Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 61 år 1974

Prop. 1974: 61

Nr 61

Kung]. Maj:ts proposition angående stöd till intensifierad skogsvård i norra Sverige, m. m.; given den 22 februari 1974.

Kungl. Majrt vill härmed, under åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokollet över jordbruksärenden, föreslå riksdagen att bifalla de förslag om vars avlåtande till riksdagen föredragande departements­chefen hemställt.

CARL GUSTAF

SVANTE[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att åtgärder vidtas för att intensifiera skogs­vården i norra Sverige. Beräkningar har visat att skogsavverkningarna i norra Sverige på sikt måsle minskas betydligt om inte. skogsvården in­tensifieras. Sysselsättningen i skogsbruket har minskal kraftigt den se­naste tioårsperioden och kan beräknas minska ytterligare under 1970-talel. Särskilt hårt drabbas därvid skogslänen. I propositionen föreslås stathgt stöd till skogsvårdsåtgärder i ime stödområdet och i Norrlands kustiand vilka dels skapar sysselsättning på kort sikt, dels förbättrar sysselsättningsläget och skogsindustrins råvaruförsörjning på lång sikt. Bidragen för budgetåret 1974/75 beräknas till 30 milj. kr.

I propositionen föreslås vidare att för budgetåret 1974/75 anvisas 2 milj. kr. för forsknings- och utvecklingsarbete rörande maskiner och metoder för tillvaratagande av skogsavfall för energiändamål och andra ändamål.

1    Riksdagen 1974.1 saml Nr 61

Prop. 1974:61

Utdrag av protokollet över jordbruksärenden hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet den 22 febmari 1974.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för ulrikes ärendena AN­DERSSON, statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], LUND­KVIST,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], HJELM-WALLÉN.

Chefen för jordbruksdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om stöd till Intensifierad skogsvård i norra Sverige, m.m. och anför.

I prop. 1974rl har Kungl. Majrt föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, för budgetåret 1974/75 under anslaget Åtgärder för ökad skogsproduktion i Norrland m.m. (bil. 11 s. 57) beräk­na ett förslagsanslag av 10 100 000 kr.

Jag anhåller nu att få anmäla denna fråga.

1    Inledning

I skrivelse den 27 april 1970 har vissa skogsbolag och skogsägareför­eningarna i de fyra nordligaste länen framfört förslag till åtgärder för ökad skogsproduktion i länen. Efter remiss har yttranden över skrivelsen avgelts av skogsstyrelsen, arbetsmarknadsstyrelsen, domänverket, skogs­högskolan och Svenska skogsarbetareförbundet. Skogsstyrelsen har bi­fogat yttranden av skogsvårdsstyrelsema i de fyra nordligaste länen. Vi­dare har länsstyrelsen i Västerbottens län den 15 maj 1970 och Väster­bottens läns landsting den 12 juni 1970 med hänvisning lUl skogsbolagens skrivelse framfört förslag om motsvarande åtgärder.

Förslag som bygger på förenämnda skrivelse har framförts av läns­styrelserna i Norrbottens, Västerbottens och Jämtlands län i deras regio­nalpolitiska handlingsprogram, länsprogram 1970. Förslagen behandla­des i propositionen (1972rlll) angående regional utveckhng och hus­hållning med mark och vatten. Chefen för dåvarande inrikesdeparte­mentet uttalade därvid all del är angeläget all genom statligt stöd för­bättra möjligheterna för en intensivare skogsvård i de fyra nordligaste länen. Föredraganden påpekade vidare alt chefen för jordbruksdeparte­mentet ämnade återkomma i ärendet i anslutning till prövningen av skogspoliliska utredningens förslag. Riksdagen (InU 1972r 28, rskr 1972r 347) beslutade emellertid att förslag till norrländskt skogsvårdsprogram borde läggas fram till 1973 års riksdag varvid särskilt borde beaktas skogsvårdsproblemen i Norrbottens län.

Prop. 1974:61

3

Dalarnas socialdemokratiska partidistrikt m. fl. har i skrivelse den 20 december 1972 bl. a. framhållit behovet av ökad satsning på skogs­vård i nordvästra Dalarna.

I skrivelse den 5 mars 1973 har länsstyrelsen i Jämtlands län fram­hållit som angelägel att statliga stimulansåtgärder vidtas för en ökad skogsproduktion och förbättrad sysselsättning i länet. Vidare har sam­arbetsnämnden för Fyrkanten bestående av representanter för kommun­styrelserna i Boden, Luleå, Piteå och Älvsbyn i skrivelse den 13 mars 1973 bl. a. hemställt om statsbidrag till åtgärder för ökad skogsproduk­tion i Norrbottens län. Norrbollens socialdemokratiska partidistrikt och Norrbottens FCO har i skrivelse den 8 oktober 1973 bl. a anhållit alt förslag läggs fram om ökade skogsvårdsåtgärder i Norrbollens län. Slut­ligen har länsstyrelserna i Västernorrlands och Jämtlands län i skrivelse den 11 december 1973 mot bakgrund av redovisat behov av intensifierad skogsvård i länen som sin mening framfört att elt skogsvårdsprogram kan startas utan ytterligare utredningar.

Domänverket har på uppdrag av chefen för industridepartementet i mars 1973 redovisat en inventering av möjliga åtgärder i dess skogsbruk utanför ramen för ett strikt företagsekonomiskt handlande.

2    Nuvarande statligt stöd till skogsvårdsåtgärder i norra Sverige

Stöd utgår i olika former till skogsbruket. Grundprincipen är i regel att stöd skall ges endast till sådana områden där förbättrade ekonomiska förutsättningar är nödvändiga för att tiUgängliga resurser skall kunna utnyttjas på effektivast möjliga sätt. Särskilt stöd utgår till skogsbruket i norra Sverige. Från anslaget Åtgärder för ökad skogsproduktion i Norrland m. m. kan således bidrag utgå tUl enskUda markägare i de fyra nordligaste länen. Huvuddelen av anslaget utnyttjas för bidrag inom s. k. samverkansområden nedanför gränsen för svårföryngrad skog medan en mindre del utgår för alt fullfölja tidigare planerade åtgärder inom s. k. skogsvärdsområden i lappmarken.

För samverkansområdena gäller alt investeringar med stöd av medel från anslaget bör ingå som led i större samlade aktioner för upprustning av den skogliga delen av näringslivet i övre Norrland. Markägarna i elt samverkansomräde förbinder sig att samverka vid utförande av bidrags­berättigade åtgärder.

Bidrag utgår inom samverkansområden med 50 % av kostnaderna för byggande av skogshuvudviig och med 40 % för annan skogsväg, med 50 % för återväxtåtgärder och med 40 % för skogsdikning och röjning. Bidrag till samverkansområden infördes fr. o. m. budgetåret 1960/61.

Bidrag inom skogsvårdsområden utgår efter år 1960 endast för att fuUfölja tidigare påbörjade åtgärder. Bidrag utgår med 60 %, för väg­byggnad dock med 40 %. Dessa åtgärder beräknas vara slutförda om­kring år 1980. It    Riksdagen 1974. 1 saml. Nr 61

Prop. 1974:61

4

Anslagsramen är f.n. 11,9 milj. kr. Sedan verksamhetens början år 1960 har fram t. o. m. budgetåret 1972/73 samverkansområden med en, areal av 2,3 milj. ha fastställts. Della utgör 70 % av den privatskogs­mark som bedöms lämplig för områdesbUdning. Totalt har under budget­åren 1941/421972/73 ca 122 milj. kr. anvisats som bidrag till åt­gärder inom skogsvårds- och samverkansområden. Med bidrag ur an­slaget har anlagts sammanlagt ca 120 mil skogsbilvägar.

Frän anslaget Bidrag till skogsförbättringar kan bidrag lämnas till åt­

gärder för att främja skogsproduktionen på mark som lyder under skogs­

vårdslagen (1948r 237), dvs. i stort sett enskild mark. Från detta anslag

kan bidrag utgå till hela landet. Huvuddelen av anslaget utnyttjas för

bidrag till skogsplantering på nedlagd jordbmksmark. I övrigt lämnas

stöd till iståndsättning av skogar med otillfredsställande skogstillstånd,

bl.a. vissa restskogar, lUl skogsdikning, till åtgärder mot skadegörelse

av skogsinsekler m. m.

.

Bidrag utgår för återväxtåtgärder med högst 50 % av den av skogs-vårdsslyrelsen godkända kostnaden. Bidraget till skogsdikning är f. n. 40%.

Anslagsramen är f. n. 8,5 milj. kr. Av de anvisade rambeloppen under de senaste budgetåren har ca 30 % lagils i anspråk i de sju nordligaste länen.

Under vissa fömtsättningar utgår bidrag av arbetsmarknadsmedel till skogliga arbeten som utförts som beredskapsarbete. Syftet med de skog­liga beredskapsarbetena är att sysselsätta arbetslösa i produktiva arbeten till en kostnad som ligger så nära normalkoslnaden som möjligt.

De skogliga beredskapsarbetena har i huvudsak bedrivits i skogsvårds­styrelsernas och domänverkets regi. De arbeten som främst utförts är skogsvägbyggnad och röjning.

TUl skogsvård som utförs som beredskapsarbete på statens skogar ut­går bidrag med 100 %. För skogsvårdsarbeten på skogar som lyder un­der skogsvårdslagen bestäms bidragen efter de regler som gäller för de ordinarie skogsvårdsanslagen. Bidraget varierar mdlan 60 % och 25 % av den av skogsvårdsstyrelsen beräknade kostnaden. Hämtöver täcks eventuella merkostnader på gmnd av alt arbetet utförs som beredskaps­arbete. Ca 90 % av bidragen till skogsvårdsarbeten har gått till de sju nordligaste länen. Röjningsarbetena inom detta område har omfattat ca 40 000 ha per år och statsbidraget till markägare eller motsvarande för delta arbete har uppgått till närmare 5 milj. kr.

Det skogliga inlandsstödet sorn infördes år 1969 är avsett att skapa fler arbetstillfällen ål äldre, lokalt bundna skogsarbetare och för att sti­mulera till ökade virkesuttag i Norrlands inland samt i vissa delar av Kopparbergs län. Bidrag utgår till fullständiga återväxtåtgärder efter avverkning som utförs på viss svårföryngrad mark. Som villkor för bi­drag gäller att såväl avverkningen söm de efterföljande skogsvårdsåtgär-

Prop. 1974:61

5

derna skall ulföras som beredskapsarbete. För avverkningsarbetel utgår bidrag till läckande av eventuell merkostnad på grund av att arbetet utförs som beredskapsarbete med högst 15 kr. per skogskubikmeter (mS sk) plus ersättning för vissa ökade indirekta kostnader. För de efterföljande skogsvårdsåtgärderna utgår bidrag på av domänverket för­vallad mark med 100 % av normal kostnad och på mark som lyder un­der skogsvårdslagen med 450 kr. per ha dier 300 kr. per ha beroende på kommun och virkestäthet. Utöver detta utgår bidrag tUl täckande av eventuell merkostnad på grund av att arbetet utförs som beredskaps­arbete med högst 250 kr. per ha plus ersättning för vissa ökade indirekta kostnader.

Del totala bidraget uppgick budgetåret 1972/73 till 5,4 milj. kr. Ge­nom beslut den 7 december 1973 har Kungl. Majrt föreskrivit all det skogliga inlandsslödet skall utgå även under innevarande budgetår.

3 Frajoiställningar om bidrag till intensifierad skogsvård i norra Sverige

Skogsbolagens och skogsägareföreningarnas framstäUning

Mol bakgrund av en virkesbalansulredning för industriområde I (Norrbottens, Västerbottens och Västemorrlands län saml landskapet Jämtiand) anser bolagen och skogsägareföreningarna att del finns behov av att öka skogsproduktionen så att skogsindustrin i området även i framliden kan försörjas med råvara från del egna industriområdet. Virkesbalansen visar på en brist om 4 milj. m sk år 1975. Någon transport av råvara från södra Sverige till industriområde I bedöms mol bakgrund av industriutbyggnaden i det förra området på sikt inte vara möjlig.

I en vid framställningen fogad utredning framhålls att vissa åtgärder i skogsbmket, främst skogsvårdsåtgärder, skulle kunna öka virkespro­duktionen inom det berörda området med ca 9 milj. m'sk per år varav hälften skulle kunna tas ut omedelbart i form av ökade avverkningar. De åtgärder som föreslås är gödsling av fastmark, gödsling och/eller dikning av torvmark, ungskogsröjning, återväxtåtgärder på kalmark, igenplantering av nedlagd åkermark saml snabbare avveckling av skog med låg tillväxt. Åtgärderna föreslås bh utförda under en 20-årsperiod och den totala årliga kostnaden beräknas till ca 75 milj. kr.

Del redovisade skogsvårdsprogrammet beräknas ge en ökad syssel­sättning av 800 000 dagsverken per år motsvarande 4 000 årsverken. Arbetsinkomsterna beräknas öka med 90 milj. kr. inom området.

För att programmet skall kunna genomföras behövs enligl bolagen och skogsägareföreningarna relativt omfattande samhällsinsatser. Därför föreslås att statsbidrag skall utgå till åtgärderna med 60 % med möjlig-

Prop. 1974:61

6

het  till  ytterligare  20   %   bidrag om  åtgärderna kan betecknas  som betungande.

Domänverkets utredning

På marker i delar av Norrland och Dalarna vUka förvallas av domän­verket finns enligt verket möjUgheter att utanför ramen för en strikt företagsekonomisk dnriktning av verksamheten vidta åtgärder som dels ökar sysselsättningen, dels möjliggör ökade virkesuttag både på kort och lång sikt.

Verket redovisar ett program som under en 10-årsperiod skulle kunna ge sysselsättning ål 675 personer. Programmet omfattar slutavverkning av glesa bestånd, gallring, intensifierad plantering, ungskogsröjning, stamkvislning, dikning och gödsling. Den totala århga kostnaden för programmet beräknas till ca 43 milj. kr. i 1973 års priser. Efter avdrag för vissa virkesinläkler blir nettokostnaden ca 24 milj. kr. per år.

Den ökade virkesproduktionen beräknas efler 10 år uppgå till 123 000 m'' sk. Genom gödslingsåtgärderna ökar dessutom den årliga avverkningsbara volymen med ca 150 000 m sk. De åtgärder i pro­grammet som innebär slulavverkning och gaUring beräknas ge ytterhgare 260 000 m sk per år.

Skogsvårdsstyrelsen i Norrbottens län

Inom skogsvårdsstyrelsen i Norrbottens län har utarbetats ett skogligt länsprogram. Genom skogsvårdsåtgärder i huvudsak i överensstäm­melse med skogsbolagens och skogsägareföreningarnas program beräk­nas de årliga gagnvirkesuttagen kunna ökas omedelbart med 1,5 milj. m sk per år tiU 7 milj. m sk per år. På läng sikt beräknas uttagen kunna ökas till 8,5 milj. m'' sk per år. Antalet årsverken beräknas under den närmaste 1 O-årsperioden öka med 2 000 om programmet genom­förs. Kostnaderna för programmet har för lO-årsperioden beräknats till 70 mUj. kr. per år och de ökade intäkterna till 30 milj. kr. per år.

Länsstyrelserna i Västernorrlands och Jämtlands län

Länsstyrelserna i Västernorrlands och lämtiands län framhåller att inom länen är den gamla skogen starkt överrepresenterad och ung­skogen i motsvarande mån underrepfesenterad. Följden av detta blir att förrådel av awerkrungsmogen skog om 4050 år kommer att ha mins­kat kraftigt. En intensifierad skogsvård är därför nödvändig. Genom gödsling, dikning, avveckling av gammal skog med låg tillväxt samt intensifierad röjning och skogsodling skulle under en 20-årsperiod 600700 personer kunna sysselsättas liU en kostnad av ca 34 milj. kr. per år. Styrelserna bedömer att ökat stöd behövs från samhällets sida till en kostnad av ca 17 mUj. kr. för att erforderliga åtgärder skall komma till  stånd.  Produktionsökningen  beräknas till  0,5  milj.  m sk per  år

Prop. 1974: 61

7

under den första 20-årsperioden, 0,6 milj. m sk ytterligare om ca 50 år och ytteriigare 1,8 milj. m sk efter ca 80 år.

4    Remissyttrandena

Skogsbolagens och skogsägareföreningarnas framställning år 1970 har remissbehandlats. Remissinstanserna har i och för sig inget att erinra mot de beräkningar som lett fram tiU de redovisade virkesbalan­serna i framställningen. Såväl skogshögskolan som domänverket och skogsstyrelsen framhåller dock svårigheten att entydigt bedöma dessa frågor. Domänverket framhåller t. ex. att om man ser tUl de närmaste 20 å 30 åren råder det ingen tvekan om att tillgången på gammal skog är så stor aft behoven som angetts för år 1975 kan täckas för rätt lång tid. Även andra remissinstanser har framfört hknande synpunkter. Samtiiga remissinstanser är dock eniga om att även om industrins rå-varubehov de närmaste åren kan tUlgodoses genom en ökad avverkning av överårig skog måste en ökad skogsproduktion åstadkommas inom området om man på längre sikt skall kunna tillgodose industrins virkes­behov. Skogsstyrelsen påpekar att den norrländska industrin f. n. upp­väger sitt råvamunderskotl genom virkesköp i södra Sverige och i begränsad omfattning genom import. Bägge dessa råvarukäUor bedöms av styrelsen dock som tillfälliga i elt längre perspektiv. Bi. a. skogshög­skolan påpekar att virkesleveranser från södra tUl norra Sverige inte är realistiska på längre sikt på grund av skogsindusLriutbyggnaderna i södra Sverige.

AUa remissinstanser anser att starka sysselsältningsskäl talar för ett genomförande av det föreslagna skogsvårdsprogrammet. Skogs­styrelsen betonar att skogsbruket liksom övriga basnäringar i området bör stödjas genom lokaliseringspolitiska åtgärder i syfte att öka produk­tion, lönsamhet och sysselsättning. Svenska skogsarbetareförbundet fram­håller att del inte kan vara motiverat att förbehålla nya industrier eller andra nyskapande aktiviteter i Norrland statligt stöd. Basnäringarna inom området bör ges samma möjlighet i alla de fall, där den arbelsmark­nadspolitiska effekten blir lika hög i förhållande till insatt kapital som för de nyetablerade industrierna. Enligt förbundet intar skogen och skogsindustrierna i Norrland som basnäringar inom området en så be­tydelsefull plats i regionens näringsliv att ytterligare inskränkningar i avverkningar och eventuella nedläggningar av fabriksenheler kommer att medföra svårbemästrade arbelsmarknadspolitiska problem. Förbun­det påpekar att den beräknade sysselsättningsökningen genom de före­slagna åtgärderna synes vara något i överkant.

Enligl arbetsmarknadsstyrelsen kan samhället ha anledning att av lokaliseringspoliliska och arbetsmarknadsmässiga skäl se till att landets och särskilt Norrlands skogstillgångar utnyttjas på ell intensivare sätl

Prop. 1974:61

8

än vad som kortsiktigt synes företagsekonomiskt motiverat. Styrelsen anser att om del från olika synpunkter bedöms angeläget att det norr­ländska skogsbruket erhåller elt ökat stöd för skogsvårdsåtgärder bör det utformas så, att del ger sysselsättning ål den arbetskraft som eljest blir övertalig vid skogsbrukets rationalisering.

Skogshögskolan framför att del i och för sig inle kan.vara en ange­lägenhet för staten alt ingripa vid bristande balans mellan anläggnings-kapaciteten hos en industri och tiUgången till löpande produktionsfak­torer. I detta fall kan sysselsättningseffekten åberopas. Om sysselsätt­ningseffekten är ett tungt vägande argument är enligl högskolan ar­betsintensiva åtgärder såsom röjning, gallring och plantering från den synpunkten mera effektiva än exempelvis gödsling som är kapitalinten­siv. Eftersom gödsling och galhing i viss mån är utbytbara såsom pro­duktionsbefrämjande åtgärder kan en stimulerad övergång från gallring till gödsling få en negativ effekt på sysselsättningen.

Kommentarer till de föreslagna skogsvårdsåtgärderna m.m. lämnas av de flesta remissinstanserna. Gödslingen av fastmark bedöms allmänt som positiv. Skogshögskolan framhåller dock att den produktionsökning som kan uppnås genom gödsling beror i första hand på omfattningen av den mer eller mindre subjektivt bestämda gödslingsarealen. En svaghet i alla kalkyler av detta slag är enligt högskolan de bristfälliga kunskaperna om verkningarna på längre sikt av upprepad kvävegödsling. Skogsvårds­styrelsen i Norrbottens län framhåller att inom privatskogsbruket torde de organisatoriska problemen i samband med gödsling bli betydande. Skogsvårdsstyrelsen påpekar alt privalskogsbrukel består av ett mycket stort antal fastigheter av högst varierande storlek och sammansättning samt alt ägarna utgör en heterogen grupp med olika intresseinriktning och förutsättningar i ekonomiska och andra avseenden. Skogsvårdssty­relsen i Västernorrlands län ser positivt på möjligheterna att vinna gehör hos skogsägarna för engångsgödslingar i anslutning till beståndens av­veckling. Del är enligt skogsvårdsstyrelsen dock mindre troligt att den kontinuerliga gödslingen kan få någon större omfattning på privat­skogarna inom Överskådlig tid.

Remissinstansema är allmänt positiva till förslaget om gödsling och/ eller dikning av torvmark. Domänverket framhåller dock att en höjning av myrarnas och sumpskogarnas produktion med inemot 3 milj. ni sk/ år som resultat av dikning och gödsling enligt verkets erfarenheter måste ses som en mycket optimistisk bedömning. Skogshögskolan framhåller att vid kostnadsberäkningen har utredningama förbisett att en del av torvmarkerna är glest bevuxna eller kala.

Utöver dikning och gödsling krävs därför i många fall all en full­ständig eller kompletterande skogsodling utförs. Liknande synpunkter framförs av skogsvårdsstyrelsen i Västerbottens län, som konstaterar att vad gäller myrmarkerna  torde de nödvändiga investeringarna  bli  så

Prop. 1974:61

9

höga att lönsamheten i vissa faU kan ifrågasättas. Betydligt generösare' bidragsregler torde därför enligt skogsvårdsstyrelsen'vara én förutsätt­ning för all torvmarkerna skall kunna göras produktiva i deri omfatt­ning som beräknats.

Samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan är positiva till åt­gärder som stimulerar en intensifierad röjning. Skogshögskolan fram­håller alt vid högskolan erhållna resultat från röjningsförsök styrker att gagnvirkesvinster av angiven storleksordning bör vara möjliga. Hög­skolan betonar dessutom röjningens stora betydelse för sänkta kostnader i framtida avverkningar. Flera remissinstanser har framfört liknande synpunkter.

Skogshögskolan påpekar i detta sammanhang önskvärdheten att möj­hgheterna all stimulera gallringshuggnirigarna studeras.

Alla remissinstanser som yttrat sig i frågan är eniga öm behovet av en snabbare avveckling av överårig skog och en intensifierad skogsod­ling. Det påpekas att av delta följer ett ökat behov av statligt stöd till skogsodling till områden där rotnettona är låga av olika anledningar.

5    Departementschefen

Den svenska skogen har sedan länge haft stor betydelse för landets ekonomi. Exportvärdet av skogsindustri- och skogsprodukter har ökat från 2,4 miljarder kr. år 1950 tiU 8,9 miljarder kr. år 1972. Export­värdet år 1973 beräknas bli inte obetydligt högre. Skogsnäringens andel av den totala exporten har under samma period minskäl från 42 % till 22 %. Närmare 70 % av sågverks- och pappersproduktionen expor­teras liksom 45 % av den producerade mängden massa, fiberskivor och spånskivor. Skogsnäringens importandel är liten jämfört med andra ex­portnäringars.

Eftersom skogsnäringens exportandel är hög har världsmarknads­

priserna en avgörande betydelse för timmer- och massavedspriserna.

Dessa har under den senaste 20-årsperioden förändrats obetydligt medan

kostnaderna för manuellt arbete stigit mycket kraiftigl. Skogsbmket har

därför fortiöpande rationaliserat främst avverkningarna. Dagsverksåt­

gången för avverkning, skogsvård m. m. per producerade skogskubik­

meter (m sk) som i början av 1950-lalet var något över 1 hade år 1972 

minskal till 0,2. Minskningen av antalet sysselsatta i skogsbruket som

blivit en följd härav har motverkats till viss del genom alt de århga

bruttoavverkningarna ökat från 50 milj. m-"* sk till närmare 80 milj.

m'' sk.

Statistiken över antalet sysselsatta i skogsbruket är svårtolkad bl. a. beroende på skilda undersökningsmetoder och den förhållandevis stora andelen säsonganslällda och tUlfäUigl anställda. Enligl nationalräkenska­perna har antalet i skogsbruket sysselsatta de senaste tio åren minskat

Prop. 1974:61

10

med 50 (XIO till ca 70 000. Minskningen har drabbat skogslänen krafti­gast. I dessa län har andelen i skogsbruk sysselsatta sedan början av 1950-talet minskat från 10 % tUl 5 %. Sysselsättningsvolymen i hela lan­det kan beräknas ha minskal från 55 milj. dagsverken per år i början av 1950-taIet till 15 milj. dagsverken per år i början av 1970-lalel.

Av särskilt intresse är frågan om sysselsällningsunderlagel i skogs­bruket varaktigt skulle kunna förbättras genom en ytterhgare ökad av­verkningsvolym i kombination med ökad volym skogsvårdsåtgärder. Frågan om ökning av avverkningarna har diskuterats livligt del senaste året, inte minst i anslutning till skogsindustrins aviserade utbyggnads­planer.

Både i den gällande skogspolitiken och i riktlinjerna för 1973 års skogs utrednings arbete slås fasl att målet för skogsbmket skall vara en långsiktig, hög produktion. Vilka möjligheter som finns att uppfylla en sådan målsättning beror på dels del nuvarande skogslillslåndet, dels hur avverkningar och skogsvårdsarbeten bedrivs i framliden. Det nuvarande skogstillståndel kännetecknas av ett överskoll på äldre skog. Samtidigt råder en utpräglad brist på ung och medelålders skog särskUt i de norra och mellersta delarna av landet.

Hur avverkrungar kan bedrivas i framtiden studeras i s. k. avverk­ningsberäkningar. Sådana har gjorts i betänkandet (SOU 1968r 9) Vir­kesbalanser 1967 och i samband med 1970 års långtidsutredning (SOU 1970r 71). Dessa beräkningar har emellertid omfattat en relativt kort tidsperiod 1020 år samtidigt som beräkningsunderlaget bl. a. grundat sig på ert'arenheter från skogsskölsdprinciper som inte längre tillämpas.

Av intresse vid bedömningar av avverkningsmöjligheterna på lång sikt är beräkningar som sträcker sig över en tidsperiod längre än 40 50 år. Sådana beräkningar presenterades av skogsindustriernas samar­betsutskott (SISU) i början av år 1973. Enligt dessa beräkningar, som bl. a. förutsätter en fördubbling av skogsvårdsvolymen, skulle de årliga avverkningarna under de närmaste 2030 åren kunna ökas till 85 90 milj. m'' sk varefter bristen på avverkningsmogen skog skulle kräva en minskning av avverkningarna till ca 60 milj. m sk per år. SISU har också gjort beräkningar för ett bruttoavverkningsalternativ som lång­siktigt skulle kunna ge mellan 75 och 80 milj. m' sk per år. Delta alter­nativ förutsätter relativt omfattande odling av främmande, snabbväxan­de trädslag och i viss utsträckning förkortade omloppstider. Den nu­varande avverkningsvolymen kan uppskattas till 7580 milj m"" sk. SISUrs beräkningar som omfattar en 80-årsperiod, grundar sig pä skogs­tillståndel under perioden 19641968.

För att ge underlag för 1975 års fastighetstaxering och inom ramen för 1973 års skogsulrednings uppdrag pågår vid skogshögskolan arbete med långsiktiga avverkningsberäkningar. Preliminära resultat av dessa vi-

Prop. 1974:61

H

sar för norra Norrlands del överensstämmelse med tendenserna i SISUrs beräkningar. Skogshögskolans beräkningar förutsätter bl. a. alt andelen gallring i avverkningarna ökas betydligt.

De refererade beräkningarna antyder alltså alt avverkningarna om 3040 år måsle minskas på gmnd av den nuvarande brislen på medel­ålders och yngre skog, en brist som sammanhänger med de skogsskötsel­principer som tillämpades fram tUl slutet av 1940-talel. TUlgången på äldre skog innebär å andra sidan att man inle behöver räkna med någon direkt brist på skog under tiden dessförinnan. I beräkningama förutsätts en intensifierad skogsvård i hela landet. Beroende på vilka åtgärder det är fråga om kan resultatet av dem tillgodogöras under olika perioder. En intensivare skogsodling ger t.ex. utslag först om 70120 år medan ökad ungskogsröjning har betydelse för avverkningsutfallet om kanske 3060 år.

Beräkningar av hur sysselsättningen i skogsbruket förändras vid lill-lämpning av alternativa avverkningsprogram har på uppdrag av arbets­marknadsstyrelsen gjorts av en särskild arbetsgrupp som avgetl rappor­ten Skogsbmkets arbetskraft under 1970-talel. Om dessa beräkningar till-lämpas på SISUrs högre avverkningsalternativ blir resultatet en halve­ring av sysselsättningsvolymen i skogsbruket under 1970-talet. An­ledningen härtill är främst att det bedömts vara nödvändigt att ratio­nalisera avverkningsoperationerna ytterligare.

Även om ralionaliseringslakten i den nämnda utredningen kan ha överskattats är dock tendensen klar. En ökad avverkning den närmaste tiden kommer inte att öka sysselsättningen i skogsbruket. En ökad satsning på skogsvård skulle dock kunna minska konsekvenserna från sysselsättningssynpunkt av rationaliseringen både på kort och lång sikt. Enligl min mening är det därför angelägel att intensifiera skogsvården både för att minska en framtida svacka i virkesförsörjningen och för att förbättra sysselsättningen. Sådana åtgärder är emellertid särskilt ekouomiskt betungande i områden där skogsbruket arbetar med obetyd­liga ekonomiska marginaler. Så är fallet i främst norra Sverige. Sam­tidigt är det oftast i dessa områden som skogsbruket har den största betydelsen för sysselsättningen. Enligt min mening bör därför skogs­vården i norra Sverige intensifieras med stöd av statliga bidrag.

Förslag om ett skogsvårdsprogram med statiigt stöd för vissa delar av Norrland har framförts dels av vissa skogsbolag och skogsägareför­eningar, dels av myndigheter och organisationer. Förslagen har fram­förts både i särskUda skrivelser och i 1970 års länsplanering. Frågan togs även upp vid 1972 års riksdag i samband med behandlingen av pro­positionen (1972r 111) angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. Chefen för dåvarande inrikesdepartementet an­förde därvid att frågan om en intensivare skogsvård skulle tas upp i anslutning till prövningen av skogspolitiska utredningens förslag. Riks-

Prop. 1974:61

12

dagen ansåg att förslag borde läggas fram redan till 1973 års riksdag.

Skogspolitiska utredningen överlämnade sina förslag r mars 1973. Rege­

ringen uttalade därvid att dessa förslag inle kunde ligga till grund för

skogspolitikens utformning utan ytterligare utredning. I september 1973

tillkallades därför sakkunniga för att utreda vissa frågor inom skogs­

politiken, 1973 års skogsutredning (Jo 1973r 6).       . '

.      '      ,

Enligt min mening'är en intensifierad skogsvård i norra Sverige så

betydelsefull både för sysselsättningen och för den framtida virkespro­

duktionen alt de sakkunnigas förslag inte bör avvaktas innan åtgärder

vidtas i detta avseende.

.

De tidigare nämnda förslagen tiU intensifierad skogsvård inrymmer åtgärder som skulle ge en ökad virkesproduktion både på kort och lång sikt. Förslagen omfattar även åtgärder som ger sysselsättning både den närmaste tiden och i ett längre perspektiv. De åtgärder som föreslagils är gödsling av fastmark, gödsling och/eller dikning av myr och sump­skog, intensifiering av röjning och skogsodling, igenplantering av ned­lagd åkermark samt snabbare avveckling av gammal skog med låg tillväxt.

Av den totala skogsmarksgödshngen har de senaste åren ca 35 % ulförts i de fyra nordligaste länen. Den utförs nästan helt av storskogs­bruket. Skogsgödslingen skapar möjligheter att snabbt öka avverkning­arna i samma mån som tillväxten ökar. Frågan om gödsling både i jordbruket och skogsbruket är f. n. föremål för utredning. Enhgt min mening bör utredningsarbetet slutföras innan ställning tas i dessa frågor.

Vad gäller dikning av torvmarker har det hävdats att sådan skulle kunna påverka grundvattennivån negativt i skogsbestånd som ligger i närheten av torvmarkerna och därmed orsaka en lägre produktion där. Innan denna fråga är bättre belyst är jag inte beredd att ta upp frågan om en intensifierad verksamhet med dikning av torvmarker. Till frågan om dikning av skogbevuxna försumpade marker återkommer jag senare.

Beträffande skogsodling på marker som tagits ur jordbruksproduk­tionen vill jag framhålla följande. För plantering av sådana marker finns sedan länge ett särskUt anslag. Bidrag utgår med mellan 50 och 60 % av kostnaderna för själva åtgärden och för planeringen av den. Den an­visade bidragsramen har under en följd av år uppgått till 6 milj. kr. men har inte utnyttjats helt. Vidare har anvisats medel för försöksverk­samhet med landskapsvårdande åtgärder inom odlingslandskapet. Innan resultat föreligger av bl. a. denna försöksverksamhet är jag inte beredd all föreslå någon ändring av del statliga slödel till skogsplantering på nedlagd jordbruksmark. Inte obetydliga arealer nedlagd jordbruksmark har luider en följd av år förbuskats. Dessa arealer är inle till nytta varken för skogsbmket eller för jordbruket och kan inle heller sägas vara attraktiva inslag i landskapet. Enligt min mening är det angeläget all en klarare bild av läget erhåUs så att utnyttjandet av dessa marker

Prop. 1974:61

13

kan ske på ett från alla synpunkter sett bästa sätt.. Jag avser därför att senare föreslå Kungl. Majrt alt uppdrag lämnas ål skogsstyrelsen, lantbruksstyrelsen och naturvårdsverket alt gemensamt utarbeta förslag till åtgärder på marker som tagits ur jordbruksproduktionen och som ännu inte kommit till särskilt utnyttjande.

Förslaget om snabbare aweckhng av gammal skog med låg tillväxt kan jag inle helt biträda. Jag anser det emellertid angelägel att påskynda en. fortsatt restaurering av sådana lågproducerånde bestånd som har karak­tären av träs- och restskog och som vanligen uppkommit genom olämp­liga huggningsformer under första hälften av della århundrade. Sådan restaurering som medverkar tiU att öka skogsproduktionen på lång sikt bör stödjas inom ramen för elt skogsvårdsprogram för norra Sverige.

Skogsodhng, röjning, dikning av sumpskogar och i viss mån gallring är exempel på investeringar vars avkastning man kan tillgodogöra sig först långt fram i liden. Älgärdernå är nödvändiga för alt skogsmarkens produktionsförmåga skall kunna utnyttjas på bästa sätt. Inom vissa de­lar av Norrland där skogsbmkets lönsamhet på grund av geologiska och klimatiska förhållanden, stora transportavstånd m. m. är dålig bedrivs skogsskötseln med relativt låg intensitet. Samtidigt har emellertid dessa områden sedan gammall skogsbruket som basnäring och är beroende av ell skogsbruk på högsta möjliga inlensilelsnivå.

De inventeringar som gjorts i fråga om äterväxlresullafen i Norrland har i flera fall visat all antalet huvudplantor i föryngringarna minskal kraftigt under det senaste årtiondet. Vidare har plantöverlevnaden vi­sat sig vara mindre god i extrema klimallägen, vanligen beroende på olämplig plantproveniens. Dessutom har, uppenbarhgen i alltför stor utsträckning, valts självföryngring under fröträd i stället för kultur. Detta har haft till följd att den s. k. kalmarkstiden blivU alltför lång och föryngiingsresultatet ofta dåligt. Behov föreligger alltså av ett omfat­tande restaureringsarbete på äldre hyggen med otillfredsställande åter-växl. Det är över huvud taget angeläget att kalmarkstiderna görs så korta som möjligt genom utnyttjande av intensiva återväxtåtgärder som markberedning under fröträd eller skogsodling. På så sätt kan den framtida skogsproduktionen ökas. Kostnaderna för de nämnda åtgär­derna kan emellertid ofta vara ekonomiskt betungande. Enligt min me­ning är det därför angeläget all samhället går in med stöd till sådana restaureringsåtgärder i. norra Sverige. Fullständiga återväxtåtgärder på områden där träs- och restskogar avverkas bör även omfattas av detta stöd.

Röjning av plant- och ungskog är nödvändig för alt en onödig pro­duktion av klenvirke skall undvikas. Stora arealer har röjts genom be­redskapsarbete de senaste åren. Trots della finns omfattande områden där röjningen blivit eftersatt. Skogsstyrelsen har beräknat att om del eftersläpande röjningsbehovét i norra Sverige skall hämtas in under en

Prop. 1974:61

14

20-årsperiod fordras att de årliga röjningsarealerna ökas med ca 60 000 ha. Plant- och ungskogsröjning bör normalt ingå i skogsägarens åliggan­den. Skogspohtiska utredningen har föreslagit att detta skall föreskrivas i skogsvårdslagen (1948r 237). Den omfattande eftersläpningen gör emel­lertid att del är angeläget med en satsning i norra Sverige från sam­hällets sida för att avhjälpa denna brist och möjliggöra en mer normal omfattning på röjningsverksamheten i framtiden.

Andelen avverkat virke från skogsvårdande gallringar har sedan början av 1950-talet minskat från ca 45 % till ca 20 % som medeltal för hda landet. Gallringsandelen är lägst i norra Sverige. Orsaken till denna ut­veckling är dels att mängden gallringsbara bestånd har minskat, dels alt kostnadsutvecklingen i många fall gjort att gallringen inte är lönsam. Mekanisering av gallring är avsevärt svårare än mekanisering av slutav­verkning. Ett omfattande arbete med utveckling av mekaniserade gall­ringsmetoder pågår. Svårigheter kommer dock att finnas kvar för lång tid framöver särskilt i Norrland där del lämpliga virkesutlagel i gaU-ringarna ofta är lågt och dimensionerna klena. Från skogsbmkets sida har svårigheterna i detta avseende mötts med skogsvårdsprogram som innebär få och kraftiga gallringar. Sådana program innebär en kompro­miss mellan produktionsmässiga och företagsekonomiska önskemål. För att minska de förluster som dessa program kan ge i form av minskad gagnvirkesproduklion och självgallring finner jag del angelägel att sam­häUet satsar på en ökning av de skogsvårdande gallringarna i norra Sverige.

Dikningen av torvmarker har jag berört i del föregående. Jag fram­höll därvid att jag inte nu är beredd all la upp denna fråga. Virkes-balansutredningen har i sill belänkande (SOU 1968r9) Virkesbalanser 1967 redovisat förekomsten av stora arealer sumpskogar särskilt i de fyra nordligaste länen. Genom dikning av dessa marker kan enligt ut­redningens bedömning den årliga bmttoproduktionen ökas med över 1 milj. ni- sk. Enligl min mening är det angelägel att samhället stödjer en sådan verksamhet i norra Sverige främst med tanke på den framtida råvaruförsörjningen för industrin.

Sammanfattningsvis förordar jag att följande åtgärder skall ingå i ett skogsvårdsprogram för norra Sverige, nämhgen återväxtåtgärder i första hand på områden med otillfredsställande föryngringsresultal och på områden som under längre tid legal obehandlade, återväxtåtgärder på områden där träs- och restskog avverkas, inhämtning av eftersläpande röjningsbehov i plant- och ungskogar, skogsvårdande gallringar i be­stånd med relativt låga virkesförråd eller klena dimensioner, avverk­ning av träs- och restskogar samt dikning av skogbevuxna, försumpade marker.

Jag vill betona att det är angelägel att skogsvårdsåtgärder som nor­malt skall utföras och som inte ingår i delta program också intensifieras.

Prop. 1974:61

15

Det stathga stödet till de särskilda åtgärder jag föreslagit i det före­gående bör begränsas till norra Sverige. Del hittillsvarande stödet på området är såvitt gäUer anslaget Åtgärder för ökad skogsproduktion i Norrland m. m. begränsat till de fyra nordligaste länen och såvitt gäller det s. k. skogliga inlandsslödet till i huviidsak Norrlands inland. Del nu ifrågavarande stödet bör enligl min mening omfatta hela Norrland utom Gästrikland samt dessutom Malungs,[REDACTED_EFTERNAMN], Orsa, Vansbro och Älv­dalens kommuner i Kopparbergs län och Torsby kommun i Värmlands län. Skogsbrukels betydelse för sysselsättningen och skogsbrukets eko­nomiska marginaler varierar givetvis inom det nämnda området. Det stöd som jag föreslår i det följande bör därför differentieras i viss ut­sträckning. Ett högre stöd bör utgå inom elt område motsvarande det inre stödområdet enligt 4 § kungörelsen (1970r 180) om statiigt regional­politiskt stöd (ändrad senast 1973r 869).

Stödels storlek bor i princip uppgå till högst 60 % av godkänd kost­nad i det föreslagna inre området och till högst 40 % av sådan kostnad i övriga delar. I den mån bidrag nu kan utgå med högre procentsats i samverkansområdena bör denna tUlämpas även i fortsättningen. När det gäller åtgärder som ger vissa intäkter, nämligen gallring samt av­verkning av restskogar och motsvarande bör bidraget dock avse den beräknade skillnaden mellan skogsägarens alla direkta och indirekta kost­nader för avverkningen och intäkterna för virket. För att skapa en enk­lare administration bedömer jag det lämpligt att de procentuella bidra­gen omformas till ett fast bidrag per arealenhet. Dessa fasta bidrag bör omprövas efter hand med hänsyn till kostnadsutvecklingen. Fasta bidrag kan givetvis inte bli helt rättvisa. Detta uppvägs enligt min mening av den förenklade administrationen av verksamheten. Avsikten med stödet är ju främst att skapa sysselsättning i en verksamhet som först på lång sikt kan ge utdelning för den enskilde markägaren.

Del föreslagna stödet bör verksamt kunna bidra till att öka sysselsätt­ningsmöjligheterna inom skogsbruket. I första hand bör självfallet de som redan arbetar i skogsbruket eller arbetslösa skogsarbetare på orten sysselsättas inom här berörd skogsvård. Del är därför angeläget med en nära samverkan mellan skogsbmket och arbetsmarknadsmyndig­heterna. Centralt bör stödet administreras av skogsstyrelsen, i samråd med arbetsmarknadsstyrelsen vad gäller regional fördelning och tid­punkt för genomförande. Skogsvårdsstyrelserna bör svara för den re­gionala administrationen. I den mån redan arbetslösa skall utföra åt­gärderna bör arbetskraften anvisas av arbetsförmedlingen. Mot bak­grund av vad jag nu sagt och av all staten och skogsbolagen är de domi­nerande markägarna i det inre stödområdet föreslår jag att stödet utgår likformigt till alla ägarekategorier.

Effekten på sysselsättningen av det föreslagna programmet beror helt på vilka åtgärder som kommer all dominera och hur verksamheten kom-

Prop. 1974:61

16

mer alt fördelas geografiskt. För egen del anser jag det angeläget att åtgärder i det inre stödområdet prioriteras. Detta får emellertid inte hind-la verksamhet av större omfattning i de övriga delarna av det område som enligt vad jag tidigare har förordat bör omfattas av stödet, om sådan verksamhet kan bidra tUl att öka effekten till. en början. Jag beräknar alt de åtgärder jag föreslagit skall kunna ge en ökad syssel­sättning om ca 250 000 dagsverken per år saml på lång sikt ytterligare 250 000 dagsverken per år. Sammanlaget motsvarar delta ca 2 500 års­verken.

De föreslagna åtgärderna bör leda tUl en tillväxlökning som på sikt kan möjliggöra en ökad avverkning i förhållande till vad som annars är möjligt. Denna ökning kan beräknas uppgå till på sikt 3-4 milj. m sk.

Som jag tidigare nämnt bör stödet administreras centralt av skogs­styrelsen. Skogsstyrelsens personalresurser behöver därvid förstärkas. Kostnaderna härför under budgetåret 1974/75 beräknar jag lUl 150 000 kr. Skogsstyrelsen bör medges att för budgetåret 1974/75 överskrida anslaget Skogsstyrelsen med motsvarande belopp. Del ankommer på Kungl. Majrt att besluta i denna fråga. En fömtsättning för att pro­grammet skall bli effektivt är att det finns väl underbyggda planer för verksamheten. Detta är också en förutsättning för alt denna skall så långt möjligt kunna bedrivas i samverkan mellan olika markägare. En sådan samverkan är angelägen enligl min mening. Redan befintliga planer som kan utnyttjas har för del enskilda skogsbruket i stor ut­sträckning utarbetats inom ramen för den verksamhet inom samver­kansområden som bedrivs i de fyra nordligaste länen. Den komplette­rande planering som behövs för del privata skogsbmket föreslår jag erhåUer stöd av samma storlek som hittills. Som jag tidigare nämnt är det av avgörande betydelse för effekten av ifrågavarande stödverk­samhet att planering kan ske för en inte alltför kort period. Jag föreslår därför att verksamheten i första hand skall planeras för en tioårsperiod. Vissa modifieringar kan bli aktuella bl. a. i samband med ställnings­tagandena till förslagen från 1973 års skogsulredning. Jag förutsätter att skogsforskningens senaste rön tillämpas och all endast fullgott plant-nialerial kommer tiU användning.

Det ankommer på Kungl. Majrt eller myndighet som Kungl. Majrt bestämmer att meddela de särskilda föreskrifter som kan föranledas av bifall lUl vad jag nu förordat.

De beräkningar av råvarutiUgångarna för industrin som jag tidigare refererat är traditionella så till vida att de omfattar endast de volymer som ryms i själva trädstammen. En inle obetydlig fibervolym finns emellertid i loppar, grenar och stubbar som i dag inte tas tillvara. Detta gäUer även en förhållandevis stor volym i de småträd som lämnas kvar vid ungskogsröjningar. Enligl riksskogstaxeringen uppgår volymen av i

Prop. 1974:61

17

skogen kvarlämnade fällda hela träd till meUan 5 och 6 milj. m sk varje år. Vid en intensifiering av röjningsverksamheten skulle denna volym öka avsevärt. Vissa bedömningar visar all volymen toppar, grenar och stub­bar som årligen lämnas kvar uppgår till kanske 2030 milj. m'' sk. Enhgt min mening är det angeläget att dessa fibervolymer så långt som möjhgt kommer liU användning.

Frågan om vilka metoder och hjälpmedel som skall användas vid till­varatagande av det nämnda "skogsavfaUet" har varit föremål för forsk­nings- och utveckhngsarbete. Jag har tidigare i år framhåUit att man bör positivt pröva stöd till ulveckUngsarbele av maskiner och metoder Töf ett effektivare utnyttjande av skogsavfaUet som energikälla. Frågor om separering av de oHka komponentema i avfaUet har ännu inte lösts på sådant sätt att hela den tillgängliga fibermängden .kan komma till an­vändning i massainduslrin. I elt längre perspektiv bör man emellertid räkna med alt det utveckhngsarbete som nu görs kan komma skogs­industrin tillgodo och motverka en ogynnsam utveckling av råvamut-budel beräknat på traditionellt sätt.

Alt skogsavfaUet tas tUl vara är viktigt även med hänsyn till före­komsten av inseklshärjningar. I våra skogar pågår sedan flera år om­fattande insektshärjningar som minskar skogens tillväxt och därmed råvarutillgångarna för industrin. Inseklshärjningarna kan minskas bl. a. genom att skogsavfallet las omband.

Mot bakgrund av det sagda bör enligt min mening stathgt stöd kunna lämnas till forskning och utveckling rörande maskiner och metoder för tillvaratagande av skogsavfall m. m. För della ändamål behöver sär­skilda medel anvisas. Jag förordar all 2 milj. kr. anvisas för nästa budgetår för ändamålet. Dessa medel bör anses ligga inom ramen för det förslag om åtgärder för bättre hushållning med energi som anmälts i prop. 1974r 25 angående vissa ekonomisk-politiska åtgärder. Verk­samheten bör administreras av skogshögskolan efler samråd med nämn­den för skogsleknisk forskning. Medlen bör användas så att forskningen kan omsättas i praktiken så snabbi som möjligt.

6    Anslagsfrågor för budgetåret 1974/75

6.1 Bil. 11 D 5. Åtgärder för intensifierad skogsvård i norra Sverige, m. m.

1972/73 Utgift

18 712 050

1973/74 Anslag      ilO 100 000 1974/75 Förslag     40 100 000

' Anslaget Åtgärder för ökad skogsproduktion i Norrland m. m.

Statsbidrag utgår till enskilda markägare i de fyra nordligaste länen. Huvuddelen av anslaget utnyttjas för bidragsgivning inom s. k. samver-

Prop. 1974: 61

18

kansområden (lokaliserade till de delar av länen, där skogen ej är att hänföra tUl svårföryngrad), medan en mindre del utgår för att fullgöra tidigare planerade åtgärder inom s. k. skogsvårdsområden i lappmarken. Bidragsbestämmelserna finns i kungörelsen (1940r 599) angående vUlkor för statsbidrag från anslaget till åtgärder för ökad skogsproduktion i Norrland m.m. (ändrad senast 1960r327) saml i regleringsbrev för bud­getåret 1960/61 angående bl. a. det särskilda stödet ål skogsbruket i övre Norrland.

1973/74

Beräknad ändring 1974/75

Skogs­styrelsen

Departements­chefen

Rambelopp

1.      Samverkansomräden

2.      Skogsvärdsområden

3.   Intensifierad

 skogsvård i norra

 Sverige

11 000 000 900 000

4- 400 000 4- 200 000

4- 30 000 000

11900 000

4- 600 000

4- 30 000 000

Anslag

10 100 000

4- 30 000 000

Skogsstyrelsen

1.   Under budgetåret 1972/73 har samverkansområden fastställts med

en areal av ca 250 000 ha. Sedan verksamhetens början år 1960 har om­

råden med sammanlagt ca 2,3 milj. ha blivit faststäUda. Av den privat­

skogsmark som bedöms lämplig för områdesbildning ingår ca 70 % i

samverkansområden.

Skogsägarnas intresse för att bilda samverkansområden är stort. Den hittUlsvarande verksamheten har visat att områdesbildning medför en aUmänt ökad aktivitet inle endast vad beträffar bidragsberättigade skogs­vårdsåtgärder utan även i fråga om avverkningar m. m. F. n. återstår för områdesbildning ca 1 milj. ha. Denna beräknas vara slutförd om mellan 3 och 6 år. En successiv revidering av områdesplanerna är emel­lertid nödvändig och skulle kunna passas in i den form av skogsvårds­program som 1972 års riksdag begärt. Mol bakgrund av detta och med hänsyn till ökade kostnader för avsyning och uppföljning av verksam­heten föresläs all rambeloppet räknas upp med 400 000 kr. till 11 400 000 kr.

2.

Behovet av bidrag inom skogsvårdsområden bedöms minska suc­cessivt. För budgetåret 1974/75 föreslås dock en uppräkning av ram-beloppet med 200 000 kr. tiU 1 100 000 kr.

3.

Utbetalningarna under anslaget beräknas till 10,1 milj. kr.

Prop. 1974:61

19

Departementschefen

Statens kostnader för budgetåret 1974/75 för det program avseendi intensifierad skogsvård i norra Sverige som jag föreslagit i det föregå ende beräknar jag till 30 milj. kr. För ändamålet bör en särskild bir dragsram anvisas. Rambeloppet bör, förutom förvaltningsbidrag, avsj skogsvårdsstyrelsernas utfästelser om bidrag.

När den verksamhet jag nu förordat kommit i gång bör vissa äldra bidragsformer successivt avvecklas. Della gäller t. ex. bidragen till skogsvårdsområden och samverkansområden inom ramen för ifråga> varande anslag. Nya utfästelser om bidrag enligl de äldre bestämmelser na bör inte göras annat än om de behövs för att tillgodose redan upp­ gjorda planer. Den del av detta anslag ca 2 milj. kr. som används för skogsvägbyggnad bör senare överföras till anslaget Vägbyggnader på skogar i enskild ägo. Vidare bör den dd av anslaget Bidrag till skogs-förbättringar som används för visst återväxtarbele i Norrland i fort­sättningen i huvudsak orienteras till övriga delar av landet.

I fråga om samverkansområden föreslår jag att ramen tills vidare un­der budgetåret 1974/75 las upp med oförändrat 11 milj. kr. Ram-beloppet bör, förutom förvaltningsbidrag, avse skogsvårdsslyrelsens ut­fästelser om bidrag. För statsbidrag tUl åtgärder avseende skogsvårdsfö­retag i lappmarken bör ramen tills vidare under budgetåret 1974/75 las upp med oförändrat 900 000 kr. Kungl. Majrt bör kunna jämka fördel­ningen mellan de tre ändamålen. För utbetalning under anslaget beräk­nar jag 40,1 milj. kr.

6.2   Forskning rörande tillvaratagande av skogsavfail m.m.

I det föregående har jag föreslagit att medel skall anvisas för forsk­ning och utveckling av maskiner och metoder för tillvaratagande a skogsavfall m.m. för energiändamål och andra ändamål. Verksamheten bör administreras av skogshögskolan efler samråd med nämnden föl skogsteknisk forskning. Kostnaderna för nämnda verksamhet budget året 1974/75 beräknar jag till 2 milj. kr.

Med hänvisning härtill förordar jag att i riksstaten för budgetåret 1974/75 förs upp ett reservationsanslag av 2 milj. kr., benämnt Forsk ning rörande tillvaratagande av skogsavfall m.m. Av praktiska skäl höt emellertid hela kostnaden för verksamheten bestridas frän anslaget Skogshögskolanr Driftkostnader. Detta anslag kommer härigenom ati belastas med elt högre belopp än vad som beräknats i riksstatsförslaget Del av mig nu förordade anslaget kommer sålunda all fungera som s. k. täckningsanslag för riksstaten.

Prop. 1974:61

20

7    Hemställan

Under åberopande åv det anförda hemställer jag all Kungl. Majrt föreslår riksdagen att

1.

godkänna vad jag förordat rörande statsbidrag till intensifierad skogsvård i norra Sverige,

2.

godkänna vad jag förordat om stöd till forskning och utveck­ling rörande maskiner och metoder för tillvaratagande av skogsavfall m.m.,

3.

medge att under budgetåret 1974/75 utfästs statsbidrag med högst 41 900 000 kr. till intensifierad skogsvård i norra Sveri­ge  saml  till  skogliga  åtgärder  inom   samverkansområden  i

de fyra nordUgasle länen och för alt fullgöra skogsvårdsförelag

i lappmarken,

4.

till Åtgärder för intensifierad skogsvård i norra Sverige, m. m. för budgetåret 1914/15 under nionde huvudtiteln anvisa ett för­slagsanslag av 40 100 000 kr.,

5.

till Forskning rörande tillvaratagande av skogsavfall m.m. för budgetåret 1974/75 imder nionde huvudtiteln anvisa elt re­servationsanslag av 2 000 (XX) kr.

Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Majrt Konungen att till riksdagen skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.

Ur protokollelr Britta Gyllensten

MARCUS BOKTR. STOCKHOLM U74    740133