Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1981/82:167

Regeringens proposition 1981/82:167

om ändringar i skollagen (1962:319) m. m.;

beslutad den 4 mars 1982.

Regeringen föreslår riksdagen alt anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

ULLA TILLÄNDER

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås bl. a. vissa mindre ändringar i skollagen (1962:319).

Med anledning av den nya läroplanen för grandskolan föreslås ett par ändringar av terminologisk karaktär i vissa paragrafer.

I besvärsbestämmelseraa föreslås ändringar mot bakgrand av riksda­gens beslut om förenklad instansordning inom skoladministrationen.

Bestämmelsema om upplåtelse av skolans mark och lokaler för andra behov föreslås bli upphävda.

Propositionen innehåller också förslag till bestämmelser om undervis­ ning i sådana hem för vård eUer boende inom socialtjänsten som tjU sin art motsvarar de tidigare ungdomsvårdsskolorna.

Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1982.

1    Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 167

Prop. 1981/82:167

2

Förslag till

Lag om ändring i skollagen (1962:319)

Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen (1962:319)' dels alt 50 § skall upphöra all gälla,

dels alt 24, 25, 28 a, 53 och 54 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skall införas tre nya paragrafer, 6 a, 54a och 54 b §§, av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6a§

Under vistelse i ett sådant hem som avses i 12 § lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga skall skolpliktiga barn som inte lämpligen kan fullgöra sin skolplikt på något av de sätt som anges nedan i 6 kap. i stället fullgö­ra skolplikten genom att delta i un­dervisning vid hemmet. Sådan un­dervisning skaU anordnas genom huvudmannens försorg. Den skall med nödvändiga avvikelser mot­svara undervisningen i grundsko­lan.

Inte längre skolpliktiga unga som vistas i hem som avses i första stycket skaU genom huvudmannens försorg ges möjlighet att få under­visning som de behöver och inte lämpligen kan få på annat sätt.

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om undervisningens närmare innehåU, dess organisa­tion och tillsynen över den.

24 § Grandskolan omfattar nio årskurser, betecknade 1-9 och fördelade på lågstadium, mellanstadium och högstadium, vart och ett om tre årskurser.

Inom grundskolan anordnas dels olika studievägar, avpassade efter barnens studieinriktning, dels ock specialundervisning   för    sådana

Utöver den för alla elever ge­mensamma undervisningen anord­nas på grundskolans högstadium olika kurser med hänsyn till skilda

' Lagen omtryckt 1970:1026.

Senaste lydelse av 50 § 1975: 159.  Senaste lydelse 1978:294.

Prop. 1981/82:167

Nuvarande lydelse

barn, vilka ha svårt att följa den vanliga undervisningen.

Föreslagen lydelse

intresseinriktningar hos eleverna. På samtUga stadier anordnas un­dervisning för elever med behov av särskUt stöd.

För barn, som på grand av handikapp, långvarig sjukdom eller sjukdom som tvingar till upprepad kortare frånvaro ej kunna deltaga i vanligt skolar­bete, anordnas särskild för dem lämpad undervisning.

25 §3

Studieväg för elev i grundskolan väljes av föräldrarna efter samråd med eleven och sedan upplysningar lämnats av skolan.

Uttagning till specialundervis­ning av elev i grundskolan sker ge­nom skolans försorg.

Alternativ i fråga om kurser i grundskolan väljs av elevens för­äldrar efler samråd med eleven och sedan upplysningar lämnats av sko­lan.

Uttagning till sådan undervisning för elever med behov av särskilt stöd som avses i 24 § andra stycket andra meningen sker genom sko­lans försorg.

28a§'' Specialskolan omfattar tio årskurser, betecknade I -10 och fördelade på lågstadium, mellanstadium och högstadium enligt bestämmelser som rege­ringen meddelar.

Bestämmelserna i 24 § andra och tredje styckena om studievägar, specialundervisning och särskUd undervisning äga motsvarande tillämpning på specialskolan.

Inom specialskolan anordnas oli­ka studievägar avpassade efter ele­vernas studieinriktning. Bestäm­melserna i 24 § andra stycket andra meningen och tredje stycket gäller även för specialskolan.

För elev i specialskolan som icke kan följa undervisning enligt första och andra styckena meddelas undervisning anpassad efter hans utveckling.

För specialskolan äga bestäm­melserna i 25 och 2628 §§ motsva­rande tUlämpning. Fråga om att förvägra elev befrielse enligt 27 § prövas av den lokala styrelsen.

Studieväg för elev i specialskolan väljs av föräldrarna efter samråd med eleven och sedan upplysningar lämnats av skolan. Bestämmelser-. na i 25 # andra stycket och 2628 §§ gäller även för specialskolan. Frå­ga om att förvägra elev befrielse en­ligt 27 § prövas av den lokala slyrel-

 Senaste lydelse 1971:630. * Senaste lydelse 1975:159.

ti    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 167

Prop. 1981/82:167

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

53 §

Över beslut av skolstyrelsen eller utbildningsnämnden i fall, som sägs i 10 § första och andra styck­ena eller 20 d §, må besvär anföras hos länsskolnämnden.

Om besvär över skolstyrelsens el­ler utbildningsnämndens beslut i sådana mål och ärenden, vilka sty-. relsen eller nämnden eljest har att handlägga på grund avföreskrifter i särskilda författningar, gäller vad i dessa författningar för varje fall finnes stadgat.

Om besvär över annat beslut av skolstyrelsen eller utbildnings­nämnden gäller vad som stadgas i kommunallagen (1977:179).

Över beslut enligt denna lag av lokal styrelse för specialskolan må besvär anföras hos länsskolnämn­den.

Skolstyrelsens beslut enligt 35 § överklagas hos kammarrätten ge­nom besvär. Skolstyrelsens beslut i andra fall som avses i 10 § första stycket eller i faU som avses i 10 § andra stycket överklagas hos skol­överstyrelsen genom besvär.

Utbildningsnämndens beslut i fall som avses i 20 d § överklagas hos  skolöverstyrelsen genom  be-

Andra beslut av skolstyrelsen el­ler utbildningsnämnden enligt den­na lag får överklagas endast genom kommunalbesvär enligt föreskrifter i kommunallagen (1977:179).

Beslut av lokal styrelse för spe­cialskolan enligt 39 a § jämfört med 35 § överklagas hos kammarrätten genom besvär. Andra beslut av lo­kal styrelse för specialskolan enligt denna lag överklagas hos skolöver­styrelsen genom besvär.

54 Mot länsskolnämnds beslut i ärende, på vilket 35 eller 39 § äger tillämpning, föres talan hos kam­marrätten genom besvär. I samma ordning föres talan mot beslut som avses i 51 § andra stycket.

Talan mot annat beslut av läns­skolnämnd eller skolöverstyrelsen enligt denna lag föres hos regering­en genom besvär.

Länsskolnämndens beslut enligt 39 § eller 39 a § jämfört med 39 § överklagas hos kammarrätten ge­nom besvär. Andra beslut av läns­skolnämnden enligt denna lag överklagas hos skolöverstyrelsen genom besvär.

Beslut som avses i 51 § andra stycket överklagas hos kammarrät­ten genom besvär.

' Senaste lydelse 1979:212. * Senaste lydelse 1975:159.

Prop. 1981/82:167

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

54a§ .

Beslut som skolöverstyrelsen en­ligt denna lag har fattat såsom första instans överklagas hos rege­ringen genom besvär, om inte an­nat följer av 54 § andra stycket.

Följande beslut som skolöversty­relsen har fattat såsom andra in­stans överklagas hos regeringen genom besvär, nämUgen

1.

beslut enligt 34 § eller 39 a § jämfört med 34 §,

2.

beslut enligt 27 § eller 28 a eller 29 § jämfört med 27 §.

Övriga beslut som skolöversty­relsen har fattat enligt denna lag såsom andra instans får inte över­klagas.

54 b §

Enskilda får inte föra talan mot beslut enligt denna lag om vilken eller vilka kommuner eller lands­tingskommuner eller delar därav som skall ingå i elevområde.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982.1 fråga om överklagande tilläm­pas de äldre bestämmelserna, om beslut i första instans har meddelats före den 1 Juli 1982.

Prop. 1981/82:167

6

Utdrag

UTBILDNINGSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1982-03-04

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Ullslen,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tilländer,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Tilländer

Proposition om ändringar i skollagen (1962:319) m. m.

1    Inledning

1 skollagen (1962:319) finns bl. a. bestämmelser om skolplikten samt grundläggande föreskrifter dels om grandskolan och andra skolor i vilka skolplikten kan fullgöras, dels om gymnasieskolan.

Skollagen har nyligen setts över av skolförfatlningsutredningen (U 1979:12). Översynen har huvudsakligen gällt språkliga och författningstek­niska frågor. Utredningen avlämnade i maj 1981 delbetänkandet (DsU 1981:4) Skollagen. Del innehåller förslag liU en ny skollag.

Skolförfattningsutredningens belänkande har remissbehandlats. Jag avser att senare i år ta upp frågan om en ny skollag, som kan träda i kraft tidigast den I juli 1983. I del sammanhanget ämnar jag också behandla vissa ytterligare förslag rörande skollagen som har lagts fram av andra utredningar.

Vissa mindre lagändringar på skolans område måsle eller bör emeUertid genomföras innan en ny skollag kan träda i kraft. Jag anhåller nu om alt få ta upp frågor om sådana ändringar som enligt min mening bör gälla fr. o. m. den 1 juli 1982.

Jag vill även ta upp bl. a. en fråga om tjänstgöring i svensk grundskola för klasslärare från andra nordiska länder.

2   Termer för viss undervisning i grundskolan m. m.

Emligt 24 § andra stycket skollagen anordnas inom grundskolan olika studievägar avpassade efter barnens studieinriktning. I 25 § första stycket föreskrivs att studieväg för elev i grandskolan väljs av föräldrarna -

Prop. 1981/82:167

7

varmed avses vårdnadshavare (se 6§ andra stycket) efter samråd med eleven och sedan upplysningar lämnats av skolan.

På grandval av riksdagens beslut (prop. 1978/79:180, UbU 1978/79:45, rskr 1978/79:422) har en ny läroplan fastsläUts för grandskolan (1980 års läroplan, Lgr 80). Den nya läroplanen skall med vissa övergångsanordning­ar tUlämpas i samtliga årskurser av grandskolan fr. o. m. läsåret 1982/83.

Enligt Lgr 80 förekommer inte olika studievägar i grandskolan. Lgr 80 bygger på ett annat syslem och en annan terminologi. I stället för olika studievägar skall det på högstadiet finnas möjligheter tiU sludieval genom tUlvalskurser och genom alternalivkurser (en allmän och en särskild kurs) i engelska och matematik.

Mot denna bakgrand föreslår jag att 24 § andra stycket skoUagen ändras genom att föreskrifterna om studievägar byts ut mot föreskrifter om att del på högstadiet, utöver den för alla elever gemensamma undervisningen, anordnas olUca kurser med hänsyn till skilda intresseinriktningar hos ele-vema.

Som en följd av ändringen i 24 § andra stycket föreslår jag vidare att föreskriftema i 25 § första stycket ersätts av föreskrifter om att alternativ i fråga om kurser i grandskolan väljs av elevens föräldrar efter samråd" med eleven och sedan upplysningar lämnats av skolan. Jag vill i sammanhanget påpeka att denna föreskrift liksom den nuvarande har till främsta syfte alt markera att del inte är skolan som skall göra valet (jfr 25 § andra stycket). Enligt ett av regeringen nyligen lUl lagrådet remitterat lagförslag skall föräldrarna i frågor som rör bamets personliga angelägenheter i takt med bamets stigande ålder och utveckling la allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål (se lagrådsremiss den 18 febraari 1982 om vård­nad och umgänge m. m.).

I 24 § andra stycket skollagen finns också bestämmelser om att special­undervisning anordnas i grandskolan för elever som har svårt att följa den vanliga undervisningen. Enligt 25 § andra stycket sker uttagning till speci­alundervisning genom skolans försorg.

Närmare föreskrifter om specialundervisning i grandskolan finns i skol­förordningen (1971:235). Bl.a. föreskrivs i 5kap. 38§ skolförordningen att specialundervisning anordnas inom arbetsenheten eller klassen och, för elever med uttalade svårigheter, i särskild undervisningsgrupp. TiU dessa bestämmelser anknyter vissa föreskrifter om lärartjänster.

I Lgr 80 föratsätts att extra undervisningsinsatser - inom arbetsenheten eller klassen och i särskUd undervisningsgrapp - skall göras för elever med behov av särskilt slöd. Termen specialundervisning används emeller­tid inte i Lgr 80. Enligt min mening behövs det inle i skollagen någon särskild beteckning för den verksamhet som åsyftas. Jag föreslår därför en ny formulering av bestämmelserna i 24 § andra stycket och 25 § andra stycket. Jag avser alt senare återkomma till frågan huravida termen speci­alundervisning eller någon annan särskild beteckning fortfarande bör an­vändas i skolförordningen och andra förordningar.

Prop. 1981/82:167

8

Mina förslag till ändringar i 24 och 25 §§ skoUagen får följder för bestäm­melsema om specialskolan. Del är en skolform som staten anordnar för barn som på grand av synskada eller dövhet eller hörsel- eller talskada inte kan följa undervisningen i grandskolan. Grundläggande bestämmelser om specialskolan finns i 28 a § skollagen som innehåUer hänvisningar till 24 § andra och tredje styckena och 25 § samma lag.

I budgelproposhionen (prop. 1981/82:100 bil: 12 s. 289) har regeringen föreslagit att undervisningen i specialskolan endast delvis skall bedrivas i enlighet med Lgr 80 läsåret 1982/83. Under en övergångstid behålls därför vad som fortfarande kan kallas studievägar. De nuvarande hänvisningarna i 28a§ tiU 24 och 25 §§ kommer inle att stämma heU, om dessa senare paragrafer ändras enligt mitt förslag i det föregående. Därför behövs vissa tekniska ändringar i 28a§.

3   Undervisning vid hem för vård eller boende inom socialtjänsten

Ungdomsvårdsskolorna

Barnavårdslagen (1960:97) upphörde alt gälla vid utgången av år 1981.1 barnavårdslagen fanns föreskrifter om att staten skulle inrätta och driva ungdomsvårdsskolor. Dessa hade till ändamål att bereda vård, fostran och utbildning åt ungdomar som hade omhändertagits för samhällsvård och inskrivits som elever vid skolorna. Socialstyrelsen var enligt barnavårdsla­gen centralmyndighet för skolorna.

Närmare föreskrifter fanns i stadgan (1960:728) för ungdomsvårdssko-loma, vilken även den upphörde all gälla vid utgången av år 1981. Enligt stadgan skulle de skolpliktiga eleverna erhålla skolundervisning, medan övriga elever borde få lämplig yrkesutbildning eller annan träning.

För undervisningen vid ungdomsvårdsskolorna skulle enligt stadgan gälla samma regler som för motsvarande undervisning i övrigt inom riket, om inte annat följde av den läroplan som skolöverstyrelsen fastställt för skolan eller av andra särskilda föreskrifter. Där så var möjligt och lämpligt skulle en elev beredas tillfälle att delta i undervisning och yrkesutbildning på orten.

Som framgår av det följande gäUer vissa av föreskriftema i barnavårdsla­gen och stadgan för ungdomsvårdsskoloma fortfarande övergångsvis intill utgången av juni eller december 1982.

Socialtjänstreformen och hem för vård eller boende

Socialtjänstlagen (1980:620) och lagen (1980:621) med särskilda bestäm­melser om vård av unga (LVU) trädde i kraft den 1 januari 1982. Dessa lagar ersätter bl. a. bamavårdslagen.

Enligt socialtjänstlagen skall varje kornmun svara för socialtjänsten inom sitt område. För all fullgöra dessa uppgifter skaU det finnas en socialnämnd. Socialstyrelsen har tiUsyn över socialtjänsten i riket.

Prop. 1981/82:167

9

I socialtjänstlagen finns bestämmelser om vård i hem för vård eller boende. Socialnämnden skall sörja för att den som behöver det tas emot i ett sådant hem och för att den som kommit dit genom nämndens försorg får en god vård. Behovet av hem för vård eller boende inom varje landstings­kommun skaU tillgodoses av landstingskommunen och kommunerna i om­rådet. Vården skall bedrivas i samråd med socialnämnden. En enskUd person eller sammanslutning kan få länsstyrelsens tUlslånd att inrätta ett hem för vård eUer boende.

Socialtjänstlagen innehåUer inga bestämmelser som möjliggör vård utan samtycke. Det gör däremot LVU, som innehåller föreskrifter om vård av den som är under 18 år - eller i vissa faU under 20 år - när det kan antas att behövlig vård inte kan ges den unge med samtycke av vårdnadshavare och, om den unge fyllt 15 år, av honom själv.

Beslut om vård med stöd av LVU meddelas av länsrätten efler ansökan av socialnämnden. När ett sådant beslut har fattats bestämmer social­nämnden hur vården skall ordnas och var den unge skall vistas under vårdtiden.

För vård av unga som på grand av drogmissbruk, brottslig verksamhet e. d. behöver stå under särskilt noggrann tillsyn skall del enligt 12 § LVU finnas hem som är anpassade för sådan tillsyn. Regeringen eUer, efter regeringens bestämmande, socialstyrelsen beslutar vilka hem som skaU-. anses som hem för sådan särskild tillsyn. Unga som nu nämnts får hindras att lämna hem för särskild tillsyn.

I socialtjänstförordningen (1981:750, omtryckt 1981:1226) finns före­skrifter om vård och andra insatser enligt bl. a. socialtjänstlagen och LVU.

Föreskrifter som rör undervisning för dem som har tagits emot i hem för vård eller boende finns i 12 och 13 §§ socialljänstförordningen. Enligt 12 § skall en klient som är skolpliktig beredas möjlighet att fullgöra skolplikten genom skolgång i grundskolan eller på annat sätt. Och enligt 13 § bör en klient, vars skolplikt har upphört, vid behov ges möjlighet till komplette­rande undervisning och lämplig yrkesutbildning. Dessa bestämmelser gäl­ler för alla hem för vård eller boende inom socialtjänsten och för alla som vårdas där, oavsett ålder och oavsett om de vårdas med eller utan eget samtycke.

Övergångsbestämmelserna liU sodaltjänstiagen, LVU och socialtjänst­förordningen innebär att vissa bestämmelser i bamavårdslagen och stad­gan för ungdomsvårdsskolorna skall tiUämpas intill utgången av juni eller december 1982. Behovet av hem för vård eller boende skall fram lUI den 1 januari 1983 tillgodoses inom ramen för den organisation som fanns vid utgången av år 1981. De institutioner som vid den tidpunkten var ungdoms­vårdsskolor skall under år 1982 anses vara sådana hem som avses i 12 § LVU. Därvid utövas huvudmannaskapet av socialstyrelsen.

Staten har med Landstingsförbundet och Svenska kommunförbundet träffat avtal om övergång av huvudmannaskapet för ungdomsvårdsskolor-

Prop. 1981/82:167

10

na till kommuner och landstingskommuner fr. o. m. den 1 januari 1983 och om statsbidrag tiU verksamheten.

Behovet av lagbestämmelser om undervisning vid hem för vård eller boende

Efter samråd med chefen för socialdepartemenlel får jag anföra föl­jande.

Den som vistas i ett hem för vård eller boende kan i fiertalel fall delta i undervisning utanför hemmet. Ibland måsle dock undervisningen ske vid hemmet.

För fall där skolplikten inle fullgörs i grandskolan eller motsvarande utan genom deltagande i undervisning som anordnas vid hemmet krävs lagbestämmelser. När barnavårdslagen inte längre gäller bör enligt min mening de lagbestämmelser som krävs las in i skollagen.

Det är vid sådana hem för särskUd tillsyn som avses i 12§ LVU - alltså hem som motsvarar ungdomsvårdsskolorna - som undervisningsverksam­het behövs, Uksom hittills. Jag föreslår att det i skollagen tas in bestämmel­ser om att skolpliktiga som vistas i ett sådant hem och som inte lämpligen kan fullgöra sin skolplikt på något av de sätt som anges i lagens 6 kap. i stället skaU fullgöra skolplikten genom all delta i undervisning vid hemmet, vilken skaU anordnas genom huvudmannens försorg. Det bör föreskrivas alt sådan undervisning med nödvändiga avvikelser skall motsvara under­visningen i grandskolan. Detta överensstämmer med vad som hittills har tillämpats under det statliga huvudmannaskapet för ungdomsvårdsskolor­na. Föreskrifter om undervisningens närmare innehåll, dess organisation och liUsynen över den bör meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

Vid de hem som tidigare kallades ungdomsvårdsskolor bedrivs.nu med statligt huvudmannaskap undervisning för såväl skolpliktiga som inte längre skolpliktiga elever.

De inte längre skolpliktiga unga som vårdas i dessa hem har i regel haft en bristfällig skolgång. De har sällan kunskaper motsvarande dem som grandskolan avser att ge. Många har läs- och skrivsvårigheter. Åtskilliga saknar slutbetyg från årskurs 9 i grandskolan. Erfarenheterna från ung­domsvårdsskolorna visar alt det föreligger ett stort behov av undervisning i framför allt svenska, matematik och samhäUsorienlerande ämnen på grundskolans nivå. Självfallet har dessa unga också behov av yrkesutbild­ning och annan utbildning som bygger på grandskolan.

Dessa behov tillgodoses inom ramen för de resurser som hemmen under det statliga huvudmannaskapet idag har. Del är angelägel all behoven kan tillgodoses även i framliden.

I skollagen bör föreskrivas att inte längre skolpliktiga unga som vistas i hem av nämnda slag genom huvudmannens försorg skall ges möjlighet all. få undervisning som de behöver och inle lämpligen kan få på annat sätt.

Pröp. 1981/82:167

11

Föreskrifter om undervisningens näfrnäre innehåll, dess organisation oCh tillsynen Övéf dén bör meddelas av regeringen eller myndighet som rege- ringeti bestämmer.

De överenskommelser som staten har träffat i fråga om ändrat huvud­mannaskap för ungdomsvårdsskolorna ff. o. m. den 1 januari 1983 innebär bl. a. att den hittiils bedrivna utbildningsverksamheten skall fortsätta. De resurser sorti de nya huvudmännen övertar öch de statsbidrag som de får till följd av överenskommelserna inbegriper således även denna verksam­het: Jäg vill understryka att mitt förslag orh bestämmelser i skollagen därför inte ändrar föratsältningama för överenskommelserna.

Enligt iriin mening är del f. n. från förfaltningsteknisk synpunkt enklast att låta de lagbestämmelser som jag föreslår bilda en ny paragraf, 6a §, i skollagens inledande kapitel.

Inför tillkomsten av en ny skollag bör emellertid övervägas Offi bestäm­melser angående undervisning vid hem för vård eller boende bÖr tas in i någon annan lag till vilken skollagen hänvisar.

4   Upplåtelse av skolans mark och lokaler för andra behov

i 48-50 §§ skoUagen finns vissa bestämmelser om kommunernas och landstingskommunemas skyldigheter i fråga om grandskolan och gymna­sieskolan.

Om stöire olägenhet inte vållas verksamhet i grandskola eller gymnasie­skola bör enligt 50 § första stycket mark och lokaler som disponeras för skolan upplåtas för annat än skolans behov. Enligt 50 § andra stycket skall i ett sådant fall upplåtelse medges för frivillig bildningsverksamhel och Hknande verksamhet. Om ersättning därvid tas ut, får ersättningen mot­svara högst den av upplåtelsen föranledda omedelbara ökningen av kom­munens eller landstingskommunens kostnader.

Skoladministrativa kommittén (U 1978:17) har ulöver sitt belänkande avlämnat promemorian Decentralisering och förenklingar av vissa skolad­ministrativa frågor (PM 29 daterad 1979-12-14). Promemorian innehåller en rad förslag i mindre frågor. Bl. a. föreslås utan närmare motivering all reglema om ersättning i 50 § andra stycket skoUagen skall upphävas.

Vid remissbehandlingen av PM 29 har detta förslag från skoladministra­tiva kommittén tUlstyrkts av de flesta remissinstanserna. Bl. a. skolöver­styrelsen och två länsskolnämnder anser dock alt reglerna om ersättning bör vara kvar. Ett par remissinstanser anser att hela paragrafen borde kunna upphävas.

Skolförfatlningsutredningen har i sitt förslag till ny skollag inle tagit med någon motsvarighet till 50 § i den nuvarande lagen. Utredningen har därvid anfört att kommunerna ändå bör kunna ta ansvar för dessa frågor.

De remissinstanser som har yttrat sig över vad skolförfatlningsutred­ningen har anfört på denna punkt delar i allmänhet utredningens synsätt.

Prop, 1981/82:167

12

Frågor om kommuners och landstingskommuners upplåtelse av skolor­nas mark och lokaler för andra behov bör enligt min mening inte regleras i författning utan vara rent kommunala angelägenheter, när statsbidrag inle lämnas.

Kommuner och landstingskommuner har enligt förat gällande bestäm­melser kunnat få statsbidrag till investeringar i skolbyggnader. Detta sys­tem skall vara helt avvecklat vid utgången av juni 1982 så fill vida, att inga ytteriigare bidrag skall kunna beviljas (prop. 1979/80:90 bil. 3, FiU 1979/ 80:25, rskr 1979/80:287).

Många av de nuvarande skolbyggnaderna har tillkommit med hjälp av statsbidrag. Jag anser emellertid inte att det förhållandet utgör tiUräckligt skäl för alt behålla regleringen i 50 § skollagen och föreslår därför att paragrafen upphävs. Jag föratsätter att kommunerna ändå tar erforderlig hänsyn tiU den frivilliga bildningsverksamhetens behov.

Föreskrifter i huvudsak motsvarande dem i 50 § skollagen fanns ur-sprangligen i 2 kap. 26 § skolstadgan (1971:235), numera benämnd skolför­ordningen. Enligt 8§ förordningen (1971:424) om kommunal och statlig vuxenutbildning skall den tidigare bestämmelsen i 2 kap. 26 § skolstadgan äga motsvarande tUlämpning i fråga om kommunal och statlig vuxenutbUd-ning. TUI bilden hör alt lokaler för bl. a. gymnasieskolorna ofta används även för andra skolformer.

Om riksdagen beslutar om upphävande av 50 § skoUagen kommer enligt vad jag har erfarit chefen för utbildningsdepartementet att föreslå regering­en att göra motsvarande ändring i förordningen om kommunal och statlig vuxenutbildning.

5    Skollagens besvärsbestämmelser m. m.

Nuvarande bestämmelser

I 53 och 54 §§ skollagen finns bestämmelser om överklagande av beslut enligt lagen. Bestämmelserna innebär sammanfattningsvis följande.

Beslut av kommunernas skolstyrelser och landstingskommunernas ut-bUdningsnämnder i vissa särskilt angivna frågor får överklagas hos läns­skolnämnden. TiU dessa frågor hör för skolstyrelsernas del tillstånd för barn att börja sin skolgång i förtid (32§), godkännande av en skola med enskild huvudman för skolpliktens fullgörande saml återkallelse av sådant godkännande (34 §), befrielse från skolgång för barn som får enskUd under­visning (35§), medgivande att avsluta skolgång i förtid (36 §) och fullföl­jande av skolgång efter skolpliktens upphörande (37§). Till de särskilt angivna frågorna hör för såväl skolstyrelsernas som ulbUdningsnämnder-nas del fråga om att förvägra en elev befrielse från morgonsamling eller religionsundervisning samt fråga om att förvägra någon inträde i skola på grand av skollagens föreskrifter om elevområden.

Prop. 1981/82:167

13

Andra beslut enligt skollagen av en skolstyrelse eller utbildningsnämnd får överklagas endast genom kommunalbesvär.

Beslut av lokal styrelse för specialskolan överklagas hos länsskolnämn­den.

Länsskolnämndens beslut om tvångsmedel mot tredskande föräldrar överklagas hos kammarrätten. Detsamma gäller länsskolnämndens beslut med anledning av besvär över skolstyrelsens beslut enligt 35 § skollagen. Hos kammarrätten överklagas också beslut av statlig myndighet att förbju­da verksamhet vid skola med stöd av 51 § skollagen.

Talan mot andra beslut av länsskolnämnden eUer skolöverstyrelsen en­ligt skollagen förs hos regeringen genom besvär.

Särskilda bestämmelser gäller om överklagande av kammarrättens avgö­randen.

Riksdagens beslut om förenklad instansordning inom skoladministra­tionen

På grundval av bl. a. förslag från skoladministrativa kommittén i betän­kandet (SOU 1980:5) Förenklad skoladministration - principer för en ny organisation framlades våren 1981 propositionen (1980/81:107) om den statliga skoladministrationen m. m.

Propositionen innehöll bl. a. förslag om riktlinjer för en förenkhng av instansordningen för besvär över beslut av skolmyndighet (prop. s. 53 ff). Riktlinjema avsåg det på skolans område mycket omfattande regelsyste­met i allmänhet och tog alltså inle sikte särskih på skollagen. Riktiinjerna innebar sammanfattningsvis följande.

Länsskolnämndema skuUe avlastas samtliga besvärsärenden. Sådana beslut av bl. a. skolstyrelsen som enligt nuvarande regler överklagas hos länsskolnämnden med kammarrätt som tredje instans skulle överklagas direkt hos kammarrätten. Andra beslut av skolstyrelsen, utbildningsnämn­den eller lokal styrelse för specialskolan skulle överklagas hos skolöver­styrelsen i stället för hos länsskolnämnden.

Beslut av länsskolnämnden såsom första instans skuUe överklagas hos skolöverstyrelsen och inte som nu hos regeringen.

Beslut av skolöverstyrelsen såsom första instans skulle som nu få över­klagas hos regeringen. Däremot skulle beslut av skolöverstyrelsen såsom besvärsinstans i regel inte få överklagas. Undantag skulle gälla för beslut med anledning av besvär över länsskolnämnds beslut om bl. a. basresurser enligt statsbidragssystemet för grandskolan, gymnasieskolans årliga orga­nisation och skolenheter.

Propositionen innehöll inte något lagförslag. Föredraganden anförde all det borde få ankomma på regeringen att bestämma lämplig tidpunkt för ikraftträdande av andra författningsändringar än lag.

Riksdagen godkände vad som i propositionen förordats om förenklad instansordning (UbU 1980/81:38, rskr 1980/81:395).

Prop. 1981/82:167

14

Förordningsändringar med anledning av riksdagsbeslutet

Regeringen har den 22 december 1981 utfärdat förordningen (1981:1371) med inslraktion för den statliga skoladministrationen. Förordningen träder i kraft den 1 juli 1982 och ersätter de nuvarande instruktionerna för skol­överstyrelsen och länsskolnämnderna.

I 62 och 63 §§ i den nya förordningen finns föreskrifter om besvär över länsskolnämndens resp. skolöverstyrelsens beslut.

Föreskrifterna i 62 § innebär i korthet alt länsskolnämndens beslut får överklagas hos skolöverstyrelsen, om inle annat följer av särskUda be­stämmelser i 62 § eller i andra författningar. TUl undantagen hör bl. a. vissa beslut som överklagas hos kammarrätten.

Föreskrifterna i 63 § innebär i huvuddrag följande. Beslut som skolöver­styrelsen har meddelat som första instans får överklagas hos regeringen, om inle annat följer av särskilda bestämmelser i 63 § eller i andra författ­ningar. Till undantagen hör bl. a. vissa beslut som överklagas hos kammar-rätlen. Beslut som skolöverstyrelsen har meddelat som andra instans får Överklagas endast när det gäller beslut om tillsättning av en tjänst eller vikariat på en tjänst, om inte annat följer av särskilda föreskrifter.

Föreskrifter om förvaltningsbesvär brakar finnas i den författning där frågan materiellt regleras. Som exempel kan nämnas besvärsreglerna i skolförordningen (1971:235) och i förordningen (1978: 345) om statsbidrag till driftkostnader för grandskolan, m. m. Besvärsreglerna i de särskilda författningarna tar över föreskrifterna i 62 och 63 §§ instruktionen för den statiiga skoladministrationen.

På skolområdet finns del emellertid förhållandevis många förordningar som inte innehåller besvärsregler. I sådana fall är föreskrifterna i 62 och 63 §§ instruktionen för den statliga skoladministrationen tillämpliga på beslut av länsskolnämnden och skolöverstyrelsen.

För att de nya principema om inslansordningen skall fullföljas och erforderliga undantag säkerställas behövs en genomgång av såväl skolför­fattningar med besvärsregler som skolförfattningar ulan sådana regler. En sådan genomgång av förordningar sker nu inom utbildningsdepartementet med sikte på att erforderliga ändringar i förordningarna skall träda i kraft den 1 juli 1982. Jag avser alt senare i vår återkomma till regeringen med förslag tUl sådana ändringar.

Vad gäUer skollagen bör besvärsbestämmelserna ändras i enlighet med vad jag redovisar i det följande. Jag lar i det sammanhanget även upp frågan om slutinstans i fall där länsskolnämnden såsom första instans har fattat beslut om basresurser, gymnasieskolans årliga organisation eller skolenheter.

Prop. 1981/82:167

15

Överväganden och förslag om ändringar i skollagens besvärsbestäm­melser m.m.

En av riktiinjema i riksdagens beslut om förenklad inslansordning var alt länsskolnämnderna skulle avlastas samtliga besvärsärenden. Jag före­slår att detta genomförs fuUt ut vad gäller beslut som skolstyrelser, utbild­ningsnämnder och lokala styrelser för specialskolan fattar enligt skollagen.

I enlighet med riktiinjerna bör sådana beslut av bl. a. skolstyrelsen som enligt nuvarande regler överklagas hos länsskolnämnden med kammarrät­ten som tredje instans överklagas direkt hos kammarrätten, medan skol­överstyrelsen i övriga fall får bli andra instans i stället för länsskolnämn­den.

Vad jag nu har förordat föranleder ändringar i 53 § och 54 § första stycket skoUagen. Samtidigt bör vissa ändringar av redaktionell natur göras i 53 § för att underlätta läsningen av paragrafen, Det överflödiga nuvarande andra stycket i 53 § bör tas bort.

Enligt riktiinjema skulle beslut av länsskolnämnden såsom första instans överklagas hos skolöverstyrelsen och inle som nu hos regeringen. Detta bör genomföras fuUt ut även vad gäller beslut som länsskolnämnden fattar enligt skollagen.

Vissa beslut som länsskolnämnden eUer skolöverstyrelsen enligt skolla­gen fattar såsom första instans överklagas med nuvarande regler hos kammarrätten. Detta bör gälla även i fortsättningen.

Andra beslut av skolöverstyrelsen såsom första instans skulle enligt riktlinjema som nu få överklagas hos regeringen. Däremot skuUe beslut av skolöverstyrelsen såsom besvärsinstans i regel inle få överklagas. Enligt min mening bör detta kunna genomföras även vad gäller beslut som skol­överstyrelsen fattar enligt skoUagen. Från principen alt beslut av skolöver­styrelsen såsom andra instans inle får överklagas bör dock göras två undanlag som inle har redovisats i samband med riktiinjema.

Det första undantaget gäller beslut i ärenden om godkännande av enskild skola för skolpliktens fullgörande eller om återkallande av sådant godkän­nande. I sådana ärenden är den första instansen skolstyrelsen eUer, om det någon gång skulle röra en skola som motsvarar specialskola, den lokala styrelsen för specialskolan. Enligt mitt förslag i det föregående blir skol­överstyrelsen i stället för som riu länsskolnämnden andra instans. Nuva­rande bestämmelser innebär alt länsskolnämndens beslut såsom andra instans får överklagas hos regeringen. Jag anser att lalan skall kunna fuUföljas till regeringen även när skolöverstyrelsen blir andra instans. Skälen till detta är följande.

Ärenden av detta slag är ofta svårbedömda och av principiell betydelse. Utgången spelar i regel roll inle bara för den som klagar utan för en större krets av enskUda personer. Det finns alltså särskilda skäl att låta regering­en få pröva sådana ärenden som sista instans även i fortsättningen. 1 varje fall bör någon ändring i detta avseende inte göras i nu rådande läge.

Prop. 1981/82:167

16

Inom utbildningsdepartementet bereds för närvarande frågor om enskU­da skolor och enskild undervisning med anledning av förslag från kommU-tén (U 1979:13) angående skolor med enskUd huvudman (SEH-kommittén) i betänkandet (SOU 1981:34) Frislående skolor för skolpUkliga elever och i betänkandet (Ds U 1980:3) Enskild undervisning enligt 35 § skollagen. Jag vill i sammanhanget erinra om all kommittén har föreslagit all regering­en skaU pröva fråga om godkännande av vissa slag av enskilda skolor eller, som kommittén kallar dem, fristående skolor. Inslansordningen för beslut i ärenden om enskilda skolor och enskild undervisning bör övervägas när­mare i samband med den pågående beredningen.

När det gäller enskild undervisning vill jag också påpeka alt i ärenden enligt 35 § instansordningen för närvarande är skolstyrelsen - länsskol­nämnden - kammarrätten - regeringsrätten. Länsskolnämnden faller bort enligt mitt förslag i det föregående. Eftersom alltså beslut i ärenden om enskUd undervisning skall kunna överprövas av kammarrätten och rege­ringsrätten, skulle del inte vara rimligt om beslut i motsvarande ärenden om enskilda skolor skulle kunna överprövas bara av skolöverstyrelsen.

Mht andra förslag om undantag från principen att beslut av skolöversty­relsen såsom andra instans inte får överklagas avser ärenden om befrielse från deltagande i morgonsamling och undervisning i religionskunskap.

Enligt 27 § skollagen får elev i grandskolan på föräldramas begäran befrias från all delta i morgonsamling, om skäl till befrielse föreligger. Vidare skall elev på föräldramas begäran befrias från att delta i undervis­ning i religionskunskap, om eleven tiUhör trossamfund, som har fått rege­ringens tUlstånd att i skolans ställe ombesörja religionsundervisning. Mot­svarande gäller för elev i specialskolan och elev i gymnasieskolan genom att 28 a och 29 §§ hänvisar tUl 27 §.

Beroende på vilken skola eleven går i skall fråga om alt förvägra befriel­se prövas av skolstyrelsen eller utbildningsnämnden, om inle regeringen föreskriver annat, eller av den lokala styrelsen för specialskolan. Enligt nuvarande bestämmelser är länsskolnämnden andra instans och regeringen tredje instans. Av mina förslag i del föregående följer att skolöverstyrelsen blir andra instans.

Med hänsyn tiU ärendenas ömtåliga natur anser jag att skolöverstyrel­sens beslut bör få överklagas hos regeringen.

Enligt 41 § första stycket och 47 a § tredje stycket skollagen är del normalt länssskolnämnden som fattar beslut om elevområden. Av mina förslag i det föregående följer att skolöverstyrelsen i stället för som nu regeringen blir andra instans.

Som jag tidigare redovisat har del vid beslutet om riktlinjer för en förenklad instansordning förutsatts att beslut som skolöverstyrelsen såsom andra instans fattar om basresurser enhgt statsbidragssystemet för grand­skolan samt om gymnasieskolans årliga organisation och om skolenheter skall kunna överklagas hos regeringen. Det finns vissa sakliga samband

Prop. 1981/82:167

17

meUan dessa frågor och beslut om elevområden. Instansordningen bör därför vara densamma. Enligt min mening finns det inte tillräckliga skäl att ha en tredje instans - regeringen - i dessa fyra frågor. Jag föreslår därför att länsskolnämndens beslut i dessa frågor får överklagas hos skolöversty­relsen som slutinstans. Bl. a. mot bakgrand av att regeringen inte behålls som slutinstans kan del finnas anledning att överväga om vissa av de regler som länsskolnämnderna och skolöverstyrelsen skall tillämpa i dessa frågor behöver preciseras närmare. Jag avser att vid behov återkomma till rege­ringen om detta.

Det förekommer att enskilda överklagar beslut om elevområden. Sådana beslut avser frågan om det i upptagningsområdet för en kommuns eller landstingskom.muns skola skall ingå även en eller flera andra kommuner eller landstingskommuner eller delar därav. Del är alltså en fråga om förhåUandel meUan olika kommuner eUer landstingskommuner. Enligt min mening finns det inte anledning all tillerkänna enskilda besvärsrält. Jag föreslår att det i skoUagen förs in en bestämmelse om att enskilda inte får föra talan mot beslut av detta slag.

Vad jag har förordat beträffande besvär över länsskolnämndens och skolöverstyrelsens beslut enligt skoUagen föranleder ändringar i 54 § och två nya paragrafer, 54a och 54b §§.

De nya besvärsreglerna bör tillämpas endast i fråga om beslut som i första instans fattas efter ändringarnas ikraftträdande.

I bl. a. skolförordningen och förordningen om kommunal och statiig vuxenutbildning finns bestämmelser som anknyter tiU eller motsvarar de bestämmelser i skollagen som jag nu har berört. Ändringar i bestämmelser­na om besvär över beslut enligt skollagen bör enligt min mening normall föranleda motsvarande ändringar i förordningarnas besvärsbeslämmelser. Jag har i denna fråga samrått med chefen för utbildningsdepartementet. Vi avser att var och en för sitt ansvarsområde i förekommande fall föreslå regeringen alt besluta om sådana ändringar.

6   Överenskommelse om gemensam nordisk arbetsmarknad för klasslärare i grundskolan

De nordiska skol- och undervisningsministrarna har den 3 mars 1982 1 Helsingfors undertecknat en överenskommelse mellan Sverige, Danmark, Finland, Island och Norge om gemensam nordisk arbetsmarknad för klass­lärare i grandskolan. Överenskommelsen träder i kraft tre månader efler del att samtliga parters ratifikationsinstrument har deponerats. Den inne­bär bl. a. att den som har en för grandskolan officiellt godkänd klasslärar­utbildning på minst tre år i ett av de anslutna länderna skaU, under vissa föratsättningar, vara godkänd som lärare i de övriga anslutna länderna och ha rätt att tjänstgöra som sådan. Överenskommelsen innebär vidare alt den

Prop. 1981/82:167

18

som har en officiellt godkänd klasslärarutbUdning med kompelens att undervisa i grundskolans tre eUer fyra första årskurser i ett av de anslutna länderna kan, under vissa föratsättningar, få rätt alt i vart och ett av de anslutna länderna undervisa spm klasslärare i grundskolans fgrsta fyra årskurser. Det bör ankomma på regeringen eUer den myndighet som rege­ringen bestämmer att meddela de bestämmelser som överenskommelsen kräver.

7   Upprättat lagförslag

I enlighet med vacl jag nu anfört har inom utbildningsdepartementet upprättals förslag till lag pm ändring i skoUagen (1962:319). Förslaget har i vad avser 6a§ upprättats i samråd nied chefen för socialdepartementet. Del bör fogas tjU protokpUet i detta ärende.

Lagförslaget rör I vissa delar sådana ämnen som avses i 8 kap. 18 § andra stycket regeringsformen. Ändringarna i dessa ämnen är en följd av redan fattade riksdagsheslut pch är i sak av mindre vikt från de synpunkter som utgör motiven för regeringsformens föreskrifter om lagrådels granskning av lagförslag, HärtiU kommer att ändringarna är ett provisorium i avvaktan på den nya skollagen, Jag anser därför alt det inte är erforderligt all inhämta lagrådets yttrande.

8   Hemställan

Jag hemställgr att regeringen föreslår riksdagen alt

1. antaförs\a|ettiUlagom ändring! skoUagen (1962;319),

2.

godkänna vad jag har förordat om alt skolöverstyrelsen skall vara sista instans i fråga om beslut som länsskolnämnden fattar om basresurser, gymnasieskolans årliga organisation och skolenheter,

3.

bemyndiga regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm­mer att meddela de bestämmelser som överenskommelsen om gemensam nordisk arbetsmarknad för klasslärare i grandskolan kräver.

?   Beslut

Regeringen ansluter sig tiU föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredragan­den har lagt fram.

Norstedts Tryckeri, Stockholrri 1982