Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Majrts proposition nr 52 år 1971

Prop. 1971:52

Nr 52

KungL Mai:ts proposition angående utbildning av bibliotekspersonal m. m.; given Stockholms slott den 26 mars 1971.

Kungl. Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av slalsrådsprolokollet över ulbildningsärenden, föreslå riksdagen all bifalla de förslag, om vars avlålande lill riksdagen föredragande departements­chefen hemställt.

GUSTAF ADOLF

INGVAR[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs förslag fram om principerna för en reform av utbildningen av bibliotekarier och annan bibliotekspersonal. Vissa rikt­linjer anges också för den fortsatta behandlingen av frågorna om utbild­ning av arkivpersonal och personal med informations- och dokumenla-tionsuppgifler.

För bibliotekarier bör utbildningen innefatta dels egentlig yrkesutbild­ning, dels de varierande teoretiska studier och den praktik som är er­forderlig med hänsyn till de krav på arbetsinsatser som ställs i olika be­fattningar på biblioteksområdet.

Den egentliga yrkesutbildningen för bibliotekarier för verksamhet inom folkbibliotek, forskningsbibliotek och skolbibliotek föreslås bli två­årig. Utbildningens innehåU bör ges en relativt stor bredd och utformas med hänsyn lill behovet att främja de utbildades möjligheter till rörlig­het på arbetsområdet och förmåga all klara av nya arbetsuppgifter.

För tillträde till bibliotekarieulbildningen bör t. v. gälla samma for­mella behörighetskrav som för tillträde till universiteten. Antagningssy­stemet bör dock utformas på sådani sätt alt de sökande får tillgodoräkna sig även ytterligare meritering i form av yrkesverksamhet, teoretiska stu­dier eller bådadera.

Bibliotekarieutbildningen bör bedrivas i nära samverkan med univer­siteten. Genomgången utbildning bör kunna tillgodoräknas som 80 poäng

1    Riksdagen 1971.    1 saml.    Nr 52

Prop. 1971:52

2

i filosofie kandidatexamen. Bibliotekarieulbildningen avses bli anordnad inom en särskild utbildningsenhet, bibliotekshögskolan, som bör inrättas den 1 juli 1972 och förläggas lill Borås. Högskolan bör t. v. dimensione­ras för en årlig intagning av 360 studerande.

Den nuvarande ettåriga utbildningen av folkbibliolekarier inom skol­överstyrelsens biblioteksskola bör upphöra den 30 juni 1972. Den ettåriga utbildningen beräknas dock fortsätta övergångsvis under etl år vid bibliotekshögskolan.

Det föreslås att utbildningen av annan bibliotekspersonal än biblio­tekarier utformas med hänsynstagande till bibliotekens vidgade arbets­uppgifter och behovet av bredd i utbildningen. Denna utbildning bör utformas som en specialkurs i gymnasieskolan.

Prop. 1971:52

Utdrag av protokollet över utbildningsärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet på Stockholnis slott den 26 mars 1971.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], SVEN-ERIC[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], MYR­DAL,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för utbildningsdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efler gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter frågan om utbildning av bibliotekspersonal m. m. och anför.

1 Inledning

Den 30 december 1965 tillkallades tio sakkunniga för all utreda frågan om utbildning av bibliotekarier m. m.; direktiv se 1967 års riksdagsberätlelse s. 267. De sakkunniga har den 7 oktober 1969 av­lämnat betänkandet (SOU 1969:37) Utbildning för bibliotek, arkiv och informalik.

Yttranden över betänkandet har avgivils av överbefälhavaren, stats­kontoret, riksrevisionsverket, byggnadsstyrelsen, riksarkivet, kungl. bib­lioteket, universitetskanslersämbetet, som överlämnat yttranden från universiteten och vissa högskolor, skolöverstyrelsen efter hörande av länsskolnämnderna i Östergötlands, Kronobergs, Kalmar, Malmöhus, Örebro och Jämtlands län , forskningsbiblioteksrådet, arbetsmarknads­styrelsen, patent- och registreringsverket, statens råd för vetenskaplig in­formation och dokumentation, yrkesutbildningsberedningen, kompetens­utredningen, läromedelsutredningen, 1968 års ulbildningsulredning, 1968 års litteralurutredning, länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län, som överlämnat yttranden från Göteborgs stad, landsantikvarien i Göte­borg och länsskolnämnden i Göteborgs och Bohus län, länsstyrelsen i Kronobergs län, som bifogat yttranden från Växjö stad, länsskol­nämnden i Kronobergs län och stifts- och landsbibliolekel i  Växjö,

' Numera generaldirektören Bo[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, numera förste bib­liotekarien Måns Backelin, överbibliotekarien Hans Baude, krigsarkivarien Bertil Broomé, numera informationschefen Kajsa[REDACTED_EFTERNAMN], f. d. avdelnings­direktören Bengt Hjelmqvist, stadsbibliotekarien Bengt Holmström, numera rektorn Thord Plaenge Jacobson, numera avdelningsdirektören Hans Ake Karlström och numera sektionschefen Lars Paul.

Prop. 1971:52

4

länsstyrelsen i Malmöhus län, som överlämnat yttrande från Malmö stad, länsstyrelsen i Stockholms län, som bifogat yttrande från Stockholms stad, länsstyrelsen i Värmlands län, som överlämnat yttrande från Karl­stads stad, länsstyrelsen i Västerbottens län, som bifogat yttrande från Umeå stad. Vetenskapsakademien, Svenska kommunförbundet. Svenska landstingsförbundet. Landsorganisationen i Sverige (LO) saml i ge­mensamt yttrande Svenska arbetsgivareföreningen och Sveriges in­dustriförbund. Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Sveriges aka­demikers centralorganisation (SACO), Stalsljänslemännens riksförbund (SR), Sveriges förenade studentkårer, Uppsala studentkår, Sveriges all­männa biblioleksförening. Svenska bibliolekariesamfundet, Sveriges ve­tenskapliga specialbiblioteks förening. Svenska folkbibliolekarieförbundet. Folkrörelsernas arkivförbund. Näringslivels arkivråd. Ingenjörsveten­skapsakademien, Tekniska litteratursällskapet. Föreningen Bibliotek i samhälle. Folkbildningsförbundet som överlämnat yttrande från Ar­betarnas bildningsförbund , Nordiska rådets svenska delegation och Svenska barnboksinstitutet.

I det följande lämnas en redogörelse för betänkandet samt avgivna yttranden. För historiska uppgifter och en mer detaljerad nulägesbe­skrivning Uksom för utredningens förslag liU studieplaner och bestäm­melser om utbildningen saml kostnadsberäkningar hänvisas lill betänkan­det.

I fråga om många av förslagen erfordras inle beslut av riksdagen. För överblickens och sammanhangels skull lämnas dock en kortfattad redovisning även för vissa sådana förslag.

2 Nuvarande utbildningsvägar

UtbUdning av bibliotekarier och biblioteksassistenter vid folkbibliotek bedrivs f. n. vid skolöverstyrelsens biblioteksskola i Solna och vid Stock­holms stadsbibliotek. Före utbildningen vid biblioteksskolan som omfattar åtta månader skall de studerande fullgöra sex månaders praktisk elev-tjänstgöring vid särskUda elevutbildningsbibliolek. Samtidigt med elev-tjänstgöringen skall de gå igenom en korrespondenskurs, utarbetad av Folkbibliotekens korrespondensinslilul (ETCI). För behörighet alt antas till utbildningen fordras examen vid universitet.

Utbildningen vid Stockholms stadsbibliotek är en varvad teoretisk och praktisk utbUdning som tar omkring tre år i anspråk. Inträdeskraven är gymnasiekompetens eller motsvarande saml förberedande elevljänsl-göring om en termin. I utbUdningen ingår bl. a. minst 12 månaders praktisk tjänstgöring samt en termins universitetsstudier i litteraturve­tenskap.

För deltidsanställda folkbibliotekarier finns längre eller kortare ul-

Prop. 1971: 52

5

bildningsgångar i skolöverstyrelsens regi. Utbildningen för deltidsanställ­da bibliotekschefer och filialföreslåndare omfattar en korrespondenskurs, en tre veckors sommarkurs och en praklikperiod om två veckor vid läns-eUer landsbibliotek. Den kortare utbildningsgången beslår av nyssnämnda korrespondenskurs och en veckas praktik vid läns- eller landsbibliotek. För deltidsanställda bibliotekarier vid militära förband anordnar för­svarsstaben särskUd utbildning i form av dels en korrespondenskurs, dels en påbyggnadskurs i inlernatform om sex lill tio dagar.

Vid folkbiblioteken finns specialutbildad kontorspersonal (K 1-perso-nal). Utbildning för denna grupp har anordnats av bl. a. Svenska kommunförbundet. Sådan utbUdning kan t. ex. .bestå av en inledande korrespondenskurs som följs av inlernalulbildning under två veckokurser med mellanliggande hemarbetsperiod.

Skolbibliotekarierna har i stor utsträckning lärarbehörighel. Utöver den biblioleksulbUdning som ingår i lärarutbildningen sker utbildning vid särskilda sommarkurser om ca 10 dagar som anordnas av skolöver­styrelsen.

För anställning som amanuens eller bibliotekarie vid vetenskapliga allmänbibliolek och vissa specialbibliotek fordras i allmänhet licentiat­examen samt vissa språkkunskaper på gymnasienivå jämte viss lids provljänslgöring. Den egendiga biblioteksulbildningen sker på arbets­platsen. En viss lilleraturkurs skall sålunda vanligen inhämtas under provljänstgöringen. Därutöver förekommer inskolning i yrket genom rotation mellan olUca avdelningar o. d.

Tjänsterna som biblioteksassistent vid de vetenskapliga biblioteken är med hänsyn till kraven på förutbildning differentierade i två kategorier. För tjänst som biblioteksassistent och som förste biblioteksassistent i lägre grad fordras gymnasieutbildning medan det för tjänst som förste biblioteksassistent av högre grad krävs examen vid universitet. Teoretisk och praktisk biblioteksutbildning för biblioteksassistenter bedrivs vid universitetsbiblioteken och vid kungl. biblioteket (den s. k. KB-kursen). Vid universitetsbiblioteken omfattar utbildningen tre månader och inne­håller både teoretiska och praktiska moment. KB-kursen inleds med en två månaders praklikperiod vid kungl. biblioteket. Om prakliktjänstgö-ringen godkänns fortsätter utbildningen inom den egentliga kursen, som är tre månader lång.

För biblioteksbilräden, expeditionsbilräden och expeditionsassislenler vid vetenskapliga bibliotek har den teoretiska och praktiska biblioteks­utbildningen formen av intemulbildning.

Tekniska lilteralursäUskapel bedriver en omfattande vidareutbildning för personal vid företagsbibliolek. Utbildningen har i allmänhet formen av kortare intematkurser.

För UtbUdning i dokumentation har elt antal kurser anordnats, bl. a. av Institutet för vidareutbUdning av akademiker. Nordiska samarbets-

Prop. 1971:52

6

organisationen för teknisk-naturvetenskaplig forskning, statens råd för vetenskaplig information och dokumentation och kungl. tekniska hög­skolans bibliotek. Vissa kurser har varit koncentrerade intematkurser, medan andra varit utsträckta över en längre tid.

För behörighet till tjänst som arkivarie vid riksarkivet, landsarkiven och krigsarkivet fordras akademisk examen med minst två betyg i histo­ria samt filosofie licentiatexamen i ämne av betydelse för arkivväsendet eller motsvarande kunskaper. Sin yrkesmässiga utbildning har arkivper­sonalen i huvudsak erhållit genom praktisk tjänstgöring. Vissa organi­serade kurser har dock förekommit. Riksarkivet har håUit ell antal un­gefär månadslånga kurser för arkivarier sanit några kortare kurser för utbildning av arkivassistenter. För företagsarkivens personal har kurser anordnats av Näringslivets arkivråd. Arbetarrörelsens arkiv och Folk­rörelsernas arkivförbund har på motsvarande sätt bedrivit kursverksam­het för folkrörelsearkivens anstäUda.

3 Utredningen

3.1 Arbetsmarknadsprognosen

Till grund för utredningens bedömning av utbildningsbehovet ligger en prognos, som utförts inom statistiska centralbyråns prognosinslilul. Prognosen baseras på undersökningar av personalbehovet inom olika sektorer.

Inom de statliga och privata sektorerna har personalbehovet under­sökts med hjälp av en postenkät. Inom den privata sektorn ställdes en­käten till etl urval av 3 375 arbetsgivare, medan på den statliga sidan samtUga stadiga myndigheter och förvaltningar, ca 1 000 stycken, tUl-frågades. Även när det gällde atl samla in material om personalbehovet inom den kommunala förvaltningen utom folkbiblioteken använ­des en postenkät. Denna sändes till de 41 största av landels då ca 900 primärkommuner. Landstingskommunerna ingick inle i undersökningen.

I den enkät som sändes till företrädare för de statliga, primärkom­munala och privata sektorerna frågades efter befintlig personal inom litleralurtjänsl- och arkivområdena, efler personalens fördelning på ut­bildnings- och arbetsområden saml efler nyrekryleringsbehovet under den närmaste femårsperioden (19671972). I prognosen har till del uppgivna rekryteringsbehovet lagts elt beräknat behov att ersätta av-gängen personal. För den kvalificerade personalen har man räknai med ett årligt ersätlningsbehov av 5 %, medan man för bilrädespersonal har använt tre olika ersätlningsalternativ, 5, 10 och 15 % per år. Enkäten gav följande resultat.

Prop. 1971:52

7

Privat och statlig sektor

Genomsnittiigt nyrekryteringsbehov per år under femårsperioden 1967 1972.

Arkivpersonal

Litteraturtjänstpersonal

Privata

statliga

Privata

StaUiga

sektorn

sektom

Totalt

sektorn

sektom

Totalt

1.

Kvalificerad personal

57

26

83

103

89

192

2.

Mindre kvalificerad per­sonal med ersättnings-behov

5%/år

155

73

228

86

88

174

10%/år

241

114

355

143

122

265

15 %/år

310

146

456

188

149

337

För den kommunala sektorn utanför folkbiblioteken och skol­väsendel betecknas 72 personer som litteraturtjänstpersonal. Av dem är 24 all anse som kvalificerade och 48 som mindre kvalificerade. Arkiv­personalen uppgår till 293 personer, varav 33 kvalificerade och 260 mindre kvalificerade. Del uppgivna nyrekryleringsbehovet under fem­årsperioden 19671972 är i fråga om kvalificerad litteraturtjänstperso­nal 4 och beträffande mindre kvalificerad lilleralurljänslpersonal 15 per­soner. För kvalificerad och mindre kvalificerad arkivpersonal uppges nyrekryleringsbehovet under samma tid lill 14 resp. 54 personer. Ingen beräkning har gjorts av behovet alt ersätta avgången personal.

Beräkningen av personalbehovet inom folkbiblioteken grundas på tillgänglig biblioteksstatistik saml uppgifter ur skolöverstyrelsens biblio­teksskolas elevkartolek. Prognosen bygger på anlagandel all foUcbiblio-leksväsendel, som en följd bl. a. av kommunindelningsreformen, skall byggas ul till god standard i samtiiga landels kommunblock fram till år 1980. Som standardmått används i della sammanhang antalet lån per invånare. Behovet av bibliotekarier och övrig personal antas vidare stå i en viss relation till utiåningsvolymen. Kvoten mellan bibliotekarier och övrig personal antas vara 1:1,6. Resultatet av prognosen redovisas i form av värden för personalbehovet vid olUca alternativ för antalet lån per invånare och antalet lån per anställd. I prognosen förordas inga sär­skilda sådana alternativ, men i etl exempel anges all man, om utlånings-frekvenserna 9 lån per invånare och 13 000 lån per anställd skall upp­nås år 1980, skulle ha ell årligt nyrekryteringsbehov av 130 bibliote­karier och 231 övrig personal.

Förekomsten av bibliotekspersonal inom del icke obligatoriska skol­väsendet kardades genom en postenkät. Enkäten gav till resultat all av 1 257 tillfrågade skolor 235 hade minst en skolbibliotekarie med biblio­teksutbildning, 435 hade minst en skolbibUotekarie, men ingen med biblioteksutbildning medan 597 saknade skolbibliotekarie. Vid be­räkning av rekryteringsbehovet har anlagils dels alt antalet skolenheter

Prop. 1971:52

8

blir praktiskt taget oförändrat fram lill omkring år 1973, dels att aUa skolor som nu inte har skolbibliotekarie med biblioleksulbUdning skaU ha minst en sådan. Om ersätlningsbehovet för avgången personal scha­blonmässigt uppskattats till 5 % per år och om bristen skall täckas under en femårsperiod blir nyrekryteringsbehovet 215 personer per år.

För grundskolans del utnyttjades uppgifter från skolbibliotekarie­föreningen. Enligt föreningens medlemsförleckning fanns ca 2 500 skol­bibliotekarier, som till övervägande del hade folk- eller småskoUärarut­bildning. Som skolbibliotekssyslemel f. n. är uppbyggt anger utredningen alt dessa 2 500 tjänster räcker för all täcka behovet. En ändring av an­talet blir aktueUt först om en omorganisation av systemet företas. Någon beräkning av ersätlningsbehovet har inle gjorts.

3.2 Biblioteksutbildning

3.2.1 Utvecklingstendenser, arbetsuppgifter och yrkeskrav inom biblioteksområdet

Utredningen framhåUer all del föreligger en tydlig tendens till när­mande i olika avseenden mellan bibliotek av skilda kategorier. Denna utveckling betingas av vissa faktorer som är gemensamma för alla bib­liotek. Tillgången på information har sålunda ökat myckel snabbi. Un­der tioårsperioden 19571967 ökade antalet titiar i Svensk bokför­teckning med omkring 40 %, från 5 729 till 8 007. Inom den vetenskap­liga litteraturens område har ökningen varit ännu snabbare. Därtill kom­mer den ökande produktionen av annat informationsmaterial än tryckta pubUkationer.

Elt annat gemensamt drag är det allt intensivare utnyttjandet av bib­liotekens tjänster. Bakom denna förändring ligger den högre allmänna utbildningsnivån, det ökade antalet studerande på olika nivåer, den rikligare fritiden och bibliotekens förbättrade servicemöjligheter. Biblio­teken har också bedrivit ett aktivt arbete för att öka antalet ulnyltjare, t. ex. genom reklam och uppsökande verksamhet, utställningar och vis­ningar m. m. Av naturliga skäl har en sådan aktiv kontaktverksamhet framför allt bedrivits av de större folkbiblioteken, men även de veten­skapliga biblioteken har tagit initiativ med syfte all introducera nya bib-lioleksulnylljare i biblioteken. Genom den ökade samhälleliga satsningen på vuxenutbildningen och genom all kommunsammanslagningarna ger underlag för bärkraftiga folkbibliotek som kan bedriva en aktiv kontakt­verksamhet kan antalet bibUoleksulnyttjare väntas öka ytterligare under den närmaste framtiden.

Den av utredningen konstaterade utvecklingen mot elt närmande meUan olika bibUolekslypcr hindrar inte eiUigt utredningen att vissa viktiga skillnader finns kvar mellan forskningsbibliotek och folkbiblio-

Prop. 1971:52

9

tek. Det är erdigt utredningen självklart att forskningsbiblioteken i första hand riktar sig tUl de specieUa grupper för vilkas behov de är avsedda, medan folkbiblioteken i sitt arbete strävar efler all nå en så stor publik som möjligt. Dessa strävanden tar sig bl. a. ullryck i att foUcbibUoleken vidgar sitt verksamhetsområde till all omfatta annat än biblioleksupp-gifler i traditioneU mening. Denna s. k. allmänkultureUa verksamhet innebär all biblioteket på sill program lar upp kulturaktiviteter av skiftande slag, som utställningar, debatter, konserter, teaterföreställ­ningar m. m.

Utredningen framhåller atl UtveckUngen för skolbibliotekens del f. n. är svårbedömbar. Den framlida organisationen är beroende av bl. a. re­sultatet av flera aktuella utredningsprojekt på läromedelsområdet. Utred­ningen anser, all utvecklingen under 1960-talet har inneburit alt skol­bibliotekens roU som låneinrätlningar minskat i betydelse liU förmån för den mer utpräglat pedagogiska funktionen. Särskilt markant anges en sådan inriktning vara för grundskolebibUotekens del. Även gymnasie­biblioteken har påverkats av denna utveckling, men inte i Uka hög grad. Enligt utredningens uppfattning har gymnasiebiblioteken i fråga om ar­betsformer mera gemensamt med folkbiblioteken än med grundskole­biblioteken.

Sammanfattningsvis anser utredningen atl UtveckUngen går mot allt större överensstämmelse meUan olika bibUotekstyper i fråga om de all­männa arbetsuppgifternas utformning även om arbetsuppgifterna kan variera i fråga om omfattning och tyngd. En rad specialuppgifler, sär­skUl inom forskningsbiblioteken, är enligt utredningen sådana, att de måste lösas av särskilt anlitade experter med speciella fack- eller språk­kunskaper. Utredningen anser emellertid alt utbildning för sådana spe­cialuppgifler inle kan meddelas inom den ordinarie biblioleksutbild-ningen.

Den ökande malerialmängden och de stegrade servicekraven från bib-lioleksulny ttj arna har tvingat fram ralionaliseringsålgärder vid olika bibUotekstyper, med hjälp av moderna kontors- och transporttekniska hjälpmedel samt ADB. För bibliotekens inre arbete ger ADB-tekniken möjUgheter tUl långtgående förenkUngar. Genom datorteknikens utveck­ling skapas också möjUgheter för biblioteken atl erbjuda nya tjänster, exempelvis långtgående selekliv sökning av information med samtidig spridning till många mottagare. Det är forskningsbiblioteken som har kommit längst när del gäller atl utveckla ADB-metoder inom biblioteken, men även folkbiblioteken arbetar för all finna metoder alt dra nytta av datortekniken. I utbildningen av bibliotekarier och informatiker får därför tUlämpningen av ADB stor betydelse.

Även reproduktionstekniken utvecklas snabbi till elt aUt viktigare hjälpmedel inom olika biblioteksformer, såväl i fråga om tekniken för förvärv av media och service till institutioner och enskilda som beträf-

Prop. 1971:52

10

fande rationalisering av interna rutiner. Insikter i reproduktionstekni­kens möjligheter är därför vikliga inom allt biblioteksarbete.

Utredningen delar in de arbetsuppgifter som förekommer inom bib­lioteken på följande sätt 1) urval, anskaffning och vård av media, 2) systematisering av mediabeslåndel, 3) informationsverksamhet, 4) låne­verksamhel, 5) allmänkullurell verksamhet, 6) administration. I det föl­jande ges en kort sammanfattning av arbetsuppgifternas innebörd och av de krav uppgifterna enligt utredningen ställer på kunskaper och färdigheter hos personalen.

Urval, anskaffning och vård av media (inklusive utrangering av ej gångbart material) innefattar såväl bedömningsmoment som moment av mer teknisk karaktär. För urval och utrangering krävs litteraturorien­tering, förtrogenhet med de krav som bibliotekens avnämargrupper stäl­ler saml kännedom om beståndet i andra bibliotek och deras förvärvs-politik. Anskaffningen av media fömtsätter kunskaper om bok- och mediamarknadens organ och arbetsmetoder och den periodiska littera­turen samt vissa bibliografiska kunskaper.

Systematisering av mediabeslåndel innebär klassificering och ämnes-indexering saml katalogisering. Klassificering och ämnesindexering krä­ver ämneskunskaper saml språkkunskaper. Den i Sverige utgivna litte­raturen klassificeras f. n. centralt, dels genom bibliografiska inslilulel vid kungl. biblioteket, dels genom Bibliotekstjänst AB. Härigenom sker en avlastning av biblioteken. De ökade inköpen av utiändsk litteratur medför emellertid ett fortsalt behov vid biblioteken av personal med kun­skaper om klassificering. Vissa kalalogiseringsuppgifler är av rulinbe­tonad karaktär, medan andra har en betydande svårighetsgrad och för­utsätter såväl ämnes- som språkkunskaper.

Med informationsverksamhet avses handledning och information åt bibliotekens nylljare. I arbetet ingår bibliografiska kontroller av lånebe-ställningar och anskaffningsförslag, referensarbete och litteratursök­ning, spridning av information saml referatljänst. Inom i första hand förelags- och specialbibliotek ingår även medverkan vid ulformiung av forskningsrapporter, artiklar m. m. För informationsverksamheten ford­ras bibliografiska kunskaper, språkorienlering och orientering i olika uppslagsverk, referaltidskrifler o. d. För spridning av information ford­ras i vissa faU mycket betydande fackkunskaper. I den mån informa­tionssökning eller -spridning sker med hjälp av datorbaserade informa­tionssystem fordras kännedom om de aktueUa systemen. För biträde med utformning av forskningsrapporter krävs kunskaper i redigerings­teknik saml om trycksaksframsläUning.

Låneverksamhel bedrivs i huvudsak inom ramen för enkla rutiner och kräver av personalen främst kunskap om dessa rutiner. Den inlerurbana verksamheten kräver dock ytterligare bibliografiska kunskaper och kun­skaper i främmande språk. Inom den utlåningsverksamhel som bedrivs

Prop. 1971:52

11

i form av uppsökande verksamhet och riktar sig tiU personer som inte själva kan uppsöka biblioteket fordras omfattande litteraturkännedom och bibliografiska kunskaper.

Den allmänkulturella verksamheten bedrivs ofta i samarbete med specialister av olika slag. Inle minst på mindre eller medelstora orter kommer dock viktiga arbetsuppgifter all vila på bibliotekspersonalen. Av denna fordras då förtrogenhet med olika typer av audipvisueU appa­ratur, kännedom om utslällningsleknik saml allmän kultur- och sam­hällsorientering.

Administrativa arbetsuppgifter möter inom hela biblioteksområdet, men varierar i omfattning och karaktär efler bibliotekets typ och stor­lek. Uppgifterna fömtsätter bl. a. samhällsorientering, insikter i före­lagsekonomi och marknadsföring, kännedom om arbetsledning och arbetspsykologi saml kunskaper om kommunal och statlig förvaltning.

De hittills nämnda kunskapskraven avser mer eller mindre direkt biblioleksinriklade kunskaper och färdigheter. Utredningen anser alt del utöver dessa yrkesinsikter behövs en gmndläggande, aUmän ämnes­utbUdning. Som motivering anges bl. a. den s. k. överspridningseffeklen, dvs. all insikter i ell områdes speciella forskningsmetoder och forsk­ningsvillkor medför ökad förståelse för motsvarande problem inom be­släktade ämnen. Såväl kraven på förbättrad service som bibliotekens intresse av atl få personal med kännedom om en större del av kunskaps­fältet medför vidare behov av kvalificerad allmänutbUdning hos biblio­tekariepersonalen.

3.2.2 Utbildningens allmänna uppläggning, behörighet och antagningsförfarande

Utredningen föreslår alt utbUdningen av bibliotekarier för folkbiblio­tek, gymnasiebibliolek och forskningsbibliotek samt av grundskolans bibliotekarier skall vara indelad i två stadier. Det första stadiet skall ut­göras av allmän ämnesulbildning medan under del andra stadiet den egentliga, yrkesinriktade biblioteksulbildningen skall äga rum. Som närmare kommer alt framgå av avsnittet om utbildningens organisation och dimensionering föreslår utredningen all yrkesinriktad biblioteks­utbildning för utöver de inledningsvis nämnda yrkesgmpperna biblioteksassistenter vid forskningsbibliotek och deltidsanställda biblio­tekarier vid folk- och förbandsbibliotek skaU anordnas vid en central utbildningsanstall, bibliotekshögskolan. Utformningen av utbildningens första stadium skaU enligt utredningen uttryckas i form av behörig-helskrav vid tillträde liU bibliotekshögskolan.

Av sin diskussion om yrkeskraven för bibliotekarier inom olika bibUo­tekstyper drar utredningen slutsatsen atl del är möjUgl all anordna en i stor utsträckning gemensam utbildning för   bibliotekarier   vid

Prop. 1971:52

12

folk-, forsknings- och gymnasiebibliotek. Till dessa räknar utredningen även den nuvarande kategorien förste bib­lioteksassistent av högre grad vid forskningsbibliotek, av vilka f. n. fordras bl. a. examen vid universitet. Enligt utredningsför­slaget skall den egentiiga biblioleksulbUdningen för dessa kategorier om-falla två läsår, föregångna av minst två års eftergymnasiala studier.

Under det första läsåret skall utbUdningen vara gemensam för alla studerande. Enligt det förslag lill studieplan som utredningen lägger fram, skall undervisning under delta år bedrivas i ämnena samhäUs­orientering, bibliotekskunskap, mediakunskap, litteraturorientering samt databehandling och tekniska hjälpmedel. Under den första terminen skall de studerande dessutom fullgöra åtla veckors handledd praktik­tjänstgöring. Fr. o. m. del andra läsåret sker en uppdelning på två linjer, en för forskningsbibliolekarier och en för folkbibUolekarier. Under den tredje terminen föreslås undervisningen omfatta för resp. linje specieUa moment av samhällsorientering, bibliotekskunskap, media­kunskap och Utleraturorientering. Under denna termin ingår också fyra veckors praktiktjänstgöring. Den fjärde terminen upptas av fördjupnings­kurser i ett eller två ämnen. Blivande gymnasiebibliotekarier skall under den Iredje terminen följa undervisningen för folkbibliotekarier för alt under den fjärde terminen få en mot skolan inriktad speciaUsering.

För att särskilda behov av teoretisk utbildning för forskningsbiblio­lekarier skall tillgodoses föreslår utredningen att den fjärde terminens utbildning på denna linje skall kunna ges i form av ytterligare ämnes­sludier, 1. ex. vid universitet. Det föreslås också alt det andra årel av ut­bildningen skall kunna förläggas till universitelsinslitulion med under­visning i informatik.

Under den första perioden av den föreslagna praklikljänstgöringen skall den studerande tjänstgöra vid såväl folkbibliotek och gymnasie­bibliotek som vid forskningsbibliotek. Den andra perioden skaU för­läggas till den typ av bibliotek som svarar mot den studerandes linjeval. Som praklikbibliolek bör i huvudsak ulnylljas bibliotek inom elt be­gränsat antal räjonger, i första hand Storstockholms-, Göteborgs-, Malmö/Lund- och Umeåområdena. Vid varje praklikbibliolek skall fin­nas en elevhandledare. Utredningen föreslår att varje praklikbibliolek ersätts med 75 kr. per elevvecka för sina utgifter.

Som formellt krav för tiUträde till bibliotekarieutbUdningens andra etapp vid bibliotekshögskolan föreslår utredningen viss utbUdning som erhållits genom universitetsstudier eUer på annat sätt. Utredningen an­ger ingen speciell ämnesinriktning av denna utbildning. För all den to­tala ulbUdningsliden inle skaU bli för lång föreslår utredningen alt utbUd-lungens första etapp begränsas lill två års studier. För sökande som stu­derat vid fUosofisk fakultet kommer utbildningskravel sålunda alt om-falla 80 poäng. Av sökande från andra fakulteter än den filosofiska an-

Prop. 1971:52

13

ser utredningen emellertid alt man måste fordra fuUständig grundexa­men, då enligt utredningens uppfattning icke fullföljda studier för en så­dan examen sällan kan ge en helhetssyn på det aktuella området. Annan utbildning än universilelsulbUdiung skall enligt utredningen kunna ge be­hörighet endast om den tidsmässigt och innehållsmässigt motsvarar den universitetsutbildning som fordras för behörighet.

Enligt utredningen bör man vid antagning lill bibliotekarieutbildningen ta hänsyn både tiU de sökandes utbildning och lUl deras personliga lämpUghet för bibliotekarieyrket. Utredningen föreslår därför etl antag­ningssystem som skall ge utslag för båda dessa faktorer.

Systemet är uppbyggt i tre steg. Först sker etl urval bland de sökande på grundval av deras betyg. Därvid las hänsyn såväl tiU de sökandes genomsnittliga betyg från gymnasiet som lill betyg från eftergymnasial utbildning. Beträffande sistnämnda utbildning värderas dock endast de först förvärvade 80 poängen (motsvarande). De som går vidare tiU andra stegel deltar i elt skriftligt prov som avses ge besked om de sökandes allmänorienlering, receptivilet och inlressebredd. I det Iredje steget sker intervjuer med återstående sökande. Syftet med intervjuerna är all de skall ge besked om de sökandes uppfattning om yrkeskraven saml om yrkesmolivalion och konlaklförmåga. Varje sökande intervjuas av två personer, en representant för ulbildningsanslalten och en företrädare för avnämarintressen.

Hämtöver förutsätter utredningen att det skall finnas en fri kvot. I denna skall tas in t. ex. sökande med speciella ulbildningsmeriter, lång praktisk erfarenhet av biblioteksarbete eller utländsk utbildning.

För blivande grundskolebibliolekarier föreslås en stu­dietid av en termin. Som behörighetskrav bör enligt utredningen gälla lärarbehörighel för grundskolan.

Även för biblioteksassistenter av lägre grad vid forskningsbibliotek föreslås en utbUdning som omfattar en termin. Ut­redningen föreslår inle uttryckligen några särskilda behörighetskrav för själva utbildningen.

Utbildningen för dellids- och förbandsbibliolekarier föreslås ta åtta veckor i anspråk. För tiUträde skall krävas all den sö­kande har praktiserat minst två veckor vid kommunalt folkbibliotek eller förbandsbibliolek.

För vissa kategorier bibUotekspersonal föreslår utredningen utbildning utanför bibliotekshögskolan. Biblioteksbilräden, expedi­tionsassistenter och expeditionsbilräden vid veten­skapliga bibliotek föreslås sålunda alltjämt få inomverksulbildning enligt

Prop. 1971:52

14

en studieplan med en sammanlagd studietid utöver praktikperioden om tre ä fyra veckor. Utbildningen tänks vara förlagd tiU större forsknings­bibliotek, som svarar även för de mindre forskrungsbibliotekens utbild­ningsbehov på della område.

Kontorspersonal vid folkbibUotek med mer kvalificerade uppgifter, s. k. K 1-personal, föreslås bli utbildad inom yrkesskolans ram. Utbildningen beräknas ta en termin i anspråk vid heltidsstudier och två terminer vid kvällssludier.

3.2.3 Utbildningens organisation och dimensionering

Utredningens majoritet föreslår atl yrkesinriktad biblioleksulbUdning för forsknings-, folk- och gymnasiebibliotekarier, gmndskolebiblioleka-rier, dellids- och förbandsbibliolekarier samt biblioteksassistenter vid forskningsbibliotek skall bedrivas vid en fristående utbildningsanstall, benämnd bibliotekshögskolan. Som motiv för all man bör välja denna organisationsform snarare än alt t.ex. inordna bibliotekarieulbUdningen i universitetsorganisationen anger utredningens majoritet främst de eko­nomiska fördelar som följer av alt man har utbildningen koncentrerad till en enda ulbUdningsanstalt. Man finner del vidare angeläget att utbild­ningen för bibliotekspersonal av olika kategorier sammanförs till en ut­bildningsanstall. Därigenom underlättas bl. a. anordnandet av vidare­utbildning av bibliotekspersonal med mindre omfattande fömlbUdning. Det är enligt majoritetens uppfattning slutiigen också värdefullt om en del av utbildningen kan bedrivas utanför universitetsmiljön.

Bibliotekshögskolan föreslås vara direkt underställd Kungl. Maj:t. Styrelsen för bibliotekshögskolan föreslås få ordförande och nio leda­möter, samtiiga förordnade av Kungl. Maj:l. Ledamöterna bör represen­tera kommunerna, näringslivet, de statliga forskningsbiblioteken, skol­överstyrelsen och universitetskanslersämbetet. Dessutom bör ingå rektor saml representanter för lärare och elever.

Utredningen föreslår att bibliotekshögskolan skall förläggas lill Storslockholmsområdet. Förslagel motiveras främst med atl Storslock­holmsområdet har god tillgång på studie- och övningsbibliotek av alla de typer som eleverna utbildas för. Utredningen anser det också ange­läget att förlägga biblioteksulbildningen till en plats med universitet eller universilelsfUial.

I en tiU betänkandet fogad reservation avvisar en av utredningens ledamöter utredningsmajorilelens förslag om all inrätta en frislående bibliotekshögskola. Reservanten föreslår i stället atl biblioteksutbild­ningen ges en organisatorisk anknytning till universitetsväsendet. Som motiv för en sådan anknytning anförs bl. a. behovet av samordning både mellan biblioteksulbildningen och den universitetsutbUdning som enligt förslaget skall föregå denna och mellan biblioteksulbildningen och an-' Avdelningsdirektören Hans Ake Karlström.

Prop. 1971:52

15

nan högre utbildning på samma nivå saml administrativa fördelar. Som en lämplig organisationsform anges ett särskilt inslilul av ungefär samma typ som institutet för arbetsmarknadsfrågor eller institutet för interna­tionell ekonomi.

I elt särskilt yttrande ansluter sig en av utredningens experter' tiU reservationen. Två eller flera universitelsanknulna bibliotekshögskolor bör enligt yttrandet inrättas i samarbete med universitetens institutioner för informationsbehandling. Utbildningen inom informations- och doku­mentationsområdet bör få anknytning till rikels samtiiga universitets­bibliotek.

Med ledning av arbetsmarknadsprognosen föreslår utredningen alt ut­bUdningen av bibliotekarier och biblioteksassistenter för forskningsbib­lioteken dimensioneras så all ca 200 personer bör utbildas årligen, hälf­ten på bibliolekarienivå och hälften på assislenlnivå.

När det gäller folkbibliolekarier säger sig utredningen räkna med ett betydligt större utbildningsbehov än som förutsatts i prognosen. Utredningen föreslår en utbildningskapiicilel av omkring 240 under de närmaste åren. I della antal ingår dock även behovet av gymnasiebib­liotekarier. Antalet utbildade sägs successivt böra anpassas till läget på arbetsmarknaden.

Utredningen räknar med ett utbildningsbehov av 240 grundskolebib­liolekarier om årel.

För deltidsanställda bibliotekarier vid folkbibliotek och militära för­band föreligger ingen prognos. Utredningen har uppskattat del årliga utbildningsbehovet till ca 50 personer.

3.2.4 Vidareutbildning

Enligt sina direktiv skulle utredningen överväga om nya personal­kategorier inom biblioteken skulle skapas eller om nu existerande borde avskaffas. Vidare uttalades i direktiven atl del framlida utbildningssyste­met borde byggas upp så all goda möjUgheter skulle finnas för personal med mindre omfattande utbildning atl genom påbyggnad av denna meri­tera sig för högre tjänster.

Utredningen pekar på alt det i andra länder förekommer biblioteks­personal som i utbildningshänseende ligger mellan bibliolekariegmppen och kontorislgruppen. Därigenom möjliggörs en långtgående uppdelning av arbetsuppgifterna efter svårighetsgrad. För folkbibliotekens del har en liknande, i rationaliseringssyfte vidtagen uppdelning, kunnat göras genom all konlorstjänslerna differentierats. Utredningen anser emeller­tid inte alt del därutöver finns något behov av ytterligare befallnings-typer. I StäUel viU utredningen atl den som siktar på tjänst på mellan­nivån inom folkbiblioteken skall ges en god aUmän grundulbUdiung samt en förbättrad yrkesutbildning. Därigenom kommer de bl. a. all få ' Med. lic. Kjell[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1971:52

16

det lättare att genom vidareutbUdning meritera sig för högre tjänster. Vidareutbildning fömtsatts kunna bedrivas vid bibliotekshögskolan. Utredningen föreslår sålunda all högskolan ges möjlighet all anordna påbyggnadskurser inom olika områden. Vidare bör fördjupningskurserna under den sista terminen av bibUotekarieutbildningen kunna ulnylljas även av redan yrkesverksamma bibliotekarier.

3.3 Utbildning i inf ormatik

3.3.1 Utvecklingstendenser, arbetsuppgifter och yrkeskrav lnom informatikområdet

Utredningen konstaterar att området information och dokumentation som specialdisciplin befinner sig under snabb utveckling. Genom utveck­lingen av datorsystem, automation och förbättrade telekommunikationer har dokumentationssystemens praktiska och ekonomiska användbarhet snabbt ökat. Intresset har därvid förskjutits från klassifikations- och lag­ringsproblem och i stället riklats mol överförings- och återvinnings-processerna samt formaliserings- och systemfrågorna för information. Utredningen föreslår alt denna utveckling betonas genom att termen »informatik» ersätter termen »dokumentation» som benämning på verk­samhetsområdet. »Dokumentalisl» som beteckning på motsvarande yr­kesutövare skuUe då ersättas med »informatiker».

Gemensamt för de oUka yrkesgmpper som i framtiden kommer alt ha arbetsuppgifter på informatikens område är enligt utredningen behovet av kunskaper både inom del ämnesområde som verksamheten avser och inom informalik. Det mest framträdande arbetsområdet för informatiker i framtiden torde enligt utredningen utgöras av uppgifter som medför ansvar för tillgodogörandet av utifrån kommande infomiation inom forskning, näringsliv och organisationer samt inom statlig och kommunal förvallning. Även informationsflödet inifrån och utåt kommer därvid all beröras. Det existerar enligt utredningen redan i dag mångskiftande ar­betsuppgifter för informatiker inom alla de områden där stora dator­baserade eller halvautomatiserade register och dokumentbeslånd före­kommer. Utbildning i informalik kan enligt utredningen också vara av betydelse för yrkesverksamma patenlingenjörer, ingenjörer inom branschinformation, bibUotekarier m. fl. personalkategorier. Personer med utbildning i informalik kommer enligt utredningen även all få för­medlande och transformerande funktioner t. ex. i egenskap av tekniska attachéer o. d.

3.3.2 UtbUdningens uppläggning och dimensionering

Utredningen föreslår att utbildningen av informatiker förläggs tiU universilelsinslilulioner för informationsbehandling. Utbildningen före-

Prop. 1971:52

17

slås äga mm inom ramen för den grundläggande utbUdningen vid filo­sofisk fakultet och bU knuten tiU ämnesområdet informationsbehandUng som en alternativ linje inom delta ämnesområde. UtbUdningen bör om-falla en grundkurs i informalik om 30 poäng och därefter två månaders praktik. Grundkursen skaU enligt förslaget bygga på särskUda förkun­skaper motsvarande tio poäng i ADB, vUka normall skaU inhämtas ome­delbart före gmndkursens början.

För tUlträde tiU informalikerulbUdningen bör enligt utredningen vi­dare fordras antingen utbildning motsvarande minst 80 poäng vid filo­sofisk fakultet inom vissa angivna utbUdningslinjer eUer vissa andra fuUgjorda utbildningar som räknas upp av utrednuigen.

Vid antagningen till informatikulbildningen bör man enligt utred­ningen sträva efter att de antagna får en sådan spridning i fråga om förkunskaper som svarar mot arbetsmarknadens behov. Vid en eventueU begränsning av antalet antagningsplatser bör dock företräde lämnas sökande som fullgjort de två första terminernas bibliotekarieutbUdning.

Utredningen förordar all utbildningen i informatik till en början an­ordnas vid den för universitetet och tekniska högskolan i Stockholm gemensamma institutionen för informationsbehandling och där bedrivs i nära anslutning till ämnesdelen ADB.

Utredningen bedömer inte resultatet av arbetsmarknadsprognosen vara realistiskt som mätare av behovet av informatiker. Med hänsyn tiU storleken av tiUgängUga resurser räknar utredningen med all högst ett 50-lal studerande kan beredas plats i den första kursen. Då resursema i fråga om lärare samt tillgången på praktikuppgifler medger det bör en växande efterfrågan mötas genom atl utbildningen successivt sprids tiU övriga universitet.

3.4 Utbildning av arkivarier, arkivassistenter m. fl. grupper

3.4.1 Utvecklingstendenser, arbetsuppgifter och yrkeskrav på arkivområdet

Den senare tidens utveckling inom arkivområdet kännetecknas enligt utredrungen av alt intresset inriktas på själva arkivbildningsprocessen. Den aUt snabbare arkivlUlväxlen har gjort gallringen till en av de mest framträdande uppgifterna. Genom den ökade volymen har också behovet av all redan från början tillgodose kraven på sökvägar i arkiven aktuaU­serats. Den tekniska utvecklingen har vidare salt sin prägel på verksam­heten. Samtidigt bibehåUer emeUertid de andra delarna av arbetet sin be­tydelse. Så har t.ex. ordnings- och förtecknmgsuppgifterna snarast ökat i betydelse genom de skärpta krav på systematisering och överblick som blivit en följd av den snabba arkivtiUväxten.

Arbetsuppgifterna inom arkivområdet medför krav dels på aUmänna

2    Riksdagen 1971.    1 saml.    Nr 52

Prop. 1971:52

18

ämneskunskaper, dels på direkt yrkesinriktade kunskaper och färdig­heter. För arkivariernas del bör enligt utredningen krävas utbildning på universitetsnivå i framför allt historiska, SamhäUsvetenskapUga och språk-vetenskapUga ämnen. Historia bör i aUmänhet bilda kärnan i studierna. För dem som skall tjänstgöra vid riksarkivet, landsarkiven eller krigs­arkivet m. fl. jämförbara institutioner är detla elt ofrånkomligt krav. I synnerhet vid dessa institutioner erfordras också insikter i vetenskap­liga metoder och frågeställningar. Av företagsarkivarier och arkivarier vid folkrörelsearkiv torde enligt utredningen i många fall inle fordras historiska ämneskunskaper.

Arkivassistenlernas arbete är mångsidigt och relativt självständigt. Även dessa behöver därför ämneskunskaper som går utöver vad som meddelas i gmndskolan. Det gäUer särskilt samhäUskunskap, historia, svenska och främmande språk.

Behovet av direkt yrkesinriktade kunskaper utgörs enUgl utredningen för arkivariernas del av dels fördjupade kunskaper i förvaltningshisloria, historiska hjälpvelenskaper samt historievetenskapernas metodfrågor, dels kunskaper om arkivvårdens teori och praktik samt om arkivväsen­dets uppbyggnad i Sverige och utlandet. Utredningen framhåUer atl be­tydande vikt också måste läggas vid konlorsrutiner och konlorsrationa-lisering, gallringsfrågor samt vid den tekniska utvecklingen och att där­vid särskUd uppmärksamhet måste ägnas åt ADB och åt nya lagrings­medel för information. De yrkesinriktade kunskaperna för förelags- och folkrörelsearkivarier kan behöva ha en annan sammansättning än för arkivariema inom det statliga arkivväsendet.

Arkivassistenlernas arbetsuppgifter är främst inriktade på vården av nyare arkiv. Kravet på fackkunskaper bör enligt utredningens mening emeUertid inte begränsas tiU detla område ulan även avse andra delar av arbetsområdet. Härigenom uppnår man t. ex. att assistenterna lättare kan inordnas i arbetsgrupper av olika slag, liksom möjligheterna att flytta ytterligare arbetsuppgifter till denna kategori ökar.

3.4.2 Utbildningens allmänna uppläggning

Utredningen föreslår all utbildningen för arkivarier skall omfatta en termin. För inträde skall normalt krävas fUosofie kandidatexamen med minst 40 poäng i historia. För dem som inriktar sig på tjänstgöring i förelags- eller folkrörelsearkiv kan dock helt annan förutbildning kom­ma i fråga. Utredningen nämner examen från handelshögskola, social­högskola eller teknisk högskola. Vid antagningen bör hänsyn i första hand tas liU studiemeriter som kan vara av betydelse för arkivtjänsten saml lill studier för högre examen, i andra hand liU tjänstgöring och författarskap inom arkivområdet.

Prop. 1971:52

19

För arkivassistenler föreslås en kortare utbildning, som omfattar tio veckor. Som behörighetskrav för denna utbildning föreslås genomgången fackskola på ekonomisk linje eUer den sociala linjens språkliga gren. Vid utformningen av antagningssystemet bör man enUgt utredningen även ta hänsyn tiU alt många sökande kan ha meriterat sig på annat sätt än ge­nom skolstudier medan andra kan ha universitetsutbildning.

I de föreslagna längre kurserna ingår fyra lUl fem veckors handledd praktiktjänstgöring. Tjänstgöringen föreslås bli anordnad inom arkiv i Storstockholmsområdet.

Utöver här nämnda längre kurser räknar utredningen med alt del kommer alt behöva ordnas dels kortare kurser för personer som behöver en begränsad arkivutbildning, dels fortbildningskurser av olika slag.

3.4.3 Utbildningens organisation och dimensionering

När det gäller utbildningens organisation diskuterar utredningen tre alternativ, nämligen anslulning lUl den föreslagna bibliotekshögskolan, anknytning tiU riksarkivet och inordnande i Stockholms universitet. Ut­redningen finner övervägande skäl tala för alt utbildningen såväl orga­nisatoriskt som lokalmässigt knyts tUl riksarkivet. Det bör ankomma på riksarkivet all bl. a. anta studerande, utse lärare och fastställa utbild­ningsplaner. Till riksarkivet bör knytas elt rådgivande organ, utbUd-ningsrådet, med uppgift alt följa utbildningsverksamheten och avge för­slag om kursernas utformning m. m. I ulbildningsrådel bör ingå repre­sentanter för statsförvaltningen, kommunerna, näringslivet och folkrörel­serna saml för universitetsväsendet. Ledamöterna bör förordnas av Kungl. Maj:l. Inom riksarkivet föreslås utbildnmgen ledas av en särskUd UtbUdningssektion.

Utredningen betonar alt arbelsmarknadsprognosen visar på ell stort behov av arkivpersonal också utanför de egentliga arkivinstitutionerna. Utredningen anser det troUgt atl prognosen innebär en överskallning av utbildningsbehovet eftersom det i del uppgivna behovet antagligen ingår personal som under endasl en mindre del av sin arbetstid sysslar med arkivuppgifter. A andra sidan finns ell stort utbildningsbehov bland den yrkesverksamma personalen. Med utgångspunkt i dessa överväganden föreslår utredningen en utbildningskapacitet i längre kurser av 24 per­soner per år. Vartannat år borde utbildningen vara avsedd för arkivarier och vartannat år för arkivassistenler.

4 Remissyttranden

4.1 Allmänt

Remissinstanserna är överens om att det behövs ökade insatser för att behovet av personal med lämplig utbUdning inom de aktueUa områ-

2*    Riksdagen 1971.    1 saml.    Nr 52

Prop. 1971:52

20

dena skaU tUlgodoses. I fråga om utbildningen av bibliotekspersonal framhålls särskUl att en reform bör ske skyndsamt.

Flera remissinstanser förordar en längre gående samordning meUan de olika utbUdningarna än vad utredningen föreslagit. TUl dem, som vUl samordna utbUdningen inom alla de tre aktuella områdena hör bl. a. riksrevisionsverket och forskningsbiblioteksrådet. Många remissinstanser, däribland kungl. biblioteket, arbetsmarknadsstyrelsen och statens råd för vetenskaplig information och dokumentation önskar en samordning mel­lan utbildningen av bibliotekarier och informatiker. På flera håU åbero­pas de synpunkter på fördelama med en samordning av bibliotekarie­ulbildningen med utbildningen inom informalik som framförts i den tidi­gare nämnda reservationen och det särskilda yttrandet lill utredningsför­slaget.

Svenska landstingsförbundet finner utredningens samordningssträvan­den och skisserade möjligheter liU övergångar från bibliotekarieutbUd­ning till informatikemlbUdning stämma överens med en modem och flexibel undervisningssyn.

Vid sidan av de nyss berörda önskemålen om en helt eller delvis samordnad studiegång för de tre yrkesgmpperna lägger statskontoret, riksrevisionsverket, 1968 års utbildningsutredning och yrkesutbildnings­beredningen fram olika förslag om alternativ utformning av utbildnings­organisationen. Förutom till viss samordning mellan de skilda utbUd­ningsvägarna syftar flera av förslagen tiU alt större hänsyn skall las lill utbUdningsmöjlighelerna för personer med annan eller mindre omfattan­de förutbildning än vad som krävs i utredningsförslaget. De flesta för­slagen innebär alt utbildningen antingen obUgatoriskl eUer som ett alter­nativ kan läggas upp i form av återkommande utbildning.

4.2 Biblioteksutbildning

4.2.1 Utvecklingstendenser, arbetsuppgifter och yrkeskrav inom biblioteksområdet

Utredningen har iakttagit en tydlig utveckling i riktning mot etl när­mande i en rad avseenden mellan olika typer av bibUotek. Detta har en­ligt utredningen lett till en aUt större överensstämmelse i fråga om ar­betsuppgifternas aUmänna utformning vid forskningsbibliotek, folkbiblio­tek och andra dokumenlationsförmedlande institutioner. Med några un­dantag riktar remissinstanserna inga invändningar mot utredningens iakt­tagelser härvidlag. I vissa remissjtranden hävdas emellertid att ulred-ingen inte aUs eUer i alllför liten utsträckning tagit hänsyn tiU vad som särskilt utmärker olika bibUotekstyper. Beträffande forskningsbibUoleken framhåller  forskningsbiblioteksrådet,   Sveriges  allmänna   biblioteksför-

Prop. 1971:52

21

ening och Svenska bibliotekariesamfundet alt utredningen otiUräckligl behandlat forskningsbibliotekariernas arbetsuppgifter och funktioner. Om folkbibliotekens roU för kulturUvet i kommunema erinrar bl. a. TCO, Stockholms stad och Göteborgs stad. Enligt Stockholms stad borde utredningen över huvud taget i högre grad ha uppmärksammat de mera kvalificerade arbetsuppgifter som sammanhänger med folkbibliotekens roll som samhällelig serviceinstitution. Liknande uppfattningar framförs av Sveriges förenade studentkårer.

Bl. a. Svenska barnboksinstitutet anser att utredningen inte tillräckUgt uppmärksammat de speciella arbetsuppgifterna inom bibliotekens barn-och ungdomsverksamhet.

Åtskilliga remissinstanser har vänt sig mot utredningens uttalande om all olikheten i fråga om arbetsformer och syfte mellan grundskole­bibliotek och gymnasiebibliotek skulle vara större än mellan gymnasie­bibliotek och folkbibliotek. Man framhåller därvid särskilt all 1969 års läroplan för grundskolan medfört alt den pedagogiska funktionen för skolbiblioteken på gmndskolans högstadium och i gymnasieskolan är ganska likartad. I många yttranden, bl. a. av Sveriges allmänna biblio­teksförening, hävdas därför alt i varje fall bibUoteken på gmndskolans högstadium bör föreslås av fackbibliotekarie. EnUgt Malmö stad är det viktigt att man inte genom en alllför starkt betonad kategoriklyvning försvårar eller omöjliggör ekonomiskt fördelaktiga organisatoriska lös­ningar.

Läromedelsutredningen anser alt skolbibliotekens och skolbiblioteka­riernas roll och funktioner måste bedömas i ett vidare perspektiv än det som utredningen anlagt. Först sedan della skett kan man ta stäUning tiU den lämpliga utbildningen för olika personalgrupper på läromedelsom­rådet.

I flera yttranden, bl.a. från skolstyrelsen i Malmö, framhålls att ut­redningen starkare bort framhåUa skol- och folkbibliotekens uppgift att betjäna VuxenutbUdningen.

Vad utredningen anfört om bibliotekspersonalens behov av en god aU­män ämnesutbUdning, ett brett intresseregisler samt förmåga till god social kontakt lämnas i remissyttrandena ulan erinran. Enligt Sveriges förenade studentkårer kan emellertid lång praktisk erfarenhet av biblio­teksarbete på assistent- eller bilrädesnivå ge en väl så god grund för bibliotekarieutbUdning som allmän ämnesutbUdning. Enligt yrkesutbild­ningsberedningen finns del anledning att diskutera vad arbetsuppgifterna kräver i fråga om dels grundläggande kunskaper och färdigheter, dels specialisering alternativt vidareutbUdning. Enligt beredningen bör man klart skilja meUan grundläggande yrkesutbUdning av bibliotekspersonal och den ämnesutbildning som i många fall men ingalunda alltid kan vara erforderlig eller önskvärd.

Prop. 1971:52

22

4.2.2 Utbildningens allmänna uppläggning, behörighet och antagningsförfarande

Den föreslagna utbUdningsgången för bibliotekarier har i huvudsak mottagits positivt. Vetenskapsakademien anser det vara praktiskt och framsynt att föreslå en delvis gemensam grundutbUdning för forsknings­bibliotek och folkbibliotek. Arbetsmarknadsstyrelsen föreslår emeUertid alt man går ett steg längre mol en enhetlig utbildiung för olika slag av bibliotekspersonal genom att utesluta den grendelade andra årskursen. De göromål som skUjer en typ av bibUotek från övriga skuUe kunna läras in genom praktiskt arbete och olika former av fortbildningskurser. Stockholms stad pekar på en fördel med en så långt möjUgt gemensam utbildning, nämligen all valel av inriktning på viss typ av bibliotek upp­skjuts och kan föregås av orienterande praktik vid olika typer av bibliotek. Även Svenska kommunförbundet och Karlstads stad föreslår vissa änd­ringar som skulle medföra mindre markerad linjeuppdelning.

Flera remissinstanser, bland dem kungl. biblioteket, anser att de krav på förkunskaper i form av ämnesstudier som utredningen föreslår inte är tillräckUgt omfattande för forsknmgsbibliotekens behov. UtbUdningen av bibliotekarier för dessa bibliotek bör därför göras kortare än två år tiU förmån för ämnesstudier vid universitet.

Vissa remissinstanser godtar i princip utredningens förslag om praklik­ljänstgöringen inom bibliotekarieulbildningen. På skilda punkter görs dock invändningar, främst rörande praktiktjänstgöringens längd och in­placering i studiegången. Kungl. biblioteket anser alt den föreslagna sammanlagda praktiktiden på 12 veckor är för kort och att viss praktik­tjänstgöring om möjligt bör föregå den teoretiska utbUdningen. Stock­holms stad redovisar goda erfarenheter av mer omfattande praktiktjänst­göring än den som ingått i den hittillsvarande statliga biblioleksulbUd­ningen. Även skolöverstyrelsen finner den föreslagna praktiktiden väl kort men föreslår ingen förlängning med tanke på kostnaderna och den sammanlagda studietiden.

Många remissinstanser föreslår att en praktikperiod läggs före yrkes­utbUdningen inle minst för alt de sökande skall ges tillfälle alt pröva sin lust och faUenhet för yrket.

Flera remissinstanser framhåUer att många bibUotek främst av kost­nadsskäl men också på gmnd av personal- och lokalbrist kommer att få stora svårigheter att ta emot praktikanter. Sveriges allmänna biblioteks­förening föreslår alt den senare praktikperioden om fyra veckor för folk-bibliotekariernas del sprids liU ett större antal lämpliga bibliotek, vUket skulle skapa likartade viUkor för bibliotek i skUda delar av landet i konkurrensen om utbUdade bibliotekarier. Även länsstyrelsen i Krono­bergs län har denna mening. Statstjänstemännens riksförbund framhåller all praktiktjänstgöring även bör kunna förläggas till större företagsbiblio-

Prop. 1971:52

23

lek. Utredningens förslag atl personal vid praktikbibliolek skaU ha som IjänsteåUggande att vara elevhandledare tillstyrks av Svenska kommun­förbundet.

Den av utredningen föreslagna ersättningen tUl praktikbibUoteken med 75 kr. per elewecka betecknas i många yttranden som otillräckUg. En­ligt bl. a. Svenska kommunförbundet, Stockholms stads biblioteksnämnd, Malmö stad och Svenska bibliotekariesamfundet bör beloppet bestäm­mas efter förhandlingar.

Flertalet remissinstanser tillstyrker i princip utredningens förslag att minst två års universitetsstudier eUer annan motsvarande eftergymnasial UtbUdning skall fordras för tiUträde tUl den tvååriga yrkesinriktade biblio­tekarieutbildningen.

I flera yttranden, bl. a från forskningsbibUotekshåU, hävdas emeUertid att forsknmgsbibUotekariernas ulbUdnuigsbehov inle blir tUlräckUgt väl tiUgodosett i förslaget. Enligt kungl. biblioteket kan två års utbUdning vid universitetet motsvarande minst 80 poäng i fUosofisk grundexamen jämte två års utbildning vid bibUolekshögskola i varje faU för kungl, biblioteket jämte de större forskningsbibUoleken inte meritera tiU högre tjänster än vad som nu motsvarar bibliotekarie i lönegrad A 24. De större forskningsbiblioteken skuUe liU övervägande del få rekrytera bib-liolekariepersonalen bland personer som har högre akademisk eller mot­svarande utbildning och egen erfarenhet av forskning. För sådan perso­nal måste en kortare enligt kungl. biblioteket högst ettårig och mer effektiv yrkesutbildning skapas.

Många remissinstanser, bl. a. Svenska kommunförbundet, godtar emel­lertid utredningens förslag alt begränsa den aUmänna ämnesutbUdningen tUl två år för alt inom den föreslagna totala studietiden av fyra år den yrkesinriktade utbildningen skaU kunna förstärkas. Utredningens förslag om att fuUständig grundexamen med en normalstudielid av minst två år skall krävas av sökande med annan utbUdning än studier vid filosofisk fakultet avstyrks av bl. a. universitetskanslersämbetet, skolöverstyrelsen och 1968 års utbildningsutredning. Länsstyrelsen i Kronobergs län efter­lyser i Ukhet med Svenska kommunförbundet en bredare aUmänorien-lerande ämnesutbUdning särskilt för folk- och gymnasiebibliotekarier.

Universitetskanslersämbetet instämmer i atl två års studier vid fUoso­fisk fakultet tiUgodoser rimUga krav på aUmänbildmng för bibliotekarier. Härutöver bör dock personer med viss tids yrkeserfarenhet vUka upp­fyUer eventueUa krav på särskUda förkunskaper vara behöriga alt tas in till fuUständig bibUotekarieutbUdning, vUket bl. a. skuUe öppna möjUg­heter för bibliotekspersonal att vidareulbUda sig i yrket. Sistnämnda me­ning har också bl. a. yrkesutbildningsberedningen, 1968 års utbildnings­utredning och länsstyreben i Kronobergs län.

Enligt yrkesutbUdningsberedningen bör man för aUmän behörighet för tillträde tUl eftergymnasial grundläggande bibliotekarieutbUdning fordra

Prop. 1971:52

24

genomgång av gymnasieskola samt för särskUd behörighet kunskaper i samhäUskunskap och engelska motsvarande lärokurserna i ämnena för social och ekonomisk linje av nuvarande fackskola. Ingen ytterligare ämnesutbUdning bör aUtså krävas före den gmndläggande bibliotekarie-utbildningen. Den ytterligare utbUdning som kan fordras för den tiU­tänkta arbetsuppgiften kan läggas efter den yrkesinriktade utbUdningen. Riksrevisionsverket, Svenska arbetsgivareföreningen och Sveriges indu-striförbimd har en liknande uppfattmng.

Det föreslagna antagningsförfarandet godtas på enstaka punkter av vissa remissinstanser men avvisas i övrigt i huvudsak. Man finner förfa­randet svåradministrerat och aUtför komplicerat. DärtUl anmärker bl. a. forskningsbiblioteksrådet atl det skuUe bli kostnadskrävande och tids­ödande för de sökande. Föreningen Bibliotek i samhälle anser förslaget otiUfredsställande ur jämlikhetssynpunkt och som rättvisande kunskaps­bedömning.

Flera remissinstanser föreslår antagningsprocedurer där man tar större hänsyn tiU praktiska färdigheter. Arbetsmarknadsstyrelsen anser sålunda att vid antagningen inte bara den sökandes betygsmeriter från gymna­sium bör bedömas utan också hans eventuella meriter från praktiskt arbete, och då såväl från biblioteksområdet som från arbetsUvet i övrigt. Vetenskapsakademien föreslår att bibliotekshögskolan skall anvisa en tre månaders betald praktik som skall föregå den slutliga antagningen tiU den teoretiska utbUdningen.

Förslaget om en s. k. fri kvot får etl positivt mottagande. I flera ytt­randen förutsätts en generös tUlämpning. Bl. a. Ingenjörsvetenskapsaka­demien och skolöverstyrelsen understryker betydelsen av atl sökande med praktiska meriter och dokumenterad lämplighet genom den fria kvoten bereds tUlträde till utbildningen.

Utredningens förslag om särskUd utbildningslinje för grundskolebiblio­tekarierna har mött viss kritik. Många remissinstanser anser alt biblio­tekarier vid gmndskolans högstadium bör erhålla samma utbUdning som föreslagits för gynmasiebibUotekarier.

Sveriges allmänna biblioteksförening beklagar att frågor rörande ut­bildningen av bibliotekspersonal utanför bibliotekariekategorin inte bli­vit tiUfredsställande utredda. Även Stockholms stad och riksrevisions­verket anser att utredningen behandlat utbUdningsfrågorna för dessa per­sonalgrupper aUtför knapphändigt.

Sveriges vetenskapliga specialbiblioteks förening ansluter sig till för­slaget att grundutbUdning för forskningsbibUotekens biträdespersonal ges som inomverksutbUdning på olUca orter vid större forskningsbibliotek. Föreningen anser det angeläget att väl tiUgodogjord bibUoteksulbUdning och väl vitsordad bibUotekstjänstgöring för denna personal skaU ge kom­petens för fortsatt utbUdning för bibUoteksassistentkarriären.

Förslaget om utbildning inom yrkesskolans ram av K 1-personal vid

Prop. 1971:52

25

folkbibUotek tUlstyrks av bl. a. skolöverstyrelsen, som fömtsätter att ut­bUdningen anordnas på orter med elt väl utbyggt folkbibUotek och med tillgång på kompetenta bibliotekarier som lärare i bibUoteksämnena. Malmö stads biblioteksnämnd finner förslaget svårbedömt då bl. a. inga uppgifter lämnats om utbUdningsbehov eUer kunskapskrav och föreslår fortsatt utredning. TCO anser att utbildningen skaU bygga på den två­åriga kontors- och distributionsUnjen i gymnasieskolan och vara organi­serad som en specialkurs om en termin enUgt den modeU som skolöver­styrelsen föreslagit för sådana kurser. SACO, Svenska folkbibliotekarie-förbundet, Sveriges allmänna biblioteksförening och Svenska kommun­förbundet föreslår att utbildningen av K 1-personal anordnas som vidare­utbildning vid den föreslagna bibUotekshögskolan. Tekniska litteratur­sällskapet föreslår för förelagsbibUolekens bilrädespersonal en kortare utbUdningskurs vid bibliotekshögskolan och/eller en jämsides med prak­tiktjänstgöring löpande korrespondenskurs.

4.2.3 Utbildningens organisation och dimensionering

Förslagel om en fristående bibUolekshögskola får uttryckligt slöd i elt antal yttranden. Enligt Stockholms stad åstadkoms genom utredningens förslag ett rationellt utnyttjande av resursema. Enligt Malmö stads bib­lioteksnämnd är en särskild ulbUdningsanstalt utanför universitetsväsen­det önskvärd bl. a. därför alt den kommunala biblioteksverksamhetens huvudmän genom skolans styrelse ges möjlighet att aktivt och direkt på­verka UtbUdningen och för all den föreslagna bibliotekshögskolan skall svara även för utbildningsverksamhet som inte ligger på högskolenivå. Sveriges allmänna biblioteksförening framhåUer att man, om utbUdning­en förläggs liU något universitet, förlorar den enhetUghet som utred­ningen ansett vara väsentlig. Svenska folkbibliotekarieförbundet har lik­nande synpunkter.

Bl. a. TCO och biblioteksnämnden vid Chalmers tekniska högskola anser att bibliotekshögskolan bör höra under universitetskanslers­ämbetet och inle direkt under Kungl. Maj:l. Helst hade TCO sett all ut­bildningen kunnat förläggas inom universiteten om det inte f. n. varit svårt all inom dessa organisera etl ledningsorgan med representanter för avnämare och berörda personalgrupper.

Det övervägande antalet remissinstanser avstyrker emellertid utred­ningens förslag till yttre organisation och förordar all bibUotekarieut­bildningen anknyts tUl universitetsväsendet antingen som särskUt äm­nesområde, i form av en yrkesinriktad studiekurs eller inom ell särskUt institut med anknytning till universitetsväsendet. I många yttranden åbe­ropas den reservation och del särskilda yttrande som gjorts liU utred­ningen.

Prop. 1971:52

26

1968 års utbildningsutredning, kungl. biblioteket och universitetskans­lersämbetet anser det naturligt alt i avvaktan på lösningen av de över­gripande organisationsfrågorna söka en provisorisk lösning inom ramen för universitetsväsendet. Enligt imiversitetskanslersämbetet skuUe genom en sådan anknytning bl. a. kontakten med informalikerutbildmngen un­derlättas. Vidare skuUe väsentliga administrativa fördelar vinnas om uni­versitetsorganisationens resurser kimde utnyttjas. Ämbetet förordar att bibUoteksutbildningen tUls vidare organiseras inom ett universitetsanknu-tet institut, lett av en styrelse som fyUer de funktioner som eljest ankom­mer på institutionsledning, fakultet eUer sektion och utbildningsnämnd. Efter delegation från konsistoriet bör styrelsen i vilken bör ingå före­trädare för lärare, studerande och övrig personal vid institutet även kunna besluta i förvaltningsfrågor rörande biblioleksulbUdningen. Flera andra remissinstanser, däribland statskontoret och skolöverstyrelsen an­sluter sig till tanken på ett universitetsanknutet institut.

Vissa remissinstanser föreslår att bibliotekarieulbUdningen inordnas i universitetsundervisningen, t. ex. som särskilt ämnesområde i tredje av­delningen av utbildningslinje vid filosofisk fakultet eller som yrkesinrik­tade studiekurser. Statskontoret lägger fram etl allernaliy som innebär alt grundläggande biblioteksutbildning meddelas i form av yrkesinriktade studiekurser medan fortsatt specialutbildning bör bedrivas inom etl sär­skilt institut.

I flera remissyttranden förordas decentralisering av bibliotekarieulbild­ningen eller åtminstone en successiv geografisk spridning. Enligt kungl. biblioteket bör man i första hand inrikta sig på områden där det finns etl stort antal för praktiktjänstgöring lämpade typer av bibliotek. Sveriges förenade studentkårer fömtsätter atl biblioteksutbildning kommer till slånd vid alla universitet och på sikt även vid universitetsfilialerna. Endast ett fåtal remissinstanser instämmer helt i utredningens förslag atl förlägga den föreslagna bibliotekshögskolan tUl Stockholmsområdet. Svenska folk­bibliotekarieförbundet anser att endast Stockholm-Uppsalaområdet har del antal bibliotek av olika slag som måste stå till förfogande för all man skaU kunna bedriva en ändamålsenUg undervisning för elt stort antal elever. Stockholms stad. Svenska kommunförbundet, interimsstyrelsen för den medicinska och tekniska utbildnings- och forskningsenheten i Linköping och Tekniska litteratursällskapet förordar också lokalisering lUl Stockholm.

Universitetskanslersämbetet, jämte ett stort antal andra remissinstan­ser, anser det vara angeläget att man undersöker möjligheterna alt för­lägga biblioteksutbildningen till annan ort än Stockholm. EnUgt ämbetet uppfyUer flera imiversilelsorter nödvändiga krav på ett differentierat biblioteksväsen. Enligt 1968 års utbildningsutredning bör aUa möjligheter prövas till en förläggning utanför Stockholm av sådan utbildning som kan anordnas bara på en eller elt par platser i landet. Även arbetsmark-

Prop. 1971:52

27

nadsstyrelsen, byggnadsstyreben samt Svenska arbetsgivareföreningen och Sveriges industriförbund anser alt lokaliseringspoliliska synpunkter bör beaktas.

De remissinstanser som yttrat sig i fråga om den föreslagna intagnings­kapaciteten ställer sig med några undantag tveksamma till de gjorda be­räkningarna. Man pekar särskilt på de svårigheter som möter vid arbels-marknadsprognoser. De osäkerhetsfaktorer man därvid framhåller är den snabba utvecklingen i fråga om tekniska hjälpmedel, kommunindel­ningsreformen, den nya gymnasieskolan och den nya läroplanen för grundskolan, ökad samordning av inköp och katalogisering, fortsatt ut­byggnad av vuxenutbildningen och folkbildningen samt utvecklingen av bibliotekens utåtriktade verksamhet och aUmänkultureUa aktiviteter.

1968 års utbildningsutredning betonar att om dimensioneringen av utbildningen under de närmaste åren stannar vid den av utredningen föreslagna del är nödvändigt all organisera utbildningen så alt väsentliga kapacitetsökningar senare kan genomföras utan onödiga svå­righeter. Enligt Svenska kommunförbundet har utredningen inte tagit tillräcklig hänsyn tUl den nuvarande biblioteksskolans högre intagning och examination den senaste liden eller lill effekten av pågående ra­lionaliseringsarbete inom biblioteken. Sveriges allmänna biblioteksför­ening godtar utredningens beräkning av utbildningsbehovet men understryker utredningens påpekande alt det beträffande folkbibUoleka­rier förligger ell betydligt större utbUdningsbehov än vad prognosen ger vid handen. Forskningsbiblioteksrådet anser den föreslagna biblioteks-assistenlulbildningen alltför knappt tiUtagen.

4.2.4 Vidareutbildning

ÅtskUliga remissinstanser beklagar all frågan om vidareutbUdning och fortbildning i anslulning tiU bibliotekshögskolan inte närmare utretts. Enligt dessa remissinstanser borde man redan från början ge utrymme för en omfattande fort- och vidareutbUdning.

I ett flertal remissyttranden vänder man sig mot utredningen då den säger sig inte kunna konstatera att det finns behov av ytterligare befatt-ningslyper på mellannivå inom folkbiblioteken. Utredningens uppfatt­ning stöds av bl.a. skolöverstyrelsen och SACO. Enligt överstyrelsen har under 1960-lalet stora rationaliseringsvinster gjorts genom en differen­tiering av kontorstjänsterna och en överflyttning av rulinbetonade ar­betsuppgifter från bibliotekarier lill kontorspersonal (K 1-personal).

Behovet av ulbUdad personal i meUangrader hos folkbiblioteken un­derstryks av forskningsbiblioteksrådet, Stockholms stad, Göteborgs stad, LO, TCO, Sveriges allmänna biblioteksförening och Föreningen Biblio­tek i samhälle. SamtUga önskar att utredningen kompletteras på denna punkt. Frågan är enligt Stockholms stad av stor betydelse både ur eko-

Prop. 1971:52

28

nomiska och personalpolitiska synpunkter. I andra yttranden sägs be­hovet av personal i dyUka meUantjänster föreUgga vid såväl större folk­bibliotek som vid mindre fUialer och bokbussar. EnUgt TCO bör man samtidigt utreda om denna meUannivåutbUdning för folkbiblioteken även kan avse deltids- och förbandsbibUotekarier. Bl. a. framhåUs alt under­laget för de deltidsanstäUda bibUotekariernas verksamhet förändras i och med kommimsammanläggningarna. För Föreningen BibUotek i samhälle synes det självklart atl något radikalt måste göras för ett närmande i ar­betssituationen mellan kontors- och bibliolekariepersonalen, vare sig det sker genom upprättande av meUankategorier med möjUgheter till avancemang eUer genom en ordentlig satsning på vidareutbUdning av kontorspersonalen.

Även från andra håU riktas kritik mot att utredningen inte lämnat förslag tUl någon s. k. långvägsulbUdning-inom bibUoteksväsendet. TCO, SACO, Svenska kommunförbundet, Svenska landstingsförbundet och Arbetarnas bildningsförbund föreslår kompletterande utredning på den­na punkt.

4.3 Utbildning i informatik

4.3.1 Utvecklingstendenser, arbetsuppgifter och yrkeskrav inom Informatikområdet

De flesta remissinstanser som yttrat sig på denna punkt uttrycker tveksamhet inför förslaget alt införa begreppet informatik som ny be­nämning på området information och dokumentation.

Enligt forskningsbiblioteksrådet ger utredningens beskrivning av de framtida arbetsuppgifterna för informatiker en mycket obestämd bild av informalikerns egentiiga arbetsuppgifter och behov av yrkeskunska­per. En liknande uppfattning har Sveriges allmänna biblioteksförening och Svenska bibliotekariesamfundet. Det förefaller biblioleksföreningen Uksom även Tekniska litteratursällskapet som om behov av ifrågavarande yrkeskategori inom biblioteksområdet närmast skulle föreligga på de aUra största biblioteken och på informationscentraler med omfattande datorbaserade aktiviteter.

Mer positiv stäUer sig biblioteksnämnden vid Chalmers tekniska hög­skola, som särskUt påpekar betydelsen av informatiker inom tekniska bibliotek med uppgift att formulera och bearbeta kundkretsens frågor in­nan dessa vidarebefordras till centrala ADB-organ. Patent- och registre­ringsverket anser det värdefullt alt det öppnas möjligheter till utbildning i informatik för verkets ingenjörer.

Prop. 1971:52

29

4.3.2 Utbildningens uppläggning och dimensionering

I huvudsak tillstyrks utredningens förslag om utbildning i informalik inom ramen för den grundläggande utbUdningen vid filosofisk fakultet, där den skuUe förläggas lill institutioner för informationsbehandling i form av en altemativ studiekurs inom ämnesområdet informationsbe­handling.

Beträffande de föreslagna kraven för tUlträde tiU utbUdningen fram­håller bl. a. universitetskanslersämbetet liksom Sveriges förenade student­kårer vikten av alt utbUdningen öppnas för sökande inom ramen för försöksverksamheten med vidgat tUlträde tUI högre studier.

Utredningens förslag om alt det för tillträde till utbildningen skulle krävas baskunskaper om minst 80 poäng vid vissa angivna allmänna ut­bildningsUnjer vid filosofisk fakultet har mött visst motstånd vid remiss­behandlingen. Utbildningsnämnden vid tekniska högskolan i Stockholm och biblioteksnämnden vid Chalmers tekniska högskola föreslår alt den som genomgått årskurs 12 vid teknisk högskola bör beredas möjlig­het atl gå över till informalikerulbUdningen. Enligt Ingenjörsvetenskaps­akademien vore det rimligt atl gymnasieingenjörerna,. som har elt års längre utbildningstid än övriga gymnasieutbildade, får tillgodoräkna sig 40 poäng vid antagning till bibliotekarie- eller informatikerutbildning. Även TCO framhåller alt utredningens förslag är för snävt mol t. ex. ingenjörer och ekonomer med gymnasieutbildning. Sveriges förenade studentkårer finner det inte motiverat atl tillträde skall medges endasl för studerande från de utbUdningslinjer som utredningen angett.

Den föreslagna utbUdningsgången har i stort sett lämnats utan erinran bland remissinstansema.

I vissa yttranden framhålls önskvärdheten av att spärr kan undvikas vid antagningen tiU informalikerulbUdningen. En viss kvot för t. ex. civilingenjörer och andra speciella yrkeskategorier kan dock enligt uni­versitetskanslersämbetet behöva komma i fråga.

Många remissinstanser ställer sig tveksamma eller avvisande tiU för­slaget om proportionell fördelning av utbildningsplatserna efler de stu­derandes ämnesinriktning liksom tiU förslaget alt den proportionella platsfördelningen mellan olika ämnesinriktningar skall avgöras från år till år beroende på arbetsmarknadsläget och tiUgängliga praktikuppgifler.

Utredningens förslag alt informalikerulbUdningen vid starten lokalise­ras till den för universitetet och tekniska högskolan i vSlockholm ge­mensamma institutionen för informationsbehandling godtas eller läm­nas utan erinran av dem som yttrat sig i frågan, däribland statskonto­ret. Man understryker dock del önskvärda i alt utbildning i informatUc efter hand sprids tUl övriga universitetsorter. EnUgt byggnadsstyreben är det möjligt att bereda plats för en första informätikkurs vid universite­tet i Stockholm för etl 50-lal studerande höstterminen 1971.

3    Riksdagen 1971.    1 saml.    Nr 52

Prop. 1971:52

30

Arbetsmarknadsstyrelsen har ingen invändning mot utredningens be­räkningar av personalbehovet inom området information och dokumen­tation. Svenska landstingsförbundet anser att man måste utforma infor­malikerulbUdningen med viss försiktighet med hänsyn till prognosernas osäkerhet. Enligt Statstjänstemännens riksförbund förefaller utredningen ha överdimensionerat behovet av informatiker. Däremot kommer enligt förbundels bedömning bibliotekarier med omfattande kunskaper i doku­mentation alt behövas i allt större utsträckning. Tekniska litteratursäll­skapet har liknande synpunkter.

4.4 Arkivutbildning

4.4.1   Utvecklingstendenser, arbetsuppgifter och yrkeskrav på

arkivområdet

Utredningens beskrivning av arbetsuppgifter och utbildningskrav för arkivpersonal betecknas i flera remissyttranden såsom väl utformad och genomarbetad. Enligt yrkesutbildningsberedningen bör dock utveckling­en på arkivområdet bidra till att närma de båda personalkategorierna arkivarie och arkivassislent till varandra vilket bör påverka synen på ut­bildningsprogrammen. De remissinstanser som yttrat sig om utbildnings-kraven delar i huvudsak utredningens uppfattning.

4.4.2   UtbUdningens allmänna uppläggning

Riksarkivet, andra arkivmyndigheter och de övriga remissinstanser som yttrat sig i frågan är i huvudsak positiva till den föreslagna upplägg­ningen av arkivutbildningen. Förslaget hälsas med tillfredsställelse av bl. a. Stockholms stad mol bakgrunden av de senaste decenniernas för­ändringar på arkivområdet. Enligt staden har dock utredningen alllför knapphändigt behandlat utbildningen av kontorister och bilrädesperso­nal liksom frågan om en eventuell ny mellankategori. Enligt Göteborgs stads arkivkontor och TCO hade en närmare analys av utbUdningsbeho­vet för arkivarbelare varit önskvärd.

Enligt Folkrörelsernas arkivförbund har utredningen inte tagit tiU­räcklig hänsyn tiU atl det redovisade utbildningsbehovet av arkivpersonal till ungefär två tredjedelar Ugger inom den privata sektorn.

Många remissinstanser har aiman uppfattning än utredningen när det gäUer förkunskapskrav för arkivkurserna. I stället för kravet på full­bordad fUosofie kandidatexamen före tiUträde till utbildningen av arki­varier föreslår universitetskanslersämbetet, arbetsmarknadsstyrelsen och 7968 års utbildningsutredning att studiekursen om en termin för arki­varier skall kunna tillgodoräknas som 20 poäng i fUosofie kandidatexa-

Prop. 1971:52

31

men. Även statskontoret ifrågasätter del av utredningen föreslagna kra­vet. Däremot anser Göteborgs stads arkivkontor atl en arkivkurs om 20 veckor som är avsedd att komplettera den akademiska utbildningen inte kan motivera en ytterligare reducering av de akademiska studiernas om­fång. Riksarkivet föreslår att omfattningen av utbUdningen i ämnet hi­storia höjs från 40 till 60 poäng. I motsatt riktning föreslår universitets­kanslersämbetet (med reservation av riksbibliotekarien Willers) all kra­vet på 40 poäng i historia slopas. Enligt ämbetet måste det anses ange­läget att man tUl arkivverksamhet kan rekrytera personer med annan ut­bUdning än humanistisk. 1968 års utbildningsutredning har samma upp­fattning. Svenska arbetsgivareföreningen och Sveriges industriförbund önskar all liU utbildningen skall kunna antas även universitetsutbildade med inriktning på informatik.

Kungl. biblioteket och forskningsbiblioteksrådet understryker alt en tUl riksarkivet förlagd arkivarieutbildning även bör göras tillgänglig för bibUotekspersonal. Universitetskanslersämbetet förordar atl möjligheter­na atl vinna tiUträde lUl arkivarieutbildningen breddas enUgt reglerna för försöksverksamheten med vidgat tiUträde lUl högre studier. För arkiv­assistenler bör enligt stadsarkivarien i Malmö genomgången fackskola inle vara ett absolut förkunskapskrav.

TCO och yrkesutbildningsberedningen understryker utredningens syn­punkter på behovet av fortbildning för arkivassislenlema. Enligt orga­nisationen bör för dessa en väg öppnas för vidareutbildning till arki­varier.

Vid en eventuell begränsning av antalet studerande till kursen för arkivarier bör enligt Sveriges allmänna biblioteksförening företräde läm­nas sökande som avlagt bibliolekarieexamen och förvärvat ämneskun­skaper om minst 40 poäng i historia. Kompetensutredningen stryker under behovet av regler för meritvärdering och urval av sökande till kursen för arkivassistenler. 1968 års utbildningsutredning, som i fråga om urvals- och antagningsförfarande hänvisar tUl kompetensutredningen, förutsätter att elt såvitt möjUgt genereUt och inte alltför komplicerat antagningssystem kommer till användning också i arkivarieutbildningen.

4.4.3 UtbUdningens organisation och dimensionering

De flesta remissinstanserna, bl. a. statskontoret och riksarkivet, godtar en förläggning tiU riksarkivet. Svenska arbetsgivareföreningen och Sve-riges industriförbund tUlstyrker att riksarkivet åläggs ansvaret för att utbildning på arkivområdet kommer tiU stånd i erforderUg omfattning.

Universitetskanslersämbetet (med reservation av riksbibUotekarien WUlers) avstyrker liksom Sveriges förenade studentkårer att riksarkivet blir huvudman för utbildningen och föreslår att denna inordnas i utbild-

Prop. 1971:52

32

ningen vid fUosofisk fakultet som en yrkesinriktad kurs. Dock anses det naturUgt att en arkivarieutbUdning i Stockholm förläggs tUl riksarkivet.

Statskontoret och TCO anser att arkivkurserna bör anordnas i sam­verkan meUan universitetskanslersämbetet och riksarkivet på samma sätt som ämbetet och institutet för arbetsmarknadsfrågor samverkat beträf­fande den yrkesinriktade kursen i ämnet arbetsmarknadsteknik med per­sonaladministration.

Enligt bl. a. 1968 års utbildningsutredning bör man pröva fömtsätt­ningarna för en lokaUsering av arkivarieutbildningen utanför Stockholm.

TCO, LO, Arbetarnas bildningsförbund och Folkrörelsernas arkivför­bund föreslår att utbUdningsrådet får status av styrelse. I denna styrelse bör enligt TCO även ingå representanter för personalorganisationema. Utredningens förslag alt låta majoriteten av avnämare få en b}ott råd­givande roU rörande utbUdningen skuUe, erdigt arkivförbundet tiUförsäk-ra en av avnämarna riksarkivet hela det avgörande inflytandet. EnUgt Näringslivets arkivråd bör utbUdningsrådet ha som en av sina uppgifter att etablera ett organiserat samarbete med organisationer som bedriver utbildning och information inom arkivområdet.

TiU utredningens beräkning av det framtida behovet av arkivpersonal StäUer sig bl. a. arbetsmarknadsstyrelsen tveksam. Styrelsen bedömer be­räkningen som reaUstisk för de statUga arkivmyndigheternas vidkom­mande men därtiU lorde det finnas ett långt störte behov av för arkiy-göromål utbUdad personal, framför aUt på assistentnivå, inom såväl den övriga offentiiga förvaltningen som det privata näringsUvet. Riksarkivet finner däremot utredningens slutsatser i fråga om antalet kursdeltagare och antalet kurser övertygande.

5 Departenientschefen

Uppgifterna för bibliotek och arkiv har under senare lid ökat kraftigt i omfattning. Informations- och dokumentationsverksamheten har i dess moderna ulfornming på kort lid fåll stor betydelse. En snabb teknisk utveckling äger rum. Elt starkt intresse för mål- och metodfrågor präg­lar vidare UtveckUngen på området. Genom utvecklingen på de angiv­na områdena och de därmed ökade kraven på personalen har behovet av en effektivare och mer sammanhållen fackutbildning gjort sig gäl­lande allt starkare.

Den institutionaliserade utbildning som f. n. förekommer omfattar främst utbildning av bibliotekarier och biblioteksassistenter vid folk­bibliotek. I övrigl bedrivs yrkesutbildningen inom områdena bibliotek och arkiv liksom utbildningen i information och dokumentation i huvud-

Prop. 1971:52

33

sak i form av regelbundet eller sporadiskt återkommande kortare kurser, i vissa fall kombinerade med korrespondensstudier. Sådana kurser utgör komplement eller altemativ lill yrkesutbildning genom inskolning på ar­betsplatsen. Genom att de olika utbildningsformerna tillkommit för att täcka speciella behov är de direkt inriktade på yrkesverksamhet inom av­gränsade fält. Någon samordning mellan olika utbildningsformer före­kommer inle. Mot bakgrund av bl. a. dessa förhållanden tUlkallades år 1965 en utredning rörande utbildning av bibliotekspersonal med uppgift alt göra en samlad översyn över hela utbildningsområdet. Utredningen har i oktober 1969 avgivit betänkandet (SOU 1969: 37) Utbildning för bibliotek, arkiv och informalik.

Mot bakgmnd av en analys av utvecklingstendenserna inom de här avsedda verksamhetsområdena och de krav man har anledning alt ställa upp föreslår utredningen elt utbildningssystem som innefattar dels för vissa personalgrupper en allmän ämnesutbildning vid universitet eUer motsvarande, dels yrkesutbildning för olika be­rörda personalkategorier. Förslagen beträffande ämnesstudiema är när­mast en precisering av de krav som i vissa fall anses erforderliga för den följande yrkesutbildningen. Utredningens huvudsakliga arbete har gäUl innehåll och organisation av den yrkesinriktade delen av utbild­ningen. För bibliotekarier vid folkbibliotek, gymnasiebibUolek och forsk­ningsbibliotek föreslår utredningen all en i princip sammanhållen två­årig yrkesutbildning skall anordnas vid en frislående bibliotekshögsko­la. Under det första läsåret är utbildningen enligt förslagel gemensam för samtliga studerande, medan en uppdelning sker fr. o. m. andra året på en Unje för forskningsbibliotekarier och en linje för folkbiblioleka­rier. De blivande gymnasiebibliotekarierna skall under tredje terminen följa imdervisningen på folkbibliotekarielinjen och under sista termi­nen undervisas på särskild linje, anser utredningen. Vid bibliotekshög­skolan skall enligt förslaget även anordnas särskild utbildning av biblio­tekarier vid gmndskolebibliotek, av biblioteksassistenter vid forsknings­bibliotek och av deltidsanställda bibliotekarier vid folk- och förbands­bibliolek. För folkbibliotekens kvalificerade kontorspersonal, s.k. K 1-personal, föreslås alt utbildning anordnas inom yrkesskolan, medan ut­bildningen av forskningsbibliotekens biträdes- och expeditionspersonal enligt utredningen bör ske internt vid större forskningsbibliotek. För arkivpersonalen föreslår utredningen särskilda kurser under riksarkivels huvudmannaskap. UtbUdning inom området information och dokumen­tation, av utredningen kallat informatik, föreslås komma att anordnas i första hand vid den för tekniska högskolan och universitetet i Stock­holm gemensamma institutionen för informationsbehandling.

EnUgt min mening har utredningen lagt fram värdefulla förslag till lösningar av utbUdningsfrågorna inom del här aktuella området. Re­missbehandlingen har visat all ulredningsförslagen efler viss överarbet-

Prop. 1971:52

34

ning kan läggas till grund för en reform. Statsmakterna bör nu fatta beslut om riktlinjerna för en sådan reform. Jag kommer i det följande atl föra fram förslag härom och om inrättande av en bibliotekshögskola den 1 juU 1972.

Utredningen föreslår att utbildningen inom vart och ell av de tre verksamhetsområdena bibliotek, arkiv och informalik organiseras se­parat. En viss samordning meUan utbildningen av bibliotekarier och utbildningen i informatik är dock avsedd genom atl enligt förslaget möjlighet skall öppnas att under del andra utbildningsåret vid biblioteks­högskolan bedriva studier i informalik.

Bland remissinstanserna är uppfattningarna delade i fråga om graden av samordning. Några anser alt en gemensam utbildning inom alla tre områdena åtminstone lill den del utbildningen ligger på eftergym­nasial nivå vore mest ändamålsenlig. Andra förordar en i förhållan­de lill utredningens förslag längre gående samordning mellan enbart bibliotekarieutbUdning och utbUdning i informalik, medan vissa remiss­instanser direkt stöder utredningens förslag.

I likhet med utredningen förordar jag att man i del fortsatta plane­ringsarbetet utgår från att utbildningen av personal för bibliotek, arkiv och informatik tiUs vidare organiseras var för sig. De behov av sam­ordning som föreligger mellan framför allt utbildningen på informa­tions- och dokumentalionsområdel och bibliotekarieulbildningen bör till­godoses bl. a. inom ramen för sistnämnda utbildning. I det följande be­handlar jag de olika utbildningsgrenarna var för sig.

TUl gmnd för utredningens förslag om utbildningen för bibliotekarier ligger uppfattningen att den nu pågående utveck­lingen innebär all skillnaderna mellan de olika bibUotekslyperna mins­kar och alt kraven på en gemensam bas av yrkeskunnande hos perso­nalen därför blir allt större. Utredningens uppfattning motsägs inle av remissinstanserna, även om ålskilUga anser att utredningen har under­skattat de faktiska skiUnaderna nu och i framtiden mellan olika bibUo­tekstyper.

Flera remissinstanser anser sålunda all utredningen borde ha starkare betonat de uppgifter som kommer atl vila på biblioteken på grund av det ökade intresset för vuxenutbildning och samhällets ökade sats­ning på kulturell verksamhet. Även barn- och ungdomsverksamhetens betydelse framhåUs. Från främst forskningsbibUotekshåU hävdas att utredningen i aUtför liten utsträckning tagit hänsyn till skillnadema mellan å ena sidan forsknings- och företagsbiblioleken och å andra sidan folk- och skolbiblioteken. Andra remissinstanser betonar i motsats här­till viklen av alt utbildningen ges en relativt allmän inriktning för att de utbildades placering på den framlida arbetsmarknaden skall under­lättas.

Prop. 1971:52

35

Enligt min menmg bör man vid utformningen av bibliotekarieulbild­ningen la stor hänsyn till de utvecklingstendenser på biblioteksområdet som nu kan urskiljas. Sålunda bör man betona sådana områden av biblio­teksarbetet som är en följd av samhällets ökade satsning på vuxenutbild­ning och av den ökade benägenheten atl aktivera de kommunala biblio­teken och ge dem en allmän servicefunktion även för informations-och kulturaktiviteter utanför bibliotekens traditionella verksamhetsom­råde. Den ökade vikt som från samhällets sida under senare tid har lagts på frilidsmiljön för barn och ungdom påverkar också bibliotekens uppgifter och därmed utbildningen på området. En betydande del av utvecklingsarbetet på biblioteksområdet gäller möjligheterna all utnyttja ADB-tekniken såväl i informations- och dokumenlalionssam-manhang som i samband med bibliotekens interna verksamhet. Därför bör ADB-teknik med aktuella tillämpningar ingå i utbildningen.

Även om det är möjUgt atl urskilja vissa utvecklingstendenser inom biblioteksområdet, är det svårt att ha en mer konkret uppfattning om de framtida förhållandena. De studerande bör därför få en bred gemen­sam bas av kunskaper. Utbildningen bör vara utformad så, alt de ulbUda-des möjligheter lill rörlighet inom biblioteksområdet som helhet främjas liksom deras förmåga alt möta en snabbi föränderlig teknik och all kla­ra av nya arbetsuppgifter. Jag förordar därför all bibliotekarieutbUdning­ens innehåll ges relativt stor bredd med en i förhållande liU utrednings­förslaget mindre långtgående specialisering mot olika biblioleksuppgifter.

Den särskUda utbildning av bibliotekarier för gmndskolan som ut­redningen föreslår, skulle omfatta en termin och rikta sig liU personer med lärarbehörighel. Utredningsförslaget har kritiserats av flera remiss­instanser. Det anses av pedagogiska och organisatoriska skäl vara olämp­ligt med olika slag av utbildning för verksamhet vid resp. gmndskole­bibliotek och gymnasiebibliolek. Vidare framhålls i remissvaren atl ställ­ning ännu inte tagits lill organisationen av skolans läromedelshanlering. Beslut om utbildningen för olika personalgrupper på läromedelsområdet anses därför böra anslå. Mol den angivna bakgrunden anser jag del inte lämpligt alt nu överväga någon särskild utbildning av grundskolebib­liolekarier av del slag som utredningen föreslagit.

Jag övergår nu till att behandla bibliotekarieutbildningens allmänna struktur. Utredningen delar upp utbildningen på två stadier. Del första stadiet beslår av teoretisk utbildning. Denna kan utgöras av antingen universitetsstudier, motsvarande 80 poäng vid fUosofisk fakultet, full­ständig gmndexamen med minst två års normalstudietid vid annan fa­kultet eUer annan i fråga om innehåll och omfattning motsvarande ut­bildning. Det andra stadiet av utbildningen utgörs av den egentliga yrkes­inriktade bibliotekarieulbildningen.

Frågan om den allmänna uppläggningen av studierna har tilldragit

Prop. 1971:52

36

sig stort intresse bland remissinstanserna. Vid sidan av dem som i hu­vudsak godtagit atl det i bibliotekarieulbildningen skall ingå en tvåårig eftergymnasial utbildning som föregår den egentliga yrkesutbildningen finns i huvudsak två åsiklsgrupper. Enligt den ena, som företräds av remissinstanser med anknytning lUl främst forskningsbiblioteken, ut­gör en teoretisk utbildning om 80 poäng en otillräcklig förberedelse för verksamhet vid forskningsbibliotek. I flera fall föreslås atl del första sta­diet skall omfatta utbildning motsvarande fullständig grundexamen eller att den egentUga bibliotekarieutbildningen skall förkortas för att det skaU bli möjligt för personer med forskningserfarenhet atl gå igenom utbild­ningen inom en rimlig lidsram.

En annan gmpp remissinstanser avvisar utredningens förslag alt en teoretisk utbildning av viss omfattning obligatoriskt skall ingå i biblio­tekarieulbUdningen. 1 della sammanhang framhåller man all del visser­ligen för många arbetsuppgifter inom biblioteksväsendet behövs kun­skaper utöver dem som den egentliga bibliotekarieulbildningen kan ge men alt kraven på specialkunskaper varierar i både omfattning och in­riktning beroende på arbetsuppgifternas karaktär och alt sådana kun­skapskrav därför inle bör ställas upp.

Utredningen kritiseras vidare för all den inle har utformat något för­slag liU systematisk utbildningsgång för atl göra del möjligt för bl. a. bib­liotekspersonal ulan omfattande gmndutbildning att skaffa sig kvalifice­rad bibliotekarieutbildning. Krav på universitetsutbildning före den egentliga bibliotekarieutbildningen skulle ytterligare minska fortbild-ningsmöjligheleraa för denna gmpp. Några remissinstanser anser all UtbUdningen bör kunna bygga direkt på gymnasieskolan, medan andra föreslår alt möjligheter skaU öppnas för sökande med begränsad grund­läggande UtbUdning men med god yrkeserfarenhet all antas lill biblio­tekarieulbildningen.

I likhet med flertalet remissinstanser finner jag alt skälen för att läg­ga upp utbildningen så, atl den för alla studerande inleds med en teo­retisk utbildning av viss omfattning och avslutas med den egentliga bibliotekarieulbildningen inte är tillräckUgt starka. Bedömningen av vil­ka komponenter som bör ingå i bibliotekarieutbUdningens första sta­dium bör enligt min mening i släUet ske enbart med hänsyn lill de krav på arbetsinsatser som ställs på olika befattningar inom biblioteksområdet. Denna utgångspunkt leder fram till krav på elt betydligt mera flexibelt utbUdningssystem än vad utredningen tänkt sig.

För vissa arbetsuppgifter, särskilt vid forskningsbibliotek, kan man räkna med alt kraven på eftergymnasial utbildning utöver den egentiiga bibliotekarieulbildningen i många fall måste ställas högre än vad utred­ningen gjort. Många uppgifter inom just forskningsbiblioteken är av så­dan art alt bibliotekarien behöver ha egen forskningserfarenhet. Inom många delar av biblioteksområdet är del emeUertid fördelaktigt om de

Prop. 1971:52

37

yrkesverksamma har varierande studie- och erfarenhetsbakgrund. Dessa synpunkter bör enligt min mening leda till att intagningen anordnas på sådant sätt alt man får en i rimUg grad varierande sammansättning av de studerande med hänsyn till yrkeserfarenheter och karaktären av föregående utbildning. Hur delta skall förverkligas genom en lämplig utformning av intagningen till den yrkesinriktade delen av utbUdningen behöver övervägas ytterligare. Därvid bör man beakta de stäUnings­taganden som kan komma alt föranledas av kompelensutredningens förslag i betänkandet (SOU 1970: 21) Vägar liU högre utbildning, vUkel f. n. bereds inom utbildningsdepartementet.

Mol bakgrund av dessa allmänna bedönmingar förordar jag atl en yrkesinriktad utbildning för bibUotekarier vid folkbibliotek, forsknings-bibUolek och skolbibUotek anordnas med början budgetåret 1972/73. I överensstämmelse med utredningens förslag bör utbildningen vara två­årig. Som jag anfört i det föregående bör utbUdningen vara mindre spe­cialiserad för olika kategorier av bibliotekarier än vad utredningen före­slagit. Sålunda bör utbUdningen under det första året vara helt samman­hållen. Under andra årel bör en begränsad speciaUsering ske.

Vid anmälan för Kungl. Maj:l av förslag rörande utbildningens orga­nisation vid filosofisk fakultet (prop. 1969: 4 s. 66) framhöll föredragan­den alt de filosofiska fakulteterna i likhet med övriga eftergymnasiala ut­bildningsanstalter primärt bör ha lill uppgift all förbereda för framlida insatser i yrkeslivet. Delta mål kan uppfyllas på olika sätt, bl. a. genom ökning av inslaget av yrkesförberedande moment i befintliga studiekurser eller genom införande av nya studiekurser med huvudsakligen yrkes­förberedande innehåll.

Vissa remissinstanser har ansett all vad jag här kallat den egentliga bibliolekarieulbildrungen bör infogas som en sådan ny studiekurs vid universitet. Jag är inle beredd att nu förorda en dylik konstmktion. Det är emeUertid enligt min mening viktigt att man vid planeringen av eftergymnasial yrkesutbildning låter sig vägledas av en helhetssyn på det eftergymnasiala utbildningssystemet. Därför avser jag all i annat sammanhang föreslå Kungl. Maj:l all den egentliga bibliotekarieulbUd­ningen skall få tillgodoräknas som 80 poäng i filosofie kandidatexamen. Genom mina förslag om utbildningsgång får de studerande vid universi­teten tillgång till ytterligare ell yrkesinriktat utbildningsalternativ. Frågan om del organisatoriska sambandet mellan bibliotekarieutbildningen och den eftergymnasiala utbildningen i övrigl återkommer jag lill i det följande.

Såsom jag förut berört är frågan om gmnderna för antagning tUl bibliotekarieulbUdningen av central betydelse för förverkligandet av de nya principerna för utbUdningen. Frågan behöver överviigas ytterligare, men med hänsyn tUl den stora betydelse  som  behörighets- och an-

Prop. 1971:52

38

tagningsfrågor har för dem som bedriver eUer ämnar börja utbildning med sikte på framtida verksamhet inom bibliotek vill jag här något be­röra det fortsalla arbetet med dessa frågor.

Jag viU först betona, att de överväganden jag i fortsättningen redo­gör för endasl avser tillträde lill utbildningen. Kompetenskraven vid anställning av bibliotekspersonal bör vara beroende av de arbetsuppgifter som finns inom varje särskilt arbetsområde. Såvitt avser statlig verk­samhet fastställs kompelensföreskriflerna av Kungl. Maj:l eUer myndig­het som Kungl. Maj:l bestämmer.

Enligt min mening bör t. v. de formella behörighetskraven för till­träde till den egentliga bibliotekarieulbildningen motsvara vad som nu gäUer för allmän behörighet för tillträde till universiteten. Med hänsyn till vad jag anfört om behovet av bibliotekarier med varierande studie-och erfarenhelsbakgmnd finner jag del befogat att man vid antagningen låter studerande, som utöver den behörighetsgivande utbUdningen har ytterligare meritering i form av yrkesverksamhet eller teoretiska studier eUer bådadera, tillgodoräkna sig denna meritering i viss utsträckning. An-lagningssystemet måste mot denna bakgrund sannolikt innefatta någon form av kvotering. Det är angelägel alt den uppläggning jag skisserat inle leder lill en teoretisk övermerilering och därav följande långa studieti­der före den egentliga bibliolekarieulbildningen. Normalt bör därför teo­retiska studier utöver 80 poäng inle tiUmälas meritvärde.

Genom alt utbildningen utformas enligt de principer jag här har an­gett ökar möjligheterna för bibliotekspersonal med mindre omfattande teoretisk förutbildning all vinna inträde lill den egentUga bibliolekarie­ulbildningen. I det fortsatta planeringsarbetet bör man överväga vilka ytterligare åtgärder som måste vidtas för all behovet av vidareutbildning för denna gmpp skall tiUgodoses.

Utredningens förslag alt den egentliga bibliolekarieulbildningen skall organiseras inom en särskild högskola, ställd direkt under Kungl. Maj:t har fåll ett blandat mottagande hos remissinstanserna. Huvuddelen av remissinstanserna anser alt utbildningen bör underställas universilels­kanslersämbetet. I flera remissyttranden understryks vidare all man i avvaktan på en övergripande omorganisation av det högre utbildnings­väsendet inte bör inrätta nya självständiga utbildningsenheter av del slag som utrednmgen föreslagit. Flera remissinstanser förordar alt bib­lioteksulbildningen ges formen av särskilt ämnesområde i utbildningen vid filosofisk fakultet eller all utbildningen organiseras i form av en yrkesinriktad studiekurs. Andra remissinstanser pekar på svårigheterna att lägga in utbildningen i universitetsorganisationen och förordar i SläUet att ett särskilt universitetsanknutet institut inrättas.

De allmänna grunderna för utbildningens utformning som jag redovisat i det föregående, innebärande bl. a. alt den egentliga bibliotekarieul-

Prop. 1971:52

39

bildningen bör få tillgodoräknas som 80 poäng i filosofie kandidatexamen, leder lUl att utbildningen bör bedrivas i nära samverkan med universi­teten. Utbildningens definitiva organisatoriska anknytning bör vara be­roende av den övergripande lösning av del högre utbildningsväsendets organisationsfrågor som kan byggas på förslag av 1968 års utbUdnings­utredning. Verksamheten bör t. v. stäUas under universitetskanslersäm­betets inseende. I dagens läge finner jag del mest ändamålsenligt att en särskild utbildningsenhet, bibliotekshögskolan, inrättas.

Utredningen föreslår all bibliotekshögskolan får en utbildningskapa­citet motsvarande en åriig intagning av 100 studerande på linjen för forskningsbibliolekarier, 240 studerande på linjen för folkbibliolekarier och gymnasiebibliotekarier saml 240 studerande på den särskilda linjen för gmndskolebibliotekarier. Liksom många remissinstanser finner jag all de beräkningar som ligger lill grund för utredningens förslag är osäkra. Med hänsyn till den mångfald faktorer som påverkar personal­behovet inom biblioteksområdet är del enligt min mening mycket vansk­ligt alt grunda etl ställningslagande i dimensioneringsfrågan på arbels-marknadsprognoser av det slag som legat liU grund för utredningens be­dömning. Härtill kommer att vad jag förordai i det föregående innebär att utbildningen får en i förhållande till utredningsförslaget mindre specialiserad karaktär och därigenom blir användbar inom en vidare sek­tor. Behovet av bibliotekarier inom grundskolan är som framgår av del föregående beroende av hur man löser läromedelsfrågorna på området.

Mot denna bakgrund anser jag all bibliotekshögskolan t. v. bör dimen­sioneras för en årlig intagning av 360 studerande. När erfarenhet av ut­bildningen vunnits, bör man överväga om utbildningskapaciteten skall ökas.

Utredningen föreslår alt bibliotekshögskolan förläggs tiU Storslock­holmsområdet. Vissa remissinstanser tillstyrker förslagel, medan andra av främst lokaliseringspoliliska skäl önskar en förläggning utanför nämn­da område.

Frågan om lokalisering av viss statlig verksamhet som ell medel i regionpolitiken har behandlats av chefen för finansdepartementet i prop. 1971: 29. För en närmare belysning av vilka faktorer som bör beaktas vid lokaliseringen av statlig verksamhet hänvisar jag lill nämn­da proposilion. Av regionpolitiska skäl förordar jag att biblioteks­högskolan förläggs lill Borås. Möjligheterna all bedriva biblioteksut­bildning i Borås är goda. I kommunen finns bl. a. länsbibliotek för Älvsborgs län, vilket kommer atl senare inrymmas i etl planerat kultur­hus. Genom närheten till Göteborg öppnas vidare möjlighet all för bib­liotekarieulbildningen utnyttja biblioteksresurserna där. Också samver­kan med universitets- och högskoleutbildning kan lätt etableras. Borås kommun har förklarat sig villig all ställa lokaler till förfogande för

Prop. 1971:52

40

högskolan. Vid den fortsatta planermgen av högskolan bör vidare be­aktas de särskilda behov som föranleds av en lokalisering till Borås.

Utbildningen vid bibliotekshögskolan bör kunna starta läsåret 1972/73. Statsmakterna bör nu besluta alt inrätta bibliotekshögskolan den 1 juU 1972. Jag ämnar i annat sammanhang föreslå Kungl. Maj:t atl verksamheten vid skolöverstyrelsens biblioleksskola i Solna skall upphöra vid samma tidpunkt. Under en övergångsperiod om ca elt år torde del bU nödvändigt alt vid bibliotekshögskolan paralleUt med första årskursen av den tvååriga bibliolekarieulbildningen bedriva ett­årig utbildning av studerande som genomgått den förberedande elev-utbildningen men inle hunnit fullfölja utbildningen vid skolöverstyrel­sens bibUoleksskola.

Jag räknar med atl studiemedel enligt studiemedelsförordningen (1964: 401, ändrad senast 1970: 26) skaU utgå tiU de studerande vid bib­Uotekshögskolan. Det ankommer på Kungl. Maj:t att besluta i denna fråga.

Jag ämnar i annat sammanhang begära Kungl. Maj:ts bemyn­digande att tiUkalla en organisationskommitté för all planera utbUd­ningen vid bibliotekshögskolan.

Jag övergår nu lill frågan om anordnande av utbildning för annan bibliotekspersonal än bibliotekarier.

Utredningen har föreslagit att utbildningen av biblioteksassistenter vid forskningsbibliotek samt deltids- och förbandsbibliotekarier skall förläggas till den föreslagna bibliotekshögskolan. Utbildningen av kvali­ficerad kontorspersonal K 1-personal inom folkbiblioteken skulle enligt utredningen förläggas till gymnasieskolan, medan forskningsbib­Uotekens biträdes- och expeditionspersonal skulle utbUdas internt inom större forskningsbibUotek.

De remissinstanser som yttrat sig i frågan har i allmänhet rest få in­vändningar mol utredningens förslag. Flera remissinstanser kritiserar emellertid utredningen för all alllför knapphändigt ha behandlat ut­bildningen av bibliotekspersonal utanför bibliolekariegmppen.

EnUgl min mening bör man utforma utbildningen för ifrågavarande yrkesgrupper mol bakgrund av de aktuella utvecklingstendenserna på bibUoteksområdet. Man bör sålunda ta hänsyn till bibliotekens vidga­de arbetsuppgifter och lill behovet av bredd i utbildningen. I stället för atl söka utforma olika utbUdningar som är inriktade på särskilda ar­betsuppgifter och tjänster inom biblioteken bör man söka skapa en ge­mensam yrkesutbUdning för uppgifter inom biblioteksområdet. En så­dan utbildning bör tUls vidare kunna utformas som en specialkurs inom gymnasieskolan. Jag ämnar i annat sammanhang föreslå Kungl. Maj:t alt uppdra åt skolöverstyrelsen all lägga fram förslag om sådan ut­bildning.

Prop. 1971:52

41

Utredningen föreslår att utbildning i informatik skall anordnas inom ramen för den gmndläggande utbUdningen vid filoso­fisk fakultet och all den till en början skall förläggas lUl den för uni­versitetet och tekniska högskolan i Stockholm gemensamma institutio­nen för informationsbehandling. Remissinstanserna är i aUmänhet posi­tiva tiU förslagels huvudlinjer i vad avser utbildningens innehåU och or­ganisation. Jag är emeUertid inte beredd all la slutlig stäUning i frågan på grundval av föreliggande utredningsmaterial utan avser att senare föreslå Kungl. Maj:t all ge universitetskanslersämbetet i uppdrag alt närmare överväga och lägga fram förslag om utbildningsfrågorna på detla område.

Utbildning för arkivarier och arkivassistenler bör enligt utredningen anordnas i form av kurser om en termin resp. tio veckor under riksarkivets huvudmannaskap. För tiUträde tiU utbild­ningen skaU enligt förslaget krävas att den sökande avlagt fUosofie kan­didatexamen med minst 40 poäng i historia. Arkivassistenlulbildningen skall enligt förslaget bygga på tvåårig social eller ekonomisk linje i gymnasieskolan. För kontakten mellan riksarkivet och övriga intressenter skall inrättas ett utbildningsråd. Utbildningen föreslås av utredningen omfatta 24 studerande per år. Vart annat år skall utbildningen avse arkivarier och vart annat år arkivassistenler.

Remissinstansernas uppfattning om utredningens förslag är på de flesta punkter positiv. Från företrädare för företags- och folkrörelse-arkiven hävdas emellertid all utredningen i vissa hänseenden aUtför ensidigt tagit hänsyn till de offentliga arkivmyndigheternas behov. Bl.a. från dessa hävdas alt kravet på förkunskaper i historia skall slopas, all utbildningskapaciteten skall ökas och alt inflytandet för icke-statiiga intressenter skall förstärkas genom all det föreslagna utbUdningsrådet ges status av styrelse. Huvudparten av remissinstanserna tillstyrker all utbildningen förläggs tUl riksarkivet. I vissa yttranden förordas dock alt utbildningen organisatoriskt skall inordnas i utbildningen vid univer­siteten.

För egen del är jag inle beredd all på grundval av föreliggande utred­ningsmaterial la slutlig ställning i fråga om arkivarieutbildningens upp­läggning och organisation. Som ell alternativ lill del framlagda förslagel bör man enUgl min mening i del fortsatta planeringsarbetet undersöka om arkivarieutbUdningen kan organiseras som en yrkesinriktad studie­kurs vid filosofisk fakultet. En sådan utbUdning skulle kunna bedrivas i samarbete med riksarkivet. Även arkivassistenlulbildningen bör be­handlas i della sammanhang. Jag avser atl i annat sammanhang la upp frågan om hur del fortsalla planeringsarbetet skall bedrivas.

Prop. 1971:52

42

6 Hemställan

Under åberopande av det anförda hemsläller jag atl Kungl. Maj:t föreslår riksdagen alt

1)

godkänna de  av mig förordade riktlinjerna för utbUdning på bibUoteksområdet m. m.,

2)

besluta all den 1 juli 1972 skall inrättas en bibliotekshögskola i Borås.

Med bifaU tiU vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:l Konungen all uU riksdagen skaU avlåtas proposition av den lydelse bilaga liU delta protokoU utvisar.

Ur protokollet: Britta Gyllensten

Prop. 1971:52

43

Innehåll

1

Inledning

3

2

Nuvarande ulbUdningsvägar

4

3

Utredningen

6

3.1

Arbetsmarknadsprognosen

6

3.2

BiblioleksulbUdning

8

3.2.1

Utvecklingstendenser,   arbetsuppgifter   och   yrkeskrav inom biblioteksområdet

8

3.2.2

Utbildningens  allmänna uppläggning,  behörighet

och antagningsförfarande

11

3.2.3

Utbildningens organisation och dimensionering

14

3.2.4

Vidareutbildning

15

3.3 Utbildning i informatik

16

3.3.1

Utvecklingstendenser,   arbetsuppgifter   och   yrkeskrav inom informatikområdet

16

3.3.2

UtbUdningens uppläggning och dimensionering

16

3.4 Utbildning av arkivarier, arkivassistenler m. fl. grupper

17

3.4.1     Utvecklingstendenser,   arbetsuppgifter   och   yrkeskrav

på arkivområdet

17

3.4.2

Utbildningens allmänna uppläggning

18

3.4.3

Utbildningens organisation och dimensionering

19

4 Remissyttranden

19

4.1

Allmänt

19

4.2

Biblioteksutbildning

20

4.2.1

Utvecklingstendenser,   arbetsuppgifter   och   yrkeskrav inom biblioteksområdet

20

4.2.2

Utbildningens allmänna uppläggning,  behörighet

och antagningsförfarande

22

4.2.3

Utbildningens organisation och dimensionering

25

4.2.4

Vidareutbildning

27

4.3 Utbildning i informalik

28

4.3.1

Utvecklingstendenser,   arbetsuppgifter   och   yrkeskrav inom informatikområdet

28

4.3.2

Utbildningens uppläggning och dimensionering

29

4.4 Arkivulbildning

30

4.4.1     Utvecklingstendenser,   arbetsuppgifter   och   yrkeskrav

på arkivområdet

30

4.4.2

Utbildningens allmänna uppläggning

30

4.4.3

UtbUdningens organisation och dimensionering

31

5

Departemenlschefen

32

6

Hemställan

42

TRYCKERIBOLAGET   IVAR   H>EaGGTROM   AB.   STOCKHOLM    1871