Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Majrts proposition nr 118 år 1972

Prop. 1972:118

Nr 118

Kungl. Maj:ts proposition med förslag till lag om ändring i lagen (1955: 183) om bankrörelse, m. m.; given Stockholms slott den 20 oktober 1972.

Kungl. Maj:t viU härmed, under åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokollet över finansärenden, föreslå riksdagen alt bifalla de förslag om vars avlåtande tUl riksdagen föredragande departements­chefen hemställt.

Under Hans Maj :ts Min aUernådigste Konungs och Herres frånvaro:

CARL GUSTAF

G. E.[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås ändring av bestämmelserna om krav på täck­ning med eget kapital för bankinstiluls engagemang i bostadsfinansie-rande kredUaktiebolag. Förslaget innebär att täckningskravet sänks från 100 tiU 8 %. Den föreslagna ändringen har samband med en mellan postbanken och Sveriges Kredilbank samt etl antal affärsbanker träffad överenskommelse om samgående i etl gemensaml ägt bosladsfinansic-rande kredUaktiebolag. Dessutom föreslås atl sparbanker och central­kassor för jordbrukskredit får vidgad rätt alt göra kapitaltUlskott tiU bostadsfinansierande kreditaktiebolag.

ProposUionen innehåller också förslag om möjlighet för bankinstitut all lUl skyddande av bankens fordran förvärva faslighet även vid sådan underhandsförsäljning varom regler införts i lagen (1971: 494) om exe­kutiv försäljning av fast egendom. Slutiigen föreslås att bankinstitulens skyldighet att erlägga registreringsavgift avskaffas.

1   Riksdagen 1972.1 saml. Nr 118

Prop. 1972:118

Lagförslag

1    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse

Härigenom förordnas i fråga om lagen (1955: 183) om bankrörelse

dels alt 163 § skall upphöra all gälla,

dels att 56, 57 och 194 §§ skaU ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse 56 §1

förlust.

Har bankbolag enligt första stycket förvärvat aktie i bolag eller av aktiebolag utfärdat förlagsbevis, får bankbolaget, om aktiebolaget över­låter sina tUlgångar på annal aktiebolag, byta ut aktien eller förlags-beviset mot aktie i det andra aktiebolaget eller förlagsbevis som utfär­dats av detta bolag.

Egendom, som bankbolag förvärvat enligt första eller andra stycket, skall avyttras så snart det lämpligen kan ske och senast när det kan äga rum ulan förlust för bolaget.

1 Senaste lydelse 1968: 601.

För   all   skydda   fordran   får bankaktiebolag dels på offentlig auktion eller fondbörs eller i den ordning som angives i 96 a § iit-sökningslagen köpa egendom som är utmätt eller pantsalt för ford­ringen dels, om det är uppenbart alt bankbolaget annars skulle lida avsevärd förlust, såsom betalning för fordran övertaga för fordring­en pantsatt eller annan egendom. Vad nu sagts gäller ej egen aktie. Ulgöres köpt eller övertagen egen­dom   av   fastighet,   gruva,   fabrik eller  annan   liknande   anläggning eller fartyg,  får bankbolag  i ut­byte mot sådan egendom med till­hörande   lös   egendom   förvärva aktie i bolag, som bUdats för för­valtning  av  egendomen eller för fortsättande av en med denna dri­ven verksamhel, eller förlagsbevis, som   utfärdats   av   sådant   bolag. Bankbolag får därjämte förvärva aktie i bolag, i vUket bankbolaget enligt delta stycke förut förvärvat aktie,  om  uppenbar  fara  är  att bankbolagel   annars   skuUe   lida

För alt skydda fordran får bank­aktiebolag d e 1 s på offentiig auk­tion eller fondbörs eller vid exeku­tiv försäljning köpa egendom som är utmätt eller pantsatt för ford­ringen dels, om det är uppen­bart att bankbolaget annars skulle lida  avsevärd  förlust,  såsom  be­talning för fordran  övertaga för fordringen   pantsatt   eller   annan egendom. Vad nu sagts gäller ej egen   aktie.   Ulgöres   köpt   eller övertagen   egendom   av  faslighet, gruva, fabrik eller annan liknan­de   anläggning   eller   fartyg,   får bankbolag   i   utbyle   mol   sådan egendom    med    tillhörande    lös egendom  förvärva aktie  i  bolag, som   bUdats   för   förvaltning   av egendomen eller för fortsättande av en med denna driven verksam­het, eller förlagsbevis, som utfär­dals av sådant bolag. Bankbolag får därjämte förvärva aktie i bo­lag,   i   vilket   bankbolagel   enligt della stycke förut förvärvat aktie, om uppenbar fara är atl bankbo­lagel annars skulle lida förlust.

Prop. 1972:118

A

3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Förvärv enligt denna paragraf skall ofördröjligen anmälas hos till­synsmyndigheten.

57 §2 Bankaktiebolag skall till insätlarnas skydd ha eget kapital lill visst lägsta belopp. Detta bestämmes i förhållande till bankbolagets tUlgångar och lill garantiförbindelser som bolaget ingått (placeringar). Vid beräk­ningen av kapilalkravet indelas placeringama i följande fyra grupper, nämligen

A. 1. inneliggande kassa, checkar, postremissväxlar saml fordringar hos riksbanken och riksgäldskontoret,

2.

skattkammarväxlar och obligationer som utfärdats av staten, kommun eller därmed jämförlig samfällighet, allmän kassa eUer inrättning, vars reglemente fastställts av Konungen, eller kredilaktiebolag,

3.

andra fordringar för vUka staten, kommun eller därmed jäm­förlig samfällighet, bankaktiebolag, sparbank, postbanken, cen­tralkassa eller annan under A 1 eUer 2 avsedd kassa eller inrätt­ning, kredilaktiebolag eller försäkringsförelag med svensk kon­cession svarar,

4.

fordringar för vilka säkerheten ulgöres av värdehandling eller fordran, som angives under A 13,

5.

garantiförbindelser for vilka banken erhållit säkerhet i värde­handling eller fordran, som angives under A 14,

B. 1. andra fullgoda obligationer än de som angivas under A 2,

2.

fordringar för vUka utiändskt bankföretag eller annat försäk­ringsföretag än som avses under A 3 svarar,

3.

fordringar för vilka säkerheten ulgöres av

värdehandling eller fordran, som angives under B 1 eller 2, inteckning i jordbraks-, affärs- eller bosladsfastighet eller tomträtt tUl sådan fastighet inom sjuttiofem procent av det upp­skattade värdet av den fasta egendomen eller, i fråga om tomt­rätt, av byggnad som hör tUl tomträtten, eller

fordran med förmånsrätt på grund av lagen den 16 december 1966 (nr 701) om förmånsrätt för fordringar enligt lagen om vissa gemensamhetsanläggningar, såvida förmånsrätten får göras gällande på bankbolagels föranstaltande,

4.         garantiförbindelser för vUka banken erhåUit säkerhet i värde­

handling eller fordran, som angives under B 13,

C. 1. fordringar för vilka säkerheten ulgöres av

inlecknmg i jordbruksfastighet, i bostadsfastighet med en-eller tvåfamiljshus eller med flerfamiljshus för vilkel statiigt bostadslån ulgår eller i tomträtt till sådan fastighet, om inteck-ningssäkerheten är förstärkt med borgen och inteckningen lig­ger mellan sjuttiofem och etthundra procent av det uppskattade värdet av den fasta egendomen eller, i fråga om tomträtt, av byggnad som hör tUl tomträtten,

inteckning i fastighet, som helt eller delvis är inrättad för industriell verksamhet, eller i tomträtt till sådan fastighet inom femtio procent av det uppskattade värdet av den fasta egendo-

> Senaste lydelse 1968: 601.

It    Riksdagen 1972. 1 saml. Nr 118

Prop. 1972:118

4

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

men eller, i fråga om tomträtt, av byggnad och annan egendom som hör tiU tomträtten,

förlagsbevis eller aktie, som noteras vid fondbörs här i landet, eller

borgen, dock ej tUl högre belopp för varje låntagare än tjugo­femtusen kronor, 2. garantiförbindelser för vilka banken  erhållit säkerhet i form av värdehandling, fordran eller borgensförbindelse som angives under C 1, D. övriga tillgångar och garantiförbindelser utom sådana som en­ligt femte och sjätte styckena skola avräknas från eget kapital. För placeringar, som angivas under A, fordras ej eget kapital. I övrigt skall bankbolag vid varje tidpunkt ha eget kapital till lägst elt belopp, som motsvarar sammanlagt

en procent av summan av placeringar, som angivas under B, fyra procent av summan av placeringar, som angivas under C, och åtta procent av summan av placeringar, som angivas under D. Tillgång skall tagas upp lUl bokfört värde och garantiförbindelse lill sitt nominella belopp.

Med eget kapital avses aktiekapital, reservfond, disposilionsfond och

av bolagsstämman fastställd vinstbalans. Med eget kapUal får likställas

det nominella värdet av förlagsbevis, utställda av bankbolaget, intill ett

belopp motsvarande bolagets aktiekapital. I fråga om förlagskapital, som

långivaren kan återkräva inom fem år, skall dock iakttagas alt med

bolagels kapital får likställas högsl så slor del av del varje år för­

fallande beloppet som svarar mot tio procent av bolagets aktiekapital.

Från bankbolagels eget kapital Från bankbolagets eget kapital

skall avräknas det bokförda värdet skall avräknas del bokförda värdet

av vad banken såsom aktieka- av vad banken såsom aktieka­

pital eller i annan form tUlskjulit pital eller i annan form tillskjutit

till annal in- eller utiändskt före- till annal in- eUer utländskt före­

tag som driver någon form av tag som driver någon form av

bankverksamhet. Sådan avräkning bankverksamhet. Sådan avräkning

skall dock ej ske i fråga om före- skall dock ej ske i fråga om före­

tag där staten är delägare.

tag där staten är delägare eller i

fråga om kreditaktiebolag som har till huvudsakligt ändamål att läm­na lån mot säkerhet i form av panträtt på grundval av inteckning i bostads-, kontors- eller affärsfas­tighet.

Har bankbolag väsentligt ekonomiskl intresse i aktiebolag, som ute­slutande har till syfte alt förvalta faslighet eller tomträtt som förvärvats för att bereda banken lokaler för dess inrymmande eller tillgodose där­med sammanhängande behov, skall från bankbolagels eget kapital av­räknas åtta procent av summan av det bokförda värdet av aktierna i fastighetsbolaget och bolagels bokförda skulder eller den del av dessa som svarar mol bankens innehav av aktier i fastighetsbolaget.

Med uppskattat värde avses det värde, som bankbolaget bestämt på grandval av särskUd värdering. Har enligt gällande bestämmelser om lån av statsmedel lill främjande av bostadsbyggandet sådant lån beviljats

Prop. 1972:118

; 

5

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

tUl uppförande av viss byggnad, skaU tUl grund för bedömandet i stället för uppskattningsvärdet läggas det enligt nämnda bestämmelser fast­ställda pantvärdet för byggnaden eller den fastighet, där denna upp­föres, om ej särskilda skäl föranleda annat.

163 § Ansökan om bankaktiebolags registrering och anmälan för re­gistrering skola ingivas eller i be­talt brev med posten insändas till registreringsmyndigheten. Sådan ansökan eller anmälan skall vara åtföljd av stadgade avgifter.

194 §

Närmare bestämmelser rörande

Närmare bestämmelser rörande

det i denna lag avsedda bankre-

det i denna lag avsedda bankre­

gistret, om avgifterna för registre-

gistret samt om tillsynsmyndighe-

ring och kungörande samt om lill-

lens och regislreringsmyndighelens

synsmyndighetens och registre-

organisation och verksamhet, så

ringsmyndighelens organisation

ock de föreskrifter, som i övrigt

och verksamhet, så ock de före-

utöver vad denna lag innehåller

skrifter, som i övrigt utöver vad

finnas erforderliga för lagens lUl-

denna lag innehåller finnas erfor-

lämpning, meddelas av Konungen,

derliga för lagens tillämpning,

meddelas av Konungen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1973.

2    Förslag tiU

Lag om ändring i lagen (1955: 416) om sparbanker

Härigenom förordnas, att 2426 och 99 §§ lagen (1955: 416) om sparbanker skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

24 §1 Sparbank får förvärva

1.

fast egendom, tomträtt och bostadsrätt för all bereda sparbanken lokaler för dess inrymmande eller tillgodose därmed sammanhängande behov,

2.

aktie i bolag, vUket uteslutande har lill syfte att förvalla fast egen­dom eller tomträtt som förvärvals för del under 1 angivna ändamålet, och förlagsbevis, som utfärdats av sådant bolag,

3.

inventarier, vUka anskaffas för rörelsen eller tiU fastighet, som sparbanken äger, eller till lokaler, som sparbanken i övrigt innehar,

4.

bostadsrätt för att bereda bostad åt någon som är anställd i spar­banken.

Ärende om förvärv enligt försia stycket av fast egendom, tomträtt el­ler aktie avgöres av huvudmännen, om ej annat följer av sparbankens

> Senaste lydelse 1968: 602.

Prop. 1972: 118

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

reglemente. Detsamma gäller ärende om förbättring av byggnad i vilken sparbankens lokaler äro eller avses bliva inrymda.

Sparbank får tUl belopp, som vid varje tidpunkt sammanlagt svarar mot högst tio procent av sparbankens egna fonder, förvärva andel i så­dan ekonomisk förening eller aktie i sådant bolag, som med Konungens godkännande verkar som en sammanslutning av svenska sparbanker för tillgodoseende av gemensamma intressen, eller garanlifondbevis eller för­lagsbevis, som utfärdats av föreningen eller bolaget, eller i övrigt till­skjuta medel till föreningen eller bolaget.

Utöver vad som följer av tredje stycket får sparbank efter tillstånd av tillsynsmyndigheten tillskjuta medel tUl förening eller aktiebo­lag som avses i nämnda stycke, om det lUlskjutna kapitalet icke kan grunda upplåningsrält eller täcka krav på eget kapital hos förening­en, bolaget eller annorstädes.

Ulöver vad som följer av tredje stycket får sparbank efler tillstånd av tillsynsmyndigheten tillskjuta medel till förening eller aktiebolag som avses i nämnda stycke, om antingen del tillskjutna kapitalel icke kan grunda upplåningsrält eller täcka krav på eget kapital hos föreningen, bolaget eller an­norstädes e//er fråga är om kre­ditaktiebolag som har till huvud­sakligt ändamål att lämna lån mot säkerhet i form av panträtt på grundval av inteckning i bostads-, kontors- eller affärsfastighet.

Sparbank som medverkar vid emission av aktier eller förlagsbevis på den aUmänna marknaden får efler tillstånd av tillsynsmyndigheten förvärva aktie eller förlagsbevis som ingår i emissionen. Sådan aktie eller sådant förlagsbevis skall sparbanken avyttra så snart det lämpligen kan ske och senast ett år efter förvärvet. Om synnerUga skäl föreligga, kan tUlsynsmyndigheten förlänga denna frist.

25 §2

För att skydda fordran får spar­bank dels på offentlig auktion eUer fondbörs eller / den ordning som angives i 96 a § utsöknings-lagen köpa egendom som är ut­mätt eller pantsatt för fordringen dels, om det är uppenbart all sparbanken annars skulle lida avse­värd förlust, såsom betalning för fordran övertaga för fordringen pantsatt eUer annan egendom. Be­vis om tUlskott till garantifond el­ler grundfond i sparbanken får dock förvärvas endast om förut­sättningar för återbetalning av fond föreligga enligt 16 eller 18 §.

' Senaste lydelse 1968: 602.

För att skydda fordran får spar­bank dels på offentlig auktion eller fondbörs eller vid exekutiv försäljning köpa egendom som är utmätt eller pantsalt för fordring­en dels, om det är uppenbart alt sparbanken annars skulle lida avsevärd förlust, såsom betalning för fordran övertaga för fordring­en pantsatt eller annan egendom. Bevis om tillskott till garantifond eller grundfond i sparbanken får dock förvärvas endast om förut­sättningar för återbetalning av fond föreligga enligt 16 eUer 18 §.

Prop. 1972: 118

7

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Egendom, som sparbank förvärvat enligt första stycket, skall avyttras så snart del lämphgen kan ske och senast när det kan äga rum ulan förlust för sparbanken.

Förvärv enligt denna paragraf skall ofördröjligen anmälas hos till­synsmyndigheten.

26 §3 Sparbank skall till insätlarnas skydd ha egna fonder till visst lägsta belopp. Delta bestämmes i förhållande till sparbankens tillgångar och till garantiförbindelser som sparbanken ingått (placeringar). Vid beräk­ningen av kravet på egna fonder indelas placeringarna i följande fyra grupper, nämligen

A. 1. inneliggande kassa, checkar, postremissväxlar saml fordringar

hos riksbanken och riksgäldskontoret,

2.

skattkammarväxlar och obligationer som utfärdats av staten, kommun eller därmed jämförlig samfällighet, allmän kassa el­ler inrättning, vars reglemente fastställts av Konungen, eller kreditaktiebolag,

3.

andra fordringar för vUka staten, kommun eller därmed jäm­förlig samfällighet, bankaktiebolag, sparbank, postbanken, cen­tralkassa eller annan under A 1 eller 2 avsedd kassa eller in­rättning, kreditaktiebolag eller försäkringsföretag med svensk koncession svarar,

4.

fordringar för vilka säkerheten utgöres av värdehandling eller fordran, som angives under A 13,

5.

garantiförbindelser för vilka sparbanken erhållit säkerhet i värdehandling eller fordran, som angives under A 14,

B. 1. andra fullgoda obligationer än de som angivas under A 2,

2.

fordringar för vilka utländskt bankföretag eller annat försäk­ringsförelag än som avses under A 3 svarar,

3.

fordringar för vilka säkerheten utgöres av

värdehandling eller fordran, som angives under B 1 eller 2, inteckning i jordbruks-, affärs- eller bosladsfastighet eller tomträtt till sådan fastighet inom sjuttiofem procent av det uppskattade värdet av den fasta egendomen eller, i fråga om tomträtt, av byggnad som hör till tomträtten, eller

fordran med förmånsrätt på grund av lagen den 16 december 1966 (nr 701) om förmånsrätt för fordringar enligt lagen om vissa gemensamhetsanläggningar, såvida förmånsrätten får gö­ras gällande på sparbankens föranstaltande,

4.         garantiförbindelser för vilka sparbanken erhållit säkerhet i vär­

dehandling eUer fordran, som angives under B 13,

C. 1. fordringar för vilka säkerheten utgöres av

inteckning i jordbruksfastighet, i bosladsfastighet med en-eller tvåfamiljshus eller med flerfamUjshus för vilket statligt bostadslån ulgår eUer i tomträtt till sådan fastighet, om inleck-ningssäkerheten är förstärkt med borgen och inteckningen lig­ger mellan sjuttiofem oeh etthundra procent av det uppskattade värdet av den fasta egendomen eller, i fråga om tomträtt, av byggnad som hör till tomträllen,

' Senasle lydelse 1968: 602.

Prop. 1972: 118

8

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

inteckning i fastighet, som helt eller delvis är inrättad för industriell verksamhel, eller i tomträtt till sådan fastighet inom femtio procent av det uppskattade värdet av den fasta egen­domen eller, i fråga om tomträtt, av byggnad och annan egen­dom som hör tUl tomträtten,

förlagsbevis eller aktie, som noteras vid fondbörs här i lan­det, eUer

borgen, dock ej till högre belopp för varje låntagare än tjugu-femtusen kronor, 2. garantiförbindelser   för   vUka   sparbanken   erhåUit   säkerhet   i foim av värdehandling, fordran eller borgensförbindelse som angives under C 1, D.     övriga tillgångar och garantiförbindelser utom sådana som en­Ugt femte och sjätte styckena skola avräknas från sparbankens egna fonder. För placeringar, som angivas under A, fordras ej  egna fonder. I övrigt skall sparbank vid varje tidpunkt ha egna fonder lill lägst ett belopp, som motsvarar sammanlagt

en procent av summan av placeringar, som angivas under B, fyra procent av summan av placeringar, som angivas under C, och åtta procent av summan av placeringar, som angivas under D. TiUgång skall tagas upp till bokfört värde och garantiförbindelse till sitt nomineUa belopp.

Med egna fonder avses grundfond, reservfond och garantifond. Med egna fonder får likställas det nominella värdet av förlagsbevis, ul-stäUda av sparbanken, intill ett belopp molsvarande sparbankens re­servfond. I fråga om föriagskapital, som långivaren kan återkräva inom fem år, skall dock iakttagas atl med sparbankens fonder får lik­ställas högst så stor del av det varje år förfallande beloppet som svarar mot lio procent av reservfonden.

Från sparbankens  egna fonder

Från sparbankens egna fonder

skall avräknas det bokförda vär- skall avräknas det bokförda vär­

det av vad sparbanken såsom ak- det av vad sparbanken såsom ak­

tiekapital eller i annan form till- liekapital eUer i annan form till-

skjutit tUl företag som driver nå- skjutit lill företag som driver nå­

gon form av bankverksamhet. Så- gon form av bankverksamhet. Så­

dan avräkning skall dock ej ske i dan avräkning skall dock ej ske

fråga om företag där staten är del- i fråga om förelag där staten är

ägare.

delägare eller i fråga om kredit-

aktiebolag som har tdl huvudsak­ligt  ändamål att  lämna lån  mot säkerhet   i  form   av   panträtt   på grundval av inteckning i bostads-, kontors- eller af färs fastighet. Har sparbank väsentiigt ekonomiskt intresse i aktiebolag, som ute­slutande har till syfte att förvalta fastighet eller tomträtt som förvärvats för att bereda sparbanken lokaler för dess inrymmande eller tillgodose därmed sammanhängande behov, skall från sparbankens egna fonder avräknas åtta procent av summan av det bokförda värdet av aktierna i fastighetsbolaget och bolagels bokförda skulder eller den del av dessa som svarar mot sparbankens innehav av aktier i fastighetsbolaget.

Prop. 1972:118

.

9

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Med uppskattat värde avses det värde, som sparbanken bestämt på grundval av särskild värdering. Har enligt gällande bestämmelser om lån av statsmedel tiU främjande av bostadsbyggandet sådant lån bevil­jats tUl uppförande av viss byggnad, skall lill grund för bedömandet i stället för uppskatlningsvärdet läggas det enligt nämnda bestämmelser fastställda pantvärdel för byggnaden eller den fastighet, där denna upp­föres, om ej särskilda skäl föranleda annal.

Sparbank, som på grund av avtal enligt 79 § skall uppbära blivande överskott vid annan sparbanks likvidation, får vid bestämmande av kra­vet på egna fonder under tiden för likvidationen taga överskottet i be­räkning intUl belopp och på vUlkor som tillsynsmyndigheten fastställer.

99

§4

Närmare bestämmelser rörande

Närmare bestämmelser rörande

sparbanksregislret,  om avgifterna

sparbanksregislret   samt   om   tUl-

för  registrering   och   kungörande

synsmyndighelens        organisation

samt om tillsynsmyndighetens or-

och verksamhet, så ock de före-

ganisalion och verksamhet, så ock

skrifter, som i övrigt utöver vad

de föreskrifter, som i övrigt ulöver

denna lag innehåUer finnas erfor-

vad  denna  lag  innehåller  finnas

derliga    för   lagens    tillämpning,

erforderliga för lagens tUlämpning,

meddelas av Konungen,

meddelas av Konungen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1973.

3    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1956: 216) om jordbrukskasserörelsen

Härigenom förordnas, att 3234 och 91 §§ lagen (1956: 216) om jordbrukskasserörelsen skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

32 §1 Kreditkassa får förvärva

1.

fast egendom, tomträtt och bostadsrätt för att bereda kassan eller ansluten kassa lokaler för dess inrymmande eller tiUgodose därmed sam­manhängande behov,

2.

aktie i bolag, vilket uteslutande har tUI syfte att förvalta fast egen­dom eller tomträtt som förvärvats för det under 1 angivna ändamålet, och förlagsbevis, som utfärdats av sådant bolag,

3.

inventarier, vilka anskaffas för rörelsen eller tUl fastighet, som kas­san äger, eller till lokaler, som kassan i övrigt innehar,

4.

bostadsrätt för att bereda bostad åt någon som är anställd i kassan eller i ansluten kassa.

Ärende om förvärv enligt första stycket av fast egendom, tomträtt eller aktie avgöres av stämman, om ej annat följer av kreditkassans stadgar. Detsamma gäller ärende om förbättring av byggnad i vilken kassans eller ansluten kassas lokaler äro eller avses bliva inrymda.

 Senaste lydelse 1962: 234. ' Senaste lydelse 1968: 605.

Prop. 1972:118

10

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Centralkassa får tUl belopp, som vid varje tidpunkt sammanlagt svarar mot högst tio procent av kassans och anslutna jordbrukskassors eget ka­pital, förvärva andel i sådan ekonomisk förening eller aktie i sådant bo­lag, som tUlgodoser för kreditkassor gemensamma intressen, eUer ga­ranlifondbevis eller förlagsbevis, som utfärdals av föreningen eller bola­get, eUer i övrigt tUlskjuta medel tiU föreningen eller bolaget.

Ulöver vad som följer av tredje

Utöver vad som följer av tredje

stycket får cenlralkassa efter till-     stycket får cenlralkassa efter till-

stånd av tillsynsmyndigheten till­skjuta medel lill förening eller ak­tiebolag som avses i nämnda styc­ke, om del tillskjutna kapitalet icke kan granda upplåningsrätt eller täcka krav på eget kapital hos föreningen, bolaget eller annorstä­des.

stånd av tillsynsmyndigheten till­skjuta medel till förening eller ak­tiebolag som avses i nämnda styc­ke, om antingen del tillskjutna ka­pitalet icke kan grunda upplå­ningsrätt eller läcka krav på eget kapital hos föreningen, bolaget el­ler annorstädes eller fråga är om kreditaktiebolag som har till hu­vudsakligt ändamål att lämna lån mot säkerhet i form av panträtt på grundval av inteckning i bo­stads-, kontors- eller affärsfastig­het.

Centralkassa som medverkar vid emission av aktier eller förlagsbevis på den allmänna marknaden får efler tillstånd av tUlsynsmyndigheten förvärva aktie eller förlagsbevis som ingår i emissionen. Sådan aktie eller sådant förlagsbevis skall cenlralkassan avyttra så snart det lämpli­gen kan ske och senast ett år efler förvärvet. Om synnerliga skäl före­ligga, kan tillsynsmyndigheten förlänga denna frist.

33 §2

sa.

Egendom, som kreditkassa förvärvat enligt försia stycket, skall av­yttras så snart det lämpligen kan ske och senast när det kan äga rum utan förlust för kassan.

Förvärv enligt denna paragraf skall ofördröjligen anmälas hos tillsyns­myndigheten.

 Senasle lydelse 1968: 605.

För alt skydda fordran får kre­ditkassa dels på offentlig auk­tion eller fondbörs eller i den ord­ning som angives i 96 a § utsök-ningslagen köpa egendom som är utmätt eller pantsatt för fordring­en d e 1 s, om det är uppenbart alt kassan annars skulle lida avsevärd förlust, såsom betalning för ford­ran övertaga för fordringen pant­satt eller annan egendom. Vad nu sagts gäller ej bevis om andel i eller tiUskott till kreditkassan själv eller annan jordbrukets kreditkas-

För att skydda fordran får kre­ditkassa dels på offentlig auk­tion eller fondbörs eller vid exeku­tiv försäljning köpa egendom som är utmätt eller pantsatt för ford­ringen dels, om det är uppen­bart att kassan annars skulle Uda avsevärd förlust, såsom betalning för fordran övertaga för fordring­en pantsatt eller annan egendom. Vad nu sagts gäUer ej bevis om andel i eller tillskott till kredhkas-san själv eller annan jordbrukels kreditkassa.

Prop. 1972: 118

11

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

34 §3 Cenlralkassa jämte anslutna jordbrukskassor skall till insätlarnas skydd ha eget kapital tUl visst lägsta belopp. Detta bestämmes för kassor­na gemensaml i förhållande till deras tillgångar och av dem ingångna garantiförbindelser (placeringar). Vid beräkningen av kapitalkravet in­delas placeringarna i följande fyra grupper, nämligen

A.  1. inneliggande kassa, checkar, postremissväxlar samt fordringar

hos riksbanken och riksgäldskonlorei,

2.

skattkammarväxlar och obligationer som utfärdats av staten, kommun eller därmed jämförlig samfällighet, allmän kassa el­ler inrättning, vars reglemente fastställts av Konungen, eller kre­ditaktiebolag,

3.

andra fordringar för vilka staten, kommun eller därmed jäm­förlig samfällighet, bankaktiebolag, sparbank, postbanken, cen­tralkassa eller annan under A 1 eller 2 avsedd kassa eller inrätt­ning, kredilaktiebolag eller försäkringsföretag med svensk kon­cession svarar,

4.

fordringar för vilka säkerheten ulgöres av värdehandling eller fordran, som angives under A 13,

5.

garantiförbindelser, som utfärdats av centralkassan eller anslu­ten jordbrukskassa och för vilka kassan erhåUit säkerhet i värde­handling eller fordran, som angives under A 14,

B.  1. andra fullgoda obligationer än de som angivas under A 2,

2.

fordringar för vilka utländskt bankföretag eller annat försäk­ringsföretag än som avses under A 3 svarar,

3.

fordringar för vUka säkerheten utgöres av

värdehandling eller fordran, som angives under B 1 eller 2,

inteckning  i jordbmks-,  affärs-  eller bostadsfastighet eller

tomträtt tUl sådan fastighet inom sjuttiofem procent av det

uppskattade värdet av den fasla egendomen eller, i fråga om

tomträtt, av byggnad som hör tUl tomträtten, eller

fordran med förmånsrätt på grund av lagen den 16 december 1966 (nr 701) om förmånsrätt för fordringar enligt lagen om vissa gemensamhetsanläggningar, såvida förmånsrätten får gö­ras gällande på kassans föranstaltande,

4.           garantiförbindelser, som utfärdals av centralkassan eller an­

sluten jordbrukskassa och för vilka kassan erhållit säkerhet i

värdehandling eller fordran, som angives under B 13,

C. 1. fordringar för vilka säkerheten utgöres av

inteckning i jordbmksfastighet, i bosladsfastighet med en- eller tvåfamiljshus eller med flerfamiljshus för vilket statligt bostads­lån utgår eller i tomträtt tUl sådan fastighet, om intecknings-säkerheten är förstärkt med borgen och inteckningen ligger mel­lan sjuttiofem och etthundra procent av det uppskattade värdet av den fasta egendomen eller, i fråga om tomträtt, av byggnad som hör till tomträtten,

inteckning i fastighet, som helt eller delvis är inrättad för industriell verksamhet, eller i tomträtt till sådan faslighet inom femtio procent av det uppskattade värdet av den fasla egendo­men eller, i fråga om tomträtt, av byggnad och annan egendom som hör tiU tomträtten,

» Senaste lydelse 1968: 605.

2t   Riksdagen 1972.1 saml. Nr 118

Prop. 1972:118

12

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

förlagsbevis eller aktie, som noteras vid fondbörs här i landet, eller

borgen, dock ej tUl högre belopp för varje låntagare än ljugo­femtusen kronor, 2. garantiförbindelser,  som  utfärdats  av  cenlralkassan  eUer an­sluten jordbrukskassa och för vilka kassan erhållit säkerhet i form av värdehandling, fordran eller borgensförbindelse som angives under C 1, D.      övriga tUlgångar och garantiförbindelser utom sådana som en­ligt femte och sjätte styckena skola avräknas från eget kapital. För placeringar, som angivas under A, fordras ej eget kaphal. I öv­rigt skall centralkassa jämte anslutna jordbmkskassor vid varje tid­punkt ha eget kapital tiU lägst etl belopp, som motsvarar sammanlagt en procent av summan av placeringar, som angivas under B, fyra procent av summan av placeringar, som angivas under C, och åtta procent av summan av placeringar, som angivas under D. TUlgång skaU tagas upp lUl bokfört värde och garantiförbindelse lill sitt nominella belopp.

Med eget kapital avses insatskapital, reservfond, disposilionsfond och av stämma fastställd vinslbalans. Med eget kapital får likställas det no­minella värdet av förlagsbevis, utställda av centralkassan, inlUl ett be­lopp motsvarande del belopp vartiU cenlralkassans och anslutna jord-brakskassors eget kapital uppgår. I fråga om förlagskapital, som långi­varen kan återkräva inom fem år, skall dock iakttagas all med cenlral­kassans och de anslutna jordbrukskassornas eget kapital får likställas högst så stor del av det varje år förfallande beloppet som svarar mot lio procent av detta kapital.

Från centralkassans och de an-

Från cenlralkassans och de an-

slutna jordbmkskassornas eget ka- sluina jordbrukskassornas eget ka­

pital skall avräknas det bokförda pilal skall avräknas del bokförda

värdet av vad de såsom aktieka- värdet av vad de såsom aktieka­

pital eller i annan form lillskjutit pital eller i annan form lillskjutit

tUl företag som driver någon form till företag som driver någon form

av bankverksamhet. Sådan avräk- av bankverksamhet. Sådan avräk­

ning skall dock ej ske i fråga om ning skall dock ej ske i fråga om

företag där staten är delägare.

företag där staten är delägare eller

i fråga om kreditaktiebolag som har till huvudsakligt ändamål att lämna lån mot säkerhet i form av panträtt på grundval av inteckning i bostads-, kontors- eller affärs­fastighet.

Har centralkassa eller ansluten jordbrukskassa väsenlligl ekonomiskt intresse i aktiebolag som uteslutande har tUl syfte att förvalta fastighet eller tomträtt som förvärvals för alt bereda någon av kassorna lokaler för dess inrymmande eUer tiUgodose därmed sammanhängande behov, skaU från det egna kapitalet avräknas åtta procent av summan av del bokförda värdet av akliema i fastighetsbolaget och bolagels bokförda skiUder eller den del av dessa som svarar mot kassans innehav av aktier i fastighetsbolaget.

Prop. 1972:118

13

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Med uppskattat värde avses det värde, som kredilkassa bestämt på grundval av särskUd värdering. Har enligt gäUande bestämmelser om lån av statsmedel tUl främjande av bostadsbyggandet sådant lån beviljats till uppförande av viss byggnad, skall till grund för bedömandet i stället för uppskatlningsvärdet läggas det enligt nämnda bestämmelser fastställda pantvärdet för byggnaden eller den fastighet, där denna uppföres, om ej särskilda skäl föranleda annat.

91 §*

Närmare bestämmelser om för-

Närmare bestämmelser om för-

eningsregisiret för jordbrukskasse- eningsregistrel för jordbrukskasse­rörelsen och om avgifterna för re- rörelsen samt de föreskrifter, som gistrering och kungörande samt de i övrigl ulöver vad denna lag in-föreskrifler, som i övrigt ulöver nehåller finnas erforderliga för la-vad denna lag innehåller finnas gens tillämpning, meddelas av erforderliga för lagens tUlämpning, Konungen, meddelas av Konungen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1973.

4    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1969: 732) om postbanken

Härigenom förordnas, att 7 § lagen (1969: 732) om postbanken skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 § Postbanken skall tUl täckning av de risker som är förenade med bank­rörelsen ha kapital till visst lägsta belopp. Detta bestämmes i förhållande till postbankens tUlgångar och till garantiförbindelser som banken ingått (placeringar). Vid beräkningen av kapilalkravet indelas placeringama i följande fyra gmpper, nämligen

A. 1. inneliggande kassa, checkar, postremissväxlar samt fordringar hos riksbanken och riksgäldskontoret,

2.

skattkammarväxlar och obligationer som utfärdats av staten, kommun eller därmed jämförUg samfällighet, aUmän kassa eller inrättning, vars reglemente fastställts av Konungen, eller kredit­aktiebolag,

3.

andra fordringar för vilka staten, kommun eller därmed jäm­förlig samfällighet, bankaktiebolag, sparbank, centralkassa eUer annan under A 1 eller 2 avsedd kassa eller imättning, kredit­aktiebolag eUer försäkringsföretag med svensk koncession sva­rar,

4.

fordringar för vUka säkerheten utgöres av värdehandling eUer fordran, som anges under A 13, och

5.

garantiförbindelser för vilka postbanken fått säkerhet i värde­handling eller fordran, som anges under A 14,

B. 1. andra fullgoda obligationer än de som anges under A 2,

2. fordringar för vUka utiändskt bankföretag eller annat försäk-* Senasle lydelse 1968: 605.

Prop. 1972:118

14

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

ringsföretag än som avses under A 3 svarar,

3.          fordringar för vilka säkerheten utgöres av

värdehandling eller fordran, som anges under B  1 eller 2.

inteckning i jordbruks-, affärs- eller bosladsfastighet eller tomträtt till sådan fastighet inom sjuttiofem procent av det upp­skattade värdet av den fasta egendomen eller, i fråga om tomt­rätt, av byggnad som hör till tomträtten, eller

fordran med förmånsrätt på grund av lagen (1966: 701) om förmånsrätt för fordringar enligt lagen om vissa gemensamhets­anläggningar, orn förmånsrätten får göras gäUande på postban­kens föranstaltande,

4.          garantiförbindelser för vUka postbanken fått säkerhet i värde­

handling eller fordran, som anges under B 13,

C. 1. fordringar för vilka säkerheten utgöres av

inteckning i jordbmksfastighet, i bostadsfastighet med en- eller IvåfamUjshus eller med flerfamUjshus för vilket statligt bostads­lån utgår eller i tomträtt liU sådan fastighet, om inleckningssä-kerhelen är förstärkt med borgen och inteckningen ligger mellan sjuttiofem och etthundra procent av det uppskattade värdet av den fasta egendomen eller, i fråga om tomträtt, av byggnad som hör till tomträtten,

inteckning i fastighet, som helt eller delvis är inrättad för in­dustriell verksamhet, eller i tomträtt tUl sådan faslighet inom femtio procent av det uppskattade värdet av den fasta egendo­men eller, i fråga om tomträtt, av byggnad och annan egendom som hör lill tomträtten,

förlagsbevis eller aktie, som noteras vid fondbörs här i landel, eller

borgen, dock ej till högre belopp för varje låntagare än tjugo­femtusen kronor, 2. garantiförbindelser för vilka postbanken fått säkerhet i form av värdehandling, fordran eller borgensförbindelse som anges under Cl, D.      övriga tillgångar och garantiförbindelser utom sådana som enligt femte och sjätte styckena skall avräknas från postbankens risk­täckande kapital. För placeringar, som anges under A, fordras ej risktäckande kapital. I övrigt skall postbanken vid varje tidpunkt ha risktäckande kapital tUl lägst ett belopp, som motsvarar sammanlagt

en procent av summan av placeringar, som anges under B, fyra procent av summan av placeringar, som anges under C, och åtta procent av summan av placeringar, som anges under D. TUlgång skall tagas upp till bokfört värde och garantiförbindelse till sitt nomineUa belopp.

Med postbankens risktäckande kapital avses stamkapital, statsverks-lån, disposUionsfond ocb balanserade vinstmedel.

Från postbankens risktäckande

Från postbankens risktäckande

kapital skall avräknas det bokför-

kapUal skall avräknas det bokför­

da värdet av vad banken såsom

da värdet av vad banken såsom

aktiekapital eller i annan form tUl-

aktiekapUal eller i annan form

skjutit tUl annat in- eller utiändskt

tiUskjutit till  annat in- eller ut-

Prop. 1972:118

15

Nuvarande lydelse

företag som driver någon form av bankverksamhet. Sådan avräkning skall dock ej ske i fråga om före­tag där staten är delägare.

Föreslagen lydelse

ländskt företag som driver någon form av bankverksamhet. Sådan avräkning skall dock ej ske i frå­ga om förelag där staten är del­ägare eller i fråga om kreditaktie­bolag som har till huvudsakligt ändamål att lämna lån mot säker­het i form av panträtt på grund­val av inteckning i bostads-, kon­tors- eller affärsfastighet.

Har postbanken väsentligt ekonomiskt intresse i aktiebolag, som ute­slutande har tUl syfte att förvalta fastighet eller tomträtt som förvärvats för att bereda banken lokaler för dess inrymmande eller tiUgodose där­med sammanhängande behov, skall från postbankens risktäckande kapi­tal avräknas åtta procent av summan av det bokförda värdet av akliema i fastighetsbolaget och bolagets bokförda skulder eller den del av dessa som svarar mot bankens innehav av aktier i fastighetsbolaget.

Med uppskattat värde avses det värde, som postbanken bestämt på gmndval av särskUd värdering. Har enUgt gällande bestämmelser om lån av statsmedel till främjande av bostadsbyggandet sådant lån beviljats till uppförande av viss byggnad, skall till gmnd för bedömandet i stäUet för uppskattningsvärdet läggas det enligt nämnda bestämmelser fastställ­da pantvärdet för byggnaden eller den fastighet, där denna uppföres, om ej särskilda skäl föranleder annat.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1973.

Prop 1972:118

16

Utdrag av protokollet över finansärenden, hållet inför Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenten i statsrådet på Stockholms slott den 20 oktober 1972.

Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], ANDERS­SON,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], LÖF­BERG,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för finansdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter ge­mensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om vissa ändringar i banklagstiftningen och anför.

1    Inledning

EnUgt de olika banklagarna gäller för bankinstituten regler som syftar lill atl trygga alt dessa till insäUarnas skydd håller etl tillräckligt slorl eget kapital. Bestämmelserna, som är enhetiigt utformade för de olika bankinstitulen, har karaktär av placeringsregler med skilda krav på täckning med eget kapital allt efler placeringens art, s. k. kapitaltäck-ningsregler. För placeringar som avser bankinstiluls engagemang i sido­bolag, dvs. svenskl eller utiändskt företag som driver någon form av bankverksamhet, gäller en särskUd regel. Denna innebär all för vad bankinstilul såsom aktiekapital eUer i annan form lillskjutit till sido­bolag krävs täckning med eget kapital till 100 %. Undantag görs dock för företag där staten är delägare. För engagemang i sådant förelag är kapitaltäckningskravel 8 %.

I juni 1972 träffades mellan de båda statliga bankinstitulen post­banken och Sveriges Kredilbank och ett antal affärsbanker en över­enskommelse om samgående i ett gemensamt ägt bostadsfinansierande kredilaktiebolag. Genom överenskommelsen har frågan aktualiserats om en sänkning av kapitaltäckningskravel för bankernas kapitaltillskott tiU kredilaktiebolag som ägnar sig åt långfristig faslighetsfinansiering. Med anledning härav har inom finansdepartementet upprättats prome­morian (Ds Fi 1972:7) Kapitaltäckningskravel för bankinstiluls enga­gemang i bostadsfinansierande kredilaktiebolag.

Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av bankinspek­tionen, fullmäktige i Sveriges riksbank, Svenska bankföreningen. Svenska sparbanksföreningen,  Sveriges jordbrukskasseförbund och postbanken.

Svenska sparbanksföreningen har i sitt remissyttrande hemställt om vidgad rätt för sparbank all göra kapitaltiUskott lill bostadsfinansierande kreditaktiebolag. Efter remiss har bankinspektionen avgelt yttrande över denna hemställan.

Prop 1972:118

17

Genom lagen (1971; 494) om exekutiv försäljning av fast egendom, som trätt i kraft den 1 januari 1972, har öppnats möjlighet till försälj­ning under hand av utmätt fastighet. Med anledning härav tas i pro­positionen upp fråga om ändring av bankinstitutens förvärvsregler, så alt bankinstitut får rätt att lUl skyddande av sin fordran köpa fastighet inle bara på offentiig auktion utan också vid försäljning under hand.

I skrivelse den 5 juni 1972 har bankinspektionen hemställt om av­skaffande av skyldigheten för affärsbank, sparbank och kredilkassa inom jordbrukskasserörelsen att erlägga avgift för registrering och dess kungörande.

2    Kapitaltäckningsfrågan

2.1 Nuvarande ordning m. m.

Inledningsvis skall redovisas de regler som gäller i fråga om bank­instituts engagemang i företag som driver kreditverksamhet.

Affärsbank kan efter tillstånd av Kungl. Maj:t förvärva aktie i an­nan affärsbank, i utländskt bankförelag och i svenskl aktiebolag eller utiändskt förelag, vars ändamål kan anses gagneligl för bankväsendel eller det aUmänna, samt garantifondbevis eller förlagsbevis som utfär­dats av sådant bolag eller förelag (55 § försia stycket 5 lagen (1955: 183) om bankrörelse (BL), senaste lydelse 1968: 601). För postbanken gäller en regel med motsvarande innehåll (5 § försia stycket 4 lagen (1969: 732) om postbanken PL). Sparbank får till ett belopp som svarar mot högst 10 % av bankens egna fonder förvärva andel i sådan ekonomisk förening eller aktie i sådant bolag, som med Kungl. Maj:ts godkännande verkar som en sammanslutning av svenska sparbanker för tillgodoseende av gemensamma intressen, eller garantifondbevis eller förlagsbevis som utfärdals av föreningen eller bolaget, eller i övrigt till­skjuta medel till föreningen eller bolaget. Därutöver får sparbank efter tillstånd av bankinspektionen tillskjuta medel lill sådan förening eller sådant bolag, om tillskottet inte kan grunda upplåningsrält eUer täcka krav på eget kapital (24 § tredje och fjärde styckena lagen (1955: 416) om sparbanker (SpL), senasle lydelse 1968: 602). För cenlralkassa inom jordbrakskasserörelsen gäUer en likartad regel (32 § tredje och fjärde styckena lagen (1956: 216) om jordbrukskasserörelsen (JkL), senaste lydelse 1968: 605).

Bankinstitulens intressen i sidobolag som driver kredilverksamhel kan efler bolagens verksamhel delas in i sex grupper, nämligen bankinstUul, bostadsfinansierande kreditaktiebolag, industri-, fartygs- och export-finansierande bolag, kommunlåneinstitul, utiändska banker samt faelo-ring- och leasingbolag. Gruppen bankinstilul omfattar Sparbankernas bank och Jordbrukets bank som ägs av sparbankerna resp. jordbruks-

Frop 1972:118

18

kasserörelsen   genom   cenlralkassorna  för   jordbrukskredit.   Bostadsfi­nansierande kreditaktiebolag är Svensk Faslighelskredil AB som sam­ägs av elt antal affärsbanker.   Svenska Intecknings Garanti AB som är dotterbolag till Svenska Handelsbanken, Göteborgs Intecknings Garanti AB som är dotterbolag till Götabanken, Svensk Bostadsfinansiering AB BOFAB som ägs till hälften av Sveriges Kredilbank och till hälften av postbanken  samt Sparbankernas Intecknings AB  (med dotterbolaget Hälsingborgs Intecknings Garanti AB) som ägs av sparbankerna genom Sparbankernas  bank.  Industri-,  fartygs-  och  exportfinansierande  bo­lag är AB Induslrikredil, AB Förelagskredit och AB Svensk Export­kredit, vilka ägs lUI hälften  av staten  och  till  hälften  av  ell  antal bankinstitut, Svensk Företags Garanti AB, som ägs av Sparbankernas bank och Sveriges investeringsbank AB, samt Svensk Farlygskredil AB, som ägs av ell antal affärsbanker. Med kommunlåneinstitul avses dels Kommunkredit AB med Sparbankemas bank som huvuddelägare, dels Kommunlåneinstitulet AB som till slörre delen ägs av övriga affärs­banker. TUl gmppen utiändska banker hör elt stort antal affärsbanks­engagemang i utländska bankföretag, t. ex. Nordfinanz-Bank Ziirich och Banque Scandinave en Suisse. I gruppen facloring- och leasing­bolag ingår Säljfinans AB, som ägs av Svenska Handelsbanken, Fac-toring Service AB, som till större delen ägs av Sveriges Kreditbank, och Kredil Leasing AB, som är helägt av samma bank, samt Spar-facloring AB  och Sparleasing AB, som båda ägs av Sparbankernas bank.

Kapitaltäckningsreglerna (57 § BL, 26 § SpL, 34 § JkL och 7 § PL) har tUl syfte att Irygga att affärsbanker, sparbanker, jordbrukets kredit­kassor och postbanken till insätlarnas skydd håller en tillräcklig kapital-Styrka i form av eget kapital (för sparbankerna egna fonder och för postbanken risktäckande kapital). Bestämmelserna har karaktär av placeringsregler med olika krav på täckning med eget kapital allt efler placeringens art. Reglerna, som är enhetiigt utformade för samlliga bankinstilul, fick sin nuvarande utformning i samband med 1968 års översyn av banklagstiftningen (beträffande BL, SpL och JkL SFS 1968: 601, 602 resp. 605, prop. 1968: 143, BaU 60, rskr 368 och beträffande PL prop. 1969: 158, SU 190, BaU 53, rskr 423 och 430).

Kapitaltäckningsbestämmelsema innebär i huvudsak följande. Bank­institulens tiUgångar är indelade i fyra riskgrader. Den lägsta riskgraden omfattar placeringar med ingen eller ringa förlustrisk medan i den högsta riskgraden ingår de mest riskbetonade tillgångarna. Placeringama i den lägsta riskgraden, riskgrad 1 (i lagrammen betecknad som grupp A), är helt fria från täckning med eget kapital. I denna riskgrad upptas bl. a. guldkantade obligationer (svenska stals- och kommunobligalioner samt hypoteksobligationer) och obligationer utgivna av kredilaktiebolag samt andra fordringar för vilka staten, kommun eller därmed jämförlig sam-

Prop 1972:118

19

fällighet, affärsbank, sparbank, cenlralkassa för jordbmkskredit eller vissa andra rättssubjekt, däribland kredilaktiebolag, svarar. Tillgångar­na i riskgrad 2 (grupp B) skall läckas med 1 % eget kapital. I denna riskgrad upptas bl. a. andra fullgoda obligationer än dem som förts till riskgrad 1 saml fordringar mot säkerhet i form av inteckning i jord­bruks-, affärs- eller bosladsfastighet eller lomlräll lill sådan faslighet inom 75 % av del uppskattade värdet av den fasla egendomen resp. byggnad som bör tiU tomträtten. Bland tillgångar, som förts tUI risk­grad 3 (grupp C), finns fordringar mol säkerhet i form av inteckning i jordbruksfastighet och vissa bostadsfasligheter där inteckningen ligger mellan 75 och 100 % av egendomens uppskattningsvärde eller i indu­strifastighet inom 50 % av det uppskattade fastighetsvärdet och ford­ringar mot säkerhet av börsnoterade förlagsbevis och aktier. TiUgång-arna i denna riskgrad skall läckas med 4 % eget kapUal. TUl den högsta riskgraden, riskgrad 4 (grupp D), förs alla tUlgångar och garantiför­bindelser som inle förts till riskgraderna 13 med etl kapilalläcknings-krav av 8 %. Del samlade kravet på eget kapital erhålls genom addering av kapilalkraven i de olika riskgraderna.

TUlgång skall tas upp till bokfört värde och garantiförbindelse tUl sitt nominella belopp.

Med affärsbanks eget kapital avses i sammanhanget aktiekapital, re­servfond, dispositionsfond och vinslbalans som fastställls av bolagsstäm­ma. Sparbanks egna fonder är grundfond, reservfond och garanlifond. Med cenlralkassas och jordbrukskassas eget kapital avses insatskaphal, reservfond, dispositionsfond och fastställd vinstbalans. Postbankens risk-täckande kapital utgörs av stamkapital, stalsverkslån, disposilionsfond och balanserade vinstmedel. Med eget kapital får i viss utsträckning lik­ställas nominella värdet av förlagsbevis, som utställts av bankinstilul.

För bankinstiluls engagemang I sidobolag, dvs. svenskt eller utiändskt företag som driver någon form av bankverksamhet, gäller en särskUd regel. Från bankens eget kapital skall nämligen avräknas del bokförda värdet av vad banken som aktiekapital eller i annan form lillskjutit till sådant företag. Regeln innebär sålunda ett kapitalläckningskrav om 100 % för sidobolagsengagemang. Bestämmelsen gäller dock inte i fråga om sidobolag där staten är delägare. Engagemang i sådant sidobolag förs lill riskgrad 4 med ett kapitalläckningskrav av 8 %.

Kapitaltäckningsbestämmelsema fick, som förut sagts, sin nuvarande utformning vid 1968 års översyn av bankinstitutens rörelseregler. Dess­förinnan fanns inga regler om hur kapitaltäckningskravel för sidobolags­engagemang skulle beräknas. Den praxis som tillämpades innebar emel­lertid elt kapitalläckningskrav av 100 % för sådant engagemang. TiU grund för denna rättstillämpning låg åsikten alt del egna kapital som enligt lag skulle hållas som skydd för bankens insätlare inte samiidigt kunde utgöra riskkapital också i ett annat kreditinstitut.

Prop 1972:118

20

Kreditinstitututredningen föreslog i sitt betänkande (SOU 1967: 64) Samordnad banklagstiftning alt aktier i sidobolag skulle ingå i riskgrad 4 och sålunda kräva 8 % kapilaltäckning. Avgörande för utredningens för­slag var alt lagstiftningen för kreditinstituten är genomsyrad av solidi-tetshänsyn och atl etablering och förvärv av kreditinstitut är underkas­tad del allmännas kontroll (belänkandet s. 183 f.). Två ledamöter av ut­redningen var skiljaktiga och menade atl det var självklart alt del kapi­tal som föreskrivits som skydd för bankinslilutens insättare inte samti­digt kan utgöra riskkapital också i ell annat kreditinstitut (belänkandet s. 257, 264).

Vid remissbehandlingen (se prop. 1968: 143 s. 129 ff) anslöt sig bank­föreningen och sparbanksföreningen till utredningsmajoriletens förslag. Bankinspektionen var däremot kritisk mol förslaget. Inspektionen beto­nade angelägenheten av att det reella skydd som banklagarnas kapital-täckningsregler är avsedda alt ge insätlarna inle minskas eller elimine­ras genom manipulationer av olika slag som t. ex. uppdelning av rörel­sen på olika juridiskt självständiga enheler och andra liknande åtgärder av rent organisatorisk art. Därför måste som dittills skett i praxis, från bankuistilulels eget kapital räknas av vad bankinstilutet investerar som riskbärande kapital i andra kreditinstitut. Enligt inspektionens mening måste i princip krävas atl den föreslagna relationen mellan eget och främmande kapital skall föreligga för koncernen i dess helhet. Inspek­tionen fann det uppenbart all den av utredningen föreslagna kapital-täckningsregeln för engagemang i sidobolag inle innebar något reellt skydd för insättarna. Det föreskrivna riskkapitalet skulle kunna uttun­nas praktiskt laget hur mycket som helst. Riksbanksfullmäktige ansåg starka skäl tala mot att, som bankinspektionen gjort, dra de logiska kon­sekvenserna ur en i och för sig rimlig premiss. Fullmäktige betonade att de insatser av riskkapital, som det är fråga om, i huvudsak avser svens­ka bank- och kredilaktiebolag. Del har ansetts i hög grad ligga i det all­männas intresse att sådana företag inrättas och i flera fall har staten in­trätt som delägare. Vidare har de från säkerhetssynpunkt getts en utom­ordentligt betryggande organisaiion med rätt höga krav på kapitaltäck­ning. Fullmäktige ansåg på dessa skäl att den av utredningsmajoriteten föreslagna lösningen borde kunna accepteras i fråga om insatser i svens­ka bankinstitut och kreditaktiebolag, så länge karaktären hos denna grupp kreditinstitut inle förändrades. I övriga fall borde kapitaltäck­ningsfrågan bedömas i enlighet med tidigare tillämpad praxis.

Jag fann själv goda skäl tala för bäde utredningens och bankinspek­tionens förslag lill lösning av frågan om kapilaltäckning för bankinsti­tulens intressen i sidobolag och anförde (propositionen s. 150 f).

Ä ena sidan kan sägas alt utredningens förslag innebär att möjlig­heter öppnas för bankinstitut att genom koncernbildning utan insats av nytt riskkapital driva en kredilgivningsrörelse av hell annan om-

Prop 1972:118

21

fattning än f. n. Exempel på hur delta kan gå till har bankinspektionen anfört i sitt remissyttrande. Genom en sådan koncernbildning, som i fråga om de vanliga aktiebolagen är en välkänd företeelse, kan ett bankinstilul med elt förhållandevis litet riskkapital behärska en hel kedja av Icreditinstitul. Det egna kapitalet/insättar-borgenärsskyddet för en sådan koncern kan teoretiskt bli illusoriskt. Mol detla resonemang kan å andra sidan invändas alt bankinstitulens förvärv av sidobolag van­ligen kräver tillstånd av Kungl. Maj:t och att de svenska kreditinstituten är underkastade legala soUditelskrav. Vidare kan göras gällande atl ell bankinstiluls aktieinnehav i ett sidobolag inle är all bedöma annorlunda än vUken placering som helst. En lämplig avvägning mellan de stånd­punkter som intagits i denna fråga synes enligt min mening vara, endera som riksbanksfullmäktige förordat att för de svenska sidobolagen kräva 8 % kapitaltäckning medan för de utiändska engagemangen skall krävas 100 % kapilaltäckning, eller all behåUa nuvarande ordning för alla sidobolagsengagemang utom såvitt gäller de kreditinstitut där sta­ten ingår som delägare. Jag anser övervägande skäl tala för den sist­nämnda lösningen. Härigenom vinns alt bankinstitulens engagemang i kredilaktiebolag av typen Industrikredit, Företagskredil och Export­kredit, blir mindre betungande än hillills i kapilaltäckningshänseende. Vidare undviks risken för alt kapitalläckningsbeslämmelsernas utform­ning kan ge anledning till etablerande av sidobolag. Liksom hittills bör härvidlag förelagsekonomiska skäl vara utslagsgivande. Jag förordar alltså atl i kapitaltäckningsbestämmelsema las in en föreskrift av in­nehåll alt från eget kapital skall räknas av bokförda värdet av vad bankinstilul som aktiekapital eller i annan form tillskjutit lill företag, som driver någon form av bankverksamhet, dock inle såvitt gäller fö­retag i vilket staten är delägare.

Vid riksdagsbehandlingen yrkades i två motioner (mol. 1968:1: 1021 och 

II: 

1291) alt kapUalläckningsreglerna i fråga om bankernas enga­gemang i sidobolag skulle utformas enligt kreditinstitutulredningens förslag. Kritik riktades också mot undanlagsregeln i fråga om förelag där staten är delägare. Bankoutskotlel (majoriteten av ledamöterna; BaU 1968: 60 s. 39 f) delade departementschefens uppfattning all etl genomförande av utredningens förslag skulle innebära en alltför vitt­gående liberalisering av bestämmelserna om kapilaltäckning för sido­bolagsengagemang. Ulskottel ansåg att risken för koncernbildningar på basis av ett begränsat aktiekapital var beaktansvärd. Någol skäl alt med anledning av motionerna förorda en skärpning av täckningskra-vet belräffande av staten delägda företag ansågs inte föreligga. Utskot­tet hemställde om bifall till propositionsförslaget. Riksdagen beslutade i enlighet med utskottets hemställan.

2.2 De bostadsfinansierande kreditakticbolagen

Ett kredilaktiebolag utmärks av alt det har till ändamål att driva lånerörelse och atl genom utgivande av obligationer eller andra för den allmänna rörelsen avsedda förskrivningar upplåna för verksam­heten behövhga medel men i vars verksamhel inle ingår bankverksam-

Prop 1972:118

22

het [1 § lagen (1963: 76) om kreditaktiebolag]. De bostadsfinansierande kredilaktiebolagen har liU huvudsyfte alt i fråga om bostads-, kontors-och affärsbyggnader i städer och andra tätorter lämna lån mot säker­het av inteckning i fast egendom eller tomträtt, därvid inteckningssä-kerhelen skall ligga inom 75 % av det uppskattade värdet av egendo­men. Medel tUl utlåningen skaffas genom obligationsemissioner och re­verslån hos olika kapilalplacerande institutioner. Genom bestämmelser i lagen om kreditaktiebolag slår bolagen under tillsyn av bankinspek­tionen.

I det följande skall lämnas vissa uppgifter om de olika bostadsfi­nansierande kredilaktiebolag som ägs av bankinstilul.

Svenska Intecknings Garanti AB (SIGAB) är dotterbolag lill Svenska Handelsbanken. Aktiekapitalet är 51 milj.  kr. Bolagets utlåning mot jnleckningssäkerhel uppgick vid slutet av år 1971 lill 6,3 miljarder kr. Göteborgs Intecknings Garanti AB  (GIGAB) är dotterbolag lill den nyligen   genom   sammanslagning  av  Göteborgs  Bank   och  Smålands Bank bUdade Götabanken. Före sammanslagningen ägdes aktierna i GIGAB av Göteborgs Bank. Aktiekapitalet är 22 milj. kr. Vid slutet av år 1971 uppgick lämnade inteckningslån tiU 2,1 mUjarder kr. Svensk Fastighelskredil AB samägs av åtta affärsbanker, nämligen Skandina­viska Enskilda Banken (såväl Skandinaviska Banken som Slockholms EnskUda Bank var före    sammanslagningen delägare). Skaraborgsban­ken,  Skånska Banken,  Götabanken  (aktieposten  ägdes  av Smålands Bank  före  sammanslagningen  med  Göteborgs  Bank),  Sundsvallsban­ken,   Uplandsbanken,   Wermlandsbanken   och   Östergötlands   Enskilda Bank. Aktiekapitalet är 70 milj. kr. Vid utgången av år 1971 hade läm­nats inteckningslån lUl elt belopp av nära 6,5 mUjarder kr. Sparban­kernas Intecknings AB (SPINTAB) ägs av Sparbankernas bank. Vid slutet av år 1971 uppgick utlåningen till ca 6 miljarder kr. Hälsing­borgs Intecknings Garanti AB (HIGAB), vars verksamhet är av mindre omfaitning,  är dotterbolag till  SPINTAB.  Svensk  Bostadsfinansiering AB BOFAB bildades år 1971 och ägs till hälften av postbanken och till hälften  av  Sveriges  Kreditbank.  I  samband  med  tillkomsten  av BOFAB   överlät   Sveriges  Kredilbank   den   aktiepost   banken   hade  i Svensk Fastighelskredil på övriga delägare i detla institul. Aktiekapi­talet i BOFAB är 20 milj. kr. Vid slutet av år 1971 uppgick utlåningen till 200 milj. kr.

Kreditaktiebolagens bolagsordningar skall enligt bestämmelser i kre-dhaktiebolagslagen godkännas av Kungl. Maj:t. I de bostadsfinansieran­de kreditaktiebolagens bolagsordningar finns bl. a. bestämmelser som be­gränsar möjligheten lUl upplåning. Den sammanlagda upplåningen med avdrag för vissa likvida medel får sålunda inte överstiga femtio gånger bolagets eget kapital och garantifond. Med bolagets eget kapi­tal avses summan av aktiekapital, lagstadgade fonder och balanserade

Prop 1972:118

23

vinstmedel enligt senast fastställda balansräkning. Vidare får mot för­lagsbevis upplånat kapital med viss begränsning likställas med eget ka­pital intUl etl belopp som svarar mot aktiekapitalet. Upplåningsrätls-reglerna kan ses som kapilalläckningsregler innebärande ett krav på alt i del närmaste 2 % av placeringarna, dvs. utlåningen, skall läckas med eget kapital.

På finansdeparteiiientels initiativ logs under hösten 1971 upp över­läggningar med postbanken och affärsbankerna i syfte att få till stånd ett gemensamt hypoleksinstitul för långfristig fastighetsfinansiering. Överläggningarna ledde till alt de bankinslitut som f. n. genom GI­GAB, SIGAB, Svensk Fastighetskredit och BOFAB driver sådan finan­sieringsverksamhet samt jordbrukskasserörelsen genom Jordbrukets bank träffade ett den 21 juni 1972 dagtecknal avtal om all bilda elt kre­ditinstitut för långfristig faslighetsfinansiering. Vid avtalet är fogat för­slag till ny bolagsordning för BOFAB.

Avtalet har i huvudsak följande innebörd. Det nya kieditakliebola-gel, som avses börja sin verksamhet den 1 januari 1973, bildas med BOFAB som stomme. Aktiekapitalet skall vara minst 40 milj. kr. och högsl 120 milj. kr. Genom nyemission skall aktiekapitalet i BOFAB, som nu ägs av postbanken och Sveriges Kreditbank, i inledningsskedet ökas från 20 milj. kr. tUl 40 milj. kr. De nya aktierna skall tecknas av de icke slalliga bankinstilul som deltar i överenskommelsen. Aktierna skall tecknas till en kurs av 120 % för atl bolagets reservfond redan den 1 januari 1973 skall vara fylld. Bolagets verksamhet skall huvud­sakligen bestå i att lämna långfristiga lån i färdigbyggda bostads-, kontors- och affärsfastigheter. Verksamheten skall i huvudsak fi­nansieras genom obligationslån och annan långfristig upplåning.

Som särskild säkerhet för bolagels förpliktelser skall kunna bildas en garantifond. Detla skall ske genom alt aktieägarna till BOFAB:s förfogande ställer av dem var för sig utfärdade garantiförbindelser, in­nebärande all utfärdaren intill visst angivet belopp svarar för av BO­FAB ingångna förbindelser. Garantifonden skall få uppgå lill högsl fem gånger bolagels aktiekapital. För det utvidgade BOFAB skaU oför­ändrat gälla upplåningsregler i överensstämmelse med vad som nu gäller för de bostadsfinansierande kredilaktiebolagen. Den samman­lagda upplåningen får således inle översliga femtio gånger bolagels eget kapUal och garantifond, därvid föriagskapital likställs med eget kapital lUl etl belopp molsvarande aktiekapitalet.

Styrelsen skaU beslå av åtta ledamöter, av vilka de statsägda bank­institulen utser hälften och de övriga bankerna hälften. Ordförande utses av Kungl. Maj:l, om enighet om valet inte kan nås inom styrel­sen, därvid vice ordföranden utses av de icke statsägda bankerna.

GIGAB, SIGAB och Svensk Faslighetskredit skall efler 1972 års ut­gång inte utge nya obligationslån. Deras nuvarande långfristiga utiå­ning skall reduceras i takt med alt motsvarande upplåning amorteras.

Prop 1972: 118

24

Detta innebär att instituten kommer att fortsätta sin verksamhet under avsevärd lid men i krympande omfattning. Till skydd för låntagarna i dessa institut har överenskommits vissa åtgärder. När lånens löptid ut­gått och instituten inte längre har möjlighet alt medge omsättning av lå­nen på en ny låneperiod skall låntagaren sålunda regelmässigt kunna räkna med all få flytta över lånen till BOFAB.

2.3 Promemorian

Promemorian innehåller en redovisning i de hänseenden som uppta­gits i del föregående under 2.1 och 2.2. Under rubriken Överväganden och förslag framhålls därefter i huvudsak följande.

Enligt de gäUande reglerna krävs 100 % kapilaltäckning för banker­nas engagemang i bostadsfinansierande kredilaktiebolag. Frågan om vil­ket kapitalläckningskrav som bör gälla för bankernas engagemang i så­dana bolag har kommit i elt nylt läge genom den träffade överenskom­melsen om elt fastighelskredilakliebolag som samägs av de båda statliga bankerna och elt antal affärsbanker. Motiven bakom överenskommelsen har särskill varil dels att eliminera nuvarande ölägenheter med varieran­de väntetider i skilda institut och all förbättra lånlagarnas överblick över lånemöjligheterna, dels att underlätta finansieringen av slörre bo­stadsprojekt. I del nya BOFAB kommer halva aktiekapitalet alt ägas av staten genom postbanken och Sveriges Kreditbank. Det kan med fog hävdas atl kapitaltäckningskravel i etl sådant fall inle bör vara strängare än i det fallet där aktierna ägs direkl av staten, dvs. 8 %. Det aUmänna intresset av att den långfristiga fastighetskreditgivningen är rationellt organiserad och så litet kostnadskrävande som möjligt mo­tiverar att del i avtalet mellan bankinstitulen planerade hypoleksinslitu-tet kommer tUl stånd och att kapitaltäckningsreglerna liberaliseras. Ka­pitaltäckningsreglerna bör därför ändras så att kapitaltäckningskravel för bankinslilutens engagemang i BOFAB minskas lill 8 %. I och för sig skulle liberaliseringen av täckningskravet kunna begränsas till det av staten indirekt delägda BOFAB. Med hänsyn till atl sparbanksväsen­det bör få driva sina hypoteksinslilut, som sparbankerna äger genom sin affärsbank Sparbankernas bank, på samma villkor som postbanken och övriga affärsbanker, bör liberaliseringen av kapitaltäckningskravel avse också dessa hypoteksinslilut. Sänkningen av täckningskravet bör omfatta också affärsbankernas engagemang i avvecklingsbolagen, dvs. SIGAB, GIGAB och Svensk Faslighelskredil.

I promemorian föreslås sålunda alt femte stycket i 57 § BL resp. 7 § PL ändras så, atl från den angivna avräkningsregeln undantas vad affärs­bank resp. postbanken såsom aktiekapital eller i annan form tillskjutit tUl kredilaktiebolag som har till huvudsakligt ändamål att lämna lån mot säkerhet i form av panträtt på grundval av inteckning i bostads-, kon-

Prop 1972:118

25

tors- eller affärsfastighel. I promemorian anmärks alt den mellan de statliga bankema och vissa andra bankinslitut träffade överenskommel­sen om samgående i ett gemensamt ägt bostadsfinansierande kreditaktie­bolag gjorts beroende av bl. a. att före den 1 januari 1973 gjorts en så­dan ändring i BL och PL.

Sparbankemas engagemang i hypoteksinslilut (SPINTAB, HIGAB) sker genom Sparbankernas bank för vilken BL gäller. I SPINTAB:s bo­lagsordning förutsätts emellertid alt dess garanlifond bildas genom till­skott direkt från sparbanker. Sparbank kan också länkas förvärva för­lagsbevis som utgetts av SPINTAB. Mol bakgrund av den samordning som genomförts för bankinstitutens rörelseregler föreslås att kapitaltäck­ningskravel sänks också för sådana engagemang, varför 26 § femte styc­ket SpL föreslås ändrat på motsvarande sätt som föreslagits i fråga om BL och PL.

Jordbrukskasserörelsen, som f. n. inte har något bostadsfinansierande hypoteksinslilut, avser atl dellaga i BOFAB:s verksamhet genom Jord­brukets bank som i likhel med Sparbankernas bank omfattas av BL. Frågan om ändring skall ske också i JkL i överensstämmelse med vad som föreslagits belräffande övriga banklagar blir beroende av om cen­tralkassa kan anses ha rätt att förvärva förlagsbevis utgivna av BOFAB eller i Övrigt tillskjuta medel till bolaget. Enligt 32 § tredje stycket JkL har centralkassa rätt att inom en viss ram förvärva bl. a. aktier i bolag som tUlgodoser för kredilkassor gemensamma intressen eller förlagsbe­vis som utfärdats av sådant bolag liksom att i övrigt tillskjuta medel till bolaget. Bestämmelsen torde närmast ta sikte på cenlralkassors en­gagemang i sammanslutningar och institut som är atl se som central­organ för jordbrukskasserörelsen, t. ex. det av centralkassoma ägda Jordbrukets bank. Det vidgade BOFAB är visserligen inte ett sådant cen­tralorgan. Med hänsyn till att BOFAB blir det enda bostadsfinansieran­de kredilaktiebolag som har anknytning till jordbrakskasserörelsen, kan det dock anses uppfylla kravet på atl tillgodose för kredilkassor gemen­samma intressen. Hinder torde således inte möta alt centralkassa för­värvar förlagsbevis som utgetts av BOFAB. Mot denna bakgrand före­slås i promemorian att 34 § femte stycket JkL ändras på molsvarande sätt som föreslagits i fråga om övriga banklagar.

2.4 Remissyttrandena

De i promemorian föreslagna ändringama i banklagarna lämnas utan erinran av riksbanksfullmäktige och tillstyrks av bankföreningen, spar­banksföreningen, jordbrukskasseförbundet och postbanken.

Bankinspektionen påpekar inledningsvis att den strukturrationalise­ring beträffande den långfristiga fastighelsfinansieringen som blU följ­den av den planerade sammanslagningen av ett antal bostadsfinansieran-

Prop 1972:118

26

de kredilaktiebolag ligger i linje med vad inspektionen tidigare anfört som önskvärt. De i promemorian angivna motiven för sammanslagningen möter i och för sig inle någon berättigad gensaga. Emellertid kommer inle den totala kreditgivningen till bostads- och annat byggande inom de berörda institutens verksamhetsområden atl öka genom själva samgåen­det. Några mera betydande rationaliseringsvinster torde inte heller vara att påräkna. Redan nu har var och en av de bostadsfinansierande kredit-aktiebolagen en sådan omfattning på sina rörelser att bolagen kan drivas fullt rationellt och med små räntemarginaler. Det skulle kanske kunna invändas atl konkurrensen inom denna seklor av kreditmarknaden skulle minska genom samgåendet. Både sladshypoteksinslilutionen, vilken se­dan gammall anses ledande på ifrågavarande område, och SPINTAB med den samlade sparbanksrörelsen bakom sig kommer emellertid all finnas kvar jämte BOFAB. Även fortsättningsvis kan man därför enligt inspektionen räkna med viss konkurrens i fråga om den långfristiga fastighetsfinansieringen.

Bankinspektionen finner inle anledning all i delta sammanhang ånyo la upp till diskussion alla de argument som vid 1968 års banklagsreform framfördes för och emot kravet på 100 % täckning med eget kapital för engagemang i företag som driver någon form av bankverksamhet. In­spektionen erinrar dock om alt gällande bestämmelser om kapitaltäck­ning är utformade som en "summaregel". Allt riskbärande kapital står sålunda mot bankinstitutels samtliga förbindelser. De för olika place­ringar fastställda procentsatserna har därvid avvägts så, att det samman­lagda riskbärande kapitalet skall utgöra elt tiUräckligt insältarskydd. I ett sådant system bör man principiellt inte sänka kravet på kapilaltäck­ning för en viss placering utan atl samtidigt göra motsvarande höjningar på andra håll, om det inle med fog kan hävdas all en minskning av ban­kernas totala egna kapital liU insätlarnas skydd är motiverad (prop. 1970: 181 s. 17 och 27 f). Någon argumentering från denna utgångspunkt finns inte i promemorian. Det kan inte heller göras gällande att det ak­tuella samgåendet i och för sig borde föranleda en sänkning av kapital­kravet för bankinstitulens engagemang i de bostadsfinansierande kredit-aktiebolagen. Både arten av den verksamhel sislnämnda bolag kommer att bedriva och delägarna i företagen blir ju oförändrade, endast antalet bolag påverkas. Förslaget om att reducera kravet på kapitaltäckning för dessa engagemang från 100 tUl 8 % är därför knappast i och för sig särskilt väl underbyggt från de synpunkter som varil vägledande vid ka-pilalläckningsreglernas tillkomst. Såsom framgår av promemorian har emellertid överenskommelsen gjorts beroende av att kapitaltäcknings­reglerna ändras i föreslagen riktning. Frågan blir då närmast om de be­tänkligheter som enligt del nyss sagda kan anföras mot förslaget har så­dan tyngd att de bör hindra dess genomförande. Härvid kommer helt naturligt insätlarnas säkerhet i förgrunden. Enligt inspektionens bedöm-

Prop 1972:118

27

ning kan förslaget inte sätta insätlarnas säkerhet i fara. Inte heller i öv­rigl kan betänkligheterna anses vara av allvarligare beskaffenhet. In­spektionen vill därför  med de förutsättningar som föreligger inte motsätta sig förslagels genomförande. Mol den tekniska utformningen av ändrmgarna i banklagstUlningen har inspektionen ingen erinran.

Sparbanksföreningen menar all den föreslagna ändringen av kapital­täckningsreglerna i SpL inle är tillräcklig för att ge sparbanksväsendet möjlighet att på lika vUlkor konkurrera med övriga bankinstilul i den kreditgivning som sker genom hypoleksinstilulen. Enligt 24 § tredje stycket SpL gäller nämligen för sparbanks engagemang i sidobolag av det slag som SPINTAB representerar speciella begränsningar, som saknar motsvarighet för affärsbankema. Sparbank får sålunda inte lämna till­skott tUl sådant kredUaktiebolag exempelvis genom att förvärva av företaget utgivna garanlifondsbevis till slörre belopp än som vid varje tidpunkt sammanlagt svarar mot 10 % av sparbankens fonder. Denna ram är redan nu för elt stort antal sparbanker i det närmaste fullt utnyttjad, ett förhållande som är till inte oväsentligt men för SPINTAB i dess verksamhel. Föreningen betonar angelägenheten av att sparbanksväsendets organ för den långfristiga fastighetskreditgivningen konkurrensmässigt jämställs med BOFAB. Föreningen föreslår därför alt 24 § fjärde stycket SpL ändras så, alt sparbank, ulöver de placeringar i vissa sidobolag inom 10-procentsramen som nu medges i paragrafens tredje stycke, får möjlighet alt efler tillstånd av bankinspektionen till­skjuta medel förutom lUl de i bestämmelserna angivna gemensamma sparbankssammanslutningarna till sådant av sparbanksväsendet ägt kredilaktiebolag som har till huvudsakligt ändamål atl lämna långfristig kredit mot säkerhet av panträtt i bostads-, kontors- eller affärsfastighet. Som förutsättning bör självfaUet gälla atl företaget i fråga av Kungl. Maj:t godkänts som en sådan sammanslutning av svenska sparbanker för tillgodoseende av gemensamma intressen, som enligt paragrafens tredje stycke kan erhåUa kapitaltillskott av sparbank.

Bankinspektionen vitsordar att gällande regler orn kapUaUillskott till cenlrala organ inom sparbanksväsendel under årens lopp vållat problem för åtskUliga sparbanker. Enligt årsöversiklerna för år 1971 hade visser­ligen ett flertal sparbanker utrymme över för ytterligare tillskott. Inle så få sparbanker låg däremoi i närheten av maximigränsen och i sju fall hade denna t. o. m. överskridits. För sin fortsatta expansion torde SPINTAB komma alt i slor utsträckning vara beroende av atl sparban­kerna kan tUlskjuta ytterligare riskbärande kapital. De nuvarande reg­lerna lägger emellertid hinder i vägen för sådana kapitalinsatser från en del sparbanker. Med hänsyn härtill och då del framstår som rimligt att sparbankerna har samma möjligheter all göra tillskott av riskbärande kapital lill SPINTAB som affärsbankerna till BOFAB kan en viss libera­lisering av sparbankslagen på denna punkt vara motiverad. En ökning

Prop 1972:118

28

av sparbankernas engagemang i de cenlrala organen inom sparbanksrö­relsen synes inte heller av hänsyn till insältarnas säkerhet behöva möta någon berättigad gensaga. Den lagtekniska lösning som kanske ligger närmast tiU hands är att i SpL införa regler efler mönster av vad sorn gäller för affärsbankerna. En sådan lösning skulle emellertid medföra atl Kungl. Maj:t kom alt belastas med ell slort antal ärenden oftast av mindre vikt om kapitaltiUskott från sparbanker tUl centralorgan inom sparbanksrörelsen. Vidare saknas skäl att ta bort den fria sektor spar-bankema f. n. har atl tillskjuta riskbärande kapital lUl sparbanksväsen-dels centralorgan. På grund av det anförda tillstyrker inspektionen för­slaget alt sparbankerna efter tUlstånd av inspektionen får göra kapital­insatser i bostadsfinansierande, liU sparbanksrörelsen knutna kreditaktie­bolag utan att härigenom ta i anspråk den fria sektorn för tillskott av riskbärande kapital.

Bankinspektionen erinrar vidare om atl i JkL finns regler som i huvud­sak motsvarar nu berörda färvärvsregler i SpL. Visserligen torde inte gällande ram för cenlralkassorna hUtills ha utgjort något problem på del sätt som varit fallet beträffande sparbankerna. Med hänsyn till den över­ensstämmelse som finns mellan stadgandena för centralkassor och spar­banker ifrågasätter dock inspektionen om inte 32 § fjärde stycket JkL bör ändras på motsvarande sätt som föreslagils i fråga om 24 § fjärde stycket sparbankslagen.

2.5 Departementschefen

Kapitaltäckningsbestämmelsema har till syfte atl trygga alt bankinsti­tuten till insätlarnas skydd håller eget kapital av en viss minsta sloriek. Bestämmelserna är, som framgått närmare av det föregående, utformade som placeringsregler varvid placeringarna delats in i fyra riskgrader med olika stränga krav på täckning med eget kapital. För tillgångar som hän­förts till den högsta riskgraden är täckningskravet 8 %. Del samlade täckningskravet på eget kapital fås genom en summering av de läck-ningskrav som gäller för en banks olika placeringar. För bankinstituts engagemang i företag, som driver någon form av bankverksamhet, gäl­ler enligt en särskild regel att från det egna kapitalet skall avräknas det bokförda värdet av vad bankinstilutet såsom aktiekapital eller i annan form tUlskjulit till sådant företag. Regeln innebär således elt kapitalläck­ningskrav av 100 % för engagemang i sidobolag, däribland de bankägda s. k. bostadsfinansierande kredUakliebolagen. Från detla krav görs un­dantag för tUlskott tUl företag där staten är delägare. Med tUlämpning av denna undantagsbestämmelse är täckningskravet för bankernas en­gagemang i t. ex. de halvstatliga kreditaktiebolagen AB Industrikredit, AB Företagskredit och AB Svensk Exportkredit begränsat till 8 %.

Som framgår av det tidigare anförda har mellan de båda statliga ban-

Prop 1972:118

29

kerna och elt antal affärsbanker saml jordbrukskasserörelsen genom Jordbrukels bank träffals överenskommelse om samgående i etl gemen­samt ägt faslighetskreditakliebolag. Överenskommelsen innebär alt de icke statliga bankerna går in som delägare i del av Sveriges Kreditbank och postbanken helägda kreditakliebolaget BOFAB. Hälften av aktie­kapitalet skall ägas av den slalliga banksidan och hälften av övriga ban­ker. En följd av överenskommelsen är alt de affärsbanksägda kredit­aktiebolagen SIGAB, GIGAB och Svensk Fastighetskredit efler hand kommer att avvecklas.

I den inom finansdepartementet upprättade, i del föregående närmare redovisade promemorian, föreslås att bankinstituts engagemang i bostads­finansierande kreditaktiebolag skall undantas från avräkningsregeln och alt kapitaltäckningskravel för sådant engagemang följaktligen skall sän­kas från 100 % till 8 %. Förslaget tillstyrks av bankföreningen, spar­banksföreningen, jordbrukskasseförbundel och postbanken samt lämnas ulan erinran av riksbanksfullmäktige. Bankinspektionen har vissa erin­ringar av principiell nalur mol förslaget. Inspektionen, som erinrar om alt den planerade strukturrationaliseringen på den långfristiga faslighels-kreditgivningens område ligger i linje med vad inspektionen i annat sam­manhang anfört som önskvärt, motsätter sig emellertid inte att den före­slagna ändringen genomförs.

För egen del vUl jag anföra följande. Vid kapitaltäckningsreglernas till­komst år 1968 lUldrog sig frågan om kapitaltäckningskravel för bankin­stiluls engagemang i sidobolag särskild uppmärksamhet. Den avgörande omständigheten för min bedömning alt kapitaltäckningskravel för bank­inslilutens engagemang i sidobolag skall vara 100 % var, att del kapital som föreskrivs som skydd för bankinslilutens insättare inte samtidigt bör utgöra riskkapital också i ett annat kreditinstitut. Denna grundregel anser jag alltjämt vara tillämplig. Avsteg från regeln kan å andra sidan tänkas ske om insättarskyddet inte eftersatts och andra intressen sam­tidigt talar för att elt undantag från det nuvarande kapitaltäckningskra-vet bör komma tUl stånd. Den nyligen träffade överenskommelsen mel­lan elt antal bankinstUul om samgående i ett gemensamt ägt faslighels-kredilakliebolag uppbärs av en önskan om en ökad rationalisering på bo­stadsfinansieringens område. Intresset av att det mellan affärsbankerna och postbanken träffade avtalel om elt hypoteksinslilut praktiskt kom­mer till stånd är enligt min uppfattning av sådan belydelse, att del nu­varande kapitaltäckningskravel för engagemang i sådant inslUul bör kunna liberaliseras. Som bankinspektionen utvecklat i sitt remissyttrande över promemorian kan visserligen mol en sådan isolerad ändring av kapitaltäckningsbestämmelsema anföras, att kapitaltäckningskravel för olika tillgångar avvägts med hänsyn bl. a. lUl alt det samlade riskkapi­talet i form av eget kapital skall bilda ell tiUräckligt skydd för insättar­na och att en sänkning av kapitalkravet för viss tillgång därför i prin-

Prop 1972:118

30

cip inte bör ske utan alt motsvarande höjning görs för annan placering. En sänkning av kapilalkravet enligt förslaget i promemorian kan emel­lertid inte som bankinspektionen också framhåUU innebära alt insätlarnas säkerhet sätts i fara. När del gäller insättarskyddet beaktar jag särskilt alt det vidgade BOFAB till hälften kommer att ägas av staten genom de båda statliga bankerna. Jag anser mig sålunda kunna godta atl kapitaltäckningskravel för affärsbankernas och postbankens engagemang i BOFAB ändras från 100 till 8 %. På skäl som angetts i promemorian bör ändringen emellertid avse samlliga bostadsfinansie­rande kreditaktiebolag och genomföras i alla fyra banklagarna och så­ledes gälla inte enbart affärsbankernas och postbankens engagemang i BOFAB utan också t. ex. centralkassas engagemang i samma bolag och sparbanks engagemang i SPINTAB.

Jag föreslår att 57 § BL, 26 § SpL, 34 § JkL och 7 § PL ändras i en­lighet med det sagda.

Vad härefter angår sparbanksföreningens förslag om vidgad rätt för sparbank att göra kapitaltillskott lill bostadsfinansierande kreditaktiebo­lag vill jag anföra följande. Sparbanks och centralkassas möjlighet att förvärva aktier eller andelar i ekonomisk förening är begränsad till all avse vissa organ som tillgodoser för sparbanksväsendet resp. jord­brakskasserörelsen gemensamma intressen. Till sammanslutning med sådant ändamål får sparbank använda elt belopp molsvarande högst 10 % av sparbankens fonder. Cenlralkassa får för samma ändamål an­vända 10 % av centralkassans och anslutna jordbrukskassors eget kapi­tal. De angivna beloppen får disponeras också för förvärv av garanti­fondbevis och förlagsbevis som utges av sagda sammanslutningar eller för andra kapitaltiUskott tUl dessa. Exempel pä sådana sammanslutning­ar varom här är fråga är för sparbankernas del Sparbankernas bank och SPINTAB och för jordbrukskasserörelsens del Jordbmkets bank. Om Jordbrukets bank, som planerats, blir delägare i ett vidgat BOFAB, kommer även detta bolag att ingå i den grupp sammanslutningar till vilka centralkassa får göra kapitaltillskott. Utöver 10-procenlsramen får sparbank och centralkassa efler tillstånd av bankinspektionen tiU-skjuta medel tUl sammanslutning av den typ som nyss angetts om det tillskjutna beloppet inte kan grunda upplåningsrält eller täcka krav på eget kapital hos sammanslutningen eller på annat håll. Denna bestäm­melse har tillkommit närmast för alt göra del möjligl för sparbank alt göra kapitaltillskott till Sparbankernas datacentraler AB och andra före­tag, som inle ägnar sig åt länerörelse, utan all den fria sektorn om 10 % av fonderna behöver tas i anspråk.

Sparbanksföreningens förslag innebär att sparbank efter tillstånd av bankinspektionen skall kunna göra kapitaltiUskott tUl bostadsfinansie­rande kredilaktiebolag som tUlgodoser för sparbanker gemensamma in­tressen, dvs. SPINTAB och HIGAB, ulan att 10-procentsramen behöver användas. Förslaget har tillstyrkts av bankinspektionen. Även jag anser

Frop 1972:118

31

att sparbankerna nu bör få ökade möjligheter att tillskjuta riskbärande kapital tUl sina hypoteksinstitut. Jag har ingen erinran mot den av spar­banksföreningen föreslagna laglekniska lösningen. Jag förordar således att 24 § SpL ändras i enlighet med det anförda.

Med hänsyn till den överensstämmelse som råder mellan 24 § SpL och 32 § JkL bör, som bankinspektionen antytt, för cenlralkassornas vidkommande i JkL göras molsvarande ändring som föreslagils för spar­bankerna.

3    Bankinstituts rätt till förvärv av egendom till skyddande av fordran

3.1 Gällande bestämmelser m. m.

Reglerna om bankinstitulens rätt lill förvärv av egendom är med vissa speciella undanlag enhetligt utformade. Bestämmelserna medger i princip endasl förvärv av egendom som behövs för alt driva bank­verksamheten och egendom för att skydda fordran. Regler i sistnämn­da hänseenden, dvs. bestämmelser om förvärv av egendom där för­värvet är nödvändigt för atl undvika förlust för bankinstilutet, är in­tagna för affärsbankerna i 56 § BL, för sparbankerna i 25 § SpL, för jordbrukets kreditkassor i 33 § JkL (senaste lydelse 1968: 601, 602 resp. 605) och för postbanken i 6 § PL. De innebär i huvudsak föl­jande.

EnUgt huvudregeln får affärsbank, sparbank och kreditkassa för all skydda fordran dels på offentlig auktion eller fondbörs eller i den ordning som anges i 96 a § utsökningslagen (1877: 31 s. 1) köpa egen­dom som är utmätt eller pantsatt för fordringen dels, om del är uppen­bart atl bankinstilutet annars skulle lida avsevärd förlust, såsom betal­ning för fordran övertaga för fordringen pantsatt eller annan egendom. Hänvisningen till 96 a § utsökningslagen tillkom vid 1968 års översyn av banklagstiftningen på förslag av lagrådet (se prop. 1968: 143 s. 356 ff). I 96 a § utsökningslagen, som infördes år 1967 (SFS 1967: 140), anges att annan lös egendom än fartyg eller gods i fartyg eller i luft­fartyg får av utmätningsmannen säljas under hand i stället för på auktion, om det är sannolikt atl avsevärt högre köpeskilling kan upp­nås därigenom. Huvudregeln om förvärv för skyddande av fordran är för postbanken utformad i överensstämmelse med vad som gäller för övriga bankinstilul med den skillnaden, att hänvisningen till 96 a § ut­sökningslagen är ersatt med uttrycket "vid exekutiv försäljning".

För samlliga bankinslitut gäller alt egendom som förvärvats för skyd­dande av fordran skall avyttras så snart det lämpligen kan ske och senasi när avyttring kan äga rum ulan förlust för bankinstilutet. Så­dant förvärv skall ofördröjligen anmälas hos bankinspektionen.

Genom lagen (1971: 494) om exekutiv försäljning av fasl egendom,

Frop 1972:118

32

som trätt i kraft den 1 januari 1972, har öppnats möjlighet till under­handsförsäljning också av utmätt fastighet. Försäljning får ske under hand, om försäljning i sådan ordning finnes mer ändamålsenlig än för­säljning på auktion och del är tillförlitiigl utrett vUka fordringar och rättigheter som belastar fastigheten (57 §). Särskilda regler gäller i fråga om köpeviUkor (58 §, senaste lydelse 1971: 1213) och försälj­ningsförfarandet (5961 §§). I lagen finns också bestämmelser som gör del möjligt all sälja tillbehör till utmätt faslighet för sig ulan sam­tidig försäljning av fastigheten i övrigt (1417 §§). Sådan försälj­ning skall ske i den ordning som gäller för ulmätt lösöre, vilket inne­bär all den kan ske inle bara på auktion ulan även under hand enligt reglerna i 96 a § utsökningslagen. Bestämmelserna om försäljning av fastighetslUlbehör stämmer i huvudsak överens med de regler som förut fanns i 100 ab §§ utsökningslagen.

Lagen om exekutiv försäljning av fast egendom grundas på förslag av lagberedningen i belänkandet Faslighetsauklion m. m., Ulsöknings-rält VIII (SOU 1968: 64). I anslulning till lagberedningens förslag om underhandsiörsäljning av fastighet anförs i betänkandet (s. 77), att ett genomförande av förslaget lorde böra föranleda jämkning av 56 § BL, 25 § SpL och 33 § JkL. Stadgandena borde enligt lagberedningen ut­formas så alt de otvetydigt kommer atl omfatta också försäljning un­der hand av tiUbehör lill fasl egendom. I propositionen (prop. 1971: 20 s. 272) anförde departementschefen under hänvisning lill lagbered­ningens uttalande att reglerna om underhandsförsäljning aktualiserade vissa ändringar i banklagstiftningen men alt frågan härom fick tas upp i annat sammanhang.

3.2 Departementschefen

Genom bestämmelserna i BL, SpL och JkL om möjlighet för affärs­bank, sparbank resp. kredilkassa alt förvärva egendom tUl skyddande av fordran medges köp av utmätt egendom på offentlig auktion eller fondbörs eller, i fråga om lös egendom, vid försäljning under hand enligt regler i 96 a § utsökningslagen. Genom lagen om exekutiv för­säljning av fasl egendom, som trätt i kraft den 1 januari 1972, har införts möjlighet lill försäljning under hand också i fråga om utmätt fastighet. Med anledning härav föreslår jag all nämnda bestämmelser i BL, SpL och JkL nu ändras så, att möjligheten liU förvärv av ut­mätt egendom tiU skyddande av fordran kommer atl omfatta även köp av utmätt fastighet vid försäljning under hand. Någon ändring be­höver däremot inle göras för postbankens del, eftersom i 6 § PL an­ges all postbanken har möjlighet all köpa ufrnätl egendom "vid exe­kutiv försäljning". Detta uttryck omfattar även försäljning under hand av såväl lös som fasl egendom. Ändringarna i BL, SpL och JKL bör

Prop 1972:118

33

utformas efter mönster av vad som sålunda gäller för postbanken. Här­igenom framgår tydligare än enligt gällande regler att bestämmelserna omfattar också särskild försäljning av fastighelslillbehör, när sådana säljs i den ordning som gäller vid underhandsförsäljning av utmätt lös egendom.

4   Registreringsavgifter m. m.

4.1 GäUande bestämmelser m. m.

Bankmspektionen är registreringsmyndighet för bankinstituten. Hos inspektionen förs bankregister för affärsbankerna (3 § andra stycket BL), sparbanksregister för sparbankerna (3 § andra stycket SpL) och föreningsregister för jordbrakskasserörelsen (1 § tredje stycket och 5 § andra stycket JkL, 5 § ändrad 1968: 605).

I 163 § BL föreskrivs att ansökan om affärsbanks registrering och an­mälan för registrering skall inges eller i betalt brev med poslen insändas till regislreringsmyndighelen saml alt sådan ansökan eller anmälan skall vara åtföljd av stadgade avgifter. I 194 § BL anges alt Kungl. Maj:t med­delar närmare bestämmelser rörande bl. a. avgifterna för registrering och kungörande. Med stöd härav har Kungl. Maj:t i 5 § kungörelsen (1955: 187) om bankregislrels förande m. m. föreskrivit att avgiften för regi­strering och dess kungörande skall vara 50 kr. för ansökan om affärs­banks registrering och för ändring i firman samt 20 kr. för annan an­mälan till eller anteckning i registret. I vissa särskilt angivna fall ulgår inte registreringsavgift.

Stadgandet i 99 § SpL (99 § ändrad senast 1962: 234) är utformat i överensstämmelse med 194 § BL. Med slöd av förstnämnda lagrum har Kungl. Maj:t i 52 § kungörelsen (1955: 422) om sparbanker gett före­skrifter som svarar mol 163 § BL. De närmare reglerna om avgiftema finns i 62 § kungörelsen. Bestämmelserna innebär att avgifter för regi­strering och dess kungörande skall erläggas efter samma gmnder och med samma belopp som gäller för affärsbankerna.

Enligt 1 § tredje stycket JkL äger lagen (1951: 308) om ekonomiska föreningar motsvarande tillämpning på jordbrukets kreditkassor och de­ras riksorganisation, dvs. jordbrukskasseförbundet, om annat inle följer av bestämmelsema i JkL. Föreskriften i 99 § lagen om ekonomiska för­eningar (99 § ändrad senast 1971: 603) all ansökan om förenings regi­strering och anmälan för registrering skall vara åtföljda av stadgade avgifter gäller sålunda också för jordbrukskasserörelsen. Med slöd av 91 § JkL (91 § ändrad senast 1968: 605), som svarar mot 194 § BL och 99 § SpL, har Kungl. Maj:l i 7 § kungörelsen (1969: 88) om förenings­registret för jordbrukskasserörelsen faststäUt avgifter för registrering och kungörande enligt vad som gäller för affärsbankerna och sparban­kerna.

Frop 1972:118

34

4.2 Bankmspektionens framställning

I skrivelsen den 5 juni 1972 till Kungl. Maj:t erinrar bankinspektio­nen om atl för de svenska försäkringsbolagens del de särskilda registre-ringsavgiflerna avskaffades år 1961 och att tidigare gäUande skyldighet för utländsk försäkringsanslall med rätt att driva försäkringsrörelse i Sverige alt bestrida vissa kungörelsekostnader slopades år 1965. Av­skaffandet av dessa avgifter motiverades med all de medförde extra­arbete för försäkringsinspektionen och försäkringsbolagen och saknade nämnvärd betydelse för finansieringen av försäkringsinspektionens verk­samhet. Åtgärden medförde inte någon kostnad för statsverket, efter­som försäkringsinspektionens tillsynsverksamhet över försäkringsbola­gen också i fortsättningen kom alt helt bestridas av bolagen genom de tillsynsbidrag som de har alt erlägga. Bankinspektionen menar att mot­svarande skäl som anfördes för slopandet av försäkringsbolagens re­gisireringsavgifier kan åberopas för avskaffande av bankinslilutens re­gisireringsavgifier. En sådan ålgärd skulle enligt bankinspektionen inte oväsentlig minska inspektionens kassa- och redovisningsarbete och därmed bidraga till en önskvärd rationalisering av delta arbete. Bank­inspektionen föreslår därför att bankinstitulens registreringsavgifter avskaffas.

Vid framställningen har fogats förslag lill författningsändringar som föranleds av elt slopande av registreringsavgifterna.

4.3 Departementschefen

Enligt vad jag inhämtat uppgick de av bankinstituten belalade regi-slreringsavgtfterna under budgetåret 1970/71 till ca 16 000 kr. och un­der budgetåret 1971/72 tUl ca 13 000 kr.

I likhet med bankinspektionen anser jag del vara mest rationellt att

efter mönster av vad som sedan länge gäller för försäkringsbolagen

låta bankinstitutens allmänna lillsynsbidrag läcka kostnaden för regi­streringar och kungöranden ulan att särskilda avgifter las ul. Jag tillstyr­ker därför bankinspektionens förslag.

Jag vill i detta sammanhang la upp frågan om en ytterligare ändring som rör 163 § BL. I denna paragrafs första punkl föreskrivs alt ansökan om registrering och anmälan för registrering skall inges eller i betalt brev med posten insändas tUl regislreringsmyndighelen. I 189 § lagen (1944: 705) om aktiebolag (ändrad senast 1971: 591) fanns tidigare en föreskrift med motsvarande innehåU. I samband med förvaltningsrätts-reformen år 1971 togs denna föreskrift bort. Del ansågs nämligen inte finnas behov av alt i aktiebolagslagen ha kvar en bestämmelse i angivna hänseende vid sidan av de regler som lagits upp i 7 § förvaltningslagen (1971: 290); se prop. 1971: 30 del 2 s. 612. Motsvarande ändring gjor­des i 99 § lagen om ekonomiska föreningar; se prop. 1971: 30 del 2 s.

Frop 1972:118

35

614. Mot bakgrund av de skäl som föranledde ändringarna i 189 § ak­tiebolagslagen och 99 § lagen om ekonomiska föreningar förordar jag att föreslcriften i 163 § första punkten BL utgår. Motsvarande föreskrift i 52 § sparbankskungörelsen bör också utgå.

Vad jag föreslagit i detla avsnitt föranleder att 163 § BL upphävs och att ändringar görs i 194 § BL, 99 § SpL och 91 § JkL. Enligt min mening behöver i JkL inte särskilt anges att 99 § lagen om ekonomiska föreningar i fortsättningen saknar betydelse i fråga om jordbrukskasse­rörelsen. Det anförda får vidare till följd att 5 § kungörelsen om bank-registrets förande m. m., 52 och 62 §§ sparbankskungörelsen samt 7 § kungörelsen om föreningsregistret för jordbrukskasserörelsen upphävs.

5    Hemställan

Under åberopande av det anförda hemställer jag, all Kungl. Maj:t genom proposition föreslår riksdagen

all antaga inom finansdepartementet upprättade förslag tUl

1.

lag om ändring i lagen (1955: 183) om bankrörelse,

2.

lag om ändring i lagen (1955: 416) om sparbanker,

3.

lag om ändring i lagen (1956: 216) om jordbrakskasserörelsen,

4.

lag om ändring i lagen (1969: 732) om postbanken.

Med bifall tUl vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenten att tiU riksdagen skaU avlålas proposUion av den lydelse bilaga tUl detta protokoll ut­visar.

Ur protokollet: Margit[REDACTED_EFTERNAMN]

MARCUS BOKTR. STOCKHOLM 1972     710487