Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 194 år 1973

Prop. 1973:194

Nr 194

Kungl. Maj:ts proposition angående beredskapslagring av råolja, m. m.; given den 26 oktober 1973

Kungl. Maj:t vUl härmed, under åberopande av bifogade utdrag av StatsrådsprotokoUet över handelsärenden, föreslå riksdagen att bifaUa de förslag om vars avlåtande föredragande departementschefen hemställt.

CARL GUSTAF

KJELL-OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en beredskapslagring av råolja på 3 milj. m. Genom en sådan lagring beräknas ett av OECD rekommenderat lagrings­mål uppnås år 1977. Lagringen motiveras huvudsakligen av behovet av oljeprodukter i en s. k. fredskris. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar föreslås administrera råoljelagringen. Kostnaden för lagringen, som beräknas till ca 485 milj.kr., föreslås läckt genom uttag av en särskild beredskapsavgifl för oljeprodukter under tre år med börian den 1 juli 1974.

1 Riksdagen 1973.  1 saml. Nr 194

Prop. 1973:194

Förslag tiU

Förordning om särskild beredskapsavgift för oljeprodukter

Härigenom förordnas som följer

1 § Särskild beredskapsavgift erlägges, i den mån skatteplikt föreligger

enligt förordningen (1957:262) om aUmän energiskatt, enligt denna

förordning för

1.

bensin avsedd för motordrift, dock ej flyg- och reabensin

2.

motorbrännolja, eldningsolja och bunkerolja.

2 § SärskUd beredskapsavgift utgår för bensin med två öre för liter och

för motorbrännolja, eldningsolja och bunkerolja med tre kronor för

kubikmeter.

3§ Förordningen (1957:262) om allmän energiskatt äger i övrigt motsvarande tUlämpning på beredskapsavgift enligt denna förordning. I deklaration som avses i 23§ I mom. nämnda förordning fär dock i fråga om särskild beredskapsavgifl i stället för vad som föreskrives i 24§ i förordningen avdrag göras för bränsle, som

1.

i avgiftsbdagt skick förvärvats för återförsäljning eller förbrukning i egen rörelse,

2.

återtagits i samband med återgång av köp,

3.

förbrukats eller försålts för fartygs drift i utrikes trafik,

4.

av den avgiftspliktige eUer för hans räkning utförts ur riket eller förts till frihamn, samt

5.

avgiftspliktig förbrukat eller försålt för förbrukning för annat ändamål än energialstring.

Riksskatteverket kän efter samråd med överstyrelsen för ekonomiskt försvar besluta om avdrag i andra fall än som anges i första stycket.

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1974 och gäller till utgången av juni 1977.

Prop. 1973:194

Utdrag av protokollet över handelsärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet på Stockholms slott den 26 oktober 1973

Närvarande: statsminislern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], HOLM­QVIST,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för handelsdepartementet, statsrådet Feldl, anmäler efter gemen­sam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om beredskapslag­ring av råolja, m. m. och anför.

1   IrUedning

Med stöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande den 28 december 1972 tUlkallade jag fyra sakkunniga med uppgift att pröva det löpande oljdagringsprogrammet 1970-1976. Arbetet borde bedrivas så att resulta­tet av prövningen kunde redovisas före utgången av år 1973 och i stort enligt riktlinjerna i prop. 1969:136 med förslag rörande beredskapslag­ring av olja. Dessutom borde de sakkunniga mot bakgrund av OECD.s (Organisation for Economic Co-operation and Development) rekommen­dation om etl 90-dagarslager beräkna den lagerhåUning som behövdes för alt Sverige skulle uppnå det rekommenderade målet i fråga om beredskapslagring av olja. Om detta mål inte kunde nås inom ramen för det löpande oljdagringsprogrammet, skulle de sakkunniga föreslå åtgär­der för att det skuUe kunna förverkligas.

De sakkunniga', som antog namnet Kontrollstationen för oljdagrings­programmet, avlämnade den 5 juU 1973 det hemUga betänkandet (Ds H 1973:2) Råolja i beredskap - Förslag om utökad beredskapslagring inom oljdagringsprogrammet 1970/76. Betänkandet innehåller förslag till beredskapslagring av råolja. Till betänkandet är fogat förslag till förordning om särskild beredskapsavgift för oljeprodukter.

Efter remiss har yttrande över betänkandet avgivits av överbefälhava­ren (ÖB), Iransportnämnden (TN), statskontoret, riksrevisionsverket (RRV), rUcsskatteverket (RSV), statens jordbruksnämnd, statens natur­vårdsverk, statens pris- och kartellnämnd (SPK), överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF), länsstyrelsen i Göteborgs- och Bohus län, statens industriverk, statens valtenfallsverk. Lantbrukarnas, riksförbund, Svensk industriförening. Svenska kommunförbundet. Svenska kraftverks­föreningen. Svenska petroleuminstitutet (SPl), Svenska värmeverks-föreningen, Sveriges hantverks- och industriorganisation, Sveriges indust­riförbund och Landsorganisationen i Sverige (LO).

1 Kanslirådet Sven-Erik Orrö, ordförande, byråchefen Nils-Gustaf Danielson samt direktörerna Bo Helmerson och Lars Pehrzon.

Prop. 1973:194

4

2 Tidigare och löpande oljelagringsprogram

2.1       Tidigare oljelagringsprogram

Skyldighet alt för beredskapsändamål lagra olja infördes redan år 1938. Den snabba ökningen av konsumtionen av flytande drivmedel och bränslen som inträdde efter det andra världskriget medförde krav på förstärkt beredskapslagring. Efter ett utredningsförslag (SOU 1957:4) Oljelagring antog 1957 års riksdag (prop. 1957:144, BeU 1957:45, 2 LU 1957:34, rskr 1957:322 och 329) ett program för lagring av mineraloljor under femårsperioden 1958-1962. De totala anläggningskostnaderna beräknades tUl 350 mUj.kr. och varukostnaderna till omkring 250 milj.kr. Staten bidrog med ränte- och amorteringsfria lån tUl etl belopp av 360 milj.kr. Övriga kostnader finansierades av de lagringsskyldiga och togs ut genom prissättningen på oljeprodukter. Programmet fullföljdes i avsedd omfattning.

En ny oljelagringskommitté lade år 1962 fram betänkandet (SOU 1962:40) Beredskapslagring av olja 1963-1969 med förslag om fortsatt lagring av oljeprodukter efter utgången av år 1962. Riksdagen beslöt (prop. 1962:194, BeU 1962:68, 2 LU 1962:45, rskr 1962:418 och 420) antaga ett lagringsprogram för perioden 1963-1969. Den genomsnittliga årliga investeringskostnaden för beredskapslagringen under perioden 1963-1969 uppgick tUl 112 mUj. kr. i 1961 års prisläge. Statliga ränte-och amorteringsfria, indexreglerade lån utgick med 59 milj.kr. per år medan återstående 53 milj.kr. per år finansierades prisvägen. För att täcka dessa kostnader förband sig flertalet lagringsskyldiga oljehandels-förelag alt tiU Stiftelsen Pelroleumbranschens Beredskapsfond betala in avgifter som beräknades efter företagens leveranser till sådana köpare som inte var lagringsskyldiga. Även detta program fullföljdes i avsedd omfattning.

ÖÉF är tillsynsmyndighet beträffande beredskapslagringen av olje­produkter.

2.2 1970-1976 års oljelagringsprogram

1968 års oljelagringskommitté lade år 1969 efter överläggningarmed företrädare för oljebranschen och övriga berörda grenar av näringslivet fram betänkandet (SOU 1969:31) Olja i beredskap med förslag om lagring av oljeprodukter efter utgången av år 1969. Riksdagen godkände föreslagna riktlinjer för utbyggnad av beredskapslagringen av oljeproduk­ter under sjuårsperioden 1970-1976 (prop. 1969:136, BeU 1969:66, 2 LU 1969:86, rskr 1969:398 och 375).

KommUtén konstaterade att Sverige för sin energiförsörjning i utomordentligt hög grad är beroende av importerad energi. På kort sikt förutsågs ingen ändring i denna situation. Beroendet av importerad energi medför att Sverige är särskilt känsligt för avbrott i tillförseln. Ulan en kontinuerlig tillgång på energi förutsågs starka störningar inom samhälls-Uvet. Till detta kom att en tryggad försörjning med energi har avgörande betydelse  för  totalförsvarets  möjligheter  att   fungera  effektivt.  Kom-

Prop. 1973:194

5

mitten ansåg också alt Sveriges beroende av energiimport från den ena parten i en konflikt skulle kunna binda Sverige vid denna part lika mycket som en allians. Etl hot om avbrott i oljeleveransema skulle kunna bU ett effektivt medel att tvinga fram en sådan bundenhet. Kommittén ansåg därför att åtgärder beroende av oljeimport inte skulle få äventyra den alliansfria utrikespoUtiken.

Beredskapslagring av importerade drivmedel och bränslen ansågs nödvändig under en överblickbar framlid. Några principiella avvikelser frän de dittUls gäUande målen för beredskapslagringen föreslogs inte. Planeringen borde även i fortsättningen avse två skilda planeringsperio­der, krigsfallet och avspärrningsfallet. Uthålligheten föreslogs i princip vara densamma som dittUls. Krigsreserven skulle helt reserveras för behoven i händelse av krig och inte få tUlgripas i andra lägen. Avspärmingsreserven skulle som tidigare kunna tUlgripas även vid störningar i försöqningen som förorsakas exempelvis av oroUgheter utomlands eller av isläggning.

För både krigs- och avspärrningsreserverna förutsattes att förbmk-ningen skuUe nedbringas till lägsta möjliga nivå genom ransoneringar. Vid beräkning av de nya lagringsmålen tog kommittén hänsyn till vissa i en kris tillgängliga lager, de s. k. avdragspostema.

Kommittén ansåg alt den fortsatta uppbyggnaden av krigsreserven för drivmedel liksom tidigare borde ske i skyddade anläggningar. När det gällde eldningsoljor ansågs del påkallat med en viss styrning av lokaliseringen av del cislernbestånd, som byggs för den fortsalla beredskapslagringen av eldningsolja, s. k. lokaliserad lagring. En del av lagringsreserven av sådan olja borde därför förvaras i utrymmen som är lokaliserade på ett från beredskapssynpunkt godtagbart sätt.

Inför den nya oljdagringsperioden föreslog kommittén att lagrings­skyldighet också skulle införas för stadsgasindustrins råvaror samt för gasol.

Den totala investeringskostnaden beräknades i 1969 års priser till ca 760 milj.kr. Härtill skuUe komma en driftkostnad på 30-40 mUj.kr. per är. Merkostnader för den skyddade och lokaliserade lagringen uppskatta­des till sammanlagt ca 80 mUj.kr. eller ca 11,5 mUj.kr. per år. Investeringskostnader för stadsgasindustrin beräknades tUl 18,7 milj.kr. GasoUagringen skulle medföra en investeringskostnad på totalt 27,5 milj.kr.

Kommittén fann det möjligt att gå över lill finansiering prisvägen. Merkostnader för den skyddade och lokaUserade lagringen borde dock bäras av staten och utgå i form av ränte- och amorteringsfria lån som skrivs av under en tjugoårsperiod.

Ett sjuårsprogram av den föreslagna modellen borde enligt kommittén i begränsad omfattning omprövas vid en s. k. kontrollstation ungefär i mitten av perioden. En sådan omprövning skulle inte gäUa lagringssyste­mets principiella uppbyggnad utan vara begränsad tUl prognoserna över fredskonsumtionen av olja, krigs- och avspärmingsbehovens storlek saml de  s. k.   avdragsposternas storlek.  De beslut i fråga om skyddad och

1* Riksdagen 1973. 1 saml. Nr 194

Prop. 1973:194

6

lokaliserad lagring som fattats vid lagringsperiodens början borde inte ändras under perioden. Omprövningar borde inte heUer avse programmets finansiering. Det borde ankomma på Kungl. Maj:t att besluta om de ändringar som kunde föranledas av den begränsade prövningen.

3 KontroUstationen för oljelagringsprogrammet 3.1 Prognoser över fredskonsumtionen av olja

1968 års oljelagringskommitté utgick vid sina bedömningar av den framtida fredskonsumtionen av oljeprodukter från de prognoser, som redovisats av den år 1964 tillkallade energikommittén i promemorian (Ds Fi 1967:8) Rapport rörande Sveriges energiförsörining 1955-1985. Energikommittén redovisade alternativa prognoser. En variant förutsatte att elektrisk krafl genom ökad utbyggnad av kärnkraften i viss omfattning ökar sin marknadsandel inom områden som tidigare dominerats av flytande bränslen, främst inom uppvärmningssektorn. Oljelagrings-kommittén utgick från denna variant vid uppskattning av konsumtionen av oljeprodukter år 1977. Kontrollstationen har för sina bedömningar använt material som den år 1972 tillsatta energiprognosutredningen (EPU) tagit fram för avstämning av 1970 års långtidsutredning. De nya prognoserna har jämförts med det prognosmaterial, som legat till grund för oljelagringskom mit tens förslag. De nya prognoserna har utgjort det underlag som behövts för att kontrollstationen skulle kunna bedöma den lagerhåUning som behövs för att Sverige skall kunna uppfylla OECD:s 90-dagars målsättning. Dessa beräkningar skall grundas på den bedömda fredskonsumtionen under år 1976.

Under perioden 1965 1970 har enligt en av EPU uppgjord s.k. normalkalkyl beroendet av importerad energi ökat från 72 % till 77 %, som helt tUlgodosetts genom ökad oljeimport.

EPU har i sin konsumlionsprognos för är 1977 förutsatt att utvecklingen på energiområdet kan fortgå under ostörda importförhållan­den och med normala betingelser för vattenkraftproduktion. Vidare har man antagit all fördelningen mellan olika energislag inte kommer alt påverkas av ändrade prisrelationer, då det f. n. inte anses möjligt att göra realistiska antaganden om effekten på energibalansen på kort sikt av en eventueU prishöjning.

1968 års oljdagringskommittés och EPU:s prognoser över fredsför­brukningen uttryckt i 1 000-tal m år 1977 framgår av följande tabeU.

Kommittén

EPU

Motorbensin

5 350

4 850

Fotogen

325

-

Motorbrännolja

2 900

2 600

Eldningsolja 1-2

9 100

10 120

Eldningsolja 3-5

19 420

19 200

Övriga produkter

-

650'

' Fotogen ingår

Prop. 1973:194

7

Kontrollstationen anser att de prognoser som ligger tiU grund för det löpande oljdagringsprogrammet väl stämmer överens med de prognoser som EPU gjort. EPU:s prognoser visar enligt kontroUstationen på ett fortsatt starkt beroende av importerade oljeprodukter.

3.2 Nya lagringsmål

Med underlag som lämnats av ÖEF har kontrollstationen reviderat gällande behovsberäkningar, ÖEF har från krigsmakten och övriga för totalförsvaret och folkförsöriningen viktiga myndigheter och organ inhämtat uppgifter om oundgängliga behov av bränslen och drivmedel under en krigsmånad och en avspärrningsmånad.

Lagringsskyldigheten beträffande gasråvaror för stadsgasindustrin be­räknas i oljelagringsprogrammet efter viss andel av föregående års råvaruförbrukning. Det har därför inte funnits anledning alt inom ramen för kontrollstationens arbete revidera tidigare uppgjorda beräkningar för stadsgasindustrin.

Kontrollstationen har också omprövat storleken av de s. k. avdrags-posterna, dvs. tUlgångar på drivmedel, eldningsoljor och andra bränslen som utöver beredskapslagringen anses slå lUl förfogande för att täcka behoven under krig och avspärrning. Lagren kan inte tas med i beräkningarna lUl större del än de med säkerhet kan anses vara gripbara i sådana lägen och således kan beaktas i ransoneringsförfarandet. Lager av detta slag anses endast kunna avräknas mot avspärrningsreserven.

KontroUstationen föreslår en ökning av avdragsposten för raffinade­riernas råoljelager liU följd av utbyggd raffinaderikapacitet. Vidare föreslår kontrollstationen, efter alt ha tagit del av lagersituationen för ohka färdigprodukter under perioden 19671972, vissa ändringar av avdragsposten för kommersiella lager. Beträffande övriga avdragsposter nämhgen farmaggregat, lager av eldningsoljor i fastigheter, kol och koks samt inhemska bränslen och drivmedel (torv, kol, skifferolja, brännved, gengas), föreslås inga ändringar.

Beträffande inhemska bränslen och drivmedel konstaterar kontroll­stationen alt beredskapen på gengasområdet förbättrats. OmstäUnings-tiden har kunnat nedbringas något. Däremot anses gengasberedskapen inte ha förbättrats så mycket att hänsyn härtiU kan tas genom en avdragspost vid beräkningen av de nya lagringsmålen. Kontrollstationen finner det dock vara av synnerlig vikt att ytterligare åtgärder vidtas för att förbättra gengasberedskapen och minska starttiden för tillverkning av gengasaggregat.

De nya lagringsmål som kontroUstationen föreslår visar viss ökning för motorbensin. Denna ökning beror bl. a. på att man räknar med all i etl krisläge ha en större andel av personbUsparken i drift än tidigare. KontroUstationen konstaterar alt del är av största betydelse att bered­skapsplaneringen för personbUstrafiken följer trafikutvecklingen. Såväl bUparkens tUlväxt som den kollektiva trafikapparatens utveckling motive­rar enligt kontrollstationen en behovsberäkning efter en högre nivå än

Prop. 1973:194

8

den som ligger till grund för det löpande programmet. En sådan anpassning finner man nödvändig för att samhället skaU kunna fungera också i en kris.

KontroUstationen föreslår också en ökning av målet för motorbränn­olja bl. a. till följd av konstaterad övergång till dieseldrift av fordon som skall utnyttjas i en kris.

1968 års oljelagringskommitté utgick från alt den ökning av koks­lagren, som ÖEF angivit som nödvändig för att täcka lagerbehoven för krigs- och avspärrningsreserven, anskaffades utom ramen för del fram­lagda oljelagringsprogrammet. Bränslet behövs för vissa processer i vilka det av tekniska skäl inte kan ersättas med olja.

Kontrollstationen konstaterar att målet för kokslagringen ännu ej har uppnåtts och understryker starkt betydelsen av att denna lagerbrist snarast täcks.

3.3  OECD:s lagringsrekommendation

3.3.1  OECD och oljeförsörjningen

OECD, tidigare OEEC, har behandlat energifrågor, och särskUt frågor om Västeuropas oljeförsörjning, sedan 1940-talet. Under Suezkrisen åren 1956 och 1957 arbetade man intensivt med att mellan länderna i Västeuropa fördela den begränsade mängd olja som stod till förfogande. De slutsatser man drog av erfarenheterna från Suezkrisen var bl. a. att man borde ha en bättre oljeberedskap genom utökad lagring hos medlemsländerna saml att man borde kunna enas om rättvisa regler för fördelning av olja i händelse av kris.

Är 1958 fattade OECD beslut om att rekommendera medlemsländer­na en oljelagring motsvarande minst 60 dagars löpande konsumtion. Är 1962 ändrades rekommendationen tUl att avse etl beredskapslager av olja motsvarande minst 65 dagar av den inom landet genomsnittliga förbruk­ningen under senast förflutna kalenderår.

1960-talel präglades av arbete med lageruppbyggnad inom de euro­peiska OECD-länderna. Under hela 1960-talet ökade Västeuropas beroen­de av importerade drivmedel och bränslen. Oljans andel av Västeuropas (OECD-ländernas) energiförsörining steg från 39% år 1962 till 56% år 1969.

Det senaste årtiondets energiförsörjning har präglats av ökat beroende av importerad olja. UtveckUngen av andra energislag, främst kärnkraft, har ej kunnat minska detta beroende. Kärnkraft har av olika skäl ej kunnat utnyttjas i den utsträckning som man förutsåg i början och mitten av 1960-talet.

De västeuropeiska länderna importerar den övervägande delen av sin olja från Mellersta Östern och Nordafrika. Båda dessa områden karakteri­seras av politisk instabilitet. Blockeringen av Suezkanalen år 1967 har inneburit alt tankfartygen tvingats passera runt den afrikanska kontinen­ten för alt nå västeuropeiska hamnar. Dessa transportproblem förstärktes också av att oljeledningen mellan Libanon och Saudiarabien var avbruten

Prop. 1973:194

9

under ungefär ett år.

Mot denna bakgrund rekommenderade OECD:s råd den 29 juni 1971 alla europeiska medlemsländer (utom Finland) att så snart som möjligt bygga upp sina lager av vissa oljeprodukter att motsvara minst 90 dagar av föregående ärs förbrukning.

Såsom lagerlUlgångar räknas de tUlgångar som medlemsländemas regeringar kan kontrollera i händelse av en försörjningskris. De produkt­kategorier, som rekommendationen omfattar, är motorbensin, flyg- och reabensin, motorbrännolja, tunn eldningsolja, fotogen inklusive flyg­fotogen samt tjock eldningsolja.

Kontrollstationen presenterar i sitt betänkande närmare de redovis­ningsregler som gäller.

Medlemsländerna skaU liU OECD rapportera lagerläget vid utgången av varje kvartal. 1 rekommendationen betonas att medlemsländerna i händelse av försörjningskris inte kan göra anspråk på lager som byggts upp av annat land före krisen. Underlåtenhet att lagra i enlighet med rekommen­dationen berättigar inte tUl någon extra tUldelning.

Rådet lämnar också vissa rekommendationer beträffande behovet av nationeU lagstiftning och finansieringshjälp till lageruppbyggnaden.

OECD:s råd fattade senast den 14 november 1972 beslut om planering och åtgärder för fördelning av oljetillgångar i händelse av försörjningskris i OECD:s europeiska område. Principen är att oljan skall fördelas rättvist mellan ländema.

Den tUl de europeiska OECD-länderna importerade oljan fördelas huvudsakligen i proportion till ländernas andel av den totala, normala förbrukningen i del europeiska OECD-områdel. En mindre del av oljan kan bli föremål för särskUd fördelning, där man t. ex. kan ta hänsyn lill klimatiska svårigheter.

En närmare redogörelse för de gäUande fördelningsreglerna lämnas i kontrollstationens betänkande.

3.3.2 Sverige och OECD.s rekommendation

Kontrollstationen konstaterar alt Sveriges stora beroende av impor­terade flytande bränslen och drivmedel samt den överhängande faran för avbrott i tUlförseln av oljeprodukter motiverat ett starkt engagemang från svensk sida i OECD:s arbete med alt förbättra försörjningslryggheten för de europeiska medlemsländerna. Sverige biträdde också rådets rekom­mendation om uppbyggnad av ett 90-dagarslager.

Av betänkandet framgår att Sverige vid planeringen av sin försörinings-beredskap på bränsle- och drivmedelsområdena i möjlig utsträckning tagit hänsyn tiU OECD:s rekommendation t. ex. beträffande förberedande av effektiva ransoneringssyslem.

Vidare lämnas en utförlig redovisning av lagersituationen i OECD:s europeiska område. Sverige visar här en lagernivå som i stort överensstäm­mer med genomsniltslagrel i förbrukningsdagar räknat för hela området.

Prop. 1973:194

10

3.3.3 Kontrollstationens förslag

Kontrollstationen konstaterar att Sveriges oljeimport f. n. uppgår tiU ca 35 milj.m om året, dvs. ca 1,5% av världsförbmkningen, motsva­rande ett importvärde av närmare 4 mUjarder kr. Av importen utgörs 40 % av råolja, som tiU 75 % kommer från Mellersta Östern och Afrika. De importerade raffinerade produkterna kommer tUl två tredjedelar från Västeuropa, som i sin tur utnyttjar råolja från Mellersta Östern och Afrika. Kontrollstationen finner att Sverige är och inom överskådlig tid kommer att vara i hög grad beroende av olja från sådana områden som präglas av viss poUtisk instabUitet.

I betänkandet anges att två tredjedelar av världens kända oljereserver finns i MeUersta Östern och Nordafrika. De oljeexporterande länderna uppträder numera samlade i en gemensam organisation. Organisation of Petroleum Exporting Countries (OPEC). Detta kan anses innebära en förbättrad position för de oljeexporterande länderna gentemot oljeföre­tagen i samband med förhandlingar om priser och delägande.

Kontrollstationen anser att utvecklingen av efterfrågan och tillgången på olja I världen medfört stigande priser och ökad osäkerhet i den kontinuerliga tUlförseln. Inte minst Förenta staternas inträde på markna­den som nettoimportör anses ha förändrat situationen. Man måste, anser kontroUstationen, realistiskt räkna med möjligheten av ett längre eller kortare avbrott i oljeexporten från Mellersta Östern och Nordafrika. En sådan situation anses kunna inträffa när som helst.

Sverige deltog inom oljekommittén i utarbetandet av OECD.s rekom­mendation om etl 90-dagarslager och biträdde rådets beslut i frågan. Kontrollstationen finner del därför följdriktigt att Sverige också omsätter rekommendationen om en uppbyggnad av ett 90-dagarslager i praktiskt handlande med största skyndsamhet. Man betonar särskUt att Sverige i händelse av en försörjningskris inte kan erhålla särskUd tUldelning på grund av bristande lagerlUlgångar.

Kontrollstationen poängterar att OECD-rekommendalionen avser en lagemppbyggnad för att möta en försörjningskris förorsakad av stör­ningar i oljelillförseln, en s. k. fredskris. Det bör då på alla sätt undvikas att ställa om samhället så genomgripande som i krigstid eller under avspärrning förorsakad av krig i vår nära omvärld. Den inhemska industrin liksom samhället i övrigt bör så långt möjligt få verka som under normala förhållanden.

Kontrollstationen konstaterar vidare att även om man vidtager alla de ransoneringsåtgärder som situationen kräver, kommer en så hård förbruk­ningsreglering som måste göras i avspärrnings- och krigsfallen svårligen att kunna genomföras.

Vid sina beräkningar har kontrollstationen utgått från att OECD-mälet skall uppnås under år 1977. Lagringsmälel skall i så fall utgå från 90 dagars förbrukning under år 1976 vilket ger följande värden:

Prop. 1973:194

11

motorbensin

1 150 000 m

fotogen, motorbrännolja och

eldningsolja 1-2

3 060 000 m

eldningsolja 3-5

4 325 000 m3

I betänkandet redovisas beräkningama av de lagerökningsbehov som erfordras för att Sverige skall kunna nå upp till 90-dagarsrekommenda-tionen. Lagerökningsbehov föreligger för motorbensin och tjock eldnings­olja.

3.4  Lagringssätt, kostnader, finansiering

3.4.1  Lagringssätt

I belänkandet redovisas två alternativ för att uppnå såväl de reviderade lagringsmålen enhgt löpande oljelagringsprogram som OECD:s 90-dagars-rekommendation. Alternativen är färdigproduktlagring och råoljelagring.

Prisema på oljeprodukter har stigit snabbt under det senaste året och mycket talar, enligt kontrollstationen, för en fortsalt prisstegring. KontroUstationen har utgått från importpriserna under första kvartalet 1973. För lagringsanläggningar har den räknat med en höjning av kostnaderna med 30 % från 1968 års oljdagringskommittés beräkningar.

Del lagringsalternativ som väljs anser kontrollstationen bör bli föremål för en efterkalkyl för alt man sedan anläggningarna fyllts skall kunna fastställa den verkliga kostnaden för att få underlag för beslut om slutfinansiering.

De lagerökningsbehov som föranleds av de nya lagringsmålen avser endast avspärrningsreserven. Eftersom det inte är aktuellt med någon utökning av den skyddade eUer lokaliserade lagringen anser kontroll­stationen att det av säkerhetsskäl inte finns hinder att lagerökningen sker i form av råolja. Inom landet finns tillräcklig kapacitet alt raffinera oljan. Är 1974 anges kapaciteten vid svenska raffinaderier tiU drygt 20 mUj.m.

3.4.2 Kostnader

Kontrollstationen redovisar i betänkandet kostnadskalkyler för de tvä alternativen. Färdigproduktlagring enligt de nya lagringsmålen ger en totalkostnad av 80 mUj. kr. Merkostnaden för att utöver de nya lagringsmålen, nå upp tiU OECD:s 90-dagarslager, beräknas till totalt 256 mUj.kr. vid färdigproduktlagring av molorbensin och tjock eldningsolja. Färdigproduktlagringen medför således en totalkostnad av 336 milj.kr.

Lagring av råolja för alt nå upp tUl rekommendationen skulle, enligt kontrollstationen, kosta 270 milj.kr. Kontrollstationen förutsätter att man i händelse av kris får acceptera ett eventueUt högre svavelutsläpp för att erhålla livsnödvändig energi. Därför eftersträvas lagring av billigaste möjliga  råoljetyp   oavsett  svavelhalt.   En  råolja  som  ger de  lämpliga

Prop. 1973:194

12

proportionerna färdigprodukter kan erhållas från de flesta länderna kring Persiska viken. De för en ökning upp liU 90-dagarsnivån erforderliga färdigprodukterna erhålls vid raffinering av 1 555 000 m råolja. Denna råoljemängd täcker samtidigt de behov som följer av de nya lagrings­målen.

Kontrollstationen har räknat med ett råoljepris på 110 kr. per ton eller 95 kr per m. Anläggningskostnaden uppskattas till 70 kr. perm med en fyllnadsgrad på 90 %. Lagringen förutsätts då ske i bergrum i anslutning tUl befintliga raffinaderier.

Vid en jämförelse mellan de två alternativen finner kontrollstationen att råoljelagringen är ca 77 mUj.kr. bUligare än färdigproduktlagringen. Härtill kommer att råoljelagringen medger en större flexibilitet för anpassning av produktframstäUningen tiU de aktuella behoven i en försörjningskris.

Kontrollstationen anser att ÖEF, i samband med den föreslagna utbyggnaden av råoljelagringen, bör träffa avtal med de inhemska raffinaderierna där frågor i anslutning tUl raffineringen av den statligt lagrade råoljan under en försörjningskris regleras.

3.4.3 Finansiering

KontroUstationen föreslår alt kostnadema för den utökade lagringen täcks genom uttag av en särskild beredskapsavgifl på oljeprodukter. Olika sätt att praktiskt hantera detta finansieringssystem diskuteras i betänkan-del. Man föreslår inbetalning enligt samma uppbördssystem som gäller för energiskatten. En lämplig administration finns redan uppbyggd inom riksskatteverket. Verket skulle på ett enkelt administrativt sätt kunna uppbära en beredskapsavgift baserad på de energiskattepliktigas försälj­ning och konsumtion. Denna metod finner kontrollstationen enklast och biUigast.

Beredskapsavgift föreslås utgå på annan motorbensin än flygbensin samt för motorbrännolja, eldningsolja 12 samt 35. På så sätt belastas de dominerande produkterna inom lagringsprogrammel. Däremot anser kontroUstationen att avgift inte bör utgä på fotogen och gasol med hänsyn till den ringa finansiella effekten härav.

ÖEF föreslås ha hand om uppförandel av anläggningarna och lagringen av råoljan. De influtna beredskapsavgifterna bör enligt kontrollstationen redovisas under särskUd inkomsttitel på riksstaten. För lagringen föreslås att en särskUd fond inrättas, ÖEF:s råoljefond.

Utbyggnaden beräknas kunna börja under budgetåret 1974/75 och slutföras inom tre år. Investeringskostnaden på 270 milj.kr. bör således läckas under denna period. Kontrollstationen anser alt principen bör vara att avgiften inte skall understiga 1 öre per liter bensin eller 1 krona per m av andra oljeprodukter.

Kontrollstationen föreslår uttag av en beredskapsavgifl under tre år med 1 öre per liter motorbensin och 2 kr per m motorbrännolja och eldningsolja. Dessa avgifter beräknas medge full täckning av kostnaderna

Prop. 1973:194

13

uttryckta i prisläget första kvartalet 1973. Avgiften bör utgå fr. o. m. den 1 juU 1974.

Kontrollstationen lämnar förslag liU förordning om särskUd bered­skapsavgifl för oljeprodukter. Avgiftens uppbörd knyts an tUl förord­ningen (1957:262) om allmän energiskatt. Med hänsyn tUl syftet med avgiften föreskrivs i förslaget om vissa avdragsmöjligheler vid deklaration tUl riksskatteverket.

3.5  En större utbyggnad

Utöver de alternativ som presenteras för all uppnå OECD:s rekom­menderade lagringsmål har kontrollstationen mot bakgrund av det svenska samhällets starka beroende av importerade flytande drivmedel och bränslen samt de ökade riskerna för svåra störningar i oljetillförseln översiktligt studerat en större utbyggnad. Kontrollstationen anser den föreslagna OECD-nivån vara ett minimum. Det bör ligga i samhällets intresse alt de åtgärder vidtas som är praktiskt-tekniskt och ekonomiskt möjliga för att skydda vårt samhälle mot de skadeverkningar som ett avbrott i oljetillförseln kan medföra.

KontroUstationen har översiktligt gjort en snabbinventering av de praktiskt-tekniska möjligheterna för att under den föreslagna utbyggnads­tiden tre år ytterligare öka råoljelagringen. Inventeringen har gett vid handen alt lagren skulle kunna ökas lill 3 mUjoner m. Då investerings­kostnaderna inte anses stiga proportionellt med lagerökningen, beräknas totalkostnaden tiU ca 485 mUj.kr. i stället för 520 milj.kr. Kostnaden skulle kunna täckas genom uttag under tre år av en avgift på 2 öre per Uler motorbensin samt 3 kr. per m motorbrännolja och eldningsolja. Kontrollstationen bedömer denna belastning på samhällsekonomin margi­nell i förhållande tiU de kostnader och olägenheter som kan antagas drabba samhället och enskilda medborgare under en s. k. fredskris i oljeförsörjningen.

Den större utbyggnaden motsvarar en uthållighet enligt OECD-regler­na beräknad efter 1976 års konsumtion för motorbensin på 111 dagar, för fotogen, motorbrännolja och tunn eldningsolja på 148 dagar samt för tjock eldningsolja på 107 dagar.

4 Remissyttranden 4.1   Lagringsalternaliv

Remissinstanserna har intet att erinra mot kontrollstationens redo­visade prognoser över fredskonsumlionen av olja.

Flertalet remissinstanser instämmer också i kontrollstationens be­dömning av behovet av en ökad oljelagring för att trygga försörjningen i en s. k. fredskris.

Kontrollstationens förslag om nya lagringsmål och ändrade avdrags­poster föranleder inga erinringar från remissinstanserna.

Prop. 1973:194

14

Förslaget om ett 90-dagarslager motsätter sig ingen remissinstans. De remissinstanser som kommenterar den större utbyggnaden tillstyrker delta eUer förordar en skyndsam utredning av frågan.

ÖB ansluter sig till det högre alternativet mot bakgrund av att lagringsbehoven för krigsreserven ökat i icke oväsentlig grad även om nägon ökning inte skall ske av den skyddade lagringen under löpande oljelagringsperiod. Det är också enUgl ÖB fördelaktigt all välja del högre alternativet som på sikt ger mindre kostnader.

Transportapparatens starka beroende av tillgång på bensin och motorbrännolja understryks av 77V. I dagens alltmer transportberoende samhälle kan en hårt begränsad drivmeddstiUddning i ett avspärrnings­läge få allvarliga konsekvenser för en rad väsentliga samhällsfunktioner. Mot bakgrund av samhällets starka beroende av olja och de alltmer uppenbara riskema för störningar eller avbrott i oljetiUförseln vill TN bestämt förorda det högre lagringsalternativel.

ÖEF tillstyrker den större utbyggnaden och erinrar liksom TN om det svenska samhällets beroende av importerade flytande drivmedel och bränslen. Genom råoljelagringen av 3 mUjoner m anser ÖEF att den nu gällande OECD-rekommendalionen om 90-dagarslager bör kunna upp­fyUas fram tiU slutet av 1970-talet.

I ett pressat energiförsörjningsläge drabbas inte minst den kommunala verksamheten av problem som beror på knapphet på olja. Därför finner Svenska kommunförbundet starka skäl föreligga att landets beredskaps­lagring av olja blir större än den som rekommenderats av OECD.

Förslaget att lagra råolja tiUstyrks av samtliga remissinstanser utom länsstyrelsen i Göteborgs- och Bohus län som anser att med hänsyn till förhållandena under beredskap och krig viss del bör lagras som färdigprodukter särskilt som raffinaderiema utgör ett första rangens anfallsmål. Svenska kraftverksföreningen och Svenska värmeverks­föreningen hävdar att en del av lagringen av kostnads- och Iransportskäl bör ske i form av tjock eldningsolja.

Några remissinstanser betonar vikten av att lagerulbyggnaden påbörjas snarast möjligt med hänsyn till riskema för fortsatta betydande pris­stegringar på råolja.

4.2  Kostnadsberäkningar

Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig om kostnadsberäk­ningarna. SPK konstaterar att kraftiga prisstegringar på råolja har skett utöver dem vilka kontrollstationen kunnat beakta. Enligt nämndens uppfattning bör vid beräkningen av lagringskostnaderna hänsyn tas tUl de senaste månademas prisutveckling och den utveckling som kan förutses föraren 1974-76.

Statens vattenfallsverk. Svenska kraftverksföreningen och Svenska värmeverksföreningen anser att kontrollstationen överskattar kostnads­skillnaden mellan lagring av tjock- respektive råolja. Svenska värmeverks­föreningen framhåller att eldningsolja 35 blir billigare att lagra än råolja

Prop. 1973:194

15

på grund av att anläggningarna för råolja måste förses med anordningar mot avdunstning och de säkerhetsåtgärder som måste vidtagas.

4.3 Finansiering och avgifter

Flertalet remissinstanser lämnar förslaget tUl finansiering utan erinran.

RR V anser inte tillräckliga skäl föreligga för att inrätta en särskild fond för råoljelagringen eftersom det inte finns någon principieU skillnad mellan denna lagring och ÖEF:s övriga beredskapslagring.

Statens vattenfallsverk anser att finansieringen av en utökad lagring bör ytterligare utredas, eftersom verket antar att elproducenterna endast i ringa omfattning kommer att i ett krisläge tillåtas dra nytta av den utökade lagringen.

Hänsyn bör enligt Svenska kommunförbundet och Svenska värme­verksföreningen las till de oljekonsumenter som redan har en betydande beredskapslagring av tjock eldningsolja. Detta gäller framför allt kommu­nernas fjärrvärmeverk. De båda remissinstanserna anser det diskutabelt från rättvisesynpunkt om denna olja skulle belastas med en beredskaps­avgift. Detta skulle kunna motverka de berörda lagerhallarnas viUighet alt själva bekosta åtgärder för utökad lagring. Värmeverksföreningen anser därför att förslaget om uttag av beredskapsavgift bör kompletteras så att oljekonsument, som själv redan vidtagit eller förbinder sig vidtaga åtgärder för alt anskaffa lagringsutrymmen och håUa beredskapslager av olja i sådan omfattning att föreskriven beredskap ernås, befrias från avgift. Liknande synpunkter framförs av Statens vattenfallsverk och Svenska kraftverksföreningen.

SPI framhåller att avgiftsbelastningen på bensin i förslaget om ett 90~dagarslager är väsentligt högre än på övriga produkter. Institutet föreslår alt avgiften ej ökas för bensin i det högre alternativet. LO ifrågasätter om bilismen bör belastas med kostnader för oljelagring som kommer hela samhället till fromma.

Avgifterna bör enligt Svensk industriförening sättas i proportion till den förädlade petroleumvarans saluvärde exklusive skatt.

Förslaget att beredskapsavgiften skall tas ut i samma ordning som energiskatten finner RSV vara ändamålsenligt. Det är enligt RSV en fördel från administrativ synpunkt om reglerna för skatten och avgiften blir så lika som möjligt för samma slags bränsle. Därför förordar verket vissa ändringar av förslaget tiU förordning om särskild beredskapsavgift för oljeprodukter. Verket ifrågasätter också om avdrag bör medges för olja till drift av fartyg i utrikestrafik.

Sveriges industriförbund anser att beredskapsavgiften inte får knytas så hårt till energiskatten att det försvåras att denna avskaffas.

4.4 Övriga synpunkter

ÖB och ÖEF delar kontrollstationens uppfattning om betydelsen av att lagerbristen på koks snart täcks. Dessa båda remissinstanser och TN

Prop. 1973:194

16

anser en ytterligare förbättring av gengasberedskapen vara väsentlig genom en minskning av starttiden för tillverkningen av gengasaggregat.

Statens naturvårdsverk framhåller beträffande utsläpp tiU vatten från lagringsanläggningar att del kan föreligga behov av ytterligare renings­anordningar utöver de konventionella.

Utredningens uppfattning alt den föreslagna OECD-nivån måste betraktas som etl minimum delas av SPK som ställer sig positiv tUl det högre lagringsalternativet. Det finns enligt nämnden andra skäl än beredskapsskäl som talar för en ytterligare lagerökning. Den anser att ett väl tilltaget buffertlager under statlig kontroll kan medverka tUl att begränsa prishöjningar om lagret fylls vid god tillgång på olja vid lägre priser och uttag sker vid bristande tillgäng.

Kontrollstationen borde enligt länsstyrelsen i Göteborgs- och Bohus län ha beaktat den utökning av raffineringskapaciteten som planeras inom länet. Samhällsekonomfska fördelar skulle kunna uppnås om beredskapslagringen samordnades med raffinaderiernas utbyggnad. Läns­styrelsen har efter kontakt med berörda kommuner funnit det möjligt att lokalisera råoljelagren inom dessa.

Lantbrukarnas riksförbund finner det angeläget att ÖEF i en försörjningskris kan försäkra sig om att raffinaderiema dels utnyttjar den lagrade råoljan på etl sätt som svarar mot de aktuella behoven, dels överlåter färdigprodukterna på ett sätt som ej rubbar konkurrensläget inom oljehandeln.

Statens vattenfallsverk. Svenska kraftverksföreningen och Svenska värmeverksföreningen hänvisar tUl de stora lagringsutrymmen som disponeras vid vissa anläggningar och menar att en utökad beredskaps­lagring bör kunna ske i dessa. Härvid skulle den för anläggningen passande oljeprodukten lagras vid förbrukningsplatsen, varvid ekonomis­ka och praktiska fördelar nås vad beträffar lagring och transport.

Möjligheterna att praktiskt och tekniskt genomföra den utbyggnad som krävs i högre alternativet inom en treårsperiod ifrågasätts av SPI.

LO anser del nödvändigt alt en helhetsbedömning och avvägning görs inom hela försörjningsberedskapsområdet. En sådan helhetsbedömning ter sig särskilt angelägen om det högre lagringsalternativet övervägs. Detta får dock ej fördröja utbyggnaden av oljeberedskapen anser LO.

5 Departementschefen

5.1   Inledning

När riksdagen år 1969 fattade beslut om oljelagringsprogrammet 19701976 ansågs det nödvändigt, med hänsyn till periodens längd, med en omprövning av programmet vid mitten av perioden. Omprövningen borde begränsas till att avse en bedömning av prognoserna över fredskonsumtionen av olja och krigs- och avspärrningsbehovens storlek saml avdragsposternas storlek.

Prop. 1973:194

17

OECD:s råd beslöt år 1971 att rekommendera medlemsländernas regeringar all så snart som möjligt öka beredskapslagringen av olja till alt motsvara minst 90 dagar av den inom landet genomsnittliga förbruk­ningen under senast förflutna kalenderår. Då jag i början av innevarande år tUlkallade särskilda sakkunniga för att i enlighet med riksdagens beslut pröva det löpande oljelagringsprogrammet, fann jag det angeläget att uppdraget även omfattade en beräkning av konsekvenserna för Sverige i fråga om lagerhållning enligt OECD:s råds rekommendation.

De sakkunniga, som antog namnet KontroUstationen för oljelagrings­programmet, redovisar i sitt betänkande en prognos över fredskonsum­tionen av olja för år 1977. Man utnyttjar härvid material som tagits fram av energiprognosutredningen (EPU). Det konstateras att de prognoser som ligger tiU grund för det löpande oljelagringsprogrammet stämmer väl överens med de nya prognoserna. Andelen importerad energi, av totalt lUlförd energi, anges under perioden 19651970 ha ökat från 72% till 77 %. Ökningen har helt täckts med olja.

Remissinstanserna är eniga med kontrollstationen om att konsum­tionsutvecklingen motiverar en ökad oljelagring för att trygga försörj­ningen i en s. k. fredskris, dvs. en kris som inte är betingad av krig i vår nära omvärld. Flera remissinstanser bl. a. ÖEF, TN och Svenska kommunförbundet betonar att en begränsad tilldelning av drivmedel och bränslen kan få aUvarliga konsekvenser för en rad väsentliga samhälls­funktioner.

Enligt min uppfattning bör alla de åtgärder vidtagas som är praktiskt möjliga och ekonomiskt rimliga för att skydda samhället mot skadeverk­ningar som beror på avbrott i oljetillförseln. Inte minst gäller det möjligheterna alt hålla sysselsättning och produktion i gång utan störningar. Alla prognoser pekar på ett fortsatt starkt beroende av importerade flytande drivmedel och bränslen. Vid beslut om program för beredskapslagring av oljeprodukter har man hittills huvudsakligen kon­centrerat sig på krigs- och avspärrningsfallen. Med avspärrning har man då menat en situation när importen till Sverige har avbrutits till följd av krigshandlingar i vår nära omvärld.

Enligt min mening måste vi också beakta sådana störningar i oljetillförseln som beror på andra händelser än krig inom eUer vid Sveriges gränser. Det kan gälla störningar på grund av såväl mer avlägsna krigshandlingar som ulförselhinder frän oljeexporterande områden. Inte minst händelserna i Mellersta Östern denna höst visar pä risken för sådana störningar. Vi har också tidigare erfarenheter av denna typ av import-svårigheter i samband med Suezkrisen år 195657 och det s. k. sexdagarskriget år 1967.

Jag anser att en tryggad försörjning med energi är av avgörande betydelse för samhällets möjligheter att fungera effektivt. De nuvarande beredskapslagren för krigs- och avspärrningsfaUen är inte dimensionerade för fredskriser. Om dessa lager helt skulle disponeras i en fredskris, skulle trovärdigheten i vår säkerhetspolitik minska. Man kan nämUgen inte utesluta att en oljekris av fredskriskaraktär utvidgas tUl en internationell

Prop. 1973:194

18

konflikt vid vilken beredskapslagren för krigs- och avspärrningsfallen i sin helhet skuUe behöva utnyttjas.

5.2 Nya lagringsmål inom 1970-1976 års oljelagringsprogram

KontroUstationen lämnar förslag lill ändrade avdragsposter och nya lagringsmål. Vissa lagerökningar föreslås bl. a. för molorbensin och motorbrännolja. Remissinstanserna har ingen erinran mot förslagen.

Jag ansluter mig tUl kontrollstationens förslag. Det bör här betonas att 1968 års oljelagringskommitté särskUt pekade på att de beslut som fattas vid lagringsperiodens böqan i fråga om skyddad och lokaliserad lagring inte borde ändras under perioden. Jag har i direktiven tiU de sakkunniga erinrat om detta. De skyddade och lokaliserade anläggningarnas plan­mässiga utbyggnad bör inte försvåras eller omöjliggöras. Kontroll­stationen har i sitt förslag räknat med en större del av personbUsparken i trafik under en kris än tidigare. Med nuvarande målsättning skulle samhället ha svårt att fungera under en kris.

De nya lagringsmålen bygger pä förutsättningen att snabbt verkande konsumtionsbegränsande åtgärder kan vidtas. Lagren skall i första hand disponeras för alt tillgodose krigs- och beredskapsviktiga ändamål samt folkhushållets oundgängliga behov. Jag vill för egen del understryka betydelsen av en god ransoneringsberedskap.

Kontrollstationen finner att beredskapen på gengasområdel förbätt­rats. Man anser det dock vara av synnerlig vikt att ytterligare åtgärder vidtas för att förbättra gengasberedskapen och minska starttiden för tUlverkning av gengasaggregat. ÖEF, ÖB och TN delar denna uppfattning. Det bör enligt min mening vara en allmän målsättning att vi i största möjliga utsträckning i en försörjningskris utnyttjar inhemska energikällor. Frågan om gengasberedskapen torde få tas upp vid anmälan av 1974 års slatsverksproposilion.

1968 års oljelagringskommitté föreslog en ökning av kokslagren utom ramen för oljelagringsprogrammet 1970-1976. Kontrollstationen konsta­terar att detta mål för kokslagringen ännu ej uppnåtts och understryker starkt betydelsen av alt lagerbristen täcks snarast. Denna uppfattning delas av ÖEF och ÖB. Koks behövs för vissa processer i vilka den av tekniska skäl inte kan ersättas med olja. Frågan om beredskapslagring av koks torde få tas upp vid anmälan av 1974 års statsverksproposition.

5.3 OECD:s rekommendation och val av lagringsalternativ

Kontrollstationen redovisar bakgmnden lill och innehållet i OECD:s råds rekommendation om ett 90-dagarslager samt de fördelningsregler som avses tillämpas i en försörjningskris. Det senaste årtiondets energiför­sörjning i Västeuropa har präglats av ökat beroende av olja importerad huvudsakligen från MeUersta Östern och Nordafrika.

Sverige deltog i OECD:s råds beslut alt rekommendera ett 90-dagars­lager. Kontrollstationen finner det därför följdriktigt alt Sverige också omsätter rekommendationen i praktiskt handlande med största skynd-

Prop. 1973:194

19

samhet.

Två lagringsaltemaliv presenteras, färdigproduktlagring och råoljelag­ring. Förutom fördelen med större flexibiUtet i produktutvinningen, finner kontroUstationen att råoljelagringen blir betydligt biUigare än lagringen av färdigprodukter.

Därför föreslås lagring av drygt 1,5 milj. m råolja lill en sammanlagd investeringskostnad av 270 milj. kr. Lagren bör byggas ut under en treårsperiod och ges en lämplig lokalisering med hänsyn till befintliga raffinaderier. ÖEF föreslås handha råoljelagringen.

OECD:s målsättning finner dock kontrollstationen vara ett minimum. Man anser det ligga i samhällets intresse att de åtgärder vidtas som är praktiskt-tekniskt och ekonomiskt möjliga för att skydda samhället mot skadeverkningar i en försörjningskris. En snabbinvenlering som kontroll­stationen gjort har gett vid handen att råoljelagren kan byggas ut tiU 3 milj. m under en treårsperiod. Den sammanlagda investeringskostnaden för detta alternativ skulle uppgå till ca 485 mUj. kr. Härvid har en fördubblad byggnadsvolym beräknats ge minst 15 % lägre byggkostnad per m. Kontrollstationen föreslår att detta högre lagringsalternativ övervägs.

Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget om ett 90-dagarslager. De remissinstanser som kommenterar del högre alternativet tillstyrker detta eUer förordar en skyndsam utredning av frågan.

Som jag tidigare har framhållit är det svenska samhället starkt beroende av importerad energi. Det är därför av betydelse för vår försörjning all vi aktivt deltar i OECD:s arbete med energiförsörjnings­frågorna och försöker lösa problemen genom internationellt samarbete.

Det bör här betonas att OECD-rekommendalionen avser försörjningen i en fredskris. Samhället skall då kunna verka under i stort sett normala förhållanden. I en sådan situation är det svårt att lika hårt begränsa förbrukning som i etl krigs- eller avspärrningsläge. Det är t. ex. i högsta grad angelägel all den svenska exportindustrin kan fortsätta att sälja på utlandsmarknaderna. Sverige kan inte heUer i en försörjningskris räkna med att erhålla särskild tilldelning på grund av bristande egna tiUgångar. Jag delar därför uppfattningen alt OECD:s råds rekommendation om etl 90-dagarslager måste anses vara etl minimum.

Enligt min mening talar starka skäl för det högre lagringsalternativet. Prognoserna visar på en fortsatt snabb konsumtionsökning. För att OECD:s målsättning skall kunna uppfyllas under hela 1970-talel bör därför 3 milj. m råolja lagras. Från byggnadsekonomisk synpunkt är det också fördelaktigare att på en gång bygga en större lagringsvolym än att successivt öka densamma. Mot denna bakgrund förordar jag ett råolje­lager om 3 milj. m.

Kontrollstationen anser att billigaste möjliga råoljetyp oavsett svavel-halt bör lagras. I händelse av kris får man enligt kontroUstationen acceptera ett eventuellt högre svavelutsläpp för att erhålla livsnödvändig energi. Remissinstanserna har inte berört denna frågeställning. Då råoljan kommer att köpas först om några år, anser jag, att det finns rådrum för

Prop. 1973:194

20

överväganden om lågsvavlig olja bör lagras. Den råolja som anskaffas måste dock i huvudsak kunna ge de proportioner färdigprodukter som kontroUstationen beräknat.

KontroUstationen föreslår alt ÖEF träffar avtal med de inhemska raffinaderierna i vilka frågor i anslutning till raffinering av den statligt lagrade råoljan regleras. ÖEF tillstyrker en sådan lösning. Även jag ansluter mig till förslaget.

Länsstyrelsen i Göteborgs- och Bohus län menar att viss del av den utökade lagringen bör bestå av färdigprodukter med hänsyn till förhållan­dena under beredskap och krig. Raffinaderierna utgör enligt länsstyrelsen första rangens anfallsmål. Den föreslagna råoljelagringen skall emellertid till alldeles övervägande del trygga försörjningen i fred. Jag delar därför kontrollstationens uppfattning att det av säkerhetsskäl inte föreligger hinder för att lagerökningen sker med råolja.

Statens vattenfallsverk. Svenska kraftverksföreningen och Svenska värmeverksföreningen anser att kontroUstationen överskattat kostnads­skillnaden mellan lagring av råolja och tjock eldningsolja. Kontrollstatio­nen har räknat med en anläggningskostnad av 105 kr/m'' för tjock eldningsolja och 70 kr/m för råolja. Jag har erfarit att de aktuella remissinstanserna eller de intressenter dessa representerar lagrar sin eldningsolja huvudsakligen i bergrum. Kostnaden för bergrumsanlägg­ningar för denna oljetyp överstiger ej kostnaden per m för lagring av råolja.

I ett renodlat färdigproduktalternativ måste man emellertid räkna med en högre genomsnittlig kostnad för lagringen såväl i ovanjordcisterner som i bergrum. Flertalet tvångslagringsskyldiga har inte möjlighet att lagra tjock eldningsolja i bergrum. Även om man i ett färdigproduktalternativ skulle räkna med att lagra hela mängden tjock eldningsolja i bergrum blir räoljealtemativet ekonomiskt fördelaktigare. Jag anser därför att de kostnadskalkyler som kontrollstationen redovisar kan läggas till grund för val av lagringsalternativ.

Jag delar inte SPK:s uppfattning att man i kostnadskalkylema bör ta hänsyn lill en bedömd framtida prisutveckling. I likhet med kontrollsta­tionen anser jag att man bör undvika prisspekulationer i kalkylerna och i stället räkna i fast pris. Tillräcklig säkerhet beträffande verkligt kostnads­utfall uppnås med en efterkalkyl. Efterkalkylen ger underlag för beslut om sådana avgiftsjusteringar som kan bli nödvändiga för att full kostnadstäckning skall kunna erhållas.

Statens naturvårdsverk framhåller behovet av reningsanordningar. ÖEF har tidigare byggt etl flertal oljelagringsanläggningar i berg och har därför god erfarenhet av sådan byggnation. Jag förutsätter därför att man liksom tidigare i samråd med berörda myndigheter vidtager alla erforder­Uga säkerhetsåtgärder.

Kontrollstationen räknar med utbyggnad av råoljelagren under en treårsperiod. SPI ifrågasätter möjligheten till en så snabb utbyggnad. Jag ansluter mig till de sakkunnigas bedömning. Liksom Svensk induslri­förening anser jag att lageruppbyggnaden bör påbörjas snarast möjligt.

Prop. 1973:194

21

5.4  Finansiering

Kontrollstationen föreslår alt kostnadema för råoljelagringen täcks genom uttag av en beredskapsavgift för oljeprodukter under tre år med början den 1 juli 1974. För det lägre altemativet föreslås I öre per liter motorbensin samt 2 kr. per m motorbrännolja och eldningsolja. 1 det högre lagringsallernativel anges som ett exempel motsvarande avgifter tiU 2 öre per liter resp. 3 kr. per m. Uppbörden föreslås ske i anslutning till RSV:s uppbörd av energiskatten. Såväl anläggningar som olja föreslår kontrollstationen redovisas under en speciell fond, ÖEF:s råoljefond.

Förslaget till finansieringsmetod har inte mött några erinringar från remissinstansernas sida. Däremot anför några remissinstanser synpunkter på avgiftens fördelning mellan ohka produktslag och möjligheten att befrias från avgift. SPI anser att avgiften på motorbensin inte bör överstiga 1 öre per Uler i del högre lagringsalternativet. Även LO är kritisk till avgiftsuttaget på motorbensin. För egen del anser jag i likhet med kontrollstationen att avgift bör utgå under samma period för alla produkter samt att ullaget bör göras i hela örestal per liter och hela krontal per m. Jag finner en avgift på 2 öre per Uler molorbensin samt 3 kr. per m motorbrännolja och eldningsolja vara skälig.

Den ökade försörjningstryggheten kommer i princip hela samhället tiU godo. Det är därför inte rimligt att förorda etl avgiftsuttag med hänsyn tUl de olika förbrukarkategoriernas möjligheter alt få disponera oljepro­dukter i en kris. Det bör ligga i förbrukarnas eget intresse alt samhäUet söker skydda dem mot svåra omställningsproblem i en kris.

Några remissinstanser, bl. a. Svenska kommunförbundet och Svenska värmeverksföreningen, anser att en oljekonsumenl som själv vidtagit eller förbinder sig vidta åtgärder för att anskaffa lagringsutrymmen och hålla beredskapslager av olja bör befrias från beredskapsavgift. För egen del anser jag det vara fördelaktigt för försörjningsberedskapen att förbrukar­na håller stora lager. Lagring utöver tvångslagring sker dock huvudsak­Ugen av kommersieUa skäl. Vid beräkning av lagerökningsbehoven har också kontrollstationen tagit hänsyn till sådana lagertillgångar genom särskilda avdragsposler. Det är enligt min uppfattning olämpligt alt genom dispens från beredskapsavgiften särbehandla stora lagerhåUare av tjock eldningsolja. Även andra förbrukare med lediga lagerutrymmen skulle då med rätt kunna begära samma avgiftsbefrielse. Ett sådant förfaringssätt skulle enligt min mening underminera hela finansierings­systemet.

Förslaget om en särskUd fond kritiseras av RRV som anser att redan existerande fonder vid ÖEF är tillräckliga. Jag biträder RRV:s uppfatt­ning och anser att investeringar i anläggningar bör föras upp under förrådsfonden för ekonomisk försvarsberedskap medan investeringar i råolja bör särredovisas under fonden för beredskapslagring.

Den helhetsbedömning av och avvägning inom försörjningsberedskaps­området som LO efterlyser ligger enligt min mening delvis inom ramen för det arbete som redan bedrivs av de sakkunniga jag år 1971 tillkallade

Prop. 1973:194

22

för att utreda beredskapen i fråga om viss varuförsörjning, försörjnings­beredskapsutredningen. Energisektom är undantagen från denna utred­nings arbete. Liksom LO anser jag dock att utbyggnaden av oljebered­skapen ej får fördröjas genom utvidgat utredningsarbete.

RSV tiUstyrker förslaget om uppbörd av beredskapsavgiften i anslut­ning till energiskattens uppbörd. Ett sådant uppbördssystem utnyttjar på etl billigt sätt redan befintliga administrativa mtiner. Övriga remissinstan­ser har inte heUer något att erinra mot förslaget. Jag ansluter mig till detta.

På gmndval av kontrollstationens förslag har inom handelsdeparte­mentet i samråd med chefen för finansdepartementet upprättats förslag tUl förordning om särskild beredskapsavgifl för oljeprodukter. Härvid har i 1 § föreskrivits att beredskapsavgift skall erläggas varken för flygbensin eller reabensin. Förordningen avses träda i kraft den 1 juU 1974 och gälla tiU utgången av juni 1977.

Som jag tidigare framhållit är det av största betydelse alt utbyggnaden av råoljelagringen påbörjas snarast möjligt. Efter projektering under innevarande budgetår bör ÖEF kunna starta byggnation under nästa budgetår. Om riksdagen godkänner förslagen uppkommer behov av investeringsmedel först fr. o. m. budgetåret 1974/75. Frågan om anslag för det budgetåret torde få tas upp vid anmälan av slatsverkspropositio-nen.

6 Hemställan

Under åberopande av det anförda hemställer jag all Kungl. Maj:t föreslår riksdagen att

dels antaga förslaget till förordning om särskild beredskapsavgift

för oljeprodukter, dels godkänna de av mig förordade riktlinjerna för beredskaps­lagring av råolja, m. m.

Med bifall tiU vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj :t Konungen att tUl riksdagen skall avlätas proposition av den lydelse bUaga tiU detta protokoU utvisar.

Ur protokollet: Brita Gyllensten

Prop. 1973:194

23

InnehåU

Sid.

Propositionen   ................................................................ 

...... 

1

Propositionens huvudsakliga innehåll.............................. 

...... 

1

Förslag till förordning om särskUd beredskapsavgift för oljepro­

dukter   ........................................................................... 

...... 

2

Utdrag ur statsrådsprotokollet den 26 oktober 1973     . 

...... 

3

1

Inledning   ....................................................... 

...... 

3

2

Tidigare och löpande oljelagringsprogram   .... 

...... 

4

2.1

Tidigare oljelagringsprogram    ............... 

...... 

4

2.2

19701976 års oljelagringsprogram     .. 

...... 

4

3      Kontrollstationen för oljelagringsprogrammet            

6

3.1

Prognoser över fredskonsumtionen av olja    ....

6

3.2

Nya lagringsmål....................................... 

7

3.3

OECD:s lagringsrekommendation    ........ 

...... 

8

3.3.1

OECD och oljeförsörjningen    ......... 

...... 

8

3.3.2

Sverige och OECD :s rekommendation   ...

9

3.3.3

KontroUstationens förslag   ............ 

.... 

10

3.4   Lagringssätt, kostnader, finansiering    ... 

11

3.4.1

Lagringssätt    ................................. 

11

3.4.2

Kostnader    .................................... 

.... 

11

3.4.3

Finansiering    ................................. 

12

3.5   En större utbyggnad................................ 

.... 

13

4      Remissyttranden   ........................................... 

.... 

13

4.1

Lagringsaltemaliv    ................................. 

.... 

13

4.2

Kostnadsberäkningar   ............................ 

14

4.3

Finansiering och avgifter.......................... 

15

4.4

Övriga synpunkter   ................................ 

.... 

15

5      Departementschefen     .................................. 

.... 

16

5.1

Inledning   .............................................. 

.... 

16

5.2

Nya  lagringsmål  inom   19701976  års oljelag­ringsprogram               ; .

18

5.3

OECD:s rekommendation och val av lagringsalter­nativ   

18

5.4

Finansiering    ......................................... 

.... 

21

6      Hemställan   .................................................... 

.... 

22

GOTAB 73 5372 S     Stockholm 1973