Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1977/78:169

Regeringens proposition

1977/78:169

om fortsatt valutareglering m.m.;

beslutad den 16 mars 1978

Regeringen förelägger riksdagen vad som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoU för den åtgärd eller del ändamål som framgår av föredragandens hemställan.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

GÖSTA[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att valutaregleringen förlängs all gälla ytterliga­re ett år, dvs. för liden den I juli 1978-den 30 juni 1979. För riksdagens yttrande framläggs samtidigt förslag till bestämmelser om fortsatt giltighet av valutaförordningen under samma lid. Vidare föreslås ändringar i valuta­lagen i syfte att öka möjligheterna till kontroll av resandes in- och utförsel av valuta.

1 Riksdagen 1977178. 1 saml. Nr 169

Prop. 1977/78:169

2

1    Förslag till

Lag om ändring i valutalagen (1939:350)

Härigenom föreskrivs i fråga om valutalagen (1939:350)' dels att 12 § skall ha nedan angivna lydelse,

dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 15 §, av nedan angivna lydel­se.

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse 12 ¥

Den som ej har efterkommit vitesföreläggande som har meddelats med slöd av förordnande enligt denna lag får icke dömas lill ansvar för gärning som omfattas av föreläggandet.

Allmänt åtal för brott mot denna lag får väckas endast efter anmälan av riksbanken.

Allmänt åtal för brott mot denna lag får utom i fall som avses i 15 § väckas endasl efter anmälan av riksbanken.

15 §

Tullmyndighet får kontrollera att utförsel- och införselförbud som meddelas med stöd av 2 § första stycket 4) eller 5) efterlevs.

Den som till eller från det svens­ka tullområdet medför sådana till­gångar som avses i 2 § första styc­ket 4) eller 5) skall anmäla och läm­na uppgifter om tillgångarna i en­lighet med vad regeringen eller, ef­ter regeringens bemyndigande, ge-neraUullstyrelsen bestämmer. För koniroll av sådana uppgifter skall den uppgiftsskyldige bereda den som verkställer kontrollen tillfälle atl undersöka handresgods, annat medfört gods och alla utrymmen i transportmedel samt därvid svara för den transport som behövs och för uppackning och ålerinpack-ning.

I övrigl gäller för kontrollen i till­lämpliga delar 38, 44, 45 och 50 §§ tullagen (1973:670) samt 57, 58, 60-62, 65 och 68 §§ samt 73 § 8 och 9 tullstadgan (1973:671) i den ly-

' Senasie lydelse av lagens rubrik 1959:262, 2 Senaste lydelse 1975:204,

Prop. 1977/78:169

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

delse stadgan hade den I januari 1978.

Till böler dömes den som uppsåt­ligen eller av oaktsamhet underlå­ter all göra anmälan eller lämna uppgifter i fall som avses i andra stycket.

Till ansvar enligl denna paragraf dömes ej, om gärningen är ringa el­ler kan föranleda ansvar enligt 9 el­ler 10 § denna lag, enligl brottsbal­ken eller lagen (1960:418) om straff jör varusmuggling. Allmänt åtal för brott som avses i denna para­graffår ej väckas ulan anmälan av tullmyndighet.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1978,

Prop. 1977/78:169

4

2    Förslag till

Lag om tillämpning av valutalagen (1939:350)

Härigenom föreskrivs atl 2 § första stycket I, 2 och 4-9 samt 5 § I och 3 valutalagen (1939:350) skall äga tillämpning under tiden den I juli 1978-den 30 juni 1979,

3   Förslag till

Förordning om fortsatt giltighet av valutaförordningen (1959:264)

Härigenom föreskrivs att valutaförordningen (1959:264), som enligt för­ordning (1977: 356) gäller till utgången av juni 1978, skall äga fortsalt giltig­het till utgången av juni 1979,

Prop. 1977/78:169

5

Utdrag

EKONOMIDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-03-16

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN], Wik­ström,[REDACTED_EFTERNAMN], Wirlén

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om fortsatt valutareglering m. m.

1    Inledning

Enligt valutalagen (1939:350, ändrad senast 1977:354) gäller i fredstid att fullmäktige i riksbanken skall göra framställning till regeringen om valu­tareglering, om det prövas nödvändigt för alt nå de centrala mål som har fastställts för den ekonomiska politiken. Fullmäktige skall därvid begära att regeringen föreslår riksdagen en lag om tillämpning av valutalagen för högst ell år. Regeringen skall samtidigl som ett sådant lagförslag läggs fram förelägga riksdagen de valulareglerande föreskrifter som regeringen avser all utfärda. Sådana föreskrifter finns i valutaförordningen (1959: 264, ändrad senast 1977:1088),

Genom lagen (1977:355) om tillämpning av valutalagen (1939:350) och förordningen (1977:356) om fortsalt giltighet av valulaförordningen (1959: 264) har valulareglering föreskrivits för tiden den I juli 1977-den 30 juni 1978.

I skrivelse den 26 januari 1978 har fullmäktige i riksbanken hemställt atl regeringen begär riksdagens bemyndigande atl tillämpa fortsatt valutareg­lering under tiden den I juli 1978-den 30 juni 1979 och att regeringen läg­ger fram förslag om att valulaförordningen skall äga fortsatt giltighet till ut­gången av juni 1979. Fullmäktige föreslår också ändring av valulalagen i syfte att vidga möjligheterna all kontrollera om det förekommer olaga va-lutaförsel över rikels gränser.

Efter remiss har yttranden över riksbanksfullmäktiges skrivelse avgelts av riksåklagaren, rikspolisstyrelsen, generallullstyrelsen, bankinspektio­nen, fullmäktige i riksgäldskontoret. Svenska bankföreningen, Svenska sparbanksföreningen och Sveriges föreningsbankers förbund. Post- och kreditbanken, PK-banken har anslutit sig till Svenska bankföreningens ytt­rande.

Prop. 1977/78:169

6

Enligl regeringens bemyndigande den 30 juni 1977 harjag tillkallat en kommitté föratt utreda med valutaregleringen sammanhängande spörsmål (E 1977:03). Med anledning härav kommer jag nu att behandla endast frå­gan om fortsalt valulareglering samt den av riksbanksfullmäktige väckta frågan om valutakontroll.

2   Nuvarande ordning

En närmare redogörelse för bestämmelserna i valutalagen och valutaför­ordningen har lämnats i prop. 1975:82 s. 14-21. 1 överensstämmelse med förslag i samma proposition ändrades bestämmelserna på några punkter. Förutom en lagteknisk anpassning till den nya regeringsformen, bl. a. i frå­ga om straff och förverkande, utvidgades möjligheten för riksbanken att förelägga vite och gjordes andra mindre ändringar i lagstiftningen (prop. 1975:82, FiU 1975:20, rskr 1975:132, SFS 1975:204 och 206). År 1977 gjordes vissa redaktionella ändringar i valulalagen i förtydligande syfte (prop. 1976/77:131, FiU 1976/77:24, rskr 1976/77:266, SFS 1977:354). Som en följd av tillkomsten av den nya tulltaxan (1977:975) gjordes en re­daktionell ändring i valutaförordningen med verkan fr.o.m. den 1 januari 1978 (SFS 1977:1088).

I del följande redovisas endast vissa av de bestämmelser, som berörs av riksbanksfullmäktiges skrivelse.

När regeringen begär riksdagens samtycke till förordnande om valuta­reglering skall även de valulareglerande föreskrifter som regeringen avser atl utfärda med stöd av den begärda fullmakten föreläggas riksdagen. Hu­vudbestämmelserna om vad sådana föreskrifter får innehålla finns i 2 § första stycket punkterna I -9 valutalagen. Regeringen kan vidare enligt 5 § bl. a. meddela de föreskrifter, som behövs för att genomföra ett valulareg­lerande förordnande och för alt hindra åtgärder som är ägnade att uppen­bart motverka ändamålet med detta. De föreskrifter som regeringen har ut­färdat med stöd av valutalagen återfinns i valutaförordningen. Dessa inne­håller skilda förbud mot valuladispositioner utan riksbankens tillstånd. Förbuden gäller numera väsentligen s. k. kapitalbelalningar.

Enligt 2 § 4) valulalagen får regeringen föreskriva att svenska och ut­ländska betalningsmedel, fordringar och värdepapper inte utan särskill till­stånd får föras ut ur riket eller på annal sätt överföras lill utlandet eller överlåtas lill person som är bosatt utomlands. 1 samma paragraf 5) ges re­geringen motsvarande befogenhet avseende införsel av sådana tillgångar. Regeringen har i 4 § valutaförordningen meddelat sådan föreskrift i fråga om utförsel av tillgångar. Där stadgas att värdepapper, andra betalnings­medel än växlar samt guld och guldvaror av visst angivet slag inle ulan riksbankens tillstånd får föras ut ur riket. Resande lill utlandet får dock föra ul resevaluta till belopp som riksbanken medger. 1 6-7 §§ samma för-

Prop. 1977/78:169

7

ordning föreskrivs vissa begränsningar i fråga om införsel av samma slag av tillgångar.

Enligt 9 § första stycket valutalagen kan den som bryter mot förbud eller villkor som meddelas med stöd av bl. a. 2 § första stycket 4) och 5) samma lag dömas lill böter eller fängelse i högst ett år eller om brottet är grovt -fängelse i högst två år. Om gärningen begåtts av grov oaktsamhet, kan bö­ter ådömas (9 § andra stycket valutalagen). Försök och medverkan lill överträdelse av bl. a. utförsel- eller införselförbud som meddelas med stöd av de angivna reglerna i 2 § valutalagen kan föranleda straff i enlighet med 23 kap. brottsbalken (10 § valutalagen). Allmänt åtal för brott mot valula­lagen får väckas endast efler anmälan av riksbanken (12 § andra stycket valulalagen). Betalningsmedel m. m. som varit föremål för brott av nu an­givna slag kan förklaras förverkat (11 § valulalagen). 1 stället för egendo­men kan dess värde helt eller delvis förklaras förverkat.

1 14 § valutalagen stadgas atl i fråga om utförsel- och införselförbud, som meddelas med stöd av 2 § första stycket 4) eller 5) samma lag äger be­stämmelserna i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling (varusmugg­lingslagen) angående förundersökning m.m., beslag, husrannsakan och kroppsvisitation motsvarande tillämpning. Bestämmelserna om husrannsa­kan och om kroppsvisitation återfinns i 18 och 19 §§ vamsmugglingslagen. 1 18 § regleras tulltjänstemans befogenhet att företa husrannsakan i vissa angivna utrymmen. Kroppsvisitation får enligt 19 § av tulltjänsteman före­tas på person mot vilken förekommer anledning alt han har på sig gods som är underkastat beslag enligt varusmugglingslagen. I samma lagrum stadgas att om chef för tull-, kust- eller gränsbevakningen finner skärpning av tullkontrollen avseende persontrafiken lill eller från ullandel oundgäng­ligen nödvändig, får han förordna all kroppsvisitation verkställs på envar. Sådant förordnande kan avse viss Iransportlägenhel, viss lidrymd eller viss plats. Förordnandet måste underställas generaltullstyrelsens prövning men går likväl genast i verkställighet.

Valutalagen och varusmugglingslagen innehåller fömtom de nämnda reglerna inga bestämmelser om kontroll av resande. Sådana finns såvitt av­ser varor i lullagen (1973:670) och tullstadgan (1973:671). Där stadgas t. ex. skyldighet för resande som medför handresgods att anmäla och läm­na uppgifter om godset i enlighet med vad generaltullstyrelsen bestämmer. Den uppgiflsskyldige skall tillhandahålla vara för kontroll (35 och 36 §§ tullagen och 53 § lullsladgan). Regler om besvär mot beslul av tullmyndig­het återfinns i 44 och 45 §§ tullagen. 1 50 § samma lag stadgas bl. a. all tull­myndighets beslut enligt lagen eller med slöd av lagen meddelade bestäm­melser och som inte innebär att mål eller ärende avgörs länder till omedel­bar efterrättelse. Tullstadgan innehåller vidare föreskrifter om bl.a. tull­verkets kontrollverksamhet. I 58 § föreskrivs bl.a. att förare av fordon skall stanna på tulltjänstemans anmaning. Var och en som färdas med transportmedel är enligl 60 § skyldig atl på tulltjänstemans begäran lämna de uppgifter som behövs för tullkontrollen. Förare av transportmedel som

Prop. 1977/78:169

8

skall undersökas skall enligt 62 § på tulltjänstemans begäran föra detta till närmaste ställe där undersökning kan ske på tillfredsställande sätt. Enligt 65 § får tullljänsleman bl.a. ta hand om vara som står under tullkontroll för tillfällig förvaring. 1 68 § åläggs polismyndighet all på tullmyndighets begäran lämna handräckning för kontrollen. Tullstadgan innehåller härut­över flera bestämmelser om kontrollen samt straffbestämmelser avseende enskilds uppgiftsskyldighel m. m.

3   Framställning om fortsatt valutareglering m. m.

Riksbanksfullmäktige har hemställt alt fortsatl valutareglering skall gälla under tiden den Ijuli 1978-den 30 juni 1979. Enligt fullmäktige bör valuta­regleringen avse samma lagmm i valutalagen som nu äger tillämpning, nämligen 2 § första stycket. I, 2 och 4-9 saml 5 § I och 3. Fullmäktige framhåller att anledning alltjämt föreligger att la gällande fullmakter i valu­talagen i anspråk och att ge valutaförordningen fortsall giltighet.

Riksbanksfullmäktiges framställning om fortsatt valutareglering har till­styrkts eller lämnats ulan erinran vid remissbehandlingen. Sveriges för­eningsbankers förbund framhåller att regeringen under år 1977 har tillsall en kommitté för översyn av valutaregleringen. Med hänsyn till detla anser förbundet att det f. n. saknas anledning att närmare diskutera valularegle­ringen och dess tillämpning. Svenska bankföreningen vill i avvaktan på re­sultatet av den nämnda kommitténs arbete inte invända mot alt valutareg­leringen förlängs ytterligare ett år. Kommittén skall enligt sina direktiv be­driva sitt arbete skyndsamt. Detta är enligt föreningen synnerligen angelä­get.

4   Valutakontrollen

4.1 Riksbanksfullmäktiges skrivelse m. m.

Riksbanksfullmäktige anför inledningsvis all fullmäktige tidigare har fö­reslagit författningsändringar i syfte att göra stickprovskontroller vid gränsstationerna möjliga såvitt avser reselrafiken till utlandet. Fullmäktige pekar vidare på atl av finansutskottets betänkande (FiU 1976/77:24) fram­går att utskottet självfallet har ansett det vara angeläget atl valulabestäm-melserna efterievs och atl en utvidgad stickprovskontroll därvid kan vara av betydelse. Till sin skrivelse har fullmäktige fogat en skrivelse den 29 september 1977, i vilken generallullstyrelsen till regeringen har redovisat vilken lagstiftningsåtgärd som enligt styrelsens mening är nödvändig för atl göra en utökad kontroll möjlig. Riksbanksfullmäktige hemställer att rege­ringen lägger fram förslag om sådan lagändring som är erforderlig för att medge ökad stickprovskontroll. Fullmäktige anser av styrelsen förordat

Prop. 1977/78:169

9

tillägg till 14 § valutalagen ändamålsenligt. Avslutningsvis anför fullmäkti­ge att man inte har räknat med stickprovskontroller annat än i begränsad utsträckning. Även myckel begränsade insatser bör emellertid enligt full­mäktige kunna medföra betydande preventiva effekter.

Generallullstyrelsen har i den nu nämnda skrivelsen anfört atl tullver­kets befogenheter vid olovlig in- eller utförsel av valuta regleras i 14 § va­lulalagen, som stadgar atl bestämmelserna i varusmugglingslagen angåen­de förundersökning m. m., beslag, husrannsakan och kroppsvisitation gäl­ler i fråga om ul- och införselförbud, som meddelas med stöd av 2 § första stycket 4) eller 5) valutalagen. Bestämmelserna i vamsmugglingslagen ger enligl styrelsen inte stöd för atl genomföra rutinmässig kontroll av valuta-förseln över gränserna. Stickprovskontroll kan således bara göras på sär­skilt förordnande av bevakningschef enligt 19 § vamsmugglingslagen om skärpning av tullkontrollen i fråga om persontrafiken. Möjlighet till stick­provskontroll av valutalrafiken förutsätter atl de kontrollföreskrifter som gäller varor görs tillämpliga också för valuta. Enligt styrelsen kan detla ske genom tillägg till 14 § valulalagen av innebörd att 36 § tullagen (1973:670) och 53, 57-62, 65 och 68 §§ tullstadgan (1973:671) om uppgiftsskyldighet, undersökning av vara och transportmedel m. m. görs tillämpliga för valuta­kontroll. Detta skulle inte göra ökad användning av kroppsvisitation möj­lig, vilket enligt styrelsen inte heller bör ske av rättssäkerhetsskäl. De tek­niska förutsättningarna för stickprovsvis valutakontroll vid utförsel är i många fall mindre tillfredsställande. Den knappa tillgången på personal medger i allmänhet inle heller atl kontroll av inkommande och utgående trafik sker samlidigt. I första hand måste den inkommande trafiken kon­trolleras. Generallullstyrelsen har emellertid inget all erinra mot att tull­verket får i uppgift och ges befogenhet atl stickprovsvis kontrollera in- och utförseln av valuta under förutsättning att frekvensen av kontrollen får be­stämmas av styrelsen. Den prioritering av främst kontrollen av narkotika-smugglingen som måste göras skulle därvid enligl styrelsen leda till att slickprovsvisa valutakontroller skulle anordnas i endast mycket ringa om­fattning. Styrelsen menar atl en sådan kontroll förmodligen skulle ge en viss, om än begränsad preventiv effekt. Högre frekvens av stickproven än den nu angivna fömtsätter enligt styrelsen att tullverket ges ökade perso­nalresurser.

4.2 Remissyttrandena

Rikspolisstyrelsen och bankinspektionen tillstyrker riksbanksfullmäkti­ges förslag, medan fullmäktige i riksgäldskontoret. Svenska bankförening­en och Sveriges föreningsbankers förbund inte har något all erinra där­emot.

Riksåklagaren erinrar först om att i prop. 1976/77:131 om fortsatl valu­lareglering m.m. uttalades atl frågan om alt vidga möjligheterna lill stick-

Prop. 1977/78:169

10

provskonlroll vid gränsstationerna rymmer flera problem, bl.a. om den personliga integriteten. Han hänvisar vidare till att finansutskottet i betän­kande (FiU 1976/77:24) framhöll atl problemet borde få en skyndsam be­handling samt lill att kommittén (E 1977:03) för översyn av valularegle­ringen enligt sina direktiv skall behandla frågan med förtur. Riksåklagaren anser i likhet med finansutskottet att det självfallet är angeläget att valuta­bestämmelserna efterlevs och alt en utvidgad stickprovskontroll därvid kan ha betydelse. Enligt hans mening'bör användningen av tvångsmedel vid sedelsmuggling ses över i ett vidare perspektiv. Han har i och för sig in­le någon erinran mot atl de konlrollföreskrifter som gäller beträffande va­ror utvidgas till atl omfatta även valuta. En sådan ordning kan få en viss fö­rebyggande effekt. Den medför, som generallullstyrelsen har påpekat, inte någon ökad användning av kroppsvisitation.

Rikspolisstyrelsen pekar på att enligl statistiska centralbyråns preliminä­ra brottsstatistik anmäldes 133 brott mot valutalagstiflningen år 1976 och 447 brott år 1977. 1 syfte att övervaka valulabestämmelsernas efterlevnad behövs enligt styrelsen otvivelaktigt viss kontroll av de resande. Utöver sådan kontroll i misstänkta fall bör även kontroller kunna ske stickprovs­vis, vilket åtminstone kan förväntas ha en preventiv effekt.

Bankinspektionen anför all önskemålet om en kontroll som försvårar olaga valutaulförsel är välgmndat och vitsordar behovet av att möjlighet lill stickprovskontroll på utförsel av valuta snarast skapas. Inspektionen fäster sig därvid särskilt vid den allmänprevenliva betydelse detta skulle få. Eftersom riksbankens och generallullstyrelsens förslag synes tekniskt godtagbart tillstyrker inspektionen atl detla läggs till gmnd för omedelbar lagstiftning. Inspektionen ifrågasätter emellertid om inte i 14 § valutalagen förutom hänvisning lill 36 § lullagen sådan bör göras också till bestämmel­serna i samma lag om besvär i 44 § och 45 § första stycket 5 samt till lagens 50 §.

Generallullstyrelsen framhåller atl praktiska skäl kan tala för alt resulta­tet av den nämnda kommitténs arbete avvaktas innan riksbanksfullmäkti­ges förslag föranleder vidare åigärder.

5   Föredraganden

Valutareglering tillämpas i vårt land sedan år 1940. På framställning av riksbanksfullmäktige kan förordnande om valutareglering - i andra fall än vid krig eller krigsfara - meddelas för ett år åt gången av regeringen med riksdagens samtycke. Sådanl förordnande får meddelas enligt valutalagen (1939:350), om det prövas nödvändigt för att nå de centrala mål som har fastställts för den ekonomiska politiken. Nuvarande förordnande om valu­tareglering gäller till den I juli 1978. Valutaregleringen omfattar i huvudsak kapitaltransaktioner som inle sammanhänger direkt med utrikeshandeln.

Prop. 1977/78:169

11

Undantagna från regleringen är nämligen löpande betalningar liksom di­rekta handelskrediter på normala villkor. Inom ramen för valutaförfatl-ningarna, dvs. valutalagen och valutaförordningen (1959:264), ankommer det på riksbanken atl utforma de närmare bestämmelserna om tillstånds­givningen för olika kapitaltransaktioner.

Riksbanksfullmäktige har hemställt atl regeringen begär riksdagens be­myndigande att tillämpa fortsatt valutareglering för tiden den I juli 1978-den 30 juni 1979. Vidare har riksbanksfullmäktige begärt alt rege­ringen föreslår sådan lagändring som anses erforderlig för att medge ökad stickprovskontroll vid gränsstationerna i syfte atl övervaka atl reglerna om valutautförsel iakttas. Jag skall först behandla frågan om fortsalt valula­reglering.

Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot riksbanksfullmäkti­ges förslag om fortsatt valutareglering.

Sveriges situation i fråga om betalningsbalansen vållar forifarande all­varliga problem. Handelsutbytet med utlandet har sedan år 1974 visat till­tagande underskott. Under år 1977 uppgick underskottet i vår bytesbalans till nästan 15 miljarder kr. Regeringen har - som jag närmare har redovisat i årets finansplan - vidtagit en rad olika åtgärder i syfte att på längre sikt återställa balansen i våra utrikesbetalningar. De valutapolitiska åtgärderna under år 1977 och den ändrade inriktningen av den ekonomiska politiken innebär alt grundläggande fömtsättningar har skapats för att förbättra det svenska näringslivets konkurrenskraft. Det kommer emellertid trots detla och trots målmedvetna insatser för att förbättra vår export atl dröja fiera år innan balansen i våra transaktioner med ullandel har återställts. En fort­satt långfristig upplåning utomlands kommer därför att fordras föratt täcka bytesbalansunderskotten. Det är angeläget att denna upplåning och övriga kapitalrörelser mellan Sverige och utlandet kan styras i så jämna banor som möjligt. Kontrollen av kortfristiga internalionella kapitalrörelser stäl­ler liksom tidigare höga krav på valutapolitiken.

Med hänsyn till de förhållanden som jag nu harberört finner jag del nöd­vändigt atl valulareglering även i fortsättningen utnyttjas för att komplette­ra den övriga valuta- och kreditpoliliken. Jag förordar därför att regeringen begär riksdagens godkännande att förlänga valutaregleringen ytterligare ett år, dvs. för tiden den 1 juli 1978-den 30 juni 1979.

I detta sammanhang vill jag erinra om alt jag i samband med förslaget om fortsatt valutareglering för ett år sedan (prop. 1976/77:131 s. 15) aviserade en översyn av valularegleringen och valutalagstiflningen. Regeringen har därefter meddelat direktiv för en sådan översyn. Den kommitté (E 1977:03) som jag på regeringens uppdrag har tillkallat har nu påbörjat sitt arbele. Enligt direktiven bör utredningsarbetet bedrivas skyndsamt och ut­redningens förslag kunna redovisas i etapper. Självfallet bör kommitléns förslag avvaktas innan några större ändringar görs i fråga om valutaregle­ringens innehåll eller utformning.

Prop. 1977/78:169

12

Jag övergår nu lill frågan om stickprovskontroll vid gränsstationerna. Riksbanksfullmäktige har hemställt om en lagändring som medger ökad kontroll av resandes valutaulförsel. Fullmäktige har bl.a. hänvisat till att man tidigare hos regeringen har begärt att tullverket - i samråd med riks­banken och inom ramen för tillgängliga resurser - vid enstaka tillfällen skall biträda med sådan kontroll i syfte att övervaka att reglerna om valuta­utförsel iakttas. Fullmäktige har vidare åberopat yttrande den 29 septem­ber 1977 av generaltullstyrelsen i nämnda ärende. Generallullstyrelsen har enligl yttrandet inle någol alt erinra mot att tullverket får i uppgift - och däremot svarande befogenheter - att stickprovsvis kontrollera in- och ut­förseln av valuta. Förutsättningen är atl frekvensen av kontrollen får be­stämmas av styrelsen. Styrelsen förordaratt 14 § valutalagen kompletteras så att vissa sladganden om vamkonlroll i lullagen och lullsladgan blir till­lämpliga också för valutakontroll. Enligt generaltullstyrelsen skulle dock med nuvarande personalresurser i tullverket stickprovskontroll avseende valuta kunna göras endast i begränsad omfattning.

Riksbanksfullmäktige framhåller att även mycket begränsade insatser genom slickprovsvisa kontroller bör kunna ha betydande preventiva effek­ter. Fullmäktige anser att det förslag till lagändring som generaltullstyrel­sen i det tidigare ärendet har förordat är ändamålsenligt.

De fiesta remissinstanser som har yttrat sig i frågan har inte någol att er­inra mot riksbanksfullmäktiges förslag. Riksåklagaren anser att frågan om användningen av tvångsmedel vid sedelsmuggling bör ses över i ett vidare perspektiv i enlighet med direktiven för översyn av valutaregleringen. Han har emellertid ingen erinran mot att de kontrollföreskrifter som gäller be­träffande varor utvidgas till att omfatta även valuta.

Frågan om stickprovskontroll togs upp av riksbanksfullmäktige även i fjolårets framställning om föriängning av valutaregleringen. Jag yttrade med anledning därav i prop. 1976/77:131 (s. 16) all frågan om all utvidga möjligheterna till kontroll vid gränsstationerna rymmer flera problem, bl. a. om den personliga integriteten, och därför borde övervägas ytterliga­re. Finansutskottet anförde i betänkande (FiU 1976/77:24 s. 15) bl.a. atl utskottet inte fann det möjligt att ha en uppfattning om i vilken utsträck­ning en effektivare kontroll av att valutabeslämmelserna iakttas kan upp­nås genom stickprovskontroll eller vilken form av lagstiftning som är den lämpliga. Utskottet ansåg att problemet borde få en skyndsam behandling, exempelvis i anslutning lill pågående arbete hos generaltullstyrelsen.

För egen del anser jag all skäl lalar för atl tullverket bör ha i huvudsak samma kontrollmöjligheter i fråga om valuta som i fråga om varor. Enligt tullagstiftningen kan tullverket tillgripa bl.a. stickprovskontroll av resan­des vaminnehav. Detta bör som riksbanksfullmäktige har föreslagit och re­missinslanserna förordat också gälla för valuta, dvs. för sådana tillgångar beträffande vilka regeringen med slöd av valutalagen kan meddela utför­sel- eller införselförbud. Kommittén för översyn av valutaregleringen skall

Prop. 1977/78:169

13

med förtur behandla frågan om hur en effektivare kontroll av valutabe­stämmelsernas efterlevnad skall kunna uppnås. Från kommittén har jag emellertid inhämtat atl den inte har något att invända mot att vidgade kon­trollmöjligheter redan nu skapas. Jag förordar därför att vissa ändringar i detta syfte görs i valutalagstiflningen.

I fråga om den lagtekniska lösningen bör beaktas bl.a. att de berörda reglema i tullagstiftningen delvis tar sikte på andra förhållanden än den nu åsyftade valutakontrollen. Efler samråd med chefen för handelsdeparte­mentet förordar jag därför att i valutalagen ges vissa materiella regler i frå­ga om tullmyndighets rätt att utöva nämnda kontrollverksamhet. Vidare bör där tas in en regel om skyldighet för den som medför valuta att lämna uppgifter och all låta handresgods m. m. undersökas. I övrigt bör i valuta­lagen hänvisas till bestämmelser i lullagen och lullsladgan i huvudsak en­ligt generaltullstyrelsens och riksbanksfullmäktiges förslag. I valutalagen bör också tas in erforderliga bestämmelser om ansvar och om förutsättning för allmänt åtal. Detta föranleder en följdändring i 12 § valulalagen.

De nu förordade ändringama i valutalagen får ses som en tillfällig lös­ning i avvaktan på den pågående översynen av valutaregleringen. Ändring­arna kommer att - inom ramen för den verksamhet som tullverket f. n. ut­övar - möjliggöra den begärda kontrollen. Som riksbanksfullmäktige har framhållit är det givetvis valutautförseln som f n. är av intresse. Jag vill understryka att de nu förordade lagändringarna inte påverkar gällande be­gränsningar i fråga om rätten till kroppsvisitation. Denna och andra där­med sammanhängande frågor tillkommer det kommittén för översyn av va­lularegleringen att utreda.

6    Hemställan

Jag hemställer att regeringen

dels föreslår riksdagen att antaga inom ekonomidepartementet upprätta­de förslag till

1. lag om ändring i valulalagen (1939: 350)

2. lag om tillämpning av valulalagen (1939:350)

dels lämnar riksdagen tillfälle alt yttra sig över ett inom ekonomidepar­tementet upprättat förslag till

3. förordning om fortsatt giltighet av valutaförordningen (1959: 264).

7    Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition förelägga riksdagen vad föredraganden har anfört för den åtgärd eller det ändamål som föredraganden har hemställt om.

Norstedts Trycken, Stockholm 1978