Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens slrivelse

1982/83:30

om åtgärder för att begränsa användningen av kadmium;

beslutad den 30 september 1982.

Regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

ANDERS[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

1 skrivelsen redovisas olika åtgärder som hittills vidtagits för atl motver­ka ölägenheterna av användning av kadmium. Vidare redovisas ett av produktkonlrollnämnden sammanställt åtgärdsprogram över det fortsatta arbetet med att minska kadmiumanvändningen. Programmet innefattar bl.a. åtgärder för att minska användningen av kadmium i batterier, acku­mulatorer, handelsgödsel och konsumentprodukter. Programmet avser också åtgärder inom arbetarskyddets område samt forsknings- och under­sökningsverksamhet beträffande kadmium.

I    Riksdagen 1982/83. I samt. Nr 30

Skr. 1982/83:30

Skr. 1982/83:30

2

Utdrag

JORDBRUKSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanlräde 1982-09-30

Närvarande: slalsminislern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Ullslen,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tilländer,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelse om åtgärder för att begränsa användningen av kadmium

Inledning

Regeringen beslutade den 30 augusti 1979 alt förbjuda användningen av kadmium eller kadmiumföreningar för ytbehandling, som stabilisator eller som färgämne. Förbudet omfattar också import av varor som ytbehandlats med kadmium eller som innehåller kadmium som stabilisator eller som färgämne. Produktkonlrollnämnden får meddela föreskrifter om avsteg frän eller för särskill fall medge undanlag från förbudet bl.a. om använd­ningen är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt eller när det annars föreligger särskilda skäl.

Förbudet gällde enligt ovan nämnda beslul fr.o.m. den I juli 1980, men övergångstiden för förbudet förlängdes i ett senare beslut till utgången av juni 1982 utom för sådan användning eller import som produktkonlroll­nämnden meddelar särskilda föreskrifter om.

Riksdagen har i skrivelse den 4 juni 1980 (rskr 1979/80: 397) till regering­en anmält beslulel all som sin mening ge till känna vad jordbruksutskottet anfört i betänkandet JoU 1979/80:45 angående dels tidsplanen för genom­förandet av beslutat förbud mol viss användning av kadmium m.m., dels etl samlat ätgärdsprogram beträffande användningen av kadmium m.m. I betänkandet framhöll jordbruksutskottet bl.a. atl riksdagen bör erhålla någon form av samlad redovisning av hittills gjorda insatser och vilka ytteriigare åtgärder som regeringen är beredd all vidta för all motverka olägenheterna med kadmiumhanleringen.

Med anledning av riksdagens nyssnämnda beslul har regeringen uppdra­git åt produktkonlrollnämnden alt efter samråd med övriga berörda organ och med beaktande av vad som anförts i jordbruksutskottets betänkande redovisa de åtgärder som vidtagits för atl begränsa användningen av kad-

Skr. 1982/83:30

3

mium och minska de hälso- och miljöproblem som användningen av kad­mium medför. Produktkonlrollnämnden skulle vidare redovisa elt program för de fortsatta åtgärder som behövs för alt motverka ölägenheterna med kadmiumhanteringen.

Produktkonlrollnämnden har i en rapport den 30 juni 1981 redovisat åtgärder för atl begränsa användningen av kadmium. Produktkoniroll-nämndens rapport bör fogas lill protokollet i della ärende som bUaga 

I. 

Rapporten har remissbehandlats. En förteckning över remissinslanserna och en sammanslällning av yttrandena bör fogas lill protokollet i della ärende som bilaga 2.

Efter del atl produktkonlrollnämnden lämnade sin redovisning har jord­bruksutskottet i sill av riksdagen godkända belänkande (JoU 1981/82:10) om hälso- och miljöfarliga varor behandlat bl.a. vissa motioner vari före­slagils olika åtgärder som har samband med strävandena all motverka den ökande ansamlingen av kadmium i miljön. Med hänvisning lill den redovis­ning som i förevarande ärende skulle komma all framläggas för riksdagen har utskottet inte funnit skäl att påfordra någon yllerligare åtgärd från riksdagens sida med anledning av de aktuella motionsyrkandena.

Jag föreslår nu alt den av riksdagen begärda redovisningen lämnas. Jag lar därvid här kortfattat upp nägra av de viktigaste frågorna men vill för en mera fullständig redogörelse hänvisa till produktkontrollnämndens rapport och remissammanställningen.

Förbudet mot användning av kadmium för ytbehandling, som stabilisator eller som färgämne

Del av regeringen tidigare beslutade förbudet mot användning av kad­mium eller kadmiumföreningar för ytbehandling, som stabilisator eller som färgämne har som framgår av den inledande redogörelsen trätt i kraft den 1 juli 1982. 1 sin rapport har produktkonlrollnämnden redovisat sill arbete med all förbereda tillämpningsföreskrifter lill förbudet. Nämnden har där­efter i november 1981 meddelat föreskrifter om avsteg från förbudet. Enligl dessa föreskrifter som har utfärdats i statens naturvårdsverks kun­görelse SNFS 1981:5, PK: 13 får kadmiumämne utan hinder av kadmium-förbudet användas vid tillverkning av sädana varor som anges i en bilaga till kungörelsen i de avseenden och under den lid som särskilt anges. Detsamma gäller vid import av motsvarande varor. Avsteg från förbudet har meddelats antingen för en tidsbegränsad period eller lills vidare.

Avsteg tills vidare har meddelats för produkter som medför liten risk för spridning av kadmium till miljön, t.ex. därför atl kadmium är så fast bundet till produkten all del inle utlöses, såsom i glas. Samma reglering har använts också för produkter där tekniska alternativ saknas och/eller en avveckling av kadmiumanvändningen medför oproportionella kostnader i förhållande till miljörisken eller där en norm eller standard släller krav på 

11    Riksdagen 1982/83. 1 saml. Nr 30

Skr. 1982/83:30

4

kadmiumanvändning. Produktkonlrollnämnden anser all man inle kan för­vänta atl del sker någon produktutveckling mol kadmiumfria ersättnings­produkter för de produktgrupper som omfattas av föreskrifter om avsteg tills vidare. Inom denna grupp återfinns huvudsakligen avancerade tek­niska produkter med långa omloppslider såsom exempelvis robolsyslem, pappersmaskiner till cellulosaindustrin, mejerimaskiner m. m.

Tidsbegränsade avsteg till år 1985 eller till år 1987 har meddelats för produkter där framförhållningsliden för tillverkningen är lång såsom i fråga om bilar och elektriska apparater. Tidsbegränsade avsteg har också med­delats i de fall där tekniska lösningar är under utveckling men ännu ej tillräckligt utprovade. Della gäller t. ex. för stabilisatorer i utomhusplasler och för sådana importerade produkter där kadmium ingår till liten del och där del krävs lid för atl övergå till kadmiumfria ersättningsmaterial.

1 fråga om produkter med kort omloppstid, t. ex. emballagemalerial och plastarliklar inom bl. a. hushålls- och konlorsseklorn, har nägra undanlag från förbudet inte medgivits.

De av produktkonlrollnämnden meddelade föreskrifterna kan ses som en avvecklingsplan som medför atl kadmiumlillskotlet lill miljön succes­sivt kommer atl minska. Några säkra siffror för den samlade minskningen av kadmiumanvändningen genom förbudels ikraftträdande har del inle varit möjligl för produktkonlrollnämnden atl redovisa. Del ankommer pä nämnden alt följa hur förbudet tilllämpas och atl vid behov ta initiativ lill de ytterligare föreskrifter som kan ertbrdras.

Fortsatta åtgärder för att begränsa kadmiumanvändningen

Nämnden redovisar i sin rapport ocksä de åtgärder som vidtagits och planeras för atl minska sådan kadmiumanvändning som inte omfattas av del nu gällande förbudet. När det gäller kadmiumanvändningen i ackumu­latorer och batterier, dvs. den dominerande delen av den industriella användningen av kadmium i Sverige, inriktas åtgärderna i första hand på atl få till stånd en fungerande insamling och återvinning av s. k. nickel­kadmiumbatterier. Diskussioner om den praktiska utformningen av etl återvinningssyslem pågår nu mellan naturvårdsverket och berörda bran­scher. Med hänsyn till att en så slor del av kadmiumanvändningen hänför sig lill dessa produkter ser jag del som myckel angelägel med skyndsamma åtgärder inom della område.

När del gäller handelsgödsel har del varit möjligl all minska kadmium­tillförseln betydligt genom inköp av råvara med låg kadmiumhalt. Den begränsade tillgången på världsmarknaden av fosformineral med låg kad­miumhalt försvårar emellertid möjlighelerna till yllerligare minskningar av kadmiumtillförseln. Som produktkonlrollnämnden redovisar krävs atl ny reningsteknik införs för alt sådana fortsalla minskningar skall kunna säker­ställas. Enligt vad jag erfarit har de utredningar i frågan som nyligen gjorts

Skr. 1982/83:30

5

visat att det finns reningsmetoder som i laboratorieskala visat sig lovande. Det är nu en uppgift för naturvårdsverket atl med berörda förelag la upp frågan om att i större skala fortsätta provningen av dessa reningsmetoder.

Vid sidan av försöken att på sikt ytterligare minska kadmiumhalterna i handelsgödsel är det som produktkonlrollnämnden framhåller viktigt atl möjligheterna att minska handelsgödselanvändningen las till vara samt all åtgärder vidtas för alt genom t. ex. kalkning motverka markförsurningen.

1 rapporten redovisas också det arbete som utförts av övriga i nämnden företrädda myndigheter, i första hand livsmedelsverket, arbelarskyddssly­relsen och konsumentverket. Dessa myndigheter har inom resp. område utfärdat föreskrifter och rekommendationer för atl minska risken för hälsa och miljö av användning av kadmium. Berörda myndigheter följer ocksä fortlöpande utvecklingen och prövar därvid behovet av yllerligare åtgär­der.

Av bl.a. produktkontrollnämndens rapport framgår alt en rad åtgärder redan vidtagits för att minska kadmiumanvändningen. Ylleriigare åtgärder planeras. Det är samtidigt uppenbart atl betydande insatser återstår innan det går alt säga att tillförseln av kadmium lill miljön begränsats sä kraftigt atl några risker för människors hälsa eller för miljön inle längre kan anses föreligga.

Insatserna för att minska kadmiumanvändningen är av slor betydelse från hälso- och miljösynpunkt men bör ses som en del av del samlade arbetet inom produklkontrollomrädet. Behovet av att ytteriigare intensifi­era insatserna för kontroll av kadmiumanvändningen bör därvid vägas mol andra angelägna arbetsuppgifter inom produklkonlrollen. Mot bl. a. denna bakgrund borde berörda myndigheterna nu arbeta vidare med de pågående och planerade insatser som redovisats. Behovel av ytterligare åtgärder bör därvid självfallet också bevakas och redovisas. Som nämnden framhållit kan de nu planerade åtgärderna emellertid genomföras utan att särskilda beslut av regering och riksdag f. n. behövs.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle all ta del av vad jag har anfört i det föregående om åtgärder för all begränsa användningen av kadmium.

Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar i enlighet med hans hemställan.

Skr. 1982/83:30

Bilaga 1

PRODUKTKONTROLLNÄMNDEN 1981-06-30

Dnr PK-390-80

Regeringen

Jordbruksdepartementet 103 33 Slockholm

Åtgärder för att begränsa användningen av kadmium

Regeringen har i beslul den 26 juni 1980 uppdragit ål produktkonlroll­nämnden alt - efter samråd med övriga berörda organ och med beaktande av vad som anförs i jordbruksutskottets betänkande 1979/80:45 - redovisa de åtgärder som vidtagits för all begränsa användningen.av kadmium och minska de hälso- och miljöproblem som användningen av kadmium med­för. Nämnden har vidare fåll i uppdrag all redovisa ell program för de fortsatta åtgärder som behövs för all motverka olägenheterna med kad­miumhanleringen. Därvid bör också redovisas i vad mån planerade åtgär­der kräver beslut av regering eller riksdag.

Produktkonlrollnämnden får med anledning av uppdraget anföra föl­jande.

Utredning och kartläggning

Regeringen har genom beslut 1979-08-30 föreskrivit att kadmiumämne inte får användas för ytbehandling eller som stabilisator eller som färgäm­ne efter den I juli 1980. Produktkonlrollnämnden får meddela föreskrifter om avsteg från eller för särskilda fall medge undantag från förbudet. Härefter har regeringen 1980-02-21 föreskrivit all för liden till och med utgången av juni månad 1982 gäller förbudet enbart sådan användning eller import som produktkonlrollnämnden meddelar särskilda föreskrifter om. Naturvårdsverkets produktkonlrollbyrå har med anledning av ovan angi­vet förbud utfört en genomgäng av användning av kadmium.

Sedan riksdagen behandlade frågan om användningen av kadmium våren 1980 har således förekomsten och användningen av kadmium och kadmiumföreningar i Sverige kartlagts ytterligare. Vid detta arbete har framkommit liksom tidigare bredden av det produktsortiment som innehål­ler eller kan innehålla kadmium eller kadmiumföreningar. Samtidigt kan emellertid noteras atl användningen minskar.

Den genomgång som gjorts vid naturvårdsverkets produktkonlrollbyrå av användningen av kadmium och kadmiumföreningar inom olika bran­scher för ytbehandling som stabilisator resp. som pigment lyder på en minskad användning inom den svenska industrin. Bidragande lill denna utveckling tycks vara successivt stigande kunskap och medvetenhet om kadmiums giftighet och om del kommande förbudet men även andra skäl

Skr. 1982/83:30

7

anges för minskad användning, såsom arbetarskyddsföreskrifier och att kadmium är förhållandevis dyrt. Som exempel härpå kan nämnas att en tillverkare av golvmaterial har sänkt sin användning av kadmium som stabilisator från 14,4 lon 1978 lill 0,23 ton 1980.

Den totala ärliga industriella användningen av kadmium och kadmium­föreningar i Sverige beräknades 1977 uppgå lill drygt 400 ton. Därav användes huvuddelen eller 73% till ackumulalorlillverkning. Endasi 10% av ackumulatorerna stannar inom landet. 90% exporteras. Den närmare fördelningen på användningsområden framgår av följande tablå.

Användningsområde

Mängd ca. ton      %

2

0.5

20

4,8

40

9,7

300

72.9

40

9.7

10

2.4

Ytbehandling

Färgpigment

Stabilisatorer i PVC-plast

Ackumulatorer

Legeringar

Övrigt

Användning till ytbehandling, färgpigmenl och som stabilisator i plast är i princip förbjudet fr. o. m. I juli 1982. Dessa områden svarade tillsammans för ca 15% av den totala industriella användningen. Tar man bort-den mängd kadmium som finns i ackumulatorer som exporteras blir andelen 44%. Den slörsla användningen inom de förbjudna områdena blir dä som stabilisator i plast. Även till färgpigment går betydande mängd medan lill ytbehandling numera används en liten kvantitet.

Förutom industriell användning av kadmium tillförs Sverige kadmium genom import av färdiga produkter. Atl kvantifiera mängden är svårt. En grov beräkning har gjorts av produklkontrollbyrån. Enligt denna uppskatt­ning, som är myckel osäker, uppgår kadmiummängden lill ca 300 lon per är i importerade varor.

Del utredningsarbete som utförts visar all kadmium i ett betydande anlal varor ej går att ersätta till förbudets ikraftträdande 1982-07-01. Anledning­en härtill är bl. a. dels att fullgoda ersättningsmedel ej finns tillgängliga och dels all det ännu är stora praktiska svårigheter att uppnå en ändrad till­verkning för Sverige som för de utländska tillverkarna är en liten marknad. 1 fråga om många importerade varor - framför allt från mera avlägsna länder - är det myckel svårl alt få klarhet i om kadmium ingår och i så fall i vilka mängder.

Som exempel på användningsområde där fullgod ersättning ej föreligger är den ytbehandling som fortfarande utförs i syfte all bl.a. förhindra korrosion i speciellt utsatta miljöer, säkerställa god elektrisk kontakt och ge goda glidegenskaper. Såsom ovan nämnts har ytbehandlingen gått ner avsevärt varför den mängd kadmium som kan tillföras miljön är måttlig.

Produklkontrollbyrån har under arbetet med olika branscher så långt möjligt försökt uppskatta mängden använd kadmium saml bilda sig en uppfattning om 

t2    Riksdagen 1982/83. 1 saml. Nr 30

Skr. 1982/83:30

8

-  vilka tekniska skäl som motiverar ev. fortsatt användning av kadmium

-

vilka ekonomiska skäl som motiverar ev. fortsatt användning av kad­mium

-

i vilka varugrupper som kadmium används enbart av estetiska skäl (högre glans m. m.)

-

i vilka varugrupper kadmium används av säkerhetsskäl.

Vidare har arbetet inriktats på alt klarlägga vilka varor som har kort omloppstid och inom vilka varugrupper som destruktionen går alt styra, i syfte atl så långt möjligl minska risken för okonlrollerbar spridning av kadmium till miljön. Syflel har varit alt utreda för vilka varugrupper generella undanlag bör medges med stöd av bemyndigandet i 48 § k KHMV. Inom byrån har också undersökts förutsättningarna för en tidiga­reläggning av förbudets ikraftträdande för vissa varugrupper. Det har dock ej visat sig meningsfullt med en sådan tidigareläggning.

Undantag avses medges för produkter som ger liten spridning av kad­mium lill miljön, har lång varaktighet och där tekniska och ekonomiska skäl f n. inte medger utbyte lill kadmiumfria ersättningsprodukter. Vidare kommer möjlighelerna all styra destruktion (t.ex. bilfragmenterings-anläggningar) alt beaktas. Undantagen kommer alt specificeras till använd­ningsområden (ytbehandling, stabilisator och färgämne) och tidsbegrän­sas. Härigenom kommer en successiv nedlrappning av kadmiumanvänd­ning att uppnås inom de områden där för närvarande undantag måste medges. Delta innebär alt kadmiumfrågan även i fortsättningen kommer all kräva särskilda personalinsatser.

Åtgärder mot kadmium i ackumulatorer och batterier

Nickel-kadmiumbatterier undantogs frän kadmiumförbudet därför att man ansåg att en insamling och återvinning av dessa borde vara möjlig. För alt fä etl underlag till vilka åtgärder som kan behövas för all fä lill stånd elt sådant insamlingssystem anslog produktkonlrollnämnden under våren 1980 medel för en inventering rörande förekomst och hantering av nickel-kadmiumbatterier i Sverige. Utredningen har gjorts av ingenjörsbyrän VIAK AB och föreligger för närvarande som en förhandskopia. Av utred­ningen framgår atl ca 33 lon kadmium ingår i de nickel-kadmiumbatterier som 1979 såldes i Sverige. Av dessa 33 ton ingår 18 ton i större så kallade öppna nickel-kadmiumackumulalorer och resten dvs. 15 lon finns i mindre så kallade slutna nickel-kadmiumbatterier.

Öppna nickel-kadmiumbatterier (ackumulatorer)

Nästan alla öppna nickel-kadmiumbatterier tillverkas inom landet av en tillverkare, Nife Jungner AB i Oskarshamn. De har i huvudsak industriell eller liknande användning dvs. ej för konsumentbruk. De huvudsakliga användningsområdena för dessa är manöver- och nödkraft, tele- och radio-

Skr. 1982/83:30

9

kommunikation, stationär nödbelysning, belysning i järnvägsvagnar m. m. Flertalet används av ell begränsat antal storkonsumenter såsom SJ, för­svaret, vallenfall, televerket, landstingen, flygel.

1 Oskarshamn har Nife Jungner uppfört en anläggning för återvinning av kadmium och nickel i nickel-kadmiumbatterier. Anläggningen, som kom­mer att lagas i bruk i sommar, har erhållit statsbidrag från naturvårdsver­ket. Avsikten är att alla förbrukade nickel-kadmiumbatterier i landet -både öppna och slutna - skall kunna behandlas vid anläggningen. Flera av de stora förbrukarna av öppna nickel-kadmiumbatterier skickar redan i dag sina gamla batterier till Oskarshamn. T. ex. från SJ går 100% av de kasse­rade batterierna dit. Naturvårdsverket kommer under 1981 atl ta kontakt med de största förbrukarna på området för kontroll av nuvarande batteri-hantering och ge råd och anvisningar vid behov. Vidare har Nife Jungner utfäst sig att fr. o. m. 1981 uppmana både nya och gamla kunder all relur-nera kasserade batterier. Naturvårdsverket bidrar med visst informations­material. Serviceverkstäder för öppna nickel-kadmiumbatterier samt skrolhandeln skall informeras om anläggningen i Oskarshamn. Märkning av enskilda batterier kommer alt övervägas.

Del bör finnas goda förutsättningar att, genom i första hand upplysning lill de som hanterar öppna nickel-kadmiumackumulatorer, få kontroll över större delen av sådana batterier och därigenom hindra atl kadmiumet i dessa sprids i miljön.

Slutna nickel-kadmiumbatterier

Någon tillverkning inom landet av rubricerade batterityp förekommer inte. Ca 75% av de importerade batterierna används i nödbelysningar, minnesuppbackning och nödkraft, radiokommunikation saml i trädgårds­redskap, dvs. områden (utom det sista) som i huvudsak allmänheten inte kommer i direktkontakt med. Ca 30% av de slutna nickel-kadmiumbatte­rierna finns i eller köps till rena konsumentprodukter som t.ex. foloartik-lar, fickräknare, radioslyrningsulruslningar m. m. Del är alltså betydligt flera användare av slutna nickel-kadmiumbatterier än av de öppna, vilket gör att informations- och återvinningssyslemet blir svårare att lösa. Infor­mation om atl förbrukade batterier skall återiämnas till försäljningsstället måste ut lill allmänheten, likaså måste alla serviceverksläder för utrusining där slutna nickel-kadmiumbatterier ingår informeras om all inle kasta felaktiga batterier utan atl dessa bör skickas lill Oskarshamnsanläggning­en. För att fä det hela alt fungera måste handeln och kommunerna fås all aktivt ställa upp bakom insamlingen. Om så erfordras bör batterierna märkas med information om att de innehåller kadmium och att de skall återlämnas lill inköpsslället. Produktkonlrollnämnden har möjlighel att utfärda märkningsföreskrifter. Insamlingen väntas ge lill resultat all 50-75 % av förbrukade nickel-kadmiumbatterier kan insamlas.

För underiag till märkningsföreskrifter krävs ytterligare utredning och

Skr. 1982/83:30

10

beredning av frågan. Della arbete är samordnat med del utredningsarbete som bedrivs av en arbetsgrupp för återvinning av kadmium- och kvicksil-verballerier i Nordiska ministerrådets regi. Arbetet med dessa frågor be­drivs med största skyndsamhel.

Åtgärder mot spridning av kadmium via handelsgödsel

Vid riksdagens behandling av kadmiumfrågan våren 1980 framhölls sär­skilt atl möjlighelerna till en sänkning av kadmiumhallen i handelsgödsel borde beaktas, liksom sambandet mellan försurningen av åkerjorden och växternas benägenhet att la upp kadmium.

Beroende pä geografiskt läge, svarar almosfäriskt nedfall i dag för mel­lan 1/3 och 1/2 av det totala kadmiumlillskotlet för svenska åkerjordar. Återstoden kommer huvudsakligen från gödselmedel och slam. Nyligen genomförda undersökningar i Danmark pekar emellertid pä all direkt upp­lag frän atmosfären, åtminstone för vissa växter, spelar en slörre roll än upptaget via rotsystemet. Delta innebär, atl tillförsel via handelsgödsel möjligen kan ha en proportionellt mindre betydelse för konlaminering av jordbruksprodukter än vad storleken på de tillförda kadmiummängderna ger vid handen (Tjell, J. C. et. al. Slammets jordbrugsanvendelse. Delrap­port 111 6, Planteoplag av bly, kvicks0lv og cadmium fra almosfaeren, Danmarks Tekniske H0jskole, PF-Forlag, Lyngby 1980).

Del måste understrykas, all ökningen av växltillgängligt kadmium sker myckel långsamt (ca 0,6-1% per år). Med de myckel stora naturliga variationer som förekommer innebär della alt effekterna i växlmaterial knappast är påvisbara ens efter en period av storleksordningen 5-10 år. Målet för ansträngningarna att bryta denna trend lill ökad upplagring i åkermarken måste därför ses i elt mer långsiktigt perspektiv.

Åtgärder, som syftar lill all sänka kadmiumhallen i handelsgödsel är angelägna, men en sädan reglering försvåras av den begränsade tillgången på världsmarknaden av fosformineral med låg kadmiumhall. Genom selek­tiv upphandling har SUPRA, som svarar för den övervägande delen av den svenska marknaden, sänkt Cd-hallen, uttryckt som lill svenska jordar totalt tillförd mängd metall, från ca 10 ton 1972 Ull 3 1/2 lon 1978 (medelhall 10 ppm). Vissa importörer har tidigare vid enstaka tillfällen salufört partier med avsevärt högre halter. Genom atl Sovjetunionen beslutat atl så gott som helt stoppa all export av Kola-apatil, synes det f. n. vara myckel svårl all omgående ytterligare reducera Cd-hallen i svenska gödselmedel.

1 dagens läge baseras SUPRAS tillverkning av fosforsyra på Florida­fosfat medan Marocko-fosfat företrädesvis användes för tillverkning av superfosfat. En viss sänkning skulle kunna åstadkommas genom atl basera hela Sveriges gödselmedelsproduktion på Florida-pebbles. Ur försörj-ningspolilisk synpunkt kan detta medföra avsevärda risker.

Naturvårdsverket har sedan en längre tid tillbaka förhandlat med såväl

Skr. 1982/83:30

11

SUPRA som NORSK HYDRO rörande en strategi för atl reducera kad-miumlillförseln till svensk åkerjord. Som ett led i en nedlrappning har därvid diskuterats en maximigräns för all förhindra försäljning av udda partier fosfatgödsel med höga Cd-haller, vilket då torde komma all innefat­ta den råfosfat som en del biodynamiska odlare använder.

För atl möjliggöra en effektiv nedlrappning av kadmiummängden i göd­selmedel krävs alt de företag som producerar gödselmedel inför ny re­ningsteknik härför. Sådan teknik som är ekonomiskt möjlig föreligger ej f n.

Produktkonlrollnämnden har därför uppdragit åt Balelleinstilutels forsk­ningscentrum i Geneve, att presentera en utredning där alternativa vägar till att avlägsna kadmium skall belysas. En första rapport beräknas förelig­ga under hösten 1981.

En parallell genomförd studie bekostad av producenterna SUPRA och NORSK HYDRO skall sedan ge en analys av de tekniska och ekonomiska förutsättningarna att specifikt applicera de mest lovande metoderna vid de anläggningar som drivs av de båda leverantörerna av gödningsmedel lill den svenska marknaden.

Med tanke pä användning av Norrbottenapaliler som potentiell råvara för svensk gödselmedelstillverkning, kommer man även att undersöka möjlighelerna för samtidig eliminering av arsenik samt tillverkning av biprodukter med ekonomiska avsättningsmöjligheter.

Arsenikproblemaliken bör även belysas från en annan utgångspunkt nämligen de långsiktiga konsekvenserna av en tillförsel av arsenik i de nivåer som förekommer i svenska apaliter.

Av ovanstående redovisning framgår, all innan vissa tekniska och eko­nomiska frågeställningar utretts är del f n. svårt att fastlägga etl program för åtgärder vad gäller kadmiumförekomsten i gödselmedel. Kontakter med Batelleinslitulet under utredningsarbetets gång lyder emellertid redan på alt några färdiga tekniskt ekonomiskt realistiska lösningar för rening av råvaror frän kadmium inte finns f. n. Slutsatsen blir alt på kort sikt synes en åtgärd mol kadmiumförekomslen vara en måttfull och till de lokala förhållandena väl anpassad gödselanvändning. En sådan utveckling pres­sas för övrigt fram redan av de stigande kostnaderna på gödselmedel. Frågan om lämpliga begränsningar av handelsgödselanvändningen över­vägs vidare av utredningen om användningen av kemiska medel i skogs-och jordbruket. Intill dess tekniska lösningar har införts vid industrierna har naturvårdsverket också för avsikt atl la upp frågan om redovisning av kadmiumhalterna i gödselmedlen.

En annan viktig faktor i sammanhanget är markens surhet. Den ökade surhelen i jorden underlättar upplag i växterna av kadmium i handelsgöd­sel som läggs ut pä åkrarna. I skrivelse till regeringen 1981-06-01 har naturvårdsverket och fiskeristyrelsen föreslagit en ökad kalkning av bl.a. åkermark. Förutom andra positiva effekter bör en sådan åtgärd på sikt

Skr. 1982/83:30

12

kunna minska markens upptag av kadmium i samband med annan göds­ling.

Undersökningar beträffande kadmium i livsmedel

Statens livsmedelsverk har meddelat alt verkel undersöker förekomst av kadmium dels i olika baslivsmedel, dels i livsmedel från olika delar av landet, dels i hushållsgods.

/. Planerade undersökningar

För komplettering och kalibrering av baslivsmedelsundersökningarna planeras projekt för bestämning av toxiska element i hela kosler. Avsikten är atl analysera kosler frän exempelvis skolbespisningar, daghem, sjukhus och personalmatsalar men även kosler av mer speciell komposition. I sådana undersökningar beaktas de eventuella förändringar matlagningen orsakar.

På sikt kan del bli aktuellt med s.k. "food basket"-undersökningar. En "food baskel" är de livsmedel, i mängd och komposition, som en person i elt hushåll konsumerar under t. ex. en vecka. Dessa undersökningar speg­lar inlag som härrör från hemmallagning, men del ger även antydningar om effekter av förändringar i kostvanor, försäljningsformer, konserveringslek-nik och av nya produkter.

Spannmål och grönsaker innehåller låga halter av kadmium. P.g.a. den höga konsumtionen av dessa produkter utgör de emellertid en slor inlags­källa. Förändringar i kostvanor kan ge betydande effekter på tolalinlagel av kadmium såsom redan skett då konsumtionen av vetebröd ökat pä bekostnad av rågbröd. Vete innehåller tvä till fyra gånger så myckel kadmium som råg. Förändringar i kadmiumintaget kan också inträffa om val av grönsaker ändras pä grund av t.ex. prisfaktorer, tillgång och nya produkter.

Variationen av kadmiumhalter i svenskproducerade livsmedel, som be­ror på miljöförändringar t.ex. försurning av mark, utsläpp frän lokala industri- och förbränningsanläggningar, kommer all bevakas genom åter­kommande analys av vissa livsmedel. Hittills har enbart totalhalter av kadmium beslämts men kadmium föreligger i olika kemiska former och den biologiska tillgängligheten varierar med bl.a. bindningsformen men även av andra komponenter i koslen. 1 samarbete med forskningsinstitu­tioner planeras vissa undersökningar inom della område. Till alt börja med riktas undersökningarna mol livsmedel med höga totalhalter av toxiska element och mot personer med hög konsumtion av sädana livsmedel.

//. Gränsvärden för kadmium i livsmedel/

Med undantag för dricksvatten, ftnns för närvarande i Sverige inga fastställda gränsvärden för kadmium i livsmedel. Frägan om huruvida

Skr. 1982/83:30

13

införandet av gränsvärden för kadmium i livsmedel är motiverat har emel­lertid diskuterats inom livsmedelsverket vid flera tillfällen. Analys av livsmedel som konsumeras i Sverige har visat att flertalet produkter inne­håller låga kadmiumhalter. Undantag utgörs av vissa livsmedel som i regel konsumeras i begränsad omfattning t.ex. njure och lever, vissa skaldjur och några vildväxande svampar. Dessutom har höga haller påvisats i vegetabilier odlade i närheten av en industri som släpper ul kadmium i luften. (Rönnskärsverken).

För icke yrkesmässigt exponerade personer är livsmedel den viktigaste källan för kadmium.

Enligt livsmedelsverkets beräkningar (och andra svenska undersökning­ar) är det genomsnittliga veckointagel av kadmium via födan i Sverige i storleksordning 140 |ig per person. Della är betydligt lägre än det av FAO/ WHO expertgrupp rekommenderat lolerabell veckointag på 400-500 g per person.

Enligt livsmedelsverkets mening är del viktigt alt kadmiumintaget via födan hålls på en låg nivå. För alt uppnå detta mål har verket gjort följande:

a)   Bestämmelser: Lever och njure från häst innehåller regelbundet rela­

tivt höga kadmiumhaller. Livsmedelsverket har därför utfärdat bestäm­

melser att dessa organ skall kasseras vid slakterier och därmed ej komma

lill användning som människoföda.

Livsmedelsverket har utfärdat beslämmelser om högsta mängd kad­mium som får utlösas från olika typer av föremål som används vid yrkes­mässig hantering av livsmedel. Verkel är i färd med all revidera dessa bestämmelser med målsättning att göra kontrollen lättare och mer effektiv.

b)   Rekommendationer: Livsmedelsverket har gett ul rekommendationer

angående begränsning av konsumtion av vissa livsmedel som ofta innehål­

ler relativt höga halter kadmium (t. ex. lever och njure och vissa matsvam­

par). Dessutom har verkel gett rekommendationer om begränsning av

konsumtion av vissa vegetabilier odlade i närheten av Rönnskärsverken.

Enligl livsmedelsverkels uppfattning är det tveksamt om införandet av gränsvärden för kadmium i olika livsmedel skulle väsentligt bidra till ell minskal intag av kadmium via födan. 1 stället har verket för avsikt att mot bakgrund av sina analys- och utredningsresultat ompröva sina koslrekom-mendationer angående livsmedel som regelbundet innehåller förhållande­vis höga kadmiumhaller.

Huvudkällan för kadmium i livsmedel är del som redan finns i marken. Således är del föga meningsfullt att fastställa gränsvärde för kadmium i livsmedel när livsmedelsproducenten har mycket ringa möjligheter alt påverka halten i livsmedlet.

Det bör också framhållas att frånvaron av ett fastslällt gränsvärde för kadmium i livsmedel inle utgör något formellt hinder mol atl verkel ingri­per mot saluhållande av livsmedel som visat sig innehålla olämpligt höga halter kadmium.

Skr. 1982/83:30

14

Åtgärder mot kadmium inom arbetarskyddets område

Arbelarskyddsslyrelsen har lämnat nedanstående redovisning.

Arbelarskyddsslyrelsen utfärdade i april 1978 med slöd av den dåvaran­de arbelarskyddslagen anvisningar för kadmiumarbete. Dessa är inriktade såväl på all kadmium om möjligl skall ersättas med andra och mindre hälsofarliga ämnen (anvisningarnas första punkt) som pä de skyddsåt­gärder som skall vidtas vid arbete med kadmium.

1 en anmärkning lill punkt I i anvisningarna ges flera exempel på använd­ning av kadmium som bör undvikas:

Kadmiering kan ersättas av förzinkning, förnickling eller annan mindre giftig beläggning. Vid lödning bör kadmiumfria lod användas. För installa­tioner där lödslällel kan komma i kontakt med dricksvatten eller livsmedel får kadmiumhalliga lod ej användas, se PKFS 1974:6. Detta innebär atl kadmiumhalliga lod är förbjudna vid dricksvatleninslallationer, för tand­lekniska arbeten saml vid lödning av saftaulomater, kaffebryggare etc.

Användning av kadmiumföreningar som pigment i plastmassor, glasyr och färg fyller inget absolut behov utan bör ersättas med andra pigment eller färgämnen eller pä annat säll upphöra. Till stabilisatorer i plast finns kadmiumfria alternativ som bör väljas i första hand.

I anvisningarna i övrigt läggs många restriktioner och krav på skyddsåt­gärder vid arbete med kadmium. Sålunda krävs äriig luftundersökning, information om hälsoriskerna samt skyddsinslruklioner. Vidare finns regler om ventilation och om arbetslokalens utformning, om renhållning och om avfallshantering saml om personlig skyddsutrustning och hygien. Elt avsnitt av anvisningarna behandlar medicinsk kontroll av arbetstagare sysselsatta i kadmiumarbete. Vid styrelsen pågår för närvarande arbete med en ny kungörelse om medicinsk konlroll/arbelsmiljöbevakning vid kadmiumarbele som skall ersätta dessa regler. 1 denna planeras generella föreskrifter om medicinsk kontroll i stället för det nuvarande systemet, som innebär atl arbetarskyddsstyrelsen riktar föreskrifter om medicinsk kontroll lill del enskilda förelaget.

Reglerna om luftundersökning lar i första hand sikte på arbete där exponeringsrisk föreligger, dvs. där man hanterar kadmiumhalligt material så atl damm uppkommer. Användning av s. k. maslerbatch inom plastin­dustrin, som innebär alt kadmiumhalliga pigmentet är inbakat i plaslgranu-lal, medför som regel ingen exponering. Denna begränsas då till del förelag som tillverkar maslerbatch. Della är en fördel från arbelsmiljösynpunkl genom all färre arbetstagare exponeras.

Möjligheten alt slippa den årliga luftundersökningen genom användning av maslerbatch finns alltså i dag. Dock uppfattas nog kadmiumanvisning­arnas krav som ell skäl av flera all övergå lill kadmiumfrill material. Enligl punkt I skall man ju i första hand pröva den möjligheten. Den generella användningen av kadmiumhalliga produkter regleras genom annan lagstift-

Skr. 1982/83:30

15

ning och annan myndighet, och arbetarskyddsstyrelsen har tillstyrkt det kommande förbudet mol viss användning av kadmium.

En karlläggning av hälsorisker genom kadmium vid hårdlödning har genomförts inom det s. k. svelsprojeklel vid styrelsens arbeismedicinska avdelning. Denna karlläggning omfattade arbetshygieniska och medicinska undersökningar saml en enkät över användning av lod. Inom ramen för denna har en intervjuundersökning genomförts i Stockholms län för att kartlägga användningen av kadmiumhalliga silverlod. Denna har visat atl användningen av sådana minskar. Mellan 1974 och 1977 hade sålunda 20 % av förelagen övergått till kadmiumfria lod. Utlrycki i årsverken var minsk­ningen hela 50 %. Yllerligare ell antal företag hade planer pä atl byta till kadmiumfria lod.

Orsakerna lill nedgången och planerna på byte lill kadmiumfria lod får främst sökas i ökad kunskap om hälsoriskerna med kadmium. En viss konjunkturnedgång under den aktuella tidsperioden kan dock förklara ca 15 % av minskningen i årsverken. Arbetet med styrelsens kadmiumanvis­ningar var i någon mån känt sedan ett förslag hade sänts ut på extern remiss i slutet av 1975. 1 samband med den ovan nämnda kartläggningen inom svelsprojeklel spreds givelvis information om hälsoriskerna. Dessut­om har yrkesinspektionen i mänga fall initierat en omprövning av lödning med kadmiumlod. Uppmärksamhet i massmedia på långsikliga hälsorisker genom kadmium, förgiftningsfall i Japan etc. har säkert också bidragit.

Del hygieniska gränsvärdet för kadmium är f. n. 0,05 mg/m för damm och rök totalt, och 0,02 mg/m' för rök, i båda fallen räknat som Cd. Dessa värden infördes genom arbeiarskyddsslyrelsens anvisningar nr 100 och trädde i kraft den I januari 1975. Tidigare fanns bara gränsvärden i form av rekommendationer från dåvarande Arbeismedicinska Institutet, utfärdade 1969. Dessa gränsvärden var 0,2 mg/m' (metalldamm och lösliga salter) resp. 0,1 mg/m' (rök). Anvisningarnas gränsvärden 1975 innebar alltså betydande sänkningar.

1 ell förslag lill ny gränsvärdeslista som f. n. är under behandling i arbetarskyddsverkels styrelse, föreslås gränsvärdena 0,05 och 0,02 mg/m' kvarstå, men tillämpligheten av del lägre värdet planeras utsträckt till allt respirabell damm. Dessutom krävs enligl förslaget atl vid planering av nya eller ombyggnad av befintliga anläggningar skall ett gränsvärde på 0,01 mg/ m' för respirabell damm användas som elt planeringsvärde.

Styrelsen har redan förhandsinformerat viss personal vid yrkesinspek­tionen om förbudet mol kadmium vid ytbehandling, i pigment och i stabili­satorer i plast, som träder i kraft den I juli 1982. Ytteriigare informationsin­satser torde bli aktuella när förbudet träder i kraft, sä all yrkesinspekiörer-na kan uppmärksamma ev. överträdelser av detta vid arbelsplalsbesök.

Skr. 1982/83:30

16

Åtgärder mot kadmium i konsumentprodukter

Konsumentverket har redogjort för vilka åtgärder sorri vidtagits för atl begränsa användningen av kadmium saml om del program som föreligger för vidare åtgärder.

Konsumentverkels inställning till Cd-förbudet är i princip positivt men man påpekar också vissa negativa konsekvenser beträffande vissa pro­dukters hållbarhet m. m.

Direkta åtgärder för alt begränsa eller informera om Cd-förbudet har vidtagits av konsumentverket i samband med leksaker och andra pro­dukter för barn. Sverige dellar aktivt inom det europeiska standardiseringsarbelel (CEN) för leksakers säkerhet. Den del av detta arbete som berör de kemiska riskerna (PREN 71:3) är ännu ej fastställd, men kommer troligen alt slutbehandlas i slutet av juni 1981. Cd-förbudet har inom den europeiska leksaksbranschen vållat protester då man betrak­tar del som ell handelshinder och som etl problem för del fortsatta interna­tionella samarbetet inom slandardiseringsområdet.

Konsumentverket har låtit analysera elt slort urval färger och modell­leror för barn beträffande halten av tungmetaller och därvid kontrollerat om dessa uppfyller de strängare krav som föreslagits inom CEN bl. a. från svensk sida. Inga av dessa produkter hade Cd-haller över eller av samma storleksordning som de i normerna föreslagna gränsvärdena, 50 mg/kg.

Vad gäller fiberspetspennor för smä barn har verkel gäll ul med informa­tion lill tillverkare och importörer, där kravet på Cd-frihet understryks. Likaså har löpande information i frågan gjorts lill enskilda importörer och tillverkare av plastleksaker, som ofta frivilligt kontaktat verket före mark­nadsföringen i Sverige.

Konsumentverket avser all inom sitt ansvarsområde fortsätta att bevaka Cd-frågan samt bidra med information lill allmänhet och näringsliv i ak­tuella fall.

Aktuella forskningsprojekt i fråga om kadmium

Med anledning av anhållan från produktkonlrollnämnden har statens miljömedicinska laboratorium sammanställt en preliminär redogörelse av aktuella svenska och internationella forskningsprojekt rörande kadmium saml upprättat förslag lill fortsatt forskning för alt följa utvecklingen i Sverige. 1 redogörelsens sammanfattning framhålls följande.

Fortsatt forskning på människor och hästar är angelägen för all på säkrare grunder fastställa den s. k. kritiska nivån för kadmium i njurbarken över vilken skador kan inträffa. Ökad kunskap rörande metabolism för kadmium och av det kadmiumbindande proteinet melallolhionein är ocksä av slort värde.

För all följa utvecklingen vad gäller kadmiumexponering och kadmium-

Skr. 1982/83:30

17

belastning hos den svenska befolkningen bör följande kontinuerliga forsk­ningsprojekt genomföras:

-

Årlig mätning av kadmiumkoncentralionen i vissa baslivsmedel, såsom exempelvis vetemjöl. Livsmedelsprover från varje år bör sparas som referensmaterial. Statens livsmedelsverk bör ansvara för detta arbete.

-

Fortlöpande kontroll av kadmiumexponering och kadmiumbelaslning hos en väl definierad representativ slickprovspopulalion genom analys av kadmium i avföring, blod- och urinprover. Undersökningen bör upprepas vart femte år för all därigenom kunna visa om kadmiumbelasl-ningen hos den allmänna befolkningen är ökande eller oförändrad.

-

Identifiering av riskgrupper inom befolkningen, dvs. individer som är särskilt utsatta för risken all ansamla eller få njurskador av kadmium.

-

Analys av kadmium i slaklmaterial ifrån hästar.

Dessa tre senare forskningsprojekten bör ulföras vid statens miljömedi­cinska laboratorium, eventuellt i samarbete med hygieniska institutionen vid Karolinska institutet.

Eventuella särskilda medelsbehov för de i sammanfattningen angivna undersökningarna torde fä aktualiseras i samband med laboratoriets resp. produktkontrollnämndens ordinarie anslagsskrivelser.

Som tidigare nämnts utförs undersökningar beträffande kadmium även genom livsmedelsverkets försorg. Vidare kan nämnas all en forskare vid Sveriges lantbruksuniversitet ansökt om forskningsrådsmedel för projektet "Kort- och längtidsvariationer i vetets kadmiumhalt".

Internationellt samarbete i kadmiumfrågan

Internationelll finns en rikhaltig och växande vetenskaplig litteratur om kadmium och dess risker. Som en illustration härtill kan nämnas att en av Kommissionerna för de Europeiska gemenskaperna är 1978 utgiven publi­kation "Criteria for Cadmium" innehåller 560 lilteraturreferenser. Då det gäller internationella bidrag för att praktiskt minska riskerna är urvalet betydligt mera sparsamt.

En omfattande studie av kadmiumproblemel gjordes inom OECD i mit­ten av 1970-talel och publicerades i en rapport betitlad "Cadmium and the Environment: Toxicity, economy, control" (Paris 1975). Studien ledde dock inte tiU några samordnade internationella åtgärder i syfte atl bemästra de risker som är förenade med användningen av kadmium.

Under de senaste åren har kadmiumproblemet tilldragit sig ökat intresse i fiera europeiska länder. Delta har bl.a. tagit sig ullryck i rapporter från de ansvariga miljömyndigheterna i Danmark resp. Väst-Tyskland samt i en studie som avslutals och redovisats i en ännu inte offentliggjord rapport av en kommitté inom de Europeiska Gemenskaperna.

Produklkontrollbyrån har sammanställt informationsmaterial vilket översatts till engelska och franska. Delta material har skickats lill ambas­sader m.fl.

Skr. 1982/83:30

18

Produktkonlrollnämnden har inom ramen för miljövårdssamarbelel mel­lan Sverige och EG haft fortlöpande kontakter om kadmiumproblemet i allmänhet och planerade svenska åtgärder i synnerhet. Liknande kontakter har vid flera tillfällen förekommit med företrädare för handels- och indu­striintressena inom EG. Vidare har information utbytts vid flera veten­skapliga symposier och andra sammankomster.

Sammanfattning

I del föregående har redovisats de åtgärder som vidtagits för alt begrän­sa användningen av kadmium saml minska de hälso- och miljöproblem som användningen av kadmium medför. 1 sammanfattning kan lägel redo­visas på följande säll.

Den svenska industrin har i betydande omfattning minskat användning­en av kadmium. Den kvarvarande kadmiumanvändningen är i huvudsak betingad av tekniska skäl. Den största enskilda källan är kadmium i batteri­er. Det finns dock förutsättningar alt få till slånd en ökad återvinning av kadmium från batterierna.

I importerade, framför allt sammansatta produkter är förekomst av kadmium fortfarande förhållandevis vanlig. För all även kadmiuminnehål­let i importerade varor skall kunna sänkas krävs en ökad internationell medvetenhet om hälso- och miljöriskerna. Det blir också nödvändigt all övergångsvis godta vissa avsteg från förbudet mot import av varor där kadmium ingår.

Spridningen av kadmium via konstgödsel har minskal slarki under del senasie decenniet p.g.a. selekliva inköp av råvara. Teknik för all rena gödselmedel från kadmium finns för närvarande ej. Selektiva inköp av råvara är således den enda möjligheten all hälla kadmiumhalten pä låg nivå. Leverantörerna av gödselmedel har förklarat sig villiga atl även i fortsättningen sä långt möjligl köpa in sådan råvara. Delta förhållande kopplat till ell anmälningsförfarande angående kadmiuminnehållel i göd­selmedel bör i avvaktan på ny teknik för rening kunna hålla mängderna vid en låg nivå.

Livsmedelsverket har med anledning av de hälsorisker som kadmium innebär utfärdat rekommendationer om begränsning av konsumtionen av vissa livsmedel. Verkel följer utvecklingen noga genom olika slags analy­ser av livsmedel. Arbetarskyddsverkel har för sin del utfärdat föreskrifter - som successivt skärps för att minska riskerna med kadmium i arbetsli­vet. Konsumentverket har vidtagit åtgärder för all skydda konsumenterna, främst barn, mol sådana kadmiumhalliga produkter där användningen kan vara förenad med risk för förgiftning.

I del föregående redovisas också elt program för forsknings- och under­sökningsverksamhet som utarbetats av statens miljömedicinska laboratori­um. Frågan om medel för delta kommer att aktualiseras i samband med anslagsframställningar.

Skr. 1982/83:30

19

Vad som beskrivits i del föregående är etl pågående arbete pä olika håll i samhället för atl minska användningen av kadmium och kadmiumförening­ar. De erfarenheter som gjorts visar atl del fortsatta arbetet bör bedrivas efter vad som redovisas i det föregående. Några ytterligare beslut av regering eller riksdag behövs för närvarande inte.

Beslul om denna skrivelse har fattats av - förutom undertecknad ordfö­rande ledamöterna Bolinder,[REDACTED_EFTERNAMN], Danielson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heurgren, Lönngren,[REDACTED_EFTERNAMN] och Weslerholm. 1 skrivelsens slutliga utformning har deltagit - förutom undertecknad ordförande - avdelnings­chefen[REDACTED_EFTERNAMN], föredragande, byråchefen Kökeritz och avdelningsdi­rektören Fallenius.

För produktkonlrollnämnden Valfrid[REDACTED_EFTERNAMN]

Björn Lundbtad

Skr. 1982/83:30

20

BUaga2

Sammanställning av remissyttrandena

över produktkontrollnämndens redovisning har yttranden avgetls av socialstyrelsen, lantbruksslyrelsen, statens livsmedelsverk, kommerskol­legium, konsumentverket. Landsorganisationen i Sverige (LO), Lantbru­karnas riksförbund (LRF), Svenska kommunförbundet. Svenska natur­skyddsföreningen (SNF), Sveriges grossistförbund, Sveriges industriför­bund. Föreningen Sveriges plastfabrikanter och Sveriges plastförbund. Socialstyrelsen har bifogat ell yllrande från statens miljömedicinska labo­ratorium.

1    Allmänt

Flera remissinslanser tar upp det beslutade förbudet mot viss använd­ning av kadmium och framhåller alt del är betydelsefullt alt minska an­vändningen och utsläppen av kadmium. Detta understryks bl.a. av lant­bruksslyrelsen, socialstyrelsen och SNF.

Industriförbundet ifrågasätter inte den angelägna målsättningen att lång­siktigt begränsa kadmiumanvändningen, däremot ifrågasätts valet av stra­tegi och metoden för genomförandet. Liknande synpunkter framförs av Sveriges grossistförbund och Sveriges plasiförbund.

Även kommerskollegiet ifrågasätter om de valda åtgärderna i sig är de mest lämpliga. Enligt kollegiet torde del slå helt klart att den metod som valls utgör den mest ingripande åtgärden mot den internationella handeln och man ifrågasätter ocksä om den valda åtgärden verkligen är den mest lämpliga för atl skydda människan och miljön mot de hälsorisker kadmium kan innebära, bl.a. med hänsyn till de praktiska svårigheterna att genom­föra denna åtgärd.

Sveriges grossistförbund uppger alt karlläggningen av kadmiumföre­komslen i importerade produkter har varit utomordentligt svår och orsakat näringslivet stora kostnader beroende på alt kadmium förkommer i 100000-tals produkter. Den införda regleringen förutsätter enligt förbundet en omfallande byråkrati, som skall ställas i relation till erhållen effekt. Enligl förbundet är del uppenbart all del endasi är en mindre del av kadmiumproblemet som åtgärdas genom kadmiumförbudel.

Grossistförbundet lar i sitt remissyttrande ocksä upp frågan om konse­kvenserna för samhället vid utbyte av kadmium. 1 den delen anför förbun­det bl.a. Utbyte av kadmium bör åtminstone långsiktigt ge en positiv effekt på miljön. Ell utbyte kan ge kostnadshöjningar, antingen på grund av kortare livslängd för produkten i fråga eller på grund av all substitutet är dyrare. Likaså kan i dag utländska företag bli tvungna tillverka en spe-

Skr. 1982/83:30

21

cialkvalitet för Sverige. Detta innebär också fördyringar. Enligt förbundet skall dock dessa ökade kostnader och kostnaderna för administrationen av beslutet avvägas mot de miljöförbättringar som erhålles eller ses i relation lill alternativa lösningar. Elektrofilter på sopförbränningsanläggningar ver­kar i dag enligt förbundet vara ett påtagligt praktiskt/ekonomiskt alterna­tiv. Dessutom kan därigenom förhindras utsläpp av andra tungmetaller än kadmium, exempelvis bly. Denna teknik har med goda resultat i ökad utsträckning kommit lill användning, bl. a. i Västtyskland.

SNF ser med tillfredsställelse atl regeringen beslutat begränsa kadmium­användningen och importen av produkter som innehåller kadmium. Det är enligl föreningens mening beklagligt all regeringen beslutat senarelägga ikraftträdandet av de aktuella restriktionerna och dessutom avser all med­ge ytterligare undantag. Föreningen är medveten om att de föreslagna förbuden innebär vissa tekniska och ekonomiska problem för industrin men anser ändå atl de länkbara medicinska och miljömässiga riskerna måste väga tyngre. Enligl SNF är det tyvärr alltför vanligt att hänsynen till hälsa och miljö får stå tillbaka för snävt ekonomiska och andra intressen.

Föreningen anser alt det är en brist atl hela kadmiumfrägan i dag be­handlas som ett humantoxikologiskl problem. Eventuella miljötoxikolo­giska effekter av kadmium har knappast belysts alls. Vidare anser man det vara viktigt atl kontrollera att de vidtagna åtgärderna blir tillräckliga. Om kadmiumhalten i miljön fortsätter atl öka måste kraftigare åtgärder vidta­gas, i första hand emol kadmiumförekomsten i handelsgödsel, kadmium­utsläpp ifrån smältverk och sopstationer samt emot försurningen.

Också LO finner det beklagligt atl produktkonlrollnämnden anser del nödvändigt med generella dispenser och tycker all argumenteringen för vilka områden som lämpar sig för undantag är väl opreciserade. Beträffan­de den senare delen av dispensen borde det krävas av tillverkare/importör att redovisa vilka åtgärder som man tänker vidtaga och vilka eventuella möjligheter till subsidering som kan tänkas inom den tillmätta tiden. Det faktum atl produktkonlrollnämnden i sin utredning rörande varugrupper för vilka generell dispens är nödvändig bl. a. har inriktat sig pä faktorer av teknisk och ekonomisk karaktär, gör det nödvändigt att påkalla ökad uppmärksamhet från resp. seklorsmyndighet på de hanieringsregler dessa har att utfärda.

Enligt föreningen Sveriges plastfabrikanler vore del synnerligen värde­fullt med én längre övergångstid. Därigenom skulle nackdelarna med för­budet minska och en anpassning för industrin skulle underlättas.

2   Batterier

Flera remissinslanser, bl.a. konsumentverket och LRF, framhåller atl del är angeläget atl insamling och återvinning av kadmiumhalliga batterier ökar i omfattning.

Skr. 1982/83:30

22

Socialstyrelsen anser atl eftersom tillverkningen av ackumulatorer sva­rar för den slörsla industriella förbrukningen av kadmium är det viktigt att en väl fungerande modell för insamling av använda batterier snarast las fram. Märkning av batterier med information till allmänheten om atl batte­rierna skall återlämnas lill inköpsslället bör kompletteras med panlning av batterierna vilket sannolikt medför bättre insamlingsresultat och därmed även bällre förulsättningar för hälsoskyddet med . avseende på kadmiumhanteringen.

Enligl kommunförbundet arbetar många kommuner med alt samla in kasserade batterier som etl led i del kommunala renhållningsansvarel. För alt kvicksilver- och kadmiumhallen i hushållsavfallet skall kunna ytterliga­re minskas krävs dock enligl kommunförbundet starkt ökade, allmänna informationsinsatser så all allmänheten och näringslivet blir medvetna om behovel av att separera och återlämna kvicksilver-, nickel/kadmium-, sil­veroxid- och alkaliska brunslensbatlerier. Del krävs även andra styrmedel för all effektivisera denna insamling. Enligl kommunförbundet saknas en redovisning av arbetsmodell och ulredningsprogram för etl återvinnings­syslem för kasserade batterier.

SNF anser all sådan märkning av enskilda batterier som nämns i pro­duktkontrollnämndens redovisning bör bli obligatorisk och atl åtgärder för all komma i gång med detta bör vidtagas snarast.

3    Handelsgödsel

Enligl produktkonlrollnämnden finns f. n. ingen teknik för alt rena göd­selmedel från kadmium. Selektiva inköp av råvara och elt anmälningsför­farande angående kadmiuminnehållet i gödselmedel bör i avvaktan pä ny teknik för rening kunna hålla mängderna på låg nivå.

Enligt socialstyrelsens uppfattning skulle en deklaration av kadmiumhal­len i gödselmedel tillsammans med etl högsta tillåtna gränsvärde förhindra import av udda partier av fosfalgödselmedel. Grödorna lar i viss utsträck­ning upp kadmium från handelsgödsel och slam. Risk för ökat kadmium­upplag föreligger nu enligl socialstyrelsen som ell resultat av den tillla­gande försurningen av mark och vallen. Det är således enligl styrelsen av slörsla vikl all mängden kadmium från gödsel minskas så långt möjligt genom effektiv reningsleknik eventuellt i kombination med maximivärde för kadmium i handelsgödselmedel.

LRF har inga invändningar mot elt eventuellt införande av en maximi­gräns för kadmium i fosforhalliga gödselmedel. Del är enligl LRF i sådant fall angeläget alt motsvarande bindande regler införs för spridning av avloppsslam på åkermark. 1 annat fall kan betydande kadmiummängder komma all tillföras åkermark i samband med koncentrerad spridning av avloppsslam eller genom särskill kadmiumbemängl slam. Denna fräga har

Skr. 1982/83:30

23

enligl LRF inle uppmärksammals av produktkonlrollnämnden i dess redo­visning. En annan faktor som nämnden har ägnat allt för liten uppmärk­samhet i sammanhanget är försurningens betydelse. En sänkning av pH-talel med en enhet innebär enligt LRF alt växiiillgängligheten hos kad­mium i marken ökar tio gånger.

LRF anför vidare alt nämndens uppdrag lill Baltelleinslitulel i Geneve snarast bör redovisas. Motsvarande gäller den studie som bekostas av Supra AB och Norsk Hydro a. s. 1 det sammanhanget är del enligl LRF angeläget att ägna särskild uppmärksamhet ät möjligheterna atl använda inhemsk apatit. Därvid bör den förändrade marknadssituationen genom Norsk Hydros köp av Supra belysas. Enligl LRF:s uppfattning skulle införandet av tekniska lösningar för rening av råvaror väsentligt underlät­tas, om krav på sådana åtgärder restes i flera länder. Det är därför enligt LRF angeläget all initiativ tas från svensk sida i olika internationella sammanhang. Rening av råfosfater från kadmium medför enligl LRF kraf­tigt höjda produktionskostnader som i sin tur leder lill krav på högre produktpriser. LRF anser all detta måste accepteras mol bakgrund av nödvändigheten att också på lång sikt kunna producera sunda och ofarliga livsmedel i svenskt jordbruk.

Enligt kommunförbundet är del mol bakgrund av de risker som är förknippade med kadmiumintag via födan och de omfattande kontrollåt­gärder som krävs vid användning av slam från avloppsreningsverk för jordbruksändamål rimligl all man ocksä kontrollerar kadmiuminnehållet i handelsgödsel och dess långsiktiga effekter på mark och gröda. En sådan offentlig kontroll börjar bli en alltmer nödvändig del av saneringsarbetel. I dagsläget torde den angelägnaste och rimligaste saneringsåtgärden enligt kommunförbundet vara atl sänka kadmiumhalten i sädan gödsel. Härför krävs dock större FoU- och kontrollinsatser än vad produktkontrollnämn-den angivit i sin redovisning.

Enligl SNF måste arbetet med atl få fram åtgärder för att sänka eller eliminera kadmiumhallen i konstgödsel påskyndas. Visar del sig tekniskt svårt måste mängden tillförd konstgödsel minska. Detta är enligt förening­en angelägel även av andra skäl, eftersom kvävet i konstgödsel dels bidrar lill förorening av vallen, dels lill försurningen.

Kommerskollegiel välkomnar alt man i fråga om handelsgödsel - lill skillnad frän de åtgärder som beslutades för industriprodukterna och vilka berör en mångfald tillverkare och leverantörer - vidtar närmare utredning­ar och "tekniska och ekonomiska frågeställningar" innan åtgärder utfor­mas. Enligt kollegiet kan det också - om man söker åstadkomma förståel­se för olika miljöinsatser mot kadmium - framstå som ologiskl all insatser vidtas mot industriproclukter men ej mot kadmium i gödselmedel, som svarar för en direkt tillförsel i jordbruksmark och därmed bidrar till en successiv ökning av kadmiumhalten i livsmedel.

Skr. 1982/83:30

24

4    Kadmium i livsmedel

Livsmedelsverket upplyser i sill yttrande om atl verkel nyligen utfärdat rekommendationer för konsumtion av lever och njure från bl.a. djurslag med känd eller misslänkl förhöjd hall av bly och kadmium. Livsmedelsver­ket avser all under våren 1982 sammanställa och publicera analysresultat avseende kadmium i ell flertal olika livsmedel. Publiceringen kommer atl ske i supplemenlserien till livsmedelsverkets tidskrift Vår föda.

Enligt livsmedelsverkels uppfattning är del föga meningsfullt alt faststäl­la gränsvärden för kadmium i olika livsmedel. LRF instämmer i den upp­fattningen. En motsatt uppfattning redovisas av SNF som menar atl gräns­värden bör fastställas för livsmedel. Om inle annat skulle fastställda gräns­värden tjäna som varningssignaler. Enligt SNF finns en viss möjlighel för producenten atl anpassa val av grödor efter jordens kadmiumhall. efter­som alla grödor inle lar upp kadmium i samma utsträckning.

LRF påpekar atl sortskillnaderna kan vara väl sä stora som skillnaderna i kadmiumhalt mellan olika vegetabilier. Elt orienterande försök om möj­ligheterna all utnyttja della i växtförädlingen har påbörjats vid SvalöfAB.

5    Aktuella forskningsprojekt

I produktkontrollnämndens skrivelse redovisas etl förslag upprättat av statens miljömedicinska laboratorium (SML) till fortsaU forskning för all följa utvecklingen i Sverige rörande kadmium.

Livsmedelsverket tillstyrker SML:s förslag om ärlig mätning av kad­miumkoncentrationen i vissa baslivsmedel samt längtidsförvaring av refe-rensmaterial.

Ly?F tillslyrker elt genomförande av de projekt som enligt SML:s förslag avser fortlöpande kontroll av kadmiumexponering hos en slickprovspopu­lalion, identifiering av riskgrupper inom befolkningen saml analys av kad­mium i slaklmaterial från hästar. Beträffande det projekt som avser årlig mätning av kadmiumkoncentralionen i vissa baslivsmedel, kan ell genom­förande tillstyrkas endasi under förutsättning all de produkter som under­söks har odlats under helt likvärdiga förutsättningar år från är. Anledning­en lill della är de stora lokala variationerna i kadmiuminnehållet i marken och skillnader i förmågan all la upp kadmium hos olika växlslag och sorter av dessa. Enligt LRF;s mening bör vidare den här typen av projekt finansi­eras med naturvårdsverkets forsknings- och undersökningsanslag.

Enligl socialstyrelsens uppfattning bör kontroll av kadmiummängden i föda och exponering av befolkningen fortlöpande göras med ledning av de dala som finns och tas fram vid SML och hygieniska institutionen vid Karolinska institutet. Detta är en förutsättning för effektiv utvärdering av genomförda åtgärder och för ställningstagande till om ytterligare åtgärder/

Skr. 1982/83:30

25

skärpta regler för hantering av och exponering för kadmium behövs. När det gäller exponering av befolkningen för kadmium bör den fortlöpande undersökningen utföras av SML.

Beträffande forskningsinsatser inom området anser livsmedelsverket det angeläget alt sådan forskning uppmuntras som syftar till atl få fram alterna­tiva kadmiumfria produkter eller metoder som väl fyller de krav på säker­het och hållbarhet som i dag tillgodoses genom användnig av kadmium.

6    Internationellt samarbete

Sveriges industriförbund menar att erfarenheterna från kadmiumförbu­det visar att isolerade svenska restrikuoner kan vara mycket svåra att genomföra på grund av vårt internationella beroende. I etl betydande antal varor kan kadmium inle ersättas till den I juli 1982. Anledningen är enligt förbundet bl.a. de stora praktiska svårigheterna atl uppnå en ändrad tillverkning för Sverige, som för de utländska tillverkarna är en liten marknad.

5/VF framhåller att en betydande del av kadmiumnedfallet på åkerjorden härrör från luftföroreningar som emitterats i andra länder. Vidare atl kadmiumupplaget i växter och gröda ökar kraftigt till följd av den på­gående försurningen. Vikten av svenska påtryckningar på det internatio­nella planet bör därför enligt SNF ytteriigare betonas. Med tanke på atl en betydande del av kadmiumtillförseln till svenska marker kommer via luften är en noggrann kartläggning av kadmiumhalt i luft och nederbördsvalten av allra största betydelse. Enbart genom en god förståelse av cirkulationen av kadmium genom atmosfären kan man få ett underlag för effektiva motåt­gärder.

I fråga om import av kadmiumhalliga produkter bör myckel stor restrik­tivitet tillämpas enligl SNF mol bakgrund av vårt lands mycket allvarliga situation när det gäller försurningen och utlösningen av tungmetaller. Om klarhet inle kan nås huruvida kadmium förekommer i en importerad vara och i så fall i vilka mängder så bör enligt SNF i normalfallet varan inte få importeras.

Norstedts Tryckeri. Stockholm 1982