rälislig möjlighet atl efterkomma föreläggandel. Någon särskild före-skrifi om detla finns inle, men en sådan lagligheisprövning får anses ligga i sakens natur, jfr prop. 1984/85:96 s. 56.

Vid prövningen skall avgöras om ändamålet med vitet har förlorat sin betydelse. Om så är fallet skall vite inte dömas ut, se 9 §. Enligt vederlagen 

praxis anses ändamålet med ett vite inte ha förfallit, om det är adressaten 

själv som efter den utsatta lidsfristen genom egna åtgärder har framkallat en situation, där vilesföreläggandet inte längre fyller sill ursprungliga ändamål. Etl typexempel inom tullverkets område är alt en hemtagare lämnat en tulldeklaration först efter det all den i ell vitesföreläggande utsatta tidsfristen löpt ul, men innan ärendel om utdömande av vitet avgjorts. I sådana fall skall alliså viiet i princip dömas ut, jfr prop. 1984/85:96 s. 55 f.

Vid prövningen skall vidare beaktas alt elt vite får jämkas, om det finns särskilda skäl till del, se 9 §. Ell sådani skäl kan vara att skyldigheten enligt föreläggandet har fullgjorts med en obelydlig försening.

Allmänt ombud

98 §

Hos generaltullslyrelsen  skall  finnas ett  allmänt  ombud  som  för del

allmännas talan i mål och ärenden som avses i 100 § förslå slyckel ulom

sådana mål och ärenden som gäller eller har samband med inskränkning i

rätlen all förfoga över varor. Del allmänna ombudel får föra talan även till

förmån för den tullskyldige eller annan enskild part. Ombudet har då samma

112

behörighet som den enskilda parten.

Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer förordnar det     Prop. 1986/87:166 allmänna ombudet och ersättare för denne.

Paragrafen motsvarar 43 § den nuvarande lullagen. I förhållande till del lagrådsremitlerade förslaget innehåller första stycket andra meningen den ändringen all del allmänna ombudel får föra lalan, förutom lill den tullskyldiges förmån, lill förmån för annan enskild part. En konsekvensänd­ring har vidare gjorts i den följande meningen. Ändringarna överensstämmer med lagrådets förslag (s. 236).

Enligt den nuvarande ordningen utses både det allmänna ombudet och ersäftare för denne av regeringen. 1 enlighet med vad som gäller enligt 1 kap.

7 § LPP föreskrivs i paragrafen alt regeringen får bemyndigande atl överlåta

ål myndighel att förordna ombud och ersättare. Det kan nämnas alt enligt

förordningen (1984:247) om punktskatter och prisregleringsavgifter rege­

ringen har överlåtit åt beskaitningsmyndighelerna att förordna om ersättare

för det allmänna ombudel. Enligt andra skalteförfaltningar har det överlåtils

åt länsstyrelse all förordna både del allmänna ombudel och ersättare.

Överklagande

Överklagande i vanlig ordning

99 §

Beslut, som någon annan lullmyndighet än generallullslyrelsen har meddelat enligt denna lag eller enligt bestämmelser som utfärdats med slöd av lagen, får överklagas hos generaltullstyrelsen.

Om överklagandet avser slutlig fastställelse av lull, annan skalt, ränta, restavgift, tulltillägg, förseningsavgifl eller ersättning enligt 69 § andra slyckel eller 71 §, skall skrivelsen med överklagandet ha kommil in lill den myndighet som meddelat beslutet inom ett år från den dag då beslutet meddelades eller, i fall då omtulltaxering skett, inom två månader från den dag då omtulltaxeringsbeslutet meddelades, om liden för överklagande därigenom blir längre.

Preliminära tulltaxeringsbeslut samt tullmyndighets beslut om vitesföre­läggande och beslut om granskning enligt 75 § fär inte överklagas.

Paragrafen motsvarar 44 § den nuvarande tullagen.

I första styckel anges all beslut av lokal eller regional tullmyndighel får överklagas hos generallullslyrelsen.

Som huvudregel gäller enligt 23 § förvahningslagen (1986:233) att skrivel­ser med överklaganden skall ha kommil in inom tre veckor från den dag då klaganden fick del av beslutet eller beslutet gavs till känna. Beslämmelserna i förvaltningslagen gäller i den mån avvikande bestämmelser inte meddelas i annan lag eller förordning. För en stor grupp av ärenden, .såsom lulltax­eringsbeslul och beslut om ränla, restavgift, tullfillägg och förseningsavgifl, gäller enligt 44 § den nuvarande tullagen en ordinarie överklagandefrisi om sex månader. På speciella villkor, som anges i 48 § den nuvarande lullagen, kan lullskyldiga dessutom överklaga i särskild ordning inom fem år från den dag då beslutet i fråga meddelades.

Beredningsgruppen har föreslagit att fristen för överklagande förlängs från

sex månader till etl år. Som skäl anförs bl.a. alt företagens revisionsruiiner

113

8 Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 166

ofta är upplagda så, all fel som upptäcks i dessa sammanhang inle kan rättas     Prop. 1986/87:166

till p.g.a. atl överklagandefristen löpt ut. En förlängning av fristen till ett år

skulle enligt beredningsgruppen ge sådana förbättrade möjligheter att nå

slutligt riktiga beslut att en ändring är påkallad. Mot denna bakgrund

föreskrivs i paragrafens andra stycke atl överklagande av slutligt fastställd

lull, annan skalt, restavgift, tulltillägg eller förseningsavgift skall ske inom etl

år från den dag då beslutet meddelades.

Genom atl fristen för överklagande förlängs utsträcks också tiden för lullmyndighelerna att göra omiulliaxering i molsvarande mån.

I enlighet med vad som gäller enligt 44 § den nuvarande tullagen har i 99 § andra stycket intagits en särskild bestämmelse om överklagandefrist vid omtulltaxering. För dessa fall föreskrivs atl skrivelsen med överklagande skall ha kommil in inom två månader från den dag, då omtulltaxeringsbeslu­tet meddelades, om överklagandefristen därigenom blir längre. Om omtull­taxering alltså har skett senare än tio månader efter det ursprungliga lulllaxaringsbeslutel förlängs överklagandefristen med två månader räknat från den dag då omtulltaxeringsbeslutet meddelades.

I enlighet med vad lagrådet förordat (s. 237) har föreskriviis alt överkla­gandereglerna enligt andra stycket skall omfatta även beslut om ersällning enligt 69 § andra stycket och 71 §.

I del Iredje stycket föreskrivs atl preliminära tulltaxeringsbeslut inte får överklagas. Eflersom de slutliga taxeringsbeslut, som skall följa på de preliminära besluten, kan överklagas är det knappast motiverat att ha överklaganderält också i fråga om de preliminära besluten. Vidare föreskrivs alt en tullmyndighets beslut om vitesföreläggande och om granskning enligt 75 § inte får överklagas. Molsvarande bestämmelser finns i fråga om punktskatter och prisregleringsavgifter i LPP.

100 §

Generallullstyrelsens beslut enligt denna lag eller enligt bestämmelser som utfärdats med stöd av lagen får överklagas hos kammarrätten genom besvär, när del är fråga om

1.

faslställelse av tull eller annan skall och prövningen inte gäller sådani beslut om befrielse från eller nedsättning eller återbetalning av tull och annan skatl som meddelals med slöd av regeringens bemyndigande,

2.

uttag av tull eller annan skatt ur en vara enligt 11 § fjärde styckel eller 35 §,

3.

temporär lullfrihet,

4.

restitution av lull eller annan skatt,

5.

ursprungsintyg enligt protokoll 3 lill Sveriges avtal med Europeiska ekonomiska gemenskapen eller bilaga B del 1 till konventionen angående upprättandet av Europeiska frihandelssammanslutningen,

6.

inskränkning i rätten alt förfoga över en vara,

7.

förhandsbesked,

8.

ränta eller restavgift,

9.

lulltillägg eller förseningsavgift,

10.

ersättning som avses i 56 § andra styckel, 69 § andra stycket eller 71 §, eller

11.

utdömande av vite.

Om generaltullslyrelsen har avvisat en ansökan om förhandsbesked eller återkallat elt lämnal förhandsbesked eller meddelal elt beslut som avses i

59 § tredje stycket, får beslutet inte överklagas.

Prop. 1986/87:166

I övrigt överklagas generallullstyrelsens beslut enligt denna lag eller enligt bestämmelser som utfärdats med .stöd av lagen hos regeringen.

Paragrafen motsvarar 45 § den nuvarande tullagen och innehåller regler om hur generaltullslyrelsens beslui överklagas. I förslå stycket redovisas i 11 punkter sådana beslut som skall överklagas till kammarrätt. I andra stycket anges beslut som inte får överklagas, medan iredje stycket föreskri­ver att generaltullstyrelsens beslut i övrigt överklagas hos regeringen.

Med anledning av prop. 1983/84:120 om regeringens befattning med överklaganden har övervägts om insfansordningen kan ändras i syfte att minska regeringens befallning med överklagade ärenden. I delta avseende kan försl konstaleras atl flertalet slora grupper av överklaganden rörande tullfrågor redan är undantagna från regeringens prövning genom alt tullagen föreskriver att överklagande skall ske hos kammarrätt. De överklaganden som handläggs av regeringen utgörs av en rad olika ärendetyper där endast några få ärenden förekommer per år. Det har visat sig svårt alt avskilja några ärendegrupper, där överklaganderätten kan avskäras eller regeringen bespa­ras ärendena på annat sätl. I vissa ärendetyper är generallullstyrelsen beslutsinstans och bör så förbli, exempelvis när del gäller utfärdande av föreskrifter (normgivning). Tvåinstansprincipen kräver i dessa fall alt regeringen kvarstår som överprövningsinstans. Vissa ärendetyper är också sådana atl andra synpunkler än de rent tullmässiga bör beaktas, varför regeringen bör överpröva ärendena av den anledningen.

Bland de ärendetyper som förekommer i slörre antal och orsakar myckel arbete inom regeringskansliet märks ärenden om tullfrihet enligt 5 § den nuvarande tullförordningen. Ärendena enligt 5 § tullförordningen, som avser lullfrihet för varor som inte eller endast i ringa mån tillverkas i Sverige, utgör inle överklaganden utan ansökningar och kunde i och för sig länkas delegeras lill någon underordnad myndighel. Som framgår av vad statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] senare denna dag kommer att redovisa är emellerfid omständigheter­na sådana all del är lämpligl all dessa ärenden även i fortsättningen avgörs av regeringen.

De ärenden enligt första stycket punkt 1, som inte skall överklagas till kammarrätt ulan till regeringen, är sådana som grundar sig på regeringens bemyndigande enligt 24 § den nuvarande tullförordningen, se 31 § förslaget till lag om tullfrihet m.m.

Punkt 2 i första stycket saknar motsvarighet i den nuvarande tullagen. Beslut alt la ul lull, annan skalt och avgift ur en vara är ett särskilt beslut vid sidan av tulltaxeringsbesiutet. Liksom i fråga om taxeringsbesluten bör överprövning av generaltullslyrelsens beslut göras av kammarrätt. Fristen för överklagande av en lokal tullmyndighets beslut är tre veckor enligi den allmänna regeln i förvaltningslagen.

Enligt 45 § punkt 6 den nuvarande tullagen överklagas beslut om

förhandsbesked till kammarrätt. Frågan om instansordningen i sådana

ärenden togs upp i förarbetena till den nuvarande tullagen, prop. 1972:110

s. 145. Där anförde departementschefen att om en enhetlig ordning skulle

komma atl införas på skatteområdet så atl regeringsrätten skall pröva

samtliga mål om förhandsbesked, borde samma ordning införas i fråga om

115

tullagsfiftningen. Enhgt LPP skall förhandsbesked rörande punktskatter och     Prop. 1986/87:166 prisregleringsavgifter numera överklagas direkt till regeringsrätten, se 8 kap. 3 § LPP. Även på taxerings- och skatteområdet i övrigt överklagas förhands­besked hos regeringsrätten.

Trots delta har skälen för atl behålla den nuvarande instansordningen vad gäller överklagande av förhandsbesked rörande tullfrågor bedömts övervä­ga. Flertalet frågor rör tarifferingsproblem, dvs. problem rörande klassifice­ring av varor enligt tulltaxan. Dessa ärenden skiljer sig från de skatteärenden som förhandsbesked annars brukar behandla och det har bedömts vara lämpligast atl kammarrätten även i fortsättningen överprövar generaltullsly­relsens beslut.

Beredningsgruppen har ifrågasatt om kammarrättens beslut skall få överklagas, delta av hänsyn lill inlressel att snabbi få etl bindande beslut till stånd. Regeringsrätten har emellertid kritiserat en ordning som innebär all överprövning av kammarrättens avgörande inte skall kunna ske. Med hänsyn härtill, och då det ligger i sakens nalur all överklaganden av förhandsbesked behandlas skyndsamt, har den nuvarande ordningen behållits.

På förslag av lagrådet (s. 237) har i punkt 10 intagits även beslut om ersättning som avses i 69 § andra stycket.

101      §

Beslut om fastställelse av lull och annan skatt får överklagas endasl av den tullskyldige och av det allmänna ombudel. Om tull och annan skatl skall tas ut ur en vara enligt 11 § fjärde stycket, får beslutet om fastställelse av tull och skatt dock överklagas även av ägaren till varan eller annan som visar särskild rätt till denna.

Generaltullstyrelsens beslut rörande förhandsbesked får överklagas en­dast av sökanden och av del allmänna ombudet.

Paragrafen, som motsvarar 46 § den nuvarande tullagen, reglerar frågan om vem som har rätt alt överklaga vissa beslut. En nyhet i förhållande till den nuvarande tullagen är att varuägare eller annan som visar en särskild rätt till en vara får överklaga beslut om fastställelse av tull m.m. om pålagorna skall tas ut ur varan.

102      §

Om en part har överklagat ett beslut i sådani mål eller ärende vari enligt 98 § del allmännas lalan skall föras av etl allmänt ombud, får också motparten överklaga beslutet, även om den för honom föreskrivna liden för överklagan­de har gått ut. Motpartens skrivelse skall ha kommit in till den myndighet som meddelade beslutet inom två månader, om överklagande görs enligt 99 § andra stycket, inom en vecka i mål om förhandsbesked och i övrigt inom två veckor från den dag då han fick del av den försl ingivna skrivelsen med överklagande eller, om han inte fått del av den före utgången av den tid inom vilken den senast skulle ha kommit in, från utgången av denna tid.

Återkallas eller förfaller på annat sätt det första överklagandet, är även det senare överklagandet förfallet.

Paragrafen, som motsvarar 47 § den nuvarande tullagen, reglerar lidsfrister­

na för överklagande som sker i anslutning till all motparten överklagat

samma beslut.

116

Överklagande i särskild ordning

Prop. 1986/87:166

103 §

Den som är tullskyldig får överklaga i särskild ordning, om

1. lull eller annan skatl felakligl fastställts mer än en gång för samma vara,

2.

den tullskyldige, lill följd av underlåtenhet atl lämna lulldeklaralion eller infordrad uppgift eller på grund av felaktighet i en lulldeklaralion eller i annan handling eller i annan uppgift som han lämnat eller i en uppgift som legal lill grund för en sådan deklaration eller uppgift, fått tull eller annan skall fastställd till belopp som väsentligt avviker från vad som rätteligen bort fastställas, eller

3.

den tullskyldige kan åberopa någon annan omständighet eller något annat bevis som borde ha föranlett att tull eller annan skall skulle ha fastställts till ett belopp som väsentligt avviker från det som fastställts.

Ell överklagande enligt första stycket 2 eller 3 får tas upp till prövning endasl om del kan grundas på en omsländighel eller elt bevis, som tullmyndigheten saknade kännedom om när tull eller annan skatt fastställ­des, och det framstår som ursäktligt atl den som söker rättelse inle i annan ordning åberopat omständigheten eller beviset för atl få rättelse.

Överklagande som avses i denna paragraf får göras senast fem år efler den dag då beslutet om fastställelse meddelades.

Bestämmelserna i denna paragraf tillämpas även i fråga om beslut om tulltillägg eller förseningsavgifl.

Paragrafen, som utan ändring i sak överförts från 48 § den nuvarande lullagen, innehåller bestämmelser om överklagande i särskild ordning.

Föreskriften i första stycket punkt 1 har i den praktiska tillämpningen gett upphov till diskussion om vilka situationer som avses. Ell typfall då beslämmelsen skall kunna lillämpas är då en viss varusändning, beslående av ett antal angivna kollin, angetts fill förtullning två gånger, exempelvis beroende på att både den tullskyldige och hans ombud angett hemlagna varor lill förlullning. Del kan även finnas andra omständigheler än dubbel angivning till förtullning som kan leda till alt tull och andra pålagor felaktigt fastställs mer än en gång för en och samma vara, och då det kan framstå som rimligt all tillämpa bestämmelsen. Exempelvis kan det av statistiska kvanti­tetsuppgifter framgå att en viss tulldeklaration omfattar andra varor än dem som angetts till förtullning och att tull, annan skatt och importavgift felakligl fastställts mer än en gång för dessa varor.

Enligt 55 § första styckel 3 ML och 100 § första stycket 5 taxeringslagen finns möjlighet till överklagande i särskild ordning, när elt beslut blivit felakligl på grund av felskrivning eller andra uppenbara förbiseenden. Någon motsvarande bestämmelse finns däremot inte i LPP.

Med hänsyn lill den förlängning av den ordinarie överklagandeliden som anges enligt den nya tullagen, se 99 §, och lill den rällelsemöjlighel som föreligger enligt 29 § förvaltningslagen (1986:223) har det inte bedömts vara motiverat atl även öppna en möjlighet lill överklagande i särskild ordning i dessa fall.

I enlighel med vad lagrådet förordat (s. 237) har i etl fjärde stycke föreskriviis alt bestämmelserna i paragrafen skall tillämpas även för beslut i fråga om tulltillägg och förseningsavgift.

117

överklagande i särskild ordning över beslut av annan tullmyndighel än generallullstyrelsen prövas av styrelsen.

Är tulltaxering, omtulltaxering, eftertulltaxering eller fräga om tulltillägg eller förseningsavgift föremål för prövning av kammarrätten eller avgjord av generaltullstyrelsen genom beslut som har vunnit laga kraft, ankommer det på kammarrätten att pröva överklagandet. Har frågan prövats av kammar­rätten eller regeringsrätten, skall överklagandet prövas av regeringsrällen.

Regeringsrällen och kammarrällen får, om överklagande som har gjorts i särskild ordning skall las upp till prövning, förordna att överklagandet skall vidare handläggas av generaltullstyrelsen.

Paragrafen innehåller bestämmelser om hur överklaganden i särskild ord­ning skall prövas. Föreskrifterna har utan saklig ändring överförts från 49 § den nuvarande tullagen. Lagrådets påpekande all beslämmelserna i andra stycket bör gälla även frågor om tulllillägg och förseningsavgifl har beaktats.

Prop. 1986/87:166

Särskilda bestämmelser

105      §

Beslut enligt 17 §och 19-24 §§samt beslut om tulltillägg och förseningsavgift skall gälla omedelbart. Detsamma gäller annat beslut av tullmyndighet, som meddelas enligt denna lag eller enligt föreskrifter som ulfärdals med slöd av lagen och som inle innebär all målet eller ärendel avgörs.

Paragrafen, som moisvarar 50 § den nuvarande lullagen, anger de typer av beslut som gäller omedelbart, dvs. får verkställas innan de har vunnit laga kraft.

106      §

Beslut om godkännande av ombud enligt 13 § andra stycket, uppdrag all ulföra tullmyndighets kontroll enligt 54 § 2 och 3 och medgivande att betala tull och annan skatt enligt särskild tullräkning saml om hemtagningstillslånd och andra lillstånd som ulfärdals enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får, om det finns skäl till det, återkallas av generallullstyrelsen och, om styrelsen inte meddelat beslutet, av annan tullmyndighel. Tullmyndigheten kan i dessa fall förordna all beslutet om ålerkallelse skall gälla omedelbart.

I den nuvarande tullagen finns inga bestämmelser om ålerkallelse av tillstånd av olika slag som lullmyndighelerna meddelar. Däremot föreskrivs i 7 och 27 §§ tullstadgan om ålerkallelse om hemtagningstillslånd samt tillstånd att inrätta tullupplag och tullager. I och för sig kan det anses ligga i sakens nalur all befogenhet atl ge lillstånd också innefallar rätl att återkalla etl givet tillstånd. I klarhetens intresse ha detla uttryckligen förekrivits i paragrafen. Vidare har tagits in en föreskrift om atl en äterkallelse skall kunna gälla omedelbart.

107      §

I beslui om lull och annan skall saml ränla enligi denna lag skall beloppen avrundas fill närmasl lägre hela krontal.

Bestämmelsen motsvarar 51 § den nuvarande lullagen.

118

108                                                                                                 §

Prop. 1986/87:166

Tull och annan skatt skall inte las ut för en varuförsändelse, som inkommer

med post, när den tull och annan skatt som är föreskriven för försändelsen sammanlagt inte uppgår lill femtio kronor. Detta gäller dock inle, om försändelsen innehåller spritdrycker, vin, starköl eller lobaksvaror.

Enligt 5 a § den nuvarande tullförordningen får regeringen eller, efler regeringens bemyndigande, generaltullstyrelsen, föreskriva atl lull inle skall tas ut för en varuförsändelse, när tullen och övriga införselavgifter för försändelsen sammanlagt inle uppgår lill elt visst belopp. I 2 a § lullkungö­relsen har regeringen bemyndigat generaltullstyrelsen all föreskriva att tull inte skall tas ut för postförsändelser, med undantag för vissa varor, om det sammanlagda belopp som skulle betalas i tull och andra införselavgifter inte uppgår till 50 kr. Eftersom dessa bestämmelser snarast är all anse som förfaranderegler och även gäller undanlag från andra skatter än tullar har de flyttats över till tullagen.

109      §

En tullmyndighel kan medge att en till tullområdet införd vara som inle förtutlats överlåts till staten eller förstörs under konlroll av myndighel eller någon annan som en lullmyndighet godkänner, om överlåtelsen eller förstöringen inte medför olägenhet eller kostnad för tullverket.

Tull och annan skatt skall inte tas ut för varor som överlåts lill staten eller förstörs enligt första stycket.

Paragrafens första stycke behandlar överlåtelse till staten eller förslöring av oförtullade varor. I andra stycket föreskrivs att tull och andra pålagor inle skall tas ut i dessa fall.

Första styckel motsvarar 81 § tullstadgan, medan andra slyckel är hämiat från 70 § tullkungörelsen. Bestämmelserna har ansetts böra sammanföras och tas in bland föreskrifterna rörande förfarandet.

110      §

Regeringen får, med avvikelse från denna lag, meddela föreskrifter om hur varor skall anmälas lill lullklarering i vissa fall, när varor införs till tullområdet på järnväg, med post eller med luftfartyg.

Paragrafen, som motsvarar 53 § den nuvarande tullagen, innehåller bemyn­digande för regeringen atl i fråga om järnvägs-, post- och flygförsändelser meddela föreskrifter som i vissa avseenden avviker från tullagens bestämmel­ser. Sådana avvikelser kan vara påkallade bl.a. för att få till stånd en rationell tullbehandling av varor som förs in i landet med dessa transporlsäll. Regeringen kan enligt 115 § delegera föreskriftsrätten till generaltullsly­relsen.

I det lagrådsremitlerade förslagel angavs atl paragrafen skulle vara fillämplig även på föreskrifter om hur betalning av tull och annan skalt skall ske. I enhghet med vad lagrådet förordat har denna bestämmelse utgått ur paragrafen, eftersom den är att betrakta som en verkställigheisföreskrift till lagen (s. 237).

Frågan om tullskyldighet för postförsändelser behandlas i 80 §.

119

111                                                                                                 §

Prop. 1986/87:166

På lullplats sker tullförrättning utan kostnad för allmänheten inom område

och på lid som regeringen föreskriver. Regeringen får föreskriva att tullförrältning även i andra fall skall ske ulan kosinad för allmänheten.

Bestämmelser om i vilken mån tullförrältningar skall vara avgiftsfria eller belagda med förrättningsavgift finns för närvarande i 80 § tullstadgan. Där föreskrivs att lullförrätlningar sker på tullplats ulan kostnad för allmänheten inom område och på lid som generallullstyrelsen bestämmer. Vidare anges alt styrelsen efter samråd med kommerskollegium föreskriver i vad mån tullförrätining, som äger rum i samband med mer regelbunden passagerar-trafik eller annan trafik av särskild beskaffenhet, eller annan lullförrälining än vad som nu har sagls, skall ske utan kostnad för allmänheten. I övrigt ges generallullslyrelsen bemyndigande atl utfärda föreskrifier om avgiftsbelägg­ningen.

Den grundläggande regeln om att förrättningar utförs avgifisfrilt inom vissa områden på lullplalserna (de s.k. förrättningsområdena) och inom vissa tider (de s.k. förrätlningstiderna) har ansetts böra finnas i lag. I paragrafen har regeringen bemyndigats utfärda detaljföreskrifler lill beslämmelsen eller överlåta denna befogenhet åt generaltullslyrelsen, se 115 §. Enligt formule­ringen kan regeringen eller, efter bemyndigande, generaltullstyrelsen före­skriva om avgifisfrihel även för andra förrättningar än sådana som sker på förrällningsområdena och inom förrätlningstiderna.

112      §

Den som föranleder tullförrättning som inle är avgiftsfri skall belala avgift för förrällningen (förrätlningsavgift) enligt laxa som regeringen föreskriver.

Del nu gällande bemyndigandet för regeringen att föreskriva om tullförrält-ningsavgifter har lämnals av riksdagen formlöst, se prop. 1975:8. Som framgår av avsnitt 2.1.8 har det ansetts lämpligt att ha bemyndigandena i lag. Någon ändring i sak i förhållande lill vad som redan gäller innebär inle beslämmelsen. Regeringen har alltså även i fortsättningen möjlighet atl överlämna föreskriftsrätlen lill generallullslyrelsen, se 115 §.

113      §

Regeringen får föreskriva att avgifter skall betalas för hemtagningstillslånd, medgivande all belala lull och annan skatl enligt särskild lullräkning, utfärdande av särskild tullräkning, lillstånd all inneha tullupplag och frihamn samt för tullverkels tillsyn över tullager och exportbuliker.

I paragrafen ges bemyndigande för regeringen atl föreskriva om avgifter för viss verksamhet inom tullverket. Med något undanlag finns de i paragrafen angivna bemyndigandena redan. I fråga om avgifter för särskild lullräkning finns bemyndigande i 18 § andra stycket den nuvarande tullagen. När del gäller avgifier för tillstånd atl inrätta lullupplag, fillsyn över tullager, medgivande all belala lull m.m. enligi särskild lullräkning saml hemlag­ningslillslånd har bemyndiganden getts formlöst, se prop. 1975:8 och 1984/85:100, bilaga 9. Såsom framgår av avsnift 2.1.8 har del anseus lämpligl

att ha bemyndigandena samlade i lag.

120

Med hänsyn lill atl skillnaderna mellan lullupplags- och frihamnsinsfiiuten      Prop. 1986/87:166 numera är i det närmaste borta har bemyndigande att ta ut avgifter införts även i fråga om lillstånd atl inneha frihamn. Som anmälts i prop. 1986/87:100, bil. 9, s. 72 bör avgifter kunna las ut även för tullverkets tillsyn av exportbuliker. Elt bemyndigande om detta har tagits in sist i paragrafen.

114      §

Tullmyndigheterna skall på begäran tillhandahålla Sveriges riksbank, riks­skatteverket, statens jordbruksnämnd, kommerskollegium, stålens pris- och kartellnämnd och länsskaltemyndighel uppgifier som förekommer hos lullmyndighelerna och som rör import eller exporl av varor.

Paragrafen moisvarar 54 a § lullagen och innehåller bestämmelser om informationsöverföring från tullmyndigheterna till vissa angivna myndighe­ter i fråga om uppgifier som rör import eller exporl av varor. Av 14 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) framgår all uppgiftsskyldighelen skall fullgöras ulan hinder av atl uppgifterna är sekreiessbelagda.

115      §

Regeringen får bemyndiga generaltullslyrelsen att meddela föreskrifter i de ämnen som anges i 3 §, 5 § andra stycket, 7 § första stycket 1, 7 § andra styckel, 8 § första och andra styckena, 10 § första stycket, 13 § första stycket, 14 § andra slyckel, 15 § tredje stycket, 16 § första slyckel, 27,44,45 §§, 47 § första slyckel andra meningen, 49 § första styckel, 51 § andra slyckel, 52 § andra stycket, 64 § femte stycket, 72 §, 73 § iredje stycket och 110-113 §§.

I paragrafen anges i vilka fall föreskrifisrält, som riksdagen bemyndigat regeringen att utöva, kan delegeras vidare lill generaltullstyrelsen.

I förhållande lill del lagrådsremitlerade förslaget har paragrafhänvisning­arna justerats något som en följd av de ändringar som gjorts i vissa paragrafer.

116      §

Vid granskning inom riksrevisionsverket av statens räkenskaper får anmärk­ning inle framställas i fräga om fastställelse och uppbörd av lull eller annan skalt.

Paragrafen motsvarar 55 § den nuvarande tullagen.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelse

Såsom anförts under 3 bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om lagens ikraftträdande.

Några särskilda övergångsbestämmelser torde, såsom lagrådel påpekat, (s. 238-239) inle behövas.

5.2 Lagen om frihet från skatt eller avgift vid införsel

l§

Om förtullning av en vara sker under sådana omständigheter som för en

tullpliktig vara medför tullfrihet enligt 6 § eller 7 § 1-7 eller enligt föreskrifter

121

som har meddelats med slöd av 13 §, 14 §, 15 § 1 eller 16 § lagen (1987:000)

om tullfrihet m.m., skall inte heller för varan utgå annan skatt eller avgifl som     Prop. 1986/87:166 skall erläggas vid införsel.

Frihet från annan skall eller avgifl gäller dock inte för följande varor för vilka tullfrihet medgelts enligt 13 § 8 lagen om tullfrihet m.m., nämligen varor som är avsedda för viss undervisningsanstalt eller vetenskaplig institution, om de är hänförliga till 84, 85 eller 90 kap. tulliaxelagen (1987:000) och värda minst 2 000 kronor.

Bestämmelser om frihet från skalt som avses i lagen (1984:355) om skalt på vissa dryckesförpackningar finns i den lagen.

Paragrafen moisvarar 1 § lagen (1973:981) om frihet från införselavgift. Enligt den nuvarande lagen bemyndigas regeringen all förordna alt skall eller annan avgifl inle skall las ul om förlullning sker under sådana omständigheler som för tullplikliga varor medför lullfrihet enligt 5 a, 7, 8, 11, eller 12 §, 13 § 1 eller 14 § den nuvarande tullförordningen.

Eflersom rätten atl föreskriva om andra skatter än tullar enligt RF är förbehållen riksdagen och alltså inle är delegeringsbar måste reglerna om frihet från införselskatter som inte är lullar finnas i lag.

I paragrafen föreskrivs att frihet från skalt och avgift skall meddelas enligt samma förutsättningar som gäller för tullfrihet enligt den föreslagna lagen om tullfrihet m.m. på de berörda områdena. I hänvisningen till paragraferna i lagen om tullfrihet m.m. undantas de punkter som inte skall omfattas av skatte- och avgifisfriheten.

Hänvisningen i lagen om frihet från skall eller avgifl vid införsel lill 5 a § den nuvarande lullförordningen har inte överförts till förslaget till lag om frihet från skalt eller avgift vid införsel. Bestämmelsen har i stället tagils in i 108 § förslaget fill tullag, där alltså föreskrivs undanlag från såväl lull som andra skatter och avgifter för småförsändelser.

Bestämmelser om tullfrihet för varor som införs av resande eller av dem som utför arbete pä transportmedel har intagits i 13 § 2 förslagel till lag om tullfrihet m.m. Genom hänvisningen till paragrafen kommer även frihet från andra skatter än tullar och avgifter alt meddelas i dessa fall. Vid dessa förhållanden kan förordningen (1966:394) om räll för resande m.fl. atl införa varor tull- och skaltefritt upphävas. Detaljföreskrifter till den förordningen finns för närvarande i kungörelsen (1966:400) om rätl för resande atl införa varor tull- och skattefritt.

Motsvarande bestämmelser bör med den nya ordningen utfärdas med stöd av de bemyndiganden som ges i förslaget lill lag om tullfrihet m.m. och i prisregleringslagarna, när del gäller tullar och införselavgifier, och såsom verkställighelsföreskrifier lill den föreslagna lagen om frihet från skatt eller avgift vid införsel, när del gäller andra skatter än lullar.

I paragrafens andra slycke anges de ytterligare undantag från skatte- och avgifisfrihel som behövs.

I iredje stycket hänvisas lill alt det finns bestämmelser om frihet från skatl även i lagen (1984:355) om skatl på vissa dryckesförpackningar.

2§

1 fall som avses i 15 § 1 lagen (1987:000) om tullfrihet m.m. medges frihet

från annan skall än tull eller från avgift endasl om

1. för varan betalas skatl eller avgift som lullmyndighet medgett befrielse

122

från eller restituerat i samband med fidigare utförsel, och

Prop. 1986/87:166

2. varan vid återinförseln förtullas för den person för vilken den utfördes.

Beslämmelsen moisvarar 1 § andra slyckel förordningen (1972:1015) om frihei från införselavgift och 3 § i det till lagrådet remitterade lagförslaget. Den har tagits in under förevarande paragraf i enlighet med lagrådels förslag (s. 239-241).

3§

Har förutsäuning för tullfrihet i fall som avses i 1 § första styckel upphört skall, om annal inle är föreskrivet, den som medgelts skatte- eller avgifisfri-helen utan dröjsmål göra anmälan lill tullmyndigheien. Del åligger därefter tullmyndigheten atl ta ul den skatt och avgift som belöper på varan.

Bestämmelserna motsvarar 2 § förordningen (1973:1095) om frihet från införselavgift och 4 § i del fill lagrådet remiilerade lagförslaget. I enlighet med vad lagrådet förordat (s. 239-241) har beslämmelserna lagits in under förevarande paragraf saml kompleiierals med en föreskrift om skyldighet aU anmäla till lullmyndighet om varor används på annal säll än som förulsalls för tullfrihet eller tullnedsättning.

4§

Medges för en vara, enligt föreskrifier som har meddelats med stöd av lagen (1987:000) om tullfrihet m.m., industrireslilution, handelsrestitution, redu­cerad restitution eller särskild restitution av tull eller skulle någon sådan resfitulion ha medgetts om varan varit tullpliktig, skall även annan skatt och avgifl som belalats till tullmyndighel vid förtullning av varan belalas tillbaka, om återbäring av skallen eller avgiften inle kan medges i annan ordning. Om särskild restitution av tullen medges eller skulle ha medgetts om varan varit tullpliktig, får dock annan skalt och avgift betalas tillbaka endast om

1.

förutsällningar för temporär lullfrihet för varan uppenbarligen före­legal,

2.

varan inte får säljas på grund av föreskrift som har meddelats av hänsyn till allmän hälsovård, allmän säkerhet eller annal liknande intresse,

3.

varan inle stämmer överens med vad som får anses avtalat eller varan inte har avlämnats inom avtalad tid,

4.

varan uppenbarligen har beställts av misstag eller hinder av teknisk art förelåg vid införseln mot alt använda varan för avsett ändamål,

5.

varan uppenbarligen av förbiseende har sänts lill mottagaren och förlullals för dennes räkning,

6.

avgiften uppenbarligen har belalals av förbiseende, eller

7.

annars synnerliga skäl föreligger.

Vid tillämpningen av första styckel skall bortses från sådan inskränkning belräffande rätt lill tullrestilulion som regeringen har föreskrivit med stöd av 5 § lagen (1987:000) om tullfrihet m.m.

Bestämmelserna, som moisvarar 2 § lagen (1973:981) om frihei från

införselavgift, 3 § förordningen (1973:1015) om frihet från införselavgift och

4 § i del lill lagrådet remitterade lagförslaget, anger all även andra skaller än

lullar skall belalas tillbaka i sådana fall där tullrestitution medges eller skulle

ha medgelts om varan i fråga varil tullpliktig. När del gäller föreskrifterna om

särskild restitution hänvisas lill den allmänna motiveringen, avsnitt 2.2.

I överensstämmelse med vad lagrådet förordat (s. 239-241), har bestäm-

123

melserna tagils in under förevarande paragraf samt utformats något annor-     Prop. 1986/87:166 lunda än i det remitterade förslaget.

5§

Denna lag gäller inte försäljningsskatt på motorfordon, skrolningsavgift eller

avgifier inom prisregleringen på jordbrukets eller fiskets område.

Paragrafen moisvarar 3 § 1 den nuvarande lagen om frihei från införselav­gift.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelse

Vad som anförts i fråga om förslagel lill tullag gäller även förevarande lag.

5.3 Lagen om ändring i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling

4§

Såsom varusmuggling skall också anses, om någon uppsåtligen

1.

förfogar över oförtullat eller obeskattat gods, restitutionsgods eller införsel- eller utförselförbud underkastat gods, som i vederbörlig ordning anmälts hos tullmyndighel, och därigenom föranleder alt tull, annan skatl eller avgifl undandras statsverket eller all godset i slrid mot införselförbud kommer ul i den fria rörelsen eller all utförsel sker i strid mot utförselförbud,

2.

förfogar över införl gods, för vilkel åtnjutits tullfrihet eller tullnedsätt­ning under stadgad särskild förulsättning, i slrid mol vad som förutsatts,

3.

förfogar över gods, för vilket meddelats tillstånd till införsel eller ulförsel under sladgad särskild förutsättning, i slrid mol vad som förutsatts,

4.    genom vilseledande förmår tillståndsgivande myndighet atl medge

införsel eller utförsel av gods och därigenom föranleder atl godset införs eller

utförs i strid mot förbud.

Beslämmelsen i 4 § 5 enligt nu gällande lydelse har upphävts. Enligt punkten skall anses som varusmuggling all någon underlåter att inom föreskriven lid rätta oriktig uppgift i tulldeklaration, som lämnals genom ombud, och därigenom föranleder alt lull eller annan allmän avgift undandras slalsverkel eller all gods införs i slrid mol förbud.

Beslämmelsen syftar på föreskriften i 7 § andra styckel den nuvarande tullagen, enligt vilken en tullskyldig, som har lämnal deklaralion genom ombud, är skyldig all rälla orikliga uppgifter i deklarationen inom ire veckor från den dag då deklarationen lämnades, om uppgifterna kan föranleda all pålagor undandras eller atl varor införs i slrid mot förbud.

Mol bakgrund av all den som har lämnal en lulldeklaralion har försäkrat under straffansvar atl uppgifterna i deklarationen är fullständiga och rikliga, har, såsom framgår av avsnitt 2.1.3, en ordning enligt vilken skyldighet åläggs atl i efterhand och under nytt straffansvar rätta oriktigheter i deklarationer ansetts vara principiellt tveksam. Nalurliglvis bör deklaranterna och de lullskyldiga rälla oriktigheter i lämnade deklarationer. Det är ytterst viktigt både för del allmänna och deklaranterna samt de tullskyldiga, all de

uppgifter som lämnas fill tullmyndigheterna är riktiga och fullständiga. För

124

all inskärpa viklen av alt skyldigheterna i det här avseendet verkligen fullgörs

bör dock del straffansvar som är knuiet lill orikiigiuppgifislämnande, se 1 §,     Prop. 1986/87:166 4 § 1-4 och 5 § varusmugglingslagen, och den administrativa sanktionen lulllillägg enligt 83 § förslagel till lullag, vara tillräckligt ingripande reak­tioner.

För all den som på någol säll bruslit i sill uppgiflslämnande lill en lullmyndighet och därigenom undandragit lull, annan skalt eller avgift skall kunna göra rätt för sig mol del allmänna utan risk för sanktion, har i 8 a § varusmugglingslagen, i överensstämmelse med vad som gäller enligt skatie-brollslagen (1971:69), införts bestämmelser om frivillig rälielse. Föreskrifier om all tulllillägg inte skall påföras om en oriklighel rältas frivilligt finns i 85 § förslaget lill tullag.

5§

Den som av grov oaktsamhet förövar gärning som avses i 1 eller 4 § döms till böter eller fängelse i högst två år. I ringa fall skall dock inle dömas lill ansvar. Första stycket gäller även när någon, genom alt lämna oriktig uppgift i tulldeklaration eller genom annat vilseledande i samband med lullbehand-ling av gods eller prövning som avses i 4 § 4, av grov oaktsamhel föranleder fara för atl lull, annan skatl eller avgift undandras statsverket eller för att gods införs eller utförs i strid mol förbud.

Paragrafen är ändrad på så sätt atl en hänvisning i andra stycket till 4 § 5 har ulgåll. Vidare har sista meningen flyttats till 8 a §. I den flyttade beslämmel­sen angavs all paragrafen inle skulle gälla den som frivilligt vidtar åtgärd som leder fill atl fara för alt tull eller annan allmän avgifl undandras eller för att gods införs eller utförs i slrid mol förbud inte längre föreligger.

8a §

Ansvar enligt 1-5 §§ för gärning, som medfört all lull, annan skatl eller avgifl inle har påförts eller har påförts med för lågl belopp, inträder inle för den som frivilligt vidtar åtgärd som leder till all tull, annan skatt eller avgift kan påföras med rätl belopp. Detsamma gäller i fråga om ansvar enligt 6 § för olovlig befattning med smuggelgods, för vilkel tull, annan skatl eller avgift inte har påförts eller har påförts med för lågt belopp.

Ansvar enligt 5 § för gärning som medfört fara som där avses inträder inte för den som frivilligt undanröjer faran.

I fråga om den allmänna motiveringen till paragrafen hänvisas lill avsnitt 2.1.3. Se också under 4 § ovan.

Paragrafen föreskriver ansvarsfrihet vid frivillig rättelse i fråga om uppsåtliga och grovt oaktsamma brott, som lett till undandragande av tull, annan skall eller avgift. Även för olovlig befattning med en vara, för vilken pålagor inte har påförts eller har påförts med för lågt belopp föreskrivs lillbakalrädande kunna ske med ansvarsbefriande verkan.

Beslämmelsen om frivilligt lillbakalrädande i den nuvarande 5 § andra styckel har flyttats till paragrafen. Dessa föreskrifter behandlar lillbakalrä­dande både från undandragandebroll och brolt mot förbud eller villkor.

Någon allmän regel om frihei från ansvar vid frivilligt lillbakalrädande från broll mol förbud eller villkor för in- eller ulförsel föreskrivs alliså inle i paragrafen. Om frivillig rälielse sker i fråga om ett brotl som innefallar både

undandragande och förbudsöverlrädelse får från fall lill fall bedömas vilken

125

betydelse den frivilliga rättelsen i fråga om undandragandet kan få vid

bedömning av förbudsöverträdelsen. Bedömningen blir beroende av bl.a.      Prop. 1986/87:166

om några skadeverkningar uppkommit lill följd av förbudsöverträdelsen.

Det är å andra sidan önskvärt atl inle någon avslår från att rätta överträdelser

som gäller undandragande på grund av risken att bli fälld lill ansvar för en

relativt betydelselös förbudsöverlrädelse. 1 sådana fall bör bestämmelserna

om åialsunderlålelse kunna tillämpas, så att ingripanden inte sker i onödan

mot någon som försökt rätta lill vad han har gjort fel.

Gemensamt för undandragandebrotlen och olovlig befallning med smug­gelgods enligt 6 § är kravet, att den frivilliga rättelsen leder till atl pålagorna kan faslslällas lill rätt belopp. Tillbakaträdandel från olovlig befallning innebär alt tullen, skatten och avgiften kan komma att påföras någon annan person än den som har gjort sig skyldig till detla brolt. Det beror på alt smugglaren enligt bestämmelserna i tullagsförslaget är tullskyldig för varan, och atl det alltså är han som skall påföras pålagorna. Om smugglaren inte kan påträffas bör den som har tagit befallning med varan och frivilligi vill träda tillbaka kunna ange varan till förtullning och bli påförd tull m.m. för varan. Annars skall pålagorna enligt 11 § fjärde stycket tullagsförslaget las ut av varan.

I likhet med vad som gäller på den inrikes beskattningens område skall frivillig rättelse medföra frihet från ansvar oberoende av hur och när rättelsen sker. De riktiga pålagorna skall alltså kunna fastställas, t.ex. genom eflertulllaxering. Om frivillig rättelse görs efter femårsperiodens utgång, se 21 § tullagsförslaget, får del ses som ett samtycke av den tullskyldige till atl eftertulltaxering sker efter den ordinarie lidens utgång. Förutsäuning för ansvarsbefrielse skulle därmed föreligga även i detla fall.

Frågan om när rättelse skall anses ha skett frivilligi får lösas i enlighet med de allmänna principer som gäller i detta sammanhang och den praxis som har utvecklats vid tillämpningen av andra liknande bestämmelser. Särskilt tillämpningen av skatlebrottslagens bestämmelser bör kunna ge vägledning.

19 §

Förekommer mol någon, som anträffas vid gräns- eller kusiort eller ankommer fill plals, där förbindelse med ullandel äger rum, anledning att han har på sig gods, som enligt denna lag är underkastat beslag, må för eftersökande av sådant gods tulltjänsteman företaga kroppsvisitalion och ytlig kroppsbesiktning å honom. Om vederbörande chef för lull-, kust- eller gränsbevakning finner skärpning av lullkonlrollen å personirafiken lill eller från ullandel med viss lägenhel eller för viss tidrymd å någon plats oundgängligen nödvändig, må efter bevakningschefens förordnande kropps­visitalion verkställas å envar, som med lägenheten eller under tidrymden till platsen ankommer från eller från platsen avreser lill utlandet. Sådani förordnande skall ofördröjligen underställas generaltullstyrelsens prövning men går likväl genast i verkställighet.

Kroppsvisitalion, som är av mera väsentlig omfattning, och yllig kroppsbe­siklning skall verkslällas inomhus i avskilt rum eller i lämpligl utrymme i fartyg samt, om undersökningsman eller den undersökte begär del och det kan ske ulan större omgång, i vittnens närvaro. Kroppsvisitalion och yllig kroppsbesiktning av kvinnor får inle verkslällas eller beviiinas av annan än kvinna, läkare eller legitimerad sjuksköterska.

Förande av prolokoll och uifärdande av bevis om förelagen kroppsvisita-

226

tion eller ytlig kroppsbesiklning erfordras ej med mindre den undersökle     Prop. 1986/87:166 begär del eller föremål, som påiräffas, läges i beslag.

Bestämmelser om räll för tullmyndighet att undersöka handresgods, samt handväskor och liknande som medförs av resande finns även i tullagen (1987:000).

I paragrafen har bestämmelserna om viss kroppsvisitalion som fanns intagna i andra stycket utgått. I dessa bestämmelser föreskrevs att tullljänstemän även i andra fall än som avses i första slyckel får undersöka handresgods, såsom resväskor och portföljer, samt handväskor och liknande som medförs av resande vid inresa till eller utresa från landet. Del har ansetts vara naturligare atl dessa föreskrifter finns i tullagen. De har därför lagils in bland kontrollbeslämmelserna i 63 § tullagsförslaget. En hänvisning till besläm­melserna i tullagen har gjorts i paragrafens sista stycke.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelse

Vad som anförts i fråga om tullagen i delta avseende gäller även denna lag.

6 Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört hemställer jag atl regeringen föreslår riksdagen att anla förslagen lill

1.

lullag,

2.

lag om frihet från skatt eller avgifl vid införsel,

3.

lag om ändring i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

127

Bilaga 2     Prop. 1986/87:166

UTRIKESDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 maj 1987 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om ny tullagstiftning m.m.

1 Inledning

Som statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] har framhållit bör även i fortsättningen förfarande­regler och materiella regler på tullområdet ges i skilda författningskomplex. I del följande lägger jag således fram ell förslag lill en ny lag som innehåller vissa materiella regler på tullområdet, dvs. föreskrifier om vissa tullar, om lullfrihet och om nedsättning och återbetalning av tull. Den nya lagen, som i huvudsak bygger på beredningsgruppens förslag, är avsedd alt ersätta den nu gällande tullförordningen (1973:979) som innehåller bestämmelser som innebär avvikelser från de föreskrifier om lull som finns i lagen med tulltaxa. Jag lägger också fram ett förslag till lag om upphävande av bl.a. 1973 års tullagstiftning.

Som statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] redovisar har lagrådet yttrat sig över förslaget lill lag om lullfrihet m.m. Jag ansluter mig lill vad lagrådel har anfört och kommer atl närmare behandla lagrådets synpunkler i samband med att jag kommenterar de olika bestämmelserna i lagförslaget. Utöver de ändringar som har föranletts av lagrådels yttrande har i förhållande till lagrådsremis­sens lagförslag vissa redaktionella ändringar gjorts i förslagel fill lag om tullfrihet m.m.

2 Allmänmotivering

2.1 Bakgrund

Införseln av varor lill Sverige regleras av etl slort antal författningar. För en

vara som förs in lill landet utgår enligt lullförordningen (1973:979) tull i

enlighel med vad som anges i lagen (1977:975) med tulltaxa, om inle annat

föreskrivs. I lagen med tulltaxa anges alltså för olika slags varor vilka lullar

som skall las ut eller om en vara är tullfri. Härulöver finns främst i

tullförordningen bestämmelser som i olika hänseenden innebär undanlag

från vad som anges i lagen med tulltaxa. Några av undantagen avser

möjligheten aU i olika situafioner införa tullar, t.ex. antidumpnings- eller

utjämningstull. Till största delen innehåller emellerfid lullförordningen

bestämmelser om tullfrihet och om olika former av tullätlnader. Dessa

undantagsbestämmelser har i betydande utsträckning tillkommit på grund av

128

Sveriges inlernaiionella åtaganden på det handelspolitiska området

Prop. 1986/87:166

De olika bestämmelserna i lullförordningen om lullfrihet och tullältnader innebär i korthet följande.

Tullfrihet eller lullnedsätlning kan på grund av främsl Sveriges frihandel­savtal med länderna inom den Europeiska frihandelssammanslutningen (EFTA) och frihandelsavtalen med de Europeiska gemenskaperna (EG) medges vid införsel av varor från länder anslutna till EFTA och EG. Dessutom medges tullfrihet eller tullnedsättning för varor från u-länder och vissa andra länder.

Vidare kan förordnas atl tull inle skall tas ul för varuslag eller varor som inte eller endasl i ringa omfattning tillverkas i Sverige.

Som villkor för tullfrihet i övrigt gäller i allmänhet alt varan införs av vissa personer, förelag eller myndigheter eller för all användas i viss verksamhet eller i anledning av en viss händelse. En del av bestämmelserna innebär en definitiv lullfrihei för vissa varor. Enligi andra bestämmelser medges s.k. temporär tullfrihet under förutsättning atl varorna förs ut ur landet efter en viss tid. Vidare finns särskilda reglerom återbetalning av tull, s.k. lullresiitu-tion. Enligt dessa regler återbetalas tull som har erlagts vid införsel av en vara när varan förs ul eller när den införda varan har använts vid byggnad av fartyg eller flygplan m.m. eller när en vara förs ut som har tillverkats, reparerals e.d. med användande av utländskt material.

Tullförordningen innehåller åtskilliga bemyndiganden för regeringen att förordna om de nu beskrivna slagen av tullfrihet och tullätlnader. Dessa bemyndiganden har ulnylljals av regeringen som har meddelal föreskrifter härom i särskilda förordningar.

Lagen med tulltaxa är utformad i överensstämmelse med en internationell konvention angående klassificering av varor i tulltarifferna, den s.k. Brysselkonvenlionen. En ny internationell konvention rörande varubeskriv­ning och kodifiering (Harmonized System, HS-konventionen) har utarbe­tats. Riksdagen har godkänt Sveriges anslulning lill HS-konventionen (prop, 1986/87:53, SkU 13, rskr. 32). Den nya nomenklaturen ligger till grund för utformningen av ett förslag till en ny svensk lag med tulltaxa. Regeringen har den 2 april 1987 i proposition 1986/87:102 om tulltaxelag m.m. lagl fram eu förslag lill en ny tulltaxa.

Beredningsgruppen har föreslagit att tullförordningen och lagen med tulltaxa skall ersättas av en ny lag som gruppen kallar tulliaxelagen. Enligt gruppens förslag skall föreskrifterna om tullsatserna, dvs. tulltaxan, tas in i den nya lagen som en bilaga. Beredningsgruppen har emellertid med hänsyn till det i annat sammanhang pågående arbetet med utformningen av en ny lag med tulltaxa inte lagl fram någol förslag lill utformningen av bilagan.

Beredningsgruppens förslag till lulllaxelag i övrigt har rönt ett i allmänhet posilivt mottagande från remissinstanserna. Även jag anser all del är ägnal alt ligga till grund för en ny lagstiftning.

Jag skall i det följande försl la upp några frågor kring den laglekniska utformningen av de nya materiella beslämmelserna på lullområdel (avsniii 2.2). Därefter kommer jag att gå in på vissa frågor om tullfrihet och återbetalning av tull som beredningsgruppen har aktualiserat (avsnitt 2.3 och

129

9 Riksdagen 1986187. 1 saml. Nr 166

2.4), Jag skall också beröra frågan om genomförandet av den nya lagstift­ningen (avsnitt 2.5), Slutligen kommenterar jag de nya bestämmelserna i specialmotiveringen till de enskilda lagförslagen (avsnitt 4).

Prop. 1986/87:166

2.2 Den lagtekniska utformningen av de nya materiella bestämmelserna på tullområdet

Milt förslag: De nya bestämmelserna om vissa lullar, lullfrihet, nedsättning och återbetalning av tull samlas i en ny lag om tullfrihet m.m. som ersätter tullförordningen (1973:979).

Beredningsgruppens förslag: Överensstämmer med milt. Beredningsgrup­pen föreslår emellertid atl föreskrifterna om tullsatsernas storlek bör tas in i en bilaga till den nya tagen.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser har föreslagit att reglerna om särskilda tullar och tullfrihet m, m. i stället för all bilda en egen lag skall tas in i den nya tullagen.

Skälen för min förslag: Belräffande de närmare övervägandena när del gäller frågan om förfarandereglerna och de materiella reglerna på tullområdet bör ges i skilda förfaltningskomplex eller samlas i en gemensam lag får jag hänvisa lill vad slalsrädet[REDACTED_EFTERNAMN] tidigare har anfört. Jag instämmer alltså i bedömningen all reglerna om tullproceduren och reglerna om tull och tullfrihet m.m. liksom hittills hålls isär i skilda regelkomplex.

När del gäller frågan om föreskrifterna om tullsaisernas storlek framhöll jag i lagrådsremissen bl.a. följande:

"Jag delar beredningsgruppens uppfattning atl sädana föreskrifter bör beslutas av riksdagen. Som jag nyss har redovisat finns föreskrifter om tullsaisernas storlek i lagen (1977:975) med tulltaxa medan grundläggande bestämmelser om uttagande av lull och om olika slag av lullfrihet, nedsätt­ning och återbetalning av tull finns i lullförordningen (1973:979). Frågan om bemyndiganden i lullagstiflningen har, som beredningsgruppen redovisar, berörts i samband med riksdagsbehandlingen av propositionen 1981/82:120 om ändring i lagen med tulltaxa m.m. Konstitutionsutskottet konstaterade därvid i eu yurande till skatteutskottet (SkU 1981/82:59, KU 1981/82:15 y ) atl del i vissa fall för samma slags varor, beroende på ursprungsland, anges en viss tullsats i lag och en från denna avvikande lullsats i en av regeringen med Slöd av riksdagens tidigare bemyndigande utfärdad förordning. Vidare påtalade utskollel all bestämmelserna på lullområdel är svåröverskådliga och benämningen på lullförordningen missvisande. Ulskollet framhöll också alt möjligheterna för regeringen alt besluta om avvikelser frän lagen med tulltaxa inle framgår direkl av denna ulan försl vid ett studium av tullförordningens bestämmelser. Ulskoltet fann det viktigt att man i det fortsatta utredningsarbetet belräffande tullagstiftningen övervägde de möj­ligheter som står till buds atl framdeles erhålla en mera överskådlig och enhetlig reglering vad gäller föreskrifier om bl.a. tullsaisernas sloriek.

Jag anser att sambandet mellan föreskrifterna om tullsaisernas storlek och föreskrifterna om olika slag av tullfrihet, nedsältning av lull och återbetal­ning av lull i och för sig framgår klarare med den lösning som berednings-

130

gruppen har vall, nämligen att de förstnämnda föreskrifterna skall tas in som en bilaga lill den föreslagna nya lagen. Föreskrifterna om lullsatsernas storlek är emellertid av en sädan omfallning att det enligt min mening motiverar atl de liksom hittills samlas i en särskild lag. De har också en annan karaktär än de särskilda reglerna om tullfrihet m,m. Vissa författningsteknis­ka skäl talar också, som generallullslyrelsen påpekat, mot beredningsgrup­pens lösning. De olägenheter som konstitulionsutskottei har påtalat bör man enligt min mening kunna komma till rätta med genom att i en ny lag med tulltaxa i en inledande bestämmelse hänvisa till att avvikelser från föreskrif­terna om tullsatserna kan finnas i annan lag eller förordning. Jag förordar därför att föreskrifter om tullsaisernas sloriek liksom hittills tas in i en särskild lag med tulltaxa och atl tullförordningen ersätts av en lag om lullfrihet m.m."

Sedan lagrådsremissen beslutades har i proposifionen om lulllaxelag m.m. lagts fram förslag lill en ny lag med tulltaxa. Av 1 § i förslaget lill lulllaxelag framgår bl.a. all avvikelser från föreskrifierna i lulllaxelagen kan finnas i andra förfaltningar. Därmed åsyftas främst den nu föreslagna lagen om lullfrihei m.m. I den nya lagen om lullfrihet m.m. bör så uttömmande som möjligt regleras sådana avvikelser som av skilda skäl bör kunna göras i förhållande till föreskrifierna om tullsatserna. Lagen bör alltså innehålla grundläggande bestämmelser om uttagande av vissa tullar och om olika former av lullfrihet, tullnedsättning och återbetalning av lull. Bestämmelsen i 8 kap, 9 § regeringsformen om delegering av normgivning på tullområdet medger atl regeringen liksom hittills i stor utsträckning bemyndigas att meddela föreskrifter. Till frågan om den närmare utformningen av bestäm­melserna i den föreslagna nya lagen om lullfrihet m.m. återkommer jag i specialmotiveringen (avsnitt 4.1).

2.3 Tullfrihet

2.3.1 Tullfrihet för varor som inte tillverkas i Sverige

Prop. 1986/87:166

Mitt förslag: Nuvarande ordning behålls. Regeringen föreslås alltså även i fortsättningen få meddela föreskrifter om tullfrihet för varor som inte eller endasl i ringa omfallning tillverkas inom landet. Vidare får regeringen liksom hittills för särskilt fall besluta om tullfrihet för sådana varor. När det gäller frågan om tillverkning förekommer inom landet eller inte skall bedömningen i sådana fall då importen har ägt rum avse förhållandena vid importtillfället.

Beredningsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Nära nog alla remissinslanser har tillstyrkt berednings­gruppens förslag eller lämnat del utan erinran, Generallullslyrelsen förordar dock att möjligheten till tullfrihet för särskilda importfall slopas. När del gäller frågan om tillverkning förekommer inom landet eller inte anser några, däribland Sveriges industriförbund all fidpunklen för undertecknandet av köpeavtalet skall vara avgörande.

Skälen för mitt förslag: Enligt 5 § tullförordningen (1973:979) kan regeringen förordna att tull inte skall utgå för varuslag som inte eller endast i ringa

131

omfattning är föremål för tillverkning inom landet eller för vara av sådani     Prop. 1986/87:166

slag. Förordnande som gäller varuslag får meddelas för högsl två år i sänder.

Med slöd av bemyndigandel har regeringen senasl i förordningen (1986:357)

om lullfrihei enligi 5 § tullförordningen meddelal föreskrifter om lullfrihet

för ett antal varor som är upptagna i en förteckning som är fogad som bilaga

till förordningen. Således har regeringen förordnat om tullfrihet för ca 300

varuslag. Härulöver har regeringen i etl femtonlal fall per år förordnai om

lullfrihet för särskilda importfall.

Bemyndigandet för regeringen att medge tullfrihet för varuslag som inte fillverkas inom landet tillkom år 1960 (prop. 1960:98, BevU 48, rskr. 228). Bakgrunden till bemyndigandets tillkomst var all del inle ansågs möjligl eller lämpligl alt införa lullfrihei i lulllaxan för alla de varuslag som inte tillverkas inom landet. Senare kompletterades beslämmelserna så atl bemyndigandel kom alt omfatta förordnande om lullfrihet inte bara för varuslag utan även för särskilda imporlfall (in casu-fall) (prop. 1966:79, BevU 45, rskr. 241). Anledningen lill all bemyndigandet utvidgades var atl tullfrihet skulle kunna komma i fråga dels när det inle var lulltekniskl möjligl att klan avgränsa det åsyftade varuslaget även om övriga villkor för lullfrihet var tillgodsedda, dels när utredningen var tidskrävande och importen ägde rum innan tullfrihets­frågan hunnit slutbehandlas.

Även om tullfrihelsbestämmelserna rent allmänt fått mindre betydelse genom den tullfrihet som numera gäller i förhållande lill EFTA-länderna och EG samt till u-länderna, får tullfriheten enligt min mening anses ha stor betydelse för vissa förelag. Del är ocksä i delta sammanhang nödvändigt atl beakta de handelspolitiska aspekterna. Liknande bestämmelser om tullfrihet för varor som inte tillverkas inom landet finns i flertalet av de länder som utgör Sveriges handelspartners. Ett slopande av möjligheterna till tullfrihet skulle kunna komma atl betraktas som proiektionism från svensk sida. Även från konkurrenssynpunkt kan det vara viktigt all också svenska förelag kan åtnjuta tullfrihet i dessa fall. Med hänsyn lill vad jag här har anfört har jag kommit till den uppfattningen att den nuvarande ordningen bör behållas.I den nya lagen om tullfrihet m.m. bör därför tas in en bestämmelse om all regeringen bemyndigas alt meddela föreskrifier om lullfrihei för varor som inle eller endasl i ringa omfattning tillverkas inom landet.

Beträffande systemet med beslut rörande in casu-fall får även denna möjlighet anses ha betydelse för de berörda förelagen. Delta gäller särskilt i de fall de mindre och medelstora förelagen uinyiijar möjlighelerna till tullfrihet. Generaltullslyrelsen har anfört atl del övervägande utredningsar­betet i samband med ansökningar om tullfrihet enligt 5 § tullförordningen avser särskilda varusändningar, i vilka fall utredningarna är betungande och resurskrävande. Jag vill emellertid i deUa sammanhang framhålla att vissa ansökningar om lullfrihet för in casu-fall är sådana som regelbundet återkommer och som avser samma slag av varor, vilkel i dessa fall torde leda fill mindre resurskrävande utredningsarbete. Vid en samlad bedömning anser jag alt systemet bör behållas särskilt med tanke på dess betydelse för de mindre och medelstora företagen.

När det sedan gäller fillämpningen av de nu aktuella bestämmelserna om

tullfrihet vill jag la upp några frågor som berörs av beredningsgruppen.

132

Beredningsgruppen anser att de principer som tillämpas både för generella Prop. 1986/87:166 beslut om tullfrihet och tullfrihet för särskilda imporlfall i huvudsak bör lillämpas även i fortsättningen. Tullfrihet bör sålunda komma i fråga endasl för varuslag och varor av större ekonomisk betydelse. En värdegräns har i allmänhet lillämpals i praxis för medgivande av lullfrihei. Enligt berednings­gruppens mening kan det övervägas all höja denna värdegräns som stått oförändrad sedan 1960-talet. Med hänsyn till den betydelse ifrågavarande tullfrihelsinstilut har för de små och medelstora företagen är jag emellertid inle nu beredd alt inta en annan slåndpunkl när del gäller den praxis som har utvecklat sig på denna punkt.

Vid bedömningen av om varorna tillverkas i Sverige las hänsyn lill tillverkning av direkt motsvarande varor saml också lill konkurrens från substitut. Enligt beredningsgruppen visar tillämpningen att hänsynen lill substitutkonkurrens i vissa fall går längre än vad som förefaller motiverat. Beredningsgruppen anser all en viss uppmjukning bör vara möjlig ulan atl skyddsintressen åsidosälls. Jag delar beredningsgruppens mening all en uppmjukning är motiverad l.ex. i de fall den som begär tullfriheten själv svarar för den svenska tillverkningen av konkurrerande varor.

Med utgångspunkt från de allmänna riktlinjer som i dag gäller för tillämpningen har man - när del gäller särskilda imporlfall - vid bedömingen av om tillverkning förekommer i Sverige tagit sikte på de lillverkningsförhål-landen som råder vid lidpunkten för regeringens beslut i frågan. DeUa har i vissa fall lelt till atl hänsyn inte kunnat tas till de förhållanden som förelegat exempelvis vid tidpunkten för beställningen eller vid imporlfillfället. Bered­ningsgruppen föreslår atl i fortsättningen förhållandena vid importtillfället, dvs. när den första sändningen införs av de varor ansökningen avser, får bli avgörande när det gäller alt la slällning lill om tillverkning förekommer i Sverige eller inte. Jag delar beredningsgruppens uppfattning och förordar atl bedömningen i sådana fall då importen har ägt rum bör avse förhållandena vid importtillfället.

Beträffande frågan om en eventuell delegering av regeringens beslutande­

rätt i här berörda tullfrihelsfrågor har beredningsgruppen kommil till den

slutsatsen att dessa ärenden även i forlsäUningen bör avgöras av regeringen.

För egen del vill jag erinra om att övervägandena om tullfrihet i dessa

sammanhang i princip inle skiljer sig från de allmänna bedömningar av

handelspolitisk och näringspolitisk karaktär som görs när det gäller att

föreslå riksdagen ändringar i lagen med tulltaxa. Jag är för min del redan av

detta skäl inte beredd att förorda en delegering av regeringens beslutanderätt

i berörda frågor. Dessutom kan del konstateras all det torde vara svårt atl

avskilja de ärenden som avser enskilda varusändningar från de ärenden som

avser den i förordningen om lullfrihet enligt 5 § lullförordningen intagna

förteckningen över tullfria varor. Utgångspunkten för bedömningen är i

båda fallen atl regeringen alltid prövar om det finns skäl att uppta

ifrågavarande vara i förteckningen över tullfria varuslag. En eventuell

delegering borde därför avse såväl normgivningskompetensen på området

som en räll alt besluta för ell enskild fall. Också av denna anledning delar jag

beredningsgruppens åsikt all en delegering av regeringens beslutanderätt

inte bör ske.

133

När del gäller det remissförfarande och därmed sammanhängande utred­ningsarbete som föregår regeringens beslut i de nu aktuella tullfrihetsfrågor­na är det angeläget atl handläggningen inte drar ul på tiden. Jag avser därför atl i annat sammanhang ta upp denna fråga och, om det behövs, vidta åtgärder i syfte att åstadkomma en snabbare handläggning av de nu aktuella tullfrihetsärendena.

Prop. 1986/87:166

2.3.2 Tullfrihet under viss tid

Mitt förslag: Nuvarande regler behålls i slort sell oförändrade. Regeringen föreslås därför även i forlsäUningen få föreskriva om lullfrihet eller lullnedsätlning för iransportmedel och andra varor som skall användas lillfälligl i landet och därefter återutföras. När det gäller frågan om tillämpning av reglerna om temporär lullfrihet i de fall svårigheter föreligger att till följd av varans art eller viss behandling kontrollera identiteten, skall temporär tullfrihet kunna medges om importören har sådan redovisningsmässig ordning på sin verksamhet att tullmyndigheternas konlroll kan klaras på etl tillfreds­ställande sätl.

Bestämmelserna om lullfrihet för containrar saml delar och tillbe­hör lill containrar och andra hjälpmedel för godshantering ändras så att temporär tullfrihet i fortsättningen kan medges för aktuella varor.

Beredningsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt. I fråga om tempo­rär tullfrihet för containrar har beredningsgruppen stannat för att föreslå all nuvarande regler behålls.

Remissinstanserna: Beredningsgruppens förslag har tillstyrkts eller lämnats utan erinran. Generaltullslyrelsen förordar dock att restiiulionsförfarandet tillämpas i stället för temporär tullfrihet i de fall svårigheter föreligger all kontrollera den fysiska identiteten mellan införd och utförd vara. Enligt generaltullstyrelsen förutsälter beredningsgruppens förslag kontroll hos importören. Generallullslyrelsen anser alt starka skäl finns för alt göra bestämmelserna om temporär tullfrihet tillämpliga på containrar och andra hjälpmedel för godshantering.

Skälen för mitt förslag: Temporär tullfrihet medges under vissa omständighe­ter för transportmedel och andra varor som skall användas tillfälligt i landet och därefter återutföras. Reglerna om temporär lullfrihet finns i 15 § lullförordningen (1973:979) och är, som beredningsgruppen framhåller, i stor utsträckning utformade enligt internationella överenskommelser eller internationell praxis. Beredningsgruppen har inte funnit anledning föreslå några mer betydande ändringar i nu gällande bestämmelser.

Frågan om temporär tullfrihet för varor som skall behandlas här i landet och därefter återutföras har beredningsgruppen dock funnit skäl beröra. De bestämmelser som reglerar möjligheterna lill temporär lullfrihet förutsätter materiell identitet mellan införd och utförd vara. I syfte att möjliggöra

134

kontroll av att samma vara återutförs som införts föreskrivs som ett särskilt     Prop. 1986/87:166 villkor för temporär tullfrihet för varor som införs för alt repareras eller bearbetas eller användas på vissa andra sätt all behandlingen inle gör det omöjligt att identifiera de införda varorna.

Beredningsgruppen framhåller i detta sammanhang atl svårigheter atl kontrollera identiteten kan föreligga inte endast till följd av att en vara underkastas en viss behandling utan även lill följd av varans arl. Många slag av varor saknar av nalurliga skäl tillverkningsnummer eller annan beteckning som gör det möjligt all identifiera varje enskilt föremål av visst slag. Del kan enligt beredningsgruppen ifrågasällas om temporär lullfrihei bör ges i sådana fall, när således den fysiska identiteten inte kan konstateras genom okulärbe-siktning, eller om vederbörande importör skall hänvisas till lullrestilulions-förfarandel. Beredningsgruppens slutsals är atl temporär lullfrihei skall kunna medges i sådana fall, om imporlören har sådan redovisningsmässig ordning på sin verksamhel all lullmyndighelerna genom sin gransknings­verksamhet kan förvissa sig om att de införda varorna har utförts.

Enligt generaltullstyrelsen kan vissa skäl anföras som talar emol en utvidgning av rälten till temporär lullfrihet i enlighet med var berednings­gruppen föreslår. Ekvivalensregler av det slag som finns när del gäller tullrestitution har således inte lillämpals. Med hänsyn lill de svårigheier som har redovisats av berörda företag när del gäller all ulnyttja de nuvarande bestämmelserna om temporär tullfrihet vad gäller import av vissa produkter som skall behandlas eller bearbetas här i landet och därefter återutföras anser jag liksom beredningsgruppen atl en någol liberalare ordning bör kunna genomföras när det gäller att medge tullfrihet i de nu aktuella fallen. Jag vill emellertid framhålla att det inte är min avsikt all därmed åstadkomma någon ändring beträffande det grundläggande kravet för alt temporär lullfrihet skall kunna medges, nämligen all identitet skall föreligga mellan den införda och utförda varan. Jag anser alt del bör ankomma på regeringen all meddela föreskrifter om de närmare villkoren för temporär lullfrihet.

En särskild fråga gäller tullfrihet för containrar och andra hjälpmedel för godshantering. Regeringen får enligt 14 § lullförordningen medge tullfrihet för bl.a. godsbehållare (container) och annal emballage saml laslpallar och annat hjälpmedel för godshantering. Sker ej återutförsel inom viss tid efter det att varan angivits till förtullning, skall enligi 38 § tullkungörelsen (1973:1014) tull betalas.

Generaltullstyrelsen anför i sitt yttrande över beredningsgruppens förslag att begreppet tullfrihet bör renodlas alt avse villkorslös användning av varor inom landet och atl del därför finns skäl gå över till temporär tullfrihet för containrar och andra hjälpmedel för godshantering i stället för definitiv tullfrihet. Etl ytterligare skäl härför, vilket framhålls av styrelsen, är alt införda containrar ofta överlåts inom landet utan att det vid överlåtelsetillfäl­let slår klart om varan kommer all återutföras inom den föreskrivna ettårsfristen eller ej.

Som framhålls av beredningsgruppen gäller numera alt containrar av bl.a.

säkerhetsskäl las ur trafik i etl tidigare skede och atl de därefter är fullt

användbara för andra ändamål. De har emellertid fortfarande vid detta

tillfälle ett betydande marknadsvärde. Delta gäller i än högre grad sådana av

135

beslämmelserna om tullfrihet omfattade maskiner och andra anordningar som utgör hjälpmedel för transport, lastning, lossning eller annan godshante­ring vid in- och utförsel saml för delar och tillbehör lill sådana varor.

För att undvika en snedvridning av konkurrensförhållandena i förhållande till motsvarande varor som redan finns inom landet och som är förtullade och beskattade är jag för egen del beredd biträda generaltullslyrelsens förslag all containrar och andra hjälpmedel för godshantering saml delar och tillbehör lill sådana varor skall kunna omfattas av beslämmelserna om temporär tullfrihet. Del får ankomma på regeringen atl meddela de närmare bestäm­melser om temporär tullfrihet som kan anses nödvändiga.

Prop. 1986/87:166

2.4 Återbetalning av tull

Mitt förslag: Möjligheterna till återbetalning av tull, dvs. tullrestitu­tion, behålls i stort sett oförändrade.

Beredningsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt beredningsgrup­pens förslag eller lämnat det ulan erinran. Generallullslyrelsen anser dock atl möjligheten för den som har lillslånd lill restitution all inte behöva belala tull innan frågan om restitution har avgjorts bör tas bort.

Skälen för mitt förslag: Restitution av tull kan för närvarande medges av regeringen i form av industrirestitution, varvs- och flygindusirireslilulion, handelsrestitulion, särskild restitution och reducerad restitution. Bestäm­melserna finns i 17-22 §§ tullförordningen (1973:979). Beredningsgruppens översyn av bestämmelserna om tullrestitution har gjorts bl.a. i syfte all uppnå en förenkling. Gruppen har emellertid kommil fill den slutsatsen all möjligheterna till förenkling är begränsade. Beredningsgruppen föreslår atl beslämmelserna om tullrestitution överförs i stort sett oförändrade till den nya lagen. Jag lillslyrker förslagel. Dock bör, som beredningsgruppen framhåller, uppräkningen av resiilutionsberättigade ändamål på vissa punk­ter kompletteras för att på ell lydligare säu klargöra nuvarande fillämpning. Sålunda bör när del gäller varvsrestilulion bland de ändamål som berättigar lill restitution upptas borr- eller bosladsplatlformar eller liknande anord­ningar för verksamhet fill havs. I fråga om flygrestituiion bör särskilt nämnas att restitution kan medges även för byggnad av rymdfartyg, inbegripet satelHler, bärrakeier, sondraketer och ballonger.

Jag delar beredningsgruppens mening atl del kan finnas skäl all restitution skall kunna medges även när del gäller sådan verksamhel som inte kan inrymmas i begreppet industriell tillverkning, exempelvis när del gäller odhng och vidarekultur inom jordbruk och trädgårdsnäring. Jag förordar därför att med tillverkning skall jämställas annan produktion av exportvaror.

Beredningsgruppen föreslår aU flygrestituiion skall kunna medges, för­utom den som driver rörelse och den som äger luftfartyg (rymdfarlyg), även den som utan aU driva rörelse tillverkar sådani fartyg. Tillstånd till handelsrestitution skall enligi gruppens förslag kunna medges den som, ulan

136

att driva rörelse,  lagrar eller distribuerar varor.  Jag ansluter mig lill beredningsgruppens förslag i dessa delar.

Den som har fillstånd till någon form av tullrestilulion kan för närvarande få uppskov med belalningen av tull innan frågan om restitution prövats. Beredningsgruppen har funnit att beslämmelserna i denna del bör behållas oförändrade. Generallullslyrelsen anser all systemet fordrar etl relativt resurskrävande avräkningsförfarande inom lullverkel och därför bör las bort. För egen del är jag emellertid inle beredd atl föreslå elt slopande av möjlighelerna till betalningsuppskov. Jag anser således atl denna möjlighet till befrielse från tull bör behållas.

Prop. 1986/87:166

2.5 Genomförande av den nya lagstiftningen om tullfrihet

Mitt förslag: Regeringen bemyndigas all meddela föreskrifier om ikraftträdandet av den nya lagen om tullfrihet m.m. Regeringen bemyndigas också alt meddela de övergångsbestämmelser som be­hövs.

Den nuvarande tullagstiftningen upphävs genom en särskild upphä­vandelag.

Beredningsgruppen och remissinstanserna har inle uttalat sig om genomfö­randet av den nya lagstiftningen eller om eventuella övergångsanordningar.

Skälen för milt förslag: Som närmare framgår av mitt förslag lill en ny lag om tullfrihet m.m. finns i flera bestämmelser hänvisningar lill olika kapilel eller nummer i en ny tulltaxelag. Till grund för utformningen av förslaget till ny lulllaxelag ligger den internationella konvention rörande systemet för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering (Harmonized System) som regeringen har ratificerat efter riksdagens godkännande (prop. 1986/87: 53, SkU 13, rskr. 32). Som jag anförde i regeringens proposition om tulltaxelag m.m. förväntas HS-konvenlionen iräda i kraft den 1 januari 1988 föruisatl aU etl tillräckligt antal länder har deponerat sina ratifikationsinstrument till konventionen. Del kan, framhölls det i propositionen, för närvarande inle med tillräcklig grad av säkerhet fastslås all konventionen kommer atl träda i kraft vid den avsedda tidpunkten. Ikraftträdandet av den nya lulltaxelagen är beroende av vid vilken tidpunkt konventionen träder i kraft. Tulliaxelagen föreslås därför träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Även den nya lagen om tullfrihet m.m. bör i fråga om ikrafurädandet anpassas lill den nämnda fidpunklen. Med hänsyn fill vad jag nu har anfört förordar jag aU regeringen bemyndigas atl meddela föreskrifier om när den nya lagen om tullfrihet m.m. skall träda i kraft. Jag anser alt det kan överiåias på regeringen alt bestämma om eventuella övergångsanordningar. Jag föreslår också atl den nuvarande tullagstiftningen upphävs genom en särskild upphävandelag.

137

3 Upprättade lagförslag

Prop. 1986/87:166

I enlighet med del anförda har inom ulrikesdepartementel upprättats förslag till

1.

lag om tullfrihet m.m.,

2.

lag om upphävande av viss tullagstiftning.

Lagförslaget under punkten 1 har, som har framgått, granskats av lagrådet. Lagförslaget under punkten 2 är av den beskaffenheten att jag anser att del skulle sakna betydelse alt höra lagrådet över del.

4 Specialmotivering till författningsförslagen

4.1 Förslaget till lag om tullfrihet m.m.

Som närmare utvecklas i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2) har bestämmelserna om uttagande av vissa tullar, olika slag av tullfrihet, nedsättning av tull och återbetalning av tull tagils in i en ny lag avsedd alt ersätta lullförordningen (1973:979).

Lagförslaget innehåller i huvudsak samma bestämmelser som de som nu gäller. I stor utsträckning har alltså de nuvarande föreskrifierna tagits in i den nya lagen efter endast redaktionella ändringar. I fråga om del sakliga innehållet behåller sålunda de nuvarande lagmotiven (prop. 1973:187) i samma mån sin aktualitet.

Inledande bestämmelser

1 §

I denna lag finns bestämmelser om vissa tullar, lullfrihet, lullnedsätlning och återbetalning av lull.Beslämmelserna gäller ulan hinder av vad som före­skrivs i tulltaxelagen (1987:000).

Paragrafen är ny och anger lagens tillämpningsområde. Som har framgått av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2) innehåller lagen materiella före­skrifter om lull och tullfrihet m.m. som innebär avvikelser från bestämmel­serna om lullsatser. Som också har framgått av den allmänna motiveringen har nya föreskrifier om lullsatser tagits in i regeringens förslag till tulltaxelag (prop. 1986/87:102). Den nu föreslagna lagen innehåller föreskrifter om olika avvikelser från tulltaxelagen, nämligen föreskrifier om vissa lullar och om tullfrihet, tullnedsättning samt återbetalning av tull.

2§

Bestämmelser om förfarandet vid förlullning av varor, om betalning av tull och om överklagande av beslut om tull finns i lullagen (1987:000) och i föreskrifter som har meddelals med stöd av den lagen.

1 paragrafen, som saknar tidigare motsvarighet, finns en upplysning om att

bestämmelser som reglerar själva förfarandet vid in- och utförsel av varor,

dvs. tullproceduren, finns i den föreslagna nya tullagen som är avsedd att

ersätta den nuvarande tullagen. 1 förslaget till ny tullag lämnas föreskrifter

om bl.a. förtullning, tulldeklarafion, tulliaxering och uppbörd av tull. Vidare

138

finns bestämmelser om tullverkets kontrollverksamhei och om hur beslui om      Prop. 1986/87:166 lull överklagas.

Särskild tull

3§

Om det föreligger särskilda förhållanden, får regeringen meddela föreskrif­ter om atl en vara vid förlullning skall beläggas med särskild lull.

Föreskrifter enligi förslå styckel skall underställas riksdagens prövning inom en månad från del att föreskrifterna meddelats eller, om riksmöte inte pågår, från början av närmasl följande riksmöle. Om underslällning inte sker eller riksdagen inle godkänner föreskrifterna inom två månader från det atl underslällning skedde, upphör föreskrifierna all gälla.

Om det inle längre föreligger förhållanden som avses i första stycket, skall regeringen upphäva föreskrifterna.

Paragrafen, som motsvarar 2 § beredningsgruppens förslag och 2 § tull­förordningen, innehåller i första slyckel ett bemyndigande för regeringen att förordna om särskild tull. Ell sådant bemyndigande har funnits sedan länge men var tidigare tidsbegränsat. I lullförordningen har bemyndigandel gells utan tidsbegränsning.

Med slöd av bemyndigandel har regeringen kunnal förordna om särskild tullavgift, s.k. kamptull, t.ex. när en tullhöjning har ansells nödvändig av handelspoliiiska skäl eller frän skyddssynpunkt. Bemyndigandet har emel­lertid endasl utnyttjats i etl fåtal fall, senast år 1958. Bemyndigandet kan dock fortfarande motiveras av l.ex. beredskapsskäl.

Del i första stycket givna bemyndigandet har i enlighel med 8 kap. 12 § regeringsformen förenats med en i andra stycket intagen bestämmelse om alt föreskrift om särskild tull skall underställas riksdagens prövning.

Enligt tredje stycket skall föreskrifier om särskild tull upphävas när de skäl som har föranlett tullen inte längre föreligger.

Antidumpnings- och utjämningstull

Är en vara föremål för dumpning eller subvention i utlandet och är dumpningen eller subventionen av sådan beskaffenhet att den skadar eller hotar att skada svensk industri, får regeringen för att motverka all skada uppkommer meddela föreskrifier om atl varan vid förlullning skall beläggas med antidumpnings- eller uljämningslull. Sådana föreskrifier får också meddelas för alt motverka all dumpning eller subventionering på motsvaran­de sätt skadar eller hotar alt skada industri i ell annal land.

Finns grund för anlagande att förutsällningar enligt första stycket förelig­ger för alt pålägga en vara anlidumpnings- eller uljämningslull, får regering­en, om det är nödvändigt för atl förhindra all skada uppkommer under del förhållandena utreds, meddela föreskrifter om provisorisk anlidumpnings-eller uljämningslull. Visar utredningen atl förutsällningar för all la ul sådan lull inle föreligger eller alt tull bör utgå med lägre belopp än som lagits ul, skall återbetalning ske utan dröjsmål.

Paragrafen motsvarar 3 § beredningsgruppens förslag och 3 § lullförordning­

en och innehåller bestämmelser om anlidumpnings- och uljämningslull.

139

Bestämmelser om antidumpnings- och utjämningstullar finns i artikel 

VI

i Prop. 1986/87:166 del allmänna lull- och handelsavtalet (GATT). Artikeln har kompletterats med två koder som ger signatärstaterna möjlighet alt vidta skyddsåtgärder mot såväl skadlig dumpning som skadlig subventionering. Sverige har anslutit sig till de båda koderna vilkas fullständiga namn är Överenskommel­sen om tillämpning av artikel 

VI 

i det allmänna tull- och handelsavtalet (antidumpningskoden) samt Överenskommelsen om tolkning och tillämp­ning av artiklarna 

VI, 

XVI, och 

XXIII 

i det allmänna tull- och handelsavtalet (subventionskoden) (prop. 1979/80:24, UU 13, rskr. 138). Regeringen har i förordningen (1985:738) om dumpnings- och subventionsundersökningar fastslällt regler för genomförandet av sådana undersökningar. I anslutning till förordningen har regeringen ulfärdal förordningsmoiiv (1985:6).

Paragrafen, som i enlighet med förslag av lagrådel (s. 242) har utformats i närmare anslutning till GATT än för närvarande, innehåller de grundläggan­de beslämmelserna om förulsällningarna för att regeringen skall få förordna om anlidumpnings- och uijämningslullar.

Enligt första slyckel kan regeringen förordna all vara som förlullas skall beläggas med antidumpnings- eller uljämningslull för alt motverka atl dumpning eller subventionering skadar eller hotar att skada svensk industri. Förordnande får meddelas även för all motverka att dumpning eller subvenfionering skadar eller hotar att skada industri i ett annat land.

Enligt andra styckel får regeringen under vissa förulsällningar meddela förskrifter om provisorisk anlidumpnings- eller utjämningstull.

Tullfrihet, tullnedsättning och återbetalning av tull med anledning av internationella handelsöverenskommelser m.m.

5§

Regeringen  får meddela föreskrifter om  tullfrihet, tullnedsättning och

återbetalning av tull

1.

med anledning av internationella handelsöverenskommelser som Sveri­ge har ingått eller anslutit sig till,

2.

för varor från utvecklingsländerna,

3.

för varor från Färöarna,

4.

för margarin, som inte är flytande och inte innehåller smör eller andra felter eller oljor framställda av mjölk, ur lulllaxenr 15.17 lulllaxelagen (1987:000) från länder som är anslutna till konventionen angående upprät­tandet av Europeiska frihandelssammanslutningen.

Paragrafen moisvarar 4 § i beredningsgruppens förslag och 4 och 4 a §§ tullförordningen. I paragrafen ges regeringen bemyndigande alt föreskriva om tullfrihet eller tullnedsättning med anledning av bl.a. frihandelsavtal som Sverige ingått. Paragrafen innebär inga sakliga ändringar i förhållande lill de nuvarande bestämmelserna, bortsett från att punkten 4 om tullfrihet för margarin har anpassats till HS-konvenfionens nomenklatur. Någon motsva­righet till den i 4 a § tullförordningen intagna hänvisningen lill associations-avtal slutet i enlighet med EFTA-konventionens regler har inle föreslagils. Finland har nämligen den 1 januari 1986 inträtt som medlem i EFTA fill följd

varav överenskommelsen om bildande av en associtation mellan medlems-

140 staterna i EFTA och Finland har upphön all gälla.

Tullfrihet och tullnedsättning i vissa andra fall

Prop. 1986/87:166

Främmande staters representanter m.fl.

6

§

Tullfrihet gäller för varor som förtullas för en främmande stats beskickning eller konsulat eller en beskicknings- eller konsulaismedlem eller dennes familj enligt lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall eller enligt föreskrifter som har meddelats med slöd av den lagen.

Tullfrihet gäller också för varor som förtullas för en inlernaiionell organisafion eller en person som är knuten till en sådan organisation, om organisationen eller personen är upptagen i lagen om immunitet och privilegier i vissa fall eller i föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen och är beräuigad fill lullfrihei enligi stadga eller avtal som gäller i förhållande til! Sverige.

Paragrafen motsvarar med en viss redaktionell ändring 7 § beredningsgrup­pens förslag och 7 § tullförordningen.

Tullfrihet och tullnedsättning för varor med viss användning

7

§

Tullfrihet gäller för

1.   mindre maskiner eller apparater eller andra föremål som förlullas för en

inresande yrkesutövare eller studerande och som skall användas i hans yrke

eller studier av honom eller under hans personliga överinseende under

lillfälligl uppehåll i landet, om inte varornas mängd eller beskaffenhel och

omständigheterna i övrigt ger anledning all lillämpa endast temporär

tullfrihet enligt 17 §,

2.

fodermedel som kommer in tillsammans med djur och moisvarar djurens behov under transporten lill bestämmelseorten,

3.

varor som har tillhört ell förolyckat farlyg eller etl luftfartyg och som inle är last, saml sjöfynd som polismyndighet lämnar ut lill bärgare enligi lagen (1918:163) med vissa bestämmelser om sjöfynd ulan all bärgningen kungörs,

4.

likkistor med lik, urnor med aska av lik samt från utlandet skänkta kransar och blommor till en avliden persons minnesgärd,

5.

varuprover, mönster och modeller, som har endast obetydligt handels­värde eller som med hänsyn fill material eller utförande uppenbarligen är avsedda att endast visa en varas beskaffenhet eller användning eller som senasl vid förtullningen görs oanvändbara som handelsvara,

6.

blanketter fill passersedlar, godslistor och liknande handlingar som skall användas vid in- eller ulförsel av varor eller vid internationell trafik och blanketter, register, böcker och broschyrer saml andra handlingar som skall användas i samband med konferenser, kongresser eller liknande arrange­mang av internationell karaktär,

7.

markutrustning och undervisningsmateriel som skall användas vid eller i samband med civil luftfart och som är specialkonstruerade för alt användas som luftfarlsulrustning samt delar och tillbehör till sådan materiel, när varorna förlullas för en flygskola, elt luftlrafikförelag, en luftfartsmyndighet eller en annan förvaltning för allmän flygplats, saml

8.   varor för provning av flygsäkerhetsmateriel, när de förtullas för en

luftfartsmyndighet.

141

Paragrafen motsvarar 8 § i beredningsgruppens förslag och 8 § första styckel      Prop. 1986/87:166 lullförordningen och innehåller ett antal bestämmelser om tullfrihet. De olika slagen av tullfrihet bygger i stor utsträckning på bestämmelser i olika internationella konventioner som Sverige har anslutit sig till. Endast vissa smärre ändringar har gjorls i förhållande lill vad som gäller för närvarande.

När del gäller yrkesulrustning (punkl 1) har tullfriheten utvidgats till att gälla yrkesulrustning, som förlullas för en studerande. Med yrkesutövare avses även forskare. Som lagrådel (s. 242-243) framhåller bör det av paragrafen också framgå alt det förutom varornas mängd och beskaffenhel också kan finnas andra omständigheler som bör beaklas vid bedömningen av om endast temporär tullfrihet skall medges.

Belräffande varuprover (punkl 5) föreskrivs alt tullfriheten också omfattar varuprover som vid införseln görs oanvändbara som handelsvara.

I fråga om handlingar som skall användas vid olika internationella arrangemang (punkl 6) har tullfriheten utvidgats lill alt gälla böcker och broschyrer.

När det gäller tullfrihet för markutrustning m.m. för luftfart (punkl 7) har tullfriheten utvidgats till atl gälla också varor som förlullas för en flygskola. Vidare har den nuvarande beslämmelsen om alt tullfriheten gäller endast så länge varorna används på angivet sätt slopats. I stället föreslås i 11 § etl bemyndigande för regeringen all meddela föreskrifier om skyldighet att anmäla lill lullmyndighet om varan inte används för angivet ändamål.

Någon motsvarighet till den nuvarande i 8 § andra stycket tullförordningen intagna hänvisningen till förordningen (1966:394) om rätl för resande m.fl. att införa varor lull- och skaltefritt föreslås inle. I stället föreslås all bestämmelser om tullfrihet för sådana personer las in i 13 § och atl bestämmelserna om skallefrihet las in i den föreslagna nya lagen om frihei från skatl eller avgift vid införsel.

8§

Tullfrihet gäller för

1.

ämnen som huvudsakligen används som läkemedel eller för beredning av tullfria farmaceutiska produkter, hänförliga lill 30 kap. lulllaxelagen (1987:000),

2.

varor som skall användas uteslutande som material för tillverkning av tullfria farmaceutiska produkter, hänförliga till 30 kap. lulllaxelagen, eller av ämnen som avses i 1,

3.

varor som skall användas uteslutande som vulkningsacceleratorer eller antioxidanter för gummiindustrin eller som tillsals till mineraloljor för atl motverka knackning, oxidation, korrosion eller hartsbildning, för atl reglera viskositeten eller för atl användas för annat liknande ändamål,

4.

garn, bind- och segelgarn, tågvirke, linor och liknande material som skall användas uteslutande för tillverkning av fisknät, saml

5.

delar fill stridsvagnar eller andra pansrade slridsfordon samt till vapen och ammunition för militärt bruk.

Regeringen får meddela föreskrifier om de villkor som skall gälla för tullfrihet enligt första slyckel.

Paragrafen moisvarar 9 § i beredningsgruppens förslag och 9 § tullförord­

ningen.

142

9§

Prop. 1986/87:166

Delar och tillbehör samt material av plasl, gummi, texiilvara eller glas, vilka

skall användas för billillverkning, får införas mol lull som moisvarar fyra

femtedelar av tullen på bilar införda under samma omständigheter. Detla

gäller inte däck och andra varor, som i och för sig klassificeras enligt

lulllaxenr 40.11, 40.12 eller 40.13 lulllaxelagen (1987:000).

Regeringen får meddela föreskrifier om de villkor som skall gälla för lullnedsäUning enligt första stycket.

Paragrafen motsvarar 10 § i beredningsgruppens förslag och 10 § lullförord­ningen.

I enlighel med beredningsgruppens förslag och efter en anpassning lill nomenklaturen i HS-konventionen klargörs i sista meningen i första stycket atl däck och andra varor som normalt klassificeras enligt tulllaxenummer 40.11, 40.12 eller 40.13 skall undantas från tullnedsällning, även närde ingår i en moiorfordonssats enligt tulllaxenummer 87.02 m.fl.

10        §

Regeringen får meddela föreskrifier om de villkor för lullfrihet eller tullnedsällning som skall gälla, om varor förlullas för alt användas för visst ändamål och sådan användning enligt lulllaxelagen (1987:000) medför lägre tull än som annars skulle ha utgått.

För ell anial varor finns del bestämmelser som medför lullfrihei eller lägre tull än som annars skulle ha utgått, om varorna är avsedda att användas för etl visst ändamål. Sådana bestämmelser finns i den nu gällande lagen med tulltaxa på åtskilliga ställen. Sådana bestämmelser har också tagits in i förslaget till ny lulllaxelag.

Regeringen har meddelal föreskrifier som bl.a. innebär atl den för vars räkning varorna förtullas skall ha anmält fill tullmyndighet att han skall använda sådana varor i sin verksamhet för ändamål som anges i lagen med tulltaxa.

Enligt regeringsformen krävs bemyndigande i lag för atl regeringen skall kunna meddela föreskrifier om sådan anmälningsskyldighet. I paragrafen las därför in ell sådant bemyndigande.

11        §

Den som medgetts tullfrihet eller tullnedsättning i fall som avses i 6-10 §§ är enligt föreskrifier som regeringen meddelar skyldig alt utan dröjsmål anmäla fill tullmyndigheten, om varan inle används på sådant sätt som förutsätts för tullfriheten eller tullnedsättningen. Det åligger därefter tullmyndigheten att ta ul den tull som belöper på varan.

Åtskilliga bestämmelser föreskriver som villkor för tullfrihet eller tullned­sättning atl en vara används för visst ändamål eller i viss verksamhet. I förevarande paragraf las in ell bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om skyldighet atl lill tullmyndighel anmäla om varan inle har använts för sådant ändamål eller i sådan verksamhet som förutsätts för tullfrihet eller tullnedsällning enligt 6-10 §§ eller i lulllaxelagen. När det gäller tullfrihet eller lullnedsätlning enligt 13-16 §§ ligger det inom ramen för de där givna bemyndigandena för regeringen atl utfärda sådana föreskrifier.

Tullfrihet för varor som inte tillverkas i Sverige

Prop. 1986/87:166

12        §

Regeringen får meddela föreskrifier om tullfrihet för varor som inle eller endast i ringa omfattning tillverkas inom landet. Föreskrifterna får meddelas för högsl två år i sänder.

Regeringen får i enskilda fall besluta om lullfrihei för varor som inte eller endasl i ringa omfattning tillverkas inom landet.

Paragrafen, som moisvarar 5 § i beredningsgruppens förslag och 5 § lull­förordningen, har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnill 2.3.1).

Särskild tullfrihet

13        §

Regeringen får meddela föreskrifier om lullfrihet för

1.   förnödenheter och proviant som medförs eller tas ombord på transport­

medel i utrikes trafik, om varorna är avsedda för transportmedlet eller för

besättning eller passagerare,

2.    varor som införs av en resande eller den som utför arbete på

Iransporlmedel, under förulsällning all varorna inte införs i handelssyfte

eller för yrkesmässig förbrukning,

3.

varor som införs av en person, vilken flyttar in till landet eller återvänder hit efler längre tids vistelse i ullandel, om varorna inte införs i handelssyfte,

4.

varor som införs med anledning av arv eller testamente eller som gåva eller som lån ulan vederlag och varor som köpts för medel skänkta från utlandet,

5.

filmer och trycksaker om varor eller tjänster som erbjuds från utlandet,

6.

varor för luristpropaganda,

7.

varor som skall användas vid räddnings- eller bärgningsföretag eller humanitär hjälpaktion,

8.

varor för undervisningsändamål eller för vetenskapligt eller kulturellt ändamål,

9.

varor som skall användas vid utställning eller mässa eller liknande evenemang som ordnas för all främja försäljning av utländska varor,

10.

välfärdsmateriel för sjöfolk,

11.

magnetband och andra media med registrerade dala.

Paragrafen motsvarar 13 § i beredningsgruppens förslag och 11 § lullförord­ningen.

Bestämmelser om tullfrihet finns i flera internationella överenskommelser och rekommendationer som Sverige har anslutit sig lill.

Liksom för närvarande bemyndigas regeringen atl föreskriva om tullfrihet för eu antal angivna fall. Avsikten är aU regeringen skall kunna meddela mera detaljerade föreskrifier.

Paragrafen moisvarar i stort sett de nuvarande lullfrihelsbeslämmelserna. Som punkt 2 har som redan har framgått av motiveringen fill 7 § emellertid tagits in ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om tullfrihet för varor som införs av resande eller den som utför arbete på transportmedel under förutsättning atl varorna inle införs i handelssyfte eller för yrkesmässig förbrukning.

144

Tullfrihet för varor som införs i gränstrafik

Prop. 1986/87:166

14 §

Regeringen får meddela föreskrifter om tullfrihet för varor som införs i

egentlig gränstrafik.

Enligt paragrafen, som moisvarar 14 § i beredningsgruppens förslag och 12 § lullförordningen, får regeringen meddela föreskrifter om tullfrihet för egentlig gränstrafik, dvs. trafik från ort som ligger nära landgränsen mellan Sverige och Finland eller mellan Sverige och Norge till sådan ort på andra sidan gränsen. Avsikten är alt regeringen skall kunna utfärda detaljerade föreskrifier.

Tullfrihet och lullnedsätlning för varor som ålerinförs

15        §

Regeringen får meddela föreskrifter om tullfrihet eller tullnedsättning för varor som

1.

är svenska eller har förlullals i Sverige och som ålerinförs ulan alt ha bearbetats i utlandet,

2.

är svenska eller har förlullals i Sverige och som ålerinförs efler reparation eller annan bearbetning i ullandet,

3.

har lillverkats hell eller delvis av material, som är svenskt eller som har förlullals i Sverige,

4.

har tillverkats med utnyttjande av svenskl konstruktionsarbete eller annan liknande svensk prestation,

5.

har reparerats och som införs i utbyte mol svenska eller i Sverige förtullade varor av samma slag vilka utförts eller skall utföras från Sverige,

6.

införs som ersättning för delar eller tillbehör till varor som förlullals i Sverige och som inte stämt överens med vad som får anses avtalat.

Paragrafen motsvarar 15 § i beredningsgruppens förslag och i huvudsak 13 § tullförordningen.

Punkl 1 avser varor som ålerinförs obearbetade, punkt 2 varor som ålerinförs efler bearbelning (inbegripet reparation).

Enligt punkt 5, som avser tullfrihet för varor som har reparerats och införs i utbyte mot svensk eller i Sverige förtullade varor av samma slag, medges i enlighet med beredningsgruppens förslag lullindring för ulbytesvara även om den utbytta varan inte utförs förrän efter införseln av ulbylesvaran.

Tullfrihel för emballage

16        §

Regeringen får meddela föreskrifter om tullfrihet för emballage. Bestämmel­ser om klassificering av emballage finns i tulliaxelagen (1987:000).

116 § beredningsgruppens förslag och i 14 § tullförordningen finns föreskrif­ter om lullfrihet för containrar och emballage m.m.

I den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.2) har frågan om temporär tullfrihel för containrar m.m. berörts. Som har framgått föreslås all reglerna om lemporär tullfrihel tillämpas beträffande containrar m.m.

I paragrafen bemyndigas regeringen all meddela föreskrifter om tullfrihel

145

10 Riksdagen 1986187. 1 saml. Nr 166

för emballage. En hänvisning till att bestämmelser om klassificering av      Prop. 1986/87:166 emballage finns i lulltaxelagen (1987:000) har också tagits in i paragrafen.

Tullfrihet under viss tid (Temporär tullfrihet)

17 §

Regeringen får meddela föreskrifter om temporär tullfrihel för

1.

varor som införs för all repareras, bearbetas, kompletteras eller emballeras eller för att användas som material vid reparation, bearbelning, komplettering eller emballering av exportvaror,

2.

specialverktyg och specialinstrument som införs för all användas vid tillverkning av en viss exportvara, varor som införs för atl användas vid avprovning av en exportvara och varor som lillfälligl införs för att avbildas eller kopieras

3.

ulruslning som införs tillfälligt för inresandes yrkesutövning, studier eller för jämförligt ändamål,

4.

utrustning som införs för cirkus, tivoli eller liknande företag som uppehåller sig tillfälligt i landet,

5.

varor som införs för tillfälligt bruk vid teaterföreställning, konsert eller liknande föreställning eller vid kongress, officiell festlighet, idrottstävling eller liknande arrangemang av internationell karaktär,

6.

varor som införs för utställning eller mässa,

7.

varor som införs för atl användas som varuprov, mönster eller modeller,

8.

varor som införs för atl avprovas,

9.    enstaka föremål som införs för påseende samt urvalssändningar av

varor,

10.   djur som införs för avelsändamål eller för veterinärmedicinsk behand­

ling,

11.   containrar, maskiner och andra anordningar som utgör hjälpmedel för

transport, lastning, lossning eller annan godshantering, delar och tillbehör

lill sådana varor saml andra iransporlmedel, i de fall de inte hänförs till

punkterna 1-9, som införs för atl användas endast tillfälligt i landet och delar,

tillbehör eller material som införs för sig för att användas för reparation,

underhåll eller ulruslning av sådana transportmedel.

Om det finns särskilda skäl, får regeringen eller, efler regeringens bestämmande, en tullmyndighet för enskilt fall besluta om temporär lullfrihet för varor som inte omfattas av föreskrifter enligt första stycket.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 17 § i beredningsgruppens förslag och 15 § tullförordningen.

I paragrafens/ör5M slycke bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om lemporär tullfrihel under de i paragrafen angivna omsländighelerna för transportmedel och andra varor som skall användas tillfälligt i landet och därefter återutföras.

Bestämmelser om temporär tullfrihel finns i flera internationella överens­kommelser till vilka Sverige har anslutit sig.

Innehållet i de föreslagna punkterna \ förslå stycket motsvarar i stort sell nu gällande bestämmelser. I punkterna 1, 2 och 9 har dock de i de nuvarande beslämmelserna intagna villkoren för tullfrihet tagils bort. Det måste anses ligga inom ramen för det åt regeringen givna normgivningsbemyndigandet att meddela föreskrifter om närmare villkor för tullfriheten. Frågan om

lemporär lullfrihet för de varor som är upptagna i punkt 1 har behandlats i

j

den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.2).

1 punkl 11 klargörs all containrar, maskiner och andra hjälpmedel för     Prop. 1986/87:166 godshantering samt delar och tillbehör fill sådana varor hör fill varor för vilka lemporär tullfrihet kan  medges.  Detta har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.2).

Enligt 16 § lullförordningen kan regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, generaltullslyrelsen föreskriva att en vara som har använts i strid mot villkor för lemporär tullfrihet inle behöver förtullas. Någon molsvarighel till den bestämmelsen har inle lagits in i lagförslaget.

Skälet härför är att bestämmelser av molsvarande innebörd föreslås i den nya tullagen. Enligt 10 § första styckel jämfört med 115 § förslagel till tullag skall en vara som innehas med lemporär lullfrihet anmälas till förtullning innan den temporära tullfriheten upphör, om regeringen eller, efter rege­ringens bemyndigande, generaltullstyrelsen inte föreskriver annat. Bestäm­melsen innebär all en sådan vara skall anmälas lill förtullning både om tiden för den temporära tullfriheten löper ut och om innehavaren vill använda varan på annal sätt än som förutsatts för tullfriheten (jfr prop. 1984/85:50 s. 17). Om den som innehar varan förfogal över denna i slrid mol villkoren för lemporär lullfrihet följer av 82 § förslaget lill tullag atl han blir lullskyldig för den. Tullmyndighel får emellertid om särskilda skäl föreligger medge nedsättning av eller befrielse från tull och annan införselavgift eller från lullskyldighel om varan lullklareras på annat sätt än genom förlullning.

Återbetalning av tull (Tullrestitution)

Induslri-, varvs-, flyg- och handelsreslilulion

18        §

Regeringen får meddela föreskrifter om atl under vissa villkor tillstånd kan meddelas till tullrestitution enligt särskilt förfarande (reslitutionslillslånd).

19        §

Den som har reslitutionstillstånd kan medges restitution av lull för varor som förtullats för hans räkning, om han

1.   använt varorna för tillverkning, reparalion, bearbelning, komplellering

eller emballering av exportvara och utfört denna ur landet eller, i fråga om

delar och tillbehör till sådan exportvara, återutförl varorna i oförändrat skick

(industrirestitution),

2.

använt varorna för byggnad, ombyggnad, reparalion, inredning, ulruslning eller sjösältning av farlyg, skeppsdocka, dockport, ponton, mudderverk, borr- eller bostadsplattform eller liknande anordning för verksamhet lill havs eller av produklionsanläggning för egentlig varvsverk­samhet (varvsrestilulion),

3.

använt varorna för byggnad, ombyggnad, reparation, inredning eller utrustning av luftfartyg eller rymdfartyg eller av delar eller tillbehör fill sådani fartyg (flygrestitufion), eller

4.

återutförl varorna i oförändrat skick lill annan i ullandet än producenten eller leverantören eller ombud för någon av dem (handelsreslilulion).

Med tillverkning enligt första stycket 1 jämställs annan produktion av exportvara.

Regeringen får också meddela föreskrifter om alt restitution enligt första

stycket 1-3 kan medges för varor som ålerutförts efler reparalion, bearbet-

, >.,

ning, komplettering eller emballering och för varor som inle får avsedd      Prop. 1986/87:166 användning.

En lullmyndighet kan medge reslilulion enligi första styckel för varor som förtullats för annan innehavare av reslitulionstillstånd än den som använt varorna eller utfört exportvaran.

Reslilulion enligi 19 §för andra varor

20 §

Regeringen får meddela föreskrifter om atl restitution enligt 19 § kan medges även om andra varor har använts eller ålerutförts än de för vilka restitution begärs eller om del inle kan visas all de använda eller ulförda varorna har förlullals.

Paragraferna moisvarar 17-20 §§ i beredningsgruppens förslag och 17 § tullförordningen.

Paragraferna har i förhållande fill det lagrådsremitlerade lagförslaget redigerats om i enlighet med vad lagrådel (s, 243-244) har förordat.

Enligt 17-22 §§ lullförordningen kan regeringen medge restitution av tull för varor under de omständigheler som anges i de nämnda paragraferna. Restitution kan medges i form av industrirestitution, varvs- och flygrestitu­iion, handelsrestitution, särskild restitution och reducerad restitution.

Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4) föreslås atl möjlighelerna lill lullrestilution behålls i stort sell oförändrade. I likhet med vad som nu gäller föreslås all regeringen bemyndigas alt föreskriva om tullrestitution. Avsikten är alt regeringen skall meddela de föreskrifter som behövs.

Beslämmelserna om industri-, varvs- och flyg- och handelsrestitution, finns i 18 och 19 §§ i lagförslaget. Gemensamma bestämmelser om ekviva­lens och blandning finns i 20 §.

Beslämmelserna har i stort sett oförändrade upptagits i de nya paragrafer­na. I 19  förslå slyckel föreslås dock att uppräkningen av restilutionsberälti-gande ändamål kompletteras för all klargöra nuvarande tillämpning.Detla har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4). Begreppet rymdfarlyg avses alltså omfatta även satelliter, bärraketer, sondraketer och ballonger.

I 19 § punkt 4, som reglerar villkoren för handelsrestitution, har efter förslag från generallullstyrelsen, i motsats till vad som nu gäller enligt 17 § första slyckel lullförordningen, inle lagits in någol krav på all varan skall ha ulförls i samband med försäljning. Etl sådani krav anses numera inte ha någon praktisk betydelse, eftersom exportören i de flesta fall kan få särskild restitution om kravet inte är uppfyllt.

I 20 § bemyndigas regeringen alt meddela föreskrifier om s.k. ekvivalens, dvs. atl resfitulion skall kunna medges för den tull som belalas för en importvara även om en annan importvara använts vid tillverkningen eller ålerutförts. Regeringen får också meddela föreskrifter om att restitution kan medges om del inle kan visas alt den använda eller utförda varan är förtullad. På detta sätt kan reslilutionsbeslämmelserna fillämpas även vid s.k. bland­ning (subslilutionsreslitulion), dvs. aU vid tillverkningen använts svenska varor i slällei för imporlvaror.

Särskild reslilulion och reducerad reslilulion

Prop. 1986/87:166

21        §

Regeringen får meddela föreskrifier om att reslilulion av tull kan medges för varor som ålerutförts utan atl ha använts eller efter atl ha använts bara i samband med provning eller under förhållanden som kan jämställas med provning eller som kunnat medföra lemporär tullfrihet (särskild restitution). Regeringen får meddela föreskrifter om atl särskild restitution kan medges även om varorna har använts på annat sätt än som anges i första stycket.

22        

§

Regeringen får meddela föreskrifter om atl restitution av lull kan medges med avdrag som beräknas med hänsyn fill den tid varorna har funnits i landet, om varorna har ålerutförts men 21 § första slyckel inte är tillämpligt (reducerad restitution).

Paragraferna, som moisvarar 22 § i beredningsgruppens förslag och 18 § tullförordningen, innehåller de grundläggande beslämmelserna om särskild reslilulion och reducerad resfitulion.

Vid tillämpningen av nuvarande bestämmelser om särskild restitution har begreppet användning getts en vidsiräcki innebörd och anses omfalla praktiskt tagel alla förfoganden. Sålunda anses en vara ha använts om den efler förtullningen har försålts inom landet. (Däremot anses inle utbjudande till försäljning inom landet i och för sig som sådan användning som diskvalificerar varan från särskild restitution, jfr prop. 1973:187 s. 118.) Det kan emellertid förekomma fall då det synes rimligt all medge särskild restitution även om varan har använts på annal sätt än som för närvarande filials, t.ex. när en vara efter införseln har vidareförsålts men säljaren återtar varan i samband med alt köparen häver köpeavtalet pä grund av fel i godset. Därför föreslås i 21 § i etl nytt andra slycke att regeringen ges bemyndigande alt föreskriva att särskild restitution kan medges även om varorna har använts på annat sätt än som anges i första stycket.

Medgivande av reslitulionslillslåndm.m.

23        

§

Reslitutionstillstånd kan av tullmyndighet medges den som driver rörelse. Varvsrestitutionslillstånd kan medges även den som äger farlyg. Flygreslilu-tionstillstånd kan medges även den som äger luftfartyg eller rymdfartyg eller utan atl driva rörelse tillverkar sådani farlyg. Handelsrestilutionslillslånd kan medges även den som utan atl driva rörelse lagrar och distribuerar varor. Särskild restitution eller reducerad restitution får medges den för vars räkning varorna utförs.

Paragrafen har utformats i enlighet med lagrådets förslag (s. 243-244).

Paragrafens första stycke, som motsvarar 23 § i beredningsgruppens förslag och 19 § lullförordningen, stadgar all reslitutionstillstånd kan medges den som driver rörelse. Tillstånd kan därutöver medges i vissa andra fall som anges i paragrafen.

Möjligheterna atl få restilutionslillstånd har i paragrafen utvidgats så att

flygrestituiion skall kunna medges, förutom den som driver rörelse och den

som äger luftfartyg (rymdfartyg), den som utan att driva rörelse tillverkar

149

sådani farlyg. Tillstånd till handelsrestitution skall enligt förslaget kunna     Prop. 1986/87:166 medges den som, ulan all driva rörelse, lagrar eller distribuerar varor. Delta tillägg kan tillämpas pä l.ex. hjälporganisationers verksamhet.

I andra stycket, som motsvarar 22 § fjärde styckel i beredningsgruppens förslag och 18 § iredje stycket tullförordningen, ges en föreskrift om att särskild restitution eller reducerad reslilulion får medges den för vars räkning varorna utförs.

Betalningsuppskov

24 §

Generallullstyrelsen kan medge all den som har reslitutionstillstånd inte

behöver betala lull för varor innan fråga om restitution har prövats.

Paragrafen, som har utformats i enlighel med lagrådets förslag (s. 243-244), motsvarar 24 § första stycket i beredningsgruppens förslag och 20 § första styckel tullförordningen.

Som framgått av den allmänna motiveringen (avsnill 2.4) föreslås att beslämmelserna om betalningsuppskov behålls.

Tullbefrielse i stället för tullrestitution

25 §

Om förutsättningar finns för tullrestilulion men lull inle har belalals, kan en lullmyndighet som prövar ansökan om restitution medge tullbefrielse i stället för restitution.

Regeringen får meddela föreskrifter om atl en tullmyndighet i slället för restitution får medge tullbefrielse för varor som förtullas för atl användas för ändamål som medför rätt till tullrestilulion enligt 19 § första stycket.

Paragrafen moisvarar 24 § andra och tredje styckena i beredningsgruppens förslag och 20 § andra och iredje stycket tullförordningen.

EnUgt första stycket kan tullmyndighet som prövar ansökan om tullreslitu-tion medge befrielse från lull i slället för restitution om tullen inte har betalals men förutsättningar i övrigt finns för restitution.

Enligt andra styckel får regeringen föreskriva atl tullmyndighet får medge befrielse från tull för varor som förtullas för atl användas för ändamål som medför rätt till induslri-, varvs- och flygrestituiion.

Betalning av tull i vissa fall

26 §

Regeringen får meddela föreskrifter om att tull skall belalas för sådana varor för vilka tullbefrielse har medgetts enligt föreskrifter som har meddelals med stöd av 25 § andra stycket, om varorna inte kommit atl användas för ändamål som medför räll till lullrestilution.

Regeringen får också meddela föreskrifier om all lull skall belalas för

varor, om varvsrestilulion eller flygrestituiion har medgetts för varorna eller

om tullbefrielse har medgells i slället för sådan restitution och dessa därefter

har förts från farlyg, ponton, mudderverk, borr- eller bosladsplattform,

luftfartyg eller rymdfarlyg eller har överiåtits eller tagils i anspråk för

150

ändamål som inte medför rätt till sådan resfitulion.

Paragrafens första stycke motsvarar 24 § iredje stycket sista meningen i      Prop. 1986/87:166 beredningsgruppens förslag och 20 § tredje styckel sista meningen lull­förordningen.

Andrastycket motsvarar 27 § i beredningsgruppens förslag och 22 § tredje stycket tullförordningen. Del innehåller bestämmelser om betalning uv tull, om varor för vilka varvsrestilution. flygrestituiion eller molsvarande tullbef­rielse medgelts därefter förs från fartyget etc., eller las i anspråk för ändamål som inle medför räll lill sådan reslilulion.

Beräkning av tullrestitution m.m.

27        

§

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, generallullslyrelsen får meddela föreskrifter om atl industri-, varvs-, flyg- och handelsrestitulion får beräknas enligt schablon.

Regeringen får meddela föreskrifter om den tid inom vilken förutsättning­ar för restitution skall vara uppfyllda och om det lägsta belopp med vilket restitution får medges.

Paragrafens/örifö stycke, som är nytt, motsvarar 21 § i beredningsgruppens förslag. I stycket ges bemyndigande för regeringen eller, efler regeringens bemyndigande, generaltullstyrelsen att föreskriva att industri-, varvs-, flyg-och handelsrestitution får beräknas enligt schablon, dvs. enligt ell förenklal beräkningssäll.

I paragrafens andra stycke, som motsvarar 25 § i beredningsgruppens förslag och 21 § tullförordningen, stadgas all regeringen får föreskriva om den tid inom vilken förutsättningar för restitution skall vara uppfyllda och om det lägsta belopp med vilkel restitution får medges.

Åtgärder som vid tullrestitution jämställs med utförsel

28        §

Med utförsel jämställs

1.   vid lullreslitution i allmänhet, atl varorna läggs upp i frihamn eller, i den

mån regeringen föreskriver del, läggs upp på tullager,

2.   vid industri- och handelsrestitution, att varorna levereras fill någon som

medgells tullbefrielse enligt föreskrift som har meddelals med stöd av 25 §

andra stycket, att varorna tas ombord som proviant eller förnödenhetsartik­

lar på fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik eller las in i expoributik eller, såvitt

avser personbil och motorcykel, att fordonet införs i exportvagnsförteck­

ning,

3.    vid särskild och reducerad restitution, att varorna förstörs under

kontroll av en myndighel eller någon annan som en lullmyndighel god­

känner,

4.   vid särskild restitution, i den mån regeringen föreskriver det, att varorna

levereras lill någon som har rätt till tullfrihet enligt 6 §.

Paragrafen, som moisvarar 26 § i beredningsgruppens förslag och 22 § första styckel tullförordningen, innehåller bestämmelser om åtgärder som vid prövning av tullrestitution skall jämställas med utförsel.

I överensstämmelse med beredningsgruppens förslag har bestämmelserna kompletterats. Enligt punkt 3 kan förstöring ske under konlroll av myndighel

eller annan som lullmyndighel godkäni. För närvarande krävs godkännande      Prop. 1986/87:166 av generaltullstyrelsen.

Punkt 4 i förslaget är ny och möjliggör atl leveranser till beskickningar m.m. jämställs med utförsel. Genom tillägget behöver AB Vin- &margin-right:0cm;margin-bottom: 0cm;margin-left:1.0pt;margin-bottom:.0001pt'>

Beräkning av lullrestilution och betalning av lull belräffande vissa varor

29        §

Regeringen får meddela föreskrifter om beräkning av tullrestilulion och om betalning av lull belräffande sådana varor som har lagls upp i frihamn, lagts upp på tullager eller införts i exportvagnsförteckning och som ulan samband med utförsel förs från frihamnen eller las ut från tullagret eller ulan föregående ulförsel förtullas efler alt ha införts i exporlvagnsförleckningen.

Paragrafen moisvarar 28 § i beredningsgruppens förslag och 22 § andra slyckel tullförordningen. Enligt nuvarande regler kan regeringen meddela föreskrifter när del gäller reslilulion och betalning av tull för varor som lagts upp i frihamn eller lagts upp på tullager och som därefter förs från frihamnen eller las ut från tullagret utan samband med ulförsel.

1 överensstämmelse med beredningsgruppens förslag har bemyndigandet för regeringen utvidgats till atl gälla även varor som införts i exportvagnsför­teckning med anspråk på tullrestitution eller tullbefrielse och därefter förtullas.

Tullnedsättning på grund av skada

30        

§

Tull som skall beräknas efter annan grund än värde får nedsättas för en vara, som är skadad på annal sätl än genom förskämning när den anmäls lill förlullning eller, om varan las om hand med slöd av lillstånd enligt 8 § första styckel lullagen (1987:000), när den anmäls till hemtagning. Nedsältningen skall motsvara den minskning av varans värde som skadan har medfört. Värdet av varan i oskadat skick och i skadat skick beräknas enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 4 § andra stycket tulliaxelagen (1987:000).

Paragrafen, i vilken efler lagrådets förslag har gjorts en redaktionell ändring, moisvarar 29 § i beredningsgruppens förslag och 23 § lullförordningen.

När det gäller skadade varor för vilka tullen skall beräknas efter värde finns bestämmelser om tullnedsättning i förordningen (1980:749) om tull­värde.

Tullbefrielse m.m. på grund av synnerliga skäl

31        §

Om del finns synneriiga skäl, får regeringen eller, efter regeringens beslämmande, generallullslyrelsen i enskilda fall beslula om tullbefrielse, lullnedsäUning eller återbetalning helt eller delvis av tull.

Paragrafen motsvarar 30 § i beredningsgruppens förslag och 24 § tullförord-

2

ningen.

Ikraftträdande-och övergångsbestämmelser

Prop. 1986/87:166

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs.

I den allmänna motiveringen (avsnill 2.5) har frågor om genomförandel av den nya lagstiftningen behandlats.

4.2. Förslaget till lag om upphävande av viss tullagstiftning

Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5) föreslås att den nuvarande tullagstiftningen skall upphävas genom en särskild upphävande­lag. I förslaget till lag om upphävande av viss tullagstiftning förslås sålunda att tullagen, tullförordningen, lagen med tulltaxa och lagen om frihet från skall och andra införselavgifier skall upphävas den dag regeringen bestäm­mer. Likaså föreslås, i enlighel med vad som sägs i specialmoliveringen till förslagel om lag om frihet från skall eller avgifl vid införsel, all förordningen (1966:394) om rätt för resande m.fl. (se bilaga 1 avsnill 5.2) all införa varor tull- och skattefritt skall upphävas.

5 Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört hemställer jag alt regeringen föreslår riksdagen att anta förslagen fill

1.

lag om tullfrihet m.m.,

2.

lag om upphävande av viss tullagstiftning.

153

Underbilaga l.l      Prop. 1986/87:166

Sammanfattning av beredningsgruppens för tullagstiftningsfrågor betänkande med lagförslag

Regeringen har uppdragit ål beredningsgruppen för tullagstiftningsfrågor atl göra en teknisk översyn av författningarna på tullområdet. Enligt direktiven bör översynen syfta till alt vinna en förenklad och mer enhetlig ordning. Vid översynen bör också beaktas om del vid iiilampningen av lullförfattningarna kommil fram behov av ändringar.

Som resultat av översynen lägger beredningsgruppen fram förslag lill en ny lullag och en ny lulllaxelag där tulltaxan ingår som bilaga.

Bakgrund

De centrala författningarna på tullområdet trädde i krafl den 1 januari 1974 som elt resultat av en allmän översyn av tullagstiftningen. Detla ledde till en omfattande reform av själva lullförfarandet. Etl hemtagningsförfarande och ett system med privat godsvård infördes. En väsentlig nyhet var också atl tulltaxering skulle ske med ledning av deklaration av den lullskyldige.

Tullagen (1973:670) behandlar själva lullförfarandet vid in- och utförsel av varor. I lagen lämnas föreskrifter rörande bl. a. förlullning, tulldeklaration, tulliaxering och uppbörd. Lagen innehåller vidare regler om tullverkels kontrollverksamhet samt besvärsordningen. I tullstadgan (1973:671) ges tillämpningsföreskrifter till tullagen.

I tullförordningen (1973:979) föreskrivs om uttagande av lull, om tullfrihet och om tullrestitution m.m. Tillämpningsföreskrifter till lullförordningen finns i tullkungörelsen (1973:1014).

Lagen (1977:975) med tulltaxa anger de tullar som skall tas ul vid införsel av varor.

Vid införsel erläggs skaller och avgifter till tullverket. Detta gäller t. ex. mervärdeskatt och olika punktskatter samt prisregleringsavgifter på jordbru­kels och fiskets områden. Uppbörden sker i enlighel med föreskrifter i de olika skatte- och regleringslagarna.

Tullverket kontrollerar också att import- och exportbeslämmelser efter­levs. Föreskrifter om import och export finns både i lagar och i författningar som beslutats av regeringen eller myndighet.

Beredningsgruppens förslag

Allmänt

Beredningsgruppen har gåtl ut från alt det system som infördes år 1974 bibehålls i stort sett oförändrat. Tillämpningen av systemet har inte geU anledning till att ändra de grundläggande dragen med hemlagning, privat godsvård och deklarationsförfarande. Hemlagningssyslemet har enligt beredningsgruppens uppfattning visat sig

154

vara rationellt och resurssparande för tullverket samiidigi som det är smidigt      Prop. 1986/87:166 för importörerna. Vid tillämpningen har del visat sig föreligga vissa risker för kringgående av gällande bestämmelser om importreglering o. d.

När det gäller deklarationsförfarandet konstaterar beredningsgruppen aft erfarenheterna i stort seU är goda. De brister som har pekats på gäller fullsländighelen och rikligheten i uppgiftslämnandet.

Beredningsgruppen har diskuterat åtgärder för all ytterligare förbättra säkerheten i hemtagnings- och deklarationsförfarandel. Gruppen, som för närvarande inte funnit anledning att inskränka användningen av dessa förfaranden, vill i sammanhanget peka på möjlighelerna all återkalla hemtagningstillslånd resp. godkännande av ombud i sådana fall då missbruk eller slarv förekommer. Samiidigi vill gruppen betona atl utvecklingen bör noga följas.

Beredningsgruppen har med tanke på den ökade användningen av datateknik i internationell handel, transporter och betalningar övervägt en anpassning av de procedurer som nu lillämpas i samband med klareringen av importen och exporten av varor. De tekniska lösningar som behövs för en ökad automatisk dataöverföring ankommer inte på beredningsgruppen alt överväga. Vid tillämpningen föreligger emellertid vissa legala problem, som hänger samman med att deklarationer och anmälningar skall bekräftas med handskrivna namnteckningar. Dessa frågor är emellertid inle av specifik nalur för tullagstiftningen utan är av allmänjuridisk karaktär och bör därför enligt gruppens mening bedömas i elt vidare sammanhang.

Kredittider

I direktiven för beredningsgruppen har sagts atl gruppen vid översynen bör överväga om gällande bestämmelser om kredit för betalning av tull, annan skatl och avgifter behöver ändras. Enligt direktiven bör bl. a. belysas om del kan vara lämpligl atl införa nya belalningsregler, som innebär att en preliminär inbetalning sker samtidigt som lulldeklaralion lämnas.

Beredningsgruppen har sökt skissera ell sådant nytt syslem. Gruppen har därvid konstaterat atl belalningen av prakliska skäl torde få ske skilt från avlämnandet av tulldeklarationen och atl belalningen sedan måste kopplas ihop med deklarationen för kontroll av att betalning skett för de deklarerade varorna. Systemet medför också etl avräkningsförfarande när lullsedel utfärdats och den slutliga debileringen sker.

Tillämpningen av elt nytt system reser en rad prakliska problem. Dessa problem kan komma atl påverka personalbehovet och minska de rationalise­ringsvinster som del nuvarande belalningssyslemet har inneburit för både lullverkel och importörerna. För närvarande uppgår antalet cenlrall ulfärda-de tullräkningar, som kan hänföra sig fill flera lulldeklaralioner, fill knappi 300 000 per år. Om betalning skall erläggas särskilt för varje lulldeklariion ökas antalet betalningsiransaktioner avsevärt. Omkring 2 miljoner tulldekla­rationer avlämnas per år.

En del av tidigareläggningen av betalningen kommer i stort sett inle atl ha

någon finansiell effekt för mervärdeskattens del, till följd av att också

möjlighelerna till avlyft av mervärdeskatten tidigareläggs. En betydande

155

finansiell effekt skulle emellertid uppkomma genom alt den nuvarande Prop. 1986/87:166 frislen för betalning av tullräkningar, dvs. 15 dagar, bortfaller. Detla skulle för statsverket medföra en årlig räntevinst med ca 225 milj. kr. för mervärdeskattens del och ca 40 milj. kr. för tull, andra skatter och avgifter. Även om de finansiella effekterna för statsverket skulle kunna bli betydande synes del enligt beredningsgruppens mening osäkert om de ökade inkomsterna kan uppväga de nackdelar som de praktiska problemen vid införandet av etl nytt syslem kan väntas innebära. Mol denna bakgrund vill beredningsgruppen inle förorda alt ett nytl betalningssystem införs.

Tullverkels kontrollverksamhet

Bestämmelser om tullverkets kontrollverksamhet finns för närvarande i lullagen och lullsladgan.

Beredningsgruppen föreslår i stort sett oförändrade befogenheter för tullmyndigheternas konlroll. Befogenheterna föreslås dock bli reglerade i lag i större ulslräckning än vad nu är fallet.

Enligt gruppens förslag lill lullag får lullmyndigheterna för kontroll av atl anmälnings- eller uppgifisskyldighei fullgjorts rikiigl och fullsländigl bl. a. undersöka iransportmedel, containrar, lådor och andra utrymmen där varor kan förvaras vid införseln eller utförseln. Tullmyndigheterna får också undersöka områden för lullupplag, tullager, frihamnar och exportbutiker saml flygplalser och bangårdar där varor som står under lullkontroll förvaras. Tullmyndigheterna får också hejda transportmedel som slår under tullkontroll och resande som ankommer lill eller lämnar lullområdel.

Gruppen föreslår vidare alt de bestämmelser om undersökning av resandes handresgods som nyligen införts genom riksdagsbeslut förs över från varusmugglingslagen lill lullagen.

Straff och administrativa sanktioner

De centrala straffbestämmelserna för överträdelser av föreskrifter om in-eller utförsel av varor finns i varusmugglingslagen. En översyn av varusmugg­lingslagen har ansetts inte ligga inom beredningsgruppens mandat. Gruppen framhåller dock alt det är angeläget atl frågan om en modernisering av varusmugglingslagen snarast tas upp.

När det gäller de straffbestämmelser som i övrigl finns i tullagen och lullsladgan föreslår beredningsgruppen alt de i huvudsak las in i oförändrai skick i de nya författningarna. Vissa av de bestämmelser som finns i lullsladgan föreslås dock överförda till den nya tullagen.

Beredningsgruppen har inte tagit upp frågan om lulllillägg, som behandlas i en nyligen lämnad proposition lill riksdagen.

Beredningsgruppen pekar på att godslistor och motsvarande förteckningar i många fall har betydande felaktigheter. Gruppen föreslår att hithörande frågor tas upp lill särskild undersökning.

156

Avgifter inom tullverkels verksamhetsområde

Prop. 1986/87:166

Riksadgens bemyndigande krävs för aft regeringen skall kunna meddela föreskrifter om avgifter som innebär åligganden för enskilda eller ingrepp i deras ekonomiska förhållanden. Sådana bemyndiganden har hittills i regel getts formlöst av riksdagen men i något fall i lagform.

Beredningsgruppen föreslår all avgiftsbemyndigandena las in i lullagen.

Statistik

Föreskrifier om skyldighet all lämna uppgifter om varor och transportmedel för slalisfiskl ändamål har hittills meddelats i första hand i lullsladgan. Beredningsgruppen föreslår atl i tullagen las in ell bemyndigande för regeringen atl utfärda de föreskrifter som behövs för inhämtande av uppgifier för statistiskt ändamål.

Tullfrihel för varor som inte tillverkas inom landet

Enligt 5 § tullförordningen kan regeringen förordna att tull inte skall utgå för varuslag eller varor som inte eller endasl i ringa omfattning tillverkas inom landet. Beredningsgruppen har i enlighel med sina direktiv övervägt om del fortfarande finns behov av dessa bestämmelser.

Beredningsgruppen har funnit alt ell slopande av lullfrihelsbeslämmelser­na skulle innebära en ökad lullbelastning för näringslivel av ungefär 40 milj. kr. per år. Den genomgång beredningsgruppen har gjort visar att bestämmel­serna måsle anses vara av stor betydelse för de berörda branscherna. Med hänsyn härtill vill gruppen inle förorda ell slopande av de nuvarande tullfrihelsbestämmelserna.

Beslut beträffande särskilda varusändningar förekommer i ganska begrän­sad omfattning. Etl slopande av lullfrihet i sådana fall kan emellertid medföra vissa tekniska svårigheier. Med hänsyn härtill förordar berednings­gruppen att även möjligheterna till tullfrihet för särskilda varusändningar bibehålls.

Beredningsgruppen har i enlighel med direkfiven övervägt införandel av en möjlighet till delegering av regeringens beslutanderätt vid prövning av tullfrihet beträffande särskilda varusändningar. Med hänsyn lill svårigheler­na atl avskilja de ärenden som avser enskilda varusändningar från ärenden som rör den förteckning över tullfria varuslag som regeringen fastställer bör enligt gruppens uppfattning den nuvarande ordningen bibehållas.

Tullrestitution

I direktiven för beredningsgruppen anges atl beslämmelserna om tullrestilu­lion bör ses över främsl med syfte att uppnå en förenkling av reglerna.

Beredningsgruppen konstaterar härvid till en början att möjligheterna till

lullreslitution bör finnas kvar. Elt slopande av restilulionsmöjlighelerna

skulle kunna få allvarlig inverkan på bl. a. konkurrenslägel för många

företag.

jj-.

När del gäller möjlighelerna att uppnå förenklingar av reglerna har      Prop. 1986/87:166 gruppen funnit att dessa är begränsade, bl. a. med tanke på all man vid utformningen av reglerna anselt det nödvändigl alt hålla fast vid principen om exakt restitution.

I nuvarande regler finns vissa möjligheter lill ell förenklat förfarande genom atl tullbefrielse kan medges för varor som skall användas för ändamål som medför räll till lullreslitution. Sådan tullbefrielse har medgetts bl. a. för varor som används för varvs- och flygändamål. Atl generellt gå över lill ell syslem med lullfri införsel, där enligi den nuvarande ordningen restitution medges, synes emellertid inle vara någon lämplig lösning, eflersom del skulle krävas etl kontroll- och redovisningsförfarande som motsvarar det som i dag gäller för tullrestitution.

Beredningsgruppen föreslår alltså att möjlighelerna lill tullrestitution bibehålls i stort sett oförändrade. Vid översynen av beslämmelserna har gruppen sökt finna de möjligheter till förenklingar som ändå står till buds.

Förfallningsförslag

Som resultat av översynen lägger beredningsgruppen fram förslag lill en ny tullag och lill en lulllaxelag där tulltaxan ingår som bilaga. Gruppen lägger också fram förslag lill förordningar som skall utgöra regeringens tillämp­nings- och verkställighetsföreskrifter till de föreslagna lagarna.

Utformningen av förfatlningsförslagen har skett med hänsyn till vad som enligt den nya regeringsformen gäller i fråga om normgivning och delegering. Detta har på vissa områden lett lill atl bestämmelserna föreslås reglerade i lag.

Förslagen till de nya lagarna med tillhörande regeringsförordningar innebär i och för sig atl författningarna får en mer enhetlig utformning. På olika punkter förenklas eller förtydligas reglerna varigenom resurser sparas både för näringslivet och tullverket.

Samtidigt måste man beakta att tullagstiftningen till sin karaktär är omfattande. Lagstiftningen syftar till att ge en grund för tullverkets verksamhet när del gäller såväl uppbörden av tull och annan skatt, som skall erläggas vid införseln, som konlrollen av olika bestämmelser rörande import och export. På vissa punkter har del därför ansetts nödvändigt atl komplette­ra nuvarande regler.

Beredningsgruppen redovisar vidare de olika skalle- och regleringsförfall-ningar som behöver ändras med anledning av de föreslagna ändringarna i tullförfatlningarna.

158

1    Förslagtill

Prop. 1986/87:166

Tullag

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1

§ Denna lag gäller för tull och annan skall som las ut vid införsel av varor och för lullverkels övervakning av införsel och ulförsel av varor.

2

§ Vad som sägs i denna lag om tull och annan skalt gäller även avgift som skall tas ut vid införsel av varor.

3

§ Varor och iransporlmedel som förs lill eller från lullområdel skall anmälas fill lullmyndigheterna enligt de föreskrifier som regeringen med­delar.

Definitioner

4 § I denna lag förslås med

tullmyndighel:  generaltullstyrelsen och underställda myndigheter enligt fastställd dislriktsorganisalion för tullverket,

tullklarering: tullmyndighets åtgärder för klarering av en vara som anmälts till förtullning, behandling som avses i 7 § första slyckel eller ulförsel,

hemtagning: omhändertagande av och annal förfogande över en vara med stöd av lillslånd enligt 9 § första stycket,

tullområdet: Sveriges landområde och sjöterritorium saml luftrummet där-

Förtullning och annan tullklarering

5 § Varor som införs till tullområdet skall förtullas.

Innan en vara har förlullals får inle någon förfoga över den om inte annat följer av denna lag eller med stöd av lagen meddelade föreskrifter.

6

§ Vid förtullning lar tullmyndigheten ut tull och annan skatl för varan. I samband med förtullningen kontrollerar tullmyndigheten att varan får införas.

7

§ Utan alt förlullas får varor som införts till lullområdel

1.

sändas genom tullområdet eller mellan orter inom detta enligt de föreskrifier som regeringen meddelar,

2.

förvaras på tullupplag eller tullager eller i frihamn eller exportbulik enligt 47-53 §§,

3.

tas hem enligt 9 §,

4.

innehas med lemporär lullfrihet enligt föreskrifter som meddelas med stöd av 17 § tulltaxelagen (1986:000),

5.

återutföras, eller

6.

överlåtas till slalen eller förstöras enligt 103 §.

Regeringen får föreskriva att tull- och skattefria varor inte behöver anmälas lill förtullning, om del kan ske ulan risk för alt föreskrifter som gäller för införseln eftersatts.

159

8

§ Regeringen föreskriver på vilka platser varor får anmälas till förlullning     Prop. 1986/87:166 eller annan tullklarering.

9

§ Tullmyndighet får, enligt de föreskrifter som meddelas av regeringen, bevilja tillstånd åt den som bedriver importverksamhet alt la hand om och i övrigl förfoga över varor ulan hinder av atl de inte har förlullals.

Den som belalar tull och annan skatl enligt 27 § får förfoga över varor även om tull och annan skatl inte har betalals för varorna.

Om del är nödvändigl för lullmyndighelernas konlroll, får regeringen föreskriva om begränsningar i rällen atl ta hem varor.

Om begränsningar i övrigt i rälten alt ta hand om varor enligt första stycket och att förfoga över varor som lagils om hand finns särskilda föreskrifter.

10        § En vara, som skall förlullas, skall anmälas till förlullning vid införseln

eller, om den sänds under lullverkels överinseende till en ort inom

lullområdel, vid ankomslen till denna ort. Om en oförtullad vara förvaras på

lullupplag eller lullager eller i frihamn, skall den anmälas lill förtullning

innan förvaringen upphör. En vara, som innehas med temporär tullfrihet,

skall anmälas lill förtullning innan den temporära tullfriheten upphör, om

regeringen inle föreskriver annat.

Den som har tagit hand om en vara med stöd av hemlagningslillslånd skall anmäla varan till förtullning senasl torsdagen i andra kalenderveckan efter den vecka då varan anmäldes till hemtagning. Om särskilda skäl påkallar det får generallullstyrelsen fastställa en längre frist för anmälan lill förlullning.

En vara som avses i första stycket behöver inte anmälas till förtullning om den blir föremål för annan tullklarering i anslutning till alt försändningen, förvaringen eller den temporära tullfriheten upphör. Detsamma gäller om en vara som lagils om hand enligt 9 § blir anmäld fill annan tullklarering än förtullning inom den tid som anges i andra styckel. Varan får dock inte anmälas till hemtagning på nytt.

11        § Den som anmäler en vara till förtullning eller som tagit hand om en vara

med stöd av hemtagningstillslånd ulan alt vidta åtgärd enligt 10 § sista

styckel är tullskyldig för varan.

Om tullskyldighet i särskilda fall föreskrivs i 8183 §§.

Den som är tullskyldig skall utom tull betala annan skatt för varan som uppbärs av tullverket.

Anträffas inte någon som är tullskyldig, skall tull och annan skall las ut av varan. Om särskilda skäl föreligger kan generallullstyrelsen besluta att tull och annan skatt inte skall tas ut av varan.

12        § Vid förtullning av en vara skall, om annat inle föreskrivs, författningar

om tull och annan skalt tillämpas i den lydelse som gällde den dag då

1.

anmälan om hemlagning gjordes,

2.

ansökan om temporär lullfrihet för varan gjordes eller sådan lullfrihet medgavs utan ansökan,

3. varan i annal fall än som avses i 1 och 2 anmäldes till förlullning.

Generallullstyrelsen kan medge undanlag från första styckel 2.

Om en åtgärd som avses i första stycket 3 inle har vidlagils inom föreskriven tid, lillämpas författningarna i den lydelse som gällde den dag då åtgärden senast bort vidtas.

Tulldeklaration m. m.

13       § När en vara anmäls till förtullning, skall den tullskyldige till ledning för

förtullningen lämna en tulldeklaration. Regeringen får föreskriva aft de

160

uppgifter som behövs för förtullningen skall lämnas på annal sätl än i      Prop. 1986/87:166 lulldeklaralion.

Tulldeklaration får lämnas genom ombud som godkänts av generaltullsty­relsen. Ombudet skall ulan dröjsmål överiämna en betstyrkt avskrift eller kopia av den lämnade deklarationen lill den lullskyldige. Om åliggande för den tullskyldige att granska tulldeklarationen och att rätta oriktiga eller ofullsländiga uppgifier föreskrivs i 17 §.

Tulldeklaration får lämnas av någon som är anställd och kan anses ha en förlroendeställning hos den lullskyldige eller, om deklarationen lämnas genom etl ombud som avses i andra styckel, hos ombudet.

14        § En tulldeklaration skall innehålla

1.

varans nummer enligt den till lulltaxelagen (1986:000) fogade tulltaxan eller enligt statistisk varuförteckning, som utfärdats av generaltullstyrelsen, och en kort varubeskrivning, om en sådan inte finns i de handlingar som bifogas deklarationen,

2.

tullsats och annan skallesats,

3.

varans tull- och skattepliktiga kvantitet samt värde,

4.

grund för nedsättning av eller frihet frän lull eller annan skatl,

5.

belopp som skall belalas i lull och annan skalt.

För konlroll av uppgifier som avses i forsla slyckel och av alt varan får införas skall i tulldeklarationen eller annan handling lämnas de ytterligare uppgifter som regeringen föreskriver.

Tullmyndigheten kan medge undantag från skyldighet all lämna uppgifter som avses i första slyckel om tullmyndigheien finner au avsevärd svårighei föreligger för den lullskyldige alt lämna uppgifterna. Innebär medgivandet atl den tullskyldige inte behöver lämna uppgift om varans nummer, kan tullmyndigheten bestämma att han skall lämna en sådan beskrivning av varan, so;n behövs för varans förlullning.

Generallullstyrelsen kan medge atl de uppgifier som avses i första styckel får lämnas med hjälp av teleöverförda meddelanden eller andra automatiska metoder eller i form av upptagning för automatisk dalabehandling.

15        § Om varor, som enligt tulltaxan skall lulltaxeras gemensamt, anmäls lill

förtullning vid skilda lillfällen. skall den lullskyldige lämna preliminära

tulldeklarationer. Slutlig deklaration skall om tullmyndigheten inte bestäm­

mer annat, lämnas vid det sista deklarationslillfället.

En preliminär lulldeklaralion skall innehålla en korl varubeskrivning, om en sådan inte finns i handlingar som bifogas deklarationen, och preliminärt beräknade belopp som skall betalas i tull och annan skatl.

Regeringen kan föreskriva atl preliminär tulldeklaration får lämnas även i andra fall än som avses i första stycket.

16        § Regeringen föreskriver vilka handlingar som skall bifogas en tulldek­

laration eller i övrigt inges för att styrka uppgifter om en vara som skall

förtullas.

En lullmyndighel kan förelägga den lullskyldige all lämna de yllerligare uppgifier som behövs för kontroll av tulldeklarafion eller annan uppgift om en vara som skall förlullas.

17        § Den tullskyldige skall inom två veckor från den dagen tulldeklaration

lämnades till tullmyndigheten undersöka deklarationens riklighet genom atl

jämföra den mottagna varan och handlingar avseende varan med deklaratio­

nens uppgifier.

Om en tullskyldig eller den för vars räkning en vara införts finner atl en

uppgift som lämnats i en tulldeklaration eller i övrigl i samband med

]51

11 Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 166

förlullning av en vara är oriktig eller ofullständig skall han utan dröjsmål      Prop. 1986/87:166 anmäla detla hos tullmyndigheten och rälla uppgiften, om förhållandet föranlelt eller kan föranleda att lull eller annan skalt undandras statsverket eller att en vara införs i slrid mol förbud eller villkor.

Har liden för besvär över beslut, varigenom tull och annan skalt för varan fastställts, gått ul när förhållande som avses i andra styckel upptäcks, föreligger inte anmälningsskyldighet.

Tulltaxering, omtulltaxering, eftertulltaxering m. m.

Tulltaxering

18        § Med ledning av tulldeklaration eller molsvarande uppgifier fastställer

tullmyndigheten tull och annan skatt (tulltaxering).

Om en preliminär lulldeklaralion har lämnats, bestämmer tullmyndighe­ten preliminärt tull och annan skatt (preliminär tulltaxering). Om särskilda skäl föreligger får preliminär tulltaxering ske även i annat fall.

19        § En anmälan till förtullning av en vara får inte återkallas om tulltax­

eringsbeslut meddelats. Om särskilda skäl föreligger får generallullstyrelsen

medge undanlag från denna bestämmelse.

Omtulltaxering

20        § Tullmyndigheten får ompröva tulltaxeringsbeslut på eget initiativ eller

på begäran av den tullskyldige (omiulliaxering). Om tullmyndigheten därvid

finner all beslutet är felaktigt, skall myndighelen besluta om rättelse, såvida

inte felet är alt anse som ringa.

Om besvär har anförts över tulltaxeringsbeslut eller om fiden för besvär har gåll ul, får fråga om omiulliaxering inte väckas.

Eftertulltaxering

21        § Om den som är tullskyldig enligt 11 § första stycket

1.

i lulldeklaralion eller på annat sätl lämnat oriktig uppgift lill ledning för tulltaxeringen, eller

2.

underlåtit atl lämna uppgift som det ålegat honom att lämna,

skall tullmyndigheten beslula om eftertulltaxering om den orikliga uppgiften eller underlåtenheten har medfört atl tull och annan skatl inle fastställts eller faslställts lill för lägl belopp. En sådan taxering får inte ske, om det belopp som avses är ringa eller det med hänsyn till omständigheterna är uppenbart oskäligt atl eftertulltaxering sker.

22

§ Efterlulllaxering får inle ske så länge omtulltaxering kan ske och inte senare än fem år efler den dag då varan anmäldes till förtullning, såvida inte den lullskyldige samtyckt till att eftertulltaxering sker.

23

§ Om den lullskyldige har avlidil skall eftertulltaxeringen påföras hans dödsbo. Beslut om sådan eflertulllaxering får meddelas senasl under andra året efter uigången av det kalenderår då bouppteckning efter den tullskyldige lämnats in för registrering.

24

§ Om den tullskyldige har åtalats för brou enligt lagen (1960:418) om straff för varusmuggling, får, även efter utgången av den i 22 eller 23 § angivna liden, eftertulltaxering ske för den vara som åtalet avser. Beslut om

sådan eftertulltaxering får dock inte meddelas senare än under kalenderårel

162

efler del år då åtalet väcktes. Om den tullskyldige har avlidit, får beslut om      Prop. 1986/87:166 

eftertulltaxering inte meddelas senare än sex niåiiader från dödsfallet. Om 

åtalet Ogillas,  skall  tullmyndigheten  undanröja eftertulltaxeringen,  när domen har vunnit laga kraft.

Första styckel skall lillämpas också i fall då den som har förelrält en juridisk person åtalals för brotl enligt lagen om straft för varusmuggling, om brollet avser tull eller annan skatl som den juridiska personen haft all betala.

Skönstulltaxering

25        § Om tull eller annan skalt inle kan beräknas tillföriilligl vid tulltaxering,

omtulltaxering eller eftertulltaxering. fastställs beloppet efter skälig grund.

Betalning av tull och annan skatt

Betalning

26

§ Tull och annan skalt skall betalas till tullmyndigheten inom 15 dagar från den dag då beslut därom meddelades.

27

§ Generaltullslyrelsen får medge all tull och annan skatt belalas enligi särskild lullräkning.

Särskild lullräkning får utfärdas gemensamt för flera beslut. Räkningen skall betalas inom 15 dagar från den dag då räkningen utfärdades. General­tullstyrelsen får om särskilda skäl föreligger bestämma att räkningen skall betalas tidigare.

Särskild tullräkning får utställas på ombud som avses i 13 § andra slyckel, om ombudets uppdrag omfattar befogenhet all fullgöra den betalningsskyl­dighet som åvilar den lullskyldige.

Om etl ombud har mottagit medel av lullskyldiga för betalning av lullräkningar skall ombudel hålla dessa medel skilda från andra tillgångar.

28        § Regeringen får föreskriva alt säkerhet skall ställas för tull och annan

skatt. Om säkerhet inte har ställts, utgör varan säkerhet för tullen och skatten

så länge den står under lullverkels överinseende.

Återbetalning

29        § Om en tullskyldig har betalat lull eller annan skall med högre belopp än

han rätteligen skall belala, återbetalas överskjutande belopp. Motsvarande

gäller när han betalat lull eller annan skalt som rätteligen inte skall utgå.

Belopp, som den tullskyldige kan dra av enligt lagen (1968:430) om

mervärdeskatt, återbetalas dock inte. Om tullfrihet har beslutats med stöd av

5 § filllaxelagen (1986:000) för en vara av visst slag ålerbelalas inbetalat

lullbelopp.

Vid återbetalning fill den lullskyldige får avdrag göras för lill betalning förfallen tull och annan skatl som den tullskyldige skall betala fill tullverket. Vid restitution av tull enligt lulltaxelagen får avdrag göras för.lill betalning förfallen lull eller annan skalt som sökanden har alt erlägga lill tullverket. I lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skaller och avgifier finns också föreskrifier som begränsar rälten till återbetalning.

163

Restavgift

Prop. 1986/87:166

30        § Om lull eller annan skall inte belalas inom föreskriven tid, skall

reslavgifl tas ut med sex öre för varje hel krona av obetalt belopp, dock minst

femtio kr. Vid beräkning av reslavgiften skall avrunding ske lill närmast

högre hela krontal. Generallullstyrelsen får meddela befrielse helt eller

delvis från skyldighet alt betala reslavgifl, om särskilda skäl föreligger.

Bestämmelserna i denna lag om lull och annan skalt tillämpas även beträffande reslavgifl enligt första slyckel.

Ränla

31        § Ränta utgår på tull och annan skatl som skall betalas

1.

på grund av omiulliaxering eller eflerlulltaxering,

2.

enligt beslut av generaltullslyrelsen. kammarrätt eller regeringsrätten,

3.

i fall som avses i 83 §, när tull eller annan skalt undandragits.

4.

i fall som avses i 24 § första eller iredje stycket tulltaxelagen (1986:000).

Om tull och annan skatt enligt preliminärt beslut har erlagts med lägre belopp än som slutligt fastslällls ulgår ränta på del överskjutande beloppet.

Ränla enligt första eller andra stycket utgår dock inle på belopp som får dras av vid redovisning av skalt enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt.

Om utfärdande av särskild tullräkning fördröjs till följd av att den som tagit hand om en vara med stöd av hemtagningstillslånd inte anmält varan till förtullning inom föreskriven tid utgår ränla.

Beslämmelserna i denna lag om tull och annan skatt tillämpas även belräffande ränla enligt denna paragraf.

32        § Vid beräkning av ränta enligt 31 § första stycket 1, 2 eller 4 eller 31 §

andra styckel gäller att ränla utgår

från utgången av den andra månaden efler den då varan anmäldes till förlullning, dock atl ränta på tull eller annan skatl, som motsvarar tidigare återbetalat belopp, utgår från uigången av den månad då beloppet återbeta­lades,

till och med den månad då beloppet skall erläggas.

Ränta enligt 31 § första stycket 3 ulgår

från uigången av den månad då varan infördes eller det olovliga förfarandet ägde rum,

till och med den månad då beloppet skall erläggas.

Ränta enligt första och andra styckena i denna paragraf utgår inle för längre tid än två år utom i fall som avses i 31 § första stycket 4.

Ränta enligt 31 § fjärde styckel utgår för den lid fördröjningen omfattar.

164

33

§ På belopp som återbetalas enligt 29 § utgår ränta. Ränta ulgår även på ränta enligt 31 § som återbetalas. Ränta ulgår från utgången av den månad under vilken beloppet betalals till och med den månad då beloppet återbetalas.

34

§ Ränta beräknas för visst kalenderår efter den räntesats som motsvarar det av riksbanken fastställda diskonto som gäller vid utgången av december det föregående året, i fall som avses i 31 § med elt tillägg av tre procentenhe­ter. För fid som infaller efter utgången av det år då tull och annan skatl slutligt fastställs tillämpas dock den räntesals som gäller för det årel. Ränlebelopp som undersliger femfio kronor las inte ul och återbetalas inte.

35

§ Om beslut, som föranleu ränta enligt 31 § ändrats på sådant sätt att ränta inte skulle ha belalats eller skulle ha belalals med lägre belopp, skall ny

beräkning av ränta göras. För mycket eriagd ränta återbetalas.

Prop. 1986/87:166

Ränta utgår inte på räntebelopp som en tullskyldig åläggs belala enligt 31 § utöver tidigare erlagd ränta.

Om beslut, som föranlelt ränta enligt 33 §, har ändrats på sådani säll all ränta inte skulle ha ulgäll eller skulle ha utgått med lägre belopp, skall den tullskyldige återbetala vad han sålunda uppburit för mycket. Beslämmelser­na i denna lag om lull och annan skatt gäller därvid i tillämpliga delar.

Indrivning m. m.

36

§ Till betalning förfallen tull och annan skatt skall drivas in i den ordning som gäller för indrivning av skatl enligt uppbördslagen (1953:272). Om säkerhet har slällls eller om varan ulgör säkerhet, får tullmyndigheten ta ul beloppei av säkerheten.

37

§ Om någon, i egenskap av företrädare för en tullskyldig som är juridisk person, uppsåtligen eller av grov oaktsamhel har underlåtit atl belala in lull och annan skalt i rätl lid och ordning, är han tillsammans med den lullskyldige betalningsskyldig för tullen och skatten. Belalningsskyldighelen får jämkas eller efterges om del föreligger särskilda skäl.

Talan om åläggande av betalningsskyldighet enligt första stycket skall föras vid allmän domstol. Talan får inte väckas sedan den lullskyldiges betalningsskyldighet för beloppen har bortfallil enligt lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet får indrivning ske i samma ordning som gäller för tull och annan skall.

Den som fullgjort belalningsskyldighel för tull- och skattebelopp enligt första stycket får söka beloppet åter av den lullskyldige.

Bestämmelsen i 4 § preskriplionslagen (1968:130) gäller i fråga om regressfordran enligt tredje stycket.

38        § De i fråga om fordringar mol en tullskyldig gällande föreskrifterna om

ränta, restavgift, indrivning, avräkning, förmånsrätt, avskrivning och pre­

skription gäller även när molsvarande fordringar tagits upp i tullräkning, som

ulställts på ombud enligt 27 § tredje styckel.

Tullauktion m. m.

39        § Om tull och annan skatl skall tas ut av en vara enligt 11 § fjärde stycket

eller 36 § får varan säljas genom tullmyndighetens försorg på offentlig

auktion (tullauktion) eller på annat sätt om tullmyndigheten finner det vara

lämpligare. Om varan är skadad eller förskämd eller om köpeskillingen inte

kan beräknas minst täcka kostnaden för försäljningen eller om tullmyndighe­

ten i övrigl finner särskilda skäl föreligga, får varan i stället förslöras.

Att vissa varor inte fär säljas på tullaukfion följer av särskilda bestäm­melser.

40        § En lullauktion skall kungöras i god tid och på lämpligl sätt.

Innan en vara säljs på lullauktion eller pä annal sätl skall tullmyndigheten i god tid skicka särskild underrättelse till den som är lullskyldig, till varuägaren och till den som kan antas ha särskild rätt lill varan. Vad som sagts nu skall om möjligt tillämpas även innan en vara förstörs.

41        § Medel som inflyter genom försäljning enligt 39 § skall användas till all

läcka i första hand tullverkets kostnader för förvaring och försäljning av

varan och i andra hand tull och annan skatt för varan jämte ränta.

]65

Om det därefter finns överskott skall beloppet tillställas varuägaren, om      Prop. 1986/87:166 hans adress är känd. I den män annan visat särskild rätl till varan, skall beloppet dock tillställas denne. I andra fall än som sagls nu skall del tillställas den lullskyldige.

Om beloppet inte har kunnat tillställas någon enligt andra styckel inom elt år från dagen för försäljningen, tillfaller del staten.

Lltf

ö

rsel

42        § Den för vars räkning en vara utförs ur landet (exportör) skall avlämna

en skriftlig anmälan om utförseln till tullmyndighet. Anmälan skall innehålla

uppgift om

1.

varans nummer enligt slalistisk varuförteckning, som ulfärdals av generaltullslyrelsen,

2.

varans kvantitet och värde,

3.

grund för återbetalning av eller befrielse från lull eller annan skatt på grund av utförseln.

Generaltullslyrelsen kan medge att de uppgifter som avses i första slyckel får lämnas med hjälp av teleöverförda meddelanden eller andra automatiska metoder eller i form av upptagning för automatisk dalabehandling.

43        § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddelar

ytterligare föreskrifter om uppgifter och handlingar som skall lämnas lill

tullmyndigheten när en vara utförs ur landet.

Tullmyndigheten kan förelägga exportören att lämna de ytterligare uppgifter som behövs för kontroll av anmälan om ulförsel eller annan uppgift om en vara som skall ulföras.

Med ledning av de lämnade uppgifterna och, om del behövs, undersökning av varan kontrollerar tullmyndigheten all varan får ulföras.

44

§ Beslämmelserna i 42 och 43 §§ tillämpas även i fråga om åtgärd som enligt särskilda föreskrifter skall jämställas med utförsel.

45

§ Regeringen får föreskriva att anmälan om utförsel inle behöver lämnas för varor som inle skall redovisas i handelsstatistiken, om det kan ske ulan risk för att föreskrifter som gäller för utförseln eftersatts.

Statistik

46        § En tullskyldig eller annan, som enligt denna lag eller bestämmelser som

meddelats med slöd av lagen är skyldig att anmäla eller lämna uppgift om en

vara eller ett transportmedel, skall för statistiskt ändamål lämna de uppgifier

om varan eller iransporimedlel som regeringen föreskriver.

Tullupplag m. m.

47        § För förvaring av oförtullade varor under kortare lid får inrättas

tullupplag saml för annan förvaring av oförtullade varor lullager och

frihamn. Regeringen föreskriver vilka former av tullager som får inrättas.

Tullmyndighel får la hand om en oförtullad vara för lillfällig förvaring om del behövs för tullkontrollen. Tullmyndigheten får lägga upp varan på lullupplag. I sådani fall lillämpas 49 § tredje styckel.

48      § Tillstånd att inräUa tullupplag och tullager meddelas av tullmyndighet.

Regeringen  får  föreskriva  alt  tullupplag och  tullager kan  inrättas  av

jg

tullverket och får meddela särskilda föreskrifter om verksamheten vid sådant      Prop. 1986/87:166 tullupplag och tullager.

Regeringen får föreskriva den längsta tid under vilken oförtullade varor får förvaras på tullupplag och tullager.

Om förvaringstiden för en vara, som inle får införas, har gåll ut ulan all varan angetts till förtullning eller blivit föremål för behandling enligt 7 § forsla slyckel får varan utan all förlullas säljas för utförsel genom tullmyndig­hets försorg med tillämpning av beslämmelserna i 39-41 §§.

49        § En fraktförare är skyldig att lägga upp en vara som införs lill

tullområdet på tullupplag. Om ingen fraktförare åtagit sig att befordra varan,

skall den som befordral varan lägga upp den på tullupplag. Vad som sagts nu

gäller inle om varan, så snarl befordringen upphör, förlullas eller lullklareras

på annal sätl.

När en vara befordras på ett fordon, som kommer lill lullområdel med farlyg, åvilar skyldigheten all lägga upp varan på lullupplag den som svarar för vägtransporten såvida fordonets förare medföljer farlygel, i annal fall åvilar skyldighelen redaren.

Om en fraklförare eller den som annars befordral en vara åsidosätter sin skyldighet enligt första slyckel läggs varan upp på lullupplag genom tullverkets försorg. Den som åsidosall skyldigheten skall ersälla lullverkel dess kostnader för varans uppläggning och förvaring. Tullmyndigheten kan bestämma att varan inte får tas ul från upplaget, förrän kostnaderna ersatts eller säkerhet ställts för dem.

50

§ Innehavaren av ett tullupplag är skyldig att ta emot oförtullade varor om det kan ske utan avsevärd olägenhet.

51

§ Tillstånd all inrätta frihamn meddelas av regeringen.

1 frihamn får oförtullade varor förvaras utan tidsbegränsning. I den utsträckning regeringen föreskriver får i frihamn bedrivas industriell verksamhel och detaljhandel.

52

§ På flygplats får efler tillstånd av regeringen inrättas särskild butik (exportbulik) för försäljning av oförtullade eller annars obeskattade varor till flygpassagerare som avreser lill ullandet.

53

§ Tullupplag, lullager, frihamnar och exportbuliker slår under tullver­kets överinseende.

Regeringen meddelar föreskrifter om anmälnings- och redovisningsskyl­dighet i fråga om varor som förvaras på sådana platser.

54

§ Den som i verksamheten vid tullupplag, lullager eller frihamn har alt la befattning med tulldeklarafioner och andra för tullklarering lämnade hand­lingar, får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han därvid erfarit om enskilds ekonomiska och personliga förhållanden. I det allmännas verksam­het fillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100).

55

§ Regeringen får, om det kan ske utan risk för atl föreskrifterom införsel åsidosätts, överlämna åt ett bolag eller en förening som innehar tullupplag eller frihamn att ulföra tullmyndighetens konlroll

1.

när en vara skall läggas upp på upplaget eller i frihamnen,

2.

när en vara som förvaras på upplaget eller i frihamnen skall tas om hand av hemlagare eller i övrigt tas ul från upplagei eller frihamnen,

3.

när en vara sänds från eller till upplaget eller frihamnen enligt 7 § första slyckel 1.

167

Förhandsbesked

Prop. 1986/87:166

56        § Generallullslyrelsen får meddela förhandsbesked om

1.

en varas nummer enligt tulltaxan och statistisk varuförteckning som utfärdats av generaltullslyrelsen,

2.

beräkning av en varas tullpliktiga kvantitet,

3.

beräkning av en varas tullplikliga värde,

4.

lullsats och annan skatlesals för en vara och

5.

lullfrihei eller tullnedsällning för en vara av helt eller delvis svenskt ursprung.

Etl förhandsbesked om skattesals gäller endast i den mån skatten skall betalas till tullverket.

57        § Förhandsbesked meddelas efler ansökan av den som avser alt införa

eller utföra varan eller annan vars intresse i väsentlig mån berörs av

bestämmelsernas tillämpning.

Förhandsbesked skall sökas skriftligt hos generaltullstyrelsen. Sökanden skall lämna de uppgifter som behövs för alt förhandsbesked skall kunna meddelas. Styrelsen får begära varuprov av sökanden. Om laboratorieunder­sökning görs eller sakkunnig anlitas för alt utreda en varas beskaffenhet, skall sökanden betala kostnaden för detla om generallullstyrelsen inte meder undantag.

Om generaltullstyrelsen med hänsyn till ansökningens innehåll, utredning­ens beskaffenhet eller andra omsländigheter finner alt förhandsbesked inle bör meddelas skall ansökningen avvisas.

58    § Ärenden om förhandsbesked skall handläggas skyndsamt.

Förhandsbesked gäller omedelbart. Beskedet är bindande för staten i

förhållande till sökanden för en vara som införs eller utförs av honom eller för hans räkning eller i enlighet med ell av honom ingånget avtal, såvida varan anmäls till förtullning eller ulförsel inom Ivå år från den dag sökanden fick del av beskedet och sökanden yrkar det vid förtullningen eller utförseln.

59

§ Förhandsbesked upphör att gälla vid författningsändringar som påver­kar den fråga förhandsbeskedet avser.

60

§ Generaltullstyrelsen kan återkalla förhandsbesked om styrelsen finner att en bestämmelse skall ges annan tolkning än den som ligger till grund för förhandsbeskedet. Beslut om ålerkallelse skall delges den som erhållit förhandsbeskedet.

Om ett förhandsbesked har återkallats, skall för det fall den som erhållit beskedet gör framställning om det, beskedel ändå gälla för en vara som införts eller ulförts i enlighet med avtal som han ingått innan beslutet om äterkallelse delgavs honom. Varan skall dock anmälas till förlullning eller ulförsel inom tre månader från den dag då beslutet om ålerkallelse avsänts lill honom.

Om särskilda skäl föreligger kan generallullslyrelsen medge all verkan av beslut om äterkallelse skall inträda senare än som sägs i andra stycket.

61 § Bestämmelserna i 60 § andra och tredje slyckena tillämpas även i fall då

ett förhandsbesked har ändrats efter besvär.

168

Tullverkets kontrollverksamhet

Prop. 1986/87:166

62        § Oförtullade varor och varor som anmälts till utförsel står under

lullverkels överinseende (tullkontroll). I fiåga om en hemtagen vara gäller

detta dock endast om den

1.

är underkastad förfogandeförbud enligt 2 §5 lagen (1973:980) om fransport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor. m. m..

2.

behandlas enligt 7 § första styckel denna lag eller

3.

förvaras enligt beslut som tullmyndighet meddelat med stöd av föreskrift som avses i 9 § tredje stycket.

Vad som sägs i första stycket gäller inle varor som lämnats ut till friU förfogande enligi 9 § andra styckel.

63        § Transportmedel slår under lullkonlroll om del

1.

medför varor lill tullområdet: så länge varorna står under tullkontroll och inte lossats,

2.

kommer till tullområdet utan att medföra varor: tills anmälan om transportmedlet enligt 3 § har behandlats av tullmyndigheten,

3. skall avgå från tullområdet: sedan anmälan gjorts härom.

Transportmedel, som kommil till lullområdel och skall undersökas enligt

64        §, står ulan hinder av första slyckel I och 2 under tullkontroll lills

undersökningen har slulförls.

64        § För kontroll av alt anmälnings- eller uppgifisskyldighei enligt denna lag

ellerenligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen fullgjorts riktigt och

fullständigt, får tullmyndigheien undersöka

1.

transportmedel, containrar, lådor och andra utrymmen där varor kan förvaras vid införsel lill eller utförsel från lullområdel,

2.

områden för tullupplag, tullager, frihamnar och exportbutiker, flyg­platser och bangårdar där varor som står under tullkontroll förvaras, jämte lokaler inom sådana områden, saml

3.

handresgods, såsom resväskor och portföljer, saml handväskor och liknande som medförs av resande vid inresa lill eller utresa från lullområdel.

Undersökning av vad resande bär i eller innanför kläderna får dock ske endasl enligt föreskrifterna i 19 § lagen (1960:418) om straff för varusmugg­ling.

65        § För all möjliggöra tullverkets övervakning av införsel och ulförsel av

varor får regeringen meddela föreskrifter i fråga om

1.

skyldighet för förare eller befälhavare på transportmedel som slår under lullkontroll alt använda viss väg eller led, att medföra passhandling för transportmedlet eller dess lasl eller atl stanna på tullmyndighets anmaning,

2.

förbud mot atl göra uppehåll under resa inom tullområdet med Iransporlmedel som slår under lullkonlroll, all utan tullmyndighets medgi­vande ankomma eller avgå med .sådant transportmedel, beträda eller lämna sådani iransporlmedel, eller lossa eller lasta sådant Iransportmedel.

Föreskrifter enligt första stycket om skyldighet alt stanna på tullmyndig­hets anmaning får avse även förare eller befälhavare på transportmedel som inte står under tullkontroll samt personer i övrigl, när det på grund av närheten lill landgränsen eller andra särskilda förhållanden finns anledning anla alt transportmedlet eller medförda varor kan vara av sådant slag att anmälningsskyldighet föreligger enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med slöd av lagen.

66 § En förare eller befälhavare på ett transportmedel eller annan, som kan anmanas stanna enligt föreskrifier som meddelals med stöd av 65 §, skall på

169

tulltjänstemannens begäran lämna de uppgifter och förete de handlingar som      Prop. 1986/87:166 behövs för kontrollen.

67        § Tullmyndigheterna får anbringa lås, förseglingar eller igenkännings­

märken pä transportmedel och varor som står under tullkontroll. Tullmyn­

digheterna får också lillfälligl ta hand om registreringsbevis och dylika

handlingar avseende ett sådant transportmedel, när del behövs för att hindra

transportmedlets avgång.

Om befogenhet för lullmyndigheterna all omhänderta oförtullade varor för lillfällig förvaring föreskrivs i 47 §.

68

§ Om del behövs för kontrollverksamheten och inte medför någol väsenlligt hinder för trafiken, får lullmyndigheterna tillfälligt slänga av områden, där Iransporlmedel lossas eller lastas. Vad som sagls nu gäller även annat område närmast transportmedel, liksom infarter till och utfarter från lullupplag, frihamnar och flygplalser.

69

§ Tullmyndigheterna får preja farlyg inom tullområdet.

Om etl farlyg under resa mellan orter inom lullområdel avviker från kursen och därvid lämnar tullområdet ulan all nöd eller annat tvingande skäl föreligger, får lullmyndighelerna inbringa farlygel lill en plals inom lullom­rådel. En sådan åtgärd får inle företas med etl utländskt fartyg eller inom en främmande stats vattenområde, om det inte medges enligt avtal med den främmande staten.

70        § För sådan kontroll som avses i 64 § skall den, vars uppgifier skall

kontrolleras eller för vars räkning varan införs eller utförs, bereda den som

verkställer kontrollen tillfälle att undersöka varan eller transportmedlet och

ulan kostnad tillhandahålla varuprov som behövs. Han skall också lämna

tillträde till de lokaler och andra utrymmen som används för den iransport,

förvaring eller verksamhel som konlrollen avser.

Vidare skall den, vars uppgifier skall kontrolleras eller för vars räkning varan införs eller utförs, svara för den iransporl av varan som behövs saml för uppackning och återinpackning. Han skall även tillhandahålla arbetsbiträde vid provtagning och vägning. Den som åsidosätter dessa skyldigheter skall ersätta staten för dess kosinad för ifrågavarande åtgärder. Bestämmelserna i 36 § tillämpas även på sådan ersättning. Tullmyndighet får medge befrielse hell eller delvis från ersätlningsskyldighelen.

71

§ Även i annat fall än som avses i 70 § första stycket får tulltjänsteman undersöka och la prov på varor som står under tullkontroll.

72

§ Om det finns anledning anla att en uppgift som lämnats enligt denna lag eller enligt föreskrift som meddelats med slöd av lagen inle är riktig, får tullmyndigheten anlita särskild sakkunnig för atl få fram den upplysning som behövs. Om uppgiften visas vara oriktig, skall kostnaden bäras av den som lämnat uppgiften såvida inte uppgiften avser varans tull- eller skattepliktiga värde och del slutligen fastställda värdet överstiger det uppgivna med högst tio procent.

Tullmyndighel får, med generallullstyrelsens medgivande, anlita särskild sakkunnig även i fall då anfordran att lämna uppgift eller handling rörande en vara inte har efterkommits. Kostnaden skall bäras av den som haft atl lämna uppgiflen eller handingen om generaltullstyrelsen inle beslutar annat.

Om tullverket haft kostnader som enligt första eller andra styckel skall bäras av annan, skall denne ersätta staten för dess kostnad. Bestämmelserna i 36 § tillämpas på sådan ersättning.

170

73        § Om det behövs för konirollverksamheten eller för uppgiftslämnande      Prop. 1986/87:166

enligt 109 § får regeringen föreskriva, atl den som är tullskyldig skall lämna

uppgift om organisationsnummer eller personnummer när en vara anmäls lill förtullning, samt atl en exportör skall lämna sädan uppgift när en vara anmäls till utförsel.

74        § Regeringen får meddela föreskrifier om järnvägsförelags och poslver-

kets medverkan i kontrollverksamheten enligt denna lag i fråga om varor som

befordras på järnväg eller med post.

Regeringen får meddela föreskrifter om polismyndigheternas medverkan i kontrollverksamheten enligt denna lag. Vad som sägs i 64-71 §§ om lullmyndighel och tulltjänsteman gäller vid sådan medverkan även polismyn­dighet och polisman.

75

§ Transportföretag som befordrar resande och fordon från ullandel skall ulan kosinad för staten ställa de lokaler och anordningar till lullverkels förfogande som enligt vad generaltullstyrelsen bedömer behövs för under­sökning av fordon, för undersökning och tulltaxering av resgods, för förhör och kroppsvisitalion av resande samt för lullpersonal under uppehåll i ijänslgöringen.

76

§ För kontroll av alt anmälnings- och uppgiftsskyldighet enligt denna lag eller enligt föreskrifier som meddelals med stöd av lagen fullgjorts rikligt och fullständigt, får tullmyndigheten, utöver undersökning enligt 64 §, förelägga den uppgiftsskyldige att för granskning tillhandahålla tullmyndigheten räkenskaper, anteckningar och andra handlingar som rör verksamheten. Även den för vars räkning en vara införts eller utförts och annan som bedriver verksamhet av sådan beskaffenhet att uppgift som är av betydelse för konlrollen kan hämlas ur anteckningar eller andra handlingar, som förs vid hans verksamhet, kan föreläggas atl fillhandahålla handlingar som behövs för kontrollen.

77

§ 1 beslut om granskning enligt 76 § skall tullmyndigheten förordna en eller flera tjänstemän atl verkställa granskningen. Tullmyndigheten får, när det behövs, bestämma tid och plats för granskningen.

78

§ Granskningen skall såvitt möjligl ske på sådani sätt och på sådan lid att den inte hindrar verksamheten för den vars handlingar är föremål för granskning. Om räkenskaper och andra handlingar skall granskas på annan plats än där de förvaras, skall de mol kvitto överlämnas till den som skall verkställa granskningen. Handlingarna skall lämnas tillbaka så snart del kan ske.

79

§ Den som verkställer granskningen får ta del av handlingar som är av betydelse för granskningen även om den, vars handlingar är föremål för granskning, har att iaktta tystnad om deras innehåll. Om en handlings innehåll är av denna beskaffenhet eller om den, vars handlingar skall granskas, anser att handlingens innehåll inte bör komma till annans kännedom, får länsrätten pä talan av honom besluta all handlingen skall undantas från granskningen om synnerliga skäl föranleder det. Länsrättens beslut får inte överklagas.

80

§ 1 fråga om granskning som avses i 76-79 §§ gäller bestämmelserna i 70 och 82 §§ i lillämpliga delar. Den vars handlingar är föremål för granskning skall också lämna upplysningar och på annat sätt lämna det biträde som krävs för atl granskningen skall kunna verkslällas.

Tullmyndigheten skall snarast meddela resultatet av granskningen lill den

...

hos vilken granskningen skett och lämna denne tillfälle all yttra sig om det      Prop. 1986/87:166 behövs.

Tullskyldighet i särskilda fall

81

§ 1 fråga om varor som inkommer lill tullområdet i poslförsändelser är adressalen lullskyldig, om varorna inle anmäls till förtullning av annan. Vad som föreskrivs i 17 § om skyldighet att rätta oriktig uppgift och i 20-24 §§ om omtulltaxering och eftertulltaxering gäller även sådan lullskyldig, även om uppgiften inte har lämnats av honom utan funnits i handling som medföljt försändelsen.

82

§ Om en oförtullad vara har gåtl förlorad, när den infördes till tullområ­det eller sändes under tullkontroll inom detla, är frakföraren tullskyldig för varan. Om ingen fraktförare åtagit sig atl befordra varan, är den som befordrat varan tullskyldig för den. Om varan anmälts till försändning enligt föreskrifier som meddelals med stöd av 7 § första stycket 1 är dock den som gjort en sådan anmälan tullskyldig.

Om en oförtullad vara har gåll förlorad, när den förvarades på lullupplag eller lullager eller i exportbulik eller frihamn, är innehavaren av upplaget, lagrel, exportbutiken eller frihamnen lullskyldig för varan.

Om en oförtullad vara har gåll förlorad, när den innehades med lemporär lullfrihei, är den som åtnjöt den temporära tullfriheten lullskyldig för varan.

Den som visar all förlusten av varan inte berodde på fel eller försummelse av honom eller, i fall som avses i sista meningen i första slyckel, den som befordral varan eller av någon för vilken dessa svarade är inte tullskyldig enligt första-tredje slyckena. Föreligger i annal fall särskilda skäl kan tullmyndighet medge nedsättning av eller befrielse från tullen eller skatten.

I fråga om lullskyldig som avses i första-lredje slyckena gäller besläm­melserna i 13-25 §§ i tillämpliga delar.

83        § Om någon har infört eller lålil införa en vara utan att den anmälts lill

förlullning eller annan lullklarering är han skyldig atl belala den lull och

annan skatt som skulle ha utgått om varan förlullals vid införseln. Detsamma

gäller den som i samband med införsel av en vara i övrigl vidlagil sådan

åtgärd all risk uppkommit för all varan skulle undgå förlullning.

Den som har förfogal över en oförtullad vara som avses i 7 § första styckel i strid mot föreskriven inskränkning för förfoganderätten är skyldig alt betala den tull och annan skatl som därigenom undandragils eller kunnat undan­dras. Den som förfogat över en förtullad vara i slrid mol en föreskriven förutsättning för befrielse från eller nedsättning eller återbetalning av lull eller annan skatt får inle ålnjula förmånen.

Beslämmelserna i 18-25 §§ fillämpas även i fall som avses i första och andra styckena. Den tullskyldige skall på begäran av tullmyndigheten lämna sådana uppgifier om varan som behövs för lulllaxeringen.

Om särskilda skäl föreligger kan lullmyndighel medge nedsättning av eller befrielse från tullen eller skallen eller medge befrielse från lullskyldighel för oförtullade varor som lullklareras enligt 7 § första stycket.

84

§ Om en vara eller dess värde blir föremål för förverkande enligt lagen (1960:418) om straff för varusmuggling, ulgår inte tull eller annan skatt för varan lill den del varan eller dess värde förverkas. Ell tidigare meddelat beslut om lull eller annan skall skall upphävas eller ändras, sedan dom eller beslut som innefattar förverkande vunnit laga kraft.

85

§ Frågor om tullskyldighet enligt 83 § får inte prövas senare än fem år

172

efler utgången av den månad, under vilken varan infördes eller del olovliga     Prop. 1986/87:166 förfarandet ägde rum, om inle den lullskyldige samtyckt därtill. Dock skall vad i 23 och 24 §§ föreskrivits om lider för prövning av eftertulltaxering i särskilda fall tillämpas på motsvarande sätt.

Förseningsavgift

86        § Om den som tagit hem en vara med slöd av hemlagningslillslånd inle

har kommit in med lulldeklaralion inom föreskriven lid påförs han en

förseningsavgifl.

Förseningsavgiften är 100 kronor. Avgiften är dock 200 kronor om den tullskyldige har anmanats all lämna lulldeklaralion inom viss lid men inle eflerkommit anmaningen.

Bestämmelserna i 26-30 §§ lillämpas även i fråga om förseningsavgift.

87        § Fråga om förseningsavgift prövas av tullmyndigheten. Innan beslut

fallas om påföring av förseningsavgift, skall den tullskyldige beredas tillfälle

all yltra sig, om inle hinder möter däremot.

Förseningsavgift får helt efterges, om underlåtenheten kan anses ursäktlig eller ringa. Sådan avgift får även nedsättas.

Straff och vite

88        § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhel underlåter atl

1.

lämna uppgift eller handling enligt 13-15 §§, 16 § första slyckel, 42 § eller 43 § första stycket,

2.

överlämna bestyrkt avskrift eller kopia enligt 13 § andra stycket,

3.

göra anmälan enligt 17 §, eller

4.

lägga upp en vara på tullupplag enligt 49 § skall dömas till böter för lullförseelse.

89

§ I ringa fall skall inle dömas lill ansvar enligt 88 §. Ansvar inträder inle heller om underlätenheten är belagd med straff i brottsbalken eller lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

90

§ Allmänt åtal för lullförseelse enligt 88 § får väckas endast efter medgivande av lullmyndighet.

91

§ När en tullmyndighet med stöd av denna lag eller föreskrift, som ulfärdals med slöd av lagen, meddelar föreläggande för lullskyldig eller annan atl vidta åtgärd som behövs för förtullning eller för tullverkets kontrollverksamhet, kan vite föreläggas.

Vite kan även föreläggas, om någon underlåtit att lämna uppgift eller handling enligt 13-15 §§ eller 16 § första stycket eller att fullgöra skyldighet som föreskrivs i 70 § eller med stöd av 73 §.

Vitet skall faslslällas lill ell belopp som med hänsyn lill vad om är känl om vederbörandes ekonomiska förhållanden och lill omsländighelerna i övrigl kan antas förmå honom att följa det föreläggande som är förenat med vitet, dock inle lägre än femhundra kronor eller högre än femlusen kronor.

Frågor om uldömande av vile prövas av generaltullstyrelsen.

173

Allmänt ombud

Prop. 1986/87:166

92        § Hos generaltullstyrelsen skall det finnas ell allmänt ombud som för det

allmännas talan hos besvärsmyndighel i mål och ärenden som avses i 94 §

första stycket utom sådana som gäller eller har samband med inskränkning i

rällen att förfoga över varor. Del allmänna ombudel får föra lalan även lill

den tullskyldiges förmån. Han har då samma behörighet som den lullskyl­

dige.

Regeringen eller den myndighel regeringen bestämmer förordnar del allmänna ombuddel och ersättare för denne.

Besvär

Besvär i vanlig ordning

93        § Beslut, som annan tullmyndighel än generallullstyrelsen meddelat

enligt denna lag eller med slöd av lagen utfärdade föreskrifter, förs hos

generaltullslyrelsen genom besvär.

Om besvären avser slutlig fastställelse av tull, annan skall, ränta, restavgift eller förseningsavgifl, skall besvärshandlingen ha kommil in inom ett år från den dag då beslutet meddelades eller, i fall då omtulltaxering skett, inom två månader från den dag då omtulllaxeringsbeslutel meddelades, om besvärsti­den därigenom blir längre.

Preliminära tulltaxeringsbeslut samt tullmyndighets beslut om vitesföre­läggande och beslut om granskning enligt 76 § fär inte överklagas.

94        § Generaltullstyrelsens beslut enligt denna lag eller med slöd av lagen

utfärdade föreskrifter överklagas hos kammarrätt genom besvär, såvitt

beslutet avser fråga om

1.

faslställelse av tull eller annan skatt, och prövningen inte gäller sådant beslut om befrielse från eller nedsättning eller återbetalning av tull och annan skatt som meddelals med slöd av regeringens bemyndigande,

2.

uttag av tull eller annan skall av en vara enligt 11 § fjärde styckel eller 36 §,

3.

temporär tullfrihel,

4.

restitution av tull eller annan skaU,

5.

ursprungsintyg enligt protokoll 3 till Sveriges avtal med Europeiska ekonomiska gemenskapen eller bilaga B lill konventionen angående upprät­tandel av Europeiska frihandelssammanslutningen eller bilaga III till avtalet mellan EFTA-länderna och Spanien,

6.

inskränkning i rätlen alt förfoga över varor,

7.

förhandsbesked,

8.

ränla, restavgift eller förseningsavgift,

9.

kostnad som avses i 57 § andra styckel eller 72 §, eller

10.   utdömande av vite.

Om generaltullstyrelsen har avvisat en ansökan om förhandsbesked eller återkallat ell lämnat förhandsbesked eller meddelat ell beslui som avses i 60 § tredje stycket, får beslutet inte överklagas.

I övrigt överklagas generallullstyrelsens beslut enligt denna lag eller med stöd av lagen utfärdade föreskrifter hos regeringen genom besvär.

95       § Beslui om fastställelse av tull och annan skatt får överklagas endast av

den tullskyldige och av del allmänna ombudet. Om tull och annan skatt skall

las ut av varan enligt 11 § fjärde slyckel får beslutet om fastställelse av tull

och skall dock överklagas även av varuägaren eller annan som visar särskild

rätt till varan.

''

Generaltullstyrelsens beslut rörande förhandsbesked får överklagas en-     Prop. 1986/87:166 dast av sökanden och av del allmänna ombudel.

96        § Om en part har överklagat ett beslut i sådant mål eller ärende, vari

enligt 92 § det allmännas talan förs av ett allmänt ombud, får också

motparten överklaga beslutet, även om den för honom föreskrivna besvärsli-

den har gåu ul. Motpartens besvär skall ha kommit in inom två månader om

besvär anförts enligt 93 § andra styckel. inom en vecka i mål om förhandsbe­

sked och i övrigt inom två veckor från den dag då molparten fick del av de

försl anförda besvären eller, om han inte fält del av dem före utgången av den

fid inom vilken de senast skulle ha kommit in, från utgången av nämnda tid.

Återkallas eller förfaller på annal sätl den forsla besvärsialan, är även den senare besvärsialan förfallen.

Besvär i särskild ordning

97        § Den som är lullskyldig får anföra besvär i särskild ordning om

1. tull eller annan skatt felaktigt fastställts mer än en gång för samma vara,

2.

den tullskyldige, till följd av underlåtenhet att lämna tulldeklaration eller infordrad uppgift eller på grund av felaktighet i en tulldeklaration eller annan handling eller annan uppgift som han lämnal eller i en uppgift som legat till grund för en sådan deklaration eller uppgift, fått tull eller annan skatt fastställd lill belopp som väsenlligt avviker från vad som rätteligen bort fastställas, eller

3.

den lullskyldige kan åberopa någon annan omsländighel eller någol annat bevis som bort föranleda alt tull eller annan skaft skulle ha fastslällls till etl belopp som väsenlligt avviker från del som fastslällls.

Besvär enligt första stycket 2 eller 3 får las upp till prövning endast om besvären kan grundas på en omständighet eller ett bevis, som tullmyndighe­ten saknade kännedom om när tull eller annan skall faslslälldes, och del framstår som ursäklligl alt den som söker rättelse inte i annan ordning åberopat omständigheten eller beviset för att få rättelse.

Besvär som avses i denna paragraf får anföras senasl fem år efter den dag då beslut om fastställelse meddelades.

98        § Besvär som anförts i särskild ordning över beslut av annan tullmyndig­

het än generallullstyrelsen prövas av styrelsen.

Om tulltaxeringen, omtulltaxeringen eller eftertulltaxering är föremål för prövning av kammarrätt eller om den har avgjorts av generallullstyrelsen genom beslut som vunnit laga kraft, ankommer det på kammarrätt alt pröva målet. Om lulllaxeringen har prövats av kammarrätt eller regeringsrätt skall målet prövas av regeringsrätten.

Regeringsrätten och kammarrätt kan, om besvär som anförts i särskild ordning finns böra upptas till prövning, förordna att målet skall upptas och vidare handläggas av generaltullstyrelsen.

Särskilda bestämmelser

99        § Beslut enligt 18 § och 20-25 §§ och beslut om förseningsavgift enligt

86 § skall gälla omedelbart. Detsamma gäller i örvigt tullmyndighets beslut,

som meddelas enligt denna lag eller med stöd av lagen meddelade föreskrif­

ter och som inle innebär all målet eller ärendel avgörs.

100      § En tullmyndighet får när del föreligger skäl därtill återkalla godkän­

nande av ombud enligt 13 § andra slyckel, uppdrag all utföra tullmyndighets

konlroll enligt 55 § 2 och 3, medgivande atl betala tull och annan skatt enligt

särskild  tullräkning samt  hemtagningstillslånd  och  andra  tillstånd som      Prop. 1986/87:166 utfärdals enligt denna lag eller med slöd av lagen meddelade föreskrifter. Tullmyndigheten kan därvid förordna atl beslutet skall gälla omedelbart.

101

§ I beslut om lull och annan skall saml ränta enligt denna lag skall beloppen avrundas till närmasl lägre hela krontal.

102

§ Tull och annan skall skall inle tas ul för en varuförsändelse, som inkommer med post när del belopp som skall betalas för försändelsen sammanlagt undersliger 50 kr. Della gäller dock inte om försändelsen innehåller spritdrycker, vin, starköl eller tobaksvaror.

103

§ En tullmyndighet kan medge att en lill tullområdet införd vara som inte förtullats överlåts till staten eller förstörs under konlroll av myndighet eller annan, som lullmyndighel godkänner, om överlåtelsen eller förstöring­en inte medför olägenhet eller kostnad för tullverket.

Tull och annan skalt skall inle tas ut för varor som överlåts till staten eller förstörs enligt första stycket.

104

§ Om en lullmyndighet finner att ell beslut blivit uppenbart oriktigt till följd av skrivfel, räknefel eller annal sådant förbiseende, skall myndighelen meddela beslut om rälielse.

105

§ Regeringen får, med avvikelse från denna lag meddela föreskrifter om hur varor skall anmälas lill lullklarering och hur betalning av tull och annan skatl skall ske i vissa fall, när varor införs lill lullområdel på järnväg, med post eller med lufiartyg.

106

§ På lullplats sker tullförrältning utan kostnad för allmänheten inom område och på lid som regeringen föreskriver. Regeringen får föreskriva atl även andra förrättningar skall ske ulan kosinad för allmänheten.

107

§ Den som föranleder tullförrältning som inle är avgiftsfri skall belala avgift för förrättningen (förrällningsavgifl) enligt taxa som regeringen föreskriver.

108

§ Regeringen får föreskriva att avgifter skall betalas för hemtagningstill­stånd, medgivande att betala tull och annan skatt enligt särskild lullräkning, utfärdande av särskild tullräkning, lillstånd att inrätta tullupplag samt för tullverkets tillsyn över tullager.

109

§ Tullmyndigheterna skall på begäran tillhandahålla riksskatteverket, statens jordbruksnämnd, kommerskollegium, statens pris- och kartellnämnd eller länsstyrelse uppgift som förekommer hos tullmyndigheterna och som rör import eller exporl av varor.

110

§ Regeringen får ål generallullslyrelsen överlåta sin befogenhet all meddela föreskrifier i de ämnen som anges i 3 §, 7 § första slyckel 1, 7 § andra styckel, 8 §, 9 § första och tredje styckena, 10 § första slyckel, 13 § första slyckel, 14 § andra slyckel, 15 § Iredje slyckel, 16 § första styckel, 28 §, 45 §, 46 §, 48 § första och andra styckena, 51 § tredje styckel, 53 § andra stycket, 65 §, 73 §, 74 § första stycket och 105-108 §§.

111

§ Vid granskning inom riksrevisionsverkel av statens räkenskaper fär anmärkning inle framställas i fråga om fastställelse och uppbörd av tull eller annan skatl.

176

2   Förslag till

Prop. 1986/87:166

Lag om frihet från skatt eller avgift vid införsel

1 § Om förlullning av en vara sker under sådana omständigheter som för en

tullpliktig vara medför tullfrihet enligt 7 §,8 § första stycket 1-7,13 §,14 §,

15 § 1 eller 16 § lulltaxelagen (1986:000) skall inte heller för varan utgå annan

skatt eller avgift som skall erläggas vid införsel.

Frihet från annan skatl eller avgift gäller dock inte för följande varor för vilka tullfrihet medges enligt 13 § 7 tulltaxelagen, nämligen

a)

varor, som är avsedda för viss undervisningsanstalt eller vetenskaplig insfitulion, om de är hänföriiga till 84, 85 eller 90 kap. lulllaxan och värda minst 2 000 kr.,

b)

filmer, diapositiv, grammofonskivor och liknande åskådnings- eller Ijudåtervinningsmateriel, andra än aktuella pressbilder samt filmer eller videoband med aktuella pressbilder.

Bestämmelser om frihet från skatt som avses i lagen (1984:355) om skalt på vissa dryckesförpackningar finns i nämnda lag.

2

§ Bestämmelserna i tulltaxelagen (1986:000) om industrireslilution, han­delsrestitution, reducerad restitution och särskild restitution tillämpas även i fråga om annan skatt och avgift, som betalats till lullmyndighel vid förtullning, om återbäring av skatten eller avgiften inte kan medges i annan ordning. Därvid gäller inte förordnande om inskränkning i restitutionsrätten som regeringen meddelat med stöd av 4 § samma lag.

3

§ I fall som avses i 15 § 1 lulltaxelagen (1986:000) medges frihei från annan skatt än tull eller från avgift endast om

1.

sådan skatt eller avgift betalas, från vilken befrielse medgetts av tullmyndighet eller som restituerats av lullmyndighet vid utförseln, och

2.

varan vid återinförseln förtullas för den person, för vilken den utfördes.

4

§ Om förutsättning för tullfrihet som avses i 1 § första stycket har upphört skall, om annal inte föreskrivs, skatt och avgift betalas enligt de regler som gäller för lull i motsvarande fall.

5

§ Denna lag gäller inte försäljningsskatt på motorfordon, skrolningsavgift eller avgifter inom prisregleringen på jordbrukets eller fiskets område.

177

12 Riksdagen 1986187. 1 saml. Nr 166

3    Förslag till

Prop. 1986/87:166

Tulltaxelag

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1

§ Vid förtullning av varor utgår tull enligt tulltaxan intagen som bilaga till denna lag, om annal inte föreskrivs.

2

§ Om särskilda skäl föreligger, får regeringen föreskriva all varor som förlullas skall beläggas med särskild lull.

Föreskrift enligt första slyckel skall underställas riksdagens prövning inom en månad från det den utfärdades eller, om riksmöle inle pågår, från början av närmast följande riksmöte. Sker inle underställning eller godkänner riksdagen inte föreskriften inom två månader från det underslällning skedde, upphör föreskriften au gälla.

Föreligger inte längre förhållande som avses i första stycket får regeringen upphäva föreskriften.

3 § Regeringen för föreskriva atl varor som förtullas skall beläggas med

antidumpnings- eller uljämningslull för alt motverka atl dumpning eller

subvenfionering skadar svenskl näringsliv. Sådan föreskrift får meddelas

även för atl motverka all dumpning eller subventionering skadar näringslivet

i elt annat land.

Föreskrifter om provisorisk anlidumpnings- eller uljämningslull får med­delas för lid under vilken dumpnings- och subventionsundersökning pågår. Visar utredningen atl förutsättning för sådana föreskrifter inte finns, skall föreskrifierna upphävas. Tull som har tagits ul på grund av föreskrifterna skall då återbetalas utan dröjsmål.

4 § Regeringen får föreskriva om lullfrihet eller tullnedsällning

1.    med anledning av konventionen angående upprättandet av Europeiska

frihandelssammanslutningen och associalionsavtal slutet i enlighet med

konventionens bestämmelser,

2.

med anledning av avtalet mellan EFTA-länderna och Spanien,

3.

med anledning av Sveriges avtal med Europeiska ekonomiska gemen­skapen och med Europeiska kol- och stålgemenskapen jämte dess med-lemslaler,

4.

med anledning av Sveriges avtal med Danmark om handeln mellan Sverige och Grönland,

5.

för varor från utvecklingsländerna.

6.

för varor från Färöarna,

7.

för margarin, ej innehållande smör, ur tulllaxenummer 15.13, som förtullas efler införsel från länder som är anslutna till konventionen angående upprättandet av Europeiska frihandelssammanslutningen eller associalionsavial, slulet i enlighet med konventionens bestämmelser.

5

§ Regeringen får föreskriva om lullfrihet för varuslag som inle eller endasl i ringa omfattning tillverkas inom landet eller för varor av sådani slag. Föreskrifter som gäller varuslag får meddelas för högst två år i sänder.

6

§ När tull utgår efler en varas värde beräknas värdet enligt de föreskrifter som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, generallullstyrelsen meddelar på grundval av överenskommelsen om tillämpning av arfikel VII i det allmänna lull- och handelsavtalet.

1 /o

När tull ulgår efter en varas vikt beräknas lullen på varans netlovikt, om      Prop. 1986/87:166 annal inte anges.

Tullfrihet m. m.

7 § Tullfrihel gäller för varor som förlullas för främmande stals beskickning

eller konsulat, beskicknings- eller konsulatsmedlem eller dennes familj enligt

lagen (1976:661) om immunitel och privilegier i vissa fall, i överensstämmelse

med konvenfionen den 18 april 1961 om diplomatiska förbindelser och

konvenlionen den 24 april 1963 om konsulära förbindelser.

Tullfrihet gäller för varor som förlullas för inlernaiionell organisafion eller person som är knulen till sådan organisation, om organisationen eller personen är

upptagen i lagen om immunitet och privilegier i vissa fall eller i författning som meddelats med stöd av lagen och

beräuigad lill tullfrihet enligt stadga eller avtal som gäller i förhållande lill Sverige.

8 § Tullfrihet gäller för

1.

mindre maskiner eller apparater eller andra föremål som förtullas för inresande yrkesutövare och som skall användas i hans yrke av honom eller under hans personliga överinseende under tillfälligt uppehåll i landet, om inte varornas mängd eller beskaffenhel ger anledning all tillämpa endast lemporär tullfrihet enligt 17 §,

2.

fodermedel som kommer in tillsammans med djur och motsvarar djurens behov under transporten lill bestämmelseorten,

3.

varor, som har tillhört förolyckat fartyg eller luftfartyg och som inte är last, samt sjöfynd som polismyndighet lämnar ut fill bärgare enligt lagen (1918:163) med vissa bestämmelser om sjöfynd ulan att bärgningen kungörs,

4.

likkistor med lik, urnor med aska av lik saml från utlandet skänkta kransar och blommor lill avliden persons minnesgärd,

5.

varuprover, mönster och modeller, som har endast obetydligt handels­värde eller som med hänsyn till material eller utförande uppenbarligen är avsedda att endast visa en varas beskaffenhet eller användning eller senast vid förtullning görs oanvändbara som handelsvara,

6.

blanketter till passersedlar, godslistor och liknande handlingar som skall användas vid in- eller utförsel av varor eller vid internationell trafik samt blanketter, register och andra handlingar som skall användas i samband med konferenser, kongresser eller liknande arrangemang av internationell ka­raktär,

7.

markutrustning och undervisningsmateriel som skall användas vid eller i samband med civil luftfart och som är specialkonstruerade för atl användas som luftfartsutrustning samt delar och tillbehör till sådan materiel, när varorna förtullas för lufttrafikförelag, luftfartsmyndighet eller annan förvalt­ning för allmän flygplats,

8.

varor för provning av flygsäkerhetsmateriel, när de förtullas för luftfartsmyndighet.

9 § Tullfrihel gäller för

1.

ämnen som huvudsakligen används som läkemedel eller för beredning av tullfria farmaceutiska produkter, hänförliga lill 30 kap. i tulltaxan,

2.

varor som skall användas uteslutande som material för tillverkning av tullfria farmaceutiska produkter, hänförliga till 30 kap. i tulltaxan, eller av ämnen som avses i 1,

3.

varor som skall användas uteslutande som vulkningsacceleratorer eller

,,,q

antioxidanter för gummiindustrin eller som tillsats till mineraloljor för alt      Prop. 1986/87:166 motverka krackning, oxidation, korrosion eller hartsbildning, för all reglera viskositeten eller för att användas för annal liknande ändamål,

4.

garn, bind- och segelgarn, lågvirke, linor och liknande material som skall användas uteslutande för tillverkning av fisknät,

5.

delar till stridsvagnar eller andra bepansrade stridsfordon samt till vapen och ammunition för militärt bruk.

Regeringen får föreskriva de villkor som skall gälla för tullfrihet enligt första stycket.

10        § Delar och tillbehör samt material av plast, gummi, lexiilvaror eller glas,

vilka skall användas för billillverkning, får införas mol lull som motsvarar

fyra femtedelar av tullen på bilar införda under samma omsländigheter.

DeUa gäller inte däck och andra varor, som i och för sig klassificeras enligt

tulllaxenummer 40.11.

Regeringen får föreskriva de villkor som skall gälla för tullnedsättning enligt första slyckel.

11

§ Regeringen får föreskriva de villkor för tullfrihet eller tullnedsättning som skall gälla om varor förtullas för att användas för visst ändamål och sädan användning enligt tulltaxan medför lägre tull än som annars skulle ha utgått.

12

§ Regeringen får föreskriva om skyldighet för den som fått tullfrihel eller tullnedsättning för en vara enligt 7-10 §§ eller i fall som avses i 11 § att till tullmyndighet anmäla om varan inte används för sådant ändamål som förutsattes för tullfriheten eller tullnedsättningen och att betala tull för varan.

13       § Regeringen får föreskriva atl tullfrihet skall gälla för

1.

förnödenheter och proviant som medförts eller las ombord på trans­portmedel i utrikes trafik, om varorna är avsedda för transportmedlet eller för besättning eller passagerare,

2.

varor som införs av resande eller den som utför arbete på transportme­del, under förulsättning att varorna inte införs i handelssyfle eller för yrkesmässig förbrukning,

3.

varor som införs av person, vilken flyttar in till landet eller återvänder hit efler längre tids vistelse i utlandet, om varorna inte införs i handelssyfte,

4.

varor som införs med anledning av arv eller testamente eller som gåva eller lån ulan vederlag och varor som köpts för medel skänkta från utlandet,

5.

filmer och trycksaker om varor eller tjänster som erbjuds från utlandet,

6.

varor för turistpropaganda,

7.

varor som skall användas vid räddnings- eller bärgningsföretag eller humanitär hjälpaktion,

8.

varor för undervisningsändamål eller för vetenskapligt eller kulturellt ändamål,

9.

varor som skall användas vid utställning eller mässa eller vid liknande evenemang som ordnas för att främja försäljning av utländska varor,

10.

välfärdsmateriel för sjöfolk,

11.

hålkort, hålremsor, magnetband och andra media med registrerade dala.

14

§ Regeringen får föreskriva att lullfrihet skall gälla för varor som införs i egentlig gränstrafik.

15

§ Regeringen får föreskriva om lullfrihet eller tullnedsättning för varor som

180

1.

är svenska eller har förtullats i Sverige och som ålerinförs utan att ha     Prop. 1986/87:166 bearbetats i utlandet,

2.

är svenska eller har förtullats i Sverige och som ålerinförs efler reparalion eller annan bearbelning i utlandet,

3.

har lillverkats helt eller delvis av material, vilket är svenskt eller har förtullats i Sverige,

4.

har tillverkats med utnyttjande av svenskt konstruktionsarbete eller annan liknande svensk prestation,

5.

har reparerats och som införs i ulbyle mot svenska eller i Sverige förtullade varor av samma slag vilka utförts eller skall utföras från Sverige,

6.

införs som ersättning för delar eller tillbehör fill varor som förtullais i Sverige och som inle stämt överens med vad som får anses avialai.

16        § Emballage som införs med varor skall lulltaxeras för sig endasl om del

kan anses som en självsländig handelsvara.

Regeringen fär föreskriva om tullfrihet för containrar och annal emballa­ge, laslpallar och andra hjälpmedel för iransporl, lastning, lossning eller annan hantering av gods samt för delar och tillbehör lill sådan materiel.

Temporär tullfrihet

17        § Regeringen får föreskriva om temporär tullfrihet för

1.

varor som införs för att repareras, bearbetas, kompletteras eller emballeras eller för all användas som material vid reparation, bearbelning, komplettering eller emballering av exportvaror, om behandlingen inte gör det omöjligt att identifiera de införda varorna,

2.

specialverktyg och specialinstrument som införs för atl användas vid tillverkning av en viss exportvara, om verktygen eller instrumenten hålls lill banda av den utländske köparen av exportvaran, varor som införs för atl användas vid avprovning av en viss exportvara, om de införda varorna hålls till banda av utländsk köpare av eller spekulant på exportvaran, och varor som tillfälligt införs för att avbildas eller kopieras, om de införda varorna hålls till hända av utländsk köpare av eller spekulant på avbildningarna eller kopiorna,

3.

utrustning som införs tillfälligt för inresandes yrkesutövning eller för jämförligt ändamål,

4.

utrustning som införs för cirkus, tivoli eller liknande företag som uppehåller sig tillfälligt i landet,

5.

varor som införs för tillfälligt bruk vid teaterföreställning eller konsert eller vid kongress, officiell festlighet, idrottstävling eller liknande arrange­mang av internationell karaktär,

6.

varor som införs för utställning eller mässa,

7.

varor som införs för all användas som varuprover, mönster eller modeller,

8.

varor som införs för att avprovasj

9.

enstaka föremål som införs för påseende saml urvalssändningar av varor, allt under förutsättning atl varorna på grund av speciellt utförande eller särprägel inte kan betraktas som varuprover,

10.

djur som införs för avelsändamål eller för veterinärmedicinsk behand­ling,

11.

transportmedel, i de fall de ej hänförs till punkterna 1-9 ovan, som införs för att användas endasl lillfälligl i landet och delar, tillbehör eller material som införs särskilt för att användas för reparation, underhåll eller ulruslning av sådana iransporlmedel.

181

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, lullmyndighet får, om      Prop. 1986/87:166 särskilda skäl föreligger, medge lemporär lullfrihet även i andra fall än som sägs i första slyckel.

Tullrestitution

18        § Regeringen får föreskriva att restitution av tull kan medges för varor

som förlullals för den som har lillstånd till tullrestitution om denne

1.

använt varorna för tillverkning, reparalion, bearbelning. komplette­ring eller emballering av exportvara och ulförl denna ur landel eller, i fråga om delar och lillbehör lill sådan exporlvara, ålerulfört varorna i oförändrat skick (industrireslilution),

2.

använt varorna för byggnad, ombyggnad, reparation, inredning, ulrusl­ning eller sjösättning av farlyg, skeppsdocka, dockport, ponton, mudder­verk, borr- eller bosladsplaltform eller liknande anordning för verksamhet lill havs eller av produklionsanläggning för egentlig varvsverksamhel (varvs­restilution), eller

3.

använt varorna för byggnad, ombyggnad, reparalion, inredning eller utrustning av luftfartyg eller rymdfarlyg eller av delar eller tillbehör lill sådani fartyg (flygrestituiion).

Med fillverkning enligt första stycket 1 jämställs annan produktion av exportvara.

Restitufion enligt första styckel kan medges även för varor som ålerutförts efter reparation, bearbetning, komplellering eller emballering.

Regeringen får föreskriva alt resfitulion enligt första slyckel kan medges för varor som inle får avsedd användning.

Tullmyndighet kan medge restitution enligt första stycket för varor som förtullats för annan innehavare av reslilulionstillsiånd än den som använt varorna eller utfört exportvaran.

19        § Regeringen fär föreskriva att restitution av lull kan medges för varor

som förtullats för den som har tillstånd lill tullrestitution om denne återutförl

varorna i oförändrai skick i samband med försäljning till annan i ullandel än

producenten eller leverantören eller ombud för någon av dem (handelsres­

titution).

Tullmyndighet kan medge restitution enligt första styckel för varor som förlullals för annan innehavare av reslitutionstillstånd än den som utfört exportvaran. Om särskilda skäl föreligger kan lullmyndighel medge restitu­tion för varor som utförts utan samband med försäljning.

20

§ Regeringen får föreskriva atl restitution enligt 18 och 19 §§ kan medges även om andra varor har använts eller ålerutförts än dem för vilka restitution begärs eller om det inte kan visas att de använda eller utförda varorna har förtullais.

21

§ Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, generaltullstyrel­sen får föreskriva atl induslri-, varvs-, flyg- och handelsirestitulion får beräknas enligt schablon.

22

§ Regeringen får föreskriva all restitution av lull kan medges för varor som ålerutförts utan atl ha använts eller efter atl ha använts bara i samband med provning eller under förhållanden som kan jämställas med provning eller som kunnal medföra lemporär lullfrihei (särskild restitution).

Regeringen får föreskriva atl särskild restitution kan medges även om

varorna har använts på annat säll än som anges i första styckel.

Regenngen får föreskriva att restitution av lull kan medges med avdrag

182

som beräknas med hänsyn fill den lid varorna har funnits i landet om varorna      Prop. 1986/87:166 har ålerutförts men första stycket inte är tillämpligt (reducerad restitution). Reslilulion enligi försla-lredje slyckena får medges endast den för vars räkning varorna utförts.

23

§ Tillståndtilltullrestitutionsomavsesil8ochl9 §§ kan medges den som driver rörelse. Tillstånd lill varvsreslilution kan medges även den som äger luflfariyg eller rymdfartyg eller utan att driva rörelse tillverkar sädant fartyg. Tillstånd lill handelsrestitution kan medges även den som utan atl driva rörelse lagrar och distribuerar varor. Regeringen får föreskriva om övriga villkor för lillslånd.

24

§ Generaltullslyrelsen kan medge alt den som har lillslånd fill lullreslitu­tion inte behöver betala tull för varor innan frågan om restitution prövats (betalningsuppskov).

Om tull inte har belalats men förulsällningar i övrigl finns för restitution, kan lullmyndighel som prövar ansökan om tullrestilulion medge befrielse från tullen i stället för restitution.

Regeringen får föreskriva all tullmyndighet i stället för restitution får medge befrielse från lull för varor som förtullas för att användas för ändamål som medför rätt till lullrestilution enligt 18 § förslå slyckel. Om varorna inle används för sådani ändamål skall tull betalas för dem, om regeringen inle föreskriver annal.

25

§ Regeringen får föreskriva om den tid inom vilken förulsällningar för reslilulion skall vara uppfyllda och om del lägsla belopp med vilkel resfitulion får medges.

26

§ Med utförsel jämställs

1.

vid lullrestilution i allmänhet, att varorna förs till frihamn eller, i den mån regeringen föreskriver det, läggs upp på tullager,

2.

vid induslri- och handelsrestitution, alt varorna levereras till någon som medgetts tullbefrielse enligt 24 § tredje slyckel, all varorna tas ombord som proviant eller förnödenheisarliklar på farlyg eller luflfariyg i utrikes trafik eller las in i exportbufik eller, såvitt avser personbil och motorcykel, all fordonet införs i exportvagnsförteckning,

3.

vid särskild och reducerad restitution, att varorna förstörs under konlroll av en myndighet eller någon annan som en tullmyndighet god­känner,

4.

vid särskild restitution, i den mån regeringen föreskriver det. att varorna levereras till någon som har rätl lill tullfrihet enligt 7 §.

27

§ Regeringen får föreskriva all tull skall betalas för varor, om varvsres­tilution, flygrestituiion eller motsvarande tullbefrielse medgells för varorna och dessa därefter förs från fartyg, ponton, mudderverk, borr- eller bosladsplattform, luftfartyg eller rymdfartyg, övertals eller las i anspråk för ändamål som inte medför rätt till sådan restitution.

28

§ Om restitution begärs eller motsvarande tullbefrielse åtnjuts för varor som förts fill frihamn eller lagts upp på tullager eller införts i exportvagnsför­teckning, och om varorna förs från frihamnen eller las ul från tullagret utan samband med ulförsel eller om de förtullas efter all ha införts i exportvagns­förteckning utan föregående utförsel, gäller de bestämmelser som regeringen föreskriver.

183

Särskilda bestämmelser

Prop. 1986/87:166

29

§ Tull som skall beräknas efter annan grund än värde får nedsättas för en vara som är skadad på annat sätt än genom förskämning när den anmäls lill förtullning, eller, om varan las om hand med stöd av tillstånd enligt 9 § första styckel lullagen (1986:000), när den anmäls lill hemtagning. Nedsältningen skall motsvara den minskning i varans värde som skadan medfört. Värdet av varan i oskadat skick och i skadat skick beräknas enligt 6 § första stycket.

30

§ Föreligger synnerliga skäl får regeringen eller, efler regeringens bemyndigande, generaltullstyrelsen medge nedsättning av eller befrielse från lull, liksom återbetalning hell eller delvis av tull.

184

Underbilaga 1.2     Prop. 1986/87:166

Förteckning över remissinstanser, som yttrat sig över departementspromemorian (Ds UD 1985:4 och 5) Översyn av tulllagstiftningen

Yttranden över promemorian har lämnals av regeringsrätten, hovrätten över Skåne och Blekinge, kammarrätten i Stockholm, justitiekanslern (JK), riksåklagaren (RÅ), rikspolisstyrelsen, brottsförebyggande rådet, kommers­kollegium, socialstyrelsen, statens järnvägar, luftfartsverket, trafiksäkerhets-verket, sjöfartsverket, generaltullslyrelsen, riksskatteverket (RSV), näringsfri-helsombudsmannen (NO), statens jordbruksnämnd, statens industriverk, slalskonioret, riksrevisionsverkel (RRV), slaiisliska centralbyrån (SCB), länsstyrelsen i Malmöhus län, länsstyrelsen i Värmlands län, länsstyrelsen i Jämtlands län, länsstyrelsen i Norrbottens län, Sveriges Advokatsamfund, Svenska Hamnförbundet, Stockholms Frihamnsakliebolag, Malmö Fri­hamnsaktiebolag, Sveriges Industriförbund, Sveriges Exportråd, Sveriges Grossistförbund, Kooperativa Förbundet (KF), SHfO-Familjeföretagen, Svenska arbetsgivareföreningen (SAF), Svenska Företagares Riksförbund, Svensk Industriförening, Sveriges Redareförening, Sveriges Spediiörförbund, Svenska Handelskammarförbundel, Sveriges Köpmannaförbund, Handels-procedurrådet SWEPRO, Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemän­nens centralorganisation (TCO), Sveriges Radio AB, Biluthyrningsbrans­chens Riksförbund, Sveriges Skeppshandlareförbund, Svenska åkeriförbun­det, Scandinavian Airlines System (SAS), Sveriges Fiskares Riksförbund, Svenska Allmänflygföreningen SPAF, Företagens Uppgiflslämnardelegation, Svenska Filminstitutet, Folkets Bio.

RA har överlämnat yttranden från överåklagarna i Stockholm. och Göteborgs åklagardistrikt saml från överåklagarna vid regionåklagarmyndig­heterna i Malmö och Luleå. Kommerskollegium har bifogat yttranden från Kemikonloret, Textilrådet-Konfeklionsinduslriföreningen och Jernkonloret, Länsstyrelsen i Norrbottens län har överlämnat yttrande från tulldirektionen i Norrbottens tullregion. Svenska Handelskammarförbundel har överlämnat elt yttrande från Stockholms Handelskammare.

185

Lagrådsremissens lagförslag

Underbilaga 1.3    Prop. 1986/87:166

1    Förslag till Tullag

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 §

Denna lag gäller för lull och annan skalt som tas ut vid införsel av varor och

för tullverkels övervakning av införsel och utförsel av varor.

2§

Vad som sägs i denna lag om tull och annan skatt gäller även avgift som skall

las ul vid införsel av varor.

3§

Varor och transportmedel som förs till eller från lullområdel skall anmälas

till tullmyndighet enligt de föreskrifier som regeringen meddelar.

Definitioner

4§

I denna lag förstås med

tullmyndighet:  generallullstyrelsen  och  underställda  myndigheter enligt fastställd distriktsorganisation för tullverket,

tullklarering: tullmyndighets åtgärder för förtullning, behandling som avses i 7 § första stycket eller ulförsel av en vara eller elt transportmedel, hemtagning: omhändertagande av och annal förfogande över en vara med stöd av tillstånd enligt 9 § första styckel,

tullområdet: Sveriges landområde och sjöterritorium saml luftrummet där­över.

Förtullning och annan tullklarering

5§

Varor som införs lill tullområdet skall förtullas.

Innan en vara har förtullats får inte någon förfoga över den, om inte annal följer av denna lag eller föreskrifier som meddelals med stöd av lagen.

6§

Vid förtullning tar tullmyndigheten ul lull och annan skatt för varan. I

samband med förlullning kontrollerar tullmyndigheten all varan får införas.

7§

Ulan att förtullas får varor som införts till tullområdet

1.

sändas genom tullområdet eller mellan orter inom detta enligt de föreskrifter som regeringen meddelar,

2.

förvaras på lullupplag eller tullager eller i frihamn eller expoributik enligt 46-52 §§,

186

3.

las hem enligt 9 §,

Prop. 1986/87:166

4.

innehas med lemporär tullfrihel enligt föreskrifier som meddelas med Slöd av 8 § lagen (1987:000) om lullfiihel m.m.,

5.

återutföras, eller

6.

överlåtas till staten eller förslöras enligt 109 §.

Regeringen får föreskriva atl tull- och skattefria varor inte behöver anmälas till förlullning, om del kan ske utan risk för all föreskrifier som gäller för införseln eftersatts.

8§

Regeringen föreskriver på vilka platser varor får anmälas lill förtullning eller

annan lullklarering.

9§

Tullmyndighet får, enligt de föreskrifter som meddelas av regeringen, bevilja tillstånd åt den som bedriver importverksamhet atl ta hand om och i övrigl förfoga över varor även om de inte har förlullals.

Den som belalar tull och annan skatl enligt 26 § får förfoga över varor även om lull och annan skatl inte har betalats för varorna.

Om det är nödvändigt för tullmyndigheternas kontroll, får regeringen föreskriva om begränsningar i rälten alt ta hem varor.

Det finns särskilda föreskrifter om begränsningar i övrigt i rälten atl ta hand om varor enligt första styckel och alt förfoga över varor som tagits om hand.

10       §

En vara, som skall förtullas, skall anmälas till förlullning vid införseln eller, om den sänds under tullverkels överinseende till en ort inom tullområdet, vid ankomsten till denna ort. Om en oförtullad vara förvaras på lullupplag eller lullager eller i frihamn, skall den anmälas till förtullning innan förvaringen upphör. En vara, som innehas med temporär tullfrihet, skall anmälas till förtullning innan den temporära tullfriheten upphör, om regeringen inte föreskriver annat.

Den som har tagit hand om en vara med stöd av hemtagningstillstånd skall anmäla varan till förlullning senasl torsdagen i andra kalenderveckan efter den vecka då varan anmäldes till hemtagning. Om särskilda skäl påkallar del får generaltullstyrelsen fastställa en längre frist för anmälan lill förtullning.

En vara som avses i första stycket behöver inte anmälas till förtullning om den blir föremål för annan tullklarering i anslutning till att försändningen, förvaringen eller den temporära tullfriheten upphör. Delsamma gäller om en vara som tagils om hand enligt 9 § blir anmäld fill annan lullklarering än förlullning inom den fid, då anmälan lill förlullning skulle ha gjorls. Varan får dock inte anmälas till hemtagning på nytl.

11       §

Den som anmäler en vara fill förtullning eller som tagit hand om en vara med stöd av hemtagningstillslånd ulan all vidta åtgärd enligt 10 § sista stycket är lullskyldig för varan.

I 80-82 §§ föreskrivs om lullskyldighel i särskilda fall.

Den som är tullskyldig skall utom tull betala annan skall för varan.

187

Anträffas inte någon som är tullskyldig, skall tull och annan skatl las ut av      Prop. 1986/87:166 varan. Om särskilda skäl föreligger kan generaltullstyrelsen beslula alt tull och annan skalt inle skall tas ut av varan.

12 §

Vid förtullning av en vara skall, om inle annal är föreskrivel, förfaltningar

om tull och annan skatl tillämpas i den lydelse som gällde den dag då

1.

anmälan om hemtagning gjordes,

2.

ansökan om lemporär lullfrihei för varan gjordes eller sådan lullfrihet medgavs utan ansökan, eller

3. varan i annat fall än som avses i 1 och 2 anmäldes lill förlullning.

Generaltullstyrelsen kan medge undantag frän första stycket 2.

Om en åtgärd som avses i första styckel 3 inte har vidtagits inom föreskriven lid, tillämpas författningarna i den lydelse som gällde den dag då åtgärden senast borde ha vidlagils.

Tulldeklaration m.m.

13        §

När en vara anmäls lill förlullning, skall den tullskyldige lill ledning för förtullningen lämna en tulldeklaration. Regeringen får föreskriva atl de uppgifter som behövs för förtullningen skall lämnas på annal sätt än i en tulldeklaration.

Tulldeklaration får lämnas genom ombud som godkänts av generaltullsty­relsen.

Tulldeklaration får lämnas av någon som är anställd och kan anses ha en förtroendeställning hos den lullskyldige eller, om deklarafionen lämnas genom ett ombud som avses i andra stycket, hos ombudet.

14        §

En tulldeklaration skall innehålla

1.

varans nummer enligt lulltaxelagen (1987:000) eller enligt statistisk varuförteckning, som ulfärdals av generaltullstyrelsen, och en kort varube­skrivning, om en sådan inte finns i de handlingar som bifogas deklarationen,

2.

lullsats och annan skallesals,

3.

varans tull- och skattepliktiga kvantitet samt värde,

4.

grund för nedsättning av eller frihet från tull eller annan skatl,

5.

belopp som skall betalas i lull och annan skatt.

För kontroll av uppgifter som avses i första stycket och av att varan får införas skall i tulldeklarationen eller annan handling lämnas de ytterligare uppgifier som regeringen föreskriver. I tulldeklarationen eller annan hand­ling skall också lämnas de ytterligare uppgifter som regeringen föreskriver för tillämpningen av formaliteterna vid handel med varor. Regeringen får föreskriva att uppgifterna i tulldeklarationen skall lämnas i kodform.

Tullmyndigheten kan medge undantag från skyldighet alt lämna uppgifter som avses i första stycket om tullmyndigheten finner att den tullskyldige har avsevärd svårighet att lämna uppgifterna. Innebär medgivandet att den tullskyldige inte behöver lämna uppgift om varans nummer, kan lullmyndig-

188

heten bestämma aU han skall lämna en sädan beskrivning av varan, som      Prop. 1986/87:166 behövs för varans förtullning.

Generaltullstyrelsen kan medge att de uppgifier som avses i första styckel får lämnas med hjälp av teleöverförda meddelanden eller andra automatiska metoder eller i form av upptagning för automatisk databehandling.

15        §

Om varor, som enligt lulllaxan skall tulltaxeras gemensamt, anmäls till förtullning vid skilda tillfällen, skall den tullskyldige lämna preliminära tulldeklarationer. Slutlig deklaration skall lämnas vid det sista deklarations-tillfället, om tullmyndigheten inle bestämmer annal.

En preliminär tulldeklaration skall innehålla en kort varubeskrivning, om en sådan inte finns i handlingar som bifogas deklarationen, och preliminärt beräknade belopp som skall belalas i lull och annan skatl.

Regeringen kan föreskriva att preliminär tulldeklaration får lämnas även i andra fall än som avses i första slyckel.

16        §

Regeringen föreskriver vilka handlingar som skall bifogas en tulldeklaration eller i övrigl inges för atl styrka uppgifter om en vara som skall förtullas. En lullmyndighel kan förelägga den lullskyldige all lämna de ytterligare uppgifier som behövs för konlroll av tulldeklaration eller annan uppgift om en vara som skall förtullas.

Tulltaxering, omtulltaxering, eftertulltaxering, skönstulltaxering

Tulltaxering

17        §

Med ledning av lulldeklaralion eller motsvarande uppgifter fastställer tullmyndigheien tull och annan skatt (tulltaxering).

Om en preliminär tulldeklaration har lämnats, bestämmer tullmyndighe­ten preliminärt tull och annan skatt (preliminär tulltaxering). Om det finns särskilda skäl får preliminär tulltaxering ske även i annat fall.

18        §

En anmälan till förtullning av en vara får inte återkallas om lulltaxeringsbe­slul meddelats. Om det finns särskilda skäl får generaltullstyrelsen medge undanlag från denna bestämmelse.

Omtulltaxering

19        §

Tullmyndigheten får ompröva tulltaxeringsbeslut på eget initiativ eller på begäran av den lullskyldige (omtulltaxering). Om tullmyndigheten då finner atl beslutet är felaktigt, skall myndigheten besluta om rättelse, såvida inte felet är atl anse som ringa.

Om ett tulliaxeringsbeslut har överklagats eller om liden för överklagande har gåll ut, får fråga om omtulltaxering inle prövas.

189

Efterlulllaxering

Prop. 1986/87:166

20        

§

Om den som är tullskyldig enligt 11 § första styckel

1.   i lulldeklaralion eller på annal sätl lämnal oriklig uppgift till ledning för

lulltaxeringen, eller

2.      underlåtit att lämna uppgift som del ålegat denne all lämna,

skall tullmyndigheten beslula om eflerlulltaxering om den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten har medfört alt tull och annan skatl inte fastställts eller fastställts till för lågt belopp. En sådan taxering får inle ske, om del belopp som avses är ringa eller det med hänsyn till omständigheterna är uppenbart oskäligt alt eftertulltaxering sker.

21        §

Eflertulllaxering får inte ske så länge omtulltaxering kan ske och inle senare än fem år efler den dag då varan anmäldes till förlullning, såvida inte den tullskyldige samtyckt till att eftertulltaxering sker.

22        

§

Om den lullskyldige har avlidil skall eflerlulltaxeringen påföras hans dödsbo. Beslut om sådan eftertulltaxering får meddelas senast under andra årel efler utgången av det kalenderår då bouppteckning efter den lullskyldige lämnals in för registrering.

23        

§

Om den tullskyldige har åtalals för brott enligt lagen (1960:418) om straff för varusmuggling, får, även efter uigången av den i 21 eller 22 § angivna liden, eftertulltaxering ske för den vara som åtalet avser. Beslut om sådan eflertulllaxering får dock inle meddelas senare än under kalenderårel efler det då åtalet väcktes. Om den lullskyldige har avlidil, fär beslut om eflertulllaxering inte meddelas senare än sex månader från dödsfallet. Om åtalet ogillas, skall tullmyndigheten undanröja eftertulltaxeringen, när domen har vunnit laga kraft.

Första stycket skall tillämpas också i fall då den som har företrätt en juridisk person åtalats för brolt enligt lagen om straff för varusmuggling, om brottet avser tull eller annan skatl som den juridiska personen haft all belala.

Skönslulliaxering

24        

§

Om lull eller annan skall inte kan beräknas tillföriilligl vid tulliaxering, omtulltaxering eller eftertulltaxering, fastställs beloppet efter skälig grund.

Betalning av tull och annan skatt

Betalning

25        

§

Tull och annan skatt skall betalas fill tullmyndigheten inom 15 dagar från den dag då beslut om tull eller annan skatl meddelades.

26        §

Generaltullstyrelsen får medge atl lull och annan skalt belalas enligt särskild

jq

tullräkning.

Särskild tullräkning får utfärdas gemensamt för flera beslut. Räkningen     Prop. 1986/87:166 skall betalas inom 15 dagar från den dag då den utfärdades. Generallullsly­relsen får i enskilda fall bestämma att räkningen skall betalas tidigare, om del finns särskilda skäl.

Särskild tullräkning får ulslällas på ombud som avses i 13 § andra styckel, om ombudets uppdrag omfattar befogenhet att fullgöra den betalningsskyl­dighet som åvilar den tullskyldige.

Om elt ombud har mottagit medel av lullskyldiga för betalning av tullräkningar skall ombudet hålla dessa medel skilda från andra tillgångar.

27        

§

Regeringen får föreskriva atl säkerhet skall ställas för tull och annan skatt. Om säkerhet inte har ställts, utgör varan säkerhet för tullen och skaUen så länge den står under tullverkets överinseende.

Återbetalning

28        §

Om en lullskyldig har betalat tull eller annan skall med högre belopp än han rätteligen skall belala, återbetalas överskjutande belopp. Motsvarande gäller när han betalat tull eller annan skall som rätteligen inte skall betalas. Belopp 8vsom den tullskyldige kan dra av enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt, återbetalas dock inte. Om tullfrihel har beslutats med stöd av 5 § lagen (1987:000) om tullfrihet m.m. för en vara av visst slag ålerbelalas inbetalat lullbelopp.

Vid återbetalning lill den tullskyldige får avdrag göras för lull och annan skalt som förfallit till betalning och som den tullskyldige skall belala till tullverket. Vid reslilulion av lull enligt lagen om tullfrihel m.m. får avdrag göras för till betalning förfallen lull eller annan skall som sökanden skall belala till lullverkel. I lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter finns också föreskrifter som begränsar rällen lill återbetalning.

Restavgift

29        

§

Om tull eller annan skatl inte belalas inom föreskriven lid, skatl reslavgifl tas ut med sex öre för varje hel krona av obetalt belopp, dock minst femtio kr. Vid beräkning av reslavgiften skall avrundning ske lill närmasl lägre hela krontal. Generaltullstyrelsen får meddela befrielse hell eller delvis från skyldighet alt belala restavgift, om det finns särskilda skäl.

Bestämmelserna i denna lag om tull och annan skatt tillämpas även beträffande reslavgifl enligt första stycket.

Ränta

30        

§

Ränla utgår på tull och annan skalt som skall belalas

1.

på grund av omtulltaxering eller efterlulllaxering,

2.

enligt beslut av generaltullslyrelsen, kammarrätt eller regeringsrällen,

3.

i fall som avses i 82 §, när lull eller annan skalt undandragils,

4.

i fall som avses i 24 § förslå eller iredje stycket lagen (1987:000) om tullfrihet m.m.

Om tull och annan skall enligt preliminärt beslut har erlagts med lägre

191

belopp än som slulligi faslsiällts utgår ränta på det överskjutande beloppet,      Prop. 1986/87'166 Ränla enligt första eller andra slyckel ulgår dock inte på belopp som får

dras av vid redovisning av skatt enligt lagen (1968:430) om mervärdeskall. Om uifärdande av särskild lullräkning fördröjs till följd av alt den som tagit

hand om en vara med slöd av hemtagningstillslånd inle anmält varan till

förtullning inom föreskriven lid utgår ränla.

Bestämmelserna i denna lag om tull och annan skall tillämpas även

belräffande ränta enligt denna paragraf.

31        §

Vid beräkning av ränta enligt 30 § första stycket 1, 2 eller 4 eller 30 § andra styckel gäller all ränta ulgår

från utgången av den andra månaden efter den då varan anmäldes lill förtullning, dock alt ränla på lull eller annan skalt, som moisvarar fidigare ålerbelalat belopp, ulgår från uigången av den månad då beloppet ålerbela-lades,

lill och med den månad dä beloppet skall erläggas.

Ränta enligt 30 § första slyckel 3 utgår

från uigången av den månad då varan infördes eller del olovliga förfarandel ägde rum,

till och med den månad då beloppet skall erläggas.

Ränta enligt första och andra slyckena i denna paragraf ulgår inle för längre tid än två år utom i fall som avses i 30 § första styckel 4.

Ränla enligt 30 § fjärde stycket utgår för den lid fördröjningen omfattar.

32        

§

På belopp som återbetalas enligt 28 § utgår ränta. Ränla utgår även på ränta enligt 30 § som ålerbelalas. Ränla utgår från utgången av den månad under vilken beloppet belalals lill och med den månad då beloppet återbetalas.

33        

§

Ränla beräknas för visst kalenderår efter den ränlesals som motsvarar del av riksbanken fastställda diskonto, som gäller vid utgången av december del föregående årel, i fall som avses i 30 § med ell tillägg av tre procentenheter och i fall som avses i 32 § med etl avdrag som moisvarar halva diskonlol. Räntesatsen bestäms i sistnämnda fall till procenttal med högst en decimal, som i förekommande fall avrundas uppåt. För den tid som infaller efter utgången av del år då lull och annan skatt slutligt fastställs lillämpas dock den räntesats som gäller för det året. Räntebelopp som inte uppgår fill femlio kronor las inte ut och återbetalas inte.

34        

§

Om ell beslut, som föranlett ränta enligt 30 § har ändrats på sådani sätt atl ränta inte skulle ha belalals eller skulle betalats med lägre belopp, skall ny beräkning av räntan göras. För mycket erlagd ränla återbetalas.

Ränta utgår inle på ränlebelopp som en lullskyldig åläggs betala enligt 30 § utöver tidigare erlagd ränla.

Om eU beslut, som föranleU ränta enligt 32 §, har ändrats på sådani sätl att ränla inle skulle ha utgått eller skulle ha utgått med lägre belopp, skall den tullskyldige återbetala 8vvad denne uppburit för mycket. Bestämmelserna i denna lag om tull och annan skaU gäller därvid i tillämphga delar.

192

Indrivning m.m.

Prop. 1986/87:166

35        §

Tull och annan skatl som har förfallit lill betalning skall drivas in i den ordning som gäller för indrivning av skatt enligt uppbördslagen (1953:272). Om säkerhet har ställts eller om varan ulgör säkerhet, får tullmyndigheten la ut beloppet av säkerheten.

36        §

Om någon, i egenskap av företrädare för en lullskyldig som är juridisk person, uppsåtligen eller av grov oaktsamhel har underlåtit all betala in tull och annan skalt i rätt tid och ordning, är denne tillsammans med den tullskyldige belalningsskyldig för lullen och skallen. Belalningsskyldighelen får helt eller delvis eflerges om del finns särskilda skäl.

Talan om åläggande av betalningsskyldighet enligt första styckel skall föras vid allmän domstol. Talan får inle väckas sedan den tullskyldiges betalningsskyldighet för beloppen har bortfallit enligt lagen (1982:188) om preskription av skatlefordringar m.m. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet får indrivning ske i samma ordning som gäller för lull och annan skalt.

Den som fullgjort belalningsskyldighel för tull- och skallebelopp enligt första styckel får kräv tillbaka beloppet av den tullskyldige.

Bestämmelsen i 4 § preskriplionslagen (1968:130) gäller i fråga om regressfordran enligt tredje styckel.

37        

§

De föreskrifter om ränta, restavgift, indrivning, avräkning, förmånsrätt, avskrivning och preskription som gäller i fråga om fordringar mol en lullskyldig gäller även när molsvarande fordringar lagils upp i lullräkning, som utställts på ombud enligt 26 § tredje stycket.

Tullauktion m. m.

38        

§

Om lull och annan skall skall las ut av en vara enligt 11 § fjärde stycket eller 35 § får varan säljas genom Svtullmyndighetens försorg på offentlig auktion (tullauktion) eller på annat sätt om tullmyndigheten finner det vara lämpligare. Om varan är skadad eller förskämd eller om köpeskillingen inte kan beräknas läcka minsl kostnaden för försäljningen eller om tullmyndighe­ten i övrigt finner att det föreligger särskilda skäl, får varan i stället förstöras. Au vissa varor inte får säljas på lullauktion följer av särskilda bestäm­melser.

39        §

En lullauktion skall kungöras i god tid och på lämpligt sätt.

Innan en vara säljs på tullaukfion eller på annal säll skall lullmyndigheien i god tid skicka särskild underrättelse lill den som är lullskyldig, lill varuägaren och till den som kan antas ha särskild räll lill varan. Vad som sagls nu skall om möjligl lillämpas även innan en vara förstörs.

193

13 Riksdagen 1986/87.1 saml. Nr 166

40 §

Prop. 1986/87:166

Medel som inflyter genom försäljning enligi 38 § skall användas till att täcka i första hand tullverkels kostnader för förvaring och försäljning av varan och i andra hand luU och annan skatt för varan samt ränta.

Om det därefter finns överskott skall beloppet lillslällas varuägaren, om dennes adress är känd. I den mån någon annan visal särskild räll lill varan, skall beloppet dock tillställas denne. I andra fall än som sagts nu skall det tillställas den tullskyldige.

Om beloppet inte har kunnat tillställas någon enligt andra styckel inom ett år från dagen för försäljningen, tillfaller det stålen.

Utförsel

41        

§

Den för vars räkning en vara förs ut ur landel (exportör) skall lämna en skriftlig anmälan om utförseln till lullmyndighet. Anmälan skall innehålla uppgift om

1.

varans nummer enligt statistisk varuförteckning, som utfärdats av generaltullslyrelsen,

2.

varans kvantitet och värde,

3.

grund för återbetalning av eller befrielse från tull eller annan skatt på grund av utförseln.

Generallullstyrelsen kan medge alt de uppgifier som avses i första styckel får lämnas med hjälp av teleöverförda meddelanden eller andra automatiska metoder eller i form av upptagning för automatisk dalabehandling.

42        

§

Regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om uppgifter och handlingar som skall lämnas till tullmyndigheten när en vara förs ut ur landel.

Tullmyndigheten kan förelägga exportören alt lämna de yllerligare uppgifter som behövs för kontroll av anmälan om utförsel eller annan uppgift om en vara som skall föras ul.

Med ledning av de lämnade uppgifterna och, om det behövs, undersökning av varan kontrollerar tullmyndigheten alt varan får föras ut.

43        

§

Beslämmelserna i 41 och 42 §§ lillämpas även i fråga om åtgärd som enligt särskilda föreskrifter skall jämställas med ulförsel.

44        

§

Regeringen får föreskriva all anmälan om ulförsel inte behöver lämnas för varor som inte skall redovisas i handelsstatistiken, om det kan ske utan risk för all föreskrifier som gäller för ulförseln eftersatts.

Statistik

45 §

En tullskyldig eller någon annan som enligt denna lag eller bestämmelser som meddelals med slöd av lagen är skyldig alt anmäla eller lämna uppgift om en vara eller eU iransportmedel, skall för stalisliskt ändamål lämna de uppgifter om varan eller transportmedlet som regeringen föreskriver.

Tullupplag m.m.

Prop. 1986/87:166

46        

§

För förvaring av oförtullade varor inrättas tullupplag, tullager och frihamn. Regeringen föreskriver vilka former av lullager som får inrättas.

Tullmyndighel får ta hand om en oförtullad vara för tillfällig förvaring om det behövs för tullkontrollen. Tullmyndigheten får lägga upp varan på tullupplag eller i frihamn. I sådant fall tillämpas 48 § tredje stycket.

47        

§

Tillstånd alt inrätta lullupplag och lullager meddelas av tullmyndighet. Regeringen får föreskriva atl lullupplag och lullager kan inrättas av tullverket och fär meddela särskilda föreskrifter om verksamheten vid sådana lullupplag och tullager.

Regeringen får föreskriva den längsla lid under vilken oförtullade varor får förvaras på lullupplag och lullager.

Om förvaringstiden för en vara, som inte får införas, har gått ut utan att varan angetts lill förtullning eller blivit föremål för behandling enligt 7 § första stycket får varan ulan alt förtullas säljas för ulförsel genom tullmyndig­hets försorg med tillämpning av beslämmelserna i 38-40 §§.

48        

§

En fraktförare är skyldig aft lägga upp en vara som införs till tullområdet på tullupplag. Om ingen fraktförare åtagit sig alt befordra varan, skall den som befordrat varan lägga upp den pä lullupplag. Vad som sagts nu gäller inle om varan, så snart befordringen upphör, förtullas eller lullklareras på annat sätl.

När en vara befordras på elt fordon som kommer lill tullområdet med fartyg, åvilar skyldighelen alt lägga upp varan på lullupplag den som svarar för vägtransporten när fordonets förare medföljer farlygel, i annal fall åvilar skyldigheten redaren.

Om en fraklförare eller den som annars befordral en vara åsidosätter sin skyldighet enligt förslå stycket läggs varan upp på lullupplag eller i frihamn genom tullverkels försorg. Den som åsidosatt skyldigheten skall ersätta lullverkel dess kostnader för varans uppläggning och förvaring. Tullmyndig­heten kan bestämma att varan inle får las ut från upplaget eller frihamnen, förrän kostnaderna ersatts eller säkerhet slällls för dem.

49        §

Innehavaren av ett tullupplag är skyldig att ta emot oförtullade varor om det kan ske ulan avsevärd olägenhet.

50        §

Frågor om tillstånd att inrätta frihamn prövas av regeringen.

I frihamn får oförtullade varor förvaras utan tidsbegränsning.

I den ulslräckning regeringen föreskriver får i frihamn bedrivas industriell verksamhet och detaljhandel.

51        §

På flygplats och där annars är särskilt föreskrivet fär efter lillslånd av regeringen inrällas butik för försäljning av oförtullade eller annars obeskat­tade varor till flygpassagerare som avreser lill ullandet (exportbutik).

52        

§

Tullupplag, tullager, frihamnar och exportbutiker står under lullverkels

tillsyn.

195

Regeringen fär meddela föreskrifter om anmälnings- och redovisnings-     Prop. 1986/87:166 skyldighet i fråga om varor som förvaras på sådana platser.

53        §

Den som i verksamheten vid tullupplag, tullager eller frihamn tar befattning med tulldeklarationer och andra handlingar som lämnas för lullklarering, får inte obehörigen röja eller ulnyiija vad han erfaril om nåkon enskilds ekonomiska och personliga förhållanden. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100).

54        §

Tullmyndighel får, om det kan ske utan risk för atl föreskrifier om införsel åsidosälls, överlämna ål elt bolag eller en förening som innehar tullupplag eller frihamn atl utföra tullmyndighetens konlroll

1.

när en vara skall läggas upp på upplaget eller i frihamnen,

2.

när en vara som förvaras på upplaget eller i frihamnen skall tas om hand av hemlagare eller i övrigt tas ut från upplaget eller frihamnen, eller

3.

när en vara sänds från eller till upplaget eller frihamnen enligt 7 § första slyckel 1.

Förhandsbesked

55        

§

Generallullslyrelsen får meddela förhandsbesked om

1.

en varas nummer enligt tulltaxan och statistisk varuförteckning som ulfärdals av generallullstyrelsen,

2.

beräkning av en varas tullplikliga kvantitet,

3.

beräkning av en varas tullpliktiga värde,

4.

tullsals och annan skattesats för en vara och

5.

tullfrihel eller lullnedsätlning för en vara av hell eller delvis svenskt ursprung.

Elt förhandsbesked om skattesats gäller endasl i den mån skallen skall belalas till tullverket.

56        §

Förhandsbesked meddelas efter ansökan av den som avser att införa eller utföra en vara eller av någon annan vars intresse i väsentlig mån berörs av bestämmelsernas tillämpning.

Förhandsbesked skall sökas skriftligt hos generaltullstyrelsen. Sökanden skall lämna de uppgifter som behövs för att förhandsbesked skall kunna meddelas. Styrelsen får begära varuprov av sökanden. Om laboralorieunder-sökning görs eller sakkunnig anlitas för all utreda en varas beskaffenhet, skall sökanden betala kostnaden för detta om generaltullstyrelsen inle medger undantag.

Om generaltullslyrelsen med hänsyn till ansökningens innehåll, utredning­ens beskaffenhel eller andra omständigheler finner atl förhandsbesked inte bör meddelas skall ansökningen avvisas.

57        §

Ärenden om förhandsbesked skall handläggas skyndsamt.

Förhandsbesked gäller omedelbart. Beskedet är bindande för staten i förhållande lill sökanden för en vara som införs eller utförs av honom eller för hans räkning eller i enlighet med etl av honom ingångel avial, om varan

anmäls lill förlullning eller utförsel inom tvä år från den dag sökanden fick del

j

av beskedet och sökanden yrkar det vid förtullningen eller utförseln.

58                                                                                                  §

Prop. 1986/87:166

Förhandsbesked upphör att gälla vid författningsändringar som påverkar den

fråga förhandsbeskedet avser.

59        §

Generaltullslyrelsen kan återkalla förhandsbesked om styrelsen finner alt en bestämmelse skall ges annan tolkning än den som ligger till grund för förhandsbeskedet. Beslut om ålerkallelse skall delges den som erhållit förhandsbeskedet.

Om ell förhandsbesked har ålerkallals, skall, när den som erhållil beskedet gör framställning om del, beskedet ändå gälla för en vara som införts eller utförts i enlighel med avtal som han ingåu innan beslutet om ålerkallelse delgavs honom. Varan skall dock anmälas till förtullning eller utförsel inom tre månader från den dag då beslutet om ålerkallelse avsänls till honom.

Om del finns särskilda skäl kan generallullslyrelsen medge all verkan av beslut om ålerkallelse skall inträda senare än vad som sägs i andra stycket.

60        §

Bestämmelserna i 59 § andra och tredje styckena lillämpas även i fall då ell förhandsbesked har ändrats efter överklagande.

Tullverkets kontrollverksamhet

61        §

Oförtullade varor och varor som anmälts till utförsel står under tullverkets överinseende (lullkontroll). I fråga om en hemtagen vara gäller detta dock endasl om den

1,

är underkastad förfogandeförbud enligt 2 § 5 lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m.,

2,

behandlas enligt 7 § första slyckel denna lag, eller

3,

förvaras enligt beslut som lullmyndighel meddelal med stöd av föreskrift som avses i 9 § iredje slyckel.

Vad som sägs i första styckel gäller inle varor som lämnats ut lill fritt förfogande enligt 9 § andra slyckel.

62        §

Transportmedel står under lullkontroll om det

1.

medför varor till tullområdet: så länge varorna slår under lullkontroll och inte lossals,

2.

kommer lill tullområdet ulan alt medföra varor: lills anmälan om transportmedlet enligt 3 § har behandlats av tullmyndigheten,

3. skall avgå från tullområdet: sedan anmälan gjorts härom.

Transportmedel, som kommil lill tullområdet och skall undersökas enligt

63        §, står utan hinder av första stycket 1 och 2 under tullkontroll lills

undersökningen har slutförts.

63 §

För kontroll av alt anmälnings- eller uppgifisskyldighei enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelas med stöd av lagen fullgjorts riktigt och fullständigt, får tullmyndigheterna undersöka

1.

Iransportmedel, containrar, lådor och andra utrymmen där varor kan förvaras vid införsel till eller ulförsel från lullområdel,

2.

områden för tullupplag, tullager, frihamnar och exportbuliker, flygplal-

ser och bangårdar där varor som står under lullkonlroll förvaras, och även     Prop. 1986/87:166 lokaler inom sådana områden, samt

3. handresgods, såsom resväskor och portföljer, samt handväskor och liknande som medförs av resande vid inresa till eller utresa från tullområdet eller av person som kan anmanas stanna enligt 64 §,

Utöver vad som anges i första stycket 3 får undersökning av vad resande bär i eller innanför kläderna ske endast enligt 19 § lagen (1960:418) om straff för varusmuggling,

64        §

För alt möjliggöra lullverkels övervakning av införsel och ulförsel av varor får regeringen meddela föreskrifter i fråga om

1,   skyldighet för förare eller befälhavare på transportmedel som slår under

lullkontroll atl använda viss väg eller led, atl medföra passhandling för

transportmedlet eller dess last eller atl stanna på tullmyndighets anmaning,

2,    förbud mot att göra uppehåll under resa inom tullområdet med

Iransporlmedel som står under lullkontroll, all ulan tullmyndighels medgi­

vande ankomma eller avgå med sådani transportmedel, beträda eller lämna

saml lossa eller lasta sådani transportmedel.

Föreskrifier enligt första stycket om skyldighet atl stanna på tullmyndig­hets anmaning får avse även förare eller befälhavare av transportmedel som inle står under lullkontroll saml personer i övrigt, när del i fråga om medförda varor finns anledning anta att anmälningsskyldighet föreligger enligt denna lag eller enligt föreskrifier som meddelats med slöd av lagen.

65        §

En förare eller befälhavare av ett transportmedel eller annan, som kan anmanas stanna enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 64 §, skall på tulltjänstemans begäran lämna de uppgifier och förete de handlingar som behövs för konlrollen.

66        §

Tullmyndigheterna får anbringa lås, förseglingar eller igenkänningsmärken på transportmedel och varor som står under tullkontroll. Tullmyndigheterna får också tillfälligt ta hand om registreringsbevis och liknande handlingar, som avser etl sådani iransportmedel, när del behövs för alt hindra transportmedlets avgång.

I 46 § föreskrivs om befogenhet för lullmyndigheterna all omhänderta oförtullade varor för lillfällig förvaring.

67        §

Om det behövs för kontrollverksamheten och inle medför något väsenlligl hinder för trafiken, får tullmyndigheterna tillfälligt stänga av områden, där transportmedel lossas eller lastas. Vad som sagts nu gäller även annat område närmast iransportmedel, liksom infarter lill och ulfarter från lullupplag, frihamnar och flygplalser.

68        §

Tullmyndighelerna får preja farlyg inom lullområdel.

Om ell farlyg under resa mellan orter inom tullområdet avviker från

kursen och lämnar lullområdel ulan aU nöd eller annal tvingande skäl

föreligger, får tullmyndigheterna inbringa fartyget till en plats inom tullom­

rådet. En sådan åtgärd får inle företas med elt utländskt fartyg eller inom en

främmande stats vattenområde, om del inte medges enligt avtal med den

främmande staten.

"°

69                                                                                                  §

Prop. 1986/87:166

För sådan konlroll som avses i 63 § skall den, vars uppgifter skall kontrolleras

eller för vars räkning varan införs eller utförs, bereda den som verkställer konlrollen tillfälle atl undersöka varan eller transportmedlet och utan kostnad tillhandahålla varuprov som behövs. Han skall också lämna tillträde lill de lokaler och andra utrymmen som används för den transport, förvaring eller verksamhet som kontrollen avser.

Vidare skall den, vars uppgifter skall kontrolleras eller för vars räkning varan införs eller utförs, svara för den transport av varan som behövs samt för uppackning och återinpackning. Han skall även tillhandahålla arbetsbiträde vid provtagning och vägning. Den som åsidosätter dessa skyldigheter skall ersälla staten för dess kostnad för ifrågavarande åtgärder. Bestämmelserna i 35 § lillämpas även på sådan ersällning. Tullmyndighet fär medge befrielse helt eller delvis från ersättningsskyldigheten.

70        

§

Även i annat fall än som avses i 69 § första stycket får tulltjänsteman undersöka och ta prov på varor som står under lullkontroll.

71        

§

Om del finns anledning anta atl en uppgift som lämnals enligt denna lag eller enligt föreskrift som meddelats med stöd av lagen inte är riklig, får tullmyndigheten anlita särskild sakkunnig för alt få fram den upplysning som behövs. Om uppgiften visas vara oriktig, skall den som lämnal uppgiflen stä för kostnaden om inle uppgiften avser varans lull- eller skattepliktiga värde och det slutligen fastställda värdet överstiger del uppgivna med högsi lio procent.

Tullmyndighet får, med generaltullstyrelsens medgivande, anlita särskild sakkunnig även när en uppmaning atl lämna uppgift eller handling rörande en vara inte har följts. Den som rätteligen skulle ha lämnat uppgiften eller handlingen skall stå för kostnaden om generallullslyrelsen inle beslutar annat.

Om lullverkel haft kostnader som enligt första eller andra styckel någon annan skall stå för, skall denne ersäua slalen för dess kosinad. Bestämmel­serna i 35 § lillämpas på sådan ersällning.

72        

§

Om del behövs för konlrollverksamhelen eller för uppgiftslämnande enligt 114 § får regeringen föreskriva, atl den som är tullskyldig skall lämna uppgift om organisationsnummer eller personnummer när en vara anmäls fill förtullning, samt att en exportör skall lämna sådan uppgift när en vara anmäls till utförsel.

73        

§

Regeringen får meddela föreskrifter om järnvägsförelags och postverkets medverkan i kontrollverksamheten enligt denna lag i fråga om varor som befordras på järnväg eller med post.

Regeringen får meddela föreskrifter om polismyndigheternas medverkan i konlrollverksamhelen enligt denna lag. Vad som sägs i 63-70 §§ om tullmyndighet och tulltjänsteman gäller vid sådan medverkan även polismyn­dighet och polisman.

74        

§

Transportföretag som befordrar resande från ullandet skall utan kostnad för

staten ställa de lokaler och anordningar fill tullverkets förfogande som enligt

199

vad generallullslyrelsen bedömer behövs för undersökning och tulltaxering     Prop. 1986/87:166 av resgods och fordon som resande för med sig, för förhör och kroppsvisita­lion av resande saml för lullpersonal under uppehåll i tjänstgöringen.

75 

§

För kontroll av atl anmälnings- och uppgiftsskyldighelen enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelals med slöd av lagen fullgjorts riktigt och fullständigt, får tullmyndigheien, utöver undersökning enligt 63 §, förelägga den uppgifisskyldige all för granskning tillhandahålla tullmyndigheten räkenskaper, anteckningar och andra handlingar som rör verksamheten. Även den för vars räkning en vara införts eller utförts och annan som hedriver verksamhel av sådan beskaffenhel all uppgift som är av betydelse för kontrollen kan hämlas ur anteckningar eller andra handlingar, som förs vid hans verksamhet, kan föreläggas atl tillhandahålla handlingar som behövs för konlrollen.

76        §

I beslut om granskning enligt 75 § skall tullmyndigheten förordna en eller flera tjänstemän atl verkställa granskningen. Tullmyndigheten får, när del behövs, bestämma tid och plals för granskningen.

77 

§

Om del är möjligt skalt granskningen ske på sådant sätl och på sådan fid all den inte hindrar verksamheten för den vars handlingar är föremål för granskning. Om räkenskaper och andra handlingar skall granskas på någon annan plals än där de förvaras, skall de mol kvitto överlämnas lill den som skall verkställa granskningen. Handlingarna skall lämnas tillbaka så snart som möjligt.

78        §

Den som verkställer granskningen får ta del av handlingar som är av betydelse för granskningen även om den, vars handlingar är föremål för granskning, skall iaktta tystnad om deras innehåll. Om en handlings innehåll är av denna beskaffenhet eller om den, vars handlingar skall granskas, anser all handlingens innehåll inte bör komma till någon annans kännedom, får länsrätten på talan av honom besluta alt handlingen skall undantas från granskningen, om synnerliga skäl motiverar det. Länsrättens beslut får inte överklagas.

79        §

I fråga om granskning som avses i 75-78 §§ gäller beslämmelserna i 69 och 71 §§ i lillämpliga delar. Den vars handlingar är föremål för granskning skall också lämna upplysningar och på annat sätt lämna del biträde som krävs för all granskningen skall kunna verkslällas.

Tullmyndigheten skall snarast meddela resultatet av granskningen till den hos vilken granskningen skett och lämna denne tillfälle att yttra sig om del behövs.

Tullskyldighet i särskilda fall

80       §

I fråga om varor som inkommer lill lullområdel i postförsändelser är adressaten tullskyldig, om varorna inte anmäls till förtullning av någon annan. Vad som föreskrivs i 19-23 §§ om omtulltaxering och eftertulltax-

200

ering gäller även sådan lullskyldig, även om uppgiften inte har lämnats av     Prop. 1986/87:166 honom utan funnits i handling som medföljl försändelsen.

81        

§

Om en oförtullad vara går föriorad, när den införs till tullområdet eller sänds 

under tullkontroll inom detta, är fraktföraren tullskyldig för varan. Om ingen fraklförare åtagit sig att befordra varan, är den som befordrat varan lullskyldig för den. Om varan anmälts till försändning enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 7 § första stycket 1 är dock den som gjort en sådan anmälan lullskyldig.

Om en oförtullad vara går förlorad, när den förvaras på lullupplag eller tullager eller i expoributik eller frihamn är innehavaren av upplaget, lagret, exportbutiken eller frihamnen tullskyldig för varan.

Om en oförtullad vara går förlorad, när den innehas med lemporär tullfrihet, är den som åtnjöt den temporära tullfriheten tullskyldig för varan.

Den som visar alt förlust av en vara inle beror på fel eller försummelse av honom eller, i fall som avses i första slyckel sisla meningen, den som befordral varan eller av någon för vilken dessa svarar är inte lullskyldig enligi försla-lredje styckena. Om det finns särskilda skäl kan lullmyndighet medge nedsältning av eller befrielse från lullen eller skallen.

I fråga om lullskyldig som avses i försla-lredje slyckena gäller beslämmel­serna i 13-24 §§ i lillämpliga delar.

82        

§

Om någon infört eller låtit införa en vara utan all den angetts till förtullning eller annan tullklarering är han skyldig att betala den tull och annan skatt som skulle ha utgått om varan förlullals vid införseln. Delsamma gäller den som i samband med införsel av en vara i övrigt vidtagit sådan åtgärd atl risk uppkommit för all varan skulle undgå förtullning.

Den som förfogat över en oförtullad vara som avses i 7 § första stycket i strid mot föreskriven inskränkning i förfoganderätten är skyldig atl belala den lull och annan skatl som därigenom undandragits eller kunnal undan­dras. Den som förfogat över en förtullad vara i strid mol föreskriven förutsättning för befrielse frän eller nedsättning eller återbetalning av lull eller annan skatt får inte åtnjuta förmånen.

Beslämmelserna i 17-24 §§ tillämpas även i fall som avses i första och andra styckena. Den lullskyldige skall på begäran av tullmyndigheten lämna sådana uppgifter om varan som behövs för tulltaxeringen.

Om det finns särskilda skäl kan lullmyndighet medge nedsäuning av eller befrielse från tullen eller skallen eller medge befrielse från lullskyldighel för varor som blir föremål för behandling enligt 7 § första styckel.

Frågor om lullskyldighel enligt denna paragraf får inle prövas senare än fem år efter uigången av den månad, under vilken varan infördes eller det olovliga förfogandel ägde rum. Dock skall vad i 21-23 §§ föreskriviis om tider för prövning av eftertulltaxering i särskilda fall tillämpas på motsvaran­de saft.

Tulltillägg, förseningsavgift, straff och vite

83 §

Har den som är tullskyldig och skyldig att lämna tulldeklarafion, i en lulldeklaralion eller ett annal dokument som avgetls lill ledning för faslslällande av lull eller annan skatt, lämnat en uppgift som befinns vara orikfig, skall han påföras en särskild avgifl (tulllillägg). Tulllilläggel är tjugo

procent av den lull och annan skatl som inte skulle ha påförts om den orikliga      Prop. 1986/87:166 uppgiflen godtagits. Detsamma gäller om den lullskyldige skriftligen har lämnal en sådan uppgift i elt omtulltaxeringsärende eller 8vett överklagat ärende som avser fastställande av tull eller annan skatl.

Om avvikelse från tulldeklaration har skett med stöd av 24 § skall den tullskyldige påföras lulltillägg. Tulltillägget är tjugo procent av den lull och annan skalt som till följd av uppskattningen påförs den tullskyldige utöver vad som annars skulle ha påförts honom. Till den del uppskattningen innefattar rättelse av en oriklig uppgift från den tullskyldige påförs dock tulltillägg enligt första styckel.

Om den som är tullskyldig enligt 82 § rätteligen skulle ha lämnat tulldeklaration lill ledning för fastställande av tull eller annan skatt skall han påföras tulltillägg. Tulltilläggel är tjugo procent av den tull och annan skall som påförs eller, vid förfogande enligt 82 § andra stycket andra meningen, tjugo procent av den tullförmån som den tullskyldige går miste om.

84 

§

Vid tillämpning av 83 § ansvarar den som är tullskyldig för handlingar och underlåtenhet av hans ombud. Tulldeklaration eller annal dokument som lämnas för en lullskyldig som är juridisk person skall anses ha lämnals av den tullskyldige, om det inle var uppenbart alt uppgiftslämnaren saknade behörighet atl företräda den lullskyldige.

85 §

Tulllillägg påförs inle i samband med rättelse av en felräkning eller felskrivning, som uppenbart framgår av tulldeklaration eller annat dokument som lämnals till ledning för tulltaxeringen.

Tulltillägg påförs inle heller i den mån avvikelsen avser bedömning av ett yrkande, såsom fråga om yrkad förmånsbehandling, anspråk på tullbefrielse eller tullnedsättning, eller fråga om skäligheien av en uppskattning eller värdering, och avvikelsen inte gäller uppgift i sak.

Om en lullskyldig frivilligt har rättat en oriktig uppgift eller anmält förhållande som avses i 82 § första eller andra styckel påförs inle lulltillägg.

86 §

Om den som tagit hand om en vara efter medgivande enligt 9 § förslå stycket inte har kommil in med tulldeklaration vid den 8vtidpunkl då deklarationen senast skulle ha lämnals, påförs han en särskild avgift (förseningsavgift).

Förseningsavgiften är 100 kronor. Avgiften är dock 200 kronor om den tullskyldige anmodats att lämna tulldeklaration men inle fullgjort skyldighe­ten inom den anmodade liden.

87 §

Tulltillägg och förseningsavgift får hell eller delvis efterges om felaktigheten eller underlåtenheten kan antas ha ett sådant samband med den tullskyldiges ålder, sjukdom, bristande erfarenhet eller därmed jämförligt förhållande alt den kan anses ursäkfiig. Delsamma gäller om felakfighelen eller underiäten-helen framstår som ursäktlig med hänsyn till den orikliga uppgiftens beskaffenhet eller annan särskild omsländighel, som rör annal än vad som sägs i första meningen.

Tulltillägg får helt efterges även när del belopp som kunde ha undandragils genom felaktigheten eller underlåtenheten är atl anse som ringa.

202

Förseningsavgift får hell eller delvis efterges också när underiålenhelen är     Prop. 1986/87:166 all anse som ringa.

Tulltillägg eller förseningsavgift får inle påföras sedan den tullskyldige har avlidit.

88        §

Om en oförtullad vara eller dess värde blir föremål för förverkande tas inte ut tull, annan skaft eller tulltillägg till den del varan eller dess värde förverkas. Eft tidigare meddelat beslut om tull, annan skaU eller tulllillägg skall upphävas eller ändras, sedan dom eller beslut som innefattar förverkande vunnit laga kraft.

89        §

Frågor om tulllillägg och förseningsavgift prövas av tullmyndigheten. Kammarrätten prövar dock, pä lalan av det allmänna ombudet, frågor om tulltillägg på grund av oriktiga uppgifter i mål om tull eller annan skatt. Sådan talan får föras om den orikliga uppgiflen inte har godtagits efter prövning i sak eller inle har prövats i målet. Talan skall väckas inom etl är från uigången av den månad då domen eller del slutliga beslutet i målet har vunnit laga kraft.

Den lullskyldiges yrkande i fråga om lulllillägg eller förseningsavgifl skall utan hinder av vad som annars gäller om överklagande prövas, om beslutet om den lull eller annan skalt som tulllilläggel eller förseningsavgiften avser inte har vunnit laga kraft. Detsamma gäller om det allmänna ombudet framställt ett sådan yrkande till förmån för den lullskyldige. Om yrkandet framställs först i domstol, kan domstolen förordna att målet om tullfillägg eller förseningsavgift skall tas upp och vidare handläggas av tullmyndigheten.

Innan beslut fattas om påföring av lulltillägg eller förseningsavgift skall den lullskyldige om möjligt ges tillfälle alt yttra sig.

90        §

Bestämmelserna om eftergift skall beaktas även om yrkande om della inle har framställts, i den mån det föranleds av vad som har förekommit i ärendel eller målet om lulllillägg eller förseningsavgifl.

Om lull eller annan skall sätts ned, skall också vidtas den ändring i beslutet om tulltillägg som nedsältningen kan föranleda.

91        §

Tulllillägg under femtio kronor påförs inle. Öretal som uppkommer vid beräkningen bortfaller. Tullfillägg tillfaller staten.

92        §

Om betalningsskyldighet för lull eller annan skalt inle längre kan åläggas får tullmyndigheten inte påföra tulltillägg på beloppet.

93        §

Bestämmelserna i 25-29 och 35 §§ lillämpas även i fråga om lulllillägg och förseningsavgift.

203

94                                                                                                   §

Prop. 1986/87:166

Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att

1.

lämna uppgift eller handling enligt 13-15 §§, 16 § första stycket, 41 § eller 42 § första stycket, eller

2.

lägga upp en vara på tulupplag enligt 48 § döms för lullförseelse till döms för tullförseelse lill böter.

95        §

I ringa fall skall inte dömas till ansvar för lullförseelse. Ansvar för lullförseelse inträder inte heller om underlåtenheten är belagd med straff i brottsbalken eller lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

96        §

Allmänl åtal för tullförseelse får väckas endast efter medgivande av tullmyndighet.

97        §

När en lullmyndighel med stöd av denna lag eller föreskrift som utfärdats med stöd av lagen, meddelar föreläggande för tullskyldig eller annan atl vidta åtgärd som behövs för förlullning eller för tullverkets kontrollverksamhet, kan vite föreläggas.

Vite kan även föreläggas, om någon underlåfit att lämna uppgift eller handling enligt 13-15 §§ eller 16 § första stycket eller atl fullgöra skyldighet som föreskrivs i 69 § eller med stöd av 72 §.

Vilel får inte faslslällas lill lägre belopp än femhundra kronor eller högre än femtusen kronor.

Frågor om uldömande av vile prövas av generaltullstyrelsen.

I övrigt gäller bestämmelserna i lagen (1985:206) om viten.

Allmänt ombud

98        

§

Hos generaltullstyrelsen skall finnas elt allmänl ombud som för del allmännas talan i mål och ärenden som avses i 100 § första stycket ulom sädana som gäller eller har samband med inskränkning i rätten att förfoga över varor. Del allmänna ombudet får föra talan även till den tullskyldiges förmån. Ombudet har då samma behörighet som den lullskyldige.

Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer förordnar det allmänna ombudet och ersättare för denne.

Överklagande

Överklagande i vanlig ordning

99        §

Beslut, som någon annan lullmyndighel än generallullslyrelsen har meddelal enligt denna lag eller enligt bestämmelser som utfärdats med stöd av lagen, får överklagas hos generaltullslyrelsen.

Om överklagandet avser slutlig fastställelse av tull, annan skatl, ränla, restavgift, tulltillägg eller förseningsavgift, skall skrivelsen med överklagan­det ha kommit in till den myndighet som meddelat beslutet inom ett år från

den dag då beslutet meddelades eller, i fall då omtulltaxering skett, inom två     Prop. 1986/87:166 månader från den dag då omtulltaxeringsbeslutet meddelades, om tiden för överklagande därigenom blir längre.

Preliminära lulltaxeringsbeslul saml tullmyndighels beslut om vitesföre­läggande och beslut om granskning enligi 75 § får inle överklagas.

100      §

Generaltullstyrelsens beslut enligt denna lag eller enligt bestämmelser som utfärdats med slöd av lagen får överklagas hos kammarrätl genom besvär, när del är fråga om

1.

fastställelse av tull eller annan skall och prövningen inle gäller sådant beslut om befrielse från eller nedsättning eller återbetalning av tull och annan skatt som meddelats med stöd av regeringens bemyndigande,

2.

uttag av lull eller annan skau av en vara enligi 11 § fjärde slyckel eller 35 §,

3.

temporär tullfrihel,

4.

restitution av tull eller annan skall,

5.

ursprungsintyg enligt protokoll 3 till Sveriges avtal med Europeiska ekonomiska gemenskapen eller bilaga B del 1 lill konventionen angående upprättandet av Europeiska frihandelssammanslutningen,

6.

inskränkning i rätten atl förfoga över en vara,

7.

förhandsbesked,

8.

ränla eller restavgift,

9.

tulllillägg eller förseningsavgifl,

10.

kostnad som avses i 56 § andra slyckel eller 71 §, eller

11.

utdömande av vite.

Om generaltullstyrelsen har avvisat en ansökan om förhandsbesked eller återkallat etl lämnat förhandsbesked eller meddelal etl beslut som avses i 59 § Iredje slyckel, får beslutet inte överklagas.

I övrigl överklagas generaltullslyrelsens beslut enligt denna lag eller enligt bestämmelser som utfärdats med slöd av lagen hos regeringen.

101       

§

Beslut om fastställelse av lull och annan skalt får överklagas endast av den tullskyldige och av del allmänna ombudel. Om tull och annan skatl skall tas ut av varan enligt 11 § fjärde stycket får beslutet om fastställelse av tull och skatl dock överklagas även av varuägaren eller annan som visar särskild rätt lill varan.

Generaltullslyrelsens beslut rörande förhandsbesked får överklagas en­dast av sökanden och av det allmänna ombudet.

102       

§

Om en part har överklagat eu beslut i sådant mål eller ärende, vari enligt 98 § det allmännas lalan förs av ell allmänl ombud, får också motparten överklaga beslutet, även om den för honom föreskrivna tiden för överklagande har gått ut. Motpartens skrivelse skall ha kommit in till den myndighet som meddelade beslutet inom två månader om överklagande görs enligt 99 § andra stycket, inom en vecka i mål om förhandsbesked och i övrigt inom två veckor från den dag då molparten fick del av den först ingivna skrivelsen med överklagande, eller om han inte fått del av den före utgången av den tid inom vilken den senasl skulle ha kommil in, från utgången av denna tid.

Återkallas eller förfaller på annat sätl det första överklagandet, är även det senare överklagandet förfallet.

205

Överklagande i särskild ordning

Prop. 1986/87:166

103      §

Den som är tullskyldig får överklaga i särskild ordning om

1.

tull eller annan skatl felaktigt fastställts mer än en gång för samma vara,

2.

den tullskyldige, till följd av underlåtenhet att lämna tulldeklaration eller infordrad uppgift eller på grund av felaktighet i en tulldeklaration eller annan handling eller annan uppgift som han lämnal eller i en uppgift som legal lill grund för en sådan deklaralion eller uppgift, fått lull eller annan skall fastställd till belopp som väsenlligl avviker från vad som rätteligen bort fastställas, eller

3.

den tullskyldige kan åberopa någon annan omständighet eller något annal bevis som borde ha föranlett atl lull eller annan skatl skulle ha fastslällls lill ell belopp som väsentligt avviker från det som fastställts.

Elt överklagande enligt första stycket 2 eller 3 fär las upp till prövning endast om det kan grundas på en omständighet eller elt bevis, som tullmyndigheten saknade kännedom om när tull eller annan skall fastställdes och del framstår som ursäklligl all den som söker rättelse inte i annan ordning åberopat omständigheten eller beviset för atl få rättelse.

Överklagande som avses i denna paragraf får göras senasl fem år efler den dag då beslutet om fastställelse meddelades.

104      §

Överklagande i särskild ordning över beslut av annan tullmyndighel än generallullstyrelsen prövas av styrelsen.

Om tulltaxeringen, omtulltaxeringen eller eftertulltaxeringen är föremål för prövning av kammarrätt eller om den har avgjorts av generallullstyrelsen genom beslut som har vunnit laga krafl, ankommer del på kammarrätt all pröva målet. Om lulltaxeringen har prövats av kammarrätt eller regerings­rällen skall målet prövas av regeringsrällen.

Regeringsrätten och kammarrätt får, om överklagande som har gjorts i särskild ordning skall las upp lill prövning, förordna att målet skall vidare handläggas av generaltullslyrelsen.

Särskilda bestämmelser

105    §

Beslut enligt 17 §och 19-24 §§samlbeslut om tulltillägg och förseningsavgift skall gälla omedelbart. Delsamma gäller i övrigl tullmyndighels beslui, som meddelas enligt denna lag eller enligt föreskrifter som utfärdats med slöd av lagen och som inle innebär all målet eller ärendet avgörs.

106    §

En tullmyndighel får när del finns skäl till del återkalla godkännande av ombud enligt 13 § andra slyckel, uppdrag alt ulföra lullmyndigheis konlroll enligt 54 § 2 och 3, medgivande att belala tull och annan skatt enligt särskild tullräkning samt hemtagningstillslånd och andra lillstånd som utfärdats enligt denna lag eller enligt föreskrifier som meddelals med stöd av lagen. Tullmyndigheten kan i dessa fall förordna att beslutet skall gälla omedelbart.

107    §

I beslut om tull och annan skalt samt ränla enligt denna lag skall beloppen

206

avrundas till närmast lägre hela krontal.

108                                                                                                §

Prop. 1986/87:166

Tull och annan skaU skall inle las ul för en vartiförsändelse, som inkommer

med post, när den lull och annan skall som är föreskriven för försändelsen sammanlagl inle uppgår lill femlio kronor. Detta gäller dock inte om försändelsen innehåller spritdrycker, vin, starköl eller tobaksvaror.

109      §

En lullmyndighet kan medge atl en till tullområdet införd vara som inle förlullals överiåls till staten eller förstörs under kontroll av myndighet eller någon annan, som en lullmyndighel godkänner, om överlåtelsen eller förstöringen inte medför olägenhet eller kosinad för tullverket.

Tull och annan skall skall inte las ul för varor som överlåts lill slalen eller förslörs enligt första styckel.

110       

§

Regeringen får, med avvikelse frän denna lag, meddela föreskrifter om hur varor skall anmälas till lullklarering och hur betalning av tull och annan skall skall ske i vissa fall, när varor införs lill tullområdet på järnväg, med post eller med luftfartyg.

111      §

På lullplals sker tullförrältning utan kosinad för allmänheten inom område och på tid som regeringen föreskriver. Regeringen får föreskriva all även andra förrättningar skall ske utan kosinad för allmänheten.

112      §

Den som föranleder tullförrältning som inte är avgiftsfri skall belala avgifl för förrättningen (förrättningsavgift) enligt laxa som regeringen föreskriver.

113      §

Regeringen får föreskriva att avgifter skall betalas för hemtagningstillslånd, medgivande alt belala lull och annan skatt enligt särskild lullräkning, uifärdande av särskild tullräkning, lillslånd atl inrätta lullupplag och frihamn samt för tullverkels tillsyn över lullager och exportbuliker.

114      §

Tullmyndigheterna skall på begäran tillhandahålla Sveriges riksbank, riks­skatteverket, statens jordbruksnämnd, kommerskollegium, statens pris- och kartellnämnd eller länsskattemyndighel uppgifier som förekommer hos lullmyndigheterna och som rör import eller exporl av varor.

115      §

Regeringen får ål generallullstyrelsen överlåta sin befogenhet att meddela föreskrifter i de ämnen som anges i 3 §, 7 § första slyckel 1. 7 § andra stycket, 8 §, 9 § första och tredje styckena, 10 § första stycket, 13 § första Stycket, 14 § andra stycket, 15 § tredje styckel, 16 § första styckel, 27 §, 44 §, 45 §, 47 § första och andra styckena, 50 § iredje slyckel, 52 § andra stycket, 64 §, 72 §, 73 § första slyckel och 110-113 §§.

116      §

Vid granskning inom riksrevisionsverket av statens räkenskaper får anmärk­ning inle framställas i fråga om fastställelse och uppbörd av lull eller annan skau.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

207

Regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs.

2     Förslag till

Prop. 1986/87:166

Lag om frihet från skatt eller avgift vid införsel

Härigenom föreskrivs följande.

1 §

Om förlullning av en vara sker under sådana omsländigheter som för en tullpliktig vara medför tullfrihel enligt 6 §, 7 § 1-7, 13 §, 14 §, 15 § I eller 16 § lagen (1987:000) om tullfrihet m.m. skall inle heller för varan ulgå annan skalt eller avgifl som skall erläggas vid införsel.

Frihei från annan skalt eller avgift gäller dock inle för följande varor för vilka lullfrihet medgelts enligt 13 § 8 lagen om tullfrihet m.m., nämligen

varor som är avsedda för viss undervisningsanstalt eller vetenskaplig institution, om de är hänföriiga till 84, 85 eller 90 kap. lulltaxelagen (1987:000) och värda minst 2 000 kronor.

Bestämmelser om frihet från skalt som avses i lagen (1984:355) om skatt på vissa dryckesförpackningar finns i nämnda lag.

2§

Bestämmelserna i lagen (1987:000) om tullfrihel m.m. om industrireslilu­tion, handelsrestitution, reducerad restitution och särskild restitution lilläm­pas även i fråga om annan skalt och avgift, som belalals till lullmyndighel vid förlullning, om ålerbäring av skallen eller avgiften inle kan medges i annan ordning. Särskild restitution av sådan skatl eller avgift får dock medges endast om

1.

förutsättningar för temporär tullfrihel för varan uppenbarligen före­legat,

2.

varan inte får säljas på grund av föreskrift som har meddelals av hänsyn fill allmän hälsovård, allmän säkerhet eller annal liknande intresse,

3.

varan inte stämmer överens med vad som får anses avlalal eller varan inle har avlämnals inom avtalad lid,

4.

varan uppenbarligen har beslällls av misslag eller hinder av teknisk art förelåg vid införseln mot alt använda varan för avsett ändamål,

5.

varan uppenbarligen av förbiseende har sänts lill mottagaren och förtullats för dennes räkning,

6.

avgiften uppenbarligen har betalats av förbiseende,

7.

annars synnerliga skäl föreligger.

Vid tillämpningen av bestämmelserna i första stycket gäller inte förord­nande om inskränkning i reslitulionsrälten som regeringen har meddelat med slöd av 5 § lagen (1987:000) om tullfrihet m.m.

3§

I fall som avses i 15 § 1 lagen (1987:000) om tullfrihet m.m. medges frihet

från annan skatl än tull eller frän avgift endast om

1.    sådan skatt eller avgift betalas, från vilken befrielse medgetts av

tullmyndighel eller som resiluerals av lullmyndighet vid utförseln, och

2.     varan vid återinförseln förtullas för den person, för vilken den utfördes.

4§

Om förutsätining för tullfrihel som avses i 1 § första slyckel har upphört skall, om annat inle föreskrivs, skatt och avgift betalas enligt de regler som gäller för lull i motsvarande fall.

208

Denna lag gäller inte försäljningsskall på motorfordon, skrolningsavgift eller avgifter inom prisregleringen på jordbrukels eller fiskets område.

Prop. 1986/87:166

Denna lag iräder i kraft den dag regeringen bestämmer. Regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs.

3 Förslag till

Lagom ändring i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:418) om slraff för varusmugg­ling,

dels att 4, 5 och 19 §§ skall ha följande lydelse,

dels att del i lagen skall införas en ny paragraf, 8 a §, av följande lydelse.

4

§

'

Nuvarande lydelse

Såsom varusmuggling skall ock anses, om någon uppsåtligen

1.    förfogar över oförtullat eller

obeskattat gods, restitutionsgods el­

ler införsel- eller utförselförbud un­

derkastat gods, som i vederbörlig

ordning anmälts hos tullmyndighet,

och därigenom föranleder atl tull

och annan allmän avgift undandra­

ges statsverket eller all godset i slrid

mot införselförbud utkommer i den

fria rörelsen eller att utförsel sker i

slrid mol uiförselförbud;

2.

förfogar över infört gods, för vilkel åtnjutits lullfrihet eller tull­nedsättning under stadgad särskild förutsättning, i strid mol vad sålunda förutsatts;

3.

förfogar över gods, för vilket meddelals tillstånd till införsel eller utförsel under sladgad särskild för­utsättning, i slrid mol vad sålunda förutsatts;

4.

medelst vilseledande förmår till­ståndsgivande myndighel alt medgi­va införsel eller ulförsel av gods och därigenom föranleder alt godset //!-föres eller utföres i strid mot förbud;

5.

underlåter att inom föreskriven tid rätta oriktig uppgift i tulldeklara­tion, som avgivils genom ombud, och därigenom föranleder att lull eller

Föreslagen lydelse

Såsom varusmuggling skall också anses, om någon uppsåtligen

1.

förfogar över oförtullat eller obeskattat gods, restitutionsgods el­ler införsel- eller uiförselförbud un­derkaslat gods, som i vederbörlig ordning anmälts hos tullmyndighet, och därigenom föranleder all tull, annan skatl eller avgift undandras Slalen eller atl godset i strid mot införselförbud kommer ut i den fria rörelsen eller alt utförsel sker i slrid mol uiförselförbud,

2.

förfogar över infört gods, för vilkel åtnjutits lullfrihet eller tull­nedsättning under sladgad särskild förutsättning, i strid mol vad som förutsatts,

3.

förfogar över gods, för vilket meddelats tillstånd till införsel eller ulförsel under sladgad särskild för­ulsällning, i slrid mol vad som förut­satts,

4.

genom vilseledande förmår till­ståndsgivande myndighel alt medge införsel eller utförsel av gods och därigenom föranleder atl godset in­förs eller uiförs i strid mot förbud.

' Senaste lydelse 1973:672,

14 Riksdagen 1986/87. I .saml. Nr 166

209

Nuvarande lydelse annan   allmän   avgifl   undandrages statsverket eller att gods införes i strid mot förbud.

Den som av grov oaktsamhet förö­var gärning som i 1 eller 4 § sägs, dömes lill böter eller fängelse i högst två år. I ringa fall skall dock ej till straff inte dömas.

Första styckel gäller även när nå­gon, genom att lämna oriktig uppgift i tulldeklaration eller medelst annat vilseledande i samband med tullbe­handling av gods eller prövning som i 4 § 4 avses eller genom underlåten­het som i 4 § 5 sägs, av grov oakt­samhet föranleder fara för atl tull eller annan allmän avgift undandra­ges statsverket eller för alt gods infö­res eller utföres i slrid mot förbud. Vad nu sagts skall dock ej gälla den som frivilligt vidtager åtgärd som leder till att faran ej längre föreligger.

Föreslagen lydelse

5§=

Den som av grov oaktsamhet förö­var gärning som avses i 1 eller 4 § dötns lill böter eller fängelse i högst två år. I ringa fall skall dock inte dömas lill ansvar.

Första stycket gäller även när nå­gon, genom au lämna oriktig uppgift i tulldeklaration eller genom annal vilseledande i samband med tullbe­handling av gods eller prövning som avses i 4 § 4 av grov oaktsamhet föranleder fara för alt tull, annan skall eller avgift undandras slalen eller för att gods införs eller utförs i strid mot förbud.

Prop. 1986/87:166

8a§

Ansvar enligi 1-5 §§ för gärning, som medfört att tull, annan skall eller avgift inle har påförts eller har påförts med för lågt belopp, inträder inle för den som frivilligt vidtar åtgärd som leder till atl tull, annan skatt eller avgifl kan påföras med rätt belopp. Detsamma gäller i fråga om ansvar enligt 6 § för olovlig befattning med smuggelgods, för vilkel tull, annan skau eller avgifl inle har påförts eller har påförts medför lågt belopp.

Ansvar enligt 5 § för gärning som medfört fara som där avses inträder inle för den som frivilligt undanröjer faran.

19 § Förekommer mot någon, som anträffas vid gräns- eller kusiort eller ankommer till plals, där förbindelse med ullandet äger rum, anledning all han har på sig gods, som enligi denna lag är underkaslat beslag, må för eftersökande av sådani gods lulltjänslemän förelaga kroppsvisitalion och ytlig kroppsbesiktning å honom. Om vederbörande chef för tull-, kust- eller gränsbevakning finner skärpning av lullkonlrollen å personirafiken till eller från  utlandet med viss lägenhet eller för viss tidrymd å någon  plats

' Senaste lydelse 1973:672. 'Senaste lydelse 1985:10,

210

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1986/87:166

oundgängligen nödvändig, mä efter bevakningschefens förordnande kropps­visitalion verkslällas ä envar, som med lägenheten eller under tidrymden till platsen ankommer från eller från platsen avreser lill ullandel. Sådant förordnande skall ofördröjligen underställas generaltullstyrelsens prövning men går likväl genast i verkställighet.

För atl motverka bron som avses i denna lag får tulltjänstemän även i andra fall än som avses i första styc­ket undersöka handresgods, såsom resväskor och portföljer, saml hand­väskor och liknande som medförs av resande vid inresa till eller utresa från riket. Tulltjänsteman som utövar lo­kal eller regional bevakningsledning beslutar om omfattningen av konl­rollen.

Kroppsvisitalion, som är av mera väsentlig omfallning, och yllig korppsbesiklning skall verkslällas inomhus i avskilt rum eller i lämpligl utrymme i fartyg saml, om under­sökningsman eller den undersökle begär det och del kan ske ulan större omgång, i vittnens närvaro. Kropps­visitalion och yllig kroppsbesiklning av kvinnor får inte verkslällas eller bevittnas av annan än kvinna, läkare eller legitimerad sjuksköterska.

Kroppsvisitalion, som är av mera väsentlig omfallning, och ytlig kroppsbesiktning skall verkslällas inomhus i avskilt rum eller i lämpligt utrymme i fartyg saml, om under­sökningsman eller den undersökte begär det och del kan ske utan slörre omgång, i vittnens närvaro. Kropps­visitalion och yllig kroppsbesiklning av kvinnor får inle verkställas eller bevittnas av annan än kvinna,läkare eller legifimerad sjuksköterska. Det­ta gäller dock inte en sådan kroppsvi­sitalion som avses i andra stycket.

Förande av protokoll och uifärdande av bevis om förelagen kroppsvisita­lion eller ytlig kroppsbesiktning erfordras ej med mindre den undersökte begär det eller föremål, som påträffas, tages i beslag.

Bestämmelser om rön för lullmyndig­het all undersöka handresgods samt handväskor och liknande som med­förs av resande finns även i lullagen (1987:000).

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs.

211

Prop. 1986/87:166

4 Förslag till

Lag om tullfrihet m.m.

Härigenom föreskrivs följande

Inledande bestämmelser

1

§ 1 denna lag finns bestämmelser om vissa lullar, lullfrihei, lullnedsäUning och återbetalning av tull. Bestämmelserna gäller utan hinder av vad som föreskrivs i tulltaxelagen (1987:000).

2

§ Bestämmelser om förfarandet vid förtullning av varor, om betalning av lull och om hur beslut om tull överklagas finns i lullagen (1987:000) och i föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen.

Särskild tull

3 § Om del finns särskilda skäl, fär regeringen meddela föreskrifter om atl

en vara vid förtullningen skall beläggas med särskild tull.

Föreskrift enligt forsla slyckel skall underställas riksdagens prövning inom en månad från del all föreskriften meddelas eller, om riksmöle inle pågår, från början av närmast följande riksmöle. Om inle underställning sker eller riksdagen inte godkänner föreskriften inom två månader från det att underställning skedde, upphör föreskriften atl gälla.

Om del inle längre föreligger förhållanden som avses i första stycket, skall regeringen upphäva föreskrifterna.

Antidumpnings- och utjämningstull

4 § Regeringen får meddela föreskrifter om att en vara vid förtullningen

skall beläggas med antidumpnings- eller uljämningslull för att motverka atl

dumpning eller subventionering i utlandet skadar svenskt näringsliv. Sådana

föreskrifter fär meddelas även för atl motverka atl dumpning eller subventio­

nering skadar näringslivel i ett annal land.

Regeringen får meddela föreskrifier om provisorisk anlidumpnings- eller uljämningslull när dumpnings- eller subventionsundersökning pågår. Om en sådan undersökning visar atl del inle finns förutsättning att införa antidump­nings- eller uljämningslull skall regeringen upphäva föreskrifierna. Tull som har tagils ut på grund av föreskrifierna skall då betalas tillbaka utan dröjsmål.

Tullfrihet eller tullnedsättning med anledning av frihandelsavtal m.m.

5 § Regeringen får meddela föreskrifter om lullfrihet eller tullnedsällning

1.    med anledning av överenskommelser som Sverige har ingått eller

anslutit sig fill,

2, för varor från utvecklingsländerna.

*

3.

för varor från Färöarna,

Prop. 1986/87:166

4.

för margarin, som inle är flytande, ur tulllaxenummer 15.17 tulliaxela­gen (1987:000) från länder som är anslutna lill konvenlionen angående upprättande av Europeiska frihandelssammanslutningen.

Tullfrihet m.m. för vissa personer och varor

Främmande staters representanler m. fl.

6 § Tullfrihel gäller för varor som förlullas för en främmande stats beskick­

ning eller ett konsulat, en beskicknings- eller konsulatsmedlem eller dennes

familj enligt lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall eller

med slöd av den lagen meddelade föreskrifier.

Tullfrihel gäller också för varor som förlullas för en internationell organisation eller en person som är knulen lill en sådan organisation, om organisationen eller personen är upptagen i lagen om immunitet och privilegier i vissa fall eller i föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen och berättigad fill tullfrihet enligt stadga eller avtal som gäller i förhållande till Sverige.

Tullfrihet för varor med viss användning

7 § Tullfrihet gäller för

1.   mindre maskiner eller apparater eller andra föremål som förtullas för en

inresande yrkesutövare eller studerande eller för dennes räkning och som

skall användas i hans yrke eller studier av honom eller under hans personliga

överinseende under tillfälligt uppehåll i landel, om inle varornas mängd eller

beskaffenhet ger anledning att tillämpa endast lemporär tullfrihel enligt

17 §,

2.    fodermedel som kommer in tillsammans med djur och moisvarar

djurens behov under transporten lill bestämmelseorten,

3.

varor, som har tillhört etl förolyckat fartyg eller ett luftfartyg och som inte är lasl, saml sjöfynd som polismyndighet lämnar ut lill bärgare enligt lagen (1918:163) med vissa bestämmelser om sjöfynd ulan alt bärgningen kungörs,

4.

likkistor med lik, urnor med aska av lik samt från utlandet skänkta kransar och blommor till en avliden persons minnesgärd,

5.

varuprover, mönster och modeller, som har endasl obetydligt handels­värde eller som med hänsyn till material eller utförande uppenbariigen är avsedda atl endast visa en varas beskaffenhet eller användning eller senast vid förtullningen görs oanvändbara som handelsvara,

6.

blanketter lill passersedlar, godslistor och liknande handlingar som skall användas vid in- eller ulförsel av varor eller vid internationell trafik och blanketter, register, böcker och broschyrer samt andra handlingar som skall användas i samband med konferenser, kongresser eller liknande arrange­mang av internationell karaktär,

7.

markutrustning och undervisningsmateriel som skall användas vid eller i

samband med civil luftfart och som är specialkonstruerade för all användas

214

som luflfartsutrustning samt delar och tillbehörtill sådan materiel, när     Prop. 1986/87:166

varorna förtullas för en flygskola, ett lufttrafikföretäg; en luftfartsmyndighet

eller en annan förvaltning för allmän flygplats, samt

8. varor för provning av flygsäkerhetsmateriel, när de förtullas för en

luftfartsmyndighet.

8 § Tullfrihet gäller för

1.

ämnen som huvudsakligen används som läkemedel eller för beredning av tullfria farmaceutiska produkter, hänföriiga till 30 kap. tulltaxelagen (1987:000),

2.

varor som skall användas uteslutande som material för tillverkning av tullfria farmaceutiska produkter, hänförliga fill 30 kap. i tulltaxelagen, eller av ämnen som avses i 1,

3.

varor som skall användas uteslutande som vulkningsaccelalorer eller antioxidanter för gummiinduslrin eller som tillsats till mineraloljor för atl motverka knackning, oxidation, korrosion eller hartsbildning, för att reglera viskositeten eller för att användas för annat liknande ändamål,

4.

garn, bind- och segelgarn, lågvirke, linor och liknande material som skall användas uteslutande för tillverkning av fisknät,

5.

delar till stridsvagnar eller andra pansrade stridsfordon saml till vapen och ammunifion för militärt bruk.

Regeringen får meddela föreskrifter om de villkor som skall gälla för tullfrihet enligt första stycket.

9 § Delar och tillbehör saml material av plast, gummi, textilvara eller glas,

vilka skall användas för billillverkning, får införas mol tull som moisvarar

fyra femtedelar av tullen på bilar införda under samma omständigheter.

Detla gäller inte däck och andra varor, som i och för sig klassificeras enligt

tulltaxenummer 40.11, 40.12 eller 40.13 tulltaxelagen (1987:000).

Regeringen får meddela föreskrifter om de villkor som skall gälla för tullnedsättning enligt första stycket.

10

§ Regeringen fär meddela föreskrifter om de villkor för tullfrihel eller tullnedsättning som skall gälla om varor förlullas för all användas för visst ändamål och sådan användning enligt lulltaxelagen (1987:000) medför lägre tull än som annars skulle ha utgått.

11

§ Regeringen får meddela föreskrifter om skyldighet för den som fått tullfrihel eller lullnedsätlning för en vara, enligt 6-9 §§ eller i fall som avses i 10 § all till en tullmyndighet anmäla om varan inte används för sådant ändamål som förulsalls för tullfriheten eller tullnedsättningen och att betala tull för varan.

Tullfrihet för varor som inte tillverkas i Sverige

12 § Regeringen får meddela föreskrifter om tullfrihel för varuslag som inte

eller endast i ringa omfattning tillverkas inom landet. Föreskrifierna får

meddelas för högsl två år i sänder.

215

Regeringen får för särskilt fall besluta om tullfrihet för varor som inte eller      Prop. 1986/87:166 endasl i ringa omfattning tillverkas inom landet.

Särskild lultjrihet

13       § Regeringen får meddela föreskrifter om tullfrihet för

1.   förnödenheter och proviant som medförts eller tas ombord på transport­

medel i utrikes trafik, om varorna är avsedda för transportmedel eller för

besättning eller passagerare,

2.    varor som införs av en resande eller den som utför arbete på

transportmedel, under förutsättning att varorna inte införs i handelssyfte

eller för yrkesmässig förbrukning,

3.

varor som införs av en person, vilken flyttar in till landet eller återvänder hit efter längre lids vistelse i utlandet, om varorna inte införs i handelssyfte,

4.

varorna som införs med anledning av arv eller testamente eller som gåva eller som lån utan vederlag och varor som köpts för medel skänkta från ullandel,

5.

filmer och irycksaker om varor eller ijänster som erbjuds frän utlandet,

6.

varor för turistpropaganda,

7.

varor som skall användas vid räddnings- eller bärgningsföretag eller humanitär hjälpaktion,

8.

varor för undervisningsändamål eller för vetenskapligt eller kulturellt ändamål,

9.

varor som skall användas vid utställning eller mässa eller vid liknande evenemang som ordnas för att främja försäljning av utländska varor,

10.

välfärdsmateriel för sjöfolk,

11.

magnetband och andra media med registererade dala.

Tullfrihet för varor som införs i gränslrafik

14       § Regeringen fär meddela föreskrifter om tullfrihet för varor som införs i

viss gränslrafik.

Tullfrihel för varor som ålerinförs

15       § Regeringen får meddela föreskrifier om lullfrihet eller tullnedsällning

för varor som

1.

är svenska eller har förtullais i Sverige och som ålerinförs ulan att ha bearbetats i utlandet,

2.

är svenska eller har förlullals i Sverige och som ålerinförs efter reparation eller annan bearbetning i utlandet,

3.

har tillverkats helt eller delvis av material, är svenskl eller som har förlullals i Sverige,

4.

har tillverkals med utnyttjande av svenskt konstruktionsarbete eller annan liknande svensk prestation,

5.

har reparerals och som införs i ulbyte mol svenska eller i Sverige

förtullade varor av samma slag vilka utförts eller skall utföras från Sverige,

216

6. införs som ersättning för delar eller fillbehör till varor som förtullats i     Prop. 1986/87:166 Sverige och som inle släml överens med vad som får anses avlalal.

Tullfrihet för emballage

16        § Regeringen får meddela föreskrifter om lullfrihei för emballage.

Bestämmelser om klassificering av emballage finns i lulltaxelagen

(1987:000).

Tullfrihet under viss tid (Temporär tullfrihet)

17        § Regeringen fär meddela föreskrifter om lemporär lullfrihet för

1.

varor som införs för atl repareras, bearbetas, kompletteras eller emballeras eller för att användas som material vid reparalion, bearbetning, komplettering eller emballering av exportvaror,

2.

specialverktyg och specialinstrument som införs för atl användas vid tillverkning av en viss exportvara, varor som införs för alt användas vid avprovning av en exporlvara och varor som tillfälligt införs för att avbildas eller kopieras,

3.

utrustning som införts tillfälligt för inresandes yrkesutövning, studier eller för jämförligt ändamål,

4.

utrustning som införs för cirkus, tivoli eller liknande förelag som uppehåller sig tillfälligt i landel,

5.

varor som införs för lillfälligl bruk vid teaterföreställning, konsert eller liknande föreställning eller vid kongress, officiell fesllighei, idroilstävling eller liknande arrangemang av internationell karaktär,

6.

varor som införs för utställning eller mässa,

7.

varor som införs för all användas som varuprov, mönster eller modeller,

8.

varor som införs för all avprovas,

9.

enstaka föremål som införs för påseende samt urvalssändningar av varor,

10.

djur som införs för avelsändamål eller för veterinärmedicinsk behand­ling,

11.   containrar, maskiner och andra anordningar som utgör hjälpmedel för

Iransporl, lastning, lossning eller annan godshantering, delar och tillbehör

till sådana varor saml andra transportmedel, i de fall de inle hänförs till

punkterna 1-9, som införs för att användas endast lillfälligl i landet och delar,

lillbehör eller material som införs för sig för atl användas för reparalion,

underhåll eller utrustning av sådana iransporlmedel.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en tullmyndighet får i enskilda fall besluta om lemporär tullfrihet även i andra fall än som sägs i första styckel om del finns särskilda skäl.

m

Återbetalning av tull (Tullrestitution)

Prop. 1986/87:166

Industri-, varvs- och fiygreslitution

18        § Regeringen får meddela föreskrifter om atl restitution av lull kan

medges för varor som förlullals för den som har tillstånd till tullrestitution om

denne

1.   använt varorna för tillverkning, reparation, bearbetning, komplettering

eller emballering av exportvara och utfört denna ur landel eller, i fråga om

delar och tillbehör lill sådan exportvara, återutförl varorna i oförändrat skick

(industrirestitution),

2.

använt varorna för byggnad, ombyggnad, reparafion, inredning, ulruslning eller sjösättning av fartyg, skeppsdocka, dockpori, ponton, mudderverk, borr- eller bostadsplattform eller liknande anordning för verksamhet lill havs eller av produktionsanläggning för egentlig varvsverk­samhel (varvsrestilulion), eller

3.

använt varorna för byggnad, ombyggnad, reparation, inredning eller utrustning av luftfartyg eller rymdfartyg eller av delar eller tillbehör fill sådani fartyg (flygreslitution).

Med tillverkning enligt första stycket 1 jämställs annan produktion av exportvara.

Regeringen får också meddela föreskrifter om att restitution enligt första stycket kan medges för varor som ålerutförts efter reparafion, bearbetning, komplettering eller emballering och för varor som inte får avsedd använd­ning.

En tullmyndighel kan i enskilda fall besluta om resfitulion enligt första slyckel för varor som förtullats för annan innehavare av restilufionstillstånd än den som använt varorna eller utfört exportvaran.

Handelsrestitution

19        § Regeringen får meddela föreskrifter om atl resfitufion av tull kan

medges för varor som förtullats för den som har tillstånd till tullrestitution om

denne återutförl varorna i oförändrat skick till annan i utlandet än

producenten eller leverantören eller ombud för någon av dem (handelsres-

litufion).

En tullmyndighet kan i enskilda fall medge handelsrestitution för varor som förtullats för annan innehavare av reslitutionstillstånd än den som har utfört exportvaran.

Restitution enligt 18 och 19 §§för andra varor

20  Regeringen får meddela föreskrifter om att restitution enligt 18 och

19 §§ kan medges även om andra varor har använts eller ålerutförts än dem

för vilka restitution begärs eller om det inte kan visas atl de använda eller

utförda varorna har förtullats.

218

Särskild restitution och reducerad restitution      ,.',,,.

Prop. 1986/87:166

21        § Regeringen får meddela föreskrifter om all restitution av tull kan

medges för varor som ålerutförts utan alt ha använts eller efter all ha använts

bara i samband med provning eller under förhållanden som kan jämställas

med provning eller som kunnal medföra lemporär lullfrihet (särskild

restitution).

Regeringen får meddela föreskrifier om att särskild restitution kan medges även om varorna har använts på annal säll än som anges i första slyckel.

22        § Regeringen får meddela föreskrifter om att restitution av tull kan

medges med avdrag som beräknas med hänsyn till den tid varorna har funnits

i landet om varorna har ålerutförts men 21 § första styckel inle är tillämpligt

(reducerad reslilulion).

Tillstånd till tullrestitution

23        § Tillstånd lill tullresfilution som avses i 18 och 19 §§ kan medges den som

driver rörelse. Tillstånd till varvsrestilution kan medges även den som äger

fartyg. Tillstånd till flygrestituiion kan medges även den som äger luftfartyg

eller rymdfartyg eller ulan att driva rörelse fillverkar sådani fartyg. Tillstånd

till handelsrestitulion kan medges även den som utan atl driva rörelse lagrar

och distribuerar varor. Regeringen får meddela föreskrifter om övriga villkor

för tillstånd.

Särskild restitution eller reducerad restitution får medges endast den för vars räkning varorna utförs.

Betalningsuppskov

24        § Generallullslyrelsen kan medge all den som har lillstånd lill tullrestitu­

tion inte behöver betala tull för varan innan frågan om restitution har

prövats.

Tullbefrielse i stället för tullrestilulion

25        § Om tull inte har belalats men förulsällningar finns för tullrestitution,

kan en tullmyndighel som prövar ansökan om restitution medge lullbefrielse

i stället för restitution.

Regeringen får meddela föreskrifter om atl en tullmyndighel i stället för restitution får medge tullbefrielse för varor som förlullas för alt användas för ändamål som medför rätl till tullrestitution enligt 18 § första stycket.

Betalning av tull i vissa fall

26        § Regeringen får meddela föreskrifier om att tull skall betalas för sådana

varor för vilka tullfrihet har medgetts enligt 25 § andra stycket men som inte

kommit att användas för ändamål som medför rätt lill tullrestitution.

Regeringen får också meddela föreskrifter om alt tull skall betalas för

-,,q

varor, om varvsrestilution eller flygrestituiion har medgelts för varorna eller      Prop. 1986/87:166 om lullbefrielse har medgells i stället för sådan reslilulion och dessa därefter har förts från farlyg, ponion, mudderverk, borr- eller bosladsplallform, luftfartyg eller rymdfartyg, eller har överlåtits eller tagits i anspråk för ändamål som inte medför räll lill sådan restitution.

Beräkning uv tullrestitution m.m.

27 § Regeringen eller, efler regeringens bemyndigande, generaltullstyrel­sen, får meddela föreskrifier om atl induslri-, varvs-, flyg- och handelsrestitu­lion får beräknas enligt schablon.

Regeringen får meddela föreskrifier om den lid inom vilken förulsällning­ar för restitution skall vara uppfylld och om del lägsta belopp med vilket restitution får medges.

A tgärder som vid tullrestilulion jämställs med ulförsel

28        § Med utförsel jämställs

1.

vid tullrestilulion i allmänhet, alt varorna läggs upp i frihamn eller, i den mån regeringen föreskriver del, läggs upp på lullager,

2.

vid induslri- och handelsreslilulion, au varorna levereras lill någon som medgetts tullbefrielse enligt 25 § andra styckel, all varorna las ombord som provianl eller förnödenheisarliklar på farlyg eller luftfartyg i utrikes trafik eller las in i exportbulik eller, såvill avser personbil och molorcykel, all fordonel införs i exporlvagnsförteckning,

3.    vid särskild och reducerad reslilulion, alt varorna förslörs under

konlroll av en myndighel eller någon annan som en lullmyndighel god­

känner,

4.   vid särskild reslilulion, i den mån regeringen föreskriver del, att varorna

levereras lill någon som har rätt till tullfrihet enligt 6 §.

Restitution för varor som har förts lill frihamn, lagts upp på tullager eller införts i exportvagnsförteckning.

Betalning av lull och tullrestitution belräffande vissa varor

29        § Regeringen får meddela föreskrifier om betalning av tull och om

reslilulion beträffande sådana varor som har lagls upp i frihamn, lagts upp på

lullager eller införts i exportvagnsförteckning om varorna förs från friham­

nen, las ul från lullagrel ulan samband med ulförsel eller efler all ha införts i

exporlvagnsförleckningen förlullas ulan föregående utförsel.

Tullnedsättning på grund av skada

30        § Tull som skall beräknas efter annan grund än värde får nedsättas för en

vara som är skadad på annal säll än genom förskämning när den anmäls lill

förtullning. eller, om varan las om hand med slöd av tillstånd enligt 9 § första

Slyckel lullagen (1987:000), när den anmäls fill hemlagning. Nedsäliningen

skall molsvara den minskning av varans värde som skadan har medfört.

av varan i oskadat skick och i skadat skick beräknas enligt 4 § andra styckel     Prop. 1986/87:166 tulltaxelagen (1987:000).

Tullbefrielse m.m. på grund av synnerliga skäl

31 § Om det finns synnerliga skäl får regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, generaltullstyrelsen för särskilt fall besluta om lullbefrielse, tullnedsättning eller återbetalning helt eller delvis av tull.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs

221

Underbilaga 1.4     Prop. 1986/87:166

Lagrådet

Utdrag ur prolokoll vid sammanträde 1987-05-05

Närvarande: f.d. juslitierådet[REDACTED_EFTERNAMN], juslitierådet Erik[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrå­det Dahlman.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987 har regeringen på hemställan av sialsrådel[REDACTED_EFTERNAMN] beslulal inhämia lagrådels yttrande över förslag lill

1.

tullag,

2.

lag om frihei från skatl eller avgift vid införsel,

3.

lag om ändring i lagen (1960:418) om slraff för varusmuggling,

4.

lag om tullfrihet m. m.

Förslagen har inför lagrådel föredragits av hovrättsassessorerna Lars[REDACTED_EFTERNAMN] och Ingrid Larén[REDACTED_EFTERNAMN]. Biträde har i vissa avseenden lämnats av t.f. byråchefen Göran Gusle, generaltullslyrelsen.

Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

Förslaget till tullag

1 §

Enligt denna paragraf skall den föreslagna lagen gälla lull och annan skatt som las ut vid införsel av varor och tullverkets övervakning av införsel och utförsel av varor. Begreppet "varor" är - såsom antyds i specialmotiveringen till 3 § - avsett att omfatta också transportmedel med vilka personer eller varor befordras. Delta förhållande är enligt lagrådets mening av sådan betydelse, att del bör framgå av en uttrycklig bestämmelse i lagen. Bestämmelsen synes lämpligen kunna placeras som elt andra slycke i förevarande paragraf och ges följande lydelse: "Med varor förslås i denna lag även transportmedel med vilka personer eller varor befordras."

Godtas lagrådels förslag bör transportmedlen inte nämnas särskilt i 4 och 45 §§. I 3 §, 66 § första stycket och 69 § första stycket bör däremot i klarhetens intresse även transportmedel nämnas.

4§

Tullagstiftningen innefattar ell omfattande och invecklat regelsystem. Del är därför av värde all, såsom skell i förevarande paragraf, innebörden av vissa grundläggande begrepp inledningsvis bestäms i tullagen.

Lagrådet föreslår belräffande ordningsföljden mellan de gjorda besiäm-ningarna all "lullområdel", som anger del geografiska lillämpningsområdei för lagsliftningen, sätts först i stället för sist i uppräkningen. Utöver vad som rnedtagils i förslaget torde vidare begreppet "förtullning" vara av sådan betydelse all del bör las med bland definitionerna i 4 §. Del bör lämpligen få sin plats mellan "lullmyndighet" och "lullklarering". Förlullning synes

kunna preciseras som en "tullmyndighets åtgärder för aft fillåia fri förfogan-      Prop. 1986/87:166 derätl över varor vid införsel".

Under hänvisning till vad lagrådet anfört vid 1 § förordas att orden "eller ett transportmedel" utgår i definitionen av tullklarering.

Om lagrådels förslag följs, skulle 4 § kunna ges följande lydelse:

"4§

1 denna lag förstås med

tullmyndighet: Sveriges landområde och sjöterritorium samt luftrummet däröver,

tullmyndighet: generallullslyrelsen och underställda myndigheter enligt fastställd dislriktsorganisalion för lullverkel,

förlullning: tullmyndighets åtgärder för all tillåla fri förfoganderätt över varor vid införsel,

lullklarering: tullmyndighets åtgärder för förtullning, för behandling som avses i 7 § första stycket eller för utförsel av varor,

hemlagning: atl la hand om och i övrigt förfoga över varor med stöd av tillstånd enligt 8 § första slyckel."

5-9 

§§

Dessa paragrafer har i lagrådsremissen följande lydelse:

5 § Varor som införs till tullområdet skall förfullas.

Innan en vara har förtullais får inle någon förfoga över den, om inte annat följer av denna lag eller med stöd av lagen meddelade föreskrifier.

6

§ Vid förtullning lar tullmyndigheten ul tull och annan skall för varan. I samband med förtullningen kontrollerar tullmyndigheten att varan får införas.

7

§ Utan att förtullas får varor som införts fill tullområdet

1.

sändas genom tullområdet eller mellan orter inom delta enligt de föreskrifier som regeringen meddelar,

2.

förvaras på tullupplag eller tullager eller i frihamn eller exportbulik enligt 46-52 §§,

3.

las hem enligt 9 §,

4.

innehas med lemporär tullfrihet enligt föreskrifier som meddelas med Slöd av 8 § lagen (1987:000) om lullfrihet m.m.,

5.

återutföras, eller

6.

överlåtas lill staten eller förslöras enligt 109 §.

Regeringen får föreskriva alt tull- och skattefria varor inte behöver anmälas lill förlullning, om del kan ske ulan risk för aU föreskrifter som gäller för införseln eftersatts.

8

§ Regeringen föreskriver på vilka platser varor får anmälas lill förtullning eller annan tullklarering.

9

§ Tullmyndighel får, enligt de föreskrifier som meddelas av regeringen, bevilja tillstånd åt den som bedriver importverksamhet atl la hand om och i övrigl förfoga över varor även om de inle har förlullals.

Den som betalar tull och annan skatt enligt 26 § får förfoga över varor även

om tull och annan skatl inte har betalats för varorna.

.

Om det är nödvändigt för lullmyndighelernas konlroll, får regeringen      Prop, 1986/87:166 föreskriva om begränsningar i rälten all la hem varor.

Det finns särskilda föreskrifter om begränsningar i övrigt i rälten atl ta hand om varor enligt första stycket och att förfoga över varor som tagits om hand.

Varor som införs lill tullområdet skall i någon form bli föremål för tullbehandling. De kontrollåtgärder och åtgärder av annat slag som därvid kommer i fråga torde vara innefattade i det i 4 § definierade begreppet lullklarering. Föreskriften i 5 § första styckel all införda varor skall "förtullas" bör med hänsyn härtill lämpligen ändras till att de skall ""tullklareras".

Föreskriften atl införda varor skall tullklareras hör nära ihop med stadgandet i 8 § i förslagel om var tullklarering kan ske. Bestämmelserna i fråga bör därför sammanföras. Det kan lämpligen ske på så sätt att det nämnda stadgandet flyttas till 5 § för att där bilda ett andra stycke.

Lagrådel har under 4 § föreslagit alt bland bestämningarna i paragrafen tas med även en definition av begreppet förtullning. Om så sker, bör vad som i förslagel intagils i 6 § innehållsmässigt anpassas härtill och förslagsvis ges följande lydelse: "Vid förtullning kontrollerar tullmyndigheten all varan får införas och fasisläller lull och annan skall för den." Sladgandel bör med den ändrade utformningen också föras till 5 § som ett tredje stycke i denna.

Beslämmelsen i 5 § andra styckel i förslaget, som avser förulsällningarna för att någon skall få förfoga över en vara, syftar bl. a. på vad som föreskrivs i 7 §. Den bör därför lämpligen utgå ur 5 § och i slällei bli 6 § med följande någol ändrade lydelse: "Om inle annal följer av denna lag eller föreskrifier som har meddelals med stöd av lagen, får inle någon förfoga över en vara. som skall införas, utan att den har förlullals."

Förslagels 9 § innehåller i förslå, iredje och fjärde styckena regler beträffande s. k. hemtagningstillslånd och i andra stycket en bestämmelse om rätt för den som medgetts att betala tull och annan skatt enligt särskild tullräkning atl förfoga över varor. Beslämmelsen i andra stycket avser ett särskilt förhållande som bör regleras i eU frislående stadgande. Della kan lämpligen åstadkommas på så säll all reglerna om hemlagningslillslånd får ulgöra ny 8 § och beslämmelsen om rätt all förfoga över varor behålls såsom 9 §. Del lillslånd alt la hand om och i övrigl förfoga över varor som kan beviljas den som bedriver importverksamhet bör vidare i den föreslagna 8 § ges beteckningen "hemtagningsiillstånd".

Den ovannämnda uppdelningen av 9 § i förslagel för med sig all i 7 § 3 hänvisningen fill 9 § skall ändras fill au avse 8 §.

Med de föreslagna ändringarna kan 5, 6, 8 och 9 §§ ges följande lydelse:

"5§

Varor som införs lill lullområdel skall tullklareras.

Regeringen föreskriver på vilka platser varor får anmälas lill förlullning eller annan tullklarering.

Vid förtullning kontrollerar tullmyndigheten all varan får införas och fastställer tull och annan skall för den.

224

6§

   .

Prop. 1986/87:166

Om inle annal följer av denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, får inte någon förfoga över en vara, som skall införas, ulan alt den har förlullals.

8§

Tullmyndighel får, enligt föreskrifier som meddelas av regeringen, bevilja den som bedriver importverksamhet lillslånd all ta hand om och i övrigl förfoga över varor även om de inle har förlullals (hemlagningslillslånd).

Om del är nödvändigt för tullmyndigheternas kontroll, får regeringen föreskriva begränsningar i rälten all la hem varor.

Del finns särskilda föreskrifier om andra begränsningar i rätten att ta hand om varor enligt första styckel och all förfoga över varor som lagils om hand.

9

§

Den som belalar tull och annan skatl enligt 26 § får förfoga över varor även

om tull och annan skatl inte har betalats för varorna."

18        §

Paragrafen innehåller bestämmelse atl en anmälan till förtullning av en vara inte får återkallas, om lulltaxeringsbeslul meddelats. Om det finns särskilda skäl, skall dock generaltullstyrelsen fä medge undantag från denna bestäm­melse.

Den föreslagna lydelsen av paragrafen innebär alt, om ålerkallelse sker efter lulllaxeringsbeslulel och generaltullstyrelsen lämnar sill medgivande lill återkallelsen, lulllaxeringsbeslulel likväl kvarstår. För att upphäva detta beslut måste omiulliaxering ske enligi de i 19 § givna reglerna. Della förefaller att vara en onödig administrativ omgång. Generaltullslyrelsens medgivande till ålerkallelse bör kunna ges den verkan, att lulllaxeringsbeslu­lel upphävs. Lagrådet föreslår, all 18 § ges följande lydelse:

"18 §

En anmälan till förtullning av en vara får inle återkallas sedan lulllaxerings-beslut meddelats. Om det finns särskilda skäl, får generaltullstyrelsen medge att äterkallelse sker senare med verkan att tulltaxeringsbesiutet upphävs."

19        §

Paragrafen behandlar omprövning av lulllaxeringsbeslul (omtulltaxering).

Den nya förvaltningslagen (1986:223) föreskriver i 27 § en skyldighet för en myndighel all i vissa siluationer själv ändra elt oriktigt beslut som myndighelen har meddelat som första instans. Skyldighelen gäller även om beslutet överklagas lill högre instans. I motiven (prop. 1985/86:80 s. 77) uttalas atl del är önskvärt alt det i praxis sker en utveckling mot ökad användning av omprövning hos beslutsmyndigheten, utöver den omprövning som skall göras enligt förvallningslagens regler.

225

Enligi lagrådels mening bör omtulltaxeringsinsliluiel ges en utformning som ansluter del till förvallningslagens regler om omprövning. Samtidigt bör - i linje med vad som föreslås i lagrådsremissen - skyldigheten atl ompröva lulltaxeringsbeslul vara mera omfattande än den som följer av förvaltningsla­gen. I sakligt hänseende synes böra gälla i huvudsak vad som föreslås i remissen med de modifikationer som framgår av vad som sägs i det följande.

15 Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 166

En tullmyndighel bör normalt vara skyldig alt på begäran inom överklä- Prop 1986/87" 166 gandeiiden av den tullskyldige ompröva etl lulltaxeringsbeslul. En molsva­rande skyldighet bör gälla också vad beträffar rättelse på myndighetens eget initiativ, när myndighelen finner all ell lulltaxeringsbeslul är felakligl och felet inle är att anse som ringa. En förutsättning för sådan omtulltaxering bör vara atl frågan om rättelse tagils upp inom överklagandeliden. All så skell bör framgå av akten i ärendet. Enligt 17 § förvaltningslagen bör den lullskyldige normalt underrättas och beredas tillfälle atl yltra sig i saken innan rältelsefrågan avgörs.

Etl överklagande från den lullskyldiges sida av elt tulliaxeringsbeslut bör föranleda omprövning, om överklagandet ger anledning lill antagande all beslutet är felaktigt. När ell tulltaxeringsbeslut har överklagats bör en lullmyndighel inle vara skyldig all ompröva besluiei, om handlingarna i ärendet med anledning av överklagandet har överlämnats till en högre instans.

Lagrådel föreslår med hänvisning till det anförda alt paragrafen ges följande lydelse:

"19 §

Tullmyndigheten skall ompröva lulltaxeringsbeslul (omtulltaxering), om

den lullskyldige begär det innan liden för överklagande av beslutet har gått

ut.

Finner tullmyndigheten att etl lulllaxeringsbeslul är felaktigt, skall myndigheten på eget initiativ besluta om rättelse genom omtulltaxering, såvida inle felet är att anse som ringa. Fråga om sådan omprövning får inte tas upp sedan tiden för överklagande av beslutet har gåtl ul.

Skyldighelen enligt första och andra styckena atl ompröva lulllaxerings­beslul gäller inle, om beslut överklagats och tullmyndigheten har överlämnat handlingarna i ärendet till en högre instans."

26 

§

Paragrafen behandlar möjligheten för generaltullslyrelsen alt medge impor­tör och lullombud all belala tull och annan skatt enligt särskild tullräkning. Medgivandel innebär all den belalningsskyldige beviljas kredil. All medgi­vandet har denna innebörd bör tydligare än som är fallet med den föreslagna lydelsen framgå av första styckel. Importör som avses i första slyckel synes också allmänl betecknas såsom kreditimportör. Beteckningen bör lämpligen införas i lagtexten.

Enligt 18 § tredje slyckel i den nuvarande tullagen kan generaltullstyrelsen medge alt tullombud får belala lull och skalt för varor enligt särskild tullräkning, om ombudet har åtagit sig betalningsansvaret. Medgivandet medför enligt samma lags 3 § andra stycket rätt för ombudel all förfoga över varorna utan hinder av att avgift inte har erlagts för dem.

Även enligt det remitterade förslaget skall särskild lullräkning kunna ulslällas på ombud som godkänls av generallullslyrelsen. Delta skall enligt 26 § tredje slyckel i förslagel kunna ske, om ombudels uppdrag omfattar befogenhet alt fullgöra den belalningsskyldighel som åvilar den lullskyldige.

Avsiklen synes även med den föreslagna beslämmelsen vara aft möjlighe-

ten för tullombud att betala tull och skatl enligt särskild tullräkning skall ha

2?6

till förulsättning atl ombudel har betalningsskyldighet gentemot tullverket. Prop. 1986/87:166 Denna förutsäuning uppfylls dock inle genom del i 26 § iredje slyckel i förslagel uppställda villkoret beträffande ombudets befogenhet. Om avsik­ten är atl sådan betalningsskyldighel skall föreligga för atl ombud skall kunna medges all belala lull och annan skalt mol särskild lullräkning, måsle följaklligen beslämmelsen i fråga utformas på ett annat sätt. Det ligger därvid närmast lill hands all välja eU sladgande molsvarande det som finns i den nuvarande lagen, exempelvis aft betalning mot särskild tullräkning kan medges, "om ombudet gentemot tullverket åtagit sig att fullgöra den betalningsskyldighel som åvilar den tullskyldige". Bestämmelsen avser, liksom stadgandet i första stycket, spörsmålet om vem som kan medges atl betala mol särskild lullräkning. Den bör därför komma som ell andra stycke i paragrafen.

Om de av lagrådet föreslagna ändringarna godtas, skulle paragrafen förslagsvis kunna ges följande lydelse:

"26 

§

Generaltullslyrelsen får medge undanlag från 25 § för den som bedriver importverksamhet eller annan som imporlerar varor i slörre omfallning. Sådan importör (kreditimportör) får betala tull och annan skatt enligt särskild lullräkning.

Särskild tullräkning får även utställas pä sådani ombud som avses i 13 § andra slyckel, om ombudet gentemot lullverkel åtagit sig att fullgöra den betalningsskyldighet som åvilar den tullskyldige.

Särskild lullräkning får utfärdas gemensamt för flera lulllaxeringsbeslul. Räkningen skall belalas inom 15 dagar från den dag då den utfärdades. Generallullstyrelsen får i enskilda fall bestämma att räkningen skall betalas tidigare, om det finns särskilda skäl.

Om ett ombud har mottagit medel av tullskyldiga för betalning av lullräkningar, skall ombudel hälla dessa medel skildra från andra tillgångar."

37 §

Stadgandet är avsett att vara ett komplement till beslämmelsen i 26 § tredje slyckel i förslagel enligt vilken etl lullombud under den förulsättning som anges i beslämmelsen kan medges rätt all belala tull och annan skall, som åvilar den tullskyldige, mot särskild tullräkning. Stadgandet synes ha som grund att, under den nämnda förutsättningen, ombudet blir belalningsskyl-digt i förhållande till tullverket och att vad som gäller om statens fordran på tull och skall hos den tullskyldige även gäller för motsvarande fordran hos tullombudet. Vad som i sistnämnda hänseende närmast är av intresse är tullverkets möjlighet atl göra gällande förmånsrätt för fordringen.

Såsom lagrådet anfört i anslutning lill bestämmelsen i 26 § Iredje styckel

medför en tillämpning av den beslämmelsen inte att betalningsskyldighel

uppkommer för tullombudet i förhållande till lullverkel. Lagrådet har därför

under 26 § föreslagit atl den motsvarande bestämmelse som finns i den

nuvarande tullagen i sak bibehålls. Den innebär att särskild lullräkning kan

utställas på den som är tullombud, om han gentemot tullverket åtar sig

betalningsansvar för den lull och skall som åvilar den lullskyldige. Den

betalningsskyldighet som tullverket därmed kan göra gällande mot ombudet

grundar sig på del nämnda åtagandel fill skillnad från del molsvarande krav

~

som kan riktas mol den lullskyldige, som är en följd av dennes skyldighet Prop. 1986/87:166 enligt tullagen atl betala tull och annan skatt. Enligt rättsfallel NJA 1986 s. 764 är en fordran för lullverkel hos ett tullombud, vilken har sin grund i etl åtagande som nu sagls, inte förenad med förmåsrätl enligt 11 § förmånsrätts-lagen (1970:979) och lagen (1971:1072) om förmånsberätligade skalleford­ringar m. m.

Med hänsyn till del anförda saknas grund för att behålla stadgandet i 37 § i förslaget såvitt gäller förmånsrätt. Lagrådet föreslår därför, all ordet "förmånsrätt" får ulgå ur paragrafen.

40 §

De medel som inflyler vid en lullauktion skall enligt första stycket tas i anspråk för alt täcka tullverkels koslnader och för betalning av tull och annan skatt för varan samt ränla. Om ett överskott uppkommer skall detla enligt andra slyckel tillställas ägaren av varan, om hans adress är känd, annan som visal särskild rätt till denna eller i sista hand den tullskyldige.

När del gäller frågan hur tullmyndigheten skall förfara med elt överskott efter en auktion synes böra beaklas, atl del enligi lagsliftningen förulsalls alt del som regel finns någon som är lullskyldig för en vara. Den tullskyldige är då också vanligen den som i förhållande lill tullverket kan göra anspråk på atl få förfoga över varan. Del ligger därmed närmasl lill hands att ange den tullskyldige försl bland dem som kan komma i fråga för alt få tillgång lill överskottet. I den mån någon annan kan göra anspråk på överskottet på grund av atl han varit ägare till varan eller haft särskild rätt lill denna bör krävas alt han kan visa det berättigade i sitt anspråk.

Med beaktande av del anförda skulle det andra styckel förslagsvis kunna ges följande lydelse: "Uppkommer överskott, skall beloppet tillställas den tullskyldige eller, om annan visar att han var ägare till varan, denne. Om någon visar atl han hade särskild rätt lill varan, skall dock häremoi svarande del av beloppei tillställas honom."

45 §

Under hänvisning fill vad lagrådel anfört vid 1 § förordas att förevarande

paragraf ges följande lydelse:

"45 §

En tullskyldig eller annan, som enligt denna lag eller bestämmelser som meddelats med slöd av lagen är skyldig alt göra anmälan eller lämna uppgift om en vara, skall för slalisfiskl ändamål lämna de uppgifter om varan som regeringen föreskriver."

46-51 §§

Dessa paragrafer har i lagrådsremissen följande lydelse.

228

Tullupplag m.m.

Prop. 1986/87:166

46        S

För förvaring av oförtullade varor inrättas tullupplag, tullager och frihamn. Regeringen föreskriver vilka former av tullager som får inrättas.

Tullmyndighet får ta hand om en oförtullad vara för tillfällig förvaring om 

dei behövs för tullkontrollen. Tullmyndigheten får lägga upp varan pä tullupplag eller i frihamn. I sådani fall lillämpas 48 § iredje styckel.

47        

§

Tillstånd all inrätta tullupplag och tullager meddelas av tullmyndighet. Regeringen får föreskriva att tullupplag och tullager kan inrättas av lullverkel och får meddela särskilda föreskrifter om verksamheten vid sådana lullupplag och tullager.

Regeringen får föreskriva den längsta tid under vilken oförtullade varor får förvaras på tullupplag och lullager.

Om förvaringstiden för en vara, som inle får införas, har gått ul utan atl varan angetts till förtullning eller blivit föremål för behandling enligt 7 § första styckel får varan ulan atl förlullas säljas för ulförsel genom tullmyndig­hets försorg med tillämpning av bestämmelserna i 38-40 §§.

48        

§

En fraktförare är skyldig atl lägga upp en vara som införs lill lullområdel på tullupplag. Om ingen fraktförare åtagit sig aft befordra varan, skall den som befordrat varan lägga upp den på tullupplag. Vad som sagts nu gäller inte om varan, så snart befordringen upphör, förtullas eller tullklareras på annal sätt.

När en vara befordras på ett fordon som kommer till tullområdet med farlyg, åvilar skyldighelen atl lägga upp varan pä tullupplag den som svarar för vägtransporten när fordonels förare medföljer fartyget, i annal fall åvilar skyldighelen redaren.

Om en fraktförare eller den som annars befordrat en vara åsidosätter sin skyldighet enligt första slyckel läggs varan upp på lullupplag eller i frihamn genom lullverkels försorg. Den som åsidosatt skyldighelen skall ersätta tullverket dess kostnader för varans uppläggning och förvaring. Tullmyndig­heten kan bestämma atl varan inle får tas ul från upplaget eller frihamnen, förrän kostnaderna ersatts eller säkerhet ställts för dem.

49        §

Innehavaren av etl lullupplag är skyldig alt ta emot oförtullade varor om del kan ske utan avsevärd olägenhet.

50        

§

Frågor om lillslånd att inrätta frihamn prövas av regeringen.

I frihamn får oförtullade varor förvaras utan tidsbegränsning.

I den ulslräckning regeringen föreskriver får i frihamn bedrivas industriell verksamhet och detaljhandel.

51        §

På flygplats och där annars är särskilt föreskrivet får efler lillslånd av regeringen inrättas butik för försäljning av oförtullade eller annars obeskai-tade varor till flygpassagerare som avreser till utlandet (expoributik).

I del avsnitt, vari paragraferna ingår, behandlas de former i vilka förvaring av

oförtullade varor kan förekomma. Detla bör enligt lagrådels mening få

komma till tydligt uttryck redan i avsnittets rubrik på så sätl alt de viktigaste

229

förvaringsformerna omnämns i denna. Rubriken skulle i så fall kunna ges      Prop. 1986/87:166 följande lydelse: "Tullupplag, tullager, frihamn m.m."

När det gäller de särskilda beslämmelserna återfinns regler rörande likartade förhållanden, exempelvis tillståndsgivning, på olika ställen i avsnittet. Om sådana regler i stället fördes samman, skulle avsnittet vinna i överskådlighet. Del skulle också bli fallet om upplysning om förekommande förvaringsformer gavs inledningsvis i avsnittet. Enligt lagrådets mening skulle del därför medföra en förbättring om uppgifterna om förvaringsfor­mer, reglerna om tillståndsgivning och övriga bestämmelser kunde var för sig sammanföras och tas i nu angiven ordning i avsnittet. Detla förutsätter all innehållet i paragraferna fördelas mellan dessa på ell delvis annal säll än enligi förslagel.

Med en omredigering av beslämmelserna i enlighet med del anförda och med vissa redaktionella jusleringar skulle avsniltel vad gäller de nu behandlade paragraferna förslagsvis kunna ges följande utformning.

(Hänvisningarna inom parentes avser motsvarande textsiälle i det remitte­rade förslagel.)

"Tullupplag, tullager, frihamn m. m.

46 §

För förvaring av oförtullade varor under kortare tid får inrättas tullupplag samt för annan förvaring av oförtullade varor tullager och frihamn. Regeringen föreskriver vilka former av tullager som får inrättas. (46 § 1 st.) För försäljning av oförtullade eller obeskattade varor till flygpassagerare som avreser till utlandet får inrättas butik på flygplats (exportbufik). Om det finns särskilda skäl, får expoributik inrättas även på annan plats. (51 §)

47 

§

Regeringen får föreskriva att tullupplag och tullager kan inrättas av tullverket. Regeringen fär meddela föreskrifter om verksamheten vid sådana tullupplag och lullager. (47 § 1 st. andra meningen)

Tillstånd för annan än tullverket atl inrätta tullupplag eller tullager meddelas av tullmyndighel. (47 § 1 st. första meningen)

Tillstånd alt inrätta frihamn eller exportbulik meddelas av regeringen. (50 § 1 st. och 51 §).

48 §

Tullmyndighet får ta hand om en oförtullad vara för lillfällig förvaring, om del behövs för lullkontrollen. Varan får läggas upp på tullupplag eller i frihamn. I sådani fall tillämpas 50 § iredje styckel. (46 § 2 st.)

Innehavaren av elt lullupplag eller en frihamn är skyldig alt la emol oförtullade varor, om det kan ske utan avsevärd olägenhet. (49 §)

49 §

Regeringen får föreskriva den längsta tid under vilken oförtullade varor får förvaras på tullupplag och lullager. (47 § 2 st.)

Om förvaringstiden för en vara, som inle får införas, har gått ut utan atl varan har anmälts till förlullning eller blivii föremål för behandling enligt 7 § första stycket, får varan utan all förlullas säljas för utförsel genom tullmyndighels försorg med tillämpning av beslämmelserna i 38-40 §§. (47 § 

3 SI.)

230

50                                                                   §

             Prop. 1986/87:166

En fraktförare är skyldig alt lägga upp en vara som införs till tullområdet pä

tullupplag eller i frihamn. Om ingen fraklförare åtagit sig atl befordra varan, skall den som befordral varan lägga upp den på tullupplag eller i frihamn. Vad som sagts nu gäller inte, om varan tullklareras på annat sätt.

Befordras en vara på etl fordon som kommer lill fullområdet med fartyg, åvilar skyldighelen att lägga upp varan på lullupplag eller i frihamn den som svarar för vägtransporten, om fordonets förare medföljer farlygel. 1 annat fall åvilar skyldigheten redaren.

Om en fraktförare eller den som annars befordrat en vara åsidosätter sin skyldighet enligt första eller andra stycket, läggs varan upp på tullupplag eller i frihamn genom tullverkets försorg. Den som åsidosatt skyldigheten skall ersälla tullverket dess koslnader för varans uppläggning och förvaring. Tullmyndigheien kan bestämma alt varan inle får las ut från upplaget eller frihamnen, förrän kostnaderna ersatts eller säkerhet ställts för dem. (48 §)

51        §

I frihamn får oförtullade varor förvaras utan tidsbegränsning. (50 § 2 st.) I frihamn får bedrivas industriell verksamhet och detaljhandel i den utsträckning regeringen föreskriver. (50 § 3 st.)"

53 §

Enligt sekretesslagen (1980:100) gäller en omfattande sekretess för tulltjäns­teman inom tullverkels verksamhetsområde. Bl. a. gäller sekretess enligt 9 kap. 1-3 §§ (skatte- och lullsekrelessen). Paragraferna finns med i uppräk­ningen i 16 kap. 1 § sekretesslagen. Tystnadsplikt enligt bestämmelserna om skatte- och lullsekreless har därigenom företräde framför principen om meddelarfrihet. Meddelarfrihel råder därför inte om sådana förhållanden som omfattas av denna lystnadsplikt.

I betydande utsträckning har uppdragils ål enskilda företag, vars anställda inle omfattas av sekretesslagens bestämmelser, alt vidta åtgärder som ingår i lullförfarandet. Inle sällan innefattar dessa åtgärder även myndighetsutöv­ning. Som anges i lagrådsremissen får som en följd härav innehavare av tullupplag och deras anställda i stor utsträckning tillgång till uppgifter om andras ekonomiska och personliga förhållanden. Enligt remissen gäller detta i viss ulslräckning även molsvarande personalkategorier i lullager och frihamnar. Någon bestämmelse i lag om tystnadsplikt för dessa personer finns inle för närvarande.

Mol den angivna bakgrunden föreslås i paragrafen införande av en tystnadsplikt för enskild som i verksamhet vid tullupplag, tullager eller frihamn lar befattning med lulldeklaralioner och andra handlingar som lämnas för lullklarering. Enhgt den föreslagna lydelsen av paragrafen skall gälla etl förbud alt "obehörigen röja eller utnyttja vad han erfaril om någon enskilds ekonomiska och personliga förhållanden".

Enligt lagrådels mening bör det föreslagna förbudet preciseras till all avse vad den enskilde erfaril i verksamhelen.

1 remissen berörs inte frågan om den föreslagna lystnadspliklens ställning i förhållande lill principen om meddelarfrihel. Om lyslnadsplikten inle medlas i uppräkningen i 16 kap. 1 § sekrelesslagen, kommer meddelarfrihel all råda, också om förhållanden beträffande vilka tullljänstemän har en

tystnadsplikt som genombryter meddelarfriheten. Frågan huruvida en sådan       Prop. 1986/87:166 ordning bör råda får anses falla utanför lagrådets prövning.

Lagrådet föreslår med hänvisning lill det anförda att paragrafen får följande lydelse:

"53 §

Den som i verksamhet vid tullupplag, tullager eller frihamn tar befattning med tulldeklarationer och andra handlingar som lämnas för tullklarering, fär inle obehörigen röja eller utnyttja vad han i verksamheten erfaril om någon enskilds ekonomiska och personliga förhållanden. I det allmännas verksam­het tillämpas i slället bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100)."

63        §

Enligt första stycket 1 i denna paragraf fär tullmyndighel - för kontroll av alt anmälnings- och uppgiftsskyldighet enligt lagen eller enligt föreskrifier som meddelats med stöd av den fullgjorts riktigt och fullständigt - undersöka bl. a. "lådor och andra utrymmen" där varor kan förvaras vid införsel lill eller utförsel från tullområdet. Vid föredragningen inför lagrådet har upplysts att det citerade uttrycket avses omfatta även paket, brev och andra slag av försändelser. Enligt uppgift förekommer också fortlöpande rutinmässig kontroll, närmast av siickprovskaraklär, från lullverkels sida såvitt avser postpaket och andra postförsändelser.

Den nu nämnda kontrollen är tydligen av sådan art, att den kan göra intrång i räuigheler som ålnjuier grundlagsskydd enligt 2 kap. 6 § regerings­formen. För all sådana räuigheler skall få begränsas har vissa förulsättningar uppslällis i 12 § samma kapitel. Lagrådel vill inte göra gällande, all rimliga kontrollåtgärder av nu ifrågavarande slag slår i slrid med dessa förutsättning­ar. Redan del allmänna intresset av att i möjligaste mån förhindra, att exempelvis narkolika smugglas in i landel, torde motivera en viss kontroll­verksamhet även när det gäller paket och andra försändelser. Del är emellertid här fräga om kontrollbefogenheter av så långtgående art, att de bör ges elt klarare stöd i tullagen än den föreslagna lagtexten innebär. Såvitt avser brev och andra förtroliga meddelanden hör enligt lagrådets mening övervägas atl lagfästa de begränsningar i kontrollbefogenheierna som skyddet av brevhemligheten påkallar.

En sådan mera specificerad reglering som lagrådet åsyftar kan knappast ske utan närmare utredning. I avbidan härpå torde den föreslagna utform­ningen av förevarande paragraf få godtas som elt provisorium.

64        §

Denna paragraf har ulformais som normgivningsbemyndigande för regering­en i fråga om vissa förbud, åligganden och inskränkningar för varu- och personirafiken, som behövs för atl möjliggöra tullverkets övervakning och kontroll av införsel och ulförsel av varor. Enligi 115 § föreslås regeringen få delegera de ifrågavarande normgivningsbefogenhelerna lill generallullsly­relsen.

De skyldigheler som 64 § tar sikte på innebär i vissa lägen ingrepp i den

grundlagsskyddade rörelsefriheten (se 2 kap. 8 § andra meningen regerings-

formen). Begränsningar i denna får inte göras annat än genom lag. 1      Prop. 1986/87:166 författningar av lägre konstitutionell valör kan emellertid meddelas närmare föreskrifter i anslulning till de genom lag ålagda begränsningarna. Sådana föreskrifter får dock inle innebära någon yllerligare begränsning.

Enligi 2 kap. 12 § andra styckel regeringsformen fåren rättighelsbegräns­ning aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlelt den. Stadgandet bör enligt lagrådets mening föranleda en uttrycklig föreskrift atl de med förevarande paragraf avsedda skyldigheter­na, i den mån de kan påverka rörelsefriheten, endasl får åläggas, om del behövs för atl möjliggöra lullverkels övervakning av införsel eller utförsel av varor, och atl ett åläggande inte får gå utöver vad som fordras för della syfte.

Med hänvisning lill del anförda föreslår lagrådet att paragrafen får följande lydelse:

"64 

§

Förare eller befälhavare på iransporlmedel som slår under lullkontroll är skyldig all använda anvisad väg eller led, atl medföra passhandling för transportmedlet och dess last och atl stanna på tullmyndighels anmaning.

Förbud får meddelas förare eller befälhavare som sägs i första stycket aft göra uppehåll under resa inom tullområdet, att ulan tullmyndighets medgi­vande ankomma eller avgå med transportmedlet samt att beträda eller lämna och lossa eller lasta transportmedlet.

Förare och befälhavare på transportmedel som inte står under lullkontroll och även annan person är skyldig att stanna på tullmyndighels anmaning. Sådan anmaning får ges, när det finns anledning anta att anmälningsskyldig­het föreligger för honom enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.

Anvisning, anmaning och förbud som avses i denna paragraf får meddelas endasl om det behövs för alt möjliggöra lullverkels övervakning av införsel eller ulförsel och får inle gå utöver vad som är nödvändigt för detta ändamål.

Regeringen får meddela närmare föreskrifter i fråga om de skyldigheter som avses i denna paragraf."

65        §

Paragrafen anknyter fill 64 § och bör med hänsyn fill den av lagrådet föreslagna omformuleringen av denna förslagsvis få följande lydelse;

"65 §

En förare eller befälhavare på ett Iransportmedel eller annan, som enligt 64 § är skyldig au stanna, skall på tulltjänstemans begäran lämna de uppgifter och förete de handlingar som behövs för konlrollen."

66 

§

Om den av lagrådet föreslagna omredigeringen av 46-51 §§ godtas, skall hänvisningen i andra stycket till 46 § ändras till atl avse 48 § första stycket,

68 §

Paragrafen behandlar tullmyndighets rätl all i vissa fall preja och inbringa fartyg. Enligt första styckel i del remiilerade förslagel får lullmyndighel preja  farlyg inom  lullområdel.  Enligt andra styckel får tullmyndighet

233

16 Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 166

inbringa elt fartyg lill plats inom lullområdel, om fartyget under resa mellan      Prop. 1986/87:166

orter inom lullområdel avviker från kursen och lämnar lullområdel ulan att

nöd eller annat tvingande skäl föreligger. Befogenheten avser normalt inte

ell utländskt fartyg och får som regel inte utövas inom en främmande stats

vattenområde.

De rättigheter som föreslås tillagda lullmyndighel genom paragrafen är vittgående och av djupt ingripande natur. De kan uppenbarligen innebära begränsningar i den grundlagsskyddade rörelsefriheten. Med hänsyn härtill och med beaktande av föreskriften i 2 kap. 12 § andra slyckel regeringsfor­men, all sådan begränsning aldrig får gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn lill del ändamål som har föranlett den, bör enligt lagrådets mening i paragrafen närmare anges när lullmyndighel får fillgripa sådan åtgärd som avses med paragrafen. För utövande av prejningsrälten bör fordras, alt åtgärden behövs för atl möjliggöra lullverkels övervakning av införsel eller utförsel av varor. Inbringningsrällen bör normalt endasl få utnyttjas, om befälhavaren inte efterkommer en anmaning au återvända lill tullområdet.

Med hänsyn lill det anförda föreslår lagrådel alt paragrafen får följande lydelse:

"68 §

Tullmyndighel får preja fartyg inom tullområdet, om det behövs för atl

möjliggöra lullverkels övervakning av införsel eller utförsel av varor.

Om elt fartyg under resa mellan orter inom tullområdet avviker från kursen och lämnar tullområdet utan att nöd eller annat tvingande skäl föreligger, får tullmyndighel, om befälhavaren inte efterkommer en anma­ning att återvända till tullområdet, inbringa farlygel till en plats inom detta. Kan anmaning inte ges eller finns särskild anledning anta att en anmaning skulle förhindra eller avsevärt försvåra ell inbringande av fartyget, får det inbringas utan föregående anmaning.

Inbringande enligt andra stycket får inle ske av etl utländskt farlyg eller inom en främmande stats vattenområde, om det inte medges enligt avtal med den främmande staten."

69 §

Andra stycket i paragrafen avser de förpliktelser i fråga om arbetsbiträde m.m. vid tullmyndighels kontroll enligt 63 § som åligger uppgifislämnare eller annan för vars räkning vara införs eller uiförs. Åsidosätts sådan skyldighet skall den försumlige enligt vad som stadgas i stycket ersälla staten dess kostnad för ifrågavarande åtgärd. Vidare sägs all beslämmelserna i 35 § om indrivning av tull och annan skalt som förfallit lill betalning skall tillämpas även på sådan ersällning.

Enligt lagrådets mening bör av lagtexten framgå att skyldigheten att ersätta staten för ifrågavarande kostnader åläggs genom beslut av tullmyn­dighel. Vissa redaktionella ändringar i övrigl bör också göras i stycket.

Förslagsvis kan andra stycket ges följande lydelse: "Den vars uppgifter skall kontrolleras eller för vars räkning varan införs eller uiförs skall svara för den iransporl av varan som behövs samt för uppackning och återinpackning. Han skall även fillhandahålla arbetsbiträde vid provtagning och vägning. Den som åsidosäUer dessa skyldigheler skall enligi beslut av tullmyndighet

ersäua slalen dess kostnad för ifrågavarande åtgärder. Vad som sägs i .35 §     Prop. 1986/87:166 om lull och annan skatt skall gälla även sådan ersättning. Tullmyndighet får medge befrielse helt eller delvis från ersättningsskyldigheten."

73        

§

Paragrafen är i lagrådsremissen utformad som normgivningsbemyndiganden för regeringen i fråga om polisens (andra slyckel) samt järnvägsföretags och postverkets (förslå slyckel) medverkan i kontrollverksamheten enligt den föreslagna lagen.

Lagrådet förordar all polisens medverkan regleras i paragrafens förslå slycke. I lagtexten bör uttryckligen föreskrivas alt polisen är skyldig all medverka i konlrollverksamhelen enligt lagen. Som föresläs i remissen bör vid sådan medverkan polismyndighet och polisman ha de befogenheter som enligt 63-70 §§ tillkommer tullmyndighet och tulltjänsteman.

Andra styckel bör avse järnvägsförelags och postverkets medverkan i kontrollverksamheten enligt lagen i fräga om varor som befordras på järnväg eller med post. Också härvidlag bör skyldigheten att medverka i konlroll­verksamhelen framgå av lagtexten. Vid föredragningen inför lagrådet har upplysts att det inte är avsett att 63-70 §§ skall gälla i fråga om medverkan av järnvägsförelag eller postverket. Lagrådet förordar, atl delta förhållande uttryckligen anges i lagtexten.

I ett nytt tredje stycke bör föreskrivas att regeringen får meddela närmare föreskrifter om medverkan som avses i första och andra styckena.

Med hänvisning till det anförda föreslår lagrådet atl paragrafen får följande lydelse:

"73 §

Polisen är skyldig all medverka i kontrollverksamheten enligt denna lag. Vad som sägs i 63-70 §§ om tullmyndighet och tulltjänsteman gäller vid sädan medverkan också polismyndighet och polisman.

Även järnvägsförelag och postverket är skyldiga atl medverka i kontroll­verksamheten enligt denna lag i fråga om varor som befordras pä järnväg eller med post. I fråga om sådan medverkan gäller inle 63-70 §§.

Regeringen fär meddela närmare föreskrifier om medverkan som avses i första och andra slyckena."

74        

§

Genom den föreslagna paragrafen bibehålls nuvarande regler om skyldighet för transportföretag, som befordrar resande från utlandet, att utan kostnad för staten ställa vissa lokaler och anordningar till lullverkels förfogande.

Lagrådet har övervägt om bestämmelserna i 2 kap. 18 § regeringsformen om "expropriation eller annat sådant förfogande" ulgör hinder för paragra­fen i dess föreslagna lydelse. Med hänsyn till det nära samband som föreligger mellan skyldigheten enligt paragrafen och transporiförelagets egen verksam­hel och dess därav följande allmänna skyldigheler i övrigl enligt tullagens bestämmelser om lullkonlroll synes paragrafen emellertid inle avse någol sådant förfogande som omfattas av 2 kap. 18 §. Någol grundlagshinder synes därför inte föreligga mot den föreslagna paragrafen.

Skyldigheten enligt paragrafen överensstämmer med vad som enligt 67 §

235

lullsladgan sedan 1974 åvilar sådana transporlförelag som avses i paragrafen. Prop. 1986/87:166 Avsiklen är enligt motiveringen att bibehålla nuvarande ordning. En mångårig praxis föreligger om skyldighetens omfattning. Paragrafens avfatt­ning ansluter nära till den nu gällande föreskriften i lullsladgan. Lagrådet utgår från, atl tillämpningen av paragrafen inte kommer all gå utöver hittills tillämpad praxis. Mot denna bakgrund finner lagrådet inte anledning att ur de synpunkter som lagrådel har atl beakta rikta anmärkning mot de föreslagna beslämmelserna.

80 §

I fråga om varor som inkommer till tullområdet i postförsändelser är enligt första meningen i denna paragraf adressaten tullskyldig, om varorna inle anmäls lill förtullning av någon annan. Vad som föreskrivs i 19-23 §§ om omtulltaxering och efterlulllaxering gäller enligt paragrafens andra mening även sådan lullskyldig, även om uppgiflen inle har lämnls av honom ulan funnits i handling som medföljt försändelsen.

För alt reglerna i 19-23 §§ om omtulltaxering och eflerlulltaxering skall gälla för adressaten bör krävas, att försändelsen med varan kommit honom tillhanda. Lagrådel föreslår därför, alt andra meningen i förevarande lagrum - med anpassning jämväl lill avfatlningen av 20 § - ges följande lydelse: "Har försändelsen kommil adressaten tillhanda, skall vad som föreskrivs i 19-23 §§ om omtulltaxering och eflertulllaxering gälla honom, även om han inle lämnal oriklig uppgift eller underlåtit att lämna uppgift till ledning för lulltaxeringen."

94        och 95 §§

Enligt 94 § skall den som uppsåtligen eller av oaktsamhel gör sig skyldig till gärning som anges i paragrafen dömas för tullförseelse. I ringa fall skall dock enligt föreskrift i 95 § första meningen inle dömas lill ansvar. Föreskriflen i

95        § hör närmast samman med siraffstadgandet 194 §. Den bör därför utgå ur

95 § och las in i 94 §, förslagsvis som elt andra stycke med följande lydelse: "I

ringa fall skall inle dömas lill ansvar."

Den föreslagna utformningen av 46-51 §§ föranleder att i 94 § 2 hänvisningen till 48 § skall ändras lill atl avse 50 §.

98 §

I del remitterade förslagel anges i paragrafens första stycke att det allmänna ombudel får föra lalan även lill den lullskyldiges förmån. Vid föredragningen inför lagrådel har upplysls aU ombudel bör ha rätt atl föra talan även fill förmån för annan än den som är tullskyldig, exempelvis den som ansökt om förhandsbesked. Mot bakgrund härav föreslår lagrådet, alt första styckets andra och tredje meningar ges följande lydelse: "Det allmänna ombudet får föra lalan även fill förmån för den lullskyldige eller annan enskild part. Ombudel har då samma behörighet som den enskilda parten."

236

99                                                                             §

Prop. 1986/87:166

Bestämmelserna i andra styckel avser överklagande av tulliaxeringsbeslut och vissa andra beslut av tullmyndighel som har sådant samband med tulltaxeringsbeslut att de bör överklagas enligt samma regler. Lagrådel förordar, att överklagandereglerna enligi det föreslagna slyckel får omfalla också beslut om ersällning enligt 69 § andra stycket eller 71 §. Om lagrådels förslag följs, skulle stycket kunna ges följande lydelse: "Om överklagandet avser slutlig fastställelse av tull, annan skall, ränla, reslavgift, tullfillägg, förseningsavgift eller ersättning enligt 69 § andra stycket eller 71 §, skall skrivelsen med överklagandet ha kommit in till den myndighel som meddelal beslutet inom elt år från den dag då beslutet meddelades eller, i fall då omtulltaxering skett, inom två månader från den dag då omtulllaxeringsbe­slutel meddelades, om liden för överklagande därigenom blir längre."

100      §

I förslå Slyckel anges i vilka fall beslut av generallullslyrelsen skall överklagas lill kammarrätten genom besvär. Lagrådel föreslår all punkten 10 får omfatta också ersällning som avses i 69 § andra styckel. Punkten kan i så fall ges följande lydelse: "10. ersättning som avses i 56 § andra stycket, 69 § andra stycket eller 71 §, eller".

103 och 104 §§

Paragraferna moisvarar 48 och 49 §§ i den nuvarande lullagen. Den förstnämnda paragrafen avslutas med en mening om att beslämmelserna i paragrafen lillämpas även för beslut i fråga om tulllillägg och förseningsav­gift. I 49 § andra stycket anges atl det under angivna förutsällningar ankommer på kammarrällen alt pröva, förutom lulltaxeringsfrågor, även frågor om tulltillägg eller förseningsavgifter. Enligt lagrådets mening bör molsvarande bestämmelser tas in i 103 respeklive 104 § i den nya lagen.

110 §

Enligt paragrafen får regeringen, med avvikelse från den föreslagna lagen i övrigt, meddela föreskrifter om hur varor skall anmälas till lullklarering och hur betalning av tull och annan skatt skall ske i vissa fall, när varor införs till tullområdet på järnväg, med post eller med luftfartyg.

Regeringsformen medger inte atl riksdagen bemyndigar regeringen alt meddela föreskrifter om annan skatl än tull som går utöver vad som kan betraktas som verkställighetsföreskrifter. Regeringens befogenhet att med­dela verkställighelsföreskrifier kräver inle något bemyndigande av riksdagen ulan grundas på 8 kap. 13 § regeringsformen. De föreskrifter om betalning av tull och annan skatt som åsyftas i förevarande paragraf torde vara av ren verkställighelskaraklär.

Mol denna bakgrund förordar lagrådel, att orden "och hur betalning av lull och annan skall skall ske" får utgå ur paragrafen.

237

115 §

Prop. 1986/87:166

Enligi paragrafen får regeringen bemyndiga generaltullslyrelsen all meddela

föreskrifter i ell antal ämnen som anges genom en uppräkning av de

paragrafer eller delar av paragrafer som avses. De förslag som lagrådel

framlagt i det föregående föranleder, om de godtas, vissa ändringar i

uppräkningen. Lagrådel föreslår atl nu förevarande paragraf får följande

lydelse:

"115 §

Regeringen får bemyndiga generaltullstyrelsen atl meddela föreskrifter i de ämnen som anges i 3 §, 5 § andra styckel, 7 § första styckel 1, 7 § andra stycket, 8 § första och andra slyckena, 10 § första slyckel, 13 § första stycket, 14 § andra stycket, 15 § iredje styckel, 16 § första styckel, 27, 44 och 45 §§, 47 § första styckel andra meningen, 49 § första stycket, 51 § andra stycket, 52 § andra styckel, 64 § femte styckel, 72 §, 73 § tredje slyckel och 110-113 §§."

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Enligt det remitterade förslagel skall regeringen bemyndigas all bestämma tidpunkten för lagens ikraftträdande och att meddela de övergångsbestäm­melser som kan komma all behövas.

Den föreslagna nya tullagen avser visserligen huvudsakligen föreskrifter om in- eller utförsel av varor och om tull och därmed normgivningsämnen som enligt 8 kap. 7 § första styckel 3 och 9 § regeringsformen är delegerings-bara. Lagen innehåller emellertid även bestämmelser som faller inom del obhgaloriska lagområdet. Dit hör t. ex. föreskrifter om annan skatt än tull och om begränsningar av den grundlagsskyddade rörelsefriheten. Med hänsyn härtill får ikraftträdande- och övergångsbestämmelser till lagen - om sädan bestämmelse inte är begränsad till enbart föreskrifter inom delege-ringsbart ämne - anses hänförliga lill del obligatoriska lagområdel. De skall därför följa de konsliiulionella regler som gäller för delta.

Med hänsyn till vad som anförts i lagrådsremissen om den nya lagstiftning­ens samband med ikraftträdandet av den internationella konventionen rörande systemet för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering och till rådande konstitutionella praxis (se lagrådels yttrande över förslag till lag om ändring i luftfartslagen, prop. 1985/86:119 s. 50) bör enligt lagrådets mening godtas, atl regeringen får bestämma tidpunkten för lagens ikraftträdande.

När det gäller det föreslagna bemyndigandet för regeringen au meddela de övergångsbestämmelser som kan komma alt behövas saknas uttryckligt stöd i regeringsformen. Bemyndigandel är enligt sin ordalydelse endasl begränsat av att del skall vara fråga om övergångsbestämmelser "som behövs'. 1 lagrådsremissen anges inte heller närmare vilka förhållanden som avses. Del föreslagna bemyndigandel går därmed utöver de bemyndiganden belräffan­de övergångsförhållanden inom del obligatoriska lagområdet som riksdagen i andra lagstiftningssammanhang har godtagit. Enligt lagrådets mening talar konsliiulionella skäl emot det föreslagna bemyndigandet. Vid den genom­gång som har skett i lagrådel under föredragningen av lagrådsremissen har

238

för övrigl framkommit, att några särskilda övergångsbestämmelser knappast     Prop. 1986/87:166 

är erforderiiga.

I samband med föredragningen har upplysls att nu gällande tullag och 

andra därmed sammanhängade lagar är avsedda att upphävas genom särskild 

av riksdagen antagen lag.

Med hänvisning fill del anförda förordar lagrådel au beslämmelsen, atl regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs, utgår ur förslaget lill tullag.

Förslaget till lag om frihet från skatt eller avgift vid införsel

Som framhålls i lagrådsremissen hör föreskrifterna om andra skatter vid införsel av varor än tullar lill det obligatoriska lagområdel. Riksdagen kan därför inle delegera lill regeringen atl meddela föreskrifier om sådana skatter. Genom bestämmelserna i 8 kap. 13 § första stycket 1 regeringsfor­men har regeringen emellertid en direkt på denna grundad befogenhet alt beslula om föreskrifier om verkställighet av lag. Enligt paragrafens andra stycke kan regeringen överlåta åt underordnad myndighet all meddela bestämmelser i ämnet. Nu nämnda befogenheter gäller också på skatteom­rådet.

Kompetensgrunden verkställighelsföreskrifier har sin största betydelse inom den del av riksdagens obligatoriska lagområde som avser offentligrätts­liga föreskrifier. Inte minsl gäller delta på skatteområdet. Rent fakfiskt torde regeringen och myndigheter under regeringen svara för större delen av den detaljinriklade normgivningen inom det obligatoriska offentligrättsliga lag­området. Den vidsträckta användningen av institutet verkställighelsföre­skrifier inom detta område har godtagits av riksdagen (se bl. a. KU 1980/81:25 s. 13 och 125-130).

Genom tullförfarandet fastställs och uppbärs inle bara tullar utan även en rad andra skatter och avgifter. Då föreskriftsrätten beträffande dessa skatter faller inom det obligatoriska lagområdet, måste reglerna om frihet från andra införselskalter än tullar finnas i lag. Delta är den konstitutionella bakgrun­den till den nu föreslagna lagen.

Som framhålls i lagrådsremissen borde reglerna om undantag från beskattning i princip egentligen inläs i de olika skallelagarna i slället för i en särskild lag. Beslämmelserna har emellertid tillämpning på etl stort antal skatter och avgifter. Administrativa och andra praktiska skäl talar starkt för aU föreskrifterna finns samlade i en och samma författning. Lagrådel har ingen erinran mot den föreslagna lagstiftningstekniken i delta hänseende.

Den sakliga grunden för den föreslagna lagen är att samma skäl som föranleder tullfrihet eller tullnedsättning vid införsel av varor för vissa särskilda syften eller annars under vissa särskilda omständigheler regelmäs­sigt även talar för frihet från eller nedsättning av andra skatter än tullar.

De olika konsfituiionella regelsystem som gäller för normgivning på

tullområdet, å ena sidan, och beträffande andra skaller än tullar, å andra

sidan, medför vissa komplikationer när det gäller bestämmelser av det slag

som föreslås i förevarande lag.

239

Fastställandet och uppbörden av skatter i samband med införsel av varor Prop 1986/87'166 sker genom lullförfarandet. Detla förfarande regleras av en omfattande normgivning på olika konstitutionella nivåer. De övriga i detta yttrande behandlade lagförslagen innehåller bl. a. en rad olika normgivningsbemyndi­ganden, som avser au möjliggöra ett bibehållande av denna ordning inom ramen för regeringsformens regler.

Den så atl säga accessoriska behandlingen av andra skatter än tullar i samband med införsel av varor kan konstitutionellt försvaras genom all de grundläggande föreskrifterna om skattskyldighet och skatleullag alltid finns i lag. De olika föreskrifter av lägre konstiiulionell valör som reglerar lullförfarandel får då, när del gäller uppbörden av andra skatter än tullar, betraktas som verksiälligheisföreskrifter till lagbestämmelserna om dessa skaller. Något hinder häremot möter inte, så länge föreskrifterna kan anses falla inom ramen för institutet verkställighetsföreskrifter.

Den väsentliga skiljelinjen mellan de båda olika skatteområdena kvarstår emellertid. Tullar får efter bemyndigande av riksdagen införas och efterges också av regeringen, medan grundläggande föreskrifier om andra skatter-också föreskrifter om skalteeftergift - endast får beslutas av riksdagen. Även med beaktande härav får del enligt lagrådels mening anses konsiilutionellt godtagbart atl som föreslås i lagen genom föreskrifter i denna - och alltså i lagform - generelll medge frihet från skatl eller annan skallelindring för de fall då vissa i lagen angivna slag av lullfrihet eller lullindring föreligger. Skattefriheten knyts däritenom närmasl till vissa fakiiska förhållanden. Att dessa fakiiska förhållanden fill stor del regleras av och är beroende av föreskrifter av lägre valör än lag bör enligt lagrådets mening inte hindra den föreslagna lagstiftningstekniken. En förutsättning härför måsle dock vara alt de grundläggande reglerna om skattefrihet elller liknande skatteförmån finns självständigt angivna i lagen. Den utfyllnad av lagens bestämmelser genom författningar av lägre valör än lag som sker vid tillämpningen kan då godtas genom att de utfyllande reglerna måste anses falla inom den konstitutionella ramen verkställighelsföreskrifier (jfr[REDACTED_EFTERNAMN], Normgivningsmakten en­ligt 1974 års regeringsform, s. 164 ff). Lagregler på skatteområdet med samma principiella uppbyggnad har också tidigare godlagits av riksdagen (se t.ex. 16 § lagen, 1978:69, om försäljningsskatt på motorfordon och 4 § 3 lagen, 1984:355, om skatl på vissa dryckesförpackningar).

Del senasl anförda bör enligi lagrådets mening leda lill atl 2 § i den föreslagna lagen - med bibehållande av sill sakliga innehåll - ges en delvis annan utformning än som föreslås i lagrådsremissen.

Lagrådel förordar, att de föreslagna 3 och 4 §§ i lagen, som båda knyter an till bestämmelserna i 1 §, intas direkl efter denna som 2 och 3 §§; 2 § bör då i stället intas som 4 §. Vidare bör den nya 3 § kompletteras med en föreskrift om skyldighet att till lullmyndighel anmäla om varan används på annat sätt än som förutsätts för tullfrihet eller tullnedsällning.

Belräffande ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna hänvisar lag­rådet till vad som anförts om motsvarande bestämmelser i förslaget till tullag.

Vissa närmasl redaktionella jämkningar i övrigt bör också göras.

Lagrådet föreslår med hänvisning till det anförda, atl lagens 1-4 §§ får

följande lydelse:

240

"1 §

Prop. 1986/87:166

Om förlullning av en vara sker under sådana omständigheter som för en

tullpliktig  vara  medför tullfrihel enligt 6§  eller 7 §   1-7 eller enligt

föreskrifter som har meddelals med stöd av 13 §, 14 §, 15 § 1 eller 16 § lagen

(1987:000) om tullfrihet m. m., skall inte heller för varan utgå annan skatt

eller avgift som skall erläggas vid införsel.

Frihet från annan skalt eller avgifl gäller dock inte för följande varor för vilka tullfrihet medgells enligt 13 § 8 lagen om tullfrihel m.m., nämligen varor som är avsedda för viss undervisningsanstalt eller vetenskaplig institution, om de är hänföriiga till 84, 85 eller 90 kap. tulltaxelagen (1987:000) och värda minst 2 000 kronor.

Bestämmelser om frihet från skalt som avses i lagen (1984:355) om skatl på vissa dryckesförpackningar finns i den lagen.

2§

I fall som avses i 15 § 1 lagen (1987:000) om tullfrihet m. m. medges frihet

från annan skatt än lull eller från avgifl endasl om

1.

för varan belalas skall eller avgifl som tullmyndighet medgeft befrielse från eller restituerat i samband med tidigare utförsel, och

2.

varan vid återinförseln förlullas för den person för vilken den utfördes.

3§

Har förutsättning för tullfrihel i fall som avses i 1 § första slyckel upphört skall, om annat inle är föreskrivel, den som medgetts skalle- eller avgiftsfri-beten ulan dröjsmål göra anmälan fill tullmyndigheten. Det åligger därefter tullmyndigheten atl ta ut den skatt och avgift som belöper på varan.

4§

Medges för en vara, enligt föreskrifier som har meddelals med slöd av lagen (1987:000) om tullfrihet m. m., industrirestitution, handelsrestitution, redu­cerad restitution eller särskild restitution av lull eller skulle någon sådan restitution ha medgetts om varan varil tullpliktig, skall även annan skatt och avgift som belalals lill tullmyndighet vid förtullning av varan belalas tillbaka, om återbäring av skatten eller avgiften inte kan medges i annan ordning. Om särskild restitution av lullen medges eller skulle ha medgetts om varan varit tullpliktig, får dock annan skatt och avgift betalas tillbaka endast om

1.

förutsällningar för temporär tullfrihet för varan uppenbarligen före­legal,

2.

varan inte får säljas på grund av föreskrift som har meddelats av hänsyn till allmän hälsovård, allmän säkerhet eller annal liknande intresse,

3.

varan inle stämmer överens med vad som får anses avlalal eller varan inle har avlämnats inom avtalad tid,

4.

varan uppenbarligen har beställts av misslag eller hinder av teknisk arl förelåg vid införseln mot atl använda varan för avsett ändamål,

5.

varan uppenbarligen av förbiseende har sänts till mottagaren och förtullats för dennes räkning,

6.

avgiften uppenbarligen har belalats av förbiseende, eller

7.

annars synnerliga skäl föreligger.

Vid tillämpningen av första slyckel skall bortses från sådan inskränkning beträffande räll lill lullrestilution som regeringen har föreskrivit med stöd av 5 § lagen (1987:000) om tullfrihel m.m."

Vidare förordar lagrådet all beslämmelsen, att regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs, utgår ur lagförslaget.

241

Förslaget till lag om ändring i lagen om straff för varusmuggling

Prop. 1986/87:166

Lagrådet förordar - under hänvisning till vad som anförts om motsvarande bestämmelse i förslagel lill lullag - alt beslämmelsen, alt regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs, utgår ur förevarande lagförslag. Något behov av särskilda övergångsregler torde för övrigt inte heller föreligga.

Förslaget till lag om tullfrihet m.m.

4§

Paragrafen innehåller bestämmelser som lill sitt innehåll är beroende av de åtaganden som följer med Sveriges anslutning lill allmänna tull- och handelsavtalet (General Agreement on Tariffs and Trade, GATT). Bestäm­melserna bör med hänsyn härtill utformas sä alt de nära överensstämmer med avtalet. Detla torde böra beaktas mer än som skett i förslaget. Paragrafen kan förslagsvis utformas på följande sätl:

"4 §

Är en vara föremål för dumpning eller subvenfion i utlandet och är dumpningen eller subvenfionen av sådan beskaffenhet att den skadar eller hotar alt skada svensk industri, får regeringen för atl motverka att skada uppkommer meddela föreskrifier om alt varan vid förtullning skall beläggas med anudumpnings- eller utjämningstull. Sådana föreskrifter får också meddelas för att motverka alt dumpning eller subventionering på motsvaran­de sätt skadar eller hotar att skada industri i ett annat land.

Finns grund för antagande att förutsättningar enligt första stycket förehg­ger för att pålägga en vara antidumpnings- eller utjämningstull, får regering­en, om det är nödvändigt för alt förhindra att skada uppkommer under det förhållandena utreds, meddela föreskrifter om provisorisk antidumpnings-eller utjämningstull. Visar utredningen att förutsättningar för att ta ut sådan lull inte föreligger eller att tull bör utgå med lägre belopp än som tagits ut, skall återbetalning ske utan dröjsmål."

7§

Enligt paragrafens första punkt skall tullfrihel gälla för mindre maskiner eller apparater eller andra föremål som förlullas för en inresande yrkesutövare eller studerande och som skall användas i hans yrke eller studier under tillfälligt uppehåll i landet. En ytterligare förutsättning för tullfrihet är att varornas mängd eller beskaffenhet inte ger anledning att tillämpa endast temporär lullfrihet enligt 17 §.

Bestämmelsen, som i huvudsak motsvarar 8 § 1 tullförordningen

(1973:979), torde ha utformats med den förutsättningen aft de införda

varorna skall återutföras efter användningen i Sverige. Enligt den föreslagna

bestämmelsen är det varornas mängd och beskaffenhet som utgör de kriterier

som tullmyndigheten skall la hänsyn lill vid bedömningen av risken för att

varorna inte förs ul. Nämnda kriterier torde emellertid i vissa fall inte kunna

bedömas ulan hänsynslagande också lill andra omsländigheter. En speciell

yrkesulrustning som är oundgängligen nödvändig för yrkesutövarens verk­

samhel torde visserligen som regel gå in under den föreslagna lydelsen. Även

242

i sådana fall kan del emellertid finnas omständigheter som gör alt del Prop. 1986/87:166 föreligger risk för alt utrustningen kommer all stanna i landel. Del kan vara förhållandel, om utrustningen trots alt den är speciell är eftertraktad inom ett yrkesområde. I sådana situationer synes endast lemporär lullfrihei böra medges. Enligi uppgift förekommer hänsynstaganden av nu angivet slag i nuvarande praxis. Paragrafen bör utformas så att den ger stöd för en sådan tillämpning. Lagrådel föreslår därför alt orden "om inte varornas mängd eller beskaffenhel ger anledning all lillämpa endast lemporär tullfrihel enligt 17 §" utbyts mol "om inle varornas mängd eller beskaffenhel och omsländig­helerna i övrigl ger anledning atl lillämpa endast temporär lullfrihet enligt

17        §".

18-20, 23 och 24 §§

Termen "tillstånd" i 18 och 23 §§ synes närmast avse en form av generellt medgivande för en importör, som uppfyller vissa villkor, all erhålla restitution för förlullade varor enligt ett särskilt förfarande. Alt "tillstånd" i paragraferna har denna särskilda betydelse och inte avser själva beslutet om restitution bör framgå lydligare än som är fallet enligt förslaget. En möjlig lösning skulle kunna vara atl låta förhållandel framgå av en fristående bestämmelse, som får inleda del aktuella avsnittet. Bestämmelsen bör då bilda ny 18 §, och tillståndet i fråga i denna ges beteckningen "restitutionsfill-siånd".

Förslagel beträffande 18 § för med sig atl vissa kompletterande ändringar bör ske i 19, 20, 23 och 24 §§.

Innehållet i 18 och 19 §§ har sakligt ell sådant samband aU del med fördel kan sammanföras för atl bilda ny 19 § med erforderlig anpassning fill den nya beslämmelsen i 18 §.

120 § bör med beaktande av vad som nu föreslagits hänvisningen lill 18 och 19 §§ ändras fill att avse 19 §.

Den föreslagna nya bestämmelsen i 18 § och den där införda beteckningen reslitutionstillstånd bör återspeglas i 23 § dels så att utformningen av den första meningen ändras och dels så atl beteckningen reslitutionstillstånd får slå igenom beträffande de i 19 § avhandlade reslitutionsformerna.

124 § bör, om ändringen beträffande 18 § godtas, "tillstånd till tullrestitu­tion" ändras till "reslitutionstillstånd". 125 § bör hänvisningen fill 18 § första stycket ändras till atl avse 19 § första styckel.

De ändringar som nu föreslagits torde också böra föranleda att ifrågava­rande paragrafer fördelas på olika rubriker på ell annal sätt än som skett i förslagel.

Med beaktande av vad sålunda anförts skulle den nu behandlade delen av förslagel kunna ges följande utformning:

"Industri-, varvs-, flyg- och handelsrestitution

18        §

Regeringen får meddela föreskrifter om atl under vissa villkor tillstånd kan meddelas till lullrestilution enligt särskilt förfarande (restilutionslillstånd).

243

19                                                                                                  §

Prop. 1986/87:166

Den som har restitutionstillsiånd kan medges restitution av tull för varor som

förlullals för hans räkning, om han

1.    använt varorna för tillverkning, reparation, bearbetning, komplettering

eller emballering av exportvara och ulförl denna ur landel eller, i fråga om

delar och tillbehör till sådan exportvara, återutförl varorna i oförändrat skick

(industrirestitution),

2.

använt varorna för byggnad, ombyggnad, reparation, inredning, utrust­ning eller sjösättning av fartyg, skeppsdocka, dockport, ponton, mudder­verk, borr- eller bostadsplattform eller liknande anordning för verksamhet lill havs eller av produktionsanläggning för egentlig varvsverksamhet (varvs­restilution),

3.

använt varorna för byggnad, ombyggnad, reparalion, inredning eller utrustning av luftfartyg eller rymdfarlyg eller av delar eller tillbehör till sådant farlyg (flygrestituiion), eller

4.

återutförl varorna i oförändrai skick lill annan i utlandet än producen­ten eller leverantören eller ombud för någon av dem (handelsrestitution).

Med tillverkning enligt första stycket 1 jämställs annan produktion av exportvara.

Regeringen får också meddela föreskrifter om att restitution enligt första stycket 1-3 kan medges för varor som ålerutförts efter reparation, bearbet­ning, komplettering eller emballering och för varor som inte får avsedd användning.

En tullmyndighet kan medge restitution enligt första stycket för varor som förtullats för annan innehavare av reslitutionstillstånd än den som använt varorna eller utfört exportvaran.

Restitution enligt 19 §för andra varor

20 

§

Regeringen får meddela föreskrifter om atl restitution enligt 19 § kan medges även om andra varor har använts eller ålerutförts än de för vilka resfitulion begärs eller om det inte kan visas atl de använda eller utförda varorna har förtullats.

Medgivande av reslitutionstillståndm. m.

23 

§

Restilutionslillstånd kan av tullmyndighet medges den som driver rörelse. Varvsrestitutionstillstånd kan medges även den som äger fartyg. Flygrestitu­tionsiillslånd kan medges även den som äger luftfartyg eller rymdfartyg eller utan att driva rörelse tillverkar sådant fartyg. Handelsrestitufionstillstånd kan medges även den som utan att driva rörelse lagrar och distribuerar varor. Särskild restitution eller reducerad restitution får medges den för vars räkning varorna utförs.

Betalningsuppskov

24 

§

Generaltullstyrelsen kan medge atl den som har reslitutionstillstånd inte behöver betala lull för varor innan fråga om restitution har prövats."

244

30 §

Prop. 1986/87:166

Lagrådet har i yttrande över förslaget till tullag föreslagit att 9 § första, tredje och fjärde styckena skall bilda en ny 8 §. Förslaget medför, om del följs, atl hänvisningen i förevarande paragraf lill 9 § lulllagen skall ändras lill att avse 8 § samma lag.

245

Innehåll

Prop. 1986/87:166

Proposifionens huvudsakliga innehåll............................ 

........ 

1

Propositionens lagförslag............................................... 

3

Utdrag ur prolokoll vid regeringssammanträde den 21 maj 1987        

37

Bilaga 1,  Finansdepartemenlel, Anmälan lill proposition om ny

tullagstiftning m. m......................................................... 

38

1

Inledning.................................................................. 

38

2

Allmän motivering..................................................... 

39

2.1    Tullagen .......................................................... 

...... 

39

2.1.1

Reformbehov......................................... 

...... 

39

2.1.2

Hemlagningssyslemet och systemet med privat godsvård       

41

2.1.3

Tulldeklarafion ...................................... 

43

2.1.4

Ombudsförfarandet............................... 

47

2.1.5  Tullagstiftningen och dalatekniken........ 

...... 

49

2.1.6.    Kreditfiderna vid import...................... 

...... 

50

2.1.7

Tullverkets kontrollverksamhet............. 

...... 

53

2.1.8

Avgifter inom tullverkets verksamhetsområde...

55

2.1.9

Bestämmelser om statistik ................... 

56

2.1.10

Straffbestämmelser och administrativa bestäm­melser             

56

2.2    Lag om frihet från skatt eller avgift vid införsel 

...... 

59

3

Genomförande av den nya lagstiftningen................. 

...... 

62

4

Upprättade lagförslag.............................................. 

62

5

Specialmotivering till författningsförslagen............... 

62

5.1

Tullagen .......................................................... 

63

5.2

Lagen om frihei från skalt eller avgift vid införsel        

121

5.3

Lagen om ändring i lagen (1960:418) om straff för varus­muggling      

124

6     Hemställan............................................................... 

.... 

127

Bilaga 2 Utrikesdepartementet, Anmälan lill

proposition om ny tullagstiftning m.m................. 

128

1

Inledning.................................................................. 

128

2

Allmän motivering..................................................... 

128

2.1

Bakgrund......................................................... 

.... 

128

2.2

Den lagtekniska utformningen av de nya materiella be­stämmelserna på tullområdet 

130

2.3

Tullfrihel........................................................... 

.... 

131

2.3.1

Tullfrihet för varor som inte tillverkas i Sverige ..

131

2.3.2

Tullfrihet under viss tid ......................... 

134

2.4

Återbetalning av tull........................................ 

136

2.5

Genomförande av den ny lagstiftningen om lullfrihet  

137

3

Upprättade lagförslag.............................................. 

... 

138

4

Specialmoliveringtill förfatlningsförslagen................. 

... 

138

4.1

Förslagel fill lag om lullfrihet m.m..................... 

... 

138

4.2

Förslaget lill lag om upphävande av viss tullagstiftning ...

153

5     Hemställan............................................................... 

153

Underbilaga 1.1 Sammanfattning av beredningsgruppens för tullag-

Prop. l9ö6/ö7:J66

stiftningsfrågor betänkande med lagförslag   

154

Underbilaga 1.2 Förteckning över remissyttrandena . 

185

Underbilaga 1.3 Lagrådsremissens lagförslag........... 

.. 

186

Underbilaga 1.4 Lagrådets yttrande...................... 

.. 

222

247

gotab   Stockholm 1987 13019