Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1987/88:31

om ny organisation på lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan, m. m.

Prop.

1987/88:31

Regeringen föreslär riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 29 oktober 1987.

På regeringens vägnar

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen redovisas efter hörande av kyrkomötet regeringens förslag till reformer med anledning av förslag från 1982 års kyrkokommitté och kyrkoförfaltningsutredningen.

Kompetensfördelningen mellan församlingar och pastoral ändras så att ansvaret för alla mera kostnadskrävande församlingsangelägenheter -underhåll av fast egendom, skötseln av begravningsplatser, personal -läggs på pastoraten.

Obligatoriska stiftssamfälligheter bildas med kompelens all sköta vissa för stiftels församlingar gemensamma angelägenheter. Stiftsfullmäktige väljer en stiftsstyrelse. Den får överta förvaltningsuppgifter från bl.a. domkapitlet. Biskopen är självskriven ordförande. Domkapitlen behålls för ärenden rörande kyrkans lära och del kyrkliga ämbetet. Lekmannale-damöterna i domkapitlet väljs av stiftsfullmäktige. En obligatorisk nämnd hos stiftssamfälligheten egendomsnämnden ersätter de nuvarande stifts- och boställsnämnderna och övertar deras uppgifter. Stiftssamfällig­heten skall hålla stiftsorganen med elt gemensamt kansli.

Rätten atl besluta om ändringar i församlingsindelningen och pastorats-indelningen m. m. delegeras till kammarkollegiet respektive de nya stifts­styrelserna. De senare får också besluta om samfällighetsbildning och ändringar i kontraktsindelningen.

Den präsleriiga tjänsteorganisationen förenklas. Prästvalen ersätts av tillsättning genom kyrkorådet eller - i flerförsamlingspastorat en lillsätt­ningsnämnd, sedan domkapitlet prövat de sökandes behörighet och yttrat sig över de sökande. Domkapitlens s. k. tredjegångslillsältning av kyrko­herdar behålls. Flertalet arbetsgivarfunktioner för prästerna flyttas över

1    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

från domkapitlen till de nya stiftsstyrelserna, som också får besluta om     Prop. 1987/88: 31 inrättande av prästtjänster i pastoraten. Inrättande av tjänster som stifts­och kontraklsadjunkter beslutas av svenska kyrkans centralstyrelse. Rege­ringen fastställer en ram för antalet prästtjänster i rikel. Centralstyrelsen bestämmer årligen del totala antalet prästtjänster i varje stift.

Statens kostnader för domkapitlen upphör. Kyrkofonden lämnar allmänl uljämningsbidrag lill pastorat och samfälligheter. Församlingarna i flerför­samlingspastorat får inte längre rätl till sådant bidrag. Sfiftsbidrag ur kyrkofonden skall utgå till stiftskansliernas verksamhel m. m. Ur fonden kan också betalas dels sådant bidrag som sliflsstyrelsen kan dela ut fill pastoral och kyrkliga samfälligheter med särskilda behov av stöd för sin verksamhet, dels bidrag till underhåll av kulturhistoriskt värdefulla kyrko­byggnader.

Normgivningen i fråga om det kyrkliga ämbetet förs över lill kyrkomö­tets kompetensområde.

Domkapitlens och ansvarsnämndens för biskopar beslut i frågor om atl skilja någon från del kyrkliga ämbetet eller om alt för viss tid förklara någon obehörig att utöva ämbetet får överklagas hos kyrkomötets besvärs­nämnd.

Reformerna, som medför ändringar i bl.a. regeringsformen och lagen (1982:942) om svenska kyrkan, avses träda i kraft under år 1989.

Propositionens lagförslag

1 Förslag till

Lag om ändring i regeringsformen

Härigenom föreskrivs atl punkterna 9, 10 och 12 övergångsbestämmel­serna till regeringsformen' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9. Grundläggande föreskrifter om svenska kyrkan som trossamfund och om kyrkomötet som en församling av valda ombud för svenska kyrkan meddelas i lagen om svenska kyrkan. Denna lag stiftas på samma säll som huvudbestämmelserna i riksdagsordningen. Innan lagen stiftas skall ytt­rande av kyrkomötet inhämtas.

Föreskrifter om medlemskap i svenska kyrkan meddelas genom lag, som stiftas av riksdagen med samtycke av kyrkomötet.

Prop. 1987/88:31

Grundläggande föreskrifter om prästerUga tjänster i svenska kyr­kan och om stiftsmyndigheter saml andra föreskrifter om kyrkomötet än som avses i första stycket med­delas i lagen om svenska kyrkan eller i annan lag som stiftas av riks­dagen efter yttrande av kyrkomö­tet. Detsamma gäller grundläggan­de föreskrifter om organisationen av myndigheter under kyrkomötet och om den kyrkliga egendom som är avsedd för svenska kyrkans verksamhet. Föreskrifter som inne­bär ändring av del ändamål för vil­kel den kyrkliga egendomen är av­sedd meddelas dock genom lag, som stiftas på samma säll som lagen om svenska kyrkan.

I fråga om ändring eller upphävand styckena gäller vad som är föreskrivet

Grundläggande föreskrifter om prästtjänster i svenska kyrkan och om biskopar och domkapitel samt andra föreskrifter om kyrkomötet än som avses i första stycket med­delas i lagen om svenska kyrkan eller i annan lag som stiftas av riks­dagen efter yttrande av kyrkomö­tet. Detsamma gäller grundläggan­de föreskrifter om organisationen av myndigheter under kyrkomötet och om den kyrkliga egendom som är avsedd för svenska kyrkans verksamhet. Föreskrifter som inne­bär ändring av det ändamål för vil­ket den kyrkliga egendomen är av­sedd meddelas dock genom lag, som stiftas pä samma sätl som lagen om svenska kyrkan.

e av lag som avses i första-tredje om stiftande av sådan lag.

10. Kyrkomötet fär med slöd av föreskrifter i lagen om svenska kyrkan genom kyrklig kungörelse meddela föreskrifter i följande ämnen:

svenska kyrkans lära.

svenska kyrkans böcker, svenska     kyrkans     sakrament, gudstjänst och övriga handlingar, kollekler,

central verksamhet för evangeli­sation, mission och övrigt utlands­arbete samt diakoni,

kyrkomötets arbetssätt samt verksamheten hos myndigheter un­der kyrkomötet.

' Regeringsformen omtryckt 1985:866.

svenska kyrkans lära, del kyrkliga ämbetet, svenska kyrkans böcker,

svenska     kyrkans     sakrament, gudstjänst och övriga handlingar, kollekler.

central verksamhel för evangeli­sation, mission och övrigt utlands­arbete samt diakoni.

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1987/88:31

Bemyndigar riksdagen kyrkomö­tet alt meddela föreskrifter i elt visst ämne, kan riksdagen därvid medge alt kyrkomötet genom kyrk­lig kungörelse överiåter ål myndig­heter under kyrkomötet all i sådan kungörelse meddela bestämmelser i ämnet. I fråga om svenska kyrkans böcker, svenska kyrkans sakra­ment, gudstjänst och övriga hand­lingar saml kollekler kan riksdagen också medge att kyrkomötet genom kyrklig kungörelse överlåter ål stiftsmyndigheter, kyrkliga kom­muner eller kyrkokommunala förvaltningsmyndigheter att med­dela bestämmelser.

kyrkomötets arbetssätt samt verksamheten hos myndigheter un­der kyrkomötet.

Bemyndigar riksdagen kyrkomö­tet alt meddela föreskrifter i etl visst ämne, kan riksdagen därvid medge alt kyrkomötet genom kyrk­lig kungörelse överlåter åt myndig­heter under kyrkomötet alt i sådan kungörelse meddela bestämmelser i ämnet. I fråga om svenska kyrkans böcker, svenska kyrkans sakra­ment, gudstjänst och övriga hand­lingar saml kollekler kan riksdagen också medge atl kyrkomötet genom kyrklig kungörelse överiåter åt domkapitel, kyrkliga kommuner el­ler kyrkokommunala förvaltnings­myndigheter att meddela bestäm­melser.

Riksdagen kan i lagen om svenska kyrkan meddela föreskrifter i de ämnen som anges i första stycket. Della gäller även om kyrkomötet har bemyndigats all besluta föreskrifter i ämnet. Regeringen får inle besluta föreskrifter i dessa ämnen.

12. När regeringen skall avgöra ärenden som angår svenska kyr­kans religionsvård eller religionsun­dervisning, utövning av prästämbe­tet, befordring eller ämbetsansvar inom kyrkan, skall föredraganden tillhöra svenska kyrkan.

12. När regeringen skall avgöra ärenden som angår svenska kyr­kans religionsvärd eller religionsun­dervisning, utövande av prästäm­betet eller prästtjänster, befordran, ämbetsansvar eller tjänsteansvar inom kyrkan, skall föredraganden tillhöra svenska kyrkan.

Denna lag träder i kraft den I januari 1989.

2 Förslag till

Prop. 1987/88:31

Lag om ändring i lagen (1982: 942) om svenska kyrkan

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1982:942) om svenska kyrkan dels att 7 § skall ha följande lydelse,

dels atl det i lagen skall införas sju nya paragrafer, 12-18 §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7§' Kyrkomötet får genom kyrklig kungörelse meddela föreskrifter i följan­de ämnen:

1.

svenska kyrkans lära,

I. 

svenska kyrkans lära,

2.

svenska kyrkans böcker,

2. det kyrkliga ämbetet,

3.    svenska kyrkans sakrament,        3. svenska kyrkans böcker,

gudstjänst och övriga handlingar,

4. kollekler,

4.  svenska kyrkans sakrament,

gudstjänst och övriga handlingar,

5.   central verksamhel för evange-        5. kollekler,

lisation, mission och övrigt ullands-

arbete saml diakoni,

6.    kyrkomötets arbetssätt samt

6. central verksamhel förevange-

verksamheten hos myndigheter un- lisation, mission och övrigt utlands-

der kyrkomötet.                                    arbete saml diakoni,

7. kyrkomötets arbetssätt saml verksamheten hos myndigheter un­der kyrkomötet.

Kyrkomötet får genom kyrklig kungörelse överlåta åt svenska kyrkans centralstyrelse atl i sådan kungörelse meddela föreskrifter om kollekler. Kyrkomötet får också genom kyrklig kungörelse överlåta åt domkapitel, kyrkliga kommuner och kyrkokommunala förvaltningsmyndigheter all meddela föreskrifter om svenska kyrkans böcker, svenska kyrkans sakra­ment, gudstjänst och övriga handlingar samt kollekler.

Föreslagen lydelse

12

§ Frågor om en prästkandidats inträde i det kyrkliga ämbetet prövas av domkapitlet i det stift där kandidaten söker en anställning som präst. I andra fad prövas frågorna av domkapitlet i det stift där kandidaten är kyrkobokförd eller, om han inte är kyrkobokförd inom rikel, av domkapit­let i Uppsala stift.

13

§ En präst, som genom lagakraftägande dom eller beslut har blivit avskedad från sin anställning som präst, kan skiljas från prästämbetet eder för viss tid, som inte överstiger ett år, förklaras obehörig atl utöva detta. Detsamma gäller för den präst, som inte innehar eller uppehåller en prästtjänst och som på grund av sitt levnadssätt eller annars har i avse­värd mån skadat det anseende en präst bör ha.

14

§ En präst, som genom lagakraftägande dom eller beslut har ålagts diciplinpåföljd, kan förklaras obehörig att utöva prästämbetet för viss tid,

' Senaste lydelse 1985:868.

5

Föreslagen lydelse

Prop. 1987/88:31

som inte överstiger ett år, om han i anslutning till domen eller beslutet på grund av sin sinnesbeskaffenhet har erhållit tjänstledighet. Under tiden får han inte utöva sin tjänst. Detsamma gäller för den präst som innehar eller uppehåller en prästtjänst och som genom lagakraftägande dom funnits ha begått brott.

En präst kan även förklaras obehörig att utöva prästämbetet under den tid då han är avslängd från sin anställning som präst.

15

§ En präst som har övergett svenska kyrkans lära skall skiljas från prästämbetet. Den som innehar en anställning .som präst får dock skiljas från ämbetet först sedan han har slutat sin anställning.

16

§ Frågor om att skilja någon från det kyrkliga ämbetet ellerför viss tid förklara denne obehörig atl utöva ämbetet prövas enligt följande:

Innehavare

Prövas av

1.

biskopar

ansvarsnämnden för biskopar

2.

andra präster än biskopar

a)  präster som är kyrkobokförda

i Sverige

präster som är anställda i etl

domkapitlet i det stift där prästen stift

har sin anstädning

präster som tjänstgör i svensk

domkaphlet i Uppsala stift församling i utlandet

präster som är anställda inom

domkapdlet i Uppsala stift Svenska   kyrkans   stiftelse  för

rikskyrklig verksamhet eller av styrelsen för Svenska kyrkan i ullandel

                                                övriga präster

domkapitlet i det stift där prästen

är kyrkobokförd

b)  präster som inte är kyrkobok-

domkapitlet i Uppsala stift

förda i Sverige

17 § Domkapitlets och ansvarsnämndens för biskopar beslut I ärenden

enligl 16 § gäller omedelbart.

Besluten får överklagas hos kyrkomötets besvärsnämnd. Besvärsnämn­dens beslut får inle överklagas.

18 § Domkapitlen skall se tid all den för svenska kyrkan gällande

ordningen med avseende på svenska kyrkans lära, böcker, sakrament,

gudstjänst och övriga handlingar iakttas i församlingarna. Domkapitlen

skad vidare ha tillsyn över hur innehavarna av del kyrkliga ämbetet

förvaltar detta och efterlever sina angivna vigningslöflen.

Ytterligare föreskrifter om domkapitlen och deras uppgifter finns i lag eller annan författning.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1982:943) om kyrkomötet

Härigenom föreskrivs atl 47 och 48 §§ lagen (1982:943) om kyrkomötet' skall ha följande lydelse.

Prop. 1987/88:31

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

47

§

Besvärsnämnden består av en ordförande, som skall vara eller ha varil ordinarie domare, och fyra inom kyrkomötet valda ledamöter. Ordföranden väljs särskill.

För ordföranden skall finnas en ersättare. Vad som föreskrivs om ordföranden gäller också ersätta­ren. För övriga ledamöter skall inom kyrkomötet ulses lika många ersättare.

Besvärsnämnden består av en ordförande och en vice ordförande, som skall vara eller ha varil ordina­rie domare, och fyra övriga leda­möter. Ordföranden och vice ordfö­randen väljs särskilt. För de övriga ledamöterna skall utses lika många ersättare.

Endast den som är medlem av svenska kyrkan och är myndig får vara ledamot eller ersättare.

48 §3 Besvärsnämnden är beslutför när ordföranden och minst tre andra leda­möter är närvarande. En ledamot eller ersättare i nämnden får handlägga vissa slag av ärenden i den utsträckning som kyrkomötet kan ha föreskri­vit.

Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning till-lämpas föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken om omröstning i tvistemål.

Om del framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning till-lämpas föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken om omröstning i tvistemål. Bestämmelserna i 29 kap. rättegångsbalken om omröst­ning i brottmål skall dock tillämpas i frågor om alt skilja någon från det kyrkliga ämbetet eller om att för viss tid förklara någon obehörig alt utöva ämbetet.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989.

' Lagen omtryckt 1985:892.  Senaste lydelse 1985:892. ' Med nuvarande lydelse avses den i prop. 1987/88:5 föreslagna lydelsen.

4 Förslag till

Prop. 1987/88:31

Domkapitelslag

Härigenom föreskrivs följande.

Domkapitlet och dess uppgifter

1 §    I varje stift skall det finnas ett domkapitel.

Domkapitlet skall ulföra de uppgifter som enligt lagen (1982:942) om svenska kyrkan eller annan författning ankommer på det.

Ledamöter och suppleanter

2 §    Domkapitlet beslår av följande ledamöter:

1.

biskopen som ordförande,

2.

domprosten eller, där det inte finns någon domprost, en av regeringen för sex år i sänder bland stiftels kyrkoherdar förordnad ledamot som vice ordförande,

3.

en präst vald av stiftets präster,

4.

tre lekmän valda av stiftsfullmäktige.

För ledamöterna enligt första stycket 3 och 4 skall det finnas lika många suppleanter. De utses på samma säll som ledamöterna.

Vid handläggning av de ärenden om del kyrkliga ämbetet som enligt 16 § lagen (1982:942) om svenska kyrkan ankommer på domkapitlet, skall dess sekreterare ingå som ledamot.

Sekreteraren

3 §    För domkapitlet skall det finnas en sekreterare. Stiftsstyrelsen för­

ordnar sekreteraren efter yttrande av domkapitlet.

Behörig att vara domkapitlets sekreterare är den som är medlem av svenska kyrkan och har avlagt juris kandidatexamen eller juristexamen.

Personal och lokaler m. m.

4 § Stiftssamfälligheten skall tillhandahålla domkapitlet sekreteraren och annan personal, kontorslokaler, inventarier, materiel saml det som i övrigt behövs för att domkapitlet skall kunna fullgöra sina uppgifter.

Valbarhet

5 §    Valbar fill prästledamot eller suppleant för denne är den som innehar

en anställning som präst inom stiftet.

Valbar till lekmannaledamol eller suppleant för denne är den som är kyrkobokförd inom stiftet, är medlem av svenska kyrkan och som är myndig på valdagen.

Om en ledamot eller suppleant inle längre är valbar, upphör hans upp­drag genast.

Valet av prästledamot och suppleant för denne

Rösträtt vid valet

6 §   Rösträtt vid val av präslledamot och suppleant för denne har den

präst som innehar en anställning som präst inom stiftet och som är behörig    Prop. 1987/88: 31 atl utöva prästämbetet.

Valperiodens längd m.m.

I  § Valet av prästledamoten och dennes suppleant gäller för en lid av sex

år räknat från och med den 1 januari året efter det år valet har skell. Valet

sker vid möte med stiftets präster inför biskopen som valförrättare. Kan

inte möte med stiftets präster sammankallas före en valperiods utgång, får

valet förrättas på det sätt som anges i andra stycket.

Om ledamoten eller suppleanten avgår under tjänslgöringsfiden och mer än sex månader återstår av denna, skall fyllnadsval förrättas för den återstående fiden. Valet förrättas kontraktsvis med kontraktsprosten som valförtällare.

Kungörelse om valet

8 § Tid och plats för valet beslutas av domkapitlet. Kungörelsen om

beslutet skall i god lid före valet tillställas de röstberättigade genom kon­

traktsprostarna.

Förfarandet vid valet

9 § Valet sker med slutna sedlar. Vid lika röstetal avgörs utgången av

valet genom lottning.

10        § Röstberättigad som är förhindrad att personligen närvara vid valet

får sända in sina valsedlar till valförrätlaren i slutna kuvert. Kuverten skall

förses med egenhändigt undertecknad, av två vittnen styrkt påskrift om

innehållet. Valsedlarna för valet av ledamoten respektive suppleanten

skall läggas i olika kuvert.

De insända kuverten öppnas vid valförrättningen. Valsedlarna tas ut, utan att läsas, och blandas med de valsedlar som lämnats personligen vid valtillfället. Sedan räknas rösterna samman.

II  § Protokoll skall föras över valet. I detta anges vilka röstberättigade

som lämnat sina valsedlar personligen vid vallillfället och vilka som sänt in

sina valsedlar. Protokollet justeras samt skrivs under av valförrätlaren och

minst två röstberättigade. Det skall sedan omedelbart sändas till domkapit­

let.

Röstsammanräkning

12        § När valet förrättas på möte med stiftets präster, tillkännager valför­

rätlaren valets utgång efter det atl rösterna har räknats samman. Om valet

förrättas kontraklsvis, skall domkapitlet räkna samman rösterna på den

dag som angetts i kungörelsen om valet och tillkännage valels utgång

genom anslag. Genom tillkännagivandet är valet avslutat.

Förvaring av valhandlingar

13        § Valsedlar och annal valmalerial skall förvaras på betryggande säll

lill dess alt valet har vunnit laga kraft.

Valet av lekmannaledamöter och suppleanter för dessa

Prop. 1987/88:31

Tidpunkt för valet

14        § Stiftsfullmäktige skall snarast efter sin valperiods början förrätta val

av lekmannaledamöter och suppleanter för dessa. Valet gäller lill dess all

stiftsfullmäktige förrättar nytt val under sin näsla valperiod.

Om en ledamot eller suppleant avgår under tjänstgöringstiden och mer än sex månader återstår av denna, skall fyllnadsval förrättas för den återstående fiden.

Förfarandet vid valet

15     §    Valet skall ske på samma sätl som val av ledamöter i stiftsstyrelsen.

Om suppleanterna inle väljs proportionelll, skall del vid valet även

bestämmas i vilken ordning de skall inkallas lill tjänstgöring.

16        § Sedan protokollet över valet har justerats skall det omedelbart sän­

das till domkapitlet.

Hur man överklagar valen

17        § Val av präsfiedamot och suppleant för denne får överklagas hos

kammarrätten. Skrivelsen med överklagandet skall ges in lill domkapitlet

inom tio dagar efter del all valet avslutades.

Domkapitlet skall infordra valförrällarens förklaring över överklagandet samt valsedlar och övriga valhandlingar. Domkapitlet skall sända dessa handlingar och överklagandet med egel yltrande till kammarrätten. Be­stämmelserna i 27 och 28 §§ förvaltningslagen (1986:223) om omprövning av beslut skall inle tillämpas. Kammarrätten prövar om skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätt tid.

Den som har valls lill präslledamot utövar sitt uppdrag utan hinder av atl valet har överklagats. Om valet ändras, skall den nya ledamoten inta sin plats så snart ändringen har kungjorts. Vad som nu har sagls om ledamot gäller också för suppleant.

Bestämmelserna om inhibition i 29 § förvaltningslagen gäller inle beslut som avses i denna paragraf.

18        § Val av lekmannaledamöter och suppleanter för dessa får överklagas

enligt 13 kap. församlingslagen (1988: 000).

Förhinder för biskopen

19        § När biskopen är förhindrad att utöva sin tjänst eller när biskops­

tjänsten är ledig får domkapitlet

1.

utse kontraktsprostar och vikarier för dessa,

2.

besluta om vem som skall fullgöra de uppgifter som biskopen får lämna över till annan,

3.

anlita annan biskop för prästvigning och de övriga ämbetsuppgifler som måste fullgöras av biskop.

Hovkonsistoriet

20        § I Stockholm skall det finnas ett hovkonsistorium. Detta skall ha

samma befogenheter med avseende på hovförsamlingen som domkapitlen

har mol församlingarna.

10

21 §   Hovkonsistoriet består av följande ledamöter:

Prop. 1987/88:31

1.

överhovpredikanten som ordförande,

2.

de ordinarie hovpredikanterna,

3.

två lekmän utsedda av konungen efter förslag av hovförsamlingens kyrkostämma.

För lekmannaledamöterna skall på samma sätt utses lika många sup­pleanter.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989.

2.

Genom lagen upphävs

Kungl. Maj:ts instruktion den 28 juni 1681, varefter dess consistorium aulicum vid de där förefallande ärender skall hava sig att rätta, samt lagen (1936: 567) om domkapitel.

3.

Uppdraget för prästledamöter och suppleanter för dessa som har utsetts enligl äldre bestämmelser gäller till och med utgången av sjätte årel efter valet.

4.

Uppdraget för lekmannaledamöter och suppleanter för dessa som har utsetts enligt äldre bestämmelser upphör när stiftsfullmäktige har valt lekmannaledamöter och suppleanter enligl de nya bestämmelserna och valet har vunnit laga kraft.

11

5 Förslag till

Prop. 1987/88:31

Kyrkofondslag

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1

§   Genom kyrkofonden skall kostnader för svenska kyrkans verksamhet fördelas enligl bestämmelserna i denna lag.

2

§   Vad som i denna lag sägs om pastorat skall tillämpas på

1.

lerritoriella pastorat,

2.

pastoratssamfälligheter,

3.

flerpasloraissamfälligheter.

Regeringen får förordna atl lagen skall tillämpas också på icke-territo­riella pastorat.

3 §    I lagen avses med

bidragsår det år under vilket bidrag betalas ut enligt 13-18 §§,

skatteunderlag antalet skallekronor enligt taxeringsnämnds beslut om taxering lill kommunal inkomstskall årel före bidragsäret, minskal med del anlal skallekronor som har påförts andra skattskyldiga än sådana som avses i 10 § 1 mom. lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt,

skattekraft skatteunderlaget per kyrkobokförd invånare vid ingången av året före bidragsåret,

medelskatlekraft skalleunderiaget för riket per kyrkobokförd invånare vid ingången av året före bidragsäret.

Statistiska centralbyrån fastställer medelskattekraflen senast den 31 de­cember året före bidragsäret.

Kyrkofondens styrelse och förvaltning

4 §    För kyrkofonden skall del finnas en styrelse. Denna skall bestå av en

ordförande och sex andra ledamöter.

Ordföranden och tre av de övriga ledamöterna ulses för tre år av rege­ringen.

Tre ledamöter utses av kyrkomötet. Dessa ledamöter väljs för kyrkomö­tets valperiod snarast efter valperiodens början. Valet gäller till dess att kyrkomötet förrättar nytt val under nästa valperiod.

För styrelsens ledamöter skall del finnas lika många ersättare. De utses på samma sätl som ledamöterna.

5 §   Regeringen får meddela föreskrifter om förvaltningen av kyrkofon­

den.

Hur kyrkofonden tillförs medel

6 §   Till kyrkofonden betalas

1.

allmän och särskild kyrkoavgift enligl 10-12 §§,

2.

statsbidrag som beviljas för ändamålet.

Till kyrkofonden skall även föras avkastning och ersättning från fondens tillgångar och från andra kapitaltillgångar enligt regeringens bestämmande.

7 §   Om det behövs får kyrkofonden ta upp lån i den omfattning som

12

regeringen bestämmer.

Hur kyrkofondens medel används

Prop. 1987/88:31

8 §    Ur kyrkofonden betalas

1.

allmänl och extra utjämningsbidrag enligl 13-16 §§,

2.

stiftsbidrag och kyrkobyggnadsbidrag enligl 17-18 §§,

3.

kostnader för avlöningsförmåner till biskopar och sådana präster som är anställda i de svenska utlandsförsamlingarna,

4.

kostnader för pensionsförmåner till präster eller efterlevande till präs­ter enligt föreskrifter som regeringen meddelar eller enligt avtal samt för försäkringsförmåner som enligt statlig grupplivförsäkring utgår för präster eller andra kyrkomusiker än skolkantorer,

5.

kostnader för kyrkomötet och dess myndigheter enligt regeringens bestämmande,

6.

kostnader för arvoden och annan ersättning till ledamöter och sup­pleanter i domkapitlen enligl regeringens bestämmande,

7.     förvaltningskostnader enligl regeringens bestämmande för ärke­

biskopsämbetet och departement eller myndigheter där kyrkliga frågor

handläggs,

8.

kostnader för verksamhet, som bedrivs av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel, enligt regeringens bestämmande,

9.

andra kostnader för kyrkliga ändamål enligt regeringens bestämman­de,

10.   kostnader för kyrkofondsstyrelsens kansli och kyrkofondens förvalt­

ning i övrigt.

9 § Ur kyrkofonden får lån lämnas för åtgärder som syftar till alt rationa­

lisera driften av löneboställen eller präsllönefondsfasligheler. Lån får ock­

så lämnas för förvärv av jordbruksfastighet som löneboslälle eller prästlö-

nefondsfastighel, om förvärvet syftar till en rationalisering av det kyrkliga

jordinnehavet i stiftet.

Lån fär också lämnas om ett löneboställe eller en präsllönefondsfastig-het skall belastas med kostnader till följd av fastighelsbildningsförrällning eller företag enligl lagen (1939:608) om enskilda vägar, anläggningslagen (1973:1149) eller vaftenlagen (1983: 291).

Regeringen får meddela föreskrifter om lån ur kyrkofonden.

Kyrkoavgifter

Allntän kyrkoavgift

10

§ Pastoraten skall varje år betala allmän kyrkoavgift lill kyrkofonden. Avgiften beräknas på skalleunderiaget och är 16 öre per skallekrona.

11

§ Vid beräkningen av den allmänna kyrkoavgiften enligt 10 § skall det antal skattekronor som hänför sig till personer som inte är medlemmar av svenska kyrkan minskas med 70 procent.

Särskild kyrkoavgift

12        § Pastorat som har lönetillgångar skall varje år också betala särskild

kyrkoavgift lill kyrkofonden. Pastoratens lönelillgångar är löneboställen

och prästlönefonder saml andelar i präsUönejordsfonder och präsllöne­

fondsfasligheler.

Särskild kyrkoavgift beräknas

1. för egendom som taxeras enligt fastighelslaxeringslagen (1979:1152)

lill två procent av taxeringsvärdet,

]3

2.

för aktier och andelar i aktiefonder lill två procent av marknadsvar-     Prop. 1987/88: 31 del,

3.

för obligationer, förlagsbevis och konvertibla skuldebrev till åtta procent av marknadsvärdet,

4.

för bankmedel och andra fordringar till åtta procent av det nominella värdet.

Till den del taxeringsvärdet enligl andra stycket 1 beslår av skogs­bruksvärde skall i stället för vad som där sägs gälla att avgiften skall beräknas till sex procent av skogsbruksvärdel.

Underlaget för avgiften bestäms med hänsyn till förhållandena den 31 december året före det år som närmast föregår bidragsåret.

För lönetillgångar som utgörs av andel i fast egendom skall avgiften beräknas i proportion till andelslalel.

Utjämningsbidrag

Allmänt utjämningsbidrag

13

§ Pastoraten och sfiftssamfälligheterna får ett allmänl utjämnings­bidrag om skatteunderlaget understiger det skatteunderlag som motsvarar den garanterade skattekraften enligt 15 §. Bidraget ulgår med ett belopp som motsvarar produkten av det enligt 14 § beräknade tillskottet av skatte­underlag och skattesatsen för bidragsåret.

14

§ Tillskottet av skatteunderlag utgör skillnaden mellan del skatteun­derlag som motsvarar den garanterade skattekraften enligt 15 § och skatte­underlaget.

För kyrkliga samfälligheter skall tillskottet av skalteunderiag utgöra summan av de tillskott som utgår eller skulle ha utgått till de i samfällighe­ten ingående pastoraten enligt första stycket.

Tillskottet av skalteunderiag avrundas lill närmaste hela tusental skat­tekronor, varvid 500 skattekronor avrundas uppåt.

15      § För pastoralen och stiftssamfälligheterna gäller som garanti följande

skattekraft i procent av medelskattekraflen.

Pastoraten och stiftssamfälligheterna i

Garanterad skattekraft

Stockholms län

98

Uppsala län

95

Södermanlands län

95

Östergötlands län

95

Jönköpings län

95

Kronobergs län

95

Kalmar län utom Mörbylånga och

Borgholms kommuner

95

Mörbylånga och Borgholms kommuner

98

Gofiands län

104

Blekinge län

95

Kristianstads län

95

Malmöhus län

95

Hallands län

95

Göteborgs och Bohus län

95

Älvsborgs län

95

Skaraborgs län

95

Värmlands län

95

14

Pastoraten och stiftssamfälligheterna i

Garanterad skattekraft

Prop. 1987/88:31

Örebro län

95

Västmanlands län

95

Kopparbergs län

98

Gävleborgs län

98

Väslernorrlands län

101

Jämtlands län

104

Västerbottens län utom Dorotea, Sorsele,

Slorumans, Vilhelmina och Åsele

kommuner

107

Dorotea, Sorsele, Slorumans, Vilhelmina

och Åsele kommuner

110

Norrbottens län:

Bodens, Haparanda, Kalix, Luleå, Piteå

och Älvsbyns kommuner

107

Arvidsjaurs kommun

110

Arjeplogs kommun

113

Gällivare, Jokkmokks, Kiruna, Pajala,

Överkalix och Övertorneå kommuner

116

Extra utjämningsbidrag

16        § Kyrkofondens styrelse får bevilja pastorat och stiftssamfälligheter

extra utjämningsbidrag enligt föreskrifter som regeringen meddelar.

Övriga bidrag

Stiftsbidrag

17        § Kyrkofondens styrelse fär enligl föreskrifter som regeringen med­

delar bevilja stiftssamfälligheter bidrag ur kyrkofonden (stiftsbidrag) för

betalning av följande kostnader:

1.

domkapitlets, stiftsstyrelsens och egendomsnämndens förvaltnings­kostnader,

2.

lönekostnader för sekreterare till biskopen,

3.

lönekostnader för stiftsadjunkter, kontraklsadjunkter, pastorsadjunk­ter, garnisonspastorn i Boden och kyrkoherdar för samer,

4.

arvoden till kontraktsprostar samt till praktikanter och handledare för dessa,

5.

kostnader i samband med möte med stiftets präster,

6.    kostnader för särskilda bidrag (strukturbidrag) som sliflsstyrelsen

skall fördela mellan pastoraten för särskilda behov.

Kyrkobyggnadsbidrag

18        § Kyrkofondens styrelse fär bevilja elt pastorat bidrag till koslnads-

krävande underhåll och restaurering av församlingskyrka enligt föreskrif­

ter som regeringen meddelar.

Övriga bestämmelser

Fördelning av bidragsbelopp vid indelningsändring

19        § När elt beviljat bidrag behöver uppdelas på flera mottagare lill följd

av en indelningsändring, skall kyrkofondens styrelse besluta om bidragets

fördelning.

15

16

Inskränkning av utjämningsbidrag

Prop. 1987/88:31

20      § Kyrkofondens styrelse får bestämma atl ell beviljat utjämningsbi­

drag skall sällas ner eller upphöra atl ulgå, om utbetalningen av bidraget

kan leda lill en sänkning av elt pastorats utdebitering av församlingsskatt

under en nivä som fastställs av regeringen. Nivån får inte med mer än 20

öre översliga medeluldebiteringen av församlingsskatt i rikel.

Hur tillskott av skatteunderlag samt allmän och särskild kyrkoavgift faststäUs

21      § Kyrkofondens styrelse fastställer för varje pastorat tillskottet av

skalteunderiag saml vad som skall utgå i allmän och särskild kyrkoavgift.

Styrelsen skall meddela dessa uppgifter senast den 25 januari bidragsåret.

Till ledning för det kyrkokommunala budgetarbetet skall kyrkofondens styrelse senast den 10 september året före bidragsäret meddela pastoralen och sfiftssamfälligheterna preliminära uppgifter om tillskott av skatteun­derlag, stiftsbidrag saml belopp för allmän och särskild kyrkoavgift.

1.

Denna lag träder i kraft den I januari 1989.

2.

Genom lagen upphävs lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader.

3.

Om det i en lag eller annan författning hänvisas till en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna lag, tillämpas i stället den nya föreskriften.

4.

Beslut som har meddelats enligt äldre bestämmelser om att ur kyrko­fonden skall betalas kostnader för avlöningsförmåner till stifts-, konlrakls-och pastoralsadjunkler, mililärpaslorer, garnisonspaslorn i Boden och kyrkoherden för samer samt för prosllillägg och vissa bidrag till andlig vård vid sjukvårdsinrättningar gäller till utgången av juni 1989.

5.

Vid bestämmande av stiftsbidrag enligl 17 § skall lill utgången av juni 1991 med pastorsadjunkt också försläs pasloratsadjunkt.

6.

Beslut som har meddelats enligl äldre bestämmelser om förvaltnings­kostnader för domkapitel, stiflsnämnd och boslällsnämnd gäller lill utgång­en av juni 1989.

7.

Till stiftssamfälligheter lämnas inga allmänna eller extra uljämnings­bidrag för år 1989.

8.

Kyrkofondens styrelse skall senast den 10 september 1988 meddela pastoraten de preliminära uppgifter som anges i 21 § till ledning för del kyrkokommunala arbetet med 1989 års budget.

6 Förslag till

Prop. 1987/88:31

Lag om förvaltningen av kyrklig jord 

Härigenom föreskrivs följande.

Definitioner m. m.

1 §   Kyrklig jord är sådan fast egendom eller tomträtt

1.

vars avkastning är avsedd för avlöning ål kyrkoherde eller komminis­ter i visst pastorat {löneboslälle),

2.

där tjänstebostad är anvisad ål en kyrkoherde eller komminister (prästgård),

3.

vars avkastning är avsedd för en församlingskyrkas behov {försam­lingskyrkas fastighet),

4.

som förvärvats för medel ur prästlönefonder från flera pastorat och vars avkastning är avsedd för avlöning åt kyrkoherde eller komminister i dessa pastoral (prästlönefondsfastighet),

5.

vars avkastning tillförs kyrkofonden {kyrkofondsfastighet),

6.

vars avkastning är avsedd för en domkyrkas behov (domkyrkas fastig­het), eller

7.

där tjänsteboslad är anvisad åt en biskop (biskopsgård).

Om tjänstebostad inte längre är anvisad på en prästgård blir denna löneboställe.

Vid tillämpning av 21 och 23 §§ skall även sådan fast egendom på vilken en församlingskyrka eller domkyrka av stiflelsekaraklär är uppförd anses som församlingskyrkas fastighet respektive domkyrkas faslighet.

2

§ Bestämmelser i lag eller annan författning om fast egendom eller tomträtt som tillhör staten tillämpas inte på kyrklig jord.

3

§ Vad som enligl lag eller annan författning åligger fastighetsägare skall fullgöras av den som förvallar den kyrkliga jorden.

Den som förvallar den kyrkliga jorden företräder denna om annat inle sägs i denna lag.

Egendomsnämnden

4

§ I vatje stiflssamfällighel skall det finnas en egendomsnämnd. Nämn­den skall ha hand om de uppgifter i fråga om kyrklig jord inom stiftet som ankommer på nämnden enligt denna lag eller bestämmelser som har med­delats med stöd av lagen.

5

§ Ledamöter och suppleanter i egendomsnämnden väljs av stiftsfull­mäktige till det anlal som fullmäktige bestämmer. Antalet ledamöter får dock inle vara mindre än fem. Antalet suppleanter bör vara minst lika stort som antalet ledamöter.

Om suppleanterna inle väljs proportionellt, skall det vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas till ijänstgöring.

6§ Följande bestämmelser i församlingslagen (1988:000) tillämpas på egendomsnämnden:

7 kap. 8 § om rätl till ledighet för uppdraget,

7 kap. 10 § om ordförandeskapet,

7 kap. 11 § om sammanträden,

17

2    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

7 kap. 12 § om suppleanternas tjänstgöring,

Prop. 1987/88: 31

7 kap. 13 § första slyckel om beslulförhel,

7 kap.  14 § om val av särskild avdelning samt krav på beslul och protokoll, 7 kap. 15 § om mottagande av framställningar m. m., 7 kap. 17 § om reglemente, 7 kap. 21 § om förvaring av arkivhandlingar,

7 kap. 22 § första slyckel om ersättning till ledamöter och suppleanter, 9 kap. 4 § om valbarhet, 9 kap. 5 § om valperiodens längd. Därvid skall följande gälla.

1.

Bestämmelserna om stiftsstyrelsen skall avse egendomsnämnden.

2.

Bestämmelserna om församlingen, kyrkofullmäktige och kyrkostäm­man skall avse stiftssamfälligheten och stiftsfullmäktige.

3.

Regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer får beslu­ta att egendomsnämndens protokoll och andra arkivhandlingar får förvaras på annat säll än i kyrkoarkiv.

Förvaltningen

Allmänna bestämmelser

7 § Pastoratet skall förvalta löneboställen och församlingskyrkors faslig­

heter, med undantag av tillhörande skog, saml prästgårdar.

Församlingen skall förvalta skogen på församlingskyrkas fasligheter.

Egendomsnämnden skall förvalta präsllönefondsfasligheler, domkyrkas fastigheter och biskopsgården samt skogen på löneboställen. Lunds dom­kyrkas fastigheter skall dock förvaltas av elt särskilt domkyrkoräd enligt bestämmelser som regeringen meddelar.

Kammarkollegiet skall förvalta kyrkofondsfasligheler. Egendomsnämn­den skall dock förvalta en kyrkofondsfastighel, om kammarkollegiet beslu­tar att överlämna förvaltningen av fastigheten åt nämnden. Kammarkolle­giet kan också överlämna förvaltningen åt någon annan förvaltare.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får efter ansökan av den som förvallar den kyrkliga jorden besluta all denna skall förvallas på annat sätt.

Särskdda bestämmelser om prästgårdar och biskopsgårdar

8 § Vid förvaltningen av prästgårdar och biskopsgårdar skall naturvår­

dens och kulturminnesvårdens intressen beaktas i skälig omfattning.

Egendomsnämnden får meddela bestämmelser för vården och använd­ningen av prästgårdar som ulgör en särpräglad miljö. Delsamma gäller sådana byggnader på prästgårdar som har ett särskilt värde som exempel på en viss tids byggnadsskick.

Vad som sägs om prästgård i första och andra styckena skall även gälla vid förvaltningen av ett löneboslälle, som tidigare har varit prästgård.

9 § Har etl pastoral enligt 48 § prästanslällningslagen (1988:000) anvisat

kyrkoherden eller en komminister tjänsteboslad pä en prästgård, skall pas­

toratet anordna prästgården.

Pastoratet skall underhålla prästgården och vid behov bygga nya hus på den. Pastoratet svarar för prästgårdens skötsel, om delta inte enligl före­skrifter som regeringen meddelar eller enligl avtal skall ankomma på innehavaren av Ijänstebostaden.

18

10      §    Egendomsnämnden skall svara för löpande underhåll, skötsel och    Prop. 1987/88:31

uppvärmning av biskopsgärden, om detta inte enligl avtal skall ankomma

på någon annan. Behöver husen på biskopsgården byggas om eller en ny biskopsgård byggas, skall egendomsnämnden föreslå det hos regeringen. För biskopsgården i Lunds stift gäller dock de bestämmelser som regering­en meddelar.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, kammarkollegiet får meddela ytterligare föreskrifter om hur egendomsnämndens åligganden enligt första stycket skall utföras.

t

Särskilda bestämmelser om annan kyrklig jord

11

§ Förvaltningen av löneboslällen, församlingskyrkors fastigheter, präsllönefondsfasligheler, domkyrkors fastigheter och kyrkofondsfaslig-heter skall inriktas på all egendomens avkastningsförmåga las tillvara på ekonomiskt bästa sätt. Naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen skall beaktas i skälig omfattning.

12

§ Etl pastoral får endasl efter medgivande av egendomsnämnden före­ta en mera omfattande värdebesländig rationalisering med avseende på ett löneboställes jordbruk. Delsamma gäller i fråga om nybyggnad eller vä­sentlig ombyggnad av hus på ell löneboställes jordbruk.

Innan egendomsnämnden avgör en fråga om sådant medgivande, skall nämnden begära in yttrande från lantbruksnämnden och bereda kommu­nen där egendomen finns tillfälle all yttra sig, om det inte är obehövligt.

13

§ När elt löneboställe eller en församlingskyrkas faslighet skall upplå­tas på jordbruksarrende, skall egendomsnämnden bestämma villkoren för upplåtelsen. När en arrendenämnd eller en domstol handlägger frågor om sådana villkor företräds den kyrkliga jorden av egendomsnämnden.

14

§ Rätt lill jakt på kyrklig jord upplåts av den som förvaltar egendo­men, om inte annat följer av andra slyckel.

Egendomsnämnden upplåter rätt lill jakt på ett löneboslälle, om nämn­den förvaltar skogen på fastigheten. Pastoratet får dock med egendoms­nämndens medgivande besluta om upplåtelse i fråga om sådan mark som inte är skogsmark och som ligger avskilt i förhållande lill skogen. Sådant medgivande får inte lämnas om det med hänsyn till jaktvården finns skäl för gemensam upplåtelse.

15

§ Räll lill fiske i vallen som hör till kyrklig jord upplåts av den som förvallar egendomen. Pastoratet upplåter dock rätt till fiske i vallen som hör lill ett löneboställe eller en församlingskyrkas faslighet.

16

§ Egendomsnämnden skall företräda kyrklig jord med undantag för kyrkofondsfastigheter i ärenden om upplåtelse av följande rättigheter:

1.

nyttjanderätt till mark för församlingsändamål, kommunall behov, bostadsbebyggelse, industri eller annal liknande ändamål,

2.

tomträtt,

3.

räll lill annan nalurlillgäng än vattenkraft,

4.

servitut.

Detsamma gäller ärenden som rör ledningsrält eller vägran samt, om

regeringen inte föreskriver alt annan myndighet skall företräda den kyrkli­

gajorden, ärenden som rör byggnadsminnen, naturvårdsområden, naturre­

servat, naturminnen eller bestämmelser till skydd för djuriivel.

19

17

§    Kammarkollegiet skall företräda kyrklig jord i ärenden som rör     Prop. 1987/88:31 upplåtelse av rätt till vattenkraft.

18

§ En dispositionsändring, som inte avser en sådan upplåtelse eller sådant godkännande som anges i 16 eller 17 §, skall i fråga om löneboställe prövas av egendomnsnämnden och för annan kyrklig jord av den som förvaltar egendomen. Föranleds ändringen av atl ell självständigt jordbruk inte längre är bärkraftigt eller kan ändringen leda lill att etl sådant jordbruk inle kan beslå, skall frågan alltid prövas av egendomsnämnden.

19

§ Den vinst eller förlust som uppkommer vid förvaltningen av präsllö­nefondsfasligheler skall egendomsnämnden fördela på pastoraten i förhål­lande till deras andelar i fastigheterna. Detsamma gäller för vinst eller förlust vid förvaltningen av skogen på löneboställena.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur andelarna skall beräknas.

Tillsynen över förvaltningen

20 § Egendomsnämnden skall ha tillsyn över sådan förvaltning av kyrklig

jord som pastoraten och församlingarna enligt 7 § första och andra stycke­

na har hand om. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm­

mer får dock i enskilda fall besluta att sådan egendom inte skall slå under

nämndens tillsyn.

Försäljning eller byte av kyrklig jord

21 §   Försäljning eller byte av kyrklig jord får ske

1.    för alt tillgodose bostadsbehovet i orten,

2.

för atl bilda lämpliga enheter för jordbruk eller skogsbruk,

3.

för att främja annat syfte liknande det som avses i I eller 2,

4.

för all fillgodose ändamål som avses i 2 kap. expropriationslagen (1972:719), eller

5.

när jorden på grund av särskilda omständigheter inle lämpligen bör behållas för sitt ändamål.

Kyrklig jord får endasl överlåtas om del kan ske ulan olägenhet för del allmänna och om del sker mol ersättning som, om annal inle föreskrivs särskilt, motsvarar fastighetens marknadsvärde.

Om del finns särskilda skäl får sådan överlåtelse av kyrklig jord ske som medför att denna blir kyrklig jord av annal slag.

22 § Frågor enligt 21 § skall prövas av kammarkollegiet eller egendoms­

nämnden enligl föreskrifter som regeringen meddelar.

Om prästlönefonder m. m.

23 § Ersättning för kyrklig jord på grund av försäljning, expropriation,

upplåtelse av naturtillgång eller liknande skall fonderas. Avkastningen

skall användas för samma ändamål som jorden har varit avsedd för.

Utan hinder av vad som sägs i första stycket skall ersättning som härrör från löneboställe eller präsllönefondsfastighet användas lill betalning av sådant lån ur kyrkofonden som upptagits för lönebostället eller prästlöne-fondsfastigheten.

Regeringen får meddela föreskrifter om undanlag från skyldigheten alt

fondera medel. Frågor om sådana undantag prövas efter regeringens be-

20

stämmande av kammarkollegiet eller egendomsnämnden.

24      §   Ersättning som skall fonderas enligl 23 § och som kommer från elt     Prop. 1987/88: 31

löneboställe eller en prästgård skall ulgöra präsllönefond för pastoratet.

Även annan fond vars avkastning är avsedd för avlöning åt en kyrkoherde eller komminister utgör präsllönefond.

Präsllönefonderna skall förvaltas av pastoraten. De skall göras räntebä­rande på samma säll som föreskrivs om omyndigs medel. Regeringen får meddela föreskrifter om att fondernas tillgångar används pä annat sätl. Frågor om sådana undantag prövas efter regeringens bestämmande av kammarkollegiet eller egendomsnämnden.

Av medel ur prästlönefonder från flera pastoral får prästlönejordsfond bildas för inköp av präsllönefondsfasligheler. Präsllönejordsfonderna skall förvaltas av egendomsnämnderna.

25      § Ersättning som skall fonderas enligl 23 § och som kommer från en

präsllönefondsfastighet får behållas i en prästlönejordsfond i stiftet och

användas till köp av fast egendom, om det kan antas att köp kan komma lill

stånd inom en nära framtid. Bestämmelser om sådant köp finns i 28 §.

I annat fall än som avses i första stycket skall sådan ersättning som anges där tillföras pastoralens prästlönefonder i förhållande till pastoralens andelar i fastigheten.

26      § Ersättning som skall fonderas enligl 23 § och som kommer från en

församlingskyrkas eller en domkyrkas fastighet utgör fastighetsfond för

församlingskyrkan respektive domkyrkan.

Ersättning som skall fonderas enligl 23 § och som kommer från biskops­gården i Lunds stift skall tillföras faslighetsfonden för Lunds domkyrka.

Församlingskyrkas faslighetsfond förvaltas av pastoratet. Domkyrkas fastighetsfond förvallas av den som förvaltar domkyrkan.

En församlingskyrkas eller domkyrkas faslighetsfond skall göras ränte­bärande pä samma sätt som föreskrivs om omyndigas medel. Regeringen får meddela föreskrifter om atl fondernas tillgångar används på annal säll. Frågor om sådana undantag prövas efter regeringens bestämmande av kammarkollegiet eller egendomsnämnden.

27      § Ersättning som avses i 23 § och som kommer från en kyrkofondsfas­

tighel eller från annan biskopsgård än biskopsgårdarna i Lunds och Visby

sfifl skall tillföras kyrkofonden.

Köp av fast egendom eller tomträtt

28      § Kammarkollegiet eller egendomsnämnden skall enligt bestämmelser

som regeringen meddelar pröva frågor om köp av fast egendom eller

tomträtt för medel ur prästlönefond, prästlönejordsfond eller församlings­

kyrkas faslighetsfond saml frågor om ur vilka präsllönefonder medel skall

tillskjutas till prästlönejordsfond.

Överklagande m. m.

29      § Pastoratets och egendomsnämndens beslul enligl denna lag får över­

klagas hos kammarkollegiet. Egendomsnämndens beslut enligt 13 § fär

endast överklagas av den som förvallar egendomen.

Kammarkollegiet får överlämna etl ärende till regeringens avgörande, om kollegiet anser alt särskilda skäl motiverar det. Kammarkollegiet skall då bifoga eget yttrande i ärendet.

21

Kammarkollegiets beslut i en dit överklagad fråga får inle överklagas. I     Prop. 1987/88: 31 övrigt får kammarkollegiets beslul med undanlag av beslul enligt 7 § ijärde stycket överklagas hos regeringen.

1.

Denna lag träder i kraft den I juli 1989, då lagen (1970:939) om förvaltning av kyrklig jord skall upphöra att gälla.

2.

Stiftsfullmäktige skall före utgången av juni 1989 välja ledamöter i egendomsnämnden. Valet gäller från och med den I juli 1989 till dess stiftsfullmäktige förrättar nytt val under nästa valperiod.

3.

Räkenskapsåret för egendomsnämndens förvaltning under dess första verksamhetsår skall utgöras av tiden den I juli - den 31 december 1989.

22

7 Förslag till

Prop. 1987/88:31

Prästanställningslag 

Härigenom föreskrivs följande.

Lagens tillämpningsområde m. m.

1 § Denna lag är tillämplig på biskopar och andra präster i svenska

kyrkan som har anställning i territoriella pastorat och stiftssamfälligheter.

Avlöningsförmånerna i prästernas anställningar fastställs under medver­kan av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (statligt reglerade anställningar).

Prästtjänsternas antal och fördelning

2 § Regeringen fastställer hur många statligt reglerade prästtjänster som

fär finnas inrättade i riket.

Svenska kyrkans centralstyrelse skall årligen besluta hur många präst­tjänster som får finnas inrättade i varje stift.

Pastoratstjänster

3 § I varje pastorat skall del finnas en tjänst som kyrkoherde. I det

pastorat där stiftets domkyrka är belägen skall del i stället finnas en tjänst

som domprost, om inte regeringen bestämmer annat. Domprosten är kyr­

koherde i pastoratet.

I ett pastorat får del också finnas tjänster som komminister.

Tillsättning av pastoratstjänster

Tjänster som domprost

4 §   Tjänster som domprost tillsätts av regeringen.

En tjänst som domprost söks hos domkapitlet. Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och ge kyrkoråden i varje församling i pastoratet tillfälle att yttra sig över dessa.

Domkapitlet skall därefter med eget yttrande lämna över handlingarna avseende behöriga sökande lill regeringen.

Tjänster som kyrkoherde

5 § Första och andra gången av tre, när en tjänst som kyrkoherde blir

ledig i ett pastoral, tillsätts den i elt enförsamlingspastorat av kyrkorådet

och i ell flerförsamlingspastorat av en tillsättningsnämnd, om inle annal

följer av 10 eller 12 §.

En tjänst som kyrkoherde söks hos domkapitlet; Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och sedan med egel yltrande lämna över ansökningshandlingarna från dessa till kyrkorådet eller tillsättnings­nämnden.

Kyrkorådet eller tillsättningsnämnden skall underrätta stiftsstyrelsen om sina tillsättningsbeslut. När elt beslul har vunnit laga kraft, skall stiftsstyrelsen utfärda ett anställningsbevis för den som har fåll tjänslen.

6 §    Finns det inte tre behöriga sökande till en tjänst som kyrkoherde, får

kyrkorådet eller tillsättningsnämnden tillsälta tjänslen eller lämna över

tillsättningsärendet lill domkapitlet. Domkapitlet får därvid tillsätta tjäns-    Prop. 1987/88: 31 ten eller besluta att tjätsten skall hållas vakant, om inte annat följer av 21 § tredje stycket.

7       §    1 varje flerförsamlingspastorat skall det finnas en tillsättningsnämnd.

Kyrkorådet i varje församling i pastoratet väljer inom sig ledamöter i

nämnden. Antalet ledamöter och hur många av dem som varje församlings­kyrkoråd skall utse bestäms genom överenskommelse mellan kyrkoråden. Varje kyrkoråd skall dock välja minst en ledamot. Om församlingarna inte kan enas avgörs frågan av stiftsstyrelsen. För ledamöterna i nämnden skall väljas lika många suppleanter.

Val av ledamöter och suppleanter i nämnden skall ske på samma säll som val av ledamöter i församlingskyrkoråd. Om suppleanterna inte väljs proportionelll, skall det vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas till tjänstgöring.

Belräffande tillsättningsnämnden tillämpas i övrigt bestämmelserna om kyrkoråd i 7 kap. 8 §, 9 §, 10 § första stycket tredje meningen, 11-13 §§, 14 § andra slyckel samt 21 och 22 §§ församlingslagen (1988:000).

8 § Var tredje gång tjänsten som kyrkoherde blir ledig i elt pastorat

tillsätts den av domkapitlet, om inle annat följer av 10 eller 12 §. Innan

tjänslen tillsätts skall kyrkorådet i varje församling ges tillfälle atl yttra sig

över de behöriga sökandena.

Domkapitlet skall underrätta stiftsstyrelsen om sina lillsältningbeslut. När etl beslul har vunnit laga kraft, skall stiftsstyrelsen utfärda ell anställ-ningsbesvis för den som har fått tjänsten.

Tjänster som komminister

9 § Tjänster som komminister tillsätts på del sätt som enligl 5 och 6 §§

gäller vid tillsättning av tjänster som kyrkoherde.

Tillsättning av tjänster genom förflyttning

10        § En präst som innehar en tjänst som komminister får av stiftsstyrel­

sen förflyttas lill en annan sådan tjänst. Förflyttning får ske endast om den

tjänst prästen innehar dras in eller när det annars finns synnerliga skäl för

det.

Det nu sagda gäller också en präst som innehar en tjänst som kyrkoher­de. Synneriiga skäl får dock åberopas bara när det annars är domkapitlet som enligt 8 § skulle ha tillsatt den kyrkoherdetjänst till vilken förflyttning­en avses ske.

11        § Stiftsstyrelsen skall bereda kyrkorådet eller fillsältningsnämnden i

berörda pastorat tillfälle atl yttra sig i en fråga om förflyttning.

Tjänster i satnarbetskyrka

12        § Tjänster som komminister i en samarbetskyrka mellan svenska kyr­

kan och annal samfund eller liknande tillsälls av regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer.

Stiftstjänster

13                                                                                                                         §    I varje stift skall del finnas en tjänst som biskop. I Uppsala stift är

24

ärkebiskopen biskop.

I en stiftssamfällighet får del finnas tjänster som stiftsadjunkt, kontrakts-    Prop. 1987/88: 31 adjunkt och pastorsadjunkt.

Tillsättning av stiftstjänster

Tjänster som biskop

14      § Val av biskop förrättas enligl bestämmelserna i lagen (1963:633) om

biskopsval.

Enligl lagen (1982:942) om svenska kyrkan utnämner regeringen fill biskop en av de tre som har föreslagits vid biskopsvalet.

Tjänster som stifts-, kontrakts- och pastorsadjunkt

15      § Tjänster som stiftsadjunkt, kontraktsadjunkl och pastorsadjunkt till­

sätts av stiftsstyrelsen.

Tjänsterna som stiftsadjunkt och kontraktsadjunkl söks hos domkapit­let. Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och sedan med egel yttrande lämna över ansökningshandlingarna från dessa lill sfiflssty-relsen.

Domkapitlet prövar också vilka som är behöriga till en tjänst som pas­torsadjunkt.

Tillsättning av vikariat

16      § Vikariat på tjänster som domprost, kyrkoherde, komminister, stifts­

adjunkt och kontraktsadjunkt tillsälls av stiftsstyrelsen. Långtidsvikariat

som domprost tillsätts dock i samma ordning som tjänsten.

Vikariaten söks hos domkapitlet. Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och sedan med egel yttrande lämna över ansökningshand­lingarna från dessa till stiftsstyrelsen.

Vikariat på tjänster som komminister fär tillsättas endast efter begäran av pastoratet, om regeringen inte föreskriver någol annal.

Behörighet och befordringsgrunder

17      § Av lagen (1982: 942) om svenska kyrkan framgår att endast den som

bekänner svenska kyrkans lära får tillsättas på en prästtjänst.

En prästtjänst får tillsättas endasl med den som får utöva det kyrkliga ämbetet.

18

§ Av regeringsformen följer atl svenskt medborgarskap gäller som särskilt villkor för innehav och utövande av tjänst som biskop.

19

§ Regeringen fär meddela föreskrifter om de särskilda villkor som i övrigt skall gälla för behörighet till annan prästtjänst än biskopstjänst.

20

§ Vid lillsältning av en prästtjänst skall avseende fästas endast vid sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet. Bland de grunder som sålunda skall beaktas skall skickligheten sällas främsl, om det inte finns särskilda skäl för något annat.

Närmare föreskrifter om vad som sägs i första stycket meddelas av regeringen.

25

Kungörelse om ledig prästtjänst, ansökan och behörighetsprövning

Prop. 1987/88: 31

21      § Prästtjänster och vikariat på sådana tjänster skall av domkapitlet

kungöras lediga lill ansökan. Regeringen får meddela föreskrifter om un­

dantag från denna skyldighet.

Ansökan skall ges in till domkapitlet inom föreskriven tid. Om del finns särskilda skäl, får dock domkapitlet vid sin prövning av de sökandes behörighet även beakta ansökningar som har kommit in för sent.

Har en tjänst som kyrkoherde, vilken skall fillsätlas i den ordning som anges i 5 och 6 §§, eller en tjänst som komminister kungjorts ledig till ansökan, skall den kungöras ledig ytteriigare en gång om det inle finns tre behöriga sökande till tjänsten och om kyrkorådet eller tillsättningsnämn­den begär det.

Vad som nu har sagts gäller inte tjänst som biskop eller, såvitt avser första och andra styckena, tjänst som pastorsadjunkt.

Anställningsformer

22

§ Tjänst som biskop tillsätts med fullmakt. Övriga prästtjänster saml vikariat lillsätts med förordnande.

23

§    Förordnanden gäller tills vidare ulan tidsbegränsning. Förordnanden får dock tidsbegränsas om det föranleds av arbetets sär­skilda beskaffenhet eller om anställningen gäller vikariat.

Har ett förordnande meddelats i strid med vad som sägs i andra stycket, skall förordnandet på talan av prästen förklaras gälla tills vidare utan fidsbegränsning.

Inrättande av prästtjänster

24      § Frågor om inrättande av tjänster som biskop och domprost prövas

av regeringen.

Frågor om inrättande av tjänster som stiftsadjunkt och kontraktsadjunkt prövas av svenska kyrkans centralstyrelse. Enligl föreskrifter som rege­ringen meddelar prövar centralstyrelsen också frågor om inrättande av personliga tjänster för präst eller tjänster för präst med tjänstgöring i flera stift.

Frågor om inrättande av tjänster som kyrkoherde, komminister och pastorsadjunkt prövas av stiftsstyrelsen.

Vakanthållning och indragning av prästtjänster

25      § När en prästtjänst blir ledig, skall stiftsstyrelsen pröva om den

behöver tillsältas.

Om tjänsten inle behöver tillsättas skall den hållas vakant eller dras in. I fråga om en domproslljänst ankommer prövningen.dock på regeringen.

26      § När sliflsstyrelsen finner atl en tjänst som stiftsadjunkt eller kon­

traktsadjunkl bör dras in, skall stiftsstyrelsen föreslå det hos svenska

kyrkans centralstyrelse.

Disciplinansvar m. m.

Disciplinpåföljd

27                                                                                                 §    Om en präst uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter vad som

26

åligger honom i hans anställning och felet inte är ringa, får disciplinpåföljd    Prop. 1987/88: 31 åläggas honom för tjänsteförseelse.

Disciplinpåföljd får inle i någol fall åläggas en präst därför alt han har deltagit i strejk eller därmed jämförlig stridsåtgärd.

28    §   Disciplinpåföljder är varning och löneavdrag.

Mer än en disciplinpåföljd får inte åläggas samtidigt.

Löneavdrag får göras för minsl en och högst trettio dagar. Om storleken av löneavdrag föreskriver regeringen.

29      § Innehåller kollektivavtal någon bestämmelse som avviker från 28 §

eller från regeringens föreskrifter om löneavdragets storlek, gäller i stället

den bestämmelsen för präster som är sysselsatta inom del område som

avtalet avser.

Avskedande

30

§ Om en präst har begått brott, som visar alt han uppenbarligen är olämplig att inneha sin anställning, fär han avskedas.

31

§ Har en präst genom annan gärning än brott begått grov tjänsteförse­else som visar atl han uppenbarligen är olämplig alt inneha sin anställning, får han avskedas i stället för att åläggas disciplinpåföljd. Delsamma skall gälla, om en präst, som ålagts disciplinpåföljd, inom Ivå år därefter i anställning inom samma stift på nytt har begått tjänsteförseelse och därige­nom visat sig uppenbarligen olämplig atl inneha sin anställning.

32

§ En präst som har rätt till slallig pension men inte har uppnått pensioneringsperiodens nedre gräns fär inle avskedas enligt 30 eller 31 §, om han har begått brottet eller tjänsteförseelsen under infiytande av själs­lig abnormitet som avses i 33 kap. 2 § brottsbalken och han lämpligen kan förflyttas eller annars omplaceras till en annan prästtjänst som är förenad med sädan pensionsrått.

33

§ Avskedande får inte grundas enbart på omständigheter som stifts­styrelsen har känt lill mer än en månad före prövningen.

När frägan om avskedande prövas av ansvarsnämnden för biskopar fär avskedande inte grundas enbart på en omständighet som den myndighel biskopen lyder under har känl lill mer än två månader före prövningen.

Första och andra styckena gäller inle när beslutet om avskedande begärs av riksdagens ombudsmän eller justitiekanslern inom sex månader efter det atl omständigheten har inträffat.

Åtalsanmälan

34

§ En präst som är skäligen misstänkt för alt i tjänsteutövningen ha begått brott enligt 20 kap. 1 -3 §§ brottsbalken eller annat brott varigenom han har åsidosatt åligganden i tjänsteutövningen, skall anmälas till ätal, om fängelse är föreskrivet för brottet eller om det finns anledning anla att talan om enskilt anspråk kommer alt föras.

35

§ I fråga om allmänfarlig vårdslöshet som avses i 13 kap. 6 § första stycket brottsbalken får regeringen medge undanlag från anmälningsskyl­digheten enligl 34 §.

27

Avstängning och läkarundersökning

Prop. 1987/88:31

36        § Inleds enligl denna lag ett förfarande som syftar till att avskeda en

präst, får han avslängas från arbetet.

Vidlas en åtgärd för atl anställa åtal mot en präst, får han avslängas från arbetet, om gärningen i fråga kan anlas medföra uppsägning eller avske­dande.

En avstängning enligt första eller andra slyckel gäller längst till dess alt anställningen upphör.

37        § Om en präst inte fullgör sina arbetsuppgifter tillfredsställande, får

han avstängas från sitt arbete, om den bristande tjänstduglighelen beror på

sjukdom eller därmed jämföriigl förhållande.

Saknas tillräcklig utredning om att den bristande tjänstdugligheten beror på sjukdom eller därmed jämförligt förhållande men framstår detta ändå som sannolikt, får prästen åläggas att låta sig undersökas av läkare som anvisas honom.

Följer prästen inte åläggandet får han avstängas från arbetet.

38

§ Upphör grunden för avstängning enligt 36 eller 37 §, skall avsläng­ningen omedelbart hävas.

39

§ Närmare föreskrifter för tillämpningen av 36 och 37 §§ meddelas av regeringen.

Handläggningen av frågor sotn avses i 2739 §§

40

§ Bestämmelserna i 14 kap. lagen (1976:600) om offentlig anställning skall tillämpas vid handläggningen av frågor enligt 2739 §§.

41

§ Beslämmmelserna i 11-14 §§ lagen (1976:580) om medbestämman­de i arbetslivet skall inle tillämpas i fräga om beslut som meddelas med stöd av 27-39 §§.

Beslutande tnyndighet

42        § Frägor om disciplinansvar, avskedande, åtalsanmälan, avstängning

och läkarundersökning prövas av stiftsstyrelsen i det stift där prästen har

sin anställning.

För biskopen prövas dock frågorna av ansvarsnämnden för biskopar.

43        § Bestämmelser om rätl för riksdagens ombudsmän och för justitie­

kanslern atl göra anmälan i ärenden om disciplinansvar, avskedande eller

avstängning och om handläggning av sådana ärenden finns i 6 § lagen

(1986:765) med instruktion för riksdagens ombudsmän och i 6 § lagen

(1975: 1339) om justiliekanslerns lillsyn.

Ansvarsnämnden för biskopar

44 § Ansvarsnämnden för biskopen beslår av fem ledamöter. Ledamö­terna skall vara medlemmar av svenska kyrkan. Ordföranden skall vara lagfaren och erfaren i domarvärv. Av de övriga ledamöterna skall en vara biskop. De återstående ledamöterna skall vara lekmän som är förtrogna med del kyrkliga församlingslivet.

Närmare bestämmelser om nämndens sammansättning och verksamhet

28

meddelas av regeringen.

Ansvar för avlöningsförmåner m. m.

Prop. 1987/88: 31

45        §    Stiflssamfälligheten skall svara för följande kostnader:

1.

avlöningsförmåner till stifts- och kontraklsadjunkter, vikarier pä sä­dana tjänster samt pastorsadjunkter,

2.

arvoden lill praktikanter och handledare för dessa,

3.

prosllillägg.

46

§ Pastoratet skall svara för kostnader för avlöningsförmåner lill inne­havare av prästtjänster i pastoratet och vikarier på sädana tjänster samt för tjänstebiträden åt präster.

47

§ Stiftsstyrelsen skall bestämma hur kostnaderna för en prästs avlö­ningsförmåner skall fördelas mellan pastoralen, när prästen tjänstgör i flera pastorat eller i ett pastorat och stiftssamfälligheten.

Stiftsstyrelsen skall pröva frägan om tillämpningen av föreskrifter om skyldighet atl utöva en annan tjänst.

Tjänstebostäder

48        § Regeringen får besluta all innehavaren av en biskopstjänst skall

anvisas tjänsteboslad.

I fråga om innehavaren av en tjänst som kyrkoherde eller komminister får pastoratet besluta att prästen skall anvisas tjänsteboslad. Om tjänsten är lillsatl fär pastoratet meddela eller upphäva etl sådant beslut endast med samtycke av den som innehar tjänslen. Pastoratet skall underrätta domka­pifiet och egendomsnämnden om beslutet.

Kostnaderna för en tjänstebostad ät en kyrkoherde eller komminister skall betalas av pastoratet.

Egendomsnämnden fastställer hyran för Ijänstebostaden. Hyran tillfaller pastoratet.

49    §   När en tjänsteboslad har anvisats är prästen skyldig att bo i den.

Beslut om befrielse från skyldigheten alt bo i tjänsteboslad fallas av

regeringen om beslutet rör en biskop och i andra fall av domkapifiet.

Domkapitlet skall medge en ansökan om befrielse om pastoratet har tillstyrkt den eller om del på grund av prästens eller någon familjemedlems hälsa eller bostadsförhållanden eller andra särskilda omständigheter fram­står som skäligt.

Tjänstgöringsföreskrifter

50 § Stiftsstyrelsen skall meddela tjänstgöringsföreskrifter för andra

präster i stiftet än biskopen, i den män regeringen inle bestämmer annat.

Därvid skall i fråga om pastoratspräsler beaktas vad domkapitlet har

föreskrivit om gudstjänslhållningen i pastoratet.

Rättegång och överklagande m. m.

51 § Den som är missnöjd med en myndighels beslul om förflyttning,

lidsbegränsning av förordnande, disciplinpåföljd, avskedande, avstäng­

ning eller läkarundersökning får väcka talan hos tingsrätten eller arbets­

domstolen enligt bestämmelser i lagen (1974:371) om rättegången i ar­

betstvister.

29

52      §   Talan som avses i 23 § tredje stycket skall väckas senast två måna-     Prop. 1987/88: 31

der efter förordnandetidens utgång.

Om en präst vill söka ändring i elt beslut om förfiyilning, disciplinpå­följd, avskedande eller läkarundersökning, skall han väcka talan inom fyra veckor från den dag han fick del av beslutet.

Väcks inte talan inom den föreskrivna tiden, är rätten till talan förlorad.

53

§ I fråga om rätt för riksdagens ombudsmän och justitiekanslern att söka ändring i beslul om disciplinansvar, avskedande eller avstängning tillämpas bestämmelserna i 16 kap. 3 § lagen (1976:600) om offentlig an­ställning.

54

§ Bestämmelserna om skadestånd i 38, 41 och 42 §§ lagen (1982: 80) om anställningsskydd skall tillämpas, om en myndighet i ärenden om disciplinansvar, avskedande, avstängning eller läkarundersökning bryter mot nägon av följande bestämmelser:

1.   40 §, såvitt gäller tillämpningen av 14 kap. 1 eller 3-9 § lagen

(1976:600) om offentlig anställning,

2.

42 §,

3.

föreskrifter enligl 39 § om handläggning av ärende om avstängning eller läkarundersökning.

1 fråga om avvikelser i kollektivavtal från vad som sägs i 41 § lagen om anställningsskydd tillämpas 2 § andra slyckel samma lag.

55

§ Beslut om förflyttning eller avskedande får inte verkställas förrän beslutet har prövats slutligt efter talan som avses i 51 § eller förrän rätten till sädan talan har förlorats.

56

§ Beslut om avstängning gäller omedelbart. I tvist om avslängningen får domstolen dock för tiden intill dess lagakraftägande dom eller beslut föreligger bestämma, att avslängningen tills vidare inte skall gälla.

57

§ Kyrkorådels, tillsättningsnämndens eller stiftsstyrelsens beslut en­ligl denna lag får överklagas enligt bestämmelserna i 13 kap. 1-7 §§ församlingslagen (1988: 000), om inte annat följer av 51 eller 59 §.

58

§ Domkapifiets beslut enligt 49 § får överklagas hos kammarkollegiet. Kammarkollegiets beslut får inle överklagas.

Domkapitlets beslut i övrigt enligl denna lag får överklagas hos regering­en.

Domkapitlets beslul om tillsättning av en prästtjänst får överklagas endasl av den som har sökt tjänsten. Överklagandet skall ha kommit in lill domkapitlet inom tre veckor frän den dag då beslutet fillkännagavs genom anslag på domkapitlets anslagstavla.

59      § Svenska kyrkans centralstyrelses och stiftsstyrelsens beslut om in­

rättande eller indragning av en prästtjänst får inte överklagas.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989.

2.

Genom lagen upphävs lagen (1957: 577) om präslval.

3.

Om förfarandet för lillsältning av tjänst som avses i denna lag har påbörjats före den 1 juli 1989 skall tillsättningsärendet handläggas enligt äldre bestämmelser.

30

4.

Den turordning som enligt äldre bestämmelser varil avgörande för hur     Prop. 1987/88: 31 en kyrkoherdetjänst tillsälls ändras inte genom denna lag.

5.

Utan hinder av bestämmelserna i denna lag får regeringen var tredje gäng en kyrkoherdetjänst är ledig i elt pastoral tillsätta tjänsten genom att lill denna förflytta en präst som är anställd med fullmakt. Sådan förflytt­ning får ske endast om det är nödvändigt av organisatoriska eller andra synnerliga skäl. Vid tillsättning som nu sagls skall i övrigt alltjämt tilläm­pas bestämmelserna i 3739 §§ lagen (1957: 577) om präslval.

6.

Äldre bestämmelser gäller fortfarande vid tillsättning av tjänster som präst i icke-lertiloriella pastorat.

7.

Den som med fullmakt innehar en statlig tjänst som kyrkoherde för döva skall utöva sin tjänst genom alt fullgöra motsvarande arbetsuppgifter hos Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel.

31

8 Förslag till

Prop. 1987/88: 31

Församlingslag

Härigenom föreskrivs följande.

1 kap. Allmänna bestämmelser

Kyrkliga kommuner tn. m.

1

§ Denna lag gäller för församlingar och kyrkliga samfälligheter inom svenska kyrkan. Dessa är kyrkliga kommuner.

2

§    Riket är indelat i församlingar (lerritoriella församlingar).

Om ändring i församlingsindelningen finns bestämmelser i kyrkliga in­delningslagen (1988: 000).

I rikel finns även icke-territoriella församlingar. Denna lag gäller i till-lämpliga delar också för sådana församlingar.

Församlingsangelägenheter

3 § En församling får själv eller i samverkan med andra församlingar

sköta sina angelägenheter.

Med församlingsangelägenheter avses frågor om

1.

främjande av kyrkans gudstjänstliv och undervisning saml diakoni och evangelisation,

2.

anskaffande och underhåll av lös egendom som, utan att vara bygg­nadstillbehör, är avsedd för kyrkobyggnad, församlingshus och andra för­samlingslokaler eller annars för kyrkliga ändamål,

3.

anskaffande och underhåll av kyrkobyggnad, församlingshus och andra församlingslokaler,

4.

anskaffande och underhåll av andra byggnader och lokaler samt annan mark för kyrkligt ändamäl än som anges i 3,

5.

anskaffande av lös egendom, som inte är byggnadslillbehör, för kyrk­ligt ändamål lill de byggnader och lokaler som anges i 4,

6.

anläggande och underhåll av begravningsplatser, om inle regeringen för särskilt fall beslutar att uppgiften skall ankomma pä en borgerlig kom­mun, och underhåll av kyrkotomt,

7.

avlöningsförmåner för arbetstagare hos församlingen.

Om vissa angelägenheter som ankommer på församlingarna finns sär­skilda bestämmelser.

Församlingar i enförsamlingspastorat

4 § När en församling ulgör elt pastorat (enförsamlingspastorat), sköter

församlingen själv de församlingsangelägenheter som anges i 3 § andra

slyckel. Församlingen skall också sköta de angelägenheter som annars

enligl lag eller annan författning ankommer på pastoratet.

32

Församlingar i flerförsamlingspastorat, pastoratssamfälligheter och

Prop. 1987/88: 31

flerpasloraissamfälligheter

5 §    När flera församlingar ulgör ett pastorat (flerförsamlingspastorat)

sköter varje församling själv de församlingsangelägenheter som anges i 3 § .

andra stycket I och 2.

De församlingsangelägenheter som anges i 3 § andra stycket 3-7 skall skötas av en kyrklig samfällighet, som beslår av samtliga församlingar i pastoratet (pasloralssamfällighet). Sliflsstyrelsen får dock besluta att an­gelägenheterna skall skötas av en sådan kyrklig samfällighet som anges i 6§.

Pastoralssamfällighelen skall ocksä sköta de angelägenheter som annars enligt lag eller annan författning ankommer på pastoratet.

6 § En pasloralssamfällighel kan även få sköta de ekonomiska försam­

lingsangelägenheter som anges i 3 § andra stycket 1 och 2 (total paslorals­

samfällighel).

Församlingarna inom flera pastorat får bilda kyrklig samfällighet för atl sköta en eller flera av de ekonomiska församlingsangelägenheter som anges i 3 § andra stycket 1-7 (flerpasloralssamfäliighel) eller alla sådana angelägenheter (total flerpastoratssamfällighet). Sådana samfälligheter får även bildas för angelägenheter som annars enligl lag eller annan författning ankommer på pastoraten.

Överlämnas en eller flera av de ekonomiska församlingsangelägenheter som anges i 3 § andra stycket 1-7 till en flerpasloralssamfäliighel, får ändå en total pastoralssamfällighet bildas eller bestå för alt sköta de återstående ekonomiska församlingsangelägenheterna.

Kyrkliga samfälligheter som avses i andra stycket får inle ha hand om sädana angelägenheter som skall skötas av stiflssamfällighelen.

Bestämmelser om hur de olika pastoralssamfälligheterna bildas finns i kyrkliga indelningslagen (1988:000).

7 § En kyrklig samfällighet får inte besluta om ändringar i kyrkorummet

utan att församlingen först har godkänt dessa.

En församling får hos samfällighelen väcka ärenden om underhåll eller andra åtgärder avseende kyrkobyggnad, församlingshus och andra försam­lingslokaler.

Stiftssamfälligheter

8 § De territoriella församlingarna inom ell stift skall utgöra en kyrklig

samfällighet (stiflssamfällighel) för att sköta följande gemensamma för­

samlingsangelägenheter:

1.

främjande av församlingslivets utveckling inom stiftet.

2.

främjande av församlingsarbete bland finskspråkiga och samer, andlig vård vid sjukhus och andra större vårdinrättningar samt vid kriminalvårds-anstalter och militära förband i fredstid,

3.

avlöningsförmåner för arbelslagare hos sliflssamfälligheten.

Stiftssamfälligheten fär även ha hand om andra ekonomiska angelägen-

t

3   Riksdagen 1987/88. I saml. Nr 31

heter än som avses i första stycket 2 och 3, om de är gemensamma för Prop. 1987/88: 31 församlingarna inom stiftet. Etl förslag om sådan utvidgad verksamhet skall, om del inle förkastas av stiftsfullmäktige, på yrkande av minsl en tiondel av dess ledamöter vila tills näsla nyvalda stiftsfullmäktige samman­träder. Utan hinder av delta kan stiftsfullmäktige anta förslaget, om minsl två tredjedelar av de röstande enar sig om beslutet.

Om vissa angelägenheter som ankommer på stiftssamfälligheter finns särskilda bestämmelser.

Åven en icke-terriloriell församling får ingå i stiftssamfälligheten, om den beslutar del.

Beslutanderätten i församlingar och kyrkliga samfälligheter

9 § I en församling utövas beslutanderätten av kyrkofullmäktige eller på

kyrkostämma, om inle annal följer av 10 §.

I församlingar med över 500 röstberättigade kyrkomedlemmar skall be­slutanderätten utövas av kyrkofullmäktige.

Om antalet röstberättigade kyrkomedlemmar i en församling med kyrko­fullmäktige har gått ned till 500 eller därunder, skall beslulanderätlen fortfarande utövas av kyrkofullmäktige. Fullmäktige får dock besluta all församlingens beslutanderätt skall utövas på kyrkostämma.

Kyrkostämman får uppdra beslutanderätten ål kyrkofullmäktige. För­slag om atl upphäva elt sådant beslul får inle väckas i kyrkofullmäktige förrän tre är har förfiutit sedan ledamöterna i fullmäktige började sin Ijänstgöring.

10

§ Om en församling med över 500 röstberättigade kyrkomedlemmar ingår i en total pastoralssamfällighet eller en total flerpastoratssamfällig­het, får sliflsstyrelsen besluta atl församlingens beslulanderäll skall ulövas av etl direklvall kyrkoråd, om församlingen begär det.

11

§ Beslul om alt införa eller avskaffa kyrkofullmäktige enligl 9 § eller alt beslutanderätten skall ulövas av elt direklvall kyrkoråd skall tillämpas från och med årel efter det år då val i hela rikel av kyrkofullmäktige förrättas näsla gång. Beslutet skall fattas före utgången av mars månad valåret. Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet, liksom stifts­styrelsen vid beslul enligl 9 §.

12

§ I en paslorals- eller flerpasloralssamfäliighel utövas beslutanderät­ten av församlingsdelegerade eller, om samfälligheten är total, av kyrko­fullmäktige.

I en stiflssamfällighel ulövas beslutanderätten av stiftsfullmäktige.

Förvaltningen och verkställigheten I församlingar och kyrkliga samfälligheter

13 §    I en församling ankommer förvaltningen och verkställigheten på

kyrkorådet och övriga nämnder. Nämnderna bereder även ärenden som

34

skall avgöras av fullmäktige eller stämman. För en sådan uppgift kan     Prop. 1987/88:31 fullmäktige tillsätta en särskild beredning beslående av en eller flera perso­ner.

Fullmäktige eller stämman får uppdra åt kyrkorådet eller nägon annan nämnd alt i fullmäktiges eller stämmans ställe fatta beslul i vissa grupper av ärenden, om inle nägol annal följer av lag eller annan författning. Elt sådant uppdrag fär inte avse ärenden som är av principiell beskaffenhei eller i övrigt av större vikt.

14 § 1 annan samfällighet än stiftssamfällighet ankommer förvaltningen och verkställigheten på kyrkorådet och övriga nämnder.

I en stiflssamfällighel sköts dessa uppgifter av stiftsstyrelsen och övriga nämnder.

Nämnderna bereder även ärenden som skall avgöras av fullmäktige eller församlingsdelegerade. Bestämmelserna i 13 § om en särskild beredning och om uppdrag atl i fullmäktiges eller kyrkostämmans ställe falla beslut i vissa frågor tillämpas även i samfällighelen.

2 kap. Kyrkofullmäktige i församling

Grundläggande bestämmelser om val av kyrkofullmäktige

1 § I lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval och om val av kyrkoråd i

vissa fall finns bestämmelser om

1.

indelning i valdistrikt,

2.

valdag, röstlängd, förrättande och avslutande av val,

3.

utseende av suppleanter saml

4.

förfarandet när en ledamot i fullmäktige har avgått under tjänstgö­ringstiden och när en suppleant har inträtt som ordinarie ledamot i fullmäk­tige eller av annan anledning har avgått som suppleant.

Antalet ledamöter och suppleanter

2 § Kyrkofullmäktige fastställer antalet ledamöter i fullmäktige. Antalet

skall bestämmas till elt udda tal och till minst

15 i församling med 5 000 röstberättigade kyrkomedlemmar eller därun­der,

19 i församling med över 5 000 lill och med 10000 röstberäUigade kyrko­medlemmar,

25 i församling med över lOOOO röstberättigade kyrkomedlemmar.

När fullmäktige skall utses första gången, beslutar kyrkostämman om antalet ledamöter i fullmäktige. Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet.

Vid tillämpningen av första stycket skall som röstberättigad anses den som har upplagils i gällande röstlängd.

Beslutar fullmäktige om ändring av anlalet ledamöter, tillämpas beslutet

först när val i hela riket av fullmäktige förrättas nästa gång. Beslutet skall

fallas före utgången av mars månad valåret. Länsstyrelsen skall genast

underrättas om beslutet.

35

3 §    För ledamöterna skall suppleanter ulses lill det anlal som kyrkofull-     Prop. 1987/88: 31 mäktige bestämmer. Länsstyrelsen skall genast underrällas om besluiel.

Anlalel skall ulgöra en viss andel, dock högst hälften, av det anlal platser som varje parti får i församlingen. Om del därvid uppkommer ell brutet tal, avrundas delta till närmast högre hela tal.

Beslutar fullmäktige om ändring av anlalel suppleanter tillämpas 2 § fjärde slyckel.

När fullmäktige skall ulses förslå gången, beslular kyrkostämman om anlalet suppleanter. Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet.

Rösträtt vid vedel

4 § Rösträtt vid val av kyrkofullmäktige har den som är kyrkobokförd i församlingen, är medlem av svenska kyrkan och som är myndig på val­dagen. Den som inle är svensk medborgare har rösträtt endasl om han har varil kyrkobokförd i riket den 1 november de tre åren närmast före valåret. Varje röstberättigad har en röst.

Den som är kyrkobokförd i en icke-territoriell församling har inte röst­räll vid val av ledamöter och suppleanter i kyrkofullmäktige i annan församling.

Frågan om rösträll enligl första och andra styckena föreligger avgörs på grundval av en före valet upprättad röstlängd.

Valbarhet

5 §    Ledamöter och suppleanler väljs bland dem som har rösträtt enligt

4§.

Den som innehar tjänst som biskop är inte valbar till ledamot eller suppleant. Kyrkoherde eller annan präst som är ledamot i församlingens kyrkoråd samt den som är anställd hos församlingen och som i egenskap av föredragande hos kyrkorådet eller på grund av andra uppgifter som hör lill tjänsten har den ledande ställningen bland församlingens tjänstemän är inte heller valbar.

Om en ledamot eller en suppleant inle längre är valbar upphör hans uppdrag genast ulan särskilt beslul. Kyrkofullmäkfige skall befria en leda­mot eller en suppleant från uppdraget, om han vill avgå och särskilda skäl inle talar emol del.

Rätt tdl ledighet för uppdraget

6 S    Ledamöter och suppleanler i kyrkofullmäktige eller beredning har

räll lill den ledighet från anställning som behövs för uppdraget.

Valperiodens längd

7 §    Ledamöter väljs för tre år räknat frän och med den I januari ärel efter del år då valet har skett. Suppleanler ulses för samma lid.

36

Ordförandeskapet

Prop. 1987/88: 31

8 § Kyrkofullmäktige väljer bland sina ledamöter en ordförande och en

eller två vice ordförande. Fullmäktige bestämmer tiden för uppdragen. Till

dess valen har förrättats utövas ordförandeskapet av den som har varit

ledamot längst tid. Om två eller flera har varit ledamöter lika länge, har den

som är äldst företräde.

Om varken ordföranden eller någon vice ordförande kan närvara vid etl sammanträde, utser fullmäktige en annan ledamot att för tillfället vara ordförande.

När sammanträdena skall hållas m.m.

9 § Kyrkofullmäktige sammanträder enligt den ordning som fullmäktige

bestämmer med iakttagande av föreskrifterna i andra stycket samt i 10 kap.

4 § och 11 kap. 6 § om tid för handläggning av vissa ärenden. Sammanträ­

de skall även hållas, när kyrkorådet eller minst en tredjedel av fullmäktiges

ledamöter begär det eller ordföranden anser atl del behövs.

Vid sammanträde före december månads utgång förrättas val till de befallningar inom församlingen som blir lediga vid årets slul. Del år då val i hela riket av fullmäktige har ägt rum skall valen förrättas av de nyvalda fullmäktige. Dessa förrättar även andra val som ankommer pä fullmäktige och avser lid efter utgången av del nämnda ärel.

Hur sammanträdena kungörs

10 § Ordföranden utfärdar kungörelse om när kyrkofullmäktige skall sammanträda.

Kungörelsen skall innehålla uppgift om tid och plats för sammanträdet samt om de ärenden som skall behandlas. När sammanträde skall hållas första gången, sedan beslutanderätten har uppdragits ål fullmäktige, utfär­das kungörelsen av den senast valda ordföranden i kyrkostämman.

Kungörelsen skall anslås minst en vecka före sammanträdesdagen på församlingens anslagstavla. Den skall inom samma lid lillslällas varje ledamot och suppleant pä lämpligt sätt.

Uppgift om tid och plats för sammanträdet saml, om fullmäkfige har bestämt det, uppgift om de ärenden som skall behandlas skall minst en vecka före sammanträdesdagen införas i en eller flera ortstidningar. Vid sammanträde före december månads utgång avgörs för del följande kalen­deråret i vilken eller vilka tidningar sådana tillkännagivanden skall införas. Därvid bör sådana tidningar väljas som genom sin spridning inom olika grupper av församlingsmedlemmar når så många som möjligl. Om ell förslag om att införa uppgiften i en viss ortstidning får minst en tredjedel av rösterna, skall uppgiften införas i den tidningen.

Om ett ärende fordrar så skyndsam handläggning att del inle hinner kungöras på det sätt som föreskrivs i andra och tredje styckena, skall kungörelsen med uppgift om ärendet anslås senast vardagen före samman-Irädesdagen. Dessutom skall kungörelsen inom samma tid på lämpligt säll tillställas varje ledamot och suppleant.

37

Suppleanternas tjänstgöring

Prop. 1987/88:31

11 § Om en ledamot är förhindrad att inställa sig lill ell sammanträde

eller alt vidare della i ell sammanlräde, inlräder i hans slälle den suppleant

som enligt den för suppleanterna bestämda ordningen står i tur alt tjänstgö­

ra. Vad som har sagts om ledamot gäller även suppleant som har kallals alt

tjänstgöra eller som tjänstgör i stället för ledamot.

En ledamot som inställer sig under pågående sammanträde eller lill fortsatt sammanträde, har räll all tjänstgöra även om en suppleant har inträtt i hans ställe. En ledamot som har avbrutit tjänstgöringen vid ett sammanlräde på grund av annal hinder än jäv, får dock därefter under samma dag inte tjänstgöra vid sammanträdel.

En suppleant som har börjat tjänstgöra med slöd av första stycket har företräde framför en annan suppleant, även om denne står i lur atl tjänstgö­ra enligt den för suppleanterna bestämda ordningen. En suppleant som på grund av atl han är jävig i etl ärende avbryter tjänstgöringen vid samman­trädet, får åter tjänstgöra sedan ärendet har handlagts.

Om samtliga suppleanler för en ledamot är förhindrade all inställa sig lill ell sammanlräde eller atl vidare della i ell sammanlräde, inträder i ledamo­tens slälle den suppleant som enligl den för suppleanterna bestämda ord­ningen stär i lur alt tjänstgöra för den ledamot som har fått den första platsen för partiet. Om en sådan suppleant inte kan tjänstgöra, inräder den suppleant som står i tur atl tjänstgöra för den ledamot som har fått den andra platsen för partiet och så vidare efter samma grund.

Beslutförhet

12 § Kyrkofullmäktige får handlägga ärenden endast om mer än hälflen

av ledamöterna är närvarande. Fullmäktige kan dock föreskriva all inler-

pellalioner och frågor får besvaras även om antalet närvarande är lägre än

vad som nu har sagts.

Om en närvarande ledamot enligl 13 § eller 

II 

kap. 2 § är jävig i ell ärende, fär fullmäktige handlägga delta även om antalet deltagande på grund av jävet inte uppgår lill vad som föreskrivs i första stycket.

Jäv

13 § En ledamot får inte della i handläggningen av elt ärende som per­sonligen rör honom själv eller hans make, föräldrar, barn eller syskon eller någon annan närstående. Bestämmelser om jäv i samband med revision finns i 11 kap. 2 §.

Rätl alt rösta och närvara

14 §    Varje ledamot har en röst. Rätl all della i överiäggningarna men inte i besluten har även

1.      ordföranden eller vice ordföranden i kyrkorådet saml kyrkoherden,

2. ordföranden eller vice ordföranden i en annan nämnd eller i en

38

beredning vid handläggning av ärenden som har beretts av nämnden eller     Prop. 1987/88: 31 beredningen och vid besvarande av inlerpellafioner eller frågor som har framställs till ordföranden i nämnden eller beredningen,

3.

ledamot i kyrkorådet vid besvarande av en interpellation som enligt 24 § tredje slyckel har överlämnats för alt besvaras av honom,

4.

revisor hos församlingen vid behandling av revisionsberättelsen för den verksamhet som hans uppdrag avser,

5.

sädan tjänsteman hos församlingen som avses i 5 § andra stycket, samt

6.

i den mån kyrkofullmäktige har beslutat det, ledamot eller suppleant i kyrkorådet, annan nämnd eller beredning.

Fullmäktige får kalla tjänstemän hos församlingen eller särskilda sak­kunniga för all meddela upplysningar vid ett sammanträde.

Ärendenas art och beredning

15 §    Kyrkofullmäktige skall besluta i ärenden som väckts av

1.

kyrkorådet eller annan nämnd, om inte någol annal är föreskrivet i lag,

2.

ledamot genom motion,

3.

regeringen, central förvaltningsmyndighet, länsstyrelsen, domkapit­let, stiftsstyrelsen eller egendomsnämnden,

4.

revisorerna, om ärendet avser förvaltning som har samband med revisionsuppdraget, eller

5.

beredning, om fullmäktige har föreskrivit det.

16 § Elt ärende skall beredas av den nämnd eller beredning dit ärendet

efter sin beskaffenhet hör eller av en beredning som kyrkofullmäktige

särskill har utsett för ändamålet.

Om ett ärende har beretts av någon annan än den nämnd eller beredning dit ärendet efter sin beskaffenhet hör, skall nämnden eller beredningen få tillfälle att avge yttrande i ärendet innan det avgörs. Kyrkorådet skall alltid få tillfälle att yttra sig i elt ärende som har beretts av någon annan än rådet.

Val får förrättas utan föregående beredning. Beredning behövs inle heller för ärenden som avser ändring av antalet ledamöter eller suppleanler i kyrkorådet eller annan nämnd eller avsägelse från uppdrag som ledamot eller suppleant i fullmäktige, i rådet eller i annan nämnd eller som revisor eller revisorssuppleant.

17 § En motion bör beredas så, atl kyrkofullmäktige kan fatta beslut om

den senast inom ett år frän del att motionen väcktes. Om beredningen inte

kan avslutas inom denna lid, skall detta och vad som har framkommit vid

beredningen anmälas till fullmäktige vid sammanträde inom den angivna

liden. Fullmäktige får dä avskriva motionen från vidare handläggning.

39

Opinionsundersökningar

Prop. 1987/88:31

18 § Kyrkofullmäktige får besluta att det som ett led i beredningen av ett ärende som tillhör fullmäktiges handläggning skall inhämtas synpunkter från röstberättigade i församlingen. Detta kan ske genom omröstning, opinionsundersökning eller liknande förfarande. Därvid får valnämnden i kommunen anlitas, om nämndens verksamhet i övrigt inle hindras och om kommunfullmäktige beslutar del. Kommunen har rätl alt få ersållning för de kostnader som föranleds av att en församling anlitar valnämnden.

Avbrutna sammanträden

19 § Om elt sammanträde inte kan slutföras på utsatt dag, skall del forisätta genast eller vid en senare tidpunkt. Om sammanträdel skall fortsätta vid en senare tidpunkt, bestämmer och tillkännager ordföranden genast tid och plats för det fortsatta sammanträdet.

Om fortsättande och avslutande av valförrättning, när valet är proportio­nellt, finns bestämmelser i lagen (1955:138) om proportionellt valsätt vid val inom landsting, kommunfullmäktige m. m.

Bordläggning

20 § Ell ärende skall bordläggas, om del begärs av minst en tredjedel av de närvarande ledamöterna. För bordläggning i fråga om val eller av etl tidigare bordlagt ärende krävs beslut av kyrkofullmäktige med enkel majo­ritet.

Om bordläggning beslutas, bestämmer och tillkännager ordföranden in­nan sammanträdet avslutas till vilken dag ärendet skall uppskjutas.

Ärendenas avgörande m. m.

21 § Ordföranden leder sammanträdena och föredrar ärendena. Ordfö­

randen skall se till att elt ärende inte avgörs utan att föreskrifterna i 10 §

om kungörelse och i 16 § om beredning har iakttagits.

Elt ärende som fordrar skyndsam handläggning fär, även om föreskrif­terna i 10 § om kungörande inte har iakttagits, avgöras vid sammanträdet, om samtliga närvarande ledamöter beslutar del. Etl sådant ärende fär, även om föreskrifterna i 16 § om beredning inle har iakttagits, avgöras vid sammanträdet, om samtliga närvarande ledamöter är ense om beslutet.

22 § Kan kyrkofullmäktige inte,enas i ett ärende, lägger ordföranden

fram de olika förslag till beslut som har väckts. Varje förslag läggs fram så

att del kan besvaras med antingen ja eller nej. Sedan ledamöterna har tagit

ställning lill förslagen, anger ordföranden vad som enligl hans uppfattning

har beslutals. DeUa blir beslutet, om inte omröstning begärs.

Om omröstning begärs, skall den verkställas efter upprop och ske öppet

utom i ärenden som avser val eller tillsättning av tjänst. Vid öppen omröst-

40

ning får dock omröslningsapparat användas. Utgången bestäms genom     Prop. 1987/88:31 enkel majoritet, om inle någol annat är föreskrivet för särskilda fall. Vid lika röstetal har ordföranden ulslagsrösl utom i ärenden som avser val eller tillsättning av tjänst, där avgörandet sker genom lottning.

Proportionella val

23 § Val av ledamöter och suppleanler i församlingsdelegerade, kyr­

koråd, annan nämnd och beredning, av elektorer och deras ersättare för

val av stiftsfullmäktige samt av revisorer och revisorssuppleanter som

avses i 11 kap. 1 § skall vara proportionellt, om del begärs av minst så

många ledamöter som motsvarar den kvot som erhålls om antalet närva­

rande ledamöter delas med det antal personer som valet avser, ökal med 1.

Om kvoten är etl brutet tal, skall den avrundas till närmast högre hela tal.

Bestämmelser om förfarandet vid elt sådant proportionelll val finns i lagen

(1955: 138) om proportionellt valsätt vid val inom landsting, kommunfull­

mäktige m. m.

Inlerpellationer och frågor

24 § En ledamot får till ordföranden i kyrkorådet, annan nämnd eller

beredning framställa interpellation i ämnen som tillhör kyrkofullmäktiges

handläggning.

Fullmäktige beslutar utan föregående överläggning om en interpellation får framställas. Inlerpellalionen skall vara tillgänglig för varje ledamot, innan fullmäktige fattar ell sådant beslut.

Fullmäktige kan bestämma alt ordföranden i kyrkorådet fär överlämna en interpellation som har framställts till honom alt besvaras av nägon annan ledamot i rådet som på grund av sitt uppdrag har särskilda förutsätt­ningar atl besvara inlerpellalionen.

Om fullmäktige bestämmer det, får en ledamot till ordföranden i kyrko­rådet, annan nämnd eller beredning framställa fråga i ämnen som hör lill fullmäktiges handläggning.

Krav på protokollet

25 § Vid sammanträdena skall protokoll föras på ordförandens ansvar.

Av protokollet skall framgå vilka ledamöter som har varil närvarande.

Protokollet skall för varje ärende innehålla en kortfattad redogörelse för

ärendets beskaffenhet, uppgift om de förslag och yrkanden i ärendet som

inle har återkallats och kyrkofullmäktiges beslul i ärendet. Om omröstning

har ägt rum, skall protokollet innehålla en redogörelse för förslagsordning­

en och uppgift om hur omröstningen har utfallit. När omröstningen har

skell öppel, skall del i protokollet anges hur var och en har röstat. Om

avvikande mening som avses i 26 § har anmälts, skall protokollet innehålla

uppgift om delta.

Protokollet skall justeras av ordföranden och ytteriigare minst två leda­

möter som fullmäkfige för varje gång utser bland de närvarande. Justering-

41

en skall äga rum senasl fjorlon dagar efter sammanlrädesdagen på tid som     Prop. 1987/88: 31 ordföranden bestämmer och tillkännager vid sammanträdet. Justeringen får också verkställas av fullmäktige antingen genast eller vid nästa sam­manlräde.

Senast på andra dagen efter justeringen skall denna samt uppgift om den plats där protokollet finns tillgängligt tillkännages på anslagstavlan. Till­kännagivandet skall innehålla uppgift om vilken dag del har anslagils. Det får inte avlägsnas före överklagandelidens utgång. Bevis om dagen för anslaget skall tecknas på protokollet eller utfärdas särskill.

26

§ Den som vid elt sammanlräde har deltagit i avgörandet av etl ärende får reservera sig mot det fattade beslutet genom atl låta anteckna avvikan­de mening. Den skall anmälas innan sammanträdet avslutas saml, om den utvecklas närmare, avfattas skriftligen och lämnas senasl när protokollet justeras.

27

§ Protokoll och andra arkivhandlingar skall förvaras i kyrkoarkiv. Om kyrkoarkiv finns särskilda bestämmelser.

Offentlighet och ordning vid sammanträdena

28 § Sammanträdena skall vara offentliga. Kyrkofullmäktige får dock

besluta atl överläggningen i elt visst ärende skall hållas inom slängda

dörrar. Suppleanterna får närvara vid en sådan överiäggning.

Ordföranden vakar över ordningen vid sammanträdet. Han kan visa ut den som uppträder störande och inte rättar sig efter tillsägelse. Om del uppslår oordning som ordföranden inle kan avstyra, får han upplösa sam­manträdel.

"Ersättning tid ledamöter och suppleanter i fullmäktige eller beredning

29 § Kyrkofullmäktige får besluta atl del lill ledamöter och suppleanler i

fullmäkfige eller beredning skall belalas skäligl arvode saml skälig ersåll­

ning för resekoslnader, förlorad arbelsförljänsl och andra utgifter som

föranleds av uppdraget. Arvode skall bestämmas till lika belopp för lika

uppdrag.

Arbetsordningens innehåll

30 § Kyrkofullmäktige skall i en arbetsordning meddela de ytterligare

föreskrifter som behövs för fullmäktiges sammanträden och ärendenas

handläggning.

Arbetsordningen skall innehålla bestämmelser om

1.

vem som skall föra ordet till dess tillfällig ordförande som avses i 8 § andra slyckel har utsetts,

2.

utsändning av handlingar inför sammanlräde,

3.

anmälan av hinder för Ijänstgöring vid sammanlräde,

4.

inkallande av suppleanler,

42

1.

handläggningen av motioner,

Prop. 1987/88: 31

2.

handläggningen av inlerpellafioner och frågor,

3.

förfarandet vid omröstning samt

4.

underrättelser om val av ordförande och vice ordförande i fullmäktige och kyrkorådet.

3 kap. Kyrkostämma

Rösträtt

1 § Rösträtt pä kyrkostämma har den som enligt 2 kap. 4 § har rösträtt

vid val av ledamöter i kyrkofullmäktige i församling.

Ordförandeskapet

2 § Kyrkostämman väljer för tre kalenderår bland de röstberäUigade en

ordförande och en eller två vice ordförande.

Om ordföranden eller nägon vice ordförande avgår under tjänstgöringsti­den, väljs en annan för återstoden av denna lid.

3 § I fråga om valbarhet till ordförande och vice ordförande, verkan av

atl valbarheten upphör och rätt till avsägelse tillämpas bestämmelserna i 2

kap. 5 §.

Rätt till ledighet för uppdraget

4 § Ordförande och vice ordförande i kyrkostämman saml ledamöter och

suppleanter i beredning har rätt lill den ledighet frän anställning som

behövs för uppdraget.

Hur bestämmelserna om kyrkofullmäktige i församling tillämpas på kyrkostämma

5 § Beträffande kyrkostämman tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 9 § första stycket första meningen och andra slyckel första meningen, 10 § första-tredje styckena samt 1317, 1928 och 30 §§ om kyrkofullmäktige i församling. Därvid skall följande gälla.

1.   Om en kyrkostämma skall utöva beslutanderätten i en församling där

den tidigare har utövats av kyrkofullmäktige, skall den senasl valda ordfö­

randen i fullmäktige sammankalla kyrkostämman första gängen. Om en ny

församling bildas, i vilken beslulanderätlen skall ulövas på kyrkostämma,

skall stiftsstyrelsen före den 1 juli årel innan församlingen bildas förordna

en person att hälla kyrkostämma för val av ordförande och vice ordförande

samt kyrkoråd.

2.

Bestämmelserna om ledamot i kyrkofullmäktige skall i stället avse röstberättigad kyrkomedlem.

3.

Kyrkostämma skall hällas när kyrkorådet begär det eller när ordföran­den anser att det behövs.

4.

Kungörelse om kyrkostämma behöver inle tillställas de röstberättiga-

43

de i församlingen. Beslul om i vilken eller vilka orlsfidningar kyrkosläm-     Prop. 1987/88: 31 mans sammanträden skall fillkännages får fattas för flera kalenderår, dock inle för längre tid än till utgången av det år dä val i hela rikel av kyrkofull­mäktige förrättas nästa gång.

5.

Om etl ärende fordrar så skyndsam handläggning att kungörande på det säll som föreskrivs i 2 kap. 10 § första-tredje styckena inte hinns med, skall kungörelsen med uppgift om ärendet anslås senast fyra vardagar före stämman.

6.

Kyrkostämmans sammanträden skall alltid vara offentliga.

7.

Omröstning skall vara sluten även i annal ärende än ärende om val eller tillsättning av tjänst, om nägon röstberättigad kyrkomedlem begär det.

8.

Av kyrkostämmans protokoll behöver inte framgå vilka som har deltagit i stämman. Inle heller behövs uppgift om hur var och en har röstat vid öppen omröstning.

9.

Arbetsordningen för kyrkostämman behöver inte innehålla bestäm­melser som anges i 2 kap. 30 *! andra stycket 2, 3 och 4.

Ersättning tdl ordförande samt lill ledamöter och suppleanler i beredning

6 § Kyrkostämman får besluta att del fill stämmans ordförande samt till ledamöter och suppleanter i beredning skall belalas skäligt arvode samt skälig ersättning för resekoslnader, föriorad arbetsförtjänst och andra ut­gifter som föranleds av uppdraget.

4 kap. Församlingsdelegerade

Antalet ledamöter och suppleanter

1 § Antalet ledamöter i församlingsdelegerade skall bestämmas lill ell udda tal och till minsl

15 i samfällighet med 5 000 röstberäUigade kyrkomedlemmar eller därun­der,

25 i samfällighel med över 5 000 lill och med 20000 röslberätligade kyrkomedlemmar,

35 i samfällighet med över 20000 till och med 40000 röstberäUigade kyrkomedlemmar,

45 i samfällighel med över 40 000 röstberäUigade kyrkomedlemmar.

När delegerade skall utses första gången, bör församlingarna träffa över­enskommelse om anlalel ledamöter med ledning av första stycket. Läns­styrelsen skall genast underrättas om beslutet. Om församlingarna inte kan enas, bestämmer länsstyrelsen antalet ledamöter.

Församlingsdelegerade beslutar själva om ändring av anlalet ledamöter. Etl sådant beslut skall tillämpas från och med årel efter det år då val i hela rikel av kyrkofullmäktige förrättas nästa gång. Länsstyrelsen skall genast underrällas om beslutet.

Församlingsdelegerade får besluta all suppleanter skall ulses för leda­möterna i delegerade. Suppleanterna skall därvid ulses lill lika stort antal

44

som ledamöterna. Beslutet skall faUas före utgången av mars månad val-     Prop. 1987/88: 31 ärel. Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet.

Länsstyrelsen bestämmer, med tillämpning av bestämmelserna i 4 a § första slyckel lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval och om val av kyrkoråd i vissa fall, hur många ledamöter i församlingsdelegerade som varje församling skall utse. Beslutet får överklagas hos valprövningsnämn­den. Valprövningsnämndens beslut får inle överklagas.

Val av ledamöter och suppleanter

2 § Ledamöter och suppleanter väljs av kyrkofullmäktige eller kyrko­

stämman i varje församling.

Om suppleanterna inte väljs proportionellt, skall det vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas lill tjänstgöring.

Valbarhet

3 § I fråga om valbarhel lill ledamot eller suppleant, verkan av alt valbar­

heten upphör och räll lill avsägelse tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 5 §.

Dessa bestämmelser tillämpas också på den kyrkoherde som är ledamot

och hans ersättare i samfällighetens kyrkoråd.

Rätt till ledighet för uppdraget

4 § Ledamöter och suppleanter i församlingsdelegerade eller ledamöter och suppleanler i beredning har rätt lill den ledighet från anställning som behövs för uppdraget.

Valperiodens längd m. m.

5 § Ledamöter och suppleanler i församlingsdelegerade väljs för tre år räknat från och med den 1 januari årel efter del år då val i hela rikel av kyrkofullmäktige har förrättats. När val av ledamöter och suppleanler inle äger rum under är då val i hela rikel av fullmäktige förrällas, skall valet dock inte avse längre lid än lill utgången av del år då sådana val av fullmäktige skall äga rum nästa gång.

Om val till kyrkofullmäktige, som har utsett ledamöter och suppleanler i församlingsdelegerade, har upphävts och omval har ägt rum eller om rättelse har vidtagits genom förnyad sammanräkning och mandatfördel­ningen mellan partierna därvid har ändrats, upphör uppdragen för ledamö­terna och suppleanterna tvä månader efter del att omvalet eller samman­räkningen har avslutats. När omvalet eller sammanräkningen har avslu­tals, skall fullmäkfige förrätta nytt val av ledamöter och suppleanler för återstoden av Ijänsgöringsliden.

Val av ledamöter och suppleanler i församlingsdelegerade förrättas före december månads uigäng årel före del år då tjänstgöringstiden börjar.

Om en ledamot i församlingsdelegerade avgår under tjänstgöringstiden,

förrättas fyllnadsval för återstoden av denna lid. I en samfällighet där

45

suppleanler har utsetts, skall dock för en ledamot som har utsetts vid    Prop. 1987/88:31 proportionelll val inträda en suppleant, enligl den ordning mellan supple­anterna som har bestämts vid valet, i ledamotens ställe för återstoden av tjänstgöringstiden.

Hur bestämmelserna om kyrkofullmäktige i församling tillämpas på församlingsdelegerade

6 § Beträffande församlingsdelegerade tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 830 §§ om kyrkofullmäktige i församling. Därvid skall följande gälla.

1.

Bestämmelserna om kyrkoråd skall avse samfällighetens kyrkoråd.

2.

Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås på samfällighetens anslagstavla.

3.

När sammanlräde med delegerade skall hållas första gången, utfärdas kungörelse om sammanträdet av ordföranden i kyrkofullmäktige i den försainling i samfällighelen som har fiesl röstberättigade kyrkomed­lemmar. Om fullmäktige inte finns i denna församling, utfärdas kungörel­sen av ordföranden i församlingens kyrkostämma.

4.

Rätt för ordföranden i en församlings kyrkoråd att delta i delegerades överläggningar men inle i besluten föreligger bara vid handläggning av ärenden som angår församlingen särskill. Om samfälligheten omfattar för­samlingar i flera pastorat tillkommer rätten för kyrkoherde all delta i överläggningarna bara den kyrkoherde som domkapitlet utser.

5 kap. Kyrkofullmäktige i kyrkliga samfälligheter

Anlalel ledamöter och suppleanter

1 § Stiftsstyrelsen fastställer anlalel ledamöter i kyrkofullmäktige. Läns­

styrelsen skall genast underrättas om beslutet.

Bestämmelser om kyrkliga samfällighelers indelning i valkretsar och om fastställandel av det antal ledamöter i fullmäktige som skall utses i varje församling finns i lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval och om val av kyrkoråd i vissa fall.

2 § För ledamöterna skall suppleanler ulses lill det antal som kyrkofull­

mäktige bestämmer. Antalet skall utgöra en viss andel, dock högst hälften,

av del antal platser som varje parti får i samfällighetens fullmäktige eller i

varje valkrets, om valbarheten är inskränkt till valkrets. I det senare fallet

skall andelen vara densamma i alla valkretsarna. Om det därvid uppkom­

mer ell brutet tal, avrundas delta lill närmast högre hela tal. Länsstyrelsen

skall genast underrällas om fullmäktiges beslut.

När fullmäktige skall ulses första gängen, fattas beslut enligl första stycket av stiftsstyrelsen, om stiftsstyrelsen inte med stöd av 5 kap. 5 § andra slyckel kyrkliga indelningslagen (1988: 000) har bestämt all beslutan­derätten i samfälligheten skall ulövas av indelningsddegerade.

46

Hur bestämmelserna om kyrkofidlmäktige i församling tillämpas på

Prop. 1987/88: 31

kyrkofullmäktige i kyrklig samfällighet

3 § Beträffande kyrkofullmäktige i kyrklig samfällighel tillämpas be­stämmelserna i 2 kap. 4-30 §§ om kyrkofullmäktige i församling. Därvid skall följande gälla.

1.

Bestämmelserna om kyrkoråd skall avse samfällighetens kyrkoråd.

2.

Bestämmelserna i 2 kap. 5 § andra stycket om kyrkoherde skall avse den kyrkoherde som är ledamot och hans ersättare i samfällighetens kyr­koråd.

3.

Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås pä samfällighetens anslagstavla.

4.

När sammanträde med fullmäktige skall hållas första gången, utfärdas kungörelse om sammanträdel av den ordförande som anges i 4 kap. 6 § 3.

5.

Om samfiiga suppleanter för en ledamot i fullmäktige är förhindrade atl inställa sig till elt sammanträde eller all vidare della i elt sammanträde, inlräder i ledamotens ställe den suppleant som enligl den för suppleanterna bestämda ordningen står i lur atl tjänstgöra för den ledamot som har fått den första platsen för partiet i församlingen eller i en sädan grupp av församlingar som avses i 4 § lagen (1972: 704) om kyrkofullmäktigval och om val av kyrkoråd i vissa fall. Om en sådan suppleant inte kan tjänstgöra, inträder den suppleant som står i tur att tjänstgöra för den ledamot som har fått den andra platsen för partiet och sä vidare efter samma grund. Om etl partis samtliga suppleanler är förhindrade alt i en ledamots ställe inställa sig till ell sammanträde eller atl vidare della i sammanträdet, inlräder suppleant som har utsetts för partiet i en annan församling eller grupp av församlingar efter den grund som nyss har sagls. Därvid har den suppleant företräde som har utsetts i den församling eller grupp av församlingar där partiets röstetal är högst.

6.

Räll för ordföranden i en församlings kyrkoråd all delta i fullmäktiges överläggningar men inle i besluten föreligger bara vid handläggning av ärenden som angår församlingen särskilt. Om samfälligheten omfattar för­samlingar i flera pastoral, tillkommer rätten för kyrkoherde all della i överläggningarna bara den kyrkoherde som domkapitlet utser.

7.

Fullmäktige får förvara protokoll och andra arkivhandlingar på annal säll än i kyrkoarkiv, om regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer beslular det.

6 kap. Stiftsfullmäktige

Antalet ledamöter och suppleanter

1 § Stiftsfullmäktige beslutar hur många ledamöter som skall väljas i fullmäktige. Antalet skall bestämmas lill etl udda tal och till minsl 51.

Beslular fullmäktige om ändring av anlalet ledamöter, tillämpas beslutet från och med året efter det är då val i hela rikel av kyrkofullmäktige förrättas näsla gång. Beslutet skall fattas före utgången av mars månad valåret. Den centrala valmyndighet som avses i I käp. 2 § vallagen (1972:620) skall genast underrättas om beslutet.

47

2 §   För ledamöterna skall väljas lika många suppleanter.

Val av stiftsfuUmäklige Valkretsar

3 § För val av stiftsfullmäktige är varje stift indelat i valkretsar. Varje

kontrakl ulgör därvid en valkrets, om inle annat beslutas av länsstyrelsen i

del län inom vilkel konlraklsproslen har sin anslällning som präst. För elt

sådanl beslul fillämpas bestämmelserna i I § andra slyckel.

Anlalel ledamöler i varje valkrels

4 § I varje valkrels skall väljas en ledamol och därutöver så många

ledamöler som belöper på valkrelsen sedan del ålerstående antalet leda­

möter fördelats på valkretsarna i proportion till anlalel röstberättigade

kyrkomedlemmar. Anlalel röstberätfigade kyrkomedlemmar beräknas

med ledning av den senasl upprättade röstlängden.

Den centrala valmyndigheten skall före september månads utgång del år dä val i hela rikel av kyrkofullmäktige förältas fastställa det antal ledamö­ler i stiftsfullmäktige som varje valkrels skall utse. Beslutet får överklagas hos valprövningsnämnden. Valprövningsnämndens beslut fär inle överkla­gas.

Vilka som väljer ledamöter och suppleanler

5 §    Ledamöler och suppleanter väljs av elektorer.

Prop. 1987/88:31

Val av elektorer

6

§ För val av elektorer är varje valkrets indelad i valdistrikt. Vatje församling ulgör ett valdistrikt.

7

§ Elektorer väljs för varje församling av kyrkofullmäktige eller av kyrkorådet, om kyrkofullmäktige inte finns. Valet förrättas av de nyvalda kyrkofullmäktige eller av de nyvalda kyrkoråden.

med mer än 16000 men högst 18000 röstberälli! med över 18000 röstberäUigade kyrkomedlemmar 12.

Antalet röstberättigade kyrkomedlemmar beräknas med ledning av den senast upprättade röstlängden.

För elektorerna utses lika många ersättare. Om ersättarna inte väljs proportionellt, skall det vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas till tjänstgöring.

Anlalet elektorer utgör för församling

med högst 500 röslberätl med mer än 500 men högst 1 000 röslberätl med mer än 1 000 men högst 2 000 röslberätl med mer än 2 000 men högst 4000 röslberätl med mer än 4000 men högst 6000 röslberält med mer än 6000 men högst 8000 röslberält med mer än 8000 men högst 10000 röslberäU med mer än 10000 men högst 12000 röslberätl med mer än 12000 men högst 14000 röstberälli med mer än 14000 men högst 16000 röslberätl

gade kyrkomedlemmar 1 gade kyrkomedlemmar 2 gade kyrkomedlemmar 3 gade kyrkomedlemmar 4 gade kyrkomedlemmar 5 gade kyrkomedlemmar 6 gade kyrkomedlemmar 7 gade kyrkomedlemmar 8 gade kyrkomedlemmar 9 gade kyrkomedlemmar 10 gade kyrkomedlemmar 11

48

8 §    I fräga om valbarhet lill elektor eller ersättare för elektor, verkan av    Prop. 1987/88: 31

all valbarheten upphör och rätl all avsäga sig uppdraget fillämpas bestäm­

melserna i 2 kap. 5 § om ledamot och suppleant i kyrkofullmäktige. Den

som är myndig på dagen för elektorsvalet är dock valbar.

9 § Elektorer och deras ersättare skall ulses före utgången av november

det år då val i hela rikel av kyrkofullmäktige har förrättats.

Protokoll över val av elektorer skall skyndsamt översändas till stiftssty­relsen.

10 § En elektor har rätt lill skälig ersättning för resekoslnader och andra

utgifter som föranleds av uppdraget. Kostnaderna skall betalas av försam­

lingen.

Val av ledamöter och suppleanter

11

§ För val av ledamöter och suppleanter i stiftsfullmäktige skall stifts­styrelsen utse en person i varje valkrels atl vara valförrättare. Efter fram­ställning av denne skall stiftsstyrelsen kalla elektorerna inom varje val­krels lill ell sammanlräde inför honom. Sammanträdet skall hällas före utgången av december del år då val i hela riket av kyrkofullmäktige har förrättats.

12

§ Valbar är den som är kyrkobokförd inom valkrelsen, är medlem av svenska kyrkan och som är myndig pä valdagen.

Den som innehar tjänst som biskop är inle valbar till ledamol eller suppleant. Domprosten eller annan kyrkoherde som är biskopens ersättare i stiftsstyrelsen samt den som är anställd hos stiftssamfälligheten och som i egenskap av föredragande hos stiftsstyrelsen eller pä grund av andra uppgifter som hör till tjänsten har en ledande ställning bland sliftssamfällig­hetens tjänstemän är inte heller valbar.

I fråga om verkan av atl valbarheten upphör och om rätl alt avsäga sig uppdraget tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 5 § tredje slyckel om ledamol och suppleant i kyrkofullmäktige.

13 § Val av ledamöter och suppleanter skall ske inför öppna dörrar och

på samma sätt som val av ledamöler och suppleanter i kyrkoråd. Om

suppleanterna inte väljs proportionelll, skall det vid valet även bestämmas

i vilken ordning de skall inkallas till tjänstgöring.

Över förrättningen skall föras protokoll som skrivs under av valförrälla-

14 §    Valels utgäng skall kungöras genom uppläsning av protokollet. Där­med är valet avslutat.

Protokollet, valsedlarna och annat valmaterial skall av valförtättaren ulan dröjsmål sändas in lill stiftsstyrelsen, som skall förvara handlingarna på ett betryggande sätt lill dess alt valet har vunnit laga kraft.

49

4    Riksdagen 1987/88. I saml. Nr 31

15 §    För den som har blivit vald till ledamot eller suppleant skall stifts-     Prop. 1987/88: 31 styrelsen genast utfärda ett bevis om detta. I beviset anges den valdes namn samt för vilken tid och valkrets ledamoten eller suppleanten har blivit vald. Beviset skall lillslällas den som har blivit vald och stiftsfullmäk­tiges ordförande. Utdrag ur protokollet från valförrättningen gäller som bevis.

Valperiodens längd m. m.

16

§ Ledamöter och suppleanler väljs för tre är räknat från och med den 1 januari årel efter del år då val i hela riket av kyrkofullmäktige har förrättals.

17

§ Om en ledamot avgår under tjänstgöringstiden skall ordföranden skyndsamt anmäla della lill stiftsstyrelsen.

Styrelsen skall därefter till ny ledamot i den avgångnes ställe utse den suppleant som står i lur alt tillträda enligt den mellan suppleanterna be­stämda ordningen.

Överklagande av val Beslut som får överklagas

18

§ Beslut varigenom elektorer och deras ersättare har utsetts fär över­klagas endast i samband med överklagande av del beslut varigenom leda­möler och suppleanler har utsetts.

19

§ Beslul varigenom ledamöler och suppleanter har utsetts får överkla­gas hos valprövningsnämnden. Rätl atl överklaga har den som uppfyller villkoren för rösträtt vid kyrkofullmäktigval och som är kyrkobokförd inom valkrelsen. Partier som har deltagit i valet får också överklaga beslutet.

Skrivelsen med överklagandet skall ges in lill sliflsstyrelsen inom tio dagar efter det all valet eller förrällningen avslulades. Har en skrivelse med överklagande kommil in lill valprövningsnämnden inom överklagan­detiden, skall den omständigheten atl skrivelsen har kommil lill stiftssty­relsen först därefter dock inte föranleda all den avvisas. Valprövnings­nämnden prövar om skrivelsen har kommil in i räll lid.

Kungörelse om överklaganden m. m.

20 § Stiftsstyrelsen skall snarast möjligt efter utgången av liden för över­

klagande samlidigl kungöra samtliga överklaganden och sända skrivelser­

na till valprövningsnämnden.

Kungörelsen införs i ortstidning inom valkrelsen. I kungörelsen anges viss kort tid inom vilken förklaring över överklagandena skall ha kommit in lill valprövningsnämnden. Sliflsslyrelsen skall dessulom skyndsamt yttra sig över överklagandena till valprövningsnämnden. Bestämmelserna i 27

50

och 28 §§ förvaltningslagen (1986: 223) om omprövning av beslul skall inle     Prop. 1987/88: 31 tillämpas.

Den som vill överklaga har rätt att hos stiftsstyrelsen genast få utdrag ur protokoll eller annan handling över förrättningen.

Handläggningen av överklaganden

21

§ I fråga om handläggningen och prövningen av överklaganden skall 15 kap. 6, 7 och 9 §§ vallagen (1972:620) tillämpas.

22

§ Den som har valts lill ledamol utövar sitt uppdrag ulan hinder av alt valet har överklagats. Om valet ändras, skall den nya ledamoten inta sin plats så snart ändringen har kungjorts. Vad som nu har sagls om ledamot gäller också för suppleant.

Bestämmelserna om inhibition i 29 § förvaltningslagen (1986:223) gäller inle beslut som avses i denna paragraf.

Hur bestämmelserna om kyrkofuUmäktige iförsa/nling tillämpas på stiftsfullmäktige

23 § Beträffande stiftsfullmäktige tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 6

och 8-30 §§ om kyrkofullmäktige i församling. Därvid skall följande gälla.

1.

Bestämmelserna om kyrkoråd skall avse stiftsstyrelsen.

2.

Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås pä stiflssamfällighe-tens anslagstavla.

3.

Om suppleanten för en ledamot i fullmäktige är förhindrad alt inställa sig lill ett sammanlräde eller att vidare della i elt sammanträde, inträder i ledamotens ställe den suppleant som enligl den för suppleanterna bestäm­da ordningen står i tur att tjänstgöra för den ledamot som har fåll den förslå platsen för partiet i valkretsen. Om en sådan suppleant inte kan tjänstgöra inträder den suppleant som står i lur alt tjänstgöra för den ledamol som har fått den andra platsen för partiet och så vidare efter samma grund. Om etl partis samtliga suppleanter är förhindrade alt i en ledamots ställe inställa sig till ett sammanträde eller atl vidare della i sammanträdet, inlräder suppleant som har utsetts för partiet i en annan valkrets efter den grund som nyss har sagts. Därvid har den suppleant företräde som har utsetts i den valkrets där partiets röstetal är högst.

4.

Räll alt della i fullmäktiges överläggningar men inte i besluten har de personer som anges i 12 § andra stycket, ledamöler i sliflsstyrelsen saml ordförande i nämnd eller beredning vid handläggning av ärenden som har beretts av nämnden eller beredningen och vid besvarande av interpellation eller fråga som har framställts lill ordföranden i nämnden eller beredning­en, revisor hos stiftssamfälligheten vid behandling av revisionsberättelsen för den verksamhet som hans uppdrag avser saml ordförande i församlings eller kyrklig samfällighets kyrkoråd i ärenden som rör församlingen eller den kyrkliga samfälligheten särskilt. Stiftsfullmäktige får därtill kalla tjäns­temän hos stiftssamfälligheten eller särskilda sakkunniga för all meddela

upplysningar vid elt sammanträde.

51

5.    Del är då val i hela riket av kyrkofullmäktige har ägt rum förrättas val     Prop. 1987/88: 31

till de befattningar inom samfälligheten som blir lediga vid årets slul av de

nyvalda stiftsfullmäktige vid sammanlräde snarast efter valperiodens bör­jan. Dessa förrättar även andra val som ankommer pä stiftsfullmäktige och avser tid efter utgången av del nämnda årel.

6.    Fullmäktige får förvara protokoll och andra arkivhandlingar på annal

säll än i kyrkoarkiv, om regeringen eller den myndighel som regeringen

bestämmer beslular del.

7 kap. Kyrkorådet och övriga nämnder i församling

Kyrkorådets uppgifter

1 § I varje församling skall del finnas elt kyrkoråd. Kyrkorådet är för­

samlingens styrelse.

Två eller flera församlingar fär utse etl gemensamt kyrkoråd för en eller flera angelägenheter.

2 § Kyrkorådet skall ha omsorg om församlingslivet och verka för dess

utveckling, leda förvaltningen av församlingens angelägenheter och ha

tillsyn över övriga nämnders verksamhet. Rådet skall uppmärksamt följa

de frågor som kan inverka på församlingens ekonomiska ställning samt hos

kyrkofullmäktige eller kyrkostämman och övriga nämnder liksom hos and­

ra myndigheter göra de framställningar som rådet anser behövs.

Kyrkorådet skall vidare

1.

bereda eller yttra sig i ärenden som skall handläggas av kyrkofullmäk­tige eller kyrkostämman,

2.

ha hand om den ekonomiska förvaltningen och därvid själv förvalta kyrkans och församlingens egendom i den mån sådan egendomsförvaltning inte har uppdragits åt annan nämnd eller annars ankommer på annan,

3.

ha hand om medelsförvaltningen i den mån kyrkofullmäktige eller kyrkostämman inte har medgett någon annan nämnd att hell ellerdelvis ha hand om sin medcisförvaltning,

4.

verkställa kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans beslul i den mån verkställigheten inle har uppdragits ät någon annan,

5.

själv eller genom ombud föra församlingens talan i alla mål och ärenden i den mån delta inte på grund av lag eller annan författning eller beslut av kyrkofullmäktige eller kyrkostämman ankommer på någon an­nan,

6.

ha hand om församlingens informafionsverksamhet i den mån kyrko­fullmäktige eller kyrkostämman inte har uppdragit denna ål någon annan nämnd,

7.

verka för sådana förenklingar i verksamhelen som kan underlälla enskildas kontakier med församlingen saml

8.

i övrigl fullgöra de uppdrag som kyrkofullmäkfige eller kyrkoslämman har överlämnal lill rådet.

Kyrkorådet skall handlägga de ärenden som enligl särskilda författning­ar ankommer på rådet.

Kyrkorådet fär infordra yllranden och upplysningar från övriga nämnder

52

och från beredningar och tjänstemän i församlingen, när del behövs för att     Prop. 1987/88: 31 rådet skall kunna fullgöra sina uppgifter.

Om beslutanderätten i en församling ulövas av ell direklvall kyrkoråd fillämpas inte andra stycket 1,3-6 och 8.

Ledamöter och suppleanter

3 §    Kyrkoherden är ledamol i kyrkorådet.

Kyrkoherden får förordna präst som tjänstgör i pasloratel all vara kyr-

korädsledamot i annexförsamling i stället för kyrkoherden. Förordnandet

skall avse den tid för vilken övriga kyrkorådsledamöler har valts. Kyrko­

herden skall underrätta kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans ordföran­

de om förordnandet. 

'

Om församlingar som tillhör olika pastoral har etl gemensamt kyrkoråd, förordnar domkapitlet en av församlingarnas kyrkoherdar all vara ledamot i rådet och en annan all vara suppleant.

4 § Andra ledamöler än den som avses i 3 § saml suppleanter i kyrkorå­

det väljs, ulom i fall som avses i 5 §, av kyrkofullmäktige eller kyrkosläm­

man till del antal som fullmäktige eller stämman bestämmer. Antalet valda

ledamöler får dock inle vara mindre än fyra. Antalet suppleanter bör vara

minsl lika slorl som anlalel valda ledamöler.

Om suppleanterna inte väljs proportionellt, skall del vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas till tjänstgöring.

5 § Om beslutanderätten i en församling ulövas av elt direklvall kyr­

koråd skall andra ledamöter än den som avses i 3 § och suppleanter ulses

genom direkta val när val i hela rikel lill kyrkofullmäktige förrällas. Röst­

rätt vid ett sådant val har den som uppfyller de villkor som anges i 2 kap.

4§.

I lagen (1972: 704) om kyrkofullmäktigval och om val av kyrkoråd i vissa fall finns bestämmelser om

1.

indelning i valdistrikt,

2.

valdag, röstlängd, förrättande och avslutande av val,

3.

utseende av suppleanler samt

4.

förfarandet när en ledamot i kyrkorådet har avgått under tjänstgö­ringstiden och när en suppleant har inträtt som ordinarie ledamot i kyrko­rådet eller av annan anledning har avgått som suppleant.

Kyrkorådet beslular hur mänga ledamöler som skall väljas. Anlalel valda ledamöter skall vara jämnt och får inte vara mindre än tio.

Beslular kyrkorådet om ändring av anlalel ledamöler tillämpas beslutet först när val i hela riket av kyrkofullmäktige förrällas näsla gång. Beslutet skall fattas före utgången av mars månad valåret. Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet.

För de valda ledamöterna skall suppleanler utses till del anlal som kyrkorädel bestämmer. Antalet skall ulgöra en viss andel, dock högst hälften, av del anlal platser som varje parti får i församlingen. Om det

53

därvid uppkommer ell brutel lal. avrundas detta lill närmast högre hela tal.     Prop. 1987/88: 31 Länsstyrelsen skall genast underrättas om kyrkorådets beslut.

När kyrkorådet skall utses första gången, beslutar kyrkofullmäktige eller kyrkostämman om antalet ledamöler och suppleanter.

Kyrkorådet skall före utgången av januari månad varje år till samfällig­hetens fullmäktige avge en berättelse om sin verksamhet under del föregå­ende årel.

6 § Anlalel ledamöter i ett gemensamt kyrkoråd och del anlal ledamöler i rådet som varje församling skall utse bestäms genom överenskommelse mellan församlingarna. Varje församling skall välja minsl en ledamol. Om församlingarna inte kan enas, bestämmer länsstyrelsen anlalel ledamöler i rådet och det anlal som skall ulses av vatje församling.

Valbarhet m. m.

7 § I fråga om valbarhel lill ledamol eller suppleanl, verkan av att valbar­heten upphör och räll all avsäga sig uppdraget fillämpas beslämmelserna i 2 kap. 5 § om ledamol och suppleant i kyrkofullmäktige. Den som är myndig på dagen för valet lill kyrkorådet är dock valbar. Ulöver de personer som avses i 2 kap. 5 § andra stycket får inte heller en tjänsteman som förestår nägon förvaltning som är underställd rådet väljas lill ledamol eller suppleant.

Rätt till ledighet för uppdraget

8 § Valda ledamöter och suppleanter har räll lill den ledighet från an­

ställning som behövs för uppdraget.

Valperiodens längd m. m.

9 § Sådana ledamöler och suppleanler som avses i 4 och 5 §§ väljs för tre

år, räknal från och med den 1 januari årel efter det år då val i hela riket av

kyrkofullmäktige har förrättats.

Om valet till kyrkofullmäktige har upphävts och omval har ägt rum eller om rättelse har vidtagits genom förnyad sammanräkning och mandatför­delningen mellan partierna därvid har ändrats, upphör uppdragen för de ledamöter och suppleanter i kyrkorådet som har valls av fullmäktige två månader efter det alt omvalet eller sammanräkningen har avslulals. När omvalet eller sammanräkningen har avslulals, skall kyrkofullmäkfige för­rätta nytt val av ledamöler och suppleanler för ålersloden av Ijänslgörings-liden.

Om en sådan ledamot som avses i 4 § och som har utsetts vid proportio­

nellt val avgår under tjänslgöringsfiden, inlräder en suppleant, enligl den

ordning mellan suppleanterna som har beslämts vid valet, i ledamotens

ställe för ålersloden av tjänslgöringsfiden. Om en annan av kyrkofullmäk­

tige eller kyrkostämma vald ledamot avgår, förrättas fyllnadsval för åter­

stoden av ijänslgöringstiden.

54

Ordförandeskapet

Prop. 1987/88: 31

10 § Kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman väljer bland kyrkorådels le­

damöter en ordförande och en eller två vice ordförande. Fullmäktige eller

stämman bestämmer tiden för uppdragen. Direktvall kyrkoråd och gemen­

samt kyrkoråd skall dock själva välja ordförande och en eller två vice

ordförande bland sina ledamöter.

Om varken ordföranden eller någon vice ordförande kan närvara vid ett sammanlräde med kyrkorådet, utser rådet en annan ledamot att för tillfäl­let vara ordförande.

Om ordföranden på grund av sjukdom eller annars för längre tid är förhindrad att fullgöra sitt uppdrag, får kyrkorådet utse en annan ledamot atl som ersättare för ordföranden fullgöra dennes uppgifter.

Bestämmelser om sammanträdena i kyrkorådet

11 § Kyrkorådet bestämmer tid och plats för sina sammanträden. Sam­

manlräde skall även hållas, när minst en tredjedel av rådels ledamöler eller

den ledamol som avses i 3 § begär det eller ordföranden anser atl del

behövs.

Kallelse till sammanträde med kyrkorädel skall anslås minsl en vecka före sammanträdesdagen på församlingens anslagstavla. Den skall inom samma tid tillställas varje ledamot och suppleant i rådet på lämpligt sätt. Om elt ärende fordrar så skyndsam handläggning att kallelse inte kan ske på detta sätt, skall kallelsen med uppgift om ärendet anslås senast varda­gen före sammanlrädesdagen. Dessutom skall kallelsen inom samma tid på lämpligt sätt tillställas varje ledamol och suppleanl. Det som sägs i della stycke gäller bara när det inle finns föreskrifter om kallelse i reglemente för kyrkorådet.

Kyrkorådet fär till sina sammanträden kalla en ledamot eller en supple­anl i kyrkofullmäktige, ordföranden eller en vice ordförande i kyrkostäm­man, en ledamot eller en suppleant i annan nämnd eller beredning, en tjänsteman hos församlingen eller en särskild sakkunnig all närvara. Den som har kallats lill ett sammanlräde får, om rådet beslular det, delta i överläggningarna men inle i besluten.

Suppleanternas tjänstgöring

12 § I fråga om suppleanternas tjänstgöring i kyrkorådet gäller i tillämpli­

ga delar bestämmelserna i 2 kap. 11 § om suppleanternas tjänstgöring i

kyrkofullmäktige. Delta gäller även när en av kyrkofullmäktige eller kyr­

kostämma utsedd ledamot som inle har utsetts vid proportionelll val har

avgått och fyllnadsval ännu inle har ägt rum.

Suppleanterna fär närvara vid rådels sammanträden.

Beslutförhet och jäv

13 § Kyrkorådet får handlägga ärenden endasl om mer än hälflen av

ledamöterna är närvarande.

55

En ledamol eller någon annan som har alt handlägga ärenden hos rådet     Prop. 1987/88: 31 får inte della i eller närvara vid handläggningen av ell ärende som personli­gen rör honom själv eller hans make, föräldrar, barn eller syskon eller någon annan närslående.

Val av särskild avdelning eller utskott inom kyrkorådet samt krav pä beslut och protokoll

14 § När kyrkorådet väljer en sädan avdelning som avses i 17 § eller etl

organ bestående av ledamöter eller suppleanler i rådet för beredning av

ärenden som rådet skall handlägga, tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 23 §

om proportionellt val.

I fräga om förfarandet vid fattande av beslul, förande av protokoll, protokollets innehåll, justering av protokoll, tillkännagivande om justering och reservation tillämpas beslämmelserna i 2 kap. 22, 25 och 26 §§ om kyrkofullmäktige. Protokollet får dock justeras på del sätt som kyrkorådet bestämmer av ordföranden och yllerligare minst en ledamot.

Framställningar tdl kyrkorådet m. m.

15 § Kyrkorådet skall på lämpligt sätt kungöra var framställningar lill

rådet las emot.

Delgivning med kyrkorådet sker med ordföranden eller den som enligt reglemente, instruktion eller särskill beslut är behörig att la emot delgiv­ning.

Hur kyrkvärdar, kassaförvaltare och elektorer utses

16 § Kyrkorädel väljer kyrkvärdar bland dem som är röstberätfigade i

församlingen enligt 2 kap. 4 § första och andra styckena. Minst en av

kyrkvärdarna skall ulses bland ledamöterna och suppleanterna i kyrkorå­

det. Kyrkvärdarna utses för tre år räknat från och med den 1 januari året

efter del år då val i hela rikel av kyrkofullmäktige har förrättals.

Kyrkorådet utser för varje kalenderår en kassaförvaltare, om rådets medcisförvaltning inle har ordnats på annal sätl.

Del år då val i hela riket av kyrkofullmäktige förrättals, skall det nyvalda kyrkorådet före december månads utgång utse befattningshavare som av­ses i första och andra styckena. Det nyvalda kyrkorådet får även före december månads utgång utse elektorer som avses i lagen (1982:943) om kyrkomötet.

Reglemente om kyrkorådets verksamhet m. m.

17 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman får anta reglemente med när­

mare bestämmelser om kyrkorådels verksamhet.

Kyrkorädel får, om kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman beslular del,

uppdra åt en särskild avdelning, beslående av ledamöler eller suppleanler i

rådet, ål en ledamol eller suppleant eller ät en tjänsteman hos församlingen

56

att på rådets vägnar besluta i vissa grupper av ärenden. Dessa ärendegrup-    Prop. 1987/88: 31 per skall anges i reglementet eller särskilda beslut. Framställningar eller yttranden till fullmäktige eller stämman liksom yttranden med anledning av atl rådets beslut har överklagats får dock beslutas endasl av rådet samfällt.

Första och andra styckena tillämpas också på direklvall kyrkoråd. Där­vid skall dock vad som sägs om kyrkofullmäktige eller kyrkostämman i slället avse kyrkorådet.

Beslut som har fatlats med slöd av uppdrag enligt andra stycket skall anmälas fill kyrkorådet, spm bestämmer på vilket säll delta skall ske.

Tdlsättning av nämnder

18 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman tillsätter nämnder för den

förvaltning och verkställighet som enligl särskilda författningar ankommer

på dessa. För sådana nämnder gäller vad som är föreskrivet i författningar­

na.

För förvaltning och verkställighet i övrigl får fullmäkfige eller slämman tillsätta de nämnder som behövs. Ledamöter och suppleanter i sådana nämnder väljs av fullmäktige eller stämman lill det antal som fullmäktige eller stämman bestämmer. För dessa nämnder tillämpas beslämmelserna om kyrkorädel i 4 § andra slyckel, 7 och 8 §§, 9 § andra och tredje styckena, 10-15 §§, 16 § andra och tredje styckena saml 17 §.

Handläggningen av vissa ärenden

19 § Kyrkofullmäktige och kyrkoslämman får, om inte något annat är

föreskrivet i lag eller annan författning, besluta all kyrkorådet eller någon

annan nämnd skall

1.

ha hand om förvaltning och verkställighet i fråga om egendom som annars förvallas av någon annan nämnd,

2.

handlägga frågor om anställning, ledighet, vikariat eller skiljande från anslällning samt andra frågor belräffande arbelslagare som är underställda någon annan nämnd.

Närvarorätt vid sammanträdena m.m.

20 § Kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman får besluta atl en ledamot

eller en suppleanl i fullmäkfige, kyrkorådet, annan nämnd eller beredning

får närvara vid rådels eller nägon annan nämnds sammanlräde, även om

han inte är ledamol eller suppleanl i rådet eller nämnden, och della i

överiäggningarna men inte i besluten saml få sin mening antecknad i

protokollet.

Rätl atl närvara och della i överiäggningen har dock alltid en kyrkoherde eller hans ersättare beträffande de nämnder till vilka kyrkoherden inte är valbar.

Om beslutanderätten i en församling ulövas av elt direktvall kyrkoråd

tillämpas första stycket på sådan församling. Därvid skall dock vad som

sägs om kyrkofullmäktige och kyrkostämma i slället avse kyrkofullmäktige

57

i den samfällighet i vilken församlingen ingår.

Förvaring av arkivhandlingar

Prop. 1987/88:31

21 § Kyrkorådets och övriga nämnders protokoll och andra arkivhand­

lingar skall förvaras i kyrkoarkiv. Om kyrkoarkiv finns särskilda bestäm­

melser.

Ersättning lill ledamöler och suppleanter

22 § Kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman får besluta all det till valda

ledamöter och suppleanter i kyrkorådet samt lill ledamöter och supplean­

ter i annan nämnd skall betalas skäligl arvode samt skälig ersättning för

resekoslnader, förlorad arbetsförtjänst och andra utgifter som föranleds av

uppdraget. Detsamma gäller annan ledamol i kyrkorådet, om han har

utsetts lill ordförande. Arvodet skall bestämmas till lika belopp för lika

uppdrag.

Om en församling ingär i en total pastoralssamfällighet eller total flerpas-loralssamfällighet får kyrkofullmäktige i samfällighelen besluta all arvode och ersållning som avses i förslå stycket skall ulgå lill ledamöler och suppleanler i församlingens kyrkoråd. Arvodet skall bestämmas lill lika belopp för lika uppdrag.

8 kap. Kyrkorådet och övriga nämnder i annan kyrklig samfällighet än stiftssamfällighet

Kyrkorådets uppgifter

1 § Kyrkorådet i en kyrklig samfällighel skall leda förvaltningen av sam­

fällighetens angelägenheter och ha tillsyn över övriga nämnders verksam­

het. Rådet skall uppmärksamt följa de frågor som kan inverka på samfällig­

hetens ekonomiska ställning samt hos samfällighetens fullmäktige eller

församlingsdelegerade och övriga nämnder liksom hos andra myndigheter

göra de framställningar som rådet anser behövs. Beträffande kyrkorådets

uppgifter i övrigl tillämpas beslämmelserna i 7 kap. 2 § andra-fjärde

styckena. Därvid skall dock vad som sägs om församling och kyrkofull­

mäktige i stället avse samfälligheten och dess fullmäktige eller församlings­

delegerade.

Hur bestämmelserna om kyrkoråd m.m. i församling tillämpas på kyrkorådet och övriga nämnder i annan kyrklig samfällighet än stiftssamfällighet

2 § Beträffande kyrkliga samfällighelers kyrkoråd och övriga nämnder

tillämpas beslämmelserna i 7 kap. 3, 4, 6-15 och 17-21 §§ saml 22 §

första stycket om kyrkoråd m. m. i församling. Därvid skall följande gälla.

1.

Bestämmelserna om församling och kyrkofullmäktige skall avse sam­fälligheten och dess fullmäktige eller församlingsdelegerade.

2.

Om samfälligheten utgörs av församlingar som fillhör flera pastorat, förordnar domkapitlet en av kyrkoherdarna all vara ledamot i samfällighe­tens kyrkoråd och en annan all vara dennes suppleant. Förordnandena

skall avse tiden för de valda ledamöternas tjänstgöringsperiod.

58

3.

Vid val av kyrkoråd i samfälligheten bör om möjligt varje församling     Prop. 1987/88: 31 bli företrädd i rådet genom minsl en ledamot eller suppleant.

4.

Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås på samfällighetens anslagstavla.

5.

Samfällighetens kyrkoråd skall underrätta församlingarna om frågor av större ekonomisk betydelse. Rådet får infordra yllranden och upplys­ningar från församlingarnas kyrkoråd, när det behövs för atl rådet skall kunna fullgöra sina uppgifter.

6.

Samfällighetens kyrkoråd får, om inte samfällighetens fullmäktige eller församlingsdelegerade beslular nägol annal, uppdra ål kyrkorådet eller någon annan nämnd i en församling eller ät ett för församlingarna i etl pastoral gemensamt kyrkoråd all verkslälla beslut av samfällighetens full­mäktige eller församlingsdelegerade eller all förvalta anslag som enligl fastställd budget eller särskilt beslul blivit anvisat åt församlingen.

7.

Samfällighetens fullmäktige eller församlingsdelegerade får ge samfäl­lighetens kyrkoråd en annan benämning än kyrkoråd.

8.

Protokoll och andra arkivhandlingar får förvaras på annat sätt än i kyrkoarkiv, om regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer beslular del.

9 kap. Stiftsstyrelsen och övriga nämnder i stiftssamfälligheten

Stiftsstyrelsens uppgifter

1 § Stiftsstyrelsen skall leda förvaltningen av sliftssamfällighetens ange­

lägenheter och ha tillsyn över övriga nämnders verksamhet.

Stiftsstyrelsen skall uppmärksamt följa de frågor som kan inverka på sliftssamfällighetens ekonomiska ställning saml hos stiftsfuUmäklige och övriga nämnder liksom hos andra myndigheter göra de framställningar som stiftsstyrelsen anser behövs. Beträffande stiftsstyrelsens uppgifter i övrigl tillämpas bestämmelserna i 7 kap. 2 § andra och fjärde styckena om kyrko­rådet i församling. Därvid skall dock vad som sägs om församling och kyrkofullmäktige i slället avse stiftssamfälligheten och stiftsfuUmäklige.

Stiftsstyrelsen skall handlägga de ärenden som enligt särskilda författ­ningar ankommer på styrelsen.

Ledamöler och suppleanter

2 §    Biskopen är ledamol i stiftsstyrelsen.

Vice ordföranden i domkapitlet är biskopens ersättare.

3 § Andra ledamöter i stiftsstyrelsen än biskopen väljs av stiftsfullmäkti­

ge lill del anlal fullmäktige bestämmer. Anlalet valda ledamöler får dock

inte vara mindre än åtta. För de valda ledamöterna skall ulses lika många

suppleanler.

Om suppleanterna inle väljs proporlionelll, skall det vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas lill tjänstgöring.

59

Valbarhet

Prop. 1987/88:31

4 § Valbar lill ledamot eller suppleanl är den som är kyrkobokförd inom

stiftet, är medlem av svenska kyrkan och som är myndig på valdagen.

Utöver de personer som avses i 6 kap. 12 § andra stycket andra mening­en får inle heller en tjänsteman som förestår någon förvaltning som är underställd sliflsslyrelsen väljas lill ledamot eller suppleanl.

1 fråga om verkan av all valbarheten upphör och räll till avsägelse tillämpas beslämmelserna i 2 kap. 5 § tredje slyckel om ledamöter och suppleanler i kyrkofullmäkfige.

Valperiodens längd

5 § Sådana ledamöter och suppleanler som avses i 3 § väljs snarast efter

det att stiftsfullmäktiges valperiod har börjat. Valet gäller till dess att

stiftsfullmäktige förrättar nyll val under sin näsla valperiod.

Ordförandeskapet

6 §    Biskopen är stiftsstyrelsens ordförande. Bland de valda ledamöterna utser stiftsfullmäktige en vice ordförande.

Hur beslämmelserna om kyrkoråd m. m. i församling tillämpas på stiftsstyrelsen och andra nämnder än egendomsnämnden i stiftssamfälligheten

7 §    Belräffande stiftsstyrelsen och andra nämnder än egendomsnämnden fillämpas bestämmelserna i 7 kap. 8 §, 9 § andra och tredje styckena, 11-15 och 17-21 §§ samt 22 § första stycket om kyrkoråd m. m. i församling. Därvid skall följande gälla.

1.

Bestämmelserna om församling, kyrkofullmäktige och kyrkoråd skall avse stiftssamfälligheten, stiftsfullmäktige och stiftsstyrelsen.

2.

Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås på sliftssamfällighe­tens anslagstavla.

3.

Stiftsstyrelsen skall underrätta församlingarna om frågor av större ekonomisk belydelse. Stiftsstyrelsen får begära upplysningar från försam­lingarnas och de kyrkliga samfällighelernas kyrkoråd, när del behövs för atl sliflsslyrelsen skall kunna fullgöra sina uppgifter.

4.

Stiftsstyrelsen får, om inle stiftsfullmäktige beslutar något annat, uppdra åt kyrkorådet eller annan nämnd i en församling eller kyrklig samfällighel all verkslälla beslul av stiftsfullmäktige eller atl förvalla an­slag som enligl fastställd budget eller särskilt beslut blivit anvisat ål för­samlingen eller den kyrkliga samfälligheten.

5.

Bestämmelserna om närvaro- och ytlranderätl för kyrkoherde eller hans ersällare skall också avse biskopen och vice ordföranden i stiftssty­relsen.

6.

Protokoll och andra arkivhandlingar får förvaras på annat sätt än i kyrkoarkiv, om regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar det.

60

10 kap. Ekonomisk förvaltning

Prop. 1987/88:31

Församlingar

1

§ Församlingarnas egendom bör förvaltas sä att förmögenheten inte minskas.

2

§ Församlingens medelsbehov skall, i den mån del inle fylls på annal sätt, läckas med skall.

3

§ Församlingen skall årligen upprätta budget för näsla budgetår. Bud­getåret löper per kalenderår.

Budgeten skall, med ulgångspunkl i ställningen enligl de avslutade rä­kenskaperna för året före del år dä budgeten upprättas, innehålla en plan för ekonomin under budgetåret. 1 planen skall redovisas de anslag som skall anvisas och täckningen av medelsbehovet med angivande av skatte­satsen.

4 § Förslag till budget skall upprättas av kyrkorådet före oktober månads

utgång. Om särskilda förhållanden kräver det, får budgetförslaget göras

upp i november månad. I sådant fall skall kyrkorådet före oklober månads

utgång föreslå skattesats för den församlingsskatt som ingår i preliminär

skatt för inkomst under del följande årel. Kyrkorådet bestämmer när

övriga nämnder senasl skall lämna sina särskilda budgetförslag till rådet.

Kyrkorådet skall samråda med kommunstyrelsen innan budgetförslaget görs upp.

Budgeten fastställs av kyrkofullmäktige eller kyrkostämman före no­vember månads utgång. Om budgelen lill följd av särskilda förhållanden inle kan fastställas före november månads utgång, skall fullmäktige eller stämman ändå fastställa skattesatsen inom denna tid. Budgeten skall däref­ter fastställas före december månads utgång. Därvid får fullmäktige eller stämman, om det finns särskilda skäl för det, fastställa annan skattesats än som har beslämts tidigare.

Kyrkorådets förslag till budget skall från och med kungörandet av det sammanträde med kyrkofullmäktige eller den kyrkostämma då budgelen skall fastställas vara tillgängligt för allmänheten på plats som tillkännages i kungörelsen.

5

§ Beslul om anslag skall även innefatta anvisning av medel föratt läcka anslaget. Kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman kan besluta atl ell särskill anslag, som inte förbrukas under del är för vilkel del har beviljats, får användas för samma ändamäl under det följande året. Ell sådant beslut får därefter fattas för elt är i sänder.

6

§ En församling får avsälla medel lill kapitalfonder och driftfonder. Fondmedel fär las i anspråk för annal ändamål än del som fonden avser endasl genom beslul i samband med all budgelen faslslälls.

61

7 §    Församlingen får la upp lån och ingå borgen. Församlingen fär inte     Prop. 1987/88: 31

upplåta panträtt i sin egendom lill säkerhet för en fordran. Vid förvärv av

egendom får församlingen överta betalningsansvaret för lån som tidigare har tagits upp mol säkerhet av panträtt i egendomen.

8 §    Kyrkorådet skall fortlöpande föra räkenskaper över de medel som

del förvallar.

Andra nämnder som förvallar medel skall föra räkenskaper enligl kyrko­rådels föreskrifter och ärligen, inom den tid som kyrkorådet bestämmer, lill rådet lämna redovisning för sin medelsförvaltning under föregående budgetår.

När en sådan redovisning har lämnats, skall kyrkorådet inom den lid som kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman bestämmer sammanfalla och avsluta räkenskaperna.

Gemensamt kyrkoråd skall ärligen senasl den 31 mars lämna redovisning lill de församlingar som har utsett rådet.

9 §    Särskilda bestämmelser finns om

1.

vård om och förvaltning av kyrka och kyrkoegendom,

2.

förvaltning av medel som myndighel har särskill inseende över samt

3.

kolleklmedel.

Kyrkliga samfälligheter

10        § Belräffande kyrkliga samfälligheter tillämpas 1-9 §§. Därvid skall

följande gälla.

1.

Bestämmelserna om församlingens kyrkofullmäktige samt om dess kyrkoråd och övriga nämnder skall i slället avse samfällighetens kyrkofull­mäktige, församlingsdelegerade eller sfiftsfullmäktige saml dess kyrkoråd eller stiftsstyrelse och övriga nämnder.

2.

Församlingarnas kyrkoråd skall lämna sina särskilda förslag om an­slag för det nästföljande årel tiil samfällighetens kyrkoråd. Detta bestäm­mer när förslagen skall lämnas.

3.

Bestämmelserna om samråd med kommunstyrelsen innan budgetför­slaget görs upp skall inte tillämpas på stiftsstyrelsen.

11       kap. Revision

Församlingar

1 § Nyvalda kyrkofullmäktige eller kyrkostämman väljer under år då val i hela rikel av kyrkofullmäktige har förrättats tre eller flera revisorer samt minst lika många revisorssuppleanter för granskning av de tre följande årens verksairihet. Fullmäktige eller slämman får därvid välja revisorer och suppleanter för granskning av viss eller vissa nämnders verksamhel. Antalet revisorer, liksom anlalet suppleanter, för varje nämnd eller grupp av nämnder skall dock vara minsl tre.

Om val lill kyrkofullmäktige har upphävts och omval har ägl rum eller

om rättelse har vidtagits genom förnyad sammanräkning och mandatför-

62

delningen mellan partierna därvid har ändrats, upphör uppdragen för revi-     Prop. 1987/88: 31 sorerna och suppleanterna två månader efter del alt omvalet eller samman­räkningen har avslutats.När omvalet eller sammanräkningen har avslu­tals, skall fullmäktige förrätta nytt val av revisorer och suppleanler för ålersloden av Ijänslgöringstiden.

I fräga om valbarhet lill revisor och revisorssuppleant, verkan av all valbarheten upphör och rätt lill avsägelse skall bestämmelserna i 2 kap. 5 § om ledamol och suppleant i kyrkofullmäktige tillämpas. Den som inte är kyrkobokförd i församlingen är dock valbar. Detsamma gäller den som är myndig pä dagen för valet lill revisor eller suppleanl.

Om en revisor som inle har utsetts vid proportionellt val avgår under Ijänslgöringstiden, fär fullmäktige eller slämman förrätta fyllnadsval för återstoden av denna tid.

Revisorer och revisorssuppleanter har rätt lill den ledighet från ansläll­ning som behövs för uppdraget.

Fullmäktige eller stämman får besluta alt del till revisorer och revisors-suppleanler skall belalas skäligt arvode samt skälig ersättning för resekost­nader, förlorad arbetsförtjänst och andra utgifter som föranleds av uppdra­get. Arvodet skall bestämmas lill lika belopp för lika uppdrag.

2

§ Den som är ledamol eller suppleanl i kyrkorådet eller annars är redovisningsskyldig till församlingen får inle vara revisor eller revisors­suppleant för granskning av verksamhet som omfattas av redovisnings­skyldigheten och inle heller delta i val av revisor eller revisorssuppleant för granskning av sädan verksamhet eller i handläggningen av ärende om ansvarsfrihet för verksamheten. Delsamma gäller make. föräldrar, barn eller syskon eller någon annan närstående lill den redovisningsskyldige. Ordföranden och vice ordföranden i kyrkorådet eller andra nämnder vars verksamhel granskningen gäller får, utan hinder av vad som nu har sagts och även om de inte är ledamöler i kyrkofullmäktige, delta i fullmäktiges eller stämmans överläggning, när revisionsberättelsen som avser gransk­ningen behandlas.

3

S Revisorerna granskar kyrkorådets och övriga nämnders verksamhet. De prövar om verksamheten har utövats på elt ändamålsenligt och från ekonomisk synpunkt tillfredsställande sätl. om räkenskaperna är rättvisan­de och om den kontroll som har utövats inom nämnderna är tillräcklig.

En revisor har rätt all av en nämnd få de uppgifter och upplysningar som behövs för revisionsarbetet. En revisor får när som helst inventera de penningmedel och värdehandlingar som en nämnd förvaltar saml la del av räkenskaper och andra handlingar som berör nämndens verksamhet.

Vad som har sagls om nämnd gäller även beredning.

4 § Revisorerna utövar, om kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman inle

bestämmer någol annat, själva den förvaltning som har samband med

revisionsuppdragel. Beslut som revisorerna fattar angående förvaltningen

skall upptas i protokoll. I fråga om justering av protokoll och tillkännagi­

vande om justeringen tillämpas beslämmelserna i 7 kap. 14 § andra styc-

63

kel.

5 §    Revisorerna skall årligen lill kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman     Prop. 1987/88:31

avge berättelse med redogörelse för resultatet av den revision som avser

verksamheten under det föregående årel. Av berättelsen skall framgå om anmärkning beträffande den granskade verksamheten föreligger eller inle. Om anmärkning framställs, skall anledningen till den anges i berättelsen. Revisionsberättelsen skall innehålla ett särskill uttalande i frägan huruvida ansvarsfrihet tillstyrks eller inle.

6

§ Sedan förklaringar har inhämlals över de anmärkningar som har framställts i revisionsberättelsen, skall kyrkofullmäktige eller kyrkosläm­man vid sammanträde före utgången av ärel efter del år som revisionen avser besluta om ansvarsfrihet skall beviljas eller om talan eller annan åtgärd för alt bevara församlingens rätl skall vidtas. Om talan inte väcks inom ell år från del alt revisionsberättelsen lades fram på sammanträde med fullmäktige eller slämman, anses ansvarsfrihet beviljad. Trots atl ansvarsfrihet har beviljats får talan dock föras beträffande skada på grund av brottslig handling, om inle ansvarsfrihelen uppenbariigen avsåg även den skadan.

7

§ Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman fär meddela närmare före­skrifter om revisionen.

Kyrkliga samfälligheter

8 § Beträffande kyrkliga samfälligheter tillämpas 1-7 §§. Därvid skall följande gälla.

1.

Bestämmelserna om församlingens kyrkofullmäktige saml om dess kyrkoråd och övriga nämnder skall i stället avse samfällighetens kyrkofull­mäktige, församlingsdelegerade eller stiftsfullmäktige samt dess kyrkoråd eller stiftsstyrelse och övriga nämnder.

2.

Val av revisorer och revisorssuppleanter i en stiflssamfällighel skall förrättas av de nyvalda stiftsfullmäktige snarast efter valperiodens början.

3.

Församlingskyrkoråd som förvaltar medel för samfällighetens räkning eller kyrklig samfällighets kyrkoråd som förvaltar medel för sliftssamfältig-helens räkning skall åriigen avge redovisning för sin förvaltning under del föregående kalenderåret. Redovisningen skall lämnas till samfällighetens kyrkoråd eller stiftsstyrelsen, som bestämmer när della skall ske.

12 kap. Församlingsskatt

Församlingar

1 § Bestämmelser om skyldighet atl erlägga församlingsskatt finns i kommunalskaltelagen (1928: 370).

Den som är kyrkobokförd i en icke-lerritoriell församling är inle skyldig all erlägga församlingsskatt lill den lerritoriella församling där han är mantalsskriven.

Särskilda bestämmelser om skattskyldighet finns i lagen (1951:691) om

viss lindring i skallskyldigheten för den som icke tillhör svenska kyrkan.

64

2 §    När budgelen har fastställts, skall kyrkorådet genast underrätta den     Prop. 1987/88: 31

kommun där församlingen är belägen om den skattesats som därvid har

beslämts för det följande året.

Om budgeten inle har fastställts före oktober månads utgång, skall kyrkorådet genast underrätta kommunen om rådets förslag lill skattesats. Om budgeten inte har fastställts före november månads utgång skall, så snart skattesatsen har beslämts, kommunen underrättas om denna.

3 § Skattesatsen för församlingsskall bestäms enligt de grunder som

anges i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och

annan menighets utdebitering av skatt, m. m.

Bestämmelser om utbetalning av församlingsskall finns i samma lag.

4 § Länsskaltemyndighelen skall senast den 8 mars till kyrkorådet över­

lämna redovisning för det föregäende året över skatt som tillkommer

församlingen och som har betalats ut till denna.

Kyrkliga samfälligheter

5 § Belräffande kyrkliga samfälligheter tillämpas 2-4 §§. Därvid skall

beträffande stiftssamfälligheter beslämmelserna om kyrkoråd i stället avse

stiftsstyrelsen.

Stiftssamfälligheter samt Stockholms territoriella församlingar och kyrkliga samfälligheter

6 § För stiftssamfälligheter saml för Stockholms territoriella församling­

ar och kyrkliga samfälligheter gäller också följande.

Stiftsstyrelsen samt varje församlings och samfällighets kyrkoråd i Stockholm skall, sedan budgeten har fastställts, genast underrätta berörda lokala skattemyndigheter, statistiska centralbyrån och riksskatteverket om den skattesats som har beslämts för del följande ärel.

Om budgeten inle har faslsiällls före oklober månads utgång, skall stiftsstyrelsen och kyrkorådet i församling eller kyrklig samfällighel i Stockholm genast underrätta berörda lokala skattemyndigheter och statis­tiska centralbyrån om stiftsstyrelsens eller rådets förslag till skattesats. Om budgeten inle har fastställts före november månads utgång skall, så snart skattesatsen har beslämts, berörda lokala skattemyndigheter, statis­tiska centralbyrån och riksskatteverket underrättas om denna.

13 kap. Kommunalbesvär

Hur man överklagar heslut av församling

1 § Kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans beslul fär, om inte något annat är särskilt föreskrivet, överklagas hos kammarrätten. Överklagandet får grundas endast pä omständigheter som innebär att beslutet

1.

inle har tillkommit i laga ordning,

2.

står i strid mot lag eller annan författning,

65

5   Riksdagen 1987/88. 1 .saml. Nr 31

3.

pä annal säll överskrider kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans     Prop. 1987/88:31 befogenhet,

4.

kränker klagandens enskilda rätl eller

5.

annars vilar på orättvis grund.

Skrivelsen med överklagandet skall ha kommil in lill kammarrätten inom tre veckor frän den dag då justeringen av det över beslutet förda protokol­let tillkännagavs pä församlingens anslagstavla. Om skrivelsen före över­klagandelidens utgång har kommil in till församlingen, skall överklagandet ändå prövas.

I skrivelsen skall anges del beslul som överklagas och de omständighe­ter på vilka överklagandet grundas. Klaganden får inte anföra någon ny omständighet till grund för överklagandet efter överklagandelidens utgång.

2 § I fråga om överklagande av beslul av kyrkorådet eller annan nämnd

skall bestämmelserna i 1 § tillämpas, om inte något annal är särskilt före­

skrivet. Beslut av rent förberedande eller rent verkslällande art får inte

överklagas.

Beslämmelserna i första stycket gäller även beslul som har fallals med slöd av uppdrag enligl 7 kap. 17 § andra slyckel. I fråga om beslul som inle har protokollförts särskilt räknas överklagandeliden från den dag då juste­ringen av del protokoll, som fördes vid det sammanträde med kyrkorådet eller nämnden dä beslutet anmäldes, tillkännagavs på anslagstavlan. Be­stämmelserna i första stycket gäller ocksä i fråga om överklagande av sådanl beslul av revisorerna som avses i 11 kap. 4 S.

3

8 Beslul eriligt I och 2 §S får överklagas av den som är kyrkobokförd i församlingen.

4

§ Kammarrätten skall inhämla stiftsstyrelsens yttrande över överkla­gandet, om det behövs.

Vid tillämpning av förvaltningsprocesslagen (1971:291) anses försam­lingen som part.

Etl föreläggande enligl 5 § förvaltningsprocesslagen får inte gälla sådan brisl i skrivelsen med överklagandet som består i all denna inte anger den eller de omständigheter på vilka överklagandet grundas. Bestämmelsen i 29 § förvaltningsprocesslagen om rätt atl ulan yrkande besluta lill del bättre för enskild tillämpas inte.

5

§ Beslul av kammarrätten som har gäll klaganden emol får överklagas endasl av denne. Elt beslut, varigenom kammarrätten har bifallit ell över­klagande eller förbjudit alt det överklagade beslutet verkställs, får överkla­gas av församlingen och av var och en som sägs i 3 §.

6

§ Om beslut av kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman har blivit upp­hävt genom avgörande som har vunnit laga kraft och om beslutet redan har verkställts, skall fullmäktige eller stämman föranstalta öm rättelse av verk-slällighelen i den mån del är möjligl.

Första slyckel tillämpas även i fråga om beslut av kyrkorådet eller annan

66

nämnd eller av revisorerna.

Hur man överklagar beslut av kyrklig samfällighet

Prop. 1987/88: 31

7 § I fräga om överklagande av beslut av församlingsdelegerade, kyrko­fullmäktige, stiftsfullmäktige, kyrkorådet, sliflsstyrelsen eller nägon annan nämnd i en kyrklig samfällighet tillämpas 1-6 §§, om inte någol annal är särskill föreskrivet. Beslut fär överklagas också av en församling som ingår i samfällighelen.

1.

Denna lag träder i kraft, i fråga om 6 kap. 3-21 §§ den 1 september 1988, samt i övrigt den I januari 1989.

2.

Lagen (1982: 1052) om församlingar och kyrkliga samfälligheter upp­hävs den Ijanuari 1989.

3.

Om del i en lag eller någon annan författning hänvisas lill en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna lag tillämpas i stället den nya föreskriften.

4.

Beträffande icke-territoriell församling tillämpas den ordning som förut gällt, om församlingen beslutar del.

5.

En kyrklig samfällighet som har bildals före den 1 januari 1963 och som omfallar alla de angelägenheter som avses i lagen (1930:259) om församlingsstyrelse skall frän och med den I januari 1989 beslå endasl för ekonomiska angelägenheter. Den nya lagens bestämmelser om en försam­lings rätt att själv vårda sina angelägenheter, om beslutanderätten och om kyrkoråd i församling skall tillämpas på de enskilda församlingarna i sam­fälligheten. I sådana församlingar skall utan hinder av bestämmelserna i I kap. 8 § beslutanderätten utövas pä kyrkostämma, i församling med över 500 röstberättigade kyrkomedlemmar dock längst till utgången av år 1991. Domkapitlet skall förordna en person att före utgången av december må­nad är 1988 hålla kyrkostämma för val av ordförande och vice ordförande samt kyrkoråd.

6.

Annan kyrklig samfällighel än som avses i 5 och som har bildats före den 1 januari 1989 skall bestå. Om samfälligheten inle omfattar de försam­lingar och ekonomiska angelägenheter som anges i 1 kap. 5 eller 6 § får den dock bestå längst till utgången av år 1991. I fråga om sädana samfälligheter och församlingar som ingår i dessa tillämpas äldre bestämmelser. Bestäm­melserna i kyrkliga indelningslagen (1988:000) tillämpas i fråga om ändring eller upplösning av sådana samfälligheter.

7.

I fråga om förulsällningarna för alt en församlings beslulanderäll skall utövas av kyrkofullmäktige tillämpas äldre bestämmelser till utgången av år 1991. Om en församling med över 500 röstberättigade kyrkomedlemmar i vilken beslutanderätten enligt 1 kap. 9 § första stycket skall utövas av kyrkofullmäktige inle har fullmäktige vid ingången av år 1991 och del inte har beslämts alt beslutanderätten skall ulövas av kyrkorådet enligt I kap. 10 §, skall fullmäktige väljas i församlingen della år. Om det före utgången av år 1991 har beslämts alt beslutanderätten i församlingen skall utövas av elt direklvall kyrkoråd skall ulan hinder av bestämmelserna i 7 kap. 5 § sjätte stycket kyrkoslämman besluta om antalet ledamöter och suppleanter i rådet.

8.

När stiftsfullmäktige skall utses första gången beslutar domkapitlet

67

efter hörande av sliftslingel och stiftsavdelningen av Svenska kyrkans    Prop. 1987/88:31 församlings- och pastoratsförbund om antalet ledamöter och suppleanter i stiftsfullmäktige. Beslutet skall fattas före utgången av juni 1988. Centrala valmyndigheten skall genast undertältas om beslutet.

9.   Vad som i 6 kap. 9, 11, 14, 15, 19 och 20 §§ sägs om stiftsstyrelsen

skall, när stiftsfullmäktige skall ulses första gängen, avse domkapitlet.

10.

När sammanträde med stiftsfullmäktige skall hällas första gängen utfärdas kungörelse om sammanträdet av domkapitlet, som ocksä bestäm­mer i vilken eller vilka tidningar kungörelsen skall införas.

11.

Domkapitlet i varje stift skall efter samräd med stiftstinget före utgången av januari 1989 upprätta förslag till stiflsamfällighetens budget för budgetåret 1989. Stiftsfullmäktige skall före februari månads utgång fastställa budgeten för år 1989. Domkapitlets förslag till budget för år 1989 skall från och med kungörandet av det sammanträde med stiftsfullmäktige då budgelen skall fastställas vara tillgängligt för allmänheten på plats som tillkännages i kungörelsen.

12.

För varje församling skall kyrkofullmäktige eller kyrkostämman före utgången av december 1988 utse kyrkoråd enligt bestämmelserna i den nya lagen.

13.

Förvaltar en församling fonder som avser sådana ändamål som enligl denna lag skall skötas av en pastoralssamfällighet, övertas förvaltningen av samfälligheten.

68

9 Förslag till

Prop. 1987/88:31

Kyrklig indelningslag 

Härigenom föreskrivs följande.

1 kap. Kyrkliga indelningsenheter m. m.

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag gäller rikets indelning i territoriella församlingar och pas­

toral samt kontrakl och stift. Lagen gäller ocksä förfarandet vid bildande

av kyrkliga samfälligheter.

Den lokala indelningen

2

§ Församlingen är den grundläggande lokala enheten inom svenska kyrkan.

3

§ Pastoratet är tjänslgöringsområde för en kyrkoherde. Elt pastorat består av en församling {enförsamlingspastorat) eller fiera församlingar (flerförsamlingspastorat).

Den regionala indelningen

4

§ Kontraktet är tjänslgöringsområde för en kontraktsprost. Ell kon­trakl beslår av flera pastorat i ett stift.

5

§ Stiftet är regional enhet inom kyrkan och tjänstgöringsområde för biskopen.

6

§ I rikel finns tretton stift. Dessa är Uppsala stift, Linköpings stift. Skara stift, Strängnäs stift, Västerås stift, Växjö stift. Lunds stift, Göte­borgs stift, Karlstads stift, Härnösands stift, Luleå stift, Visby stift och Stockholms stift.

7

§    Varje stift omfattar de församlingar som regeringen bestämmer.

Kyrkliga samfälligheter

8 § Kyrkliga samfälligheter bildas av församlingar för vården av gemen­

samma ekonomiska angelägenheter.

2 kap. Ändringar i den territoriella församlingsindelningen

Beslut om en ändrad församlingsindelning

1 § Ändring i församlingsindelningen får göras, om ändringen kan antas medföra beslående fördel för en församling eller en del av en församling eller andra fördelar från allmän synpunkt. Därvid får de föreskrifter med­delas som behövs för ändringens genomförande. Har ändringen samband

69

meden ändringi rikets indelning i kommuner enligt 1 kap. lagen (1979:411) Prop. 1987/88:31 om ändring i rikels indelning i kommuner och landstingskommuner skall den beslutas av regeringen. I andra fall fattas beslutet av kammarkollegiet. När frågan om indelningsändring prövas skall särskild hänsyn las till önskemål och synpunkter från den eller de församlingar som närmast berörs av ändringen. Om en sädan församling motsätter sig en indelnings­ändring, fär beslul om ändringen meddelas endasl om det finns synneriiga skäl. Särskild hänsyn skall också tas lill befolkningens önskemål och synpunkter.

2 § Behöver församlingsindelningen ändras pä grund av oregelbundenhet

i indelningen eller med hänsyn till fastighelsförhällandena, får kammarkol­

legiet besluta om det.

Om de församlingar som närmast berörs av en sådan indelningsändring är ense om denna och ändringen avser församlingar i samma län, får länsstyrelsen besluta om ändringen. Delta gäller dock inte om ändringen föranleder en ekonomisk reglering mellan församlingarna.

3 § Råder det osäkerhet om gränsen för en församlings område, får

kammarkollegiet besluta om gränsens rätta sträckning.

Hur en fråga om ändrad församlingsindelning väcks m. m.

4 § En fråga om ändring i församlingsindelningen får väckas av en för­

samling som skulle beröras av ändringen eller av den som är kyrkobokförd

i en sådan församling. Ansökan om en sådan ändring skall ges in lill

kammarkollegiet.

Kammarkollegiet och länsstyrelsen fär självmant ta upp frågor om änd­ring i församlingsindelningen. En sådan fråga får ocksä väckas av stiftssty­relsen genom anmälan hos kammarkollegiet.

5 § Om en indelningsändring som länsstyrelsen lar initiativ lill inle är av

den beskaffenheten att länsstyrelsen enligt 2 § andra stycket fär besluta om

ändringen, skall länsstyrelsen överiämna ärendet till kammarkollegiet.

Kammarkollegiet skall till länsstyrelsen överlämna sädana ärenden om indelningsändring som får beslutas av länsstyrelsen enligl 2 § andra styc­ket.

Utredning m.m.

6 § I ärenden om sådana indelningsändringar som avses i 1 § och 2 §

första stycket skall kammarkollegiet göra den utredning som behövs eller,

när det är lämpligare, överlämna åt länsstyrelsen att göra utredningen. Om

del behövs med hänsyn till ärendets omfattning och beskaffenhei, får

kammarkollegiet uppdra ål en särskild utredare att göra utredningen.

I ärenden om en sädan indelningsändring som avses i 2 § andra stycket skall utredningen göras av länsstyrelsen.

7 § En utredning skall omfatta alla omständigheter som inverkar på frå­

gan. Vid utredningen skall samråd ske med de berörda församlingarna och

med stiftsstyrelsen.

Om den ändring i församlingsindelningen som utredningen avser ocksä

bör föranleda en ändring i nägon annan indelning, skall utredningen omfat­

ta även en sådan ändring.

70

8

§    Statliga och kommunala myndigheter skall i skälig omfattning lämna     Prop. 1987/88: 31 upplysningar och hjälp, när det begärs av den som gör utredningen.

9

§ När det finns skäl lill del, skall en särskild undersökning göras om befolkningens inställning till en indelningsändring. Om en särskild utredare finner skäl till en sådan undersökning, skall han anmäla detta till kammar­kollegiet, som beslular i frägan. Länsstyrelsen beslutar om sådana under­sökningar i ärenden som länsstyrelsen utreder.

Undersökningen skall göras av länsstyrelsen. Den kan ske genom om­röstning, opinionsundersökning eller liknande förfarande. Länsstyrelsen fär därvid anlita valnämnden i kommunen, om inte nämndens verksamhel i övrigt hindras därigenom.

10      § Om utredningen visar atl församlingsindelningen bör ändras, skall

ett förslag upprättas lill ändringen samt till den ekonomiska reglering och

de övriga föreskrifter som ändringen kan ge anledning till.

Om även någon annan indelning behöver ändras, skall förslag upprättas också till en sådan ändring.

11      § Den myndighet som har hand om utredningen får besluta huruvida

kostnaden för utredningen skall förskotleras av sökanden eller av allmänna

medel.

Den myndighel som meddelar del slutliga beslutet i ärendet får förordna att sökanden eller en församling som har fördel av indelningsändringen slutligen skall stå för utredningskostnaden helt eller delvis. I den mån etl sådanl förordnande inte meddelas, skall staten svara för ulredningskostna-den.

Till utredningskostnaden hör även kostnaden för valnämndens medver­kan i en undersökning om befolkningens inställning till en indelningsänd­ring.

Ekonomisk reglering tn.m.

12      § När en församling delas, skall de inbördes ekonomiska förhållande­

na mellan församlingarna enligl den nya indelningen regleras. När en del

av en församling överförs till en annan församling, skall en sådan reglering

ske, om en församlings tillgångar eller förbindelser som kan hänföras till

den delen bör överföras till den andra församlingen eller om del finns

särskilda skäl lill reglering. Regleringen skall ha till syfte alt på elt ända­

målsenligt och skäligl sätt fördela församlingens förmögenhet eller en del

av denna.

Regleringen faslslälls av den som beslutar om indelningsändringen, när beslutet meddelas. Om församlingarna är ense om regleringen, bör deras överenskommelse fastställas.

13

§ Ansvaret för en förbindelse får överföras från en församling lill en annan även om fordringsägaren inle har lämnat sill medgivande lill det.

14

§ Om inle någol annal har beslämts vid den ekonomiska regleringen, övergår en församlings ansvarighet för borgensförbindelser och liknande åtaganden, som berör invånare, fastigheter eller verksamheter inom ell område som skall skiljas frän församlingen, lill den församling som områ­det efter indelningsändringen skall ingå i.

15

§ Om fördelningen av tillgångar och förbindelser inte kan följa grun­den för regleringen, skall utjämning ske i pengar. Den som beslutar om

indelningsändringen får bestämma aU utjämningsbeloppel skall betalas pä     Prop. 1987/88: 31 en gång eller fördelas på två eller fiera år.

16

§ När församlingar läggs samman, övergår deras tillgängar och ansva­righeten för deras förbindelser till den församling som bildas genom sammanläggningen.

17

§ Om en församlings ekonomiska ställning försämras på grund av en indelningsändring, får den som beslutar om ändringen bestämma alt en annan församling som har fördel av denna skall bidra till den förstnämnda församlingens utgifter i skälig utsträckning. Delsamma gäller om en för­samling på grund av en indelningsändring får kostnader för alt ordna sin förvaltning, lill vilka den eller de andra församlingar som närmast berörs av ändringen skäligen bör bidra. Bidraget skall utgå på en gäng eller under en viss övergångstid.

När beslut om ändring i församlingsindelningen träder i kraft m. m.

18        § En indelningsändring träder i kraft den I januari det år som bestäms

i beslutet om ändringen. Om ändringen är av sådan omfattning atl en

församling enligl den nya indelningen inle bör företrädas av de gamla

kyrkofullmäktige, träder ändringen i kraft den 1 januari årel efter del är dä

val i hela riket'av fullmäktige har ägt rum. Delta gäller dock inle om ett

förordnande enligt 23 § meddelas.

Ett beslut om indelningsändring enligl 1 § skall meddelas senasl etl år innan ändringen skall träda i kraft. Om det finns synneriiga skäl, får beslutet meddelas vid en senare tidpunkt, dock inle senare än åtta månader före ikraftträdandet. Etl beslut om indelningsändring enligt 2 § andra styc­ket skall meddelas senasl tre månader innan ändringen skall träda i kraft.

19

§ Sedan en indelningsändring har beslutats eller, om indelningsddege­rade skall ulses enligt 22 §, sedan delegerade valls, kan en församling enligl den nya indelningen förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter.

20

§ Under tiden från beslutet om indelningsändring eller, om indelnings-delegerade skall utses enligl 22 §, frän valet av delegerade och till dess atl ändringen träder i kraft skall den beslutanderätt som tillkommer kyrkofull­mäktige, kyrkostämma eller direklvall kyrkoråd utövas av företrädare för församlingen enligt den nya indelningen, när det är fråga om beslul som har verkan efter den nya indelningens ikrafllrädande.

Företrädare för församlingen enligt den äldre indelningen får under samma tid utöva sådan beslutanderätt endast i frågor som uteslutande avser denna församling och som inle har verkan efter den nya indelningens ikraftträdande.

21

§ I fräga om rätlen atl företräda de församlingar som berörs av en indelningsändring skall följande gälla. Till dess ändringen träder i kraft skall kyrkofullmäktige i varje församling där beslutanderätten utövas av fullmäktige företräda denna församling enligt såväl den äldre som den nya indelningen, om inle någol annal följer av 22 eller 23 §.

22

§ Om en indelningsändring innebär att en ny församling bildas eller om ändringen annars är av sådan omfattning att församlingen inte bör

företrädas av de gamla kyrkofullmäktige, får den som beslutar om ändring-

72

en bestämma atl församlingen enligt den nya indelningen skall företrädas    Prop. 1987/88: 31 av indelningsddegerade från del att dessa har valts fill dess all indelnings­ändringen träder i kraft. Om sådana delegerade finns bestämmelser i lagen (1972:229) om kyrkliga indelningsddegerade.

23        § Om en ny församling bildas av församlingar som utgör en total

kyrklig samfällighet, får den som beslutar om indelningsändringen förord­

na atl samfällighetens fullmäkfige skall vara fullmäktige i den nybildade

församlingen.

Hur man överklagar beslut om ändrad församlingsindelning

24

§ Beslut, som under liden frän beslutet om indelningsändring eller, om indelningsddegerade skall ulses enligt 22 §, från valet av delegerade och lill dess atl ändringen träder i kraft fattas av kyrkofullmäktige, kyrkostäm­man, kyrkorådet eller en annan nämnd, överklagas enligt reglerna i 13 kap. 1-3 §§ församlingslagen (1988:000). Även en annan församling som be­rörs av indelningsändringen och den som är kyrkobokförd i en sådan församling får klaga över beslutet. Beträffande överklagandet tillämpas i övrigt 13 kap. 46 §§ församlingslagen. Ell beslul, varigenom kammarrät­ten har bifallit överklagandet eller förbjudit atl det överklagade beslutet verkställs, får likaså överklagas även av en annan församling som berörs av indelningsändringen och av den som är kyrkobokförd i en sådan försam-Hng.

25

§ Länsstyrelsens beslut enligt 2 § andra stycket får överklagas hos kammarkollegiet.

Kammarkollegiets beslut enligt 1-3 §§ får överklagas hos regeringen. Kollegiets beslut får överklagas även av stiftsstyrelsen. Kollegiets beslul i ärenden som överklagats dit får dock inte överklagas.

3 kap. Ändringar i den territoriella pastoratsindelningen

Hur ändringar i pasloralsindelningen skall ske

1 § Ändring i pasloralsindelningen fär göras, om indelningen därmed blir

mer ändamålsenlig med hänsyn lill pastoralens förmåga att svara för de

angelägenheter som enligl författning eller annars skall ankomma pä dem.

Etl pastorat får inte ulan synnerliga skäl ha färre än 2000 kyrkomed­

lemmar eller vara beläget i mer än en kommun.

Om en ändring i pasloralsindelningen beslutar stiftsstyrelsen.

2 § Stiftsstyrelsen skall verka för en ändamålsenlig pasloralsindelning

och får själv ta upp frågor om ändring i indelningen.

En fråga om ändring får också väckas genom en ansökan hos stiftsstyrel­sen av en församling eller elt pastorat, som skulle beröras av ändringen.

3 § Om en församling som utgör elt enförsamlingspastorat delas, skall de

nybildade församlingarna tillsammans ulgöra elt pastoral, om inte stifts­

styrelsen beslutar nägot annat.

Utredning m.m.

4 § I elt ärende om ändrad pastoratsindelning skall stiftsstyrelsen göra

den utredning som behövs. Om en ändrad pastoralsindelning bör föranleda

bildandet av en total pastoralssamfällighet eller annan ändring av kyrkliga     Prop. 1987/88: 31

samfälligheter, skall utredningen omfatta även därmed sammanhängande

frågor.

Ändring får inle göras i pasloralsindelningen utan alt varje församling, kyrklig samfällighel, kyrkoherde och kontraktsprost som berörs av änd­ringen getts tillfälle att yttra sig.

Ekonomisk reglering m.m.

5 § När etl pastorat delas, skall de inbördes ekonomiska förhållandena

mellan pastoraten enligt den nya indelningen regleras med iakttagande av

vad som föreskrivs i 6 och 7 §§. Fördelningen av tillgångar och förbindel­

ser i övrigt skall grundas på vad som är ändamålsenligt och skäligt. De

kyrkliga kommuner som berörs får träffa överenskommelse om hur fördel­

ningen skall göras.

Regleringen fastställs av sliflsstyrelsen i beslutet om indelningsändring­en. Är de kyrkliga kommunerna inte överens om fördelningen av förmö­genheten, skall stiftsstyrelsen göra fördelningen med förhållandel mellan de berörda församlingarnas skatteunderlag som grund.

Tvister i anledning av den ekonomiska regleringen skall avgöras enligt lagen (1929: 145) om skiljemän, om inte de kyrkliga kommunerna kommit överens om någol annat förfarande.

6 § När egendom förvaltas enligl särskild författning, övertas förvalt­

ningen av det pastoral som efter indelningsändringen skall svara för de

angelägenheter som egendomen är avsedd för.

Andel i präsllönefondsfastighet eller prästlönejordsfond övertas av det pastoral från vars lönelillgångar andelen härrör.

7

§ Betalningsansvaret för en skuld som hänför sig fill en prästgärd eller ell löneboslälle, övertas av den som har övertagit förvaltningen av fastig­heten.

8

§ Ansvaret för en förbindelse får överföras från ett pastorat till ett annal även om fordringsägaren inle har lämnat sitt medgivande till det.

9

§ Om fördelningen av tillgångar och förbindelser inte kan följa grunden för regleringen, skall utjämning ske i pengar. Stiftsstyrelsen fär bestämma att utjämningsbeloppel skall betalas pä en gång eller fördelas på två eller flera är.

10

§ När pastorat läggs samman övergår deras tillgångar och ansvarighe­ten för deras förbindelser till det pastorat som bildas.

11

§ I samband med ett beslul om ändring i pastoralsindelningen skall stiftsstyrelsen fastställa den prästerliga tjänsteorganisationen i varje nybil­dat pastorat.

12

§ Stiftsstyrelsen får i beslutet om indelningsändring meddela de ytter­ligare föreskrifter som behövs för all ändringen skall kunna genomföras.

I beslutet fär stiftsstyrelsen också bestämma att beslutanderätten i pas­

toratet skall utövas av indelningsddegerade enligt lagen (1972:229) om

kyrkliga indelningsddegerade till dess atl indelningsändringen träder i

kraft.

74

När beslut om ändring i pastoratsindelningen träder i kraft m.m.

Prop. 1987/88: 31

13

§ En ändring i pastoratsindelningen träder i kraft den I januari del är som bestäms i beslutet om ändringen. Om en ändrad pasloralsindelning berör en total pastoralssamfällighet eller en total flerpastoratssamfällighet, skall beslutet dock träda i kraft den 1 januari året efter det år då val i hela riket av kyrkofullmäktige har ägl rum.

14

§ Etl beslut om ändrad pasloralsindelning skall meddelas senast ett är innan det skall träda i kraft. Länsstyrelsen skall genast undertältas om beslutet.

Hur man överklagar beslut om ändrad pastoratsindelning

15      § Stiftsstyrelsens beslut får överklagas hos kammarkollegiet av de

berörda församlingarna, pastoraten och flerpastoratssamfälligheterna.

Kammarkollegiets beslut får inte överklagas. Om ärendet är av principiell

belydelse eller annars av särskild vikl, får kammarkollegiet dock med egel

yttrande överlämna det lill regeringen för avgörande.

Innan kammarkollegiet avgör ell ärende, skall svenska kyrkans central­styrelse ges tillfälle att yttra sig.

4 kap. Ändringar i kontraktsindelningen

1        § Ändring i kontraklsinddningen får göras om indelningen därmed blir

mer ändamålsenlig.

Om ändringar i kontraktsindelningen beslutar stiftsstyrelsen.

2        § Stiftsstyrelsen skall verka för en ändamålsenlig kontraklsinddning

och får själv ta upp frågor om ändring i indelningen.

En fräga om ändring får också väckas genom en ansökan hos stiftsstyrel­sen av en församling eller en kyrklig samfällighel som skulle beröras av ändringen.

3

§ Åndring i kontraktsindelningen får inte göras utan att varje försam­ling, kyrklig samfällighel, kyrkoherde och kontraktsprost som berörs av ändringen getts tillfälle atl yttra sig.

4

§ Stiftsstyrelsens beslut får överklagas hos kammarkollegiet av berörda församlingar och kyrkliga samfälligheter. Kammarkollegiets beslul fär inle överklagas

Innan kammarkollegiet avgör ett ärende, skall svenska kyrkans central­styrelse ges tillfälle alt yttra sig.

5          kap. Bildande av kyrkliga samfälligheter m. m.

1 § Bestämmelser om pastoratssamfälligheter och om vilka församlings­angelägenheter en sådan samfällighet skall sköta saml om flerpastorats-samfälligheter finns i 1 kap. 5 § andra stycket och 6 § församlingslagen (1988:000).

2 § En total pasloratssamfällighet bildas genom samfällda beslut av för­

samlingarna i pastoratet. Besluten skall anmälas till stiftsstyrelsen. När de

har vunnit laga kraft skall stiftsstyrelsen fastställa samfällighetsbildningen.

75

En total pasloralssamfällighel kan ocksä bildas genom beslul av stifts-    Prop. 1987/88: 31 styrelsen, om det är till övervägande och varaktig fördel för pastoratet som helhet atl pastoralssamfällighelen sköter alla ekonomiska angelägenheter. Elt sädant beslut får inte fallas ulan alt varje församling och kyrklig samfällighel i pastoratet getts tillfälle atl yUra sig.

Stiftsstyrelsen fär själv ta upp en fråga om atl bilda en total pastorals­samfällighet. En sådan fräga får också väckas genom en ansökan hos sfiflsstyrdsen av nägon av församlingarna i pastoratet.

3

§ En flerpastoratssamfällighet fär bildas genom beslut av stiftsstyrel­sen, om berörda pastorat har samtyckt lill åtgärden eller om den är till övervägande och varaktig fördel för pastoraten.

4

§ Sliflsslyrelsen får själv la upp en fräga om all bilda en flerpastorats­samfällighet. En sådan fråga fär också väckas genom en ansökan hos stiftsstyrelsen av en församling eller elt pastorat som skulle beröras av samfällighetsbildningen.

Ett beslul om bildande av en fierpasloratssamfällighet fär inle fattas utan alt varje församling och kyrklig samfällighet som berörs av åtgärden getts tillfälle att yttra sig.

5 § Stiftsstyrelsen får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för

atl samfällighetsbildningen skall kunna genomföras.

I beslutet får stiftsstyrelsen också bestämma all beslutanderätten i sam­fälligheten skall ulövas av indelningsddegerade enligl lagen (1972:229) om kyrkliga indelningsddegerade lill dess all indelningsändringen träder i kraft.

6 § Sedan en samfällighetsbildning har beslutals eller, om indelningsdde­

gerade skall utses, sedan delegerade har valls, kan samfällighelen förvärva

rättigheter och ikläda sig skyldigheter.

Ändring eller upplösning av samfälligheter

7 § En kyrklig samfällighel får ändras eller upplösas om sådana ändrade förhållanden inträtt att de angelägenheter samfällighelen har hand om lämpligare sköts på annat sätl.

Vad som anges i 2 och 4 §§ om rätten alt besluta om bildande av samfälligheter och väcka fråga därom samt om skyldighet all bereda för­samling eller kyrklig samfällighet tillfälle alt yttra sig skall tillämpas även när del gäller ändring eller upplösning.

Ekonomisk reglering

8 § I fräga om den ekonomiska regleringen vid bildande eller ändringar

av kyrkliga samfälligheter skall 3 kap. 5-10 §§ tillämpas.

När beslut om samfällighetsbildning träder i kraft m.m.

9 § Beslut om att bilda en total pastoralssamfällighet eller en total fler­

pastoratssamfällighet träder i kraft den 1 januari året efter det är då val i

hela rikel av kyrkofullmäktige har ägt rum.

Beslut om att bilda en annan flerpastoratssamfällighet träder i kraft den 1

januari del år som bestäms i beslutet om samfällighetsbildningen.

76

10      §    EU beslut om att bilda en kyrklig samfällighet skall meddelas senasl      Prop. 1987/88:31

elt år innan det skall träda i kraft. Om beslutet gäller en total samfällighet,

skall länsstyrelsen genast underrättas om beslutet.

Hur man överklagar beslut om samfällighetsbildning

11      § Stiftsstyrelsens beslul får överklagas hos kammarkollegiet av berör­

da församlingar och pastoral. Kammarkollegiets beslut får inte överklagas.

Om ärendet är av principiell belydelse eller annars av särskild vikl, får

kammarkollegiet dock med eget yttrande överlämna det lill regeringen för

avgörande.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989.

2.

Intill utgången av juni 1989 skall domkapitlet vidta de förberedande åtgärder som behövs för sådan handläggning som enligt denna lag ankom­mer på stiftsstyrelsen.

77

Civildepartementet

Prop. 1987/88:31

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 29 oklober 1987

Närvarande: statsministern Carisson, ordförande, och statsråden Sigurd­sen,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], S.[REDACTED_EFTERNAMN], Görans­son,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hul­terström,[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ny organisation på lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan, m. m.

1 Inledning

Under den lid av mer än tjugo år, fr.o.m. år 1958, då del omfallande uiredningsarbelet i kyrka-statfrågan pågick, rådde i avvaktan på utred­ningsresultatet nästan totalt stopp för reformer inom den statligt reglerade kyrkliga sektorn. Endasl i fråga om förvaltningen av kyrklig jord genom­fördes vissa mera genomgripande förändringar år 1972.

När tanken pä grundläggande förändringar i kyrkastatrelationerna av­visades genom 1979 års kyrkomötesbeslut, fanns elt stort uppdämt behov av partiella reformer på det kyrkliga området. Genom den kyrkomötesre­form som trädde i kraft år 1983 har svenska kyrkan utrustats med beslutan­de och verkslällande organ pä riksplanet. Under åren närmast efter är 1979 tillsattes ell antal utredningar för atl möta önskemål om reformer också på församlingsplanet i kyrkan. Förutvarande statsrådet Bertil[REDACTED_EFTERNAMN] fick i december 1980 i uppdrag alt som särskild utredare (Kn 1980:04) se över organisationen av kyrkomusikernas verksamhel m. m. (dir. 1980:85).

1 december 1980 tillkallades vidare justitierådet Fredrik Sterzel som särskild utredare (Kn 1980:05) för frågan om kyrkofondens användning för ekonomisk utjämning mellan kyrkliga kommuner, m.m. (dir. 1980:91). Kyrkofondsutredningen avgav i oklober 1981 delbetänkandet (1981:88-89) Ekonomisk utjämning inom svenska kyrkan. Riksdagen beslöt våren 1982 ny lagstiftning om kyrkofonden och den ekonomiska utjämningen (prop. 1981/82: 158, KU 28, rskr. 309).

Sedan f.d. landshövdingen Sven af Geijerstam på chefens för civildepar­tementet uppdrag tagit fram etl omfattande underlag för bedömning av frågan om hur lillsältning av ordinarie församlingspräsleriiga tjänster m. m. i framtiden skall handläggas,, tillkallades i maj 1982 en kommitté - präst-Ijänstkommittén (Kn 1982:01)'- för översyn av grunderna för den prästerliga ijänsleorganisalionen i pastoraten m.m. (dir. 1982:21).

' Biskopen Per-Olov Ahrén, ordförande, ingenjören Bengt[REDACTED_EFTERNAMN], studierek-

7§

torn Gudrun[REDACTED_EFTERNAMN], överförmyndaren Lars Rydje och komministern Anne Strid.

I samband med att 1982 års allmänna kyrkomöte behandlade del i Prop. 1987/88:31 regeringens prop. 1981/82: 158 framlagda förslaget om kyrkofonden och den ekonomiska utjämningen inom svenska kyrkan anhöll kyrkomötet om en skyndsam utredning av de kyrkliga strukturfrågorna på församlingspla-nel med sikte på atl åsladkomma ekonomiskt mera bärkraftiga enheter. Denna och andra framställningar om utredning av olika delfrågor rörande organisationen på lokalplanet i kyrkan ledde efter regeringsskiftet hösten 1982 lill att en pariamenlarisk kommitté - 1982 ärs kyrkokommitté (Kn 1982:05)' - tillkallades för att utreda frågan om svenska kyrkans struktur på lokalplanet m. m. (dir. 1982: 95). Frågan om den prästerliga tjänsteorga­nisationen ansågs ha elt så nära samband härmed all även den borde -med fullföljande av de för prästljänslkommillén meddelade särskilda di­rektiven - utredas av kyrkokommittén. Detsamma gällde de ålerslående frågorna om det ekonomiska utjämningssystemet för kyrkliga kommuner, som kyrkofondsutredningen hade all behandla. Uppdragen för prästtjänst-kommittén och kyrkofondsulredningen återkallades därför.

1982 års kyrkokommitté inledde sitt arbete med all tillsammans med den tidigare nämnda kyrkomusikerulredningen ge ul diskussionsbetänkandel (SOU 1983:55) Församlingen i framtiden, vilkel kommittén själv sände ul på en bred remiss lill församlingar och kyrkliga organ pä olika plan saml en del statliga myndigheter. Ett omfattande studiearbete genomfördes kring betänkandet, som gick ut i 32000 exemplar. Ca 2 500 remissvar kom in och kommittén publicerade en sammanställning av dem i betänkandet (SOU 1984:75) Församlingarna om framtiden.

I sitt fortsatta arbete beaktade kyrkokommittén vad som kommil fram vid remissbehandlingen och ijanuari 1985 avgav kommittén lägesrappor­ten (SOU 1985: 1) Församlingar i samverkan, där den redovisade sina ställningstaganden i syfte atl få lill stånd en förnyad diskussion, bl. a. vid 1985 års kyrkomöte. Regeringen överiämnade rapporten till kyrkomötet, som ingående behandlade kommitténs förslag och etl anlal motioner i anslutande ämnen (RegÄr 1985:1, KO 10, kskr. 34). Vissa statliga myndig­heter, centrala kyrkliga nämnder, personalorganisationer m.fl. lämnade också synpunkter på rapporten till kyrkokommittén. Vid utarbetandet av kommitténs förfallningsförslag har den i stor utsträckning biträtts av kyr­koförfaltningsutredningen (se nedan).

Kyrkokommittén har därefter i mars 1986 avlämnat sill slutförslag lill lokal och regional organisation i svenska kyrkan i belänkandet (SOU 1986: 17 och 18) Framlid i samverkan. En sammanfattning av kyrkokom­mitténs slulförslag bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Belänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinslanserna och en sammanslällning av deras yllranden bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.

I nära kontakt med kyrkokommittén har som nämnts kyrkomusikerul­redningen (Kn 1980: 04) bedrivit sitt arbete. Den lade i november 1985 fram

- Sakkunnige Sören[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, riksdagsledamöterna Georg[REDACTED_EFTERNAMN],

Kari Boo och Wiwi-Anne[REDACTED_EFTERNAMN], direktören Urban Gibson, överförmyndaren

Lars Rydje och konsulenten Göran[REDACTED_EFTERNAMN].

79

sitt slutbetänkande (SOU 1985:55) Musiken i svenska kyrkan, vilkel har Prop. 1987/88:31 remissbehandlats. Den 12 mars 1987 lillsattes en arbetsgrupp i civildepar­tementet (C 1987: A) för all överarbela förslagen i betänkandet i syfte att ge underlag för ell regeringsförslag om en framlida kyrkomusikerorganisation och en reformerad kyrkomusikerulbildning. I avvaktan på resultaten av delta arbete avslår jag ifrån all i della sammanhang beröra de frågor som hänger samman med kyrkomusikerorganisationen i svenska kyrkan.

Kyrkokommittén har i sitt slutbetänkande lagt fram vissa förslag om folkbokföringen. Riksdagen beslutade den 28 oktober 1987 om en ny organisation för folkbokföringen från och med den 1 juli 1991 (prop. 1986/ 87: 158, SkU 1987/88:2, rskr. 2). Därför finns inle anledning aU la upp kyrkokommitténs förslag i fråga om folkbokföringen till övervägande i delta sammanhang.

Kyrkokommitténs övriga förslag har beretts inom civildepartementet.

Regeringen har den 27 maj 1987 (Reg. Skr. 1987: 1) beslutat dels inhämta kyrkomötets yttrande över inom civildepartementet upprättade förslag till domkapitelslag, kyrkofondslag, lag om förvaltningen av kyrklig jord och prästanställningslag, dels bereda kyrkomötet tillfälle alt la del av inom civildepartementet upprättade förslag lill församlingslag och kyrklig indel­ningslag.

Dessa förslag har upprättats på grundval av kyrkokommitténs slutbetän­kande.

Kyrkomötets yttranden (kyrkomötets skrivelse 1987:20 och organisa-tionsutskoltets betänkande KO 1987:3 saml kyrkomötets skrivelse 1987:22 och kyrkolagsutskoltets betänkande KL 1987:5) bör fogas fill protokollet i detta ärende som bilaga 3-6.

Kyrkomötet har i sina yllranden i allt väsentligt godtagit lagförslagen, men framställt erinringar i vissa hänseenden. Jag återkommer lill kyrko­mötets yttrande i den allmänna motiveringen angående församling och obligatorisk pastoralssamfällighet (avsnill 3.1.1), församlings- och samfäl-lighetsorganisalionen (avsnitt 3.1.4), stiflstyrdsen och domkapitlet (av­snitt 3.2.5), domkapitlets organisation (avsnitt 3.2.6), riktlinjer för pasto­ratsreglering (avsnitt 3.3.3), tjänstgöring i annat pastorat (avsnitt 3.4.2), kyrkoherdarna för döva (avsnitt 3.4.3), tillsällningsförfarandet (avsnill 3.5.1), allmänna synpunkter på de ekonomiska konsekvenserna (avsnitt 3.6.1), del allmänna utjämningsbidraget (avsnitt 3.6.3) och förvaltningen av församlingskyrkas fastighet (avsnitt 3.7.3) samt i specialmötiveringen till vissa av lagarna (avsnill 6). I förhållande lill de till kyrkomötet överläm­nade lagförslagen kommer jag vidare ätt föreslå några mindre redaktionella ändringar. De är delvis föranledda av yttrandena frän kyrkomötet.

Ijanuari 1983 förordnades kammarrätlspresidenlen Carl Axel Petri till

särskild utredare (kyrkoförfaltningsutredningen, Kn 1982:06) med upp­

drag all se över regelbeslåndet rörande svenska kyrkan m. m. (Dir.

1982:88). Utredningen har våren 1987 lagl fram sitt slutbetänkande (SOU

1987:4 och 5) En ny kyrkolag m.m. Betänkandet har remissbehandlats.

Såvitt avser dess avsnill III, Prästämbetet, bör en sammanfattning av

förslaget saml en förteckning över remissinslanserna och en sammansläll­

ning av deras yttranden fogas till protokollet i della ärende som bilaga 7.

80

övriga förslag av kyrkoförfattningsutredningen bereds nu i civildeparle-      Prop. 1987/88:31 menlel med inriktning på att en proposition om en ny kyrkolag, m. m. -efter hörande av kyrkomötet - skall kunna läggas fram för riksdagen hösten 1988.

Kyrkokommittén har lagt fram vissa förslag om inrättande och tillsätt­ning av prästtjänster i icke-lertiloriella församlingar. Kyrkoförfaltningsut­redningen har i sitt slutbetänkande behandlat frägan om medlemskap i dessa församlingar. Jag avser att tillsätta en arbetsgrupp i civildepartemen­tet med uppgift all bl. a. göra en översyn av nu gällande bestämmelser för de icke-territoriella församlingarna. Jag lägger därför inte här fram nägra förslag i dessa frågor.

Regeringen har den 11 juni 1987 (Reg.Skr. 1987:5) beslutat inhämla kyrkomötets yttrande över etl inom civildepartementets upprättat förslag till lag om ändring i lagen (1982:942) om svenska kyrkan. Detta förslag bygger pä kyrkoförfaltningsutredningens slutbetänkande vad gäller präst­ämbetet.

Kyrkomötets yttrande (kyrkomötets skrivelse 1987:12 och kyrkolagsut­skottets belänkande KL 1987:9) bör fogas till protokollet i deUa ärende som bilaga 8 och 9.

Kyrkomötet har tillstyrkt förslaget.

2 Allmänna utgångspunkter

2.1    Kyrkokommitténs utgångspunkt

1982 års kyrkokommitté redovisar i sitt slutbetänkande vissa grundläggan­de principer som jag inledningsvis vill referera och kort kommentera eftersom de är av betydelse för de konkreta ställningstagandena lill kom­mitténs förslag i det följande.

Principerna, som kommittén ursprungligen presenterade i lägesrappor­ten Församlingar i samverkan, grundar sig på överväganden från främst teologiska synpunkter. Utgängspunkten är all svenska kyrkan är ell evangelisklutherskt trossamfund, enligt vars bekännelse kyrkan är "de heligas samfund, i vilket evangeliet rent förkunnas och sakramenten rätt förvaltas". Detta måsle då få avspeglas i kyrkans yttre organisation. Kommillén låter också detta komma lill uttryck i konkreta förslag.

2.2    Församlingen är den grundläggande enheten i svenska

kyrkan

Det är i församlingens gudstjänst och församlingslivet i övrigl som evange­

lium förkunnas och sakramenten förvallas. Man kan inte tänka sig en

församling utan gudstjänst och en gudstjänstgemenskap, säger kommittén.

Församlingsmedlemmarna har det lokala ansvaret för all församlingslivet

fär denna inriktning och för församlingsverksamhetens utformning. Vilken

ekonomisk samarbetsstruktur man än väljer, kan en församling inte fråntas

eller fränsäga sig sill ansvar på denna punkt.

81

6   Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

Detta principuttalande får belydelse för kommitténs ställningstaganden Prop. 1987/88: 31 lill frägan om beslutande och verkställande organ i den enskilda försam­lingen och lill frågan om församlingarnas storiek. Beträffande den senare säger kommillén alt en övre gräns för en församlings slorlek måsle bestäm­mas med hänsyn till förutsättningarna för att med befintliga resurser nå de människor som bor inom församlingen. I den mån det finns möjlighel att fira gudstjänst, människor som vill utgöra en gudstjänstgemenskap, till­gång lill funktionärer, anställda eller frivilliga, samt lokaler kan däremot en församling vara nästan hur liten som helst.

Alt församlingen måsle vara den grundläggande enheten i svenska kyr­kan understryks starkt i remissyttrandena över kommitténs förslag.

Oavsett om man anlägger ell teologiskt, historiskt eller sociologiskt betrakldsesätl, kan man konstatera att den territoriella församlingen utgör grundenheten i svenska kyrkan. Jag är angelägen atl understryka atl den bör förbli det också i framtiden. Detta fär konsekvenser både för försam­lingens fortsatta självständighet som egen kommun och förde samverkans­former som jag i det följande föreslår. Del bör ocksä leda till atl samverkan mellan församlingarna i största möjliga utsträckning får bygga pä frivilliga överenskommelser.

2.3 Prästämbetet och den s. k. dubbla ansvarslinjen

Att förkunna evangelium och förvalta sakramenten är kyrkans viktigaste uppgift. Prästtjänsten är därför en förutsättning för församlingsbyggandel. Kyrkokommittén har av remissyttrandena över diskussionsbetänkandel Församlingen i framliden funnit alt man slår vakt om prästtjänsterna och ofta också i detta sammanhang betonar den s.k. dubbla ansvarslinjen i svensk kyrkorätlslig tradition. Den innebär en "kombination av prästerlig ämbetsförvaltning och folkligt förankrad självstyrelse". Annoriunda ut­tryckt innebär den dubbla ansvarslinjen alt en demokratiskt uppbyggd församlingsorganisation kombineras med ett präsleriigt ämbetsansvar som inte är underställt de demokratiskt valda organen. Motiveringen är att evangeliet och kyrkans lära inte är framsprungna ur en demokratisk pro­cess eller kan ändras enligt vanliga demokratiska spelregler.

Organisatoriskt har den dubbla ansvarslinjen i dag kommit fill uttryck

genom atl väsentliga arbetsgivarfunktioner för prästerna utövas av domka­

pitlet. Kyrkokommittén betonar emellertid all i stort sett samtliga teologis­

ka framställningar om ämbetet i dag har sin utgångspunkt iförsamlingen.

Uppdraget all förkunna och gestalta del kristna budskapet är givet ål hela

kyrkan, varje församling och enskild troende. Med eU sädant synsätt anser

inte kyrkokommittén all dagens präsleriiga tjänsteorganisation med ar-

betsgivarskapet delat mellan domkapitel och pastoral är principiellt nöd­

vändig för all säkerställa det som den s. k. dubbla ansvarslinjen anses

garantera. Ett kyrkokommunalt huvudmannaskap för prästerna skulle

också gä alt förena med svenska kyrkans nuvarande ordning i den män

frägor som berör kyrkans lära och prästtjänsternas användning behandlas

för sig. Kyrkokommittén lägger dock inle fram någol förslag i detta avse­

ende.

82

Av remissyttrandena framgår klart aU den dubbla ansvarslinjen har Prop. 1987/88:31 starkt stöd i den kyrkliga opinionen. Del anses väsentligt för evangelieför­kunnelsens frihet atl prästen i sin ämbetsutövning inte är underställd församlingen och dess organ. Svenska kyrkans karaktär av en episkopal kyrka framhålls. Biskopen är prästernas förman och del är inför biskop och domkapitel som de har all svara för sin lära och ämbetsförvaltning. Av yttrandena om utformningen av prästtjänsterna i framliden framgär också klart all antagningen till präst och prästvigningen anses innebära all präs­ten träder i hela kyrkans tjänst i elt stift och inte är att betrakta som anställd endast av det pastorat där han eller hon har sin Ijänstgöring.

För egen del är jag angelägen alt understryka att de organisatoriska reformer som jag föreslär i det följande inte avser all förändra svenska kyrkans grundläggande karaklär av en episkopal kyrka där biskopar och präster har ett självständigt ansvar för kyrkans lära, förkunnelse och sakramentsförvaltning. Kyrkomötet (KO 1987:3 avsnitt 3) ansluter sig också till della synsätt. Hur detta sedan skall återspeglas i kyrkans yttre organisation och där balanseras mol församlingarnas folkligt förankrade självstyrelse, som är del andra traditionella huvudmomentet i svenska kyrkans uppbyggnad, återkommer jag till i senare sammanhang. Jag delar emellertid kyrkokommitténs uppfattning aU denna avvägning inle behöver vara beroende av huvudmannaskapet för prästerna.

2.4 Inomkyrklig frihet

Kyrkokommittén erinrar om all även om de senasle årens kyrkopolitiska

reformer har byggt på en polifisk överenskommelse om en bibehållen

balans mellan omfattningen av offentligrättsligt reglerad och frivillig verk­

samhel inom svenska kyrkan, så har dock kyrkan även i offentligrättsligt

reglerade frågor fåll en ökad räll atl själv fatta beslut. Kyrkomötesrefor­

men har enligt kommitténs bedömning leU lill en ökad inomkyrklig frihet.

Kyrkomötesreformen har gett kyrkan egna beslutande och verkställande

organ pä riksplanet och dessa fär med slalsmaklernas medgivande också

fungera som organ för Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksam­

hel, som har lill uppgift au tjäna den frivilliga, icke förfaUningsreglerade

verksamhelen inom kyrkan. Det har tidigare ofta framförts önskemål om

alt staten genom lagstiftning skulle reglera den på frivillig väg framvuxna

verksamhet som numera i samtliga stift bedrivs genom stiflsting och

stiftsräd. Sädana förslag har avvisats, eftersom del inle har ansetts önsk­

värt atl utvidga den offentligrättsliga regleringen av kyrkans verksamhel.

Kyrkokommittén har emellertid nu funnit en möjlighel för församlingarna

aU, inom ramen för den vidgade samverkan som kommillén föreslår, lill en

obligatorisk stiftssamfällighet ocksä knyta sådana frivilliga uppgifter som

församlingarna i dag sköter gemensamt genom stiftstingel. Den föreslagna

stiflssamfälligheten och dess organ skulle alltså pä regional nivå kunna bli

en motsvarighet lill den sammanhållna rikskyrkliga organisation som till­

kommit genom kyrkomötesreformen. Tillkomsten av en sliftssamfällighel

skapar också förutsättningar för all lill eU represenlafivl kyrkokommunall

organ i sliften flytta över uppgifter som hillills har vilat på statliga myndig-

83

heter.

Kyrkokommitténs reformförslag i denna del har vunnit starkt slöd i Prop. 1987/88:31 remissyttrandena. Förslagen, lill vilka jag i väsentliga delar ansluter mig, innebär enligt kommitténs egen sammanfallande bedömning i dess förut­nämnda lägesrapport att "sammantaget ökar - med bibehållande av det grundläggande sambandet mellan stal och kyrka - den inomkyrkliga frihe­ten atl besluta om de resursfrågor som har betydelse för den kyrkliga verksamhelen".

2.5 Decentralisering

De senaste årens samhällsutveckling har präglats av en medveten strävan att decentralisera viktiga delar av förvaltningen och att minska det statliga inflytandet på olika områden. Inte minst i fråga om den kyrkliga förvalt­ningen har åtskilliga grupper av ärenden flyttats frän regeringen lill under­lydande myndigheter, kammarkollegiet eller domkapitlen. Där del har funnits lämpligl har också ramen för de kyrkokommunala organens själv-beslämmande vidgals.

Kyrkokommitléns förslag går vidare på denna väg. Jag har nyss framhäl­lit all förslagen gör det möjligt alt lill kyrkokommunala organ i sliften överföra statliga förvaltningsuppgifter som hittills har handhafts av rege­ringen eller statliga myndigheter på olika nivåer. En överföring av sådana uppgifter lill de stiftsstyrelser och egendomsnämnder som kommittén före­slår innebär både alt besluten flyttas närmare dem som berörs av dem och att kyrkans egna organ får handlägga förvaltningsuppgifter med stöd av lag som riksdagen stiftar.

Del är enligl min mening angeläget all också inom ramen för ell bevarat samband mellan staten och svenska kyrkan bereda kyrkan ell ökat infly­tande på sina egna angelägenheter. Ett fullföljande av kyrkomötesrefor­men på stiftsplanet ökar förulsällningarna för en ulveckling i sådan rikl­ning. Stiften får nu genom i demokratisk ordning utsedda beslutande och verkställande organ en avsevärt starkare ställning i svenska kyrkan. De kommer all, inom vissa givna ramar, få möjlighel all själva besluta om fördelningen av resurserna för den kyrkliga verksamheten i stiften och långsiktigt utforma denna pä det sätl som man i varje stift anser bäst gagna församlingslivet. Biskopens ställning i den nya stiftsstyrelse som föreslås ger honom också tillfälle atl mera aktivt utöva sin sliflsledande funktion i en nära samverkan med företrädare för stiftets församlingar. Till den konkreta utformningen av ansvarsfördelningen mellan stiftsorganen i olika frågor återkommer jag i del följande.

84

3 Allmän motivering

3.1 Församlingar och kyrkliga samfälligheter

3.1.1 Församling och obligatorisk pastoratssamfällighet

Prop. 1987/88:31

Mitt förslag: Kompetensen när del gäller församlingsangelägenhe­terna fördelas i ett flerförsamlingspastorat pä följande sätl. Försam­lingen svarar för främjande av kyrkans gudstjänstliv, undervisning, diakoni och evangelisation. Församlingen fär ocksä ha hand om den lösa egendom som inte är byggnadstillbehör i församlingens kyrka och i övriga lokaler för församlingsverksamheten.

Församlingen skall godkänna ändringar av kyrkorummets utseen­de.

Pastoralssamfällighelen skall ha hand om anskaffning och under­häll av församlingskyrkan och dess fasla inredning och annat bygg­nadslillbehör, liksom anskaffning och underhåll av övriga lokaler för församlingsverksamhet samt dess fasta inredning och byggnadslill­behör. På samfälligheten faller ocksä kompetensen när det gäller anläggande och underhåll av kyrkogårdar och andra begravnings­platser samt personalen och personaladministrationen.

I ett enförsamlingspastorat sköter församlingen samtliga försam­lings- och pasloralsangdägenheler.

Kyrkokommitténs förslag: Avviker från mitt (betänkandet del 1 s. 62-69, dd 2 s. 7 och 93-97). Kommittén föreslår att i församlingens kompe­tens också skall ligga fråga om inre underhäll av församlingskyrkan och övriga lokaler för församlingsverksamheten saml för församlingskyrkogår­dens underhåll.

Remissinstanserna: Kommitténs grundsyn att pastoratet bör ha del lunga ekonomiska ansvaret delas i huvudsak av remissinstanserna. Flera remiss­instanser pekar pä risken i kommitténs förslag för atl det uppstår kompe­tenskonflikter mellan församling och pastorat. Denna risk betonas framför allt i fråga om den delade kompetensen i fråga om församlingskyrkan och andra byggnader men förs också fram när det gäller förslaget alt försam­lingen skall ansvara för vissa kyrkogårdar och pastoratet för övriga begrav­ningsplatser.

Skälen för mitt förslag: Församlingarna sköter som regel fierlalel försam­lingsangelägenheter i dag. Hit hör:

-

anskaffande och vård av församlingskyrka och andra lokaler för den kyrkliga verksamheten

-

begravningsplatser

-

främjande av gudstjänstliv och annan församlingsverksamhet

-      församlingskommunalt anställd personal.

Flerförsamlingspasloraten är obligatoriska partiella samfälligheter som

svarar för:

-

värden av prästgårdar, löneboställen och andra prästlönetillgångar

-

folkbokföringen

85

- löneförmåner för präster, kyrkomusiker och personal för folkbokföring-      Prop. 1987/88: 31 en.

Kyrkokommitléns förslag syftar lill en ökad samverkan mellan försam­lingar i syfte att uppnå en förbättrad resursanvändning och jämnare kost­nadsfördelning mellan dem. Vidare syftar förslagen lill alt stärka den enskilda församlingens möjlighel all ta ansvar för kyrkans gudstjänstliv, undervisning, diakoni och evangelisation.

Även mitt förslag har denna inriktning. Genom det utvidgas kompeten­sen för de nuvarande obligatoriska pastoralssamfälligheterna. Dessa får del huvudsakliga ansvaret för församlingarnas ekonomiskt och administra­tivt tyngsta arbetsuppgifier. Därigenom får i flerförsamlingspastorat för­samlingarnas kyrkoråd möjlighet alt i ökad utsträckning koncentrera sig på del egentliga församlingsarbetet. I samspel mellan de kyrkokommunala organen och frivilliga insatser kan församlingslivet stärkas.

Begreppen lös och fast egendom ger tydligare kompetensfördelning

Jag kan i de grundläggande avseendena ansluta mig till kommitténs förslag. Remissinslanserna har emellertid pekat på aU kompetensfördelningen mel­lan församling och pastoralssamfällighelen inte är tillräckligt tydlig i kom­mitténs förslag när det gäller kyrkobyggnader och andra lokaler för för-sandingsverksamheten.

Några remissinstanser har föreslagit aU den modell som tillämpas inom den kyrkliga samfälligheten mellan församlingarna på Gotland skall ligga till grund för fördelningen av kompetensen när del gäller församlingskyrka och andra lokaler för församlingsverksamheten. Gotlandsmodellen har fungerat väl för sitt begränsade ändamål, nämligen ett gemensamt ansvar för församlingskyrkorna inom Visby stift. Kompetensfördelningen på Got­land har angivits genom en detaljerad uppräkning av församlingens respek­tive samfällighetens uppgifter i fråga om vården av kyrkorna.

En så detaljerad reglering anscrjag emellertid inte vara generellt lämp­lig. I stället anscrjag, såsom några remissinstanser har påpekat, all man kan använda begreppen lös och fasl egendom och på så säll lägga jordabal­kens definition av byggnad och dess tillbehör lill grund för kompetensför­delningen. Pastoralssamfällighelen skall då ha ansvar för byggnaderna, den fasla inredningen och annal som byggnaden försetts med och som är avsett för stadigvarande bruk för byggnaden. Av jordabalkens bestämmel­ser framgår all ocksä estrad och siltplatsanordning i en byggnad som är samlingslokal skall anses vara avsedda för byggnadens stadigvarande bruk. Tillämpat på kyrkorummet skulle bestämmelserna i jordabalken innebära aU altarrum, predikstol, orgel och bänkinredning hör till sådant som tillhör den fasla inredningen och som pastoralssamfällighelen skall ha ansvar för. Jag förulsäller all pastoratet i frågor om underhåll och restaure­ring av kyrkobyggnader samråder med församlingen. Det är angelägel alt församlingen känner delaktighet i värden av byggnaden och aU möjlighe-lerna lill frivilliga arbelsinsatser och medverkan i den löpande tillsynen tas till vara.

Samtidigt är det angelägel att församlingen bibehåller sill inflytande över

86

byggnadernas lösa inredning och utsmyckning. Detta säkerställs genom att Prop. 1987/88: 31 församlingarna normalt skall svara för den lösa egendom, som inle är byggnadslillbehör. Församlingen bör också enligl min mening tillförsäkras elt särskilt starkt inflytande över kyrkorummet. Väggars färg, bänkinred­ning, fönsters och orglars placering m. m. kan vara viktiga för livet i kyrkorummet. Jag föreslår därför en regel om atl församlingskyrkorädel alltid skall godkänna åtgärder som berör kyrkorummets utseende och användbarhet. Jag vill också betona atl den föreslagna kompetensfördel­ningen inte skall ses som ett hinder för en församling att själv med frivilliga medel och gåvor bekosta den yllerligare utsmyckning som församlingen anser önskvärd. I den män den fasla inredningen berörs kan en förändring inle vidtas utan överenskommelse med pastoratet. Vad jag här har anfört innebär inte någon förändring i fråga om den uppsikt över kyrkobyggna­derna som ankommer pä de antikvariska myndigheterna.

Församlingshem är lokaler för församlingsverksamheten. Det ligger i sakens natur att församlingen själv skall få avgöra i vilken omfattning sådana lokaler skall få användas till annat, eftersom en uthyrning exempel­vis inkräktar pä församlingens nyttjande. En uthyrning innebär kostnader både för församlingen och pastoratet. Della medför atl en överenskommel­se om fördelning av hyresintäkerna mellan församlingen och pastoratet bör träffas. Annorlunda ställer del sig enligt min uppfattning när delar av sådan faslighet är inrättade för att användas för annat ändamål, exempelvis bostäder. Dä bör pastoratet sköta uthyrningen.

Det ligger också enligt min mening inom pastoralssamfällighetens an­svarsområde att ersätta en kyrka eller gudstjänstlokal som förstörts på grund av brand eller på annat liknande sätt och i övrigl svara för försäk­ringsskyddet.

Fördelar med samlat ansvar för kyrkogårdarna

Kommittén har föreslagit att församlingen skall ha det ekonomiska ansva­

ret för den löpande vården av kyrkogården invid församlingskyrkan medan

pastoralssamfällighelen skall svara för övriga begravningsplatser och för

större investeringar och personalkostnaderna för vården av församlings­

kyrkogården. Flera remissinstanser anser alt gränsen mellan församling­

ens och pastoratets kyrkogårdsåtaganden är oklar. Kammarkollegiet ifrå­

gasätter exempelvis hur man skall lösa konflikten mellan en pastoralssam­

fällighet som vill anlägga en central begravningsplats och en församling

som vill fortsätta att underhälla och använda församlingskyrkogården.

Sveriges kyrkogårds- och krematorieförbund framhåller att del är nödvän­

digt med en övergripande samordning av verksamheten. Bland de försam­

lingar och kyrkliga samfälligheter som har yttrat sig lill svenska kyrkans

centralstyrelse har hälften kommenterat förslaget men endasl en tredjedel

har accepterat det. Svenska kyrkans centralstyrelse och svenska kyrkans

församlings- och pastoratsförbund anser att kommitténs förslag skulle

kunna fördyra driften i vissa fall. De föreslär atl ansvaret för begravnings­

verksamheten i sin helhet förs över till pastoralsnivån.

Med hänsyn till den tveksamhet inför förslaget om delat ansvar för

87

församlingskyrkogärden som har kommil fram i remissyttrandena föreslär      Prop. 1987/88: 31 jag atl det ekonomiska ansvaret för kyrkotomt, kyrkogårdar och övriga begravningsplatser samlas hos pastoralssamfällighelen.

Elt samlat ansvar medverkar också lill ett bättre utnyttjande av den tunga maskinella utrustning som numera används i skötseln av kyrkogår­dar. I ett flerförsamlingspastorat finns också etl bättre ekonomiskt under­lag än i den enskilda församlingen.

Pastoratet får genom delta förslag hand om den grundläggande plane­ringen av begravningsplatsens utformning. Jag förutsätter dock att pasto­ratet, när det gäller utformningen och vården av en kyrkogård i anslutning fill församlingskyrkan visar stor lyhördhet för den enskilda församlingens önskemål. Även i fråga om församlingskyrkogården har församlingen möj­lighel att med frivilliga medel och gåvor bekosta skulpturer och liknande. Utsmyckningen fär dock inle medföra ingrepp i pastoratets grundläggande plan för den löpande vården av kyrkogården.

Ett flerförsamlingspastorat skall tillsätta nämnder för den förvaltning och verkställighet som enligl särskilda författningar ankommer på dessa. Fullmäktige eller stämma fär tillsätta de nämnder som i övrigt behövs. En nämnd kan exempelvis tillsällas för den löpande vården av en församlings­kyrkogård. Det finns inle nägol som hindrar att pastoratet uppdrar förvalt­ningen av en kyrkogärd lill kyrkorådet i den aktuella församlingen. På detta säll kan pastoratet, om det är lämpligl, överlåta vissa uppgifter lill en församling. Det är emellertid inle möjligl för pasloratel alt delegera uppgif­ter som innebär myndighetsutövning, exempelvis upplåtelse av gravrått, lill ett församlingskyrkoräd.

I en utredning (utredare hovrättsrådet Tom Thyblad) om enskildas be­gravningskostnader som har utförts på uppdrag av kyrkokommittén har det föreslagils att församlingarna skall få stödja verksamheten inom be­gravningsväsendet. Syftet skall då vara att minska kostnaderna för efterle­vande i samband med dödsfall. Utredarens förslag har nu remissbehand­lats. Förslaget har tillstyrkts av hälften av remissinslanserna. Domkapitlet i Uppsala stift, svenska kyrkans centralstyrelse och Stockholms eldbe-gängdseförening anser att frågan behöver utredas ytteriigare. Domkapitlet i Lunds stift, som tillstyrkt förslaget, påpekar dock alt det finns risk för atl det uppstår slora skillnader mellan församlingar i fråga om begravnings­tjänster. Andra förordar en kombination av en allmän begravningsförsäk­ring och en viss utvidgning av församlingarnas kompetens. Stockholms och Tranås kommuner, som enligt särskilda beslul ansvarar för anskaffan­de och vård av begravningsplatser, avstyrker förslaget.

Därefter har kyrkomötet i anledning av en motion om enskildas kostna­der för transporter vid gravsättning på hembygdens kyrkogård (mot. 1987:98, KL 11, kskr. 33) anslutit sig fill vad kyrkolagsulskottet yUral i saken:

Utskottet ser liksom svenska kyrkans centralstyrelse positivt pä elt infö­

rande av begravningstjänslen i den församlingskommunala kompetensen.

Utskottet anser dock liksom centralstyrelsen att hittillsvarande utred­

ning inte ger svar på alla frägor om effekterna av förslaget eller om

allernaliva lösningar.

88

Dock anser utskottet alt kyrkomötet med anledning av motionen bör     Prop. 1987/88:31 anhålla om atl regeringen i samband med behandlingen av promemorian "Begravningskostnader för enskilda" överväger frågan om ovan nämnda typ av kostsamma transporter bör ingå i begreppet begravningtjänsl.

Efter atl ha tagit dd av remissvaren och vad kyrkomötet anfört ärjag inte beredd alt föreslå en sådan utvidgning av församlingarnas kompelens som anvisats av utredaren.

Fördelar med att personalen anställs hos pastoratssamfälligheten

Kyrkokommittén har föreslagit atl ansvaret för den personal som är an­ställd i församlingen skall föras till pastoratssamfälligheten i ett flerförsam­lingspastorat. Domkapitlet i Göteborg avstyrker förslaget, medan Svenska kommunalarbetareförbundet betonar all del är av särskild vikl att alla personalfrågor lyfts upp till pastoratsnivå. Få församlingar och kyrkliga samfälligheter berör förslaget i yttranden lill svenska kyrkans centralsty­relse. De som yttrat sig har i huvudsak behandlat frågan om arbetsledar-ansvaret. Centralstyrelsen framhåller ocksä att pastoratssamfälligheten endast bör svara för atl personalresurser ställs till församlingarnas förfo­gande.

Eftersom bäde prästtjänsterna och den personal som utför folkbok-föringsarbelel redan nu är knutna lill pastoratet anser jag i likhet med kommittén atl del framstår som rationellt alt pastoralssamfällighelen ock­så tar över det arbetsgivaransvaret för den personal som är anställd i församlingen. Dit hör exempelvis diakon, församlingsassistent, kyrkvakl-mästare, lokalvårdare och kyrkogårdsarbetare. Personaladministrationen inom svenska kyrkan förutsätter särskild kompetens eftersom skilda avtal skall tillämpas på de olika kategorierna. Pastoratssamfälligheten torde därför ha bättre förutsättningar än den enskilda församlingen all svara för att inrätta och dra in tjänster, besluta om avlöningsförmåner och förhandla med personalorganisationer på del kyrkokommunala området. Jag är dock medveten om all många små pastorat kommer alt behöva stöd i sin hand­läggning av personalärenden. Jag förutsätter att Svenska kyrkans försam­lings- och pastoratsförbund liksom tidigare kommer atl tillhandahålla sä­dan service.

En överflyttning av del ekonomiska ansvaret till pastoratssamfälligheten innebär atl den personal som tjänstgör i en församling i stället kommer atl vara anställd hos pastoratssamfälligheten. Della förhällande medger natur­ligtvis att viss personal ändå kan fä sin tjänstgöring föriagd till en enskild församling och alt församlingen dä får det närmaste ansvaret för arbetsled­ningen. Frågan om arbetsledarskapet i församlingen övervägs för närva­rande av en arbetsgrupp knuten till svenska kyrkans centralstyrelse. Pas­toratssamfälligheten bör ocksä enligt min mening kunna uppdra åt försam­lingskyrkorädel att tillsätta en tjänst när tjänstgöringen skall begränsas till församlingen.

När pastoratet svarar för alt personalresurser ställs lill församlingens

förfogande är del av praktiska skäl lämpligt atl pastoratet också svarar för

89

arbelsmateriden framför allt åt kyrkogårdsarbetare och lokalvårdare. För     Prop. 1987/88: 31 övriga personalkategorier kan församlingsarbetets särskilda inriktning mo-. tivera atl församlingen har kompetensen när del gäller sädan materiel.

Fonder

Om en församling förvaltar donationsfonder eller andra gåvomedel som uteslutande är avsedda för ändamål som pastoratet i fortsättningen skall svara för är det enligt min mening skäligt alt pastoratssamfälligheten nu övertar förvaltningen av dessa medel på i övrigt oförändrade villkor. För de donationer som inle omfallas av den övergångsbestämmelse om överfö­ring av fonder till pastoratet som jag föreslår i det följande måste liksom tidigare en ansökan om permutalion göras. Pastoratet bör ta nödvändiga initiativ för att sådana ansökningar skall komma till sländ.

Prövning av kompetenskonflikter

Genom den nu beskrivna ansvarsfördelningen mellan en församling och pastoratet har jag sökt tillmötesgå remissinstansernas önskemål om en tydlig kompetensfördelning. Kammarkollegiet har i sill remissyttrande efteriysl en särskild ordning för prövning av kompetenskonflikler. En sädan torde med de av mig föreslagna avvikelserna från kommitténs för­slag inte behövas. En församlings respektive etl pastorals beslul fär över­klagas i den ordning som gäller för överklagande av kommunala beslul. Denna prövning går ju ul på att se om kompetensen har överskridils. Det innebär att även en berörd församling kan överklaga pastoratets beslut.

3.1.2 Icke obligatoriska kyrkliga samfälligheter

Mitt förslag: Församlingarna i etl pastoral kan bilda en total pasto­ratssamfällighet för alla ekonomiska församlingsangelägenheter.

Alla församlingar inom flera pastorat kan ulgöra en flerpastorats­samfällighet för en eller flera ekonomiska angelägenheter eller en total flerpastoratssamfällighet för alla ekonomiska angelägenheter.

Om en total pasloralssamfällighel överlåter endast vissa uppgifter lill en nerpasloratssamfällighel fär den ändå beslå för all skola alla de övriga församlingsangelägenheterna av ekonomisk nalur. En så­dan total samfällighel fär också bildas.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med milt. Kom­mittén vill dock använda beteckningen " utvidgad " i stället för den hävd­vunna termen "total" för samfälligheter som omfattar alla ekonomiska församlingsangelägenheter (betänkandet del 1 s. 71-73, del 2.s. 56-60 och 140-150).

Remissinstanserna: De flesta har lämnat förslaget ulan erinran. Några har föreslagit att en tolal pastoratssamfällighet som överlåter vissa uppgif-

90

ler till en flerpastoratssamfällighet skall få bestå trots att den då blir      Prop. 1987/88:31 partiell.

Skälen för mitt förslag: Kyrkokommitténs förslag syftar lill en ökad samverkan mellan församlingarna inom svenska kyrkan samtidigt som församlingarnas självständighet som kyrkliga kommuner skall bevaras. Della syfte kan liksom tidigare tillgodoses genom samverkan i kyrkliga samfälligheter. Jag delar kommitténs uppfattning alt en samverkan i eko­nomiska och administrativa frägor förbättrar den enskilda församlingens möjlighel att ägna sig ål de grundläggande församlingsangelägenheterna.

Kommillén har föreslagit förenklade modeller och beslutsvägar för sam-fällighetsbildningar. Alla församlingar inom elt pastorat skall enligt kom­milléns förslag fä samverka för alla ekonomiska angelägenheter. Alla församlingar inom flera pastorat kan ulgöra en flerpastoratssamfällighet för en eller flera ekonomiska angelägenheter. Samverkan kan då bl. a. gälla begravningsverksamheten på kommunnivå, olika tjänster på kontraktsnivä och värden av pastoralsangelägenheter, såsom förvaltningen av prästgår­dar och löneboställen. Alla församlingar i flera pastoral skall också få ulgöra en total ekonomisk samfällighet. Förslagen i denna del överens­stämmer med de former för samverkan som nu finns och har inte föranlett kritik från remissinslanserna.

Kyrkokommittén har i sill förslag ansett all samverkan inom kyrkliga samfälligheter endasl skall fä ske pasloratsvis. Kommillén hänvisar lill att den kyrkliga lokala organisationsstrukturen behöver renodlas. Jag delar den uppfattningen. Partiella samfälligheter mellan endasl några av försam­lingarna inom ett pastoral skall inle längre få förekomma. Med den fördel­ning av kostnadsansvaret mellan församlingarna och pastoratet som jag har föreslagit finns det heller inle någol praktiskt behov av sådana partiella samfälligheter. Flera remissinstanser har dock framhållit att del skulle innebära belydande ölägenheter om det krävs en upplösning av en total pastoralssamfällighet som överlåter en del uppgifter till en flerpastorats­samfällighet. Jag anser atl bildandet av flerpastoratssamfälligheter skall ges bästa möjliga förutsättningar. En upplösning av en fungerande total pastoratssamfällighet för atl en flerpastoratssamfällighet skall få bildas motverkar della syfte. Pastoratssamfälligheten bör därför få bestå som en "total samfällighet" för alla församlingsangelägenheter som ligger kvar hos pastoratet. Detta innebär också atl samfälligheten behåller kyrkofull­mäktige som beslutande organ. På motsvarande sätl skall del enligt min mening vara möjligt för församlingar, som redan har överlämnal vissa angelägenheter tiil en flerpastoratssamfällighet, all bilda en "total" paslo­ralssamfällighel för alla återstående ekonomiska församlingsangelägenhe­ter. Delta underlättar slörsla möjliga samverkan i etl pastorat.

Nuvarande begränsade partiella samfälligheter, som kan omfatta endasl

en del av församlingarna inom en eller flera pastorat, splittrar den kyrkliga

organisationsstrukturen. Dessa bör, som jag tidigare nämnt, inle längre

beslå. Denna lyp av samfälligheter avser ofta ansvaret för vissa tjänster

som exempelvis församlingsassistent eller kyrkogärdspersonal. Ansvaret

för samtliga tjänster läggs enligt förslaget pä pastoratet. Vid upplösningen

av dessa samfälligheter utgår jag från atl personalen på samma sätt som

91

övrig personal på församlingsnivå kan beredas fortsatt anställning hos pastoratet eller all alternativt en flerpastoratssamfällighet kan bildas. För värden av viss gemensam egendom kan lagen (1904: 48 s. 1) om samägan­derält vara tillämplig (ändrad senast 1987: 796).

3.1.3 Beslut om samfällighetsbildning

Prop. 1987/88:31

Mitt förslag: Om alla församlingar i ett pastorat är överens kan de besluta atl bilda en tolal pastoratssamfällighet. Beslutet skall fast­ställas av den stiftsstyrelse som jag föreslår i det följande (avsnill 3.2.4).

Sliftsslyrdsen beslular om bildandel av flerpasloraissamfällighe­ter och meddelar de föreskrifter som behövs för genomförandet.

Stiftsstyrelsen skall ha möjlighel all besluta om bildande av en total pastoratssamfällighet eller en flerpastoratssamfällighet även om inte alla församlingar respektive pastorat samtycker. Samfällig­helen måste då vara till övervägande och varaktig fördel för pastora­ten.

Stiftsstyrelsen beslutar också om ändring och upplösning av sam­fälligheter.

Sfiflsslyrdsens beslut får överklagas till kammarkollegiet av en församling eller etl pastoral som berörs av beslutet. Kammarkolle­giet får överiämna vissa ärenden till regeringen för beslut.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med milt (belänkandet del 1 s. 72-73, dd 2 s. 57-66 och 140-152).

Remissinstanserna: Flertalet fillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Några anser att det alltid bör vara församlingen som skall ge sitt samtycke lill en samfällighelsbildning.

Skälen för mitt förslag: Regeringen beslutade i samtliga ärenden om bildande av kyrkliga samfälligheter fram lill den 1 januari 1985. I förord­ningen (1984:979) med bemyndigande för domkapitlen och kammarkol­legiet atl besluta i ärenden om samfällighetsbildning delegerade man till domkapitlen alt besluta i ärenden avseende församlingar inom ell pastorat, om de är överens. Erfarenheten av domkapitlens handläggning av dessa ärenden har varil god. Domkapitlets uppgift är i dag alt kontrollera all församlingarna är överens och att rätta församlingsorgan fattat beslutet saml atl avisera berörda myndigheter. Denna kontrollfunktion bör nu föras över lill den nya stiftsstyrelse, som jag föreslär i del följande (avsnitt 3.2.4).

Även ärenden om bildande av flerpasloraissamfälligheter bör i första instans prövas pä en nivä som ligger närmare dem som berörs av besluten än vad som i dag är fallet. Jag delar kommilléns uppfattning atl sfiflsstyrd­sen skall besluta i ärenden om bildande av kyrkliga samfälligheter som berör mer än etl pastorat.

Jag kommer senare all föreslå atl stiftsorganisalionen skall få elt övergri­pande ansvar för den kyrkliga ekonomin i stiftet (avsnitt 3.2 och 3.6). Av della följer alt stiftsstyrelsen bör ges instrument för all främja en utveck­ling i riklning mot ekonomiskt rationella enheter inom stiftet. Den bör ha

92

egen initiativrätt i fråga om samfällighetsbildningar. Anlalel samfällighets-     Prop. 1987/88: 31

bildningar som hittills ägl rum efter initiativ frän andra organ än den

kyrkliga kommunen har varit få. Jag förutsätter att sliflsstyrelsen med sin

lokala förankring hu fär större förutsättningar alt verka för bildandet av

samfälligheter i stiftet. Betydelsen av den kostnads- och därmed lokala

skatteutjämning som kan uppnås genom all del bildas en samfällighet för

ekonomiska angelägenheter bör därvid betonas.

Det kommer med mitt förslag även i fortsättningen alt vara möjligl alt fatta beslul om samfällighetsbildning, även om inle alla församlingar/pas­torat har tillstyrkt. Förutsättningen är då att åtgärden är lill övervägande och varaktig fördel för berörda pastorat. Man bör dock kunna utgä frän atl ärenden som inletts som initiativärenden av sliftsslyrdsen i flertalet fall kommer all avslutas som en samfällighelsbildning om vilken alla inblanda­de parter är överens.

Nägra remissinstanser har ansett atl del alltid skall vara församlingarna som skall lämna sitt samtycke till att föra över ansvaret för vissa angelä­genheter till en samfällighet. I de fall då en total samfällighel mellan församlingarna inom ett pastorat skall bildas bör - såsom kommittén föreslagit - församlingarna besluta detta. Då är det ju församlingarna som lämnar ifrån sig ansvaret till pastoratet.

I de fall då en angelägenhet sköts på pasloratsnivån och del blir aktuellt atl bilda en flerpastoratssamfällighet för den uppgiften är del enligl min mening pastoratels formella samtycke till all lämna ifrån sig uppgiften som skall inhämtas. Församlingarna kommer i sina yllranden i ärendet att få tillfälle alt redovisa sin bedömning av om uppgifterna kan skötas bättre genom samverkan mellan flera pastorat.

Jag förulsäller att alla i dag befintliga samfälligheter som passar in i det nya mönstret beslår. Stiftsstyrelsens kompetens atl ändra och upplösa samfälligheter torde i huvudsak behöva utnyttjas för konsekvensändringar i samband med att samfälligheter nybildas.

I en övergångsbestämmelse bör regleras atl de äldre samfälligheter som nu omfallar alla församlingsangelägenheter efter den 1 januari 1989 endast skall få omfatta ekonomiska församlingsangelägenheter. Delta ligger i linje med min syn på församlingens primära ansvar för församlingsvårdens utformning. I de fall där en församlings självständighet upphört till den grad alt den inle längre har en församlingskyrka eller där förutsättningarna i övrigt för en aktiv församlingsverksamhet upphört anser jag att det bör övervägas om den inte bör läggas samman med en annan församling.

Kommittén har föreslagit att sliflsstyrelsen skall få bestämma alt beslu­tanderätten i samfälligheten får ulövas av indelningsddegerade lill dess indelningsändringen träder i kraft. När totala pastoratssamfälligheter bil­das kan det framstå som omständligt och kostsamt all inrätta indelningsde-legerade med uppgift all förbereda den nya organisationen. I vissa fall har indelningsddegerade endasl lill uppgift att fastställa budgelen. Förfarandet kan enligt min uppfattning förenklas betydligt genom atl sliflsstyrelsen i de fall då det är lämpligl fär föreskriva att nyvalda fullmäktige får börja verka omedelbart efter valet.

Kretsen av dem som får överklaga stiftsstyrelsens beslut i ärenden om

93

samfällighelsbildning bör enligl min mening begränsas till berörda försam-

lingar och pastorat. Beslutet påverkar i huvudsak dessa organs interna kompetensfördelning. Kammarkollegiet skall kunna överlämna ärenden av principiell natur till regeringen för beslut. Detta bör dock endast ske när avvägningar av politisk natur motiverar del.

3.1.4 Församlings- och samfällighetsorganisationen

Prop. 1987/88:31

Mitt förslag: Kyrkoråd skall alllid finnas i en församling. Kyrkofull­mäktige skall finnas i alla församlingar med mer än 500 röstberättiga­de kyrkomedlemmar. I övriga församlingar får det finnas kyrko­stämma.

Sliflsstyrelsen (avsnill 3.2.4) kan besluta all etl direklvall kyr­koråd får finnas i en församling som ingår i en total samfällighet. Förutsättningen är dock att församlingen begär det och alt det fmns fler än 500 röstberättigade kyrkomedlemmar i församlingen. Anlalet valda ledamöter i elt direktvall kyrkoråd fär inle undersliga 10. I en församling med direklvall kyrkoråd skall det inle finnas kyrkofull­mäktige.

Beslutanderätten i flerförsamlingspastorat och flerpasloraissam­fälligheter utövas av församlingsdelegerade eller i totala samfällighe­ter av kyrkofullmäktige.

De nuvarande särbestämmelserna om samfälligheterna i Stock­holm och Göteborg avskaffas.

Kyrkokommitténs förslag: Avviker från mitt genom atl kommittén före­slagit en sänkning av gränsen för inrättande av kyrkofullmäktige till 250 röstberättigade invånare (betänkandet del 1 s. 74-78, del 2 s. 8-9 och 99-101).

Remissinstanserna: Bland yttrandena finns skiftande uppfattningar om förslaget att införa direktvalda kyrkoråd. Vissa instanser anser vidare att en sänkning av gränsen för övergäng från kyrkostämma till kyrkofullmäkti­ge är olämplig. Några har föreslagit atl elt obligatoriskt suppleantsystem för församlingsdelegerade skall införas.

Samfälligheterna i Stockholm och Göteborg förordar att särbestämmel­serna för dem behålls.

Skälen för mitt förslag: Jag har inledningsvis (avsnitt 2.2) betonat för­samlingens grundläggande belydelse för gudstjänstliv och övrig försam­lingsverksamhet. Denna belydelse markeras genom kommitténs förslag alt etl kyrkoråd alltid skall finnas i församlingen. Jag delar denna uppfattning och föreslår i likhet med kommittén, alt möjligheten atl erhålla dispens från skyldigheten alt ha kyrkoråd i en församling avskaffas.

Direktvalda kyrkoråd

I en församling som ingår i en total samfällighel och således saknar egen utdebileringsrätl har kyrkofullmäktige som nästan enda uppgift all ulse ell kyrkoråd. 1 dessa fall skulle del vara en förenkling om väljarna direkl fick ulse ledamölerna i kyrkorådet.

94

Jag instämmer i svenska kyrkans centralstyrelses uppfattning att brislen Prop. 1987/88: 31 pä kommunalrättslig förebild för direktvalda kyrkoråd inte spelar nägon störte roll i den kyrkliga organisationen. Eftersom direktvalda kyrkoråd inle skall vara obligatoriska ser jag snarare denna möjlighel som en intres­sant försöksverksamhet i kommunalt självstyre. Kyrkomötet har i sill yttrande över förslaget till församlingslag (KO 1987:3 avsnill 4.2) gett regeringen lill känna atl direktvalda kyrkoråd bör få finnas i alla försam­lingar som ingår i en tolal ekonomisk samfällighel. Jag är dock inte beredd att nu föreslå alt också kyrkoslämman skall fä ersällas av ett direktvalt kyrkoråd. De argument som har anförts av vissa remissinstanser mol en sänkning av gränsen för inrättande av kyrkofullmäktige till 250 röstberätti­gade invånare är relevanta ocksä i detta sammanhang.

De praktiska problem som kan uppstå vid avgång av ledamöter i del direktvalda kyrkorådet och som tagits upp av vissa remissinstanser anser jag lösta genom det obligatoriska suppleantsyslemet för kyrkorådsledamö­ter. Ell direklvall kyrkoråd skall också redovisa del arbete som utförts under året i en verksamhetsberättelse till samfällighetens fullmäktige.

Kyrkofullmäktige iförsamling med fler än 500 röstberättigade invånare

Flera remissinstanser är tveksamma till kommilléns förslag om en sänk­ning av gränsen för inrättande av kyrkofullmäktige frän 500 till 250 röstbe­rättigade kyrkomedlemmar. Nägra remissinstanser anser att en utvärde­ring av den sä sent som år 1983 genomförda sänkningen frän I 000 invånare lill 500 röstberättigade invånare först bör ske. Jag delar den uppfattningen och föreslär därför ingen ändring i förhållande lill vad som nu gäller.

Suppleanter tdl församlingsdelegerade

Nägra remissinstanser föreslär att ett obligatoriskt suppleantsystem i för­samlingsdelegerade skall införas. Etl fakultativt suppleanlsystem har tidi­gare i år efter elt förslag från regeringen behandlats av lagrådet, som lämnade förslaget ulan erinran. Jag anser atl ett ställningstagande till frågan om etl obligatoriskt syslem bör anstå tills det fakultativa systemet har genomförts och därefter utvärderats.

Särskilda krav för kyrkokommunala uppdrag

Domkapitlet i Luleå har föreslagit att det skall finnas nägon form av kyrklig

markering för den som låter sig väljas lill kyrkokommunala uppdrag.

Förslag om dop och konfirmation som förutsättning för förtroendepost i

svenska kyrkan har emellertid avvisats av 1963, 1979, 1982 och 1985 års

kyrkomöten. Motiveringen har varil atl så länge dop och konfirmation inte

är en föruisätlning för medlemskap i svenska kyrkan bör ell sådanl krav

inle uppställas för de förtroendevalda. Därför anser inte heller jag att nägot

särskilt kvalifikationskrav bör införas.

95

Inga särbestämmelser för Stockholm och Göteborg

Samfälligheterna i Stockholm och Göteborg förordar aU särbestämmelser­na för dessa behålls.

Särbestämmelserna för samfälligheterna i Stockholm och Göteborg kom lill i en lid när dessa städer befann sig i etl expansivt skede och behovet av elt ekonomiskt utjämningssystem gjorde sig särskilt starkt gällande, bl.a. för atl undanröja hinder för en rationell församlingsindelning.

Behovet av etl utjämningssystem är i dag i lika hög grad angelägel som då utjämningssystemen infördes i Stockholms och Göteborgs städer. And­ra avgörande skäl har inte förts fram för att bibehålla särregleringen för församlingarna i landels slörsla kommuner. Stockholms kyrkliga samfäl­lighel har en sådan konstrukfion all jag bedömer all den kan bestå som flerpastoratssamfällighet med ansvar för prästers och kyrkomusikers avlö­ningsförmåner. Även del ekonomiska ansvaret för cityverksamhelen och domkyrkoverksamhelen kan ligga hos Stockholms kyrkliga samfällighet. För närvarande har samfällighelen och församlingarna etl delat ansvar för byggnader och för den församlingsanslällda personalen. DeUa ansvar bör renodlas så att uppgiften i sin helhet ligger på pastoraten eller samfällighe­ten. Den kyrkliga samfälligheten i Göteborg är idag en total flerpastorats­samfällighet och kan bestå som en sädan. Den samverkan som har åstad­kommits-i Göteborg och Stockholm bör således kunna beslå utan någon särreglering.

Prop. 1987/88:31

3.1.5 Kyrkoherdens ställning i kyrkorådet

Mitt förslag: Kyrkoherden skall vara självskriven ledamol i försam­lings- och pastoratskyrkorädet. Om församlingar från olika pastorat ingår i en samfällighet, skall domkapitlet utse en av kyrkoherdarna alt vara ledamot i samfällighetens kyrkoråd. En kyrkoherde som är självskriven ledamot i kyrkoråd eller av domkapitlet utsetts atl vara ledamot i en flerpastoratssamfällighels kyrkoråd, skall inle vara valbar till kyrkofullmäktige eller församlingsdelegerade.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med milt (belänkandet del I s. 83, del 2 s. 11,28, 102 och 116).

Remissinstanserna: I remissyttrandena framförs inga erinringar mot kommilléns slutliga ställningstagande atl kyrkoherden skall vara självskri­ven ledamot både i församlings- och pastoratskyrkoråden.

Skälen för mitt förslag: 1985 års kyrkomöte motsatte sig kommilléns ursprungliga förslag i betänkandet Församlingar i samverkan alt kyrkoher­den skulle vara självskriven ledamot i församlingskyrkorådet men endast valbar till pastoratskyrkorädet. Kyrkomötet (RegÄr 1985: I, KO 10, kskr. 34) motiverade sin uppfattning med hänvisning till vad kyrkolagsulskottet (LU 1983: 26) i anledning av en motion lill 1983 års kyrkomöte anförde:

96

Om självskrivenheten upphör finns del risk för att det uppstår förhållan- Prop. 1987/88: 31 den, som är olyckliga med hänsyn lill församlingens andliga liv. Om kyrkoherden inle blir vald till ledamot i kyrkorådet kan den situationen uppstå att kyrkoherden fjärmas från kyrkorådels arbete på ell sådanl sätl atl han eller hon inte aktivt tar del i detta. Det finns i sådant fall stor risk för att del andliga livet och den kyrkokommunala verksamheten i församling­en blir åtskilda på etl sätl som slår sönder helheten i församlingen. Detta bör på allt sätt motverkas.

Utskottet anser, att det från kyrklig synpunkt är angeläget alt det själv­skrivna ledamotskapel kvarstår oförändrat.

I likhet med kommillén anser jag att uppfattningen hos svenska kyrkan i denna fråga bör tillmätas stor betydelse. Mot bakgrund av vad jag tidigare (avsnitt 2.3) sagt om den dubbla ansvarslinjen i svenska kyrkan är del naturligt alt den som har ansvaret för gudstjänsten och förkunnelsen i församlingen är ledamot av församlingskyrkorädel som har till uppgift att främja gudstjänstlivet och församlings vården. Med hänsyn till kyrkoher­dens centrala ställning bl. a. som arbetsledare och lill att så mänga viktiga och för församlingsvården väsenfiiga ekonomiska beslul föreslås flyttade lill pastoratsnivån kan också jag finna del rimligt att kyrkoherden blir självskriven ledamot i pastoralskyrkorådet. Ytterligare skäl för mitt för­slag är alt en markant skillnad annars skulle uppstå mellan kyrkoherdarna i enförsamlings- och flerförsamlingspastorat i fråga om deras medverkan i beslut av ekonomisk nalur. Mitt förslag överensstämmer därför med kom­mitténs.

Jag delar också kommitténs uppfattning atl det bör regleras alt kyrko­herden, som självskriven ledamol i kyrkorådet på grund av sin tjänst, inte samlidigl skall vara valbar för elt politiskt parti till del beslutande organet på samma eller lägre nivä. En självskriven ledamot i en styrelse bör ej ingå i de organ som har att välja övnga ledamöler i styrelsen. Genom kommit­téns förslag i detta avseende kan det i framtiden undvikas att en obalans uppstår mellan den politiska sammansättningen i fullmäktige och kyr­koråd.

Jag anser också att kyrkoherden som icke vald ledamot inte heller bör vara valbar till personalnämnden, kyrkogårdsnämnden m.fl. nämnder. Eftersom det dock är av väsentlig betydelse för kyrkoherden atl hålla sig informerad om verksamhelen i dessa nämnder föreslår jag alt kyrkoherden eller den präst som ersätter kyrkoherden skall ulan särskill beslul av fullmäktige ha närvaro- och yttranderätt vid sammanträden i sådan nämnd.

Den kyrkoherde som skall vara självskriven i en flerpastoratssamfällig­hels kyrkoråd bör ulses av domkapitlet i sä god lid före valet all klarhet råder vid tidpunkten för nomineringen.

97

7   Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

3.2 Organisationen på stiftsplanet

3.2.1 Obligatorisk stiftssamfällighet

Prop. 1987/88:31

Mitt förslag: De lertiloriella församlingarna i varje stift skall utgöra en obligatorisk stiftssamfällighet med kompelens atl sköta följande församlingsangelägenheter:

främjande av församlingslivets ulveckling inom stiftet,

främjande av finskspråkigt församlingsarbete och församlingsar­bete bland samer saml andlig vård vid sjukhus och andra större vårdinrättningar, vid kriminalvårdsanstalter och vid militära för­band i fredslid, främsl genom att tillhandahålla präster för verksam­helen i församlingen eller vid nämnda institutioner.

Stiftssamfälligheten skall också svara för avlöningsförmåner för arbetstagare hos samfälligheten.

Även icke-territoriella församlingar får ingå i stiflssamfälligheten, om de önskar det.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Kommittén vill dock föra över den finskspräkiga och övriga särskilt angiv­na verksamheten lill sliftssamfällighetens kompetensområde så snart del är fråga om verksamhel som omfallar hela stiftet eller flera pastorat inom stiftet (belänkandet del 1 s. 97-99). Enligl kommitténs lagförslag skall vidare stiftssamfälligheten endast omfatta de territoriella församlingarna inom stiftet (betänkandet del 2 s. 8 och 97-99).

Remissinstanserna: Allmänt kan sägas all remissinslanserna är positiva till kommitténs förslag till ny regional organisation för svenska kyrkan och ansvarsfördelningen inom denna.

I huvudsak har de också tillstyrkt att sliftssamfällighetens obligatoriska ansvarsområde skall vara det som kommittén har föreslagit. I yttranden från några domkapitel och svenska kyrkans centralstyrelse uttalas dock en oro för den konflikt som enligt förslaget kan föreligga mellan å ena sidan en församlings ansvar i fråga om t. ex. finskspråkigt församlingsarbete och andlig vård vid sjukhus och andra institutioner inom del egna pastoratet och å andra sidan sliftssamfällighetens geografiskt bestämda kompelens beträffande samma verksamhet.

Flera remissinstanser ultaler sig för atl ocksä icke-territoriella försam­lingar skall kunna ingå i stiflssamfälligheten.

Skälen för mitt förslag

Bakgrund

Enligl 13 § 1 mom. lagen (1936:567) om domkapitel (ändrad senast 1982:944) åligger det domkapitlet alt "beflita sig om del kyrkliga livels vård och förkovran" och "genom erforderliga åtgärder tillgodose försam­lingarnas behov ävensom befrämja den kristna kärleksverksamheten och ungdomsvården saml barnens kristna fostran inom stiftet". Domkapitlen har emellertid inle haft vare sig de personella eller de ekonomiska resurser som behövts för att på det sätl som lagen förutsäller kunna främja försam-

98

lingslivel i stiften. Behovet av gemensamma insatser för stiftens försam- Prop. 1987/88: 31 lingar har i stället tillgodosetts genom de under senare lid på frivillig väg bildade stiflslingen med stiftsräden som verkslällande organ. Kyrkokom­mittén har redovisat en rad exempel pä de många verksamhetsgrenar som stiflslingen har tagit sig an. Genom samrådsgrupper, konferenser, konsu­lenlverksamhel eller direkta anslag stöder man sådan församlingsverksam­het som barn- och ungdomsarbete, kvinnoarbete, invandrararbele, diako­ni, arbelslivsstudier, frilidskyrkan, soldathem och sjömanshem, informa­fion, studiearbete saml utbildning och fortbildning av kyrkliga medarbeta­re, ofta vid egna kursgårdar.

I avsnitt 2.4 harjag erinrat om atl den nya organisation på riksplanet som svenska kyrkan fick år 1983 innebar atl man fick elt samlat huvudmanna­skap för såväl den lagreglerade som den på frivillig väg framvuxna verk­samhelen i kyrkan. Den obligatoriska stiftssamfällighet som kommillén nu föreslår skulle pä samma sätl ge kyrkan etl sammanhållet organ pä regional nivå för uppgifter som olika stiftsmyndigheter nu har enligl lag och för den frivilliga verksamhet som i dag bedrivs genom sliftstihgens och stiftsrådens försorg. Jag ser därför förslaget som etl fullföljande på stiftsplanet av den kyrkomötesreform som trädde i kraft år 1983 och som bl. a. syftade fill att utrusta kyrkan med organ som gör del möjligl för den att själv värda sina angelägenheter inte bara på församlingsplanel. Om sfiflstingels verksam­hel fär las över av en stiftssamfällighet, kan den i fortsättningen bedrivas i lagreglerade demokrafiska former. Därmed tillgodoses också ell ofta fram­fört kyrkligt önskemål.

Främjande av församlingslivels utveckling

Mot den nu redovisade bakgrunden anscrjag alt den uppgift som domka­

pifien enligt lag har haft nu i stället bör flyttas över som en uppgift inom de

nya sfiflssamfälligheternas kompelens. Med formuleringen "främjande av

församlingslivets utveckling inom stiftet" anges den stödjande funktion

som stiftssamfälligheten därigenom kan ha gentemot församlingarna. Del

är fråga om för församlingarna gemensamma insatser som kan stimulera

församlingsarbetet och pä speciella områden komplettera det med resurser

som en enskild församling inle förfogar över. Syftet är all ulveckla försam­

lingarnas möjligheter alt verka inom sitt område och i enlighet med de mål

som församlingen själv ställer upp för sin verksamhet. Stiftssamfälligheten

kan bidra med utbildning av församlingsmedarbetare, konsulenlverksam­

hel, personalutveckling m. m. saml tillhandahålla resurser för denna verk­

samhet i form av stiftsgårdar och liknande anläggningar. De uppgifter som

för närvarande sköts av stiflslingen torde falla inom ramen för en sådan

beskrivning av den obligatoriska sliftssamfällighetens kompelens. Jag ul­

går därför ifrån att de nya stiftssamfälligheterna i inledningsskedet kommer

att besluta all bedriva sådan verksamhel som resp. stiflsting hittills har

bedrivit inom ramen för den befogenhet de fär enligt lag. Så snart beslul

har fallats fär avtal träffas med de olika stiflslingen och berörda personal­

organisationer om övertagande av egendom och personal. Nägon över­

gångsbestämmelse om en skyldighet för stiftssamfälligheterna i detta hän­

seende är varken av konstitutionella skäl möjlig eller i övrigt lämplig.

""

Främjande av viss särskild kyrklig verksamhet

Prop. 1987/88: 31

När det sedan gäller de särskilda uppgifter som enligl kommitténs förslag skulle tillhöra sliftssamfällighetens kompetensområde - församlingsarbete bland finskspråkiga och samer samt andlig vård vid vissa instilutioner och vid militära förband - har del i remissyttrandena uttryckts oro för all samfällighetens roll här skulle komma i konflikt med den lokala församling­ens ansvar för verksamhel inom sitt egel område. Del visar sig också alt del skulle medföra negativa effekter för bl.a. den finskspråkiga verksam­hetens organisation, om man, som kommittén föreslår, låter pastoralsgrän­sen vara gräns för den lokala församlingens kompelens och hänför all verksamhet som sträcker sig utanför denna lill sliftssamfällighetens kom­petensområde. På en del orter med en större finskspråkig befolkning som är fördelad på flera pastorat har man utnyttjat möjligheten all inrätta ett gemensamt kyrkoråd med ansvar för det finskspråkiga församlingsarbetet inom de berörda pastoraten. Denna samarbelsform skulle vid ell genomfö­rande av kommitténs förslag fä upphöra om stiftssamfälligheten skulle ta över ansvaret för verksamheten.

Sliflsrädet i Göteborg påpekar alt när man belräffande sliftssamfällighe­tens huvuduppgift använder formuleringen "främjande av församlings­livets ulveckling i stiftet", så har delta församlingarna och inle de enskilda församlingsmedlemmarna som målgrupp och innebär således inte någon motsvarande inskränkning av församlingarnas kompetens.

Remissuttalandena i denna del har föranlett mig att förorda samma sakliga och inle geografiska begränsning av sliftssamfällighetens kompe­tens på dessa speciella verksamhetsomräden som när del gäller försam­lingslivet i allmänhet. På sliftssamfällighetens lott bör således komma åtgärder som främjar ifrågavarande grenar av den kyrkliga verksamheten, medan församlingarna, pastoraten och andra kyrkliga samfälligheter behål­ler det lokala ansvaret för att verksamheten bedrivs i den omfattning som deras resurser medger. Samfällighetens stödjande funktion i dessa sam­manhang förulsälls dä i första hand vara atl tillhandahälla präster och kanske även annan personal för dessa mer specialiserade kyrkliga uppgif­ter. Förslaget i denna del innebär all de nuvarande särskill inrättade komministertjänsterna för andlig vård vid sjukhus liksom prästtjänsterna för finskspråkigt församlingsarbete blir tjänster hos stiftssamfälligheten. Andra insatser från sliftssamfällighetens sida kan vara visst ekonomiskt stöd till en verksamhel samt gemensam planering - vilken i fråga om den andliga vården vid instilutioner och militära förband skall ske i nära samar­bete med andra trossamfund - kontakt med regionala och centrala myn­digheter samt utbildning av personalen. Såsom överbefälhavaren har påpe­kat i sitt remissyttrande bör sliftssamfällighetens ansvar för andlig vård vid militära förband endast avse verksamheten i fredstid. Möjligheten för sliflssamfälligheten atl i vissa fall överta del ekonomiska ansvaret för delar av den lokala församlingsverksamheten kommer jag alt behandla senare (avsniU 3.2.2).

Av flera remissyttranden framgår klart det angelägna i atl även de icke lerritoriella församlingarna får ingå i stiftssamfälligheten. Karlskrona ami-ralilelsförsamling har alt svara för andlig vård vid militära förband i Karls-

100

krona och Finska församlingen i Stockholm förutsätts av domkapitlet i Stockholm utgöra centrum för stiftets finskspråkiga arbete. Med hänsyn till all de har viktiga funktioner på områden som faller inom sliftssamfällig­hetens kompetens harjag utformat förslaget lill författningsbestämmelser­na så att de icke lerritoriella församlingarna skall kunna få vara med i stiftssamfälligheterna om de önskar det. Undantag får dock göras för Hovförsamlingen, som ju står utanför den ordinarie sliflsorganisafionen.

Begravningsplatser för icke kristna trosbekännare

Ansvaret för anläggande och underhäll av allmänna begravningsplatser åvilar - med några fä lokala undantag - svenska kyrkans församlingar. Svenska kyrkans huvudmannaskap för begravningsväsendet fastslogs se­nast vid riksdagsbeslut hösten 1982 om ny lag om församlingar och kyrkli­ga samfälligheter m. m. (prop. 1982/83: 19, KU 1982/83: 8, rskr. 30). Någol ändrat ställningstagande i denna del har jag inle funnit anledning till vid utarbetandet av milt förslag till ny församlingslag.

När del gäller alt tillhandahålla begravningsplatser för icke kristna tros­bekännare, är detta etl relativt nytt problem, som emellertid på sina häll ställer sådana krav alt del är svårt för en enskild församling all svara för uppgiften. Av delta skäl har kyrkokommittén föreslagit att den läggs på den obligatoriska stiflssamfälligheten. Denna kan i sin tur lösa uppgiften genom avlal med enskilt pastorat eller kyrklig samfällighet, där del befinns lämpligt. Jag ansluter mig till kommitténs förslag i sak. Däremot finner jag del inle lämpligl atl i en ny lag som främsl gäller svenska kyrkans försam­lingar skriva in en bestämmelse som avser förpliktelser mot icke kristna trosbekännare. Föreskrifter om stiflssamfälligheternas ansvar för denna uppgift bör således meddelas i en särskild lag. Jag avser alt återkomma med förslag lill en sådan lag i ett annal sammanhang.

Avlöningsförmåner för personalen

Det är självklart att stiftssamfälligheten svarar för arbets- och anställnings­villkoren för den egna personalen. Jag vill då endasl framhålla atl delta avser inte endast sliftspräslerna, som kommer all närmare behandlas i avsnitt 3.4.1, och sådan övrig personal som är anställd för de uppgifter som stiftssamfälligheten ålar sig, bl.a. sådan personal inom den nuvarande stiftslingsorganisalionen som överläs av stiflssamfälligheten. I avsnitt 3.2.7 föreslår jag alt stiflssamfälligheten skall tillhandahålla kanslipersonal för hela den nya stiftsorganisalionen. Åven denna personal blir sålunda anställd hos en kyrkokommunal huvudman, stiftssamfälligheten.

Prop. 1987/88:31

3.2.2 Utvidgad verksamhet inom stiftssamfälligheten

Mitt förslag: Stiftssamfälligheten fär besluta om att utvidga sin verk­samhel lill atl omfatta ytterligare ekonomiska församlingsangelägen­heter som är av gemensamt intresse för församlingarna i stiftet. Regler skall finnas till skydd för en minoritet bland församlingarnas företrädare.

101

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag      Prop. 1987/88: 31 (betänkandet del 1 s. 99-100, del 2 s. 8 och 98-99).

Remissinstanserna: I nägra yllranden påpekas all kommitténs förslag är otydligt vad gäller skillnaden mellan vad som innefattas i den obligatoriskt givna kompetensen "främjande av församlingslivels ulveckling i stiftet" och vad som sägs om möjligheten atl utvidga verksamhelen lill all omfatta även andra församlingsangelägenheter i stiftet.

Skälen för mitt förslag: När kommittén räknar upp exempel på verksam­heler som skulle kunna övertas av det som kommittén valt all kalla en "utvidgad stiflssamfällighel", nämns frilidskyrkoarbele, kyrkligt skol- och högskolearbete, cilyverksamhct, kyrkomusik, industri- och arbelsplatsar-bete, diakonal verksamhel, handikappverksamhet, idefonsjälavård, sjö­mansvärd, invandrar- och flyktingarbete och viss domkyrkoverksamhet. Del gäller verksamheler som till stor del är gemensamma för församlingar­na i stiftet och som församlingarna får anslå medel lill och kan dra nytta av i sin lokala verksamhet. Som sådan verksamhet bör enligt min mening även kunna räknas verksamhel som visserligen lokall hänför sig till vissa enskilda församlingar men som riktar sig lill en vidare krets än enbart församlingsborna och till grupper som inte normalt omfattas av den lokala församlingsverksamheten. Det kan t. ex. gälla verksamhel bland döva och hörselskadade, bland värnpliktiga, studerande ungdom, dagbefolkningen i storstädernas cityförsamlingar eller besökare på turistorter. Del är rimligt atl ansvaret för en kyrklig verksamhet bland sådana grupper inte skall vila enbart på den lokala församlingen. Del mesta av vad kommittén har angett som exempel är uppgifter som i många stift i dag sköts av stiflstingsorgani-sationen och som enligl min mening faller in under beleckningen "främjan­de av församlingslivels ulveckling i stiftet". Del är sålunda uppgifter som utan vidare ryms inom den obligatoriska sliftssamfällighetens kompetens enligt vad jag har föreslagit i föregående avsnill. En så markerad skillnad som kommittén föreslår mellan en "obligatorisk stiftssamfällighet" och en samfällighel i utvidgad form behöver således inle göras.

Det kan emellertid finnas en del lokall begränsade församlingsangelä­genheter som är ekonomiskt betungande för de enskilda församlingarna och där man i etl stift kan anse att den bästa utjämningseffekten för församlingarna nås genom att låta stiflssamfällighelen helt ta över ansvaret för verksamheten.

Stiftssamfälligheten bör därför kunna besluta om atl utvidga sin verk­

samhel lill att omfatta ocksä ansvaret för någol som egentligen är försam­

lingarnas eller pasloratssamfälligheternas egna ekonomiska angelägenhe­

ter. En förutsättning är alt övertagandel av ansvaret kan betraktas som ett

gemensamt intresse för församlingarna i stiftet. Del är här fråga om etl

beslut som syftar längre än lill enbart "främjande" av församlingslivet.

Om stiftssamfälligheten beslutar atl la över en viss församlingsverksam­

het, l.ex. ansvaret för den andliga vården vid elt regionsjukhus, betyder

del nämligen att församlingarna eller andra samfälligheter än stiftssamfäl­

ligheten inte längre får bedriva samma verksamhet. Vissa regler till skydd

för en minoritet bland församlingarnas representanter måsle därför finnas,

när ell sädant beslut skall fattas av sliftssamfällighetens beslutande organ.

102

Jag anser inle aU det finns nägol behov av den av kommittén föreslagna beteckningen "utvidgad stiftssamfällighet". Termen kan vara vilseledan­de. Det är ju verksamhetens omfaUning som utvidgas, inte samfälligheten som sådan.

Vidare bör framhållas, aU om sfiftssamfälligheten skall överta uppgifter som tidigare har vilat på en flerpastoratssamfällighet, bör beslutet beredas så atl del kan samordnas med eU beslut av stiftsstyrelsen om att ändra eller upplösa flerpastoralssamfälligheten.

Några remissinstanser har uppfattat kyrkokommitténs förslag så, att om församlingarna i elt pastoral beslutar att fill en flerpastoratssamfällighet eller till stiftssamfälligheten överiåta sin kompetens i fråga om viss eller alla ekonomiska angelägenheter blir den församlingsegendom som hör samman med den berörda verksamheten samfidigt samfällighetens egen­dom. Kyrkomötet (KO 1987:3 avsniU 4.1) uttalar au församlingslagens bestämmelser om kompelens och samfällighelsbildning inte påverkar äganderäUen fill den fasta egendomen. Kyrkomötet efteriyser dock eU klariäggande på denna punkt. Jag finner därför anledning påpeka aU då en samfällighet bildas finns de ingående församlingarna kvar som kyrkokom­muner och självständiga juridiska personer med bibehållen äganderätt också lill den fasta egendomen. DeUa gäller självfallet även om samfällig­heten har anförtroUs ansvaret för förvaltningen av församlingens egen­dom. En annan sak är, att äganderäUen till den egendom som samfällighe­len med stöd av sin av församlingarna erhållna kompetens förvärvar blir samfällighetens egendom, om annat inte uttryckligen sägs. Uppgår däref­ter en sådan samfällighet i en annan samfällighet övergår äganderätten fill den förvärvade egendomen till den nya samfälligheten. (Jfr även den föreslagna bestämmelsen i 3 kap. 10 § kyrkliga indelningslagen).

Prop. 1987/88:31

3.2.3 Stiftsfullmäktige

Mitt förslag: Sliftssamfällighetens beslutande organ skall vara stifts­fullmäktige, som skall bestå av minst 51 ledamöter och suppleanler. Antalet skall fastställas av stiftsfullmäktige.

Församlingarna utser, alltefter anlalel röstberättigade kyrkomed­lemmar i församlingen, 1 12 elektorer för val av stiftsfullmäktige. Varje kontrakt utgör i princip en valkrets för sliflsfullmäktigvalet. Centrala valmyndigheten skall fastställa del antal ledamöter i stifts-fullmäkfige som varje kontrakl skall utse. Stiftsstyrelsen utser val­förrättare i kontrakten.

Mandatperioden för stiftsfullmäktige skall vara tre år räknat från den 1 januari året efter kyrkofullmäktigval i hela riket.

Första gången sfiftsfullmäktige skall väljas bestämmer domkapit­let anlalel ledamöler och suppleanter samt utser valförrättare.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med milt med undanlag för att kommittén föreslär att val av stiftsfullmäktige skall förrättas av kon­traktsprosten eller en av denne förordnad valförrättare (belänkandet del I s. 100-101, dd 2 s. 24 och 108-113)

103

Remissinstanserna: Tillstyrker kommilléns förslag beträffande fullmäk-      Prop. 1987/88:31 ligorganisationen. Flera remissinstanser har dock invändningar i fråga om valförtarandel.

Skälen för mitt förslag

Församlingarna bör vara valdistrikt

Sfiflssamfällighetens väsenfiiga uppgift att främja församlingslivets ut­veckling inom stiftet syftar lill att ulveckla församlingarnas möjligheter att verka inom sitt omräde och för sina egna mål. Jag anser det därför också vara angelägel all församlingar av olika struktur men ocksä olika sidor av församlingslivet och olika kyrkliga verksamhetsgrenar kan bli företrädda i sliftssamfällighetens organ. De hittills vunna erfarenheterna av den nya organisationen av svenska kyrkans arbete pä riksplanet visar på den posi­tiva betydelsen av all man - som är fallet i bl. a. kyrkomötet - har en bred representation. Där finns ledamöter med erfarenhet från såväl kyrkokom­munalt arbete som församlingarnas fria verksamhel. Del är mot denna bakgrund naturligt att församlingarna får utgöra valdistrikt vid val av elektorer för sliftsfullmäktigvalen. Därmed markeras dessutom alt stifls­samfälligheten är en samfällighet av församlingarna i stiftet. Även om man skulle vinna vissa fördelar med all pastoraten fick utgöra valdistrikt och med att en samordning med kyrkomötesvalet då kunde ske, är jag ändå inle beredd atl biträda de förslag härom som några remissinstanser har lagl fram.

Kontrakten som valkrels

Eftersom antalet elektorer enligt mitt förslag blir avsevärt större vid slifls-fullmäkligvalet än vid val till kyrkomötet, finner jag det ändamålsenligt att kontrakten som regel får utgöra valkretsar. Jag anser dock i likhet med några remissinstanser, all det med hänsyn till de slora avstånden i de nordligaste stiften bör vara möjligt för närmast berörda länsstyrelse att besluta om delning av etl kontrakl i två valkretsar. Likaså bör länsstyrel­sen kunna lägga samman kontrakt fill en valkrets om det behövs för att ge tillräckligt underiag för ett mandal i sfiftsfullmäktige. Eventuellt kan etl sådant beslut behöva fattas i samråd mellan länsstyrelserna i ett par berör­da län.

Uppgiften att fördela mandaten i stiftsfullmäktige på de skilda valkret­

sarna bör enligl min mening av praktiska skäl ankomma på en central

myndighel. I fråga om mandatfördelningen vid kyrkofullmäkligvalen är det

länsstyrelserna som beslutar. Eftersom stifts- och länsindelningen inle

överensstämmer är de inle lämpliga all ha hand om uppgiften i detta fall.

Jag har därför i likhet med kommittén stannat för att den bör skötas av den

centrala valmyndigheten, d. v. s. riksskatteverket. Beslut av stiftsfullmäk­

tige om ändring av antalet ledamöter och beslut av en länsstyrelse om

ändrad valkretsindelning måste alltså i god lid före valet delges riksskalte-

verkd.

jQ

Valförrättare

Jag delar den uppfattningen som kommit lill uttryck i flera remissyttran­den, att det inte skall vara elt tjänsteåliggande för kontraktsprosten atl vara valförrättare och ombesörja övriga med valförrättningen samman­hängande åtgärder. Stiftsstyrelsen bör förordna en lämplig person för uppgiften, varvid givetvis ocksä kontraktsprosten kan komma i fråga. Milt förslag innebär också alt övriga åtgärder i samband med valet ankommer pä stiftsstyrelsen, som med sina kansliresurser har bättre förutsättningar än en kontraktsprost atl ha hand om dem.

Prop. 1987/88:31

Specialbeslämmelser för del första valtdlfädel

Jag finner i likhet med kyrkokommittén alt del lämpligen bör få ankomma på domkapitlet att bestämma anlalet ledamöter och suppleanter i stiftsfull­mäktige saml ulse valförrättare, när val till stiftsfullmäktige första gängen skall ske. Innan domkapitlet beslular i ärendet bör yttranden inhämtas från stiftstinget och stiftsavdelningen av Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund. Beslutet måste fattas före juni månads utgång valåret för atl centrala valmyndigheten i sin tur skall hinna besluta om mandalens fördelning pä kontrakten.

3.2.4 Stiftsstyrelsen och övriga nämnder

Mitt förslag: Förvaltning och verkställighet i stiflssamfälligheten skall ankomma på en stiftsstyrelse och andra nämnder. De fullgör även i övrigl uppgifter som ankommer på kyrkoråd och andra nämn­der i församlingarna eller i kyrkliga samfälligheter i övrigt.

Stiftsstyrelsen skall bestå av biskopen som självskriven ledamot och ordförande saml minst åtta andra ledamöler, vilka jämte sup­pleanler väljs av stiftsfullmäktige. Domprosten -eller annan präst som är vice ordförande i domkapitlet skall vara ersättare för biskopen i hans egenskap av ledamot. Bland de valda ledamöterna utser stiftsfullmäktige en vice ordförande.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med mitt (belänkandet del 1 s. 101-103, dd 2, s. 35-36 och 121-123).

Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker hell för­slaget.

Skälen för mitt förslag: Som beredande och verkslällande organ i stifls­samfällighelen skall del liksom i övriga kyrkokommuner finnas en styrelse och andra nämnder som kan behövas för förvaltnings- och verkställighets­uppgifter i samfällighelen.

I likhet med kommittén föreslår jag all sliftssamfällighetens styrande organ skall benämnas stiftsstyrelse. Även om del vid sidan av denna kommer att finnas andra organ med vissa ledningsfunktioner i stiftet, så anser jag dock att tyngdpunkten i del sliflsledande arbetet enligl de förslag som här läggs fram bör ligga hos sliflsstyrelsen och atl benämningen därför

105

är lämplig. Som sliftssamfällighetens beredande och verkställande organ Prop. 1987/88: 31 kommer den alt fä hand om vikliga för stiftets församlingar gemensamma angelägenheter och administrera personal och anläggningar för den gemen­samma stiftsverksamheten. Som jag närmare kommer atl redovisa i det följande avses stiftsstyrelsen ocksä fä ta över viktiga förvaltningsuppgifter bl. a. från domkapitlen.

Biskopen som självskriven ordförande

Kommillén föreslår att stiftsstyrelsen skall beslå av minst älta av stiftsfull­mäktige valda ledamöler samt biskopen som självskriven ledamot och ordförande. Nägra remissinstanser ifrågasätter biskopens självskrivna ord­förandeskap. I denna fräga vill jag anföra följande.

Den dubbla ansvarslinjen i kyrkan, som jag inledningsvis berörde i avsnitt 2.3, har motiverat mitt förslag atl kyrkoherden skall vara självskri­ven ledamot av församlingens och pastoratets kyrkoråd (avsnill 3.1.5). Jag vill också erinra om all samma synsätt har legat lill grund för all ärkebisko­pen enligt lagen (1982: 942) om svenska kyrkan (ändrad senast 1985: 868) är självskriven ordförande i svenska kyrkans centralstyrelse. Biskopen är av älder stiftets ledare i olika avseenden. Han är den främste företrädaren för läroämbetel i stiftet och har kyrkans uppdrag alt vaka över atl rätl lära och god kyrklig ordning iakttas i församlingarna. Han är förman för prästerna i sfiftel och är preses - ordförande i domkapitlet och chef för denna statliga myndighet. Flertalet biskopar är i dag också ordförande i stifts-nämnden. Härtill kominer att biskopen är ordförande i stiftsräden i samtli­ga stift utom etl. När dessulom enligt vad jag kommer att föreslå i del följande, viktiga förvaltningsuppgifter kommer atl dels flyttas över från domkapitlet till stiftsstyrelsen som det representativa organet för försam­lingarna i stiftet, dels delegeras från regeringen till sliflsslyrelsen, finner jag det naturligt atl den av regeringen utnämnde biskopen får vara stifts­chef också i den bemärkelsen alt han blir självskriven ordförande i stifts­styrelsen. Jag vill i detta sammanhang erinra om att landshövdingarna är självskrivna ordförande i de i övrigl av landstingen valda länsstyrelserna.

Jag vill också anföra ytterligare ell skäl för mitt förslag. Den nya organi­sation som jag föreslår för lokal- och regionalplanel i svenska kyrkan innebär en mycket långtgående decentralisering med starkt ökade befogen­heter för de enskilda stiften. Man får då räkna med mindre enhetlighet i behandlingen av olika frägor och en viss försvagning av de sammanhållan­de faktorerna i kyrkan blir en följd av förslagen. Biskoparna, som bl. a. har all företräda enheten inom kyrkan, är genom sin närvaroplikl vid kyrko­mötena och genom olika uppdrag nära knutna lill de rikskyrkliga organen. Jag anser därför alt det är viktigt att de var och en i sitt stift får inta en central position i slifisorganen med möjlighel atl där även anlägga riks-kyrkliga synpunkter på de frågor som de har atl behandla. Det kan slutli­gen noteras atl biskopen innehar sin tjänst också på grund av val i stiftet, vid vilka församlingarnas företrädare har etl betydande inflytande. Vid framtida biskopsval kan man då la i beaktande all de också avser val av ordföranden i stiftsstyrelsen.

Kyrkomötet (kskr. 1987: 20) ansluter sig till vad jag här förordar.

'""

Domprosten som ersättare för biskopen

I likhet med kommittén anscrjag att domprosten, som i domkapifiet är biskopens ersättare och ofta också i andra stiflssammanhang brukar ersät­ta biskopen, bör vara dennes ersättare som ledamot i sliflsslyrelsen. I stift som saknar domprost bör samma uppgift ankomma pä den kyrkoherde som regeringen har förordnal som vice ordförande i domkapitlet. På så sätt uppehåller man ell nära samband mellan de båda slifisorganen.

Prop. 1987/88:31

Vice ordförande ulses av stiftsfullmäktige

De skäl som jag anfört för biskopens självskrivenhet som ordförande är däremot inte tillämpliga på domprosten. Jag biträder därför kommitténs förslag att vice ordförande i stiftsstyrelsen skall utses av stiftsfullmäktige bland de valda ledamölerna i stiftsstyrelsen. Jag har inte heller funnit skäl alt tillmötesgä de remissinstanser som anser att domprosten skall ha närva­ro- och yttranderätt vid sliftsstyrdsens sammanträden. I några yttranden betonas viklen av prästerlig representation i stiftsstyrelsen. Jag är inte beredd all genom särskilda bestämmelser säkerställa en sädan. Däremot skall del givelvis inle finnas något hinder alt utse präster till ledamöter i stiftsstyrelsen.

Nämnder i stiftssamfälligheten

I stiften finns det i dag inom stiftslingsorganisalionen ofta särskilda arbets­grupper tillsatta med ansvar för olika grenar av den icke lagreglerade kyrkliga verksamheten i sliften, såsom stiftsgårdsverksamhelen, ungdoms­arbetet och frilidskyrkan. Inom sliftssamfällighetens verksamhetsområden kan det i framliden bli aktuellt atl för liknande ändamål tillsätta särskilda nämnder. En obligatorisk nämnd - egendomsnämnden - med särskilda statliga förvaltningsuppgifter behandlas särskill i avsnitt 3.7.1. I övrigt bör sliften vart för sig fritt få bedöma vilket behov de kan ha av särskilda nämnder för olika ändamäl. Någon absolut likformighet mellan stiften i della hänseende behöver enligl min mening inle eftersträvas. Stiftens ekonomiska förutsättningar kan ju vara ganska olika. För stiftsstyrelsen och övriga nämnder bör gälla samma regler som för kyrkoråd och nämnder i en församling.

3.2.5 Stiftsstyrelsen och domkapitlet

Mitt förslag: Till stiftsstyrelsen skall föras över vissa förvaltnings­uppgifter som i dag vilar på statliga myndigheter på central och regional nivå.

Domkapitlen består som statliga myndigheter, främsl för frågor som har anknytning lill svenska kyrkans lära och gudstjänst och del kyrkliga ämbetet.

107

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag       Prop. 1987/88: 31 (betänkandet del I s. 102-105, dd 2 s. 35, 50, 121 och 135).

Remissinstanserna: Det övervägande anlalel remissinstanser - däribland svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund - finner kommitténs förslag väl avvägt.

När ell anlal remissinstanser, däribland flertalet domkapitel och Svens­ka kyrkans personalförbund, avstyrker förslaget så är del med hänvisning till den dubbla ansvarslinjen, som har till konsekvens atl väsentliga arbets­givarfunktioner för prästerna i dag ulövas av domkapitlen. Deras befogen­heter vad gäller prästtillsättningar och personalfrågor måsle förbli oföränd­rade, hävdar man.

Skälen för mitt förslag: Jag har i avsnitt 3.2.1 redogjort för domkapitlens nuvarande skyldighet enligt 13 § lagen om domkapitel atl "verksamt beflita sig om del kyrkliga livets vård och förkovran". Jag har också där redovisat motiven för all denna uppgift enligt min mening lämpligare bör skötas av den nya stiftssamfälligheten. Enligl samma lagrum skall domkapitlen emel­lertid också tillse all stadgad kyrklig ordning iakttas i stiftets församlingar och ha inseende över prästernas ämbetsförvaltning. De utövar också den disciplinära myndigheten över stiftets präster och kyrkomusiker, beträf­fande de sislnämnda med slöd av en föreskrift i kyrkomusikerförordningen (1950: 375, omtryckt 1973: 681, ändrad senasl 1987:549). Domkapitlen full­gör även särskilda åligganden med avseende på stiftets kyrkliga angelägen­heter enligl föreskrifter i lag och annan författning.

Fördelar med att sanda ledningen av stiftet hos ett organ

I den föreslagna stiftsstyrelsen får stiften etl nytt legalt ledningsorgan med förankring i stiftets församlingar. Det är då enligt min mening viktigt atl undvika en alllför slor uppsplittring av stiftets angelägenheter på skilda organ. Del gäller atl inle skapa en komplicerad byråkrati på del regionala planet i kyrkan, ulan tillse atl ledningen av stiftet kan bli samordnad och effektiv.

Åtskilliga av de frågor som man i stiftsledningen har att ta ställning till -det må vara för stiftet gemensamma församlingsangelägenheter, som sliflssamfälligheten skall ha hand om, eller statliga förvaltningsuppgifter, som delegeras till stiftsnivån - är av sådan art atl de har ell nära samband med varandra. Om man t.ex. vill ta upp en ny verksamhet i stiftssamfällig­heten, kan del krävas beslul om ändring i bestående samfällighetsbildning­ar. Strukturförändringar påverkar i sin tur personalorganisationen. En ändrad tjänsteorganisation kräver nya tjänslgöringsföreskrifter o. s. v. För att kunna utöva en effektiv stiftsledning kan man sålunda behöva ta en serie av sammanhängande beslut. Ärendenas handläggning vinner inte pä atl då bollas mellan skilda myndigheter, i synnerhet inle om ordföranden i de beslutande organen därmed ständigt försätts i en jävssiluation i ettdera organet.

Eftersom sliftssamfällighelsuppgifler inle kan uppdras åt den statliga

stiftsmyndigheten domkapitlet, medan däremot den kyrkokommunala

stiftsstyrelsen genom lag kan anförtros förvaltningsuppgifter som ligger pä

108

en statlig myndighet, är det naturiigt att föriägga tyngdpunkten när det Prop. 1987/88:31 gäller stiftsledningen hos den nya stiftsstyrelsen. Del är alltså hos detta organ under biskopens ordförandeskap som jag anser att man i stor ut­sträckning bör samla ledningsfunktionen i stiften. Frågan är dä om del ocksä behövs andra ledningsorgan. Jag återkommer senare (avsnitt 3.7.1) till frågan om handläggningen av de nuvarande sliftsnämndsärendena, alltså sådana ärenden som gäller förvaltningen av den kyrkliga egendomen i stiften.

Domkapitlen behålls för vissa speciella frågor

Som remissinslanserna kraftigt framhållit och som jag själv i inledningen (avsnitt 2.3) har betonat bör den sedan gammall tillämpade dubbla ansvars­linjen i svenska kyrkan bevaras, d. v. s. en klar markering skall göras av att biskopar och präster har elt självständigt ämbetsansvar för kyrkans lära, förkunnelse och sakramentsförvaltning. Av denna anledning anscrjag alt domkapitlen alltjämt bör beslå för att la hand om de frågor som har samband med kyrkans lära, utövandet av det kyrkliga ämbetet, gudstjänst­livet och kyrkorummets utformning. Dessa frägor kräver särskild kyrklig sakkunskap. Nägot alternativ som skulle vara bättre än atl låta domkapit­len handha dessa uppgifter har inle förts fram i diskussionen.

Nägra domkapitel har reagerat mol kyrkokommitténs starka understry­kande av domkapitlets uppgifter som slallig myndighet och hävdar atl det är ell kyrkligt organ genom vilket staten fullgör sina uppgifter i kyrkans sammanhang.

Till delta vill jag säga, alt en nödvändig konsekvens av de nuvarande relationerna mellan slalen och kyrkan är att statliga myndigheter och andra organ finns för även rent kyrkliga uppgifter. Sålunda är t. ex. kyrkomötet och svenska kyrkans centralstyrelse statliga organ, trots att deras uppgif­ter är begränsade till den kyrkliga sektorn.

Detsamma gäller domkapitlen. Jag lägger emellertid i det följande (av­snitt 3.2.7) fram förslag som gör dessa helt oberoende av statlig reglering när det gäller den egna personalen och av statliga medel när del gäller verksamheten. Regeringen skall inte heller utse ledamöter i domkapitlen i fortsättningen (avsnitt 3.2.6).

Handläggningen av ärenden som rör prästerliga tjänsteinnehavare

Jag är medveten om alt gränsdragningsproblem mellan slifisorganen kan

uppstå. Med hänsyn till kritiken av kommitténs förslag i många remissytt­

randen vill jag särskill beröra frågan om handläggningen av ärenden som

rör de präsleriiga tjänsteinnehavarna. Jag vill här hänvisa lill vad den

teologiska fakultetsnämnden i Uppsala anför i en kritisk kommentar fill

kyrkokommitténs belänkande, nämligen all " sammanblandningen mellan

ämbetssynen - som är teologiskt betingad - och den praktiskt begrunda­

de tjänsteorganisationen" inle bidrar till ökad klarhet. Enligl nämnden

vore del en klar fördel att försöka upprätthålla den klassiska distinkfionen

på luthersk mark mellan vad som kan anses leologiskt/konstitutivt och vad

109

som bara är föremål för mänskliga överväganden mot bakgrunden all allt Prop. 1987/88: 31 bör "ärliga och skickeliga" tillgå i den kristna församlingen. Jag delar fakullelsnämndens uppfattning atl del är viktigt att göra en så klar åtskill­nad som möjligl mellan anställning och ämbetsutövning och anser alt den kan ge en god vägledning i fråga om ansvarsfördelningen mellan stiftsor­ganen

Mol den bakgrunden presenterade regeringen ocksä i sin skrivelse 1987:1 lill kyrkomötet följande principförslag lill uppdelning av ansvars­områden mellan domkapitlet och den nya kyrkokommunala sliflsstyrelsen.

Till anställningen hör de många yttre förhällanden av arbetsrättslig natur som för prästens del inte skiljer sig eller bör skilja sig nämnvärt från vad som gäller för andra anställda i sliften eller pastoralen. Regeringen delade därför kommitténs uppfattning att beslut om såväl pasloralsindelningen som den prästerliga tjänsteorganisationen i pastoraten skall ankomma på stiftsstyrelsen. Till denna ville regeringen vidare till skillnad från kommit­tén bl. a. hänföra sådana beslut som gäller arbetsfördelningen mellan präs­terna i pastoratet och beslul som har en arbetsledande funktion, l.ex. beslul om tjänslgöringsföreskrifter för prästerna. Vid fastställande av des­sa skulle sfiflsstyrdsen dock ta hänsyn till de föreskrifter domkapitlet meddelar rörande gudstjänslhållningen i församlingarna. Hit borde också höra beslut om tjänsfiedighet och vikarier för prästerna, disciplinpåföljd för tjänsteförseelse, avskedande frän anställningen, åtalsanmälan, av­stängning från arbetet och läkarundersökning enligt vanliga arbetsrättsliga regler för präster som är anställda hos stiftssamfälligheten eller i ett pasto­ral. Sådana beslut borde alltsä ankomma pä sliflsstyrelsen.

I fräga om sin ämbetsutövning är prästen däremot i kraft av sina vid prästvigningen avgivna löften förpliktad alt följa den lära och de ordningar som är antagna för svenska kyrkan och alt i dessa hänseenden rätta sig efter vad biskopen eller andra prästerliga förmän kan ålägga honom. I denna del är prästen inte underställd några kommunala huvudmän. En fråga om atl i disciplinär väg skilja en präst från ämbetet eller all förklara honom obehörig all utöva prästämbetet skall alltså prövas av domkapitlet. Del kunde enligt regeringens bedömning också vara lämpligt att domkapit­let som statlig myndighel får avgöra sådana ärenden där en prästs personli­ga intressen kan komma all slå i motsättning till de kyrkokommunala, t. ex. i en fråga om en personlig befrielse från Ijänstebosladsskyldighel.

Kyrkomötet har emellertid vid sin behandling av gränsdragningsproble­

men uttalat (KL 1987: 5 avsniU 3.3.1) aU utgångspunkten för en fördelning

av uppgifter i slället bör vara den kompelens som respektive organ besitter

samt sambandet med övriga uppgifter. Av betydelse för bedömningen är

ocksä enligt kyrkomötet domkapitlets uppgifter enligl 1 § andra stycket 1

och 2 den föreslagna domkapildslagen. Enligt dessa bestämmelser som

jag föreslår bör tas in i lagen om svenska kyrkan - skall domkapitlet se till

atl den för svenska kyrkan gällande ordningen med avseende pä kyrkans

lära, böcker, sakrament, gudstjänst och övriga handlingar iakttas i försam­

lingarna samt ha tillsyn över prästernas ämbetsförvaltning. Utifrån denna

ståndpunkt ansåg kyrkomötet, i motsats fill vad regeringen hade föreslagit,

atl del skall ankomma på domkapitlet all meddela tjänslgöringsföreskrifter

110

för prästerna, utfärda tjänstgöringsbetyg, besluta i frägor om disciplinan-      Prop. 1987/88: 31 svar m. m. för präster saml förordna pastorsadjunkter.

Vid förnyade överväganden av de gränsdragningsproblem som kyrko­mötet har aktualiserat har jag emellerfid inle ansett mig böra biträda kyrkomötets framställning i denna del. Jag vill nägol närmare ulveckla skälen härför.

Tjänslgöringsföreskrifterna för prästerna avser lill slor del arbetsfördel­ningen inom stiftet eller ell pastoral. All stiftsstyrelsen skall utfärda såda­na föreskrifter för de hos stiftssamfälligheten anställda prästerna har väl knappast ifrågasatts. När del gäller de i pastoraten anställda prästerna har tjänstgöringsföreskrifterna enligt min mening ell nära samband med den bedömning som stiftsstyrelsen gör i fråga om den prästerliga tjänsteorgani­sationens storiek i etl pastoral och den hänsyn som därvid .kan las lill förekomsten av andra anställda medarbetare i pastoratet. Stiftsstyrelsen som har all bedöma behovet av prästerlig arbetskraft i ett pastorat bör ocksä vara den myndighet som är närmast till att besluta om arbetsfördel­ning m. m. i pastoratet. Självfallet har den därvid all rätta sig efter vad domkapitlet för sin del beslutar om gudstjänslhållningen i församlingarna. Det samråd som kyrkomötet förutsatte mellan de båda stiftsorganen i dessa frågor kan enligl min mening likaväl ske vid den ansvarsfördelning som regeringen föreslagit.

I fråga om tjänstgöringsbetyg för prästerna skulle della, enligl regering­ens förslag inle - såsom kyrkomötet uppfatlat del - innehålla uttalande om ämbetsförvaltning och leverne. Tvärtom föreslogs det i skrivelsen lill kyrkomötet (s. 35) atl det borde ankomma pä biskopen alt utfärda betyg i sädant hänseende. Vitsord om sättet att fullgöra tjänsten i stift eller för­samling är däremot en sak som kunde ankomma på stiftsstyrelsen. Enligt förslaget är ju biskopen också här ordförande och kan väl tänkas på delegation få uppgiften anförtrodd ät sig, eftersom han väl torde vara bäst underrättad om prästernas förhållande i tjänslen.

I fråga om disciplinansvaret m.m. för prästerna vidhåller jag min upp­fattning att del saknas anledning alt låta domkapitlet handlägga rent arbels­rältsliga ärenden för denna enda kategori av anställda inom kyrkan. Endast i ell fåtal fall torde de åtgärder som sliflsstyrelsen enligl milt förslag skall kunna besluta vara av den art atl det föranleder en prövning ocksä av prästens innehav av det kyrkliga ämbetet. Däremot kan disciplinära ingri­panden av olika slag motivera mera allsidiga överväganden om omplace­ring, tjänslebefridse m. m. som i sin tur har nära samband med förordnan­de av vikarier och tjänstebiträden etc. som ju stiflstyrdsen ocksä enligl kyrkomötets uppfattning bör svara för.

Vad slufiigen beträffar förordnandet av pastorsadjunkter har även detta ell sä nära samband med resursfördelningen i slort inom stiftet och beho­vet av att kunna förordna vikarier, atl del bör ankomma på den i dessa ärenden ansvariga sliflsstyrelsen. Även vid handläggningen av dessa frå­gor lär biskopens personkännedom om de enskilda pastorsadjunkterna i slor utsträckning bli vägledande för stiftsstyrelsens beslut.

111

Huvudsaklig ansvarsfördelning mellan stiftsstyrelse och domkapitel

Prop. 1987/88: 31

Mina förslag i det följande syftar således till att åstadkomma en så samlad stiflsförvaltning som möjligl men alt samtidigt bevara del dubbla ansvars-mönstret i kyrkan genom atl de för lära och ämbetsförvaltning väsentliga frågorna alltjämt ligger kvar hos domkapitlet. Den huvudsakliga fördel­ningen av i lag eller förordning reglerade uppgifter som jag dä har kommit fram lill ser ut pä följande sätt:

Stiftsstyrelsen med dess förankring i församlingarna och ansvar för främjandet av församlingslivet beslutar i ärenden om

-

bildande av kyrkliga samfälligheter (jfr avsnill 3.1.3)

-

kontrakts- och pastoralsindelning (jfr avsnitt 3.3.5 och 3.3.6)

-

den präsleriiga tjänsteorganisationen i pastoral (jfr avsnill 3.4)

-

inrättande av pastorsadjunklstjänsler

-

tjänslgöringsföreskrifter för präster

-

fastställande av tjänsteställe för präst

-

ledigförklarande, vakantsältning och indragning av prästtjänster

-

tillsättning av stiftspräster

-

förordnande av pastorsadjunkter

-

tjänstledighet och vikarier för präster

-

utfärdande av anställningsbevis och tjänstgöringsbetyg för präster

-

entledigande av präster

-

disciplinansvar m. m. belräffande präster. Domkaphlet skulle å sin sida få besluta i ärenden om

-

prästexamen och antagning av präster i stiftet

-

behörighet vid lillsältning av sliflspräsler och pastoratspräsler

-

fillsättning av kyrkoherde i pastorat var tredje gång tjänsten är ledig

-

tillsättning av präst i samarbetskyrka med EFS eller med ett annat trossamfund

-

förordnande av tjänstebiträde åt präster

-

skiljande från del kyrkliga ämbetet eller förklaring atl någon är obehörig all utöva ämbetet

-

befrielse för en präst från skyldighet att bo i tjänstebostad -förordnande enligl förordningen (1975: 1047) om vigsdförrätlare i vissa fall

-

utseende av en kyrkoherde atl vara ledamol i en fierpastoratssamfällig-hets kyrkoråd

-

föreskrifter om gudstjänslhållningen i församlingarna

-

överklagande i fråga om anteckning i kyrkobok eller beslul av präst enligt religionsfrihetslagen eller angående förrättande av vigsel

-

överklagande av kyrkoråds beslul om kyrkas upplåtande.

Jag förordar sålunda alt den s.k. tredjegängstillsättningen av kyrko­herdar alltjämt bör ankomma pä domkapitlen. Förfarandet tillkom som etl komplement lill präslvalen för all ge meriterade präster, som inte lyckades hävda sig i elt val, möjlighet till en rättvis befordran. När jag för alt tillmötesgå en stark kyrklig opinion i det följande (avsnitt 3.5.1) föreslår alt förfarandet behälles även vid övergången lill en nyordning för tjänstetill­sättningarna, bör besluten enligt min mening ligga kvar hos domkapitlen som har rik erfarenhet av meritvärdering vid lillsältning av präsleriiga tjänster. Då finns det också möjlighet att genom överklagande få tillsätt-

ningsärendet prövat av regeringen, som därmed även i fortsättningen kan      Prop. 1987/88: 31 påverka praxis i fråga om meritvärderingen.

Tillsättningen av präst i en samarbetskyrka har vissa ekumeniska aspek­ter. Jag bedömer därför all domkapitlen med sin tillgäng lill leologisk sakkunskap är bättre skickade än stiftsstyrelserna att besluta i dessa ären­den. (Se vidare under avsniU 3.5.4).

Med stöd av cirkuläret den 11 oktober 1974 med bestämmelser om vissa vikarier på präsleriiga tjänster och icke prästvigda tjänstebiträden ål präs­ter kan domkapitlen i dag som ell led i utbildningen förordna blivande präster som tjänstebiträden. I likhet med vad kyrkomötet påpekar (mol. 1987:92, KL 5 avsnill 3.4.8) anscrjag atl domkapitlen även i fortsättningen bör förordna dessa.

Domkapitlen bör också, såsom riksantikvarieämbetet betonat, behålla sin funktion som remissinstans i liturgiska frågor med anknytning till kyrkorummets gestaltning.

För närvarande har domkapitlen lillsyn över pastorsämbetenas befatt­ning med kyrkobokföringen inom stiftet. Domkapitlen prövar också över­klaganden i ärenden om kyrkobokföring. Dessa uppgifter bör tills vidare skötas av domkapitlen. Som jag tidigare nämnt har riksdagen dock beslutat om en ny organisation av folkbokföringen från och med den 1 juli 1991.

De medellida domkyrkorna är självägande stiftelser. För mänga av dem utgör domkapitlet styrelse. Jag föreslår inte nägon ändring i delta avseen­de.

Jag delar också kammarkollegiets uppfattning atl förvaltningen av de ät domkapitlen anförtrodda fonderna, som i de flesta fall avser understöd åt präster och deras anhöriga, bör ligga kvar hos domkapitlen. I den mån permutationslagen är tillämplig och omständigheterna i det särskilda fallet talar för att förvaltningen övertas av stiftsstyrelsen kan frågan om en sådan ändring prövas efter särskild ansökan om permutation.

Den bokföring som lill följd av del sagda kan komma all alltjämt åligga domkapitlen kan av praktiska skäl behöva samordnas med den kyrkokom­munala sitflsslyrdsens bokföring vid del gemensamma stiftskansli som föreslås i avsnill 3.2.7. Sålunda skulle man kunna vilja tillämpa annal räkenskapsår än det som gäller för statliga myndigheter. För att underiätta en sådan samordning kan riksrevisionsverket dä meddela dispens att läm­na bl. a. halvårsredovisning.

Vad jag nu har föreslagit innebär framför allt, alt domkapitlets nuvaran­

de arbetsgivarfunktion gentemot prästerna enligl bestämmelser i författ­

ningar och avlal lill största delen övergår lill sliflsstyrelsen. Stiftsstyrel­

sens beslut i ärenden om disciplinansvar, avskedande m. m. kan över­

prövas som arbetstvister i allmänhet, d. v. s. efter talan hos en tingsrätt

resp. arbetsdomstolen enligt lagen (1974: 371) om rättegången i arbetstvis­

ter (omtryckt 1977: 530, ändrad senast 1987:438). Andra beslut t. ex. beslut

i ärenden om tjänstledighet och ärenden som enligt kollektivavtal skall

avgöras av arbetsgivaren kan för de arbetstagare som har statligt reglerade

anställningar överklagas förvallningsvägen fill slatens arbetsgivarverk.

Övriga beslul fär överklagas kommunalbesvärsvägen. Ell delat arbetsgi­

varansvar i fråga om prästtjänsterna består alltjämt såtillvida, atl pastorat

113

och andra samfälligheter på del lokala planet har all svara för paslorats-

8   Riksdagen 1987/88. 1 .saml. Nr 31

prästernas avlöning och lillhandahällandel av ijänslebostädcr i förekom­mande fall. Likaså bör i fortsättningen ansvaret för lokaler och andra materiella arbetsmiljöfrågor, säsom kommittén har föreslagit, ligga på pas­toratet. Vad jag nu har sagt skall när det gäller sliftspräslerna i molsvaran-de mån ankomma på sliflssamfälligheten.

Biskopsmyndigheten

Till denna sammanfattning av mitt förslag lill huvudsaklig ansvarsfördel­ning mellan sfiflsstyrdsen och domkapitlet bör fogas att biskopen alltjämt i kraft av sitt ämbete självständigt fullgör vissa myndighetsfunktioner. Han skall visitera församlingarna. Han har uppsikt över prästernas lära och efterievnad av prästlöftena och bör därför lämpligen också vara den som utfärdar betyg ål dem i dessa hänseenden. Han har ensam befogenheten alt prästviga och meddelar predikotillstånd för lekmän (venia concionandi). Han förordnar också kontraktsprostar till sin hjälp med uppsikten över stiftet.

Prop. 1987/88:31

3.2.6 Domkapitlets organisation

Mitt förslag: Domkapifiet skall bestå av biskopen och domprosten som självskriven ordförande resp. vice ordförande saml en präst, som jämte suppleant skall väljas av stiftels präster. Tre lekmannale­damöter och suppleanter för dem skall ulses av stiftsfullmäktige.

Domkapitlet skall ha en sekreterare som har avlagt juris kandi­datexamen eller juristexamen. Vid handläggning av frågor om alt skilja någon från det kyrkliga ämbetet skall denne vara ledamol i domkapitlet.

Hovkonsisloriels sammansättning ändras sä att även två lekman­naledamöter ingår.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med mitt (belänkandet del 1 s. 104-105, del 2 s. 44-45, 50 och 130-135). Utredningen har dock inte behandlat frågan om hovkonsistoriel.

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av samtliga som yttrat sig i denna del. Nägra remissinstanser har synpunkter pä hur lekmannaledamöterna i domkapitlet skall utses.

Skälen för mitt förslag

Bakgrund

Domkapitlet består i dag av biskopen säsom preses (ordförande), dom­prosten - eller,där sådan inle finns, en av regeringen förordnad kyrkoher­de - såsom vice preses, en av stiftets präster vid prästmöle inför biskopen vald präst, en av ombud för pastoraten vald lekman saml två av regeringen efter förslag av domkapitlet förordnade, i allmänna värv förfarna lekmän. De icke självskrivna ledamölerna utses för en mandatperiod av sex är, eller för den valde präslledamoten intill utgången av det är då prästmöle åter hålls. Prästmötet skall, enligt en kungl. förordning (1855: 32 s. 3) med viss ändring i kyrkolagens bestämmelser, hällas vart sjätte år i stiften, men

114

en viss förskjutning kan ibland av olika skäl uppslå. Enligl domkapitels- Prop. 1987/88:31 lagen skall del vid domkapitlen även finnas en av regeringen tillsatt sfifts-sekreterare som skall ha avlagt examen som medför behörighet till domar-befattning. Denne, som är chef för domkapitlets och stiflsnämndens ge­mensamma kansli, skall ha säle och stämma i domkapitlet vid handlägg­ning av disciplinärenden rörande präster.

Domkapitlets sammansättning

Med hänsyn till de ärenden domkapitlet har att behandla i fortsättningen är den nuvarande sammansättningen av ledamöter enligt min mening lämplig. De speciella frågorna om kyrkans lära och gudstjänst samt utövandet av del kyrkliga ämbetet motiverar det starkare präsleriiga inslaget i delta sliftsorgan genom biskopens och domprostens självskrivenhel och delta­gandet av en av stiftets präster vald präst. Denne är i detta sammanhang inte alt anse som en facklig företrädare utan skall tillsammans med bisko­pen och domprosten företräda kyrkans läroämbele och den leologiska sakkunskapen. Belräff'ande valet av denne hänvisar jag lill specialmofive­ringen.

Valet av lekmän

Kommillén har föreslagit all samtliga tre lekmannaledamöter i fortsätt­ningen skall ulses av stiftsfullmäktige. Jag finner inte all de invändningar häremot som har framförts i en del remissytlranden har en sådan tyngd att de motiverar en avvikelse frän kommilléns förslag. Även om - såsom bl.a. statskontoret, TCO och elt par domkapitel förordat - regeringen eller centralstyrelsen skulle ulse en eller ett par ledamöter, skulle de ju hämtas inom stiftet och fick väl dä ändå ulses efter förslag frän stiftsfull­mäktige eller stiftsstyrelsen. Något starkt riksintresse av atl kunna påver­ka sammansättningen av domkapitlet finns heller inte enligt min mening. Viktigare tycks mig vara att åsladkomma enhetlighet i stiftets ledning. Genom att stiftsfullmäktige får utse ledamöterna får dessa indirekt sitt uppdrag från stiftels församlingar, som ju har intresse av alt domkapitlet vakar över den kyrkliga ordningen i stiftet. Jag utgår från alt detta valförfa­rande ocksä tillgodoser kraven på en sådan förtrogenhet med del kyrkliga församlingslivet som en ledamot av domkapitlet bör besitta. Jag anser del därför inte nödvändigt all längre ha någon föreskrift om särskilda kvalifika­tionskrav ulöver sädana som gäller för valbarhel vid övriga kyrkliga val. Atl som några remissinstanser föreslagit avkräva ledamöterna någon sär­skild ed eller lojalitetsförklaring skall enligt min mening inte behövas. Den som låter sig väljas fill ett offentligt uppdrag förväntas vara lojal med de förutsättningar som gäller för uppdraget.

Hovkonsistoriet

I detta sammanhang vill jag också beröra en framställning frän kyrkomötet

(mot. 1987:8, KL 5 avsnitt 3.3.5) om att lekmannaombud jämte supplean-

115

ler skall ingå i hovkonsistoriet. Detta fullgör gentemot den icke-territoriel­la hovförsamlingen funktioner som motsvarar domkapitlens gentemot öv­riga församlingar. Hovkonsistoriel beslår enligl gällande instruktion, som utfärdades är 1681, av överhovpredikanten och de ordinarie hovpredikan­terna, f. n. tre stycken. Jag har inhämtat all konungen för sin dd har godkänt kyrkomötets förslag, vilket tillmötesgår önskemål från hovför­samlingen. Jag föreslår all i den bestämmelse i den nya domkapildslagen som avses ersätta den nämnda instruktionen tas in en föreskrift om att två lekmannaledamöter jämte suppleanter skall ulses att ingå i hovkonsisto­riel.

Prop. 1987/88:31

Sekreteraren

Belräffande den juridiskt utbildade sekreteraren hos domkapitlet och den­nes inlräde som ledamot vid handläggningen av ärenden som gäller att skilja någon från del kyrkliga ämbetet ansluter jag mig lill vad kyrkokom­mittén har föreslagit och som överensstämmer med nuvarande ordning (jfr avsnill 4.4).

3.2.7 Gemensamt stiftskansli

Mitt förslag: Stiflssamfällighelen skall tillhandahålla de kansliresur­ser som behövs för stiftsstyrelsen och övriga nämnder samt bisko­pen och domkapitlet.

Till ärkebiskopens kansli får särskilda medel anvisas ur kyrkofon­den.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med mitt utom med avseen­de på ärkebiskopens kansli, som inte har berörts i utredningen (betänkan-del del 1 s. 105-106, dd 2 s. 51).

Remissinstanserna: Enighet råder om värdet av en samordning av kansli­resurserna på stiftsplanet. Nägra stiftsnämnder påpekar dock att den nuva­rande skogsförvallningens affärsdrivande verksamhet bör hållas isär från det övriga förvaltningsarbetet vid ett stiftskansli. Några domkapitel uttryc­ker oro för att domkapitlets självständighet som statlig myndighet ersätts med beroende av den kyrkokommunala stiflsförvaltningen.

Skälen för mitt förslag: Önskemål har länge förts fram om en möjlighel att skapa etl gemensamt stiftskansli såväl för de legala stiftsmyndigheter­na, d. v. s. domkapitel och stiftsnämnd, som för den omfattande frivilliga verksamhet i sliftstingets och stiftsrådels regi som bedrivs vid särskilda kanslier, vanligen benämnda sliflsbyråer, i de olika stiften. På flera häll har ansatser redan gjorts att lokalmässigl samordna verksamheten. I admini­strativt hänseende finns stora praktiska fördelar alt vinna med all samord­na kanslifunktionerna.

116

Ett sammanhållet stiftskansli

-

Prop. 1987/88: 31

Inom ramen för den nya sliflsorganisation som här föreslås anser jag all stiftssamfälligheterna skall svara för det sammanhållna stiftskansliet. Sam­fällighelen kommer ju själv alt behöva en kansliorganisation som dels motsvarar de nuvarande stiflstingens icke obetydliga resurser i della hän­seende, dels kan fullgöra administrativa uppgifter i samband med de statli­ga förvaltningsuppgifter som överlämnas ål stiftsstyrelsen. En slor del av dessa uppgifter sköts i dag av domkapitlens och stiflsnämndernas perso­nal. Domkapitlen behöver utöver den juridiskt utbildade sekreteraren i framliden mycket begränsade resurser. Det är då naturligt atl stiftssamfäl­ligheterna åläggs alt tillhandahålla också den personal och de övriga kansli­resurser som domkapitlen behöver. Det är emellertid rimligt att domkapit­let får yttra sig vid tillsättandet av den juristtjänst vid stiftskansliet vars innehavare avses vara domkapitlets sekreterare. De kyrkokommunala egendomsnämnderna i stiften, som enligt vad jag kommer all föreslå i del följande skall överta stiflsnämndernas roll i egendomsförvallningen, blir sliftssamfällighetens organ och bör givelvis också betjänas av dess kansli. Etl sädant samlat stiftskansli kan då ställa sina såväl personella som tekniska resurser till hela del centrala stiftsarbelels förfogande. Frågan om anställningsförhållandena för den personal som har knutits till pastoratens skogsförvallning kommer jag att behandla senare (avsnitt 3.7.1).

All personal får kyrkokommunal anslällning

All personal som blir anställd vid det samlade stiftskansliet får enligt milt förslag kyrkokommunal anslällning. Några remissinstanser vill behålla den statligt reglerade anställningen för domkapitlens personal. Jag vill då un­derstryka atl det för framtiden behövs avsevärt mindre personal för dom-kapildsärendenas handläggning. En avsikt med det samordnade stifts­kansliet är vidare att personalen skall kunna användas flexibelt inom de olika grenarna av sliflsförvallningen. Jag vill därför inte föreslå nägon specialreglering för en liten grupp av anställda inom stiftskansliet.

Jag förutsätter atl man från sliftssamfällighetens sida i övergångsskedet

kommer att erbjuda anställning för alla som är anställda inom domkapitels­

kanslierna och stiftstingsorganisalionen. De anställda bör kunna erbjudas

arbetsuppgifter och anställningsförmåner som i huvudsak motsvarar deras

nuvarande, då funktionerna hos de nuvarande stiftsorganen ju i allt väsent­

ligt kommer att återfinnas inom den nya organisationen. Eftersom dessut­

om ytterligare uppgifter inom den statliga förvaltningen kommer atl dele­

geras lill stiftsslyrelserna, får man räkna med att dessa behöver tillgång till

personal med sådan juridisk och adminislraliv sakkunskap som i dag finns

vid domkapildskanslierna. Även om man bortser från sekreleraruppgiften

i domkapitlet, behövs en kvalificerad juristtjänst vid varje stiftskansli med

chefsansvar för handläggningen av de förvaltningsuppgifter hos stiftsor­

ganen som förs över från bl.a. domkapifiet. Det får dock ankomma på

stiftsfullmäktige att själva besluta om den tjänsteorganisation som är lämp­

ligast i det enskilda stiftet.

117

För den personal som går över från statlig lill kyrkokommunal anställ-      Prop. 1987/88: 31 ning och därför får kommunal pensionsrått bör slaten lämna bidrag lill pensionskostnaderna motsvarande den del som belöper pä liden före den I juli 1989.

I yttrandena från några domkapitel uttalas oro för att domkapitlet som självständig myndighet skall bli ekonomiskt beroende av den kommunala sliflssamfälligheten. Man är rädd att besparingar i första hand får gå ut över den del av kansliet som betjänar domkapitlet och föreslår alt särskilda statsanslag bör anvisas såväl till sekreteraruppgifterna som till domkapit­lets del av kostnaderna för lokaler, expenser och annat, eller att domkapit­len skall få belasta kyrkofonden direkt med sina kanslikostnader inom en fastställd budgetram.

Den antydda oron kan jag inte dela. Jag har tidigare nämnt alt domkapit­len i framfiden behöver avsevärt mindre kansliresurser än för närvarande. Jag är också övertygad om all även domkapitlen kommer alt ha praktisk nytta av de rationaliseringsvinster som kan göras genom inrättandet av elt gemensamt stiftskansli. Jag föreslär likväl i del följande (avsnitt 3.6.2) etl säll alt tillgodose de särskilda medelsbehov som domkapitlen kan ha i sin verksamhet.

Biskopens kansliresurser

Såsom framgått av vad jag tidigare anfört (avsnitt 3.2.5) har även biskopen en självständig myndighetsfunktion som innehavare av biskopsämbetet i stiftet. Han behöver ha tillgång fill vissa kansliresurser för detta ändamäl. För närvarande har biskoparna anslag till sekreterarhjälp på halvlid eller i någol fall pä heltid. I övrigl är de hänvisade till de resurser som domkapit­lets kansli eller stiftsbyrån kan ställa till deras förfogande. Av praktiska skäl bör kanslifunktionen för biskopsämbetet lösas inom ramen för det gemensamma stiftskansliet. På så sätt ordnar man lättare vikarie vid se­mester eller annan ledighet för biskopens sekreterare, än om denne var anställd direkl hos biskopen. Jag kommer senare i min framställning (av­snitt 3.6.2) alt redovisa hur jag har tänkt att medelsanvisningen för bisko­parnas behov av kansliresurser skall ske för alt trygga deras tillgäng till sädana.

Ärkebiskopens kansli

I della sammanhang bör också nämnas att ärkebiskopen i sitt remissyttran­de tagit upp frägan om sill eget kansli. Han ser som en nödvändighet alt kunna förfoga över ett eget kansli främst för atl kunna fullgöra sin och biskopsmötets uppgift atl företräda ämbetslinjen i kyrkan på riksplanet. För närvarande sker medelstilldelningen till ärkebiskopsämbetet från tret­tonde huvudtitelns anslag F 1. Domkapitlen och stiftsnämnderna m. m.

Vad beträffar ärkebiskopens behov av kansliresurser i framliden bör

givetvis stiftssamfälligheten liksom i övriga stift tillhandahålla honom vad

han behöver för atl fullgöra sin sliflschefsfunklion. Däremot anscrjag atl

del är rimligt att den personal och övriga resurser som behövs för ärkebis-

Ui

köpens rikskyrkliga uppgifter inte skall belasta stiftssamfälligheten i Upp­sala. Efter framställning frän ärkebiskopen bör regeringen i samband med alt den beslular om anslag ur kyrkofonden fill kyrkomötet och svenska kyrkans centralstyrelse också anvisa medel lill ärkebiskopens eget kansli och de därmed förenade kostnaderna. En utgångspunkt för bedömningen av behoven bör därvid vara den nuvarande tjänsteorganisationen hos ärkebiskopsämbetet, för vilken regeringen har anvisat medel på riksstalen.

Prop. 1987/88:31

3.3 Den kyrkliga indelningen

3.3.1 Riktlinjer för församlingsindelningen

Min bedömning: Församlingarnas storlek bör inle regleras i författ­ning utan får bestämmas av de lokala förhållandena.

Kyrkokommitténs bedömning: Överensstämmer med min bedömning (belänkandet dd 1 s. 108-111).

Remissinstanserna: Med få undantag delar remissinstanserna kommit­téns ståndpunkt all församlingarnas storiek inle bör bestämmas i en för­fattning. Några, bland dem kammarkollegiet, svenska kyrkans centralsty­relse och Svenska kyrkans personalförbund, har invändningar mot kom­mitténs rekommendation att delning av stora församlingar i första hand bör genomföras med bibehållen pasloratsgemenskap. Kritikerna anser alt en samtidig pasloralsreglering ofta bör göras, bl. a. för att lätta kyrkoherdens arbetsbörda.

Skälen för min bedömning: En bärande princip i mina förslag är atl slå vakt om den historiskt och principiellt motiverade ordningen med försam­lingen som svenska kyrkans grundläggande enhet. De samlade förslagen är ägnade all stärka församlingen utifrån församlingsverksamhetens behov. Förändringar av den kyrkokommunala indelningen bör enligt min mening kunna tjäna samma syfte. Ett vaktslående om församlingen kan inle fä betyda atl samtliga dagens församlingar förblir oförändrade. De myckel små och de myckel stora församlingarna ulgör enligl min uppfattning problem i den lokala strukturen. För de myckel små församlingarna kan problemet bestå i att de är för små för att en verkligt fungerande försam­lingsgemenskap skall kunna uppslå. Vidare kan del vara svårt all i mycket små församlingar finna människor som är villiga att åta sig förtroendepos-ler. Dessulom kan de ekonomiska svårigheterna bli överväldigande för sådana församlingar. De mycket slora församlingarna å andra sidan kan vara för stora för att upplevas som församlingsgemenskaper. Del är läll att sådana församlingar blir enbart ell av flera administrativa områden i sam­hället.

Gränser för församlingarnas slorlek skall inte anges i författning

Jag delar kyrkokommitténs uppfattning att en nedre gräns för församling­ars storiek knappast kan bestämmas i författning. Inga remissinstanser har

119

heller invänt mol det. Lokala förutsättningar, säsom församlingsmedlem- Prop. 1987/88: 31 marnas engagemang och vilja till frivilliga insatser, måsle bli del som avgör om en församling är stor nog för atl fungera. Mina förslag lill ansvarsför­delning mellan församling och pastorat torde öka möjligheterna för många små församlingar att bestå som självständiga enheter. Jag förulsäller dock all församlingar och pastorat medvetet analyserar förulsällningarna för de allra minsla församlingarnas fortbestånd. Om förulsällningarna brister, bör dessa små församlingar ta initiativ till nya församlingsbildningar till­sammans med angränsande församlingar som kanske befinner sig i liknan­de situation.

Sett ur församlingsvärdens synvinkel framstår för mig behovet av en övre församlingsgräns tydligt. Det gäller särskill i de slörsla städerna, där det är angeläget atl åtskilliga alltför slora församlingar delas. Men att i en författning ange den övre gränsen i form av antal kyrkomedlemmar finner jag i likhet med kyrkokommittén och flertalet remissinstanser inte möjligt. De lokala omständigheterna måste även här få påverka församlingsslorle-ken. Elt första steg i etl lokall strukturarbete med inriktningen atl dela de mycket stora församlingarna kunde enligl min uppfattning - i de fall där man inte är beredd all omedelbart genomföra en församlingsdelning - vara all genomföra en dislriklsinddning med etl lokall, om än informellt, verk­samhetsansvar hos distrikten. Nya församlingsbildningar bör enligt min mening ofta kunna gä lill sä atl fungerande distrikt blir självständiga församlingar. Skillnaden mellan distrikt och församling kan i en del fall visserligen förefalla liten, nämligen när man har en frivillig förtroendeman-naorganisation med etl s. k. distriklskyrkoräd. Jag anser emellertid att skillnaden är väsentlig för de enskilda församlingsmedlemmarnas möjlig­heter atl påverka verksamheten. Kyrkorådet i en församling har etl legalt ansvar för församlingslivet. Ledamöterna av ett dislriklskyrkoråd kan endasl la ansvar som frivilliga medarbetare.

Bevarad pastoralsgemenskap vid församlingsdelning

Jag vill samlidigl understryka all sädana församlingsdelningar som jag här har förordat inte behöver bryta sönder den historiska gemenskap som en slor och ofta gammal församling utgör. Ofta kommer denna gemenskap att finnas kvar i pastoratet, som behålls som ell flerförsamlingspastorat med gemensam kyrkoherde för de nya församlingarna. Jag förutsäller nämligen all etl tidigare enförsamlingspastorat vid en församlingsdelning blir en samfällighet för samtliga ekonomiska angelägenheter. Fördelarna med en församlingsdelning kan således uppnäs utan all etl väl fungerande ekono­miskt samarbete upphör.

Såsom några remissinstanser har påpekat är elt starkt argument för

delning av stora församlingar atl kyrkoherdens arbetsbörda blivit för lung.

Jag delar uppfattningen atl en pasloralsddning säkert är motiverad i mänga

av våra allra största pastorat. Däremot är del ingalunda säkert atl proble­

met med kyrkoherdens arbetsbörda alltid måste lösas så att ocksä pastora­

tet delas. Ibland kan en översyn av arbetsorganisationen inom pastoratet

också leda fram till andra lösningar.

120

Jag återkommer senare (avsnill 3.3.3) fill frågan om pasloralsreglering, men vill redan nu konstatera följande. Ändringar i församlingsindelningen måsle ske i samverkan mellan berörda församlingar, pastorat och stiftssty­relsen. Dessa får enligt mitt förslag ocksä rätt atl väcka en fräga om pasloralsindelning (avsnill 3.3.5). Jag förulsälter därför all utredningar om eventuell delning av församlingar också samtidigt inriktas på frägan om. även en pastoratsdelning bör genomföras.

Prop. 1987/88:31

3.3.2 Ändringar i församlingsindelningen

Mitt förslag: Kammarkollegiet skall i princip överta regeringens roll som centralt beslutande organ i ärenden om rikets indelning i för­samlingar. Kollegiet beslular om ändringar i församlingsindelningen och meddelar de föreskrifter som behövs för all genomföra ändring­arna. I samband med beslut om ändringar i kommunindelningen skall dock regeringen samtidigt besluta om de ändringar i försam­lingsindelningen som kan följa härav och meddela de föreskrifter som behövs för genomförandet.

Länsstyrelsens roll i delta sammanhang blir i huvudsak oföränd­rad.

Kammarkollegiet skall som sista instans pröva överklaganden av länsstyrelsens beslut. Överklaganden av andra beslut av kammar­kollegiet skall prövas av regeringen.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer huvudsakligen med mitt för­slag utom i frågan om regeringens roll i dessa sammanhang (belänkandet dd 1 s. Ill, dd 2 s. 53-56 och 138-140.).

Remissinstanserna: I huvudsak tillstyrks förslaget eller lämnas utan erin­ran av samtliga remissinstanser. Några vill dock stärka domkapitlets roll i strukturarbetet, bl.a. genom iniliafivrätl, eftersom man anser all domka­pitlet bör bestå som prästernas huvudman med ansvar för tjänsteorganisa­tionen.

Skälen för mitt förslag

Bakgrund

Enligt nuvarande ordning, som regleras i lagen (1979:411) om ändring i rikels indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar (indel­ningslagen), beslutar regeringen om alla större ändringar i församlingsin­delningen, medan kammarkollegiet får besluta om sädana mindre ändring­ar som behövs på grund av oregelbundenhet i indelningen eller med hänsyn fill fasfighetsförhållanden och som inle föranleder ekonomisk reglering. Om de församlingar som närmast berörs av en sädan indelningsändring är överens om den och ändringen därtill berör församlingar i samma län, får dock länsstyrelsen besluta om ändringen. Vidare kan länsstyrelsen eller annan fastighelsregislermyndighel besluta om ändringar i församlingsin-

121

delningen med slöd av lagen (1970:991) om ändring i kommunal och Prop. 1987/88:31 ecklesiastik indelning i samband med fastighetsbildning (omtryckt 1981: 1220). Rätt all väcka en fråga om ändrad indelning har i dag enligt indelningslagen en församling som skulle beröras, enskilda som är kyrko­bokförda eller skattskyldiga i församlingen, länsstyrelsen, domkapitlet, kammarkollegiet och regeringen.

Delegering till kammarkollegiet

iag föreslär nu vissa ändringar i den gällande beslutsordningen. Kammar­kollegiet skall i princip överta regeringens roll som beslutande i ärenden om rikels indelning i församlingar. Kollegiet skall därvid också få meddela de föreskrifter om bl.a. ekonomisk reglering, indelningsddegerade m. m. som behövs för atl genomföra en indelningsändring.

Mitt förslag överensstämmer med den allmänna strävan atl avlasta rege­ringen löpande förvaltningsärenden och i stället lägga sådana uppgifter på myndigheter under regeringen. Ärendena hör naturligen hemma hos kam­markollegiet. Enligt 2 § förordningen (1986:600) med inslruklion för kam­markollegiet (ändrad senast 1987:779) är nämligen kollegiet bl.a. central förvaltningsmyndighet för frågor om rikels indelning. Av närmast tekniska skäl kan jag emellertid inte ansluta mig lill kommitténs förslag till generell delegering av församlingsindelningsärenden. När regeringen beslutar om ändrad indelning i kommuner, kan delta föranleda ändring ocksä i försam­lingsindelningen. Indelningsändringarna bör naturligtvis träda i kraft sam­lidigl. Del sker enligl min mening enklast genom att samma instans beslu­tar om bådadera vid samma tillfälle och även meddelar de föreskrifter som behövs för att genomföra ändringarna. Det är fräga om ett myckel litet anlal ärenden där regeringen härigenom behåller beslutanderätten i för­samlingsindelningsfrågor. Länsstyrelsens roll berörs inle av mina förslag fill delegation.

Vidare föreslår jag, i linje med nyssnämnda strävan atl avlasta regering­en förvaltningsärenden, atl den s. k. tvåinstansprincipen skall tillämpas i samband med församlingsindelning såväl enligt indelningslagen som - i överensstämmelse med vad kammarkollegiet och lantmäteriverket har fö­reslagit - enligt lagen om ändring i kommunal och ecklesiastik indelning i samband med fastighetsbildning. Det innebär i milt förslag all kammarkol­legiets beslut till följd av överklaganden dit inte får överklagas. Andra beslut av kammarkollegiet får överklagas hos regeringen.

Imliativ lill indelningsändringar

I frågan om vem som får ta initiativ till en eventuell indelningsändring

föreslår jag endast den ändringen att domkapitlets iniliafivrätl tas över av

stiftsstyrelsen, som också träder i domkapitlets slälle som samrädsmyndig-

hel i utredningar om församlingsindelning. Detta är enligt min uppfaUning

en naturlig följd av atl stiftsstyrelsen enligl mina förslag skall ha det

övergripande ansvaret för strukturfrågorna i stiftet. Jag vill i della sam­

manhang ansluta mig till kammarkollegiets bedömning i dess remissyllran-

122

de, nämligen all stiftsstyrelsen såsom en församlingskommunal myndighet med ansvar för bl. a. pastoratsindelningen (se avsnitt 3.3.5) bör ha rätt att överklaga kollegiets beslut om församlingsindelningen - en rätt som i nuvarande ordning inle anses tillkomma den statliga myndigheten domka­pitlet.

Riksantikvarieämbetet har påpekat atl församlings- och sockenindel­ningen ocksä representerar stora kulturhistoriska värden och vill därför fä yttra sig över förslag lill indelningsändringar. Jag förutsätter alt kammar­kollegiet, liksom hittills, vid behov bereder riksantikvarieämbetet tillfälle all yttra sig över förslag till ändrad församlingsindelning.

Mina förslag berör endast beslutsordningen. Således förblir förutsätt­ningarna för indelningsändringar oförändrade, liksom de villkor som ställs upp i den nuvarande indelningslagen för att en ändring skall få genomföras mot en berörd församlings vilja och som utvecklas närmare i lagens för­arbeten.

Prop. 1987/88:31

3.3.3 Riktlinjer för pastoratsreglering

Mitt förslag: Sfiflsstyrdsen åläggs att verka för en ändamålsenlig pastoralsindelning, varvid hänsyn skall tas lill pastoratens förmåga alt svara för de angelägenheter som enligt författning ankommer på dem.

Eu pastorat får inte ulan synneriiga skäl ha färre än 2 000 kyrko­medlemmar eller vara beläget i mer än en kommun.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med mitt (betänkandet del 1 s. 112-116, dd 2 s. 56-57 och 141 -144).

Remissinstanserna: I huvudsak lillstyrker alla remissinstanser kommit­téns förslag eller lämnar det ulan erinran, utom i frågan om den föreslagna rollen för stiftsstyrelsen. De som anser atl domkapitlet skall ansvara för den prästerliga tjänsteorganisationen finner det nämligen konsekvent att samma myndighet bär huvudansvaret för den med tjänsteorganisationen förknippade pastoratsindelningen. Om kommitténs bedömningar och re­kommendationer råder enighet, dock anser tvä domkapitel och Sveriges kyrkokamerala förening att ett pastorat minst bör bilda underlag för två prästtjänster. Vidare anser Svenska kyrkans personalförbund att det i lag bör bestämmas också etl högsta medlemstal för pastorat, bl. a. av hänsyn till kyrkoherden som arbetsledare.

Skälen för mitt förslag

Bakgrund

För närvarande föreskrivs i lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader (om­tryckt 1982:379, ändrad senasl 1987:76) alt regeringen beslutar om indel­ning i pastoral. Del närmare förfarandet vid indelningsändringar är där­emot oreglerat. I praktiken fillämpar regeringen analogi beslämmelserna i

123

indelningslagen vid ändringar i pasloralsindelningen. Normgivande för      Prop. 1987/88:31 regeringens beslut om pastoralsregleringar är de riktlinjer som riksdagen antog är 1957 (prop. 1957: 153, SU 175, rskr. 388).

En samtidig pastoralsreglering för hela riket genomfördes den 1 januari 1962. Därefter har förändringar av pasloratsslrukluren genomförts fortlö­pande, men enligt min uppfattning inte i en omfattning som varit motiverad av de lokala befolkningsförändringarna.

Pastoralen får enligl mina tidigare redovisade förslag utökade ekonomis­ka uppgifter. Del kräver elt starkare underlag än vad mänga av de minsla pastoraten har i dag. Under de senasle tjugo åren har antalet små enheter i svenska kyrkan ökat. Den 1 januari 1986 var antalet pastorat 1 138, varav 207 hade mindre än 2000 invånare.

Del är mol denna bakgrund som jag nu föreslär normer för pastoratsreg­lering samt beslutsordning och regler för genomförandet av indelningsänd­ringar.

Riktlinjer för pastoratens storlek

Enligt milt förslag (avsnitt 3.1.1) kommer församlingarna i elt pastorat att gemensamt svara för en rad lunga ekonomiska åtaganden. Syftet med denna obligatoriska samverkan i pasloratel är att bereda de enskilda för­samlingarna en påtaglig ekonomisk avlastning och underlätta en koncen­tration på församlingsverksamheten. Pastoratet bör därför ha en sådan storlek all del kan bära sina ekonomiska bördor och åstadkomma denna avlastning.

Vidare menar jag atl ett pastorat helst bör vara av den storleken alt mer än en präst samt dessutom anfingen en diakon/diakonissa, församlingssek­reterare eller församlingsassistent jämte församlingarnas kyrkomusiker skall kunna ingå i det arbetslag av anställd personal som i nära samverkan med församlingarnas frivilligt verksamma lekmän och övrig anställd perso­nal har atl arbeta med församlingsvårdande uppgifter.

De normer för en pastoralsreglering som riksdagen antog år 1957 är

enligt min uppfattning lämpliga och bör även fortsättningsvis tillämpas.

Enligl dessa skall ett pastoral omfalla en minsta folkmängd av 2000 perso­

ner. Detta tal skulle gälla vid "måttlig areal", i propositionen förtydligat

fill cirka 2 kvadratmil. Jag föreslår alt samma minimigräns anges i den nya

lagen, dock med den skillnaden att den beräknas på anlalel kyrkomed­

lemmar i stället för antalet invånare. Det är ju i första hand medlemmarna

som bär upp församlingarnas och pastoratens ekonomi och som därför bör

räknas in i undertaget för svenska kyrkans organisation. 1957 års riksdags­

beslut medger dock vissa avvikelser från minimigränsen. Dessa är alltjämt

relevanta men skall som hillills medges endast om synnerliga skäl förelig­

ger. Riksdagsbeslutet anger som exempel vissa förhållanden som skulle

motivera alt minimisiffran underskrids: pastorat av slor utbredning, av

glesbygdskaraklär eller med dåliga kommunikationer, växande pastoral

där man kan förutse atl gränsvärdet snart överskrids, pastoral med många

små församlingar där anlalet präster inom den anvisade tjänsteorganisa­

tionen inle räcker för all tillgodose behovet av gudstjänster. Det sislnämn-

'24

da skälet förlorar i styrka, om man inför den mer fiexibla ordning för     Prop. 1987/88:31 fördelningen av prästtjänsterna inom ett stift som jag föreslär i det följande (avsnitt 3.4.4). Jag utgår från att praxis kommer att vara oförändrad, så atl riktlinjerna skall följas under hänsynstagande till lokala förhållanden.

Uppfattningen hos en del remissinstanser, som anser att elt pastoral bör vara stort nog att ge underlag för minst två prästtjänster, har mitt stöd såtillvida att detta skall gälla normalfallet. Det innebär möjligheter til! arbetsfördelning och uppdelning av ledighet. Icke desto mindre kommer enprästpaslorat alt finnas även i framtiden. Jag utgår från atl de närmast berörda församlingsmedlemmarna, deras företrädare och prästen dä själva har bedömt atl fördelarna av att bestå som etl litet pastorat väger tyngre än nackdelarna av alt förfoga över endast en prästtjänst. Däremot torde vi med mitt förslag fä färre enprästpaslorat än i dag, genom atl flera mindre pastorat kommer att ombildas.

Jag har övervägt om jag skulle föreslå också en övre gräns för etl paslorals slorlek. I myckel stora pastoral finns liksom i de slora försam­lingarna en risk alt människornas delaktighet och inflytande i verksamhe­ten minskar kraftigt. Jag avstår emellertid frän alt nu föreslå någon sådan gräns. Jag har flera skäl för det. Elt stort och väl fungerande pastorat som delas skulle enligt min bedömning sannolikt oftast beslå som en total samfällighet omfattande de nya pastoralen. Skillnaden mellan en sådan samfällighet och elt pastoral blir dä tjänsteorganisationen. Antalet präst­tjänster kan dock beräknas så atl de inte blir färre i etl odelat pastorat än om pastoratet skulle delas. Ur detta perspektiv skulle således en delning inle vara särskilt befogad. Som Svenska kyrkans personalförbund påpekat är arbetsledningen etl argument för en övre slorieksgräns. Jag har tidigare (avsnitt 3.3.1) framfört den uppfattningen att arbetsledningsprobJemen inte nödvändigt mäste lösas med en pastoratsdelning. Del är enligl min mening vida mer angelägel att alllför stora församlingar delas. Då de fiesta större pastoral är enförsamlingspastorat, skulle en samtidig församlings- och pasloralsddning vara omständligare atl genomföra. Jag befarar alt del skulle kunna hämma det angelägnare arbetet med församlingsdelning.

Pastorats- och kommungränser bör samordnas

Den kyrkliga organisationen skall enligt min uppfattning så långl det är

möjligt följa sociala strukturer och nätverk. Det är därför enligl min me­

ning naturligt att pastorals- och kommungränser samordnas. Jag föreslår

en regel i den nya lagen av innebörd atl ett pastorat inte ulan synnerliga

skäl fär vara beläget i mer än en kommun. Undanlag bör bara kunna

accepteras i de fall man hell klart kan konstatera atl människornas sociala

samhörighet pä ell tydligt säll följer den traditionella kyrkliga strukturen

mer än den kommunala indelningen. Om det är så, bör man kanske fräga

sig om kyrkan med en pastoratsreglering som anpassas lill kommungrän­

serna skall medverka till en ny social struktur som sammanfaller med den

kommunala. Om man dä inle ser della som en kyrklig uppgift bör man

enligt min mening kunna överväga all inte ändra pastoratsindelningen trots

att den avviker frän huvudprincipen.

125

Kyrkomötet (KO 1987: 3 avsnitt 5.2) föreslär i sitt yttrande till regeringen över förslaget lill kyrklig indelningslag en mindre restriktiv tillämpning av undanlagsregeln. "Särskilda" i slället för "synnerliga" skäl skulle räcka som motivering för att avvika frän huvudprincipen. Jag har tidigare ut­tryckt den uppfattningen att 1957 ärs riksdagsnormer för en pastoralsregle­ring är lämpliga och bör tillämpas även i fortsättningen, med den restrik­tivitet i fråga om avvikelser som riksdagen har förutsatt. Det är enligt min bedömning angeläget att så sker. Jag är därför inte beredd att biträda kyrkomötets förslag.

Prop. 1987/88:31

3.3.4 Översyn av pastoratsindelningen

Min bedömning: Stiftsstyrelsen bör göra en fortlöpande översyn av pasloralsindelningen. Arbetet bör utföras av ett inom sliflsslyrelsen särskill tillsatt utskott.

Pastoralsregleringen bör bygga på frivillighet och samverkan.

Strukturförändringen bör utvärderas före är 2000.

Kyrkokommitténs bedömning: Överensstämmer med min (belänkandet del I s. 114-116).

Remissinstanserna: Ingen remissinstans har invänt mot kommitténs be­dömningar.

Skälen för min bedömning: En översyn av pasloralsindelningen bör bygga på frivillighel och samverkan. Den syftar ju lill all stärka samver­kan, att bredda underlaget för gemensamma uppgifter och därigenom förbättra förulsällningarna för församlingsverksamheten.

För en reform av rikets pasloralsindelning kan man välja två olika metoder, antingen en samtidig reform, som år 1962, eller en stegvis genom­förd reform. Enligt min bedömning är den senare metoden att föredra, eftersom den gör det lättare att la hänsyn lill de lokala förhållandena. Förändringar är inte lika angelägna för samtliga inblandade församlingar och pastorat vid samma tidpunkt. En framgångsrik pastoratsreglering för­utsätter att de som lokall är närmast berörda medverkar i förberedelser och genomförande. De som beslutar om förändringen bör kunna bedöma när och under vilka omständigheter en pasloralsreglering ger de största fördelarna.

Ansvaret för översynen

Jag föreslår all sliflsstyrelsen skall ansvara för stiftets pasloralsindelning, att den skall åläggas alt verka för en ändamålsenlig indelning samt besluta om ändringar. Eftersom strukturreformen skall genomföras successivt, förutsätter jag alt stiftsstyrelsen gör en fortlöpande översyn av pasloralsin­delningen i stiftet.

Jag finner för min del alt detta arbete lämpligast utförs inom ell särskill utskott eller arbetsgrupp som stiftsstyrelsen tillsätter. Ett sådant utskott kan bli elt organ för information och rådgivning saml för initiativ och

126

förslag lill strukturförändringar som kan förbättra arbetsvillkoren för för- Prop. 1987/88: 31 samlingarna. Utskottet bör samverka lokalt med kyrkoråd i församlingar, pastorat och samfälligheter, kyrkoherdar, personalorganisationer samt andra berörda parter. Denna samverkan bör dä resultera i förslag till pasloralsregleringar, som utskottet överlämnar fill sliflsstyrelsen för be­slul. Utskottet bör därvid kunna ta initiativ också till andra samfällighets­bildningar än den som sker inom elt pastorat.

Stiftsstyrelsens första uppgift blir att skapa förutsättningar för atl man snabbi skall kunna nä de mål som riksdagen angav år 1957. De bör också snarast förbereda reglering av de pastoral som är belägna i mer än en kommun. Den fortlöpande uppgiften skall därefter vara ell strukturarbete med de allmänna riktlinjerna för församlings- och pastoratsstorlek som mål. Den nuvarande s. k. rullande pasloratsregleringen skall således full­följas och effektiviseras. Jag ulgår från atl stiftsslyrelserna kommer att prioritera och stiftsfullmäktige att ställa nödvändiga resurser till förfogan­de för della arbete, som bl. a. syftar till en verklig avlastning för försam­lingarna. Avlastningen är enligt min mening nödvändig för atl det skall vara möjligt all ocksä pä läng sikl behålla församlingarna i deras nuvarande omfattning som grundenhet i verksamheten.

Utgångspunkten i strukturarbetet bör vara frivillighel. Stiftsstyrelsens uppgift all verka för en ändamålsenlig pasloralsindelning måste emellertid, enligl min mening, kunna innebära att stiftsstyrelsen skall kunna fatta beslul även om inle berörda församlingar är överens, när ändringen syftar lill att följa de i lagen angivna riktlinjerna. För övriga fall skall vid oenighet bland de berörda församlingarna samma förutsättningar gälla som i mot­svarande situation inför en samfällighelsbildning, nämligen att pastoratets fördel av ändringen dels skall väga tyngre än en församlings nackdel därav, dels all denna fördel bedöms bli varaktig. Jag utvecklar detta närmare i specialmotiveringen.

Utvärdering

Jag har goda skäl att tro att det finns en beredskap för och en vilja till sådana förändringar som leder lill uppenbara fördelar. En strukturföränd­ring, som bygger pä frivillighet och samverkan och som är beroende av den förändringsberedskap som församlingarna har uttalat, måste emellertid utvärderas. Del bör enligt min mening ske före är 2000. En sädan utvärde­ring bör lämpligen ulföras av ett statligt organ som inle har ansvar för någon del av svenska kyrkans verksamhet. Efter denna utvärdering kan riksdagen ta ställning lill om frivillighelen även fortsättningsvis kan filläm­pas.

127

3.3.5 Beslutsordningen vid ändringar i pastoratsindelningen

Prop. 1987/88:31

Mitt förslag: Stiftsstyrelsen får det övergripande ansvaret för stiftets pasloralsindelning. Den beslular om ändringar i pastoralsindelning­en och meddelar de föreskrifter som behövs för genomförandet.

Stiftsstyrelsens beslut får överklagas till kammarkollegiet av be­rörda församlingar och kyrkliga samfälligheter. Kammarkollegiets beslut får inte överklagas.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med mitt ulom i elt avseen­de. Kammarkollegiet skall enligl milt förslag inle ha initiativrätt i fråga om pasloralsindelning (betänkandet del 1 s. 114-116, del 2 s. 56-60, 141-144 och 150).

Remissinstanserna: Alla remissinstanser lillstyrker i huvudsak förslaget eller lämnar del utan erinran, ulom i frågan om stiftsstyrelsens roll. De som anser att domkapitlet skall ansvara för den präsleriiga tjänsteorganisa­tionen anser alt samma myndighel också skall besluta om den därmed förknippade pastoralsindelningen. Kammarkollegiet vill få möjlighet all i särskilda fall underställa överklagade pastoratsregleringsärenden regering­ens prövning.

Skälen för mitt förslag: För närvarande beslutar regeringen om indelning i pastorat med stöd av lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader. Förfaran-del är, som jag förut nämnt (avsniU 3.3.3), i övrigl oregleral men följer huvudsakligen indelningslagens bestämmelser. Vanligen tar domkapitlet initiativ till ändringar genom en anmälan till regeringen, som ofta kan innehålla förslag. Ärendena överiämnas av regeringen lill kammarkollegiet som gör den utredning som behövs och ger regeringen ett förslag till beslut.

Stiftsstyrelsens uppgifter vid indelningsändringar

Ändring av pasloralsindelningen är enligl min mening, till skillnad från ändringar i församlingsindelningen, huvudsakligen en inomkyrklig fråga. Den handlar i hög grad om lokal samverkan för aU effektivisera försam­lingsverksamheten i de enskilda kyrkomedlemmarnas intresse. Jag finner del därför riktigt atl föreslå atl stiftsstyrelsen, kyrkans eget förvaltningsor­gan på stiftsplanet, med god lokal förankring, skall vara beslutande i ärenden om ändrad pasloralsindelning. Häri ligger också att stiftsstyrelsen skall meddela sådana bestämmelser i samband med indelningsändring som regeringen hillills har brukat meddela om den präsleriiga tjänsteorganisa­tionen i del nybildade pastoratet saml ylleriigare föreskrifter som kan behövas i samband med genomförandet. Dit hör atl fastställa den ekono­miska regleringen mellan de berörda pastoralen. Tvister mellan pastoraten om tolkningen eller tillämpningen av den ekonomiska regleringen skall avgöras av skiljemän, såvida inle pastoraten kommil överens om något annat.

Till sliftsstyrdsens skyldighet atl meddela föreskrifter för genomföran­det av en pasloralsreglering bör enligt min uppfattning ocksä höra alt

128

fastställa namn för nya pastorat. Här finns i dag en fast regeringspraxis. Prop. 1987/88: 31 Enligt denna erhåller ett nybildal fierförsamlingspastoral de ingående för­samlingarnas namn. Namnet på den församling där kyrkoherden är statio­nerad har regelmässigt placerats först. Detta namn har ocksä blivit pasto­ratels kortnamn. Inom ramen för sin utredning har kammarkollegiet vid behov hört ortnamnsarkivet i Uppsala. Jag förulsäller all stiftsslyrelserna kommer att följa den praxis som jag nu redogjort för. En stiftsstyrelse som överväger atl avvika från den bör enligt min mening höra ortnamnsarkivet i Uppsala i frågan om hur ett namnförslag förhäller sig till gott ortnamns­skick.

Vissa remissinstanser anser att i slället domkapitlet borde ha ansvaret för pastoratsregleringen. I likhet med dessa remissinstanser har jag den uppfattningen atl pastoratsindelning och prästerlig tjänsteorganisation hör samman och skall ligga inom en och samma myndighets ansvarsområde. Jag har emellertid tidigare (avsnitt 3.2.5) utförligt redovisat varför jag valt att föreslå att stiftsstyrelsen skall besluta om den prästerliga tjänsteorgani­sationen. Det jag nu har föreslagit är således en konsekvens av delta.

Hur beslul om pastoratsindelning får överklagas

Liksom pä församlingsindelningens område föreslår jag atl den s.k. två­instansprincipen genomförs i överklagandeärenden. Stiftsstyrelsens beslut om pasloralsindelning skall kunna överklagas av de församlingar och de pastorat och andra kyrkliga samfälligheter som berörs av beslutet. Av skäl som jag utvecklar närmare i anslutning lill mina förslag om prästtjänsternas fördelning (avsnitt 3.4.4) får dock stiftsstyrelsens mddningsbeslul såvitt det rör prästtjänster inte överklagas. Kammarkollegiet skall pröva överkla­gandena. Kollegiets beslul skall däremot i sin tur inte kunna överklagas. Kammarkollegiet är lämplig överprövande myndighet. Kollegiet är nämli­gen central förvaltningsmyndighet för frågor om rikets indelning och har dessulom lång erfarenhet av kvalificerade utredningar i ämnet. Med hän­syn till vad jag tidigare sagt om'pastoratsindelningens inomkyrkliga karak­tär anscrjag all kammarkollegiet i dessa ärenden bör hämta in yttranden från svenska kyrkans centralstyrelse.

Kammarkollegiet har i sitt remissyttrande föreslagit all kollegiet får

möjlighet all överlämna ell överklagningsärende "av principiell betydelse

eller annars av särskild vikt" till regeringen för avgörande. Kollegiet har

instämt i kyrkokommitténs bedömning atl det inle finns samma skäl -

betydelsen för samhällsfunktioner utanför den kyrkliga verksamheten -

som i fråga om församlingsindelningen atl beslul om pasloralsreglering och

om bildandel av kyrkliga samfälligheter skall överprövas av regeringen.

Dessa strukturförändringar bör så längt möjligt behandlas av kyrkans egna

organ. Men överlämnandemöjlighelen skulle enligl kollegiet finnas för de

fall dä frågor av principiell karaktär förekommer eller då politiskt betonade

problem aktualiseras. I mina överväganden har jag kommil lill samma

ståndpunkt. Därför föreslår jag atl kammarkollegiet med eget yttrande

skall kunna överlämna till regeringen för avgörande ett överklagningsären­

de som kollegiet bedömer ha principiell betydelse eller annars vara av

129

9   Riksdagen 1987/88. I saml. Nr 31

särskild vikl. Behov av etl praxisbildande avgörande eller etl politiskt grundat beslut är exempel på skäl all överlåta avgörandet lill regeringen. Milt förslag slår i överensstämmelse med 1984 års riktlinjer för översyn av reglerna om överklagande till regeringen m. m. Där har riksdagen uttalat sill stöd för en sådan lösning på områden där det är önskvärt atl regeringen som politiskt organ styr praxis (prop. 1983/84:120, KU 23, rskr. 250).

Prop. 1987/88:31

Initiativ tdl indelningsändringar

Frågor om ändring i pasloralsindelningen bör enligl min mening kunna väckas av en församling eller ell pastorat som skulle beröras av ändringen. Det skall ske genom en ansökan om ändring ställd lill stiftsstyrelsen. Stiftsstyrelsen skall naturligtvis ocksä kunna ta upp en indelningsfråga pä eget initiativ det följer av del krav på aktivitet som jag med förslaget vill ställa på stiftsstyrelsen.

Kyrkokommittén har föreslagit alt ocksä kammarkollegiet genom en anmälan till sliflsstyrelsen skall kunna aktualisera en indelningsändring. För egen del anser jag alt delta är olämpligt. Den situationen skulle nämligen kunna uppslå alt kammarkollegiet i samband med en överpröv­ning av stiftsstyrelsens beslut måste ta ställning i ell ärende som kollegiet väckt och därmed inte kunna göra en hell fri och förutsättningslös över­prövning. Jag föreslår därför ingen initiativrätt för kammarkollegiet i fråga om pasloralsindelning.

3.3.6 Kontraktsindelning

Mitt förslag: Sliflsslyrelsen övertar regeringens uppgift atl besluta om ändrad kontraktsindelning. Stiftsstyrelsens beslut får överklagas till kammarkollegiet av berörda församlingar och kyrkliga samfällig­heter. Kammarkollegiets beslut får inte överklagas.

Kyrkokommitténs förslag: Kommittén har inget förslag med avseende på kontrakten. Kommitténs skäl för det är atl frågan om kontraktens respekti­ve kontraktsprostarnas ställning lämpligen bör övervägas ytterligare inom kyrkans olika organ innan konkreta förslag till åtgärder läggs fram (betän­kandet del 1 s. 36).

Remissinstanserna: Ingen har kommenterat kommitténs slutsals ulom domkapitlet i Härnösand. Domkapitlet har framfört alt det medför stora problem när kontrakts- och kommungränser skär varandra och att det därför är viktigt att kontraktsindelningen ses över.

Skälen för mitt förslag: Kontraktet är tjänslgöringsområde för kontrakts­prosten i hans eller hennes egenskap av biskopens medhjälpare i uppsikten över stiftet. Biskopen utser kontraktsprostar. Under kontraktsprostens ledning samlas prästerna i församlingarna inom kontraktet för samråd och viss fortbildning. På många håll har dessutom inom kontraktets ram vuxit fram en samverkan mellan församlingarna i mer eller mindre fasl organi­serad form.

130

Kontraktsprostarnas uppgifter, liksom det nyss nämnda samarbetet, är enligl min uppfattning, som delas av kyrkokommittén, av klart inomkyrk­lig karaklär.

Kontraktet fär enligt mina förslag i fräga om obligatoriska stiftssamfällig­heter ytteriigare en funktion, nämligen atl utgöra valkrets för val av stifts­fullmäktige (avsnitt 3.2.3).

Beslut om ändringar i kontraktsindelningen fallas nu av regeringen. Indelningsändringen föranleds vanligen av ändrad pasloralsindelning eller av överväganden om kontraktets lämpliga storlek som arbetsenhet. Jag har tidigare (avsnitt 3.3.2 och 3.3.5) föreslagit alt regeringens ansvar för änd­ringar i församlings- och pasloralsindelningen skall flyttas över till kammarkollegiet och stiftsslyrelserna. Förslagen ligger i linje med strävan­dena alt avlasta regeringen löpande förvaltningsärenden och föra besluts­fattandet närmare dem som berörs av besluten. Det är då konsekvent alt föreslå motsvarande förändring i fråga om kontraklsinddningen. Ären­denas inomkyrkliga karaklär gör det enligt min mening naturiigt all be-slulsansvarel skall läggas hos kyrkliga organ. Med tanke på del vanliga sambandet med pasloralsindelningen föreslår jag atl stiftsstyrelserna, som enligt mitt förslag (avsnitt 3.3.5) skall ansvara för pastoratsregleringar, ocksä skall besluta om ändringar i konlraktsindelningen. Även det konl-raktsvisa samarbetet kring församlingsverksamheten gör del naturligt atl sliflsslyrelsen, som skall främja församlingslivet i stiftet, har denna upp­gift.

För överprövningen bör även här tvåinstansprincipen införas. Jag före­slår att stiftsstyrelsens beslut skall kunna överklagas lill kammarkollegiet av de församlingar och de pastorat och andra kyrkliga samfälligheter som berörs av beslutet. Med hänsyn lill konlraktsinddningens inomkyrkliga karaklär föreslär jag atl kammarkollegiet skall bereda svenska kyrkans centralstyrelse tillfälle alt yttra sig innan ärendet avgörs. Kammarkolle­giets beslut skall inle kunna överklagas. Reglerna om kontraktsindelningen bör enligt min mening föras in i den föreslagna lagen om kyrklig indelning och om bildande av kyrkliga samfälligheter (avsnitt 3.3.7).

Prop. 1987/88:31

3.3.7 Lagteknisk lösning

Mitt förslag: Bestämmelserna om rikels indelning i territoriella för­samlingar, pastoral och kontrakt förs samman i en ny kyrklig indel­ningslag. Där skall vidare finnas bestämmelser om stiflsinddningen. Slutligen skall lagen innehålla reglerom bildandet av icke-obligatori-ska kyrkliga samfälligheter.

Kyrkokommitténs förslag: Kommittén, vars förslag avviker från milt, har beträffande församlingsindelningen föreslagit ändringar i den nuvaran­de inddningslagen samt belräffande pasloralsindelningen en ny lag därom samt om bildandel av kyrkliga samfälligheter (betänkandet del 2 s. 53-60 och 138-150).

131

Remissinstanserna: Ingen remissinstans har invänt mol kommilléns för-      Prop. 1987/88: 31 slag lill lagleknisk lösning.

Skälen för mitt förslag: Del saknas i dag en gemensam grundläggande författning om rikels indelning i församlingar, pastorat, kontrakt och stift. Kyrkokommittén har föreslagit ändringar i 3 kap. indelningslagen samt en ny lag om pasloralsindelning och om bildandel av kyrkliga samfälligheter. Församlingarnas och samfällighelernas ställning som kommuner skall en­ligt mitt förslag regleras i en ny lag om församlingar och kyrkliga samfällig­heter. Med kyrkokommitléns förslag skulle den centrala kyrkokommunala lagstiftningen delas upp på tre olika lagar, vilkel enligt min mening skulle vara onödigt krångligt för läsaren. Skälen för en gemensam författningsreg­lering av borgerliga och kyrkliga kommuners indelningsfrågor har mot bakgrund av mina förslag försvagats. Mitt förslag till beslutsordning vid ändringar i den kyrkokommunala indelningen (avsnitt 3.3.2), nämligen atl kammarkollegiet skall överta regeringens beslutsbefogenheter i första in­stans, innebär en olikhet i jämförelse med beslämmelserna för den borger­liga indelningen. Vidare är förslaget lill regler för paslorals- och kontrakts­indelning utformade med reglerna för församlingsindelningen som förebild. Jag finner det därför naturligt all föreslå en gemensam lag med de bestäm­melser som gäller för ändringar i all kyrklig indelning i syfte att ge läsaren en direkl överblick på detta område.

Rikels grundläggande indelning i stift är inte reglerad i nägon författning i dag. Regeringen kan formellt besluta om de ändringar som behövs. Mitt förslag atl de territoriella församlingarna i varje stift skall utgöra en obliga­torisk stiflssamfällighel (avsnill 3.2.1) gör del enligt min mening nödvän­digt all riksdagen i lag beslular vilka stift som skall finnas. Eftersom stiftsindelningen får ekonomisk betydelse för de kyrkliga kommunerna bör av lagen ocksä framgå hur indelningsändringar skall gä till. Jag föreslår all regeringen bemyndigas bestämma vilka församlingar som skall ingå i de olika sliften. Bestämmelserna om stiflsinddningen bör också ingå i den nya lagen om kyrklig indelning.

Reglerna om ändringar i pasloralsindelningen har nära samband med bestämmelser som rör bildande och ändring av kyrkliga samfälligheter i och mellan pastorat. De olika samfällighelsformerna framgär av den före­slagna lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter. Vissa av dessa, nämligen totala pastoratssamfälligheter och fierpasloralssamfälligheler, kräver särskilda beslut för sin tillkomst. Bestämmelserna härom bör med hänsyn lill sambandet med pasloratsindelningsändringar återges i den nya kyrkliga indelningslagen.

132

3.4 Den prästerliga tjänsteorganisationen 

3.4.1 Präiittjänsterna i svenska kyrkan

Prop. 1987/88:31

Mitt förslag: I ett pastorat kan det förutom kyrkoherde finnas en eller flera komministrar anställda. De avlönas av pastoratet.

Hos stiflssamfälligheten kan stiftsadjunkter och kontraklsadjunk­ter finnas anställda. Dessa avlönas av stiftssamfälligheten.

I stiflssamfällighelen får dessutom finnas tjänster som pastorsad­junkt, vilka närmast är avsedda för nypräslvigda.

Prästtjänsterna är stafiigt reglerade tjänster. Prästtjänster - från­sett biskopstjänsten - skall inte längre filisättas med fullmakt.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Kom­mittén har dock föreslagit att en nyprästvigd skall förordnas som pastors­adjunkt med aspiranttjänstgöring endasl under begränsad fid (betänkandet dd 1 s. 118-123, dd 2 s. 66-71, 152-158, 161-162 och 166).

Remissinstanserna: Flertalet lillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran med undantag för förslaget om tidsbegränsad tjänstgöring för ny­präslvigda. Detta förslag avstyrks av en klar majoritet.

Skälen för mitt förslag

Innebörden av beteckningarna pastorats- och stiftspräster

Fierlalel präster i svenska kyrkan har i dag statligt reglerad anställning på tjänster som kyrkoherde, komminister eller kyrkoadjunkl i ell pastorat. För särskilda arbetsuppgifier i sliften finns inrättade tjänster som förste stiftsadjunkt, stiftsadjunkt eller kontraktsadjunkl. Domkapitlen kan dess­utom inrätta tjänster som pasloratsadjunkt, huvudsakligen för nypräslvig­da.

Den förenkling av tjänsteorganisationen som kommillén har föreslagit finner jag ändamålsenlig. Milt förslag är alltså all del i pastoraten endasl skall finnas två tjänstekategorier, kyrkoherde och komminister. Dessa pastoratspräsler, som kommittén betecknar dem, har i dag ordinarie tjäns­ter tillsatta med fullmakt, men dessa bör i framtiden tillsättas med förord­nande.

Jag föreslär likaså alt det pä stiftsplanet skall finnas endasl två tjänsteka­tegorier, stiftsadjunkt och kontraktsadjunkt. Dessa stiftspräster har i dag extra ordinarie tjänster och deras anställningsförhållanden ändras endast såtillvida att de får en ny huvudman i stiftet, nämligen stiftssamfälligheten. Behovet av stiftsadjunkter för viktiga stabsfunktioner inom stiftsarbelel torde vara lika stort inom den nya stiftssamfälligheten som inom den nuvarande frivilliga sliflsorganisafionen. Konlraktsadjunklerna ulgör ett värdefullt komplement till tjänsteorganisafionen på pastoratsplanet, sär­skill för uppgifter som det enskilda pastoratet har för litet underlag för att kunna bära. Ett exempel på detta utgör del finskspråkiga församlingsarbe­tet.

133

För nyvigda präster skall tjänster med benämningen pastorsadjunkt få      Prop. 1987/88: 31 inrättas. Jag återkommer i det följande lill deras anställningsförhållanden.

Enligl vad jag tidigare föreslagit (avsnitt 3.2.1) skall domkapitlens ar­betsuppgifter begränsas. Ansvaret för att främja församlingslivets ulveck­ling inom stiftet m. m. förs nu över till stiflssamfällighelen. Samfällighelen bör då, som kommittén föreslagit, ocksä ta över ansvaret för de präster som för del ändamålet har uppgifter av övergripande karaklär. Som jag tidigare utvecklat (avsnill 3.2.5) kommer både stiftsstyrelsen och domka­pitlet att ha uppgifter med avseende pä samtliga präster i stiftet. Stiftssty­relsen fastställer exempelvis tjänstgöringsföreskrifter för samtliga präster och domkapitlet har tillsynen över ämbetsförvaltningen beträffande både sfifls- och pasloralspräslerna. De nya beteckningarna innebär endast all del ekonomiska ansvaret för tjänsterna fördelas mellan pastoral och stift. Nu svarar kyrkofonden för vikariekostnader för präster. Jag anser i likhet med kommittén alt pastoraten och stiftssamfälligheterna i fortsättningen bör svara också för kostnaderna för vikarier. I hastigt uppkommande akulsiluationer och vid vakans på kyrkoherdetjänsten är del nödvändigt att stiftsstyrelsen förordnar vikarie. I övriga fall, då vakans uppstår på en komministertjänst bör, med hänsyn fill att pastoratet skall bära kostnaden, en vikarie i regel tillsättas endasl om pasloratel begär all stiftsstyrelsen skall förordna en sådan.

Mitt förslag lill tjänsteorganisation innebär vidare atl Ijänstebenämning-en kyrkoadjunkt avskaffas.

Benämningen kyrkoherde är - såsom kammarkollegiet framhällit i princip förbehållen pastoralspräst. Del bör dock inle finnas några hinder mol all benämningen kyrkoherde används även för annan tjänst av likartat slag, t. ex. för en stiftspräst med självständigt ansvar för församlingsvård bland samer eller en större grupp av finskspräkiga i ell stift. Likaså bör de särskilda tjänstebenämningarna för garnisonspastorn i Boden och amirali-telspräsler i Karlskrona kunna behållas.

Första anställning för nyprästvigd

Remissinstanserna har tillbakavisat kommitténs förslag att en nyprästvigd skall placeras i etl pastorat för aspiranttjänstgöring under en tid av minsl 6 och högst 18 månader. De flesta har hänvisat lill alt man enligt svenska kyrkans ordning prästvigs till tjänst inom kyrkan och inle ulan vidare bör fråntas möjligheten alt arbeta som präst. Jag anser, med hänsyn till remiss­opinionen, att förslaget om tidsbegränsning av den första anställningen inte bör genomföras.

Den nypräslvidgde bör därför anställas på en utbildningstjänst i stiftet,

vilken i enlighet med kyrkokommitténs förslag bör benämnas pastorsad­

junktstjänst. Beteckningen pastorsadjunkt speglar bättre än nuvarande

benämning pastoralsadjunkt all innehavaren biträder pastor och ännu

inte arbetar hell självständigt. Stiftsstyrelsen får bestämma i vilket pas­

torat tjänstgöringen skall ske. Utbildningssyftet bör tillmätas stor betydel­

se när sliflsstyrelsen fattar sitt beslut om placering. Det motiverar också

enligt min uppfattning alt biskopens bedömning i de enskilda fallen får slor

134

belydelse, när sliflsstyrelsen beslutarom tjänsternas placering och tillsätt­ning. Eftersom tjänsterna är avsedda att vara utbildningstjänster, förulsäl­ter jag att innehavarna kommer att söka sig vidare lill andra prästtjänster. I del följande (avsnitt 3.6.2) föreslår jag att avlöningskostnaderna för ny­präslvigda skall betalas av stiftssamfälligheterna som för della ändamäl får etl bidrag ur kyrkofonden som skall ingå i stiftsbidraget. För närvarande prästvigs ca 125 personer årligen. Kyrkokommittén har bedömt all en lid av upp till 18 månader efter prästvigningen kan behövas för handledd utbildning av nypräslvigda. Enligt min mening bör åtminstone ell års erfarenhet av tjänstgöring på en utbildningstjänst som församlingspräst krävas för rätt atl erhålla en annan prästtjänst. Gällande förordningsbe­stämmelser bör anpassas till detta synsätt.

Prop. 1987/88:31

De nuvarande pastoratsadjunktstjänsterna

För närvarande torde även präster, som inle längre kan anses behöva handledning i arbetet, inneha tjänst som pastoratsadjunkt*. På samma sätt som kommittén föreslagit angäende kyrkoadjunktsljänsler anser jag alt även sådana pastoratsadjunklstjänsler som i huvudsak fungerar som förstärkning av den prästerliga tjänsteorganisationen i etl pastorat nu bör omvandlas till komministertjänster. Della bör dock få ske endasl under en övergångsperiod av två år och endast om pastoratet och stiftsstyrelsen är överens om att en sådan tjänst skall inrättas. Nuvarande pastoratsad­junklstjänsler, som inte i fortsättningen skall användas som utbildnings­tjänster för nypräslvigda pastorsadjunkter och inle heller omvandlas fill komministertjänst i ett pastorat, blir efter övergångsperioden tjänster hos stiftssamfälligheten. Under övergångsperioden bör pastoratsadjunkterna kunna åläggas en skyldighet all frånträda utövningen av sin tjänst för att utöva en tjänst som pastorsadjunkt i stiftssamfälligheten. Detta avviker från förslagen i regeringens skrivelse 1987:1 lill kyrkomötet. Regeringen får därför återkomma i frågan till nästa års kyrkomöte.

Lönereglering av prästtjänsterna

Trots framställningar som under utredningsarbetet har gjorts om en kom­munal lönereglering av prästtjänsterna ärjag inte beredd alt nu föreslå en sädan ändring.

3.4.2 Tjänstgöring i annat pastorat

Mitt förslag: Stiftsstyrelsen får besluta atl en präst skall vara skyldig att utöva annan tjänst som pasloratspräst. Stiftsstyrelsen kan också genom ett arbetsledningsbeslut bestämma att en pasloratspräst skall fullgöra kyrkliga arbetsuppgifier i stiftet utanför det egna pastoratet. Sliftsslyrdsen får besluta om den ekonomiska reglering som kan behövas i dessa fall.

* Enligt Matrikel för svenska kyrkan 1986/87, sid. 241, fanns del den 1986393 tjänstgörande och 59 tjänstlediga pastoratsadjunkter.

september

135

Kyrkokommitténs förslag: Avviker från milt. Kommittén föreslär atl      Prop. 1987/88:31 olika pastorat skall få träffa överenskommelser om alt en viss eller vissa präster delvis tjänstgör i en närliggande församling i elt annat pastorat. Om en överenskommelse träffas, kan uppgifterna preciseras i tjänslgöringsfö-reskrifler (betänkandet del 1 s. 119).

Remissinstanserna: Flera remissinstanser är positiva lill atl prästers tjänstgöring skall kunna delas mellan pastoral, alternativt mellan stiftet och ell pastorat. Samtidigt uttrycker man farhågor för atl den av kommit­tén föreslagna beslutsordningen för denna delning kommer atl medföra praktiska problem.

Skälen för mitt förslag: Det är viktigt all en prästs arbets- och intressein­riktning tillvaratas pä del för det kyrkliga arbetet i stiftet mest förmånliga sättet. Delta kan bl. a. ske genom en flexibel Ijänstgöring som också medger etl utbyte av prästerliga arbelsinsatser mellan olika pastorat. Den delade tjänstgöringen - som är att se som ett beslut om arbetets ledning och fördelning kan lämpa sig väl för jourljänsler, konfirmandundervis­ning, regelbunden predikotjänst i nägon kyrka i annat pastorat, tjänstgö­ring vid kriminalvårdsanstall eller vid etl militärt förband. Del innebär ocksä all en sliftspräsl, vars arbetsuppgifier medger del, kan fä en klar förankring i en lokal församlingsgemenskap.

Stiftsstyrelsen skall fastställa tjänstgöringsföreskrifter för samtliga präs­ter. En delad tjänstgöring skall enligt min uppfattning alllid fastställas i dessa föreskrifter och bör därför också beslutas av stiftsstyrelsen. Initiati­vet kan dock tas frän berörda pastorat. Särskill i de fall dä en ekonomisk reglering mellan pastoral eller mellan stiftet och ell pastorat blir aktuell är det nödvändigt atl tjänstgöringens omfattning finns dokumenterad på detta sätt. Beslul om ekonomisk reglering bör fallas av sliflsstyrelsen, som ocksä i övrigl är ansvarig för fördelningen av resurser inom stiftet och dessulom beslular om fördelningen av prästtjänsterna (se avsnill 3.4.4.)

Jag föreslår atl det också i fortsättningen skall vara möjligt atl besluta alt en präst under begränsad lid skall vara skyldig all frånträda utövningen av sin tjänst eller alt jämsides med sin tjänst utöva annan prästtjänst och tjänstgöra i ell annat pastorat i samma stift. Della får ske om arbetsbelast­ningen lillfälligl är särskilt hög där eller om det annars finns synnerliga skäl, exempelvis av social natur, för en sådan tjänstgöring. Regeringens förslag till kyrkomötet var att sliflsslyrelsen skall besluta i dessa ärenden. Kyrkomötet (KL 1987: 5 avsnill 3.4.2) avstyrker förslaget och anser atl del bör ankomma pä domkapitlet att besluta. Denna uppfattning kan jag inle dela. Med hänvisning lill vad jag anfört i avsnitt 3.2.5. om ansvarsfördel­ningen mellan slifisorganen och stiftsstyrelsens roll när del gäller beslul om arbetsfördelningen mellan prästerna i ett pastorat och i ärenden röran­de disciplinansvar finner jag det naturligt all stiftsstyrelsen beslutar också i dessa ärenden. Beslutet får överprövas i den ordning som gäller för ar­betstvister i allmänhet, dvs. efter talan hos en tingsrätt eller arbelsdomslo­len. Föreskrifter om skyldighet atl utöva annan tjänst kan - så länge frägan inle är reglerad i kollektivavtal meddelas av regeringen (jfr prop. 1973:90 s. 306).

136

3.4.3 Kyrkoherdarna för döva

Prop. 1987/88:31

Mitt förslag: Kyrkoherdarna för döva förs över till den rikskyrkliga organisationen och avlönas av Svenska kyrkans stiftelse för riks­kyrklig verksamhet.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med mitt (betänkandet del 1 s. 120).

Remissinstanserna: Stockholms domkapitel och kyrkoherdarna för döva anser atl verksamhelen bör vara en stiflsangelägenhct.

Skälen för mitt förslag: För närvarande är landets sju kyrkoherdar för döva knutna till Stockholms domkapitel, som är deras arbetsgivare och utövar tillsynen över verksamhelen. Denna ordning kan inle bevaras när domkapitlets arbetsuppgifter begränsas. Verksamheten bland döva och hörselskadade är indelad i sju distrikt med en tjänst som kyrkoherde i varje distrikt. Distriklsindelningen bygger pä länsindelningen inte stiftsindel­ningen. Denna indelningsgrund sammanhänger bl. a. med upptagningsom­rådet för specialskolorna för döva och hörselskadade. Enligl förordningen (1982:633) om kyrkoherdar för döva (ändrad senast 1986: 852) skall dessa meddela konfirmationsundervisning vid skolorna.

Kyrkomötet (KL 1987: 5 avsnitt 3.4.3) menar all övervägande skäl talar för all församlingsarbetet bland döva och hörselskadade blir en angelägen­het för stiftssamfälligheterna på samma sätt som har föreslagils beträffande församlingsarbetet bland finskspräkiga och samer. Såsom kyrkomötet ock­så framhåller kan del i vissa stift föreligga behov av flera prästtjänster medan del i andra stift inte finns underlag för mer än en deltidstjänst. Eftersom en ändring av distriklsindelningen förutsätter en noggrann pröv­ning av behov och lämplig organisationsform anscrjag alt en sådan inom­kyrklig översyn i samråd med de dövas intresseorganisationer först bör göras. Om en översyn visar att det är lämpligt alt församlingsarbetet bland döva och hörseskadade blir en angelägenhet för sliflssamfälligheten kan sfiftsfullmäktige sedan besluta om en utvidgad verksamhet på det sätt som kyrkomötet anvisat. Jag anser atl det i vart fall är angeläget alt de dövas intresseorganisationer tillförsäkras ell inflytande i samband med tillsätt­ningen av kyrkoherdetjänsterna. En lösning av denna fråga, som länge har varil aktuell genom framställningar i ärendet och en tidigare utredning, kan enligt min mening bäst uppnäs genom alt ansvaret förs över lill den rikskyrkliga organisationen. Inom Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet och främsl dä inom dess nämnd för diakoni och samhällsan­svar - bedrivs redan i dag verksamhel bland döva. I anslutning till nämn­den finns ocksä särskilda organ för att upprätthälla kontakten med de dövas organisationer.

Kyrkoherdetjänsterna för döva är nu statliga tjänster tillsatta med full­makt. För dessa tjänster krävs därför särskilda övergångsbestämmelser. Allteftersom vakans uppkommer på befintliga tjänster får det bli en uppgift för Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel och dess nämnd för diakoni och samhällsansvar atl se över organisationen.

137

Kostnaderna för kyrkoherdarna för döva betalas i dag ur kyrkofonden. Fortsättningsvis bör bidrag motsvarande de nuvarande förvaltningskostna­derna för dessa tjänster, ingå i bidraget ur kyrkofonden till Svenska kyr­kans stiftelse för rikskyrklig verksamhet.

När det gäller tillsynen över den präsleriiga ämbetsutövningen uppkom­mer frågan om kyrkoherdarna för döva skall vara underställda domkapitlet i Stockholm såsom hittills eller domkapitlet i Uppsala i enlighet med önskemål som de själva fört fram. Domkapitlet i Uppsala har tillsynen över präster i ullandel. Jag anser alt kyrkoherdarna för döva, som inte heller är geografiskt bundna lill ell bestämt stift, lämpligen bör höra under domka­pitlet i Uppsala.

Prop. 1987/88:31

3.4.4 Prästtjänsternas fördelning

Mitt förslag: Nuvarande antal prästtjänster inberäknat pastorats­adjunktstjänsterna skall vara utgångspunkt för den nya tjänsteorga­nisationen.

Regeringen fastställer del totala anlalel prästtjänster i landet.

Svenska kyrkans centralstyrelse får fördela tjänsterna mellan stif­ten.

Svenska kyrkans centralstyrelse beslutar om inrättande och in­dragning av alla stiftsljänster utom pastorsadjunklstjänsler.

Stiftsstyrelsen beslular om inrättande och indragning av paslo-ralstjänster och pastorsadjunklstjänsler.

Kyrkokommitténs förslag: Avviker delvis från milt (betänkandet del 1 s. 126-130, dd 2 s. 57-58, 69-70 och 162-165).

Kommittén föreslog i rapporten Församlingar i samverkan som behand­lades av 1985 års kyrkomöte, att fördelningen av prästtjänster skulle beslu­tas av kyrkomötet. I slulbetänkandet föreslogs att svenska kyrkans cen­tralstyrelse borde fördela tjänsterna. Kommillén motiverade sitt ändrade ställningslagande med atl uppgiften borde åvila ett permanent fungerande organ. Kyrkomötet skulle enligt förslaget få en rådgivande funktion när det gäller mål och principer för fördelningen.

Remissinstanserna: Fierlalel anser all ytterligare prästtjänster bör inrät­tas.

Svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund tycker alt det är bra alt fördelningen av prästtjänsterna förs över till kyrkans egna organ. Remissinstanserna har dock delade meningar om hur kompetensfördelningen mellan kyrkomötet och svenska kyrkans centralstyrelse respektive pastoraten skall se ut. Sliflsrädel i Linköping är kritiskt mot all ell fätal stiftstjänster används som styrmedel för alt uppnå en rättvis fördelning av tjänsterna.

Skälen för mitt förslag: Jag delar kommitténs bedömning atl förhållande­na inte medger att yllerligare prästtjänster nu inrättas.

Om situationen förändras bör det emellertid vara möjligl för regeringen

138

att ompröva detta. Denna prövning bör dock inle äga rum ärligen utan när     Prop. 1987/88: 31 förändrade förhållanden motiverar det.

Centralstyrelsen fördelar tjänsterna mellan stiften

I likhet med kommittén anscrjag all del bör ankomma på svenska kyrkans egna organ att fördela befintliga tjänster mellan stiften.

Jag föreslår att svenska kyrkans centralstyrelse efter framställning från stiftsstyrelserna fastställer hur mänga prästtjänster som högst får finnas i vatje stift.

Inrättande och indragning av de enskilda tjänsterna på stiftsnivå kom­mer all få återverkningar pä tjänsterna pä pastoratsnivä. Utgångspunkten för antalet tjänster pä de olika nivåerna bör vara nuvarande förhållande. En förändring kan då inledningsvis endast ske genom atl pasloralsljänster omvandlas lill stiftsljänster eller tvärtom. Det bör därför, såsom kommil­lén föreslagit, vara elt fristående organ ulan egel intresse i denna fördel­ning som beslutar om inrättande och indragning av stiflsljänslerna. Uppgif­ten bör ligga pä etl permanent fungerande organ, lämligen svenska kyrkans centralstyrelse. I framställningar lill centralstyrelsen om inrättande av en ny stiftsljänsl kan sliflsstyrelsen bl. a. föreslå alt en redan indragen pasto-ratsljänsl omvandlas lill stiftstjänst. Centralstyrelsen bör med utgångs­punkt frän vad som framförs i ärendet om behovet av förstärkning pä stiftsnivån bedöma om ändringen skall genomföras.

Genom att centralstyrelsen enligt mitt förslag får fördela tillgängliga prästtjänster mellan stiften i årliga beslul och också beslutar om inrättande och indragning av prästtjänsterna på stiftsnivån får centralstyrelsen goda förutsättningaratt reglera fördelningen mellan stiften.

Regeringen beslutar om inrättande av präsleriiga övergängsbefattningar med slöd av riksdagens beslut (prop. 1977/78:120 punkt 5, KrU 21, rskr. 262). För närvarande finns del elt femtontal sådana tjänster inrättade. Därutöver finns del en personlig sliftsadjunktstjänst inrättad vid Stock­holms domkapitel för ungersk-språkigt församlingsarbete. Adjunktens tjänstgöring fär även omfatta andra stift. Det kommer all finnas behov av en möjlighet att inrätta personliga tjänster även i fortsättningen. Jag före­slår därför att svenska kyrkans centralstyrelse fär använda upp till 1 % av tillgängliga prästtjänster för att inrätta sådana tjänster. Centralstyrelsen skall ocksä besluta om i vilket stift tjänsten skall vara placerad. Innehavar­na av dessa tjänster bör också i fortsättningen avlönas ur kyrkofonden.

Vidare bör antagningen av kandidater till prästvigning för stiften redan nu övervägas. Delta gäller framför allt i de stift som kan förutse att stiftsbidraget (avsnitt 3.6.2) inte kommer all läcka kostnaderna för alla de pasloralsadjunktstjänsler som nu finns inrättade i stiftet. Innehavarna av dessa tjänster avlönas frän och med den I juli 1989 av sfiftssamfälligheten.

När en pastoratsadjunklstjänst blir ledig och inle omvandlas till en

prästtjänst i pastoral eller skall användas som en tjänst för nyprästvigd kan

stiftsstyrelsen ansöka hos svenska kyrkans centralstyrelse om all en tjänst

som exempelvis kontraktsadjunkt inrättas. Centralstyrelsen kan inrätta en

sådan tjänst eller besluta alt dra in tjänslen och placera den i ell annal stift

139

med större behov. Anlalet tjänster som svenska kyrkans centralstyrelse får förfoga över som styrmedel kan alltså genom milt förslag ökas med det antal pasloralsadjunktstjänsler som inte används som förstärkning av tjänsteorganisationen i pastoralen.

Prop. 1987/88:31

Stiftsstyrelsen fördelar tjänsterna inom stiftet

Jag delar kommitténs uppfattning atl stiftsstyrelsen skall besluta om inrät­tande och indragning av pasloralsljänster. I samband med all regeringen har beslutat i ärenden som gäller nybildning av pastorat har den också fastställt hur många präster som skall finnas i pastoratet. Jag har föreslagit atl sliflsstyrelsen i fortsättningen skall besluta i pastoratsinddningsären-den. Sådana beslul fär överklagas till kammarkollegiet. Kollegiet har påpe­kat all kollegiets beslut om den prästerliga tjänsteorganisationen i samband med indelningsärenden skulle kunna bli verkningslösa, om ett sådant be­slut kan ändras av stiftsstyrelsen genom etl enskilt beslut om att inrätta eller dra in en prästtjänst. Jag vill då erinra om att vid beslut om antalet präster i ett pastorat även annat än förhållandena i det enskilda pastoratet skall vägas in. För vissa uppgifter, som tidigare enbart varit pastoralsbase-rade, kommer del exempelvis all ske en samverkan på stiftsnivå. Stiftssty­relsens möjlighel alt besluta om delad tjänstgöring för präster har också belydelse, liksom all det finns andra medarbetare än präster i pastoratet. Jag anser all så många faktorer - ocksä ekonomiska - skall läggas fill grund för beslutet, all man inle bör överbelona sambandet med pastorats­indelningen. Kammarkollegiets beslut i elt överklagat pastoratsindelnings-ärende skall därför inte innehålla något beslut om antalet prästtjänster. Det bör ankomma pä stiftsstyrelsen att ensam ha ansvaret för fördelningen av tillgängliga tjänster mellan pastoraten.

Om kammarkollegiet ändrar pastoratsindelningen kan del givelvis finnas skäl för stiftsstyrelsen all pä nytt pröva hur många prästtjänster som bör finnas. Mitt förslag innebär också alt stiftsstyrelsen kan besluta alt hålla en ledig tjänst vakant i avvaktan på en översyn av pasloralsindelningen eller Ijänsleorganisalionen.

3.5 Tillsättningen av prästtjänster 

3.5.1 Tillsättningsförfarandet

Mitt förslag: Första och andra gången en kyrkoherdetjänst är ledig skall domkapitlet först pröva vilka sökande som är behöriga. Tjäns­len tillsätts sedan efter yttrande av domkapitlet i enförsamlingspas­torat av kyrkorådet och i flerförsamlingspastorat av en tillsättnings­nämnd. Tredje gängen tjänsten är ledig lillsätts den av domkapitlet efter yttrande från berörda församlingars kyrkoråd.

Komministertjänster tillsätts av kyrkorådet eller tillsättnings­nämnden. Domkapifiet prövar vilka sökande som är behöriga lill tjänsten och avger yttrande lill pastoratet.

Domprosttjänst fillsätls av regeringen efter yttrande av domkapil-

140

let, som skall ha gett samtliga församlingskyrkoråd i pastoratet tillfälle alt yttra sig.

Tjänster som stiftsadjunkt eller kontraktsadjunkt tillsätts av sliflsstyrelsen efter behörighetsprövning och yltrande av domkapit­let.

Tjänster som pastorsadjunkt placeras och tillsätts av stiftsstyrel­sen.

Förflyltningsskyldigheten för präster behålls.

Domkapitlets tillsätlningsbeslut får överklagas hos regeringen. Beslut av kyrkorådet, tillsättningsnämnden och stiftsstyrelsen fär överklagas i den ordning som gäller för kommunala beslut.

Prop. 1987/88:31

Kyrkokommitténs förslag: Avviker i följande avseende frän milt. Kom­mittén föreslår i fråga om tillsättning av pasloralsljänster att domkapitlet efter den allmänna behörighetsprövningen upprättar elt förslag om högst tre sökande. Kyrkorådet eller tillsättningsnämnden får därefter tillsätta tjänsten med någon av dessa tre. Tillsättningsbeslutet fär överklagas av röstberättigade kyrkomedlemmar eller av en präst som förts upp pä försla­get enligt den ordning som gäller för överklagande av kommunala beslul. Domkapitlets förslag till tjänsten får överklagas till regeringen av den som sökt tjänsten (betänkandet del I s. 134-139 och 143-144, del 2 s. 66-70, 152-161 och 164-166).

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser kommenterar inle förslaget att alla komministertjänster och en kyrkoherdetjänst vid två tillfällen av tre tillsätts av kyrkoråd eller tillsättningsnämnd i stället för efter val av för­samlingsmedlemmarna. Några menar dock alt en tillräckligt stark försam­lingsopinion skall kunna påfordra ett direktval vid tjänstetillsättningen. Andra vill i skiftande omfattning stärka domkapitlets ställning i samman­hanget. Detta gäller särskill tillsättningen av komministertjänster. Justitie­kanslern anser all alla tjänster bör tillsältas på samma säll och föreslår atl en tillsättningsnämnd och en överklagandenämnd inrättas i varje stift. Andra föreslår all en inomkyrklig överklagandeinstans bör inrättas. En del menar all en tjänst som domprost bör tillsältas av svenska kyrkans central­styrelse.

Skälen för mitt förslag: Det var tidigare vanligt att olika tjänster - lärare, polis m.fi. - fillsalles efter ell val. Endasl vid tillsättning av prästtjänster förekommer det ännu atl menighetens val bestämmer vem som skall få tjänsten. Detta system har nu av flera skäl spelat ut sin roll. Tillsättnings-proceduren är långdragen och valdeltagandet ofta lågt. Dessutom sätts valreglerna ofta ur spel genom atl det endast finns en sökande lill en tjänst. Kallelse av en ytterligare präst alt provpredika har, under den period som präslvalsundersökningen (Ds C 1983:9) omfallar, nämligen åren 1974-1980, endasl skett vid 21 tillfällen. Förfarandet med provpredikningar av de präster som förts upp pä förslag av domkapitlet har också kritiserats.

1985 års kyrkomöte (RegÄr 1985:1, KO 10, kskr. 34) tillstyrkte kyrko­kommitténs förslag i lägesrapporten (SOU 1985: 1) med följande motive­ring:.

141

såsom kommittén framhållit har de präslvalslagar som stiftats under 1900- Prop. 1987/88: 31 talet sökl skapa en balans mellan kraven pä alt prästtillsätlning skall ske genom "folkels val" respektive genom "myndighetstillsätlning". Enligt kommitténs förslag skall kyrkorådets ledamöter välja präst två gånger av tre. Det kan måhända ifrågasättas om inle "folkets val" bättre speglas av etl val där den gudsljänstfirande församlingen i vart fall har möjlighet att della. Å andra sidan kan det hävdas atl domkapitlet, som enda tillsättande organ inom stiftet, skulle ha möjlighet atl utarbeta en strategi i tillsättnings­ärendena med beaktande av sfiftets totala behov av präster. Utskottet har därvid funnit alt kommitténs förslag tillfredsställande torde tillgodose för­samlingens berättigade krav på alt fä välja präst med utgångspunkt från församlingens och tjänstens särskilda behov.

Regeringen delade den uppfattningen och föreslog i sin skrivelse 1987: 1 lill kyrkomötet alt en kyrkoherdetjänst två gånger av tre tillsälls av kyrkorå­det i elt enförsamlingspastorat och av en tillsättningsnämnd i ett flerför­samlingspastorat. Komministertjänster borde däremot vaije gång tillsättas på delta sätt. Med anledning av en i ämnet väckt motion uttalade sig emellertid kyrkomötet (mot. 1987: 18, KL 5 avsnill 3.4.5) för att även komministertjänster var tredje gäng skulle tillsällas av domkapitlet. Jag återkommer i det följande till denna fråga.

Tidsätlningsnämnd

Domkapitlet i Skara har föreslagit alt pastoralskyrkorådet skall tillsätta prästtjänster i ell flerförsamlingspastorat. Jag delar inte den uppfattningen. Pastoratskyrkorädet har i dessa fall elt annat ansvarsområde än försam-lingskyrkoräden, vilkas främsta uppgift är atl ha omsorg om församlings­livet och verka för dess ulveckling. Dess sammansättning garanterar inte heller elt jämlikt inflytande från församlingarna på tillsättningsärendet. För prästtillsättningar i ell flerförsamlingspastorat bör därför, som kommillén föreslagit, finnas en särskild nämnd, lill vilken församlingarnas kyrkoråd inom sig utser representanter. Denna bör inrättas vid mandatperiodens början.

Domkapitlet prövar de sökandes behörighet

Domkapitlet skall även i fortsättningen pröva all de sökande är behöriga till tjänsten innan ärendet överlämnas till kyrkorådet, fillsältningsnämnden eller stiflstyrdsen för beslul.

I kommitténs förslag bibehåller domkapitlet ell inflytande pä lillsätlning-

en av pastoralsljänslerna genom all domkapitlet för upp de mest meritera­

de - dock högst tre - på förslag. Etl sådanl förslag fär överklagas till

regeringen. När förslaget vunnit laga kraft överiämnas ärendet lill kyrkorå- .

det eller tillsättningsnämnden, som fär tillsätta tjänslen med en av de

sökande som stär på förslaget. Etl sådant kommunall tillsättningsbeslut får

överklagas till kammarrätten. Mot bakgrund av atl även denna ordning för

tjänstetillsättning kan bli en långdragen procedur harjag övervägt om ell

förbud att överklaga domkapitlets förslag bör införas eller om domkapitlets

142

förslagssällning helt bör avskaffas.

I propositionen om ny förvaltningslag (prop. 1985/86:80, KU 21, rskr.      Prop. 1987/88: 31 202) anförde departementschefen följande:

I de fall då en myndighet skall tillsätta en tjänst efter förslag från en annan myndighet måste del i princip vara tillräckligt att den som är missnöjd med förslaget kan framföra sina synpunkter på detta genom att vända sig direkt fill den beslutande myndigheten. I de fall då lillsältningsbeslutet kan över­klagas finns ytterligare en möjlighel att göra sina intressen gällande. En­dast om tillsättningsmyndigheten är bunden av förslaget t. ex. så atl den måste välja nägon av de kandidater som har tagils upp i förslaget - bör del vara tillåtet att överklaga detta.

Domkapitlets förslag skulle enligl vad kommittén tänkt sig vara bindande för kyrkorådet eller tillsättningsnämnden. Jag är därför inle beredd att föreslå en ordning, enligt vilken det skulle vara förbjudet atl överklaga ell domkapitelsförslag utan föreslår i stället ett annat tillsättningsförfarande.

Bakgrunden till all domkapitlet har upprättat bindande förslag är i första hand att det varil nödvändigt alt begränsa antalet kandidater inför valet. Provpredikningar av de föreslagna, frågodag och val har lell till atl förfa­randet ändå är myckel tidsödande. Sökande som står på förslag lill en tjänst har inte heller rätt att söka annan tjänst medan tillsättningen pägår. Det senare har krifiserats av Göteborgs domkapitel.

Anlalel ärenden hos regeringen som gällt överklaganden av domkapit­lets förslag har visserligen varil ringa men när överklagande skett har det inneburit en ytteriigare förlängning av lillsällningsförfarandel.

Om nu förfarandet med provpredikningar och val avskaffas och tillsätt­ningen sker genom beslut av kyrkorådet eller tillsättningsnämnden är det inte lika angeläget som tidigare att begränsa kandidalkretsen. Församling­arnas inflytande i tillsättningsärendet torde stärkas om man får välja bland samtliga behöriga som sökt tjänsten med beaktande av förtjänst och skick­lighet hos de sökande. I det till kyrkomötet remillerade förslaget angavs atl det dock borde vara tillåtet för domkapitlet all ge del tillsättande organet visst stöd för bedömningen genom all i elt eget yttrande anlägga oförbin­dande synpunkter på i vilken inbördes ordning de sökande eller de främsta bland dem enligl domkapitlets mening borde komma i fråga vid tillsättning­en.

Kyrkomötet (KL 1987:5 avsnill 3.4.5) uttalar atl det alltid kan vara värdefullt om domkapitlet lill kyrkorådet eller tillsättningsnämnden yttrar sig över de behöriga sökande till en tjänst som kyrkoherde eller komminis­ter. Den ordningen skulle enligt det remitterade förslaget också gälla beträffande tillsättning av sliflspräsler, domprostar och vikarier, framhål­ler kyrkomötet, som föreslår atl samma ordning bör gälla vid tillsättning av pastoratspräsler.

Jag ansluter mig till vad kyrkomötet har anfört i denna del. Jag vill dock stryka under alt domkapitlets yttrande inle är bindande för tillsättnings­myndigheten. Med denna ordning följer alt de sökande till en prästtjänst har möjlighet atl även söka andra tjänster medan tillsällningsförfarandet pågår.

En förändring av detta slag innebär enligl min uppfattning en betydande

förenkling av tillsältningsproceduren och därmed också en förbättring av

143

befordringsmöjlighelerna för prästerna i svenska kyrkan.

Tillsättningsgrunder

Prop. 1987/88:31

Prövningen vid tjänstetillsättningar bör ske enligt sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet. Främst bör sällas skickligheten, om del inte finns särskilda skäl för nägot annal. I nu gällande prästvalslag anges även förutom förtjänst och skicklighet - att hänsyn får tas lill tjänstens särskil­da behov. Nägon sådan särskild föreskrift behövs dock inte. Faktorer som är av belydelse för all bedöma den sökandes lämplighet för den aktuella tjänsten får nämligen vägas in vid bedömningen av de sökandes skicklig-hel. De särskilda bestämmelserna i den nuvarande präslvalsförordningen (1958:261, ändrad senasl 1982: 1168) om beräkning av tjänsteår bör också avskaffas. Meritvärdet av annan verksamhet än uppehållande av präst­tjänst fär således beaktas av lillsältningsmyndighelerna vid prövningen av förtjänst och skicklighet.

Domkapitlet tillsätter kyrkoherdetjänsten en gång av tre

Kyrkomötet (KL 1987:5 avsnill 3.4.5) har i sitt yttrande över regeringens skrivelse ansett att domkapifiet skall tillsätta alla pastoratspräsler en gång av tre, alltså även komministertjänster. Kyrkomötet har tidigare uttalat (RegÄr 1985: 1, KO 10, kskr. 34) all man bör behälla domkapillels möjlig­hel alt utarbeta en strategi i tillsättningsärenden med beaktande av stiftets behov. Denna planering inom stiftet är enlig min mening väsenfiigen av betydelse endasl vid tillsättningen av kyrkoherdetjänster. Komminister­tjänsterna kommer i fortsättningen inle alt vara befordringstjänsler. Jag är därför inle beredd all föreslå att de skall tillsättas av domkapitlet en gång av tre. I ärenden om tillsättning av kyrkoherdetjänster bör de berörda församlingarnas kyrkoråd var för sig beredas tillfälle all yttra sig över de behöriga sökande.

Tillsättning av domprost

I likhet med kommillén anscrjag atl tjänster som domprost även i fortsätt­ningen skall tillsättas av regeringen. Domprosten är i många situationer ersättare för biskopen, bl. a. som ordförande i domkapitlet. Tillsällnings­förfarandet bör dock, såsom föreslagits av kommittén, förenklas så att valförfarandet slopas och ersätts av yttranden över de behöriga sökandena av berörda församlingars kyrkoråd. Domkapitlet fär sedan med egel ytt­rande överlämna ärendet till regeringen. Vidare bör nuvarande räll alt söka en domprosttjänst direkl hos regeringen avskaffas. De förenklingar som föreslagils beträffande kyrkoherdetjänsterna, bl.a. avskaffande av förslagssällning och provpredikan, skall självfallet omfalla även domprost-tjänsterna.

Tdlsättning av sliftspräsl

Stifts- och konlraktsadjunkler skall enligt mitt förslag vara anställda av

sliflssamfälligheten. Det bör därför vara sliflsstyrelsen som tillsätter dessa

144

tjänster. Domkapifiet bör dock pröva sökandenas behörighet och yttra sig     Prop. 1987/88: 31 till stiftsstyrelsen på samma säU som när kyrkorädel eller tillsättnings­nämnden skall tillsäUa en tjänst.

Pastorsadjunkter

Dessa tjänster är avsedda för nypräslvigda. Det innebär atl tjänsterna inte ingår i den fasta tjänsteorganisationen. Stiftsstyrelsen bör i stället verka för att de nypräslvigda placeras i pastorat där det finns lämpliga handledare. Biskopen har under de blivande prästernas utbildningstid personliga sammanträffanden med dem vid flera tillfällen och har ansvaret för all de prästvigs för tjänst i stiftet. Hans bedömning bör därför få väga tungt när beslut fallas om i vilka pastorat de nypräslvigda inledningsvis placeras.

Förfiytlningsskyldighet för präst

Kommittén har föreslagit att förflyltningsskyldigheten för präst skall av­skaffas på sikt.

Som jag har framhållit (avsnitt 3.3.4) bör stiftsstyrelsen göra en fortlö­pande översyn av pasloralsindelningen. Ändringar i indelningen innebär också ändringar i den prästerliga tjänsteorganisationen. Det behövs därvid en smidig ordning för alt åsladkomma en personalröriighet med fillgodose-ende av anställningstryggheten. Alternativet till möjligheten atl förflytta en präst är uppsägning pä grund av arbetsbrist eller en frivillig uppsägning, varvid prästen själv har att söka en ny anslällning. Jag vill ocksä erinra om att flera remissinstanser med anledning av förslaget om tidsbegränsad anslällning för nyprästvigd har framhållit aU svenska kyrkan inte vill medverka till en ordning där det finns en risk för aU få ell vigt prästerskap som inte innehar prästtjänster. Jag har anslutit mig till uppfaUningen aU en prästvigning innebär alt prästen träder i hela kyrkans tjänst i ett stift (avsnill 2.3). Med detta synsätt anser jag au förflyUningsskyldigheten bör behållas för vissa fall. Det gäller framför allt den situationen aU en kyrko­herdetjänst blir övertalig i samband med en pastoratsreglering. Stiftsstyrel­sen bör då ha rätt att förflytta innehavaren av en tjänst som skall dras in lill en annan motsvarande tjänst i stiftet.

Hur man överklagar tiUsätlningsbeslul

En tjänstetillsättning efter val har inte tidigare kunnat överklagas annat än

genom atl valförrättningen överklagas. Jag anser alt elt överklagande av en

tjänslefillsättning av kyrkoräd/lillsäUningsnämnd i den ordning som gäller

för kommunala beslul ger motsvarande garantier för en korrekt handlägg­

ning av tillsättningsärendet. Ett sådanl beslut bör dock endast få överkla­

gas av den som är kyrkobokförd inom pastoratet eller av en församling i eU

flerförsamlingspastorat. Att, säsom kommittén föreslagit, dels utöka kret­

sen som har rätt aU överklaga till aU avse andra sökande till tjänsten och

dels begränsa den fill kyrkomedlem överensstämmer inte med allmänna

principer för vem som får klaga på ell kommunalt beslut. Jag finner inte

'*

10   Riksdagen 1987.188. I saml. Nr 31

tillräckliga skäl alt frångå de principerna. Detsamma bör gälla för överkla­gande av tillsättningsbeslut som avser kontrakts- och stiftsadjunkter. Domkapitlets utnämning av en kyrkoherde får som nu överklagas till regeringen.

Prop. 1987/88:31

Prästtjänsterna i icke-terriloriella pastorat

Kommittén föreslog atl regeringen även i fortsättningen borde kunna be­stämma om i vilken ordning prästtjänster i icke-territoriella pastorat skall tillsättas. Kommittén ansåg därvid all prästtjänslerna alltid borde tillsättas av församlingarnas kyrkoråd. Kyrkomötet (mot. 1987:92, KL 5 avsnitt 3.4.8) uttalar alt ingen ändring bör ske i förhållande till vad som i dag gäller för dessa prästtjänster. Däremot anser kyrkomötet att reglerna om anställ­ningsformer och disciplinansvar m. m. i den föreslagna prästanslällnings­lagen bör gälla. Som jag tidigare nämnt avser jag atl tillsätta en arbetsgrupp inom civildepartementet som skall utreda vissa frågor avseende bl. a. de icke-tcrtitoridla pastoralen. Jag lägger därför inle nu fram något förslag om prästtjänsterna i dessa pastoral.

3.5.2 Förnyat ledigförklarande

Mitt förslag: Om högst två sökande har bedömts behöriga till en tjänst fär kyrkorådet eller tillsättningsnämnden begära alt tjänsten ledigförklaras pä nytt. Om efter nytt ledigförklarande inte flera än två sökande har bedömts behöriga, får kyrkorådet eller tillsättnings­nämnden välja att tillsätta tjänsten eller atl lämna över ärendet fill domkapitlet. Domkapitlet får i det senare fallet anfingen tillsälta tjänsten eller besluta atl hålla den vakant.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt (betän­kandet dd 1 s. 140-141, dd 2 s. 67 och 156).

Remissinstanserna: Den övervägande delen av instanserna har inte kom­menterat förslaget. Domkapitlen i[REDACTED_EFTERNAMN] och Skära har frän olika utgångs­punkter kritiserat det.

Skälen för mitt förslag: Jag har tidigare redogjort för skälen lill atl domkapitlet jnte längre skall upprätta bindande förslag vid tjänstelillsätt-ningar. Av delta följer att reglerna för förnyat ledigförklarande av en tjänst redaktionellt niåste utformas pä etl annal sätt än kommittén föreslagit.

Jag har övervägt om kyrkorådet eller tillsättningsnämnden alltid skall kunna begära att en tjänst ledigförklaras på nytt, om det inte finns någon dlerhögst två behöriga sökande. Denna rätt stärker dock kyrkorådets eller fillsättningsnämndens möjlighet alt få en präst som motsvarar tjänstens särskilda behov. Kommitténs förslag förefaller mig därför väl avvägt. I vissa fall kan det emellertid finnas anledning för kyrkorädel eller tillsätt­ningsnämnden och domkapitlet atl samråda angäende förutsättningarna för all få fler sökande lill tjänslen genom eU förnyat ledigkungörande.

146

Om kyrkorådet eller tillsättningsnämnden inte heller efter elt förnyat ledigförklarande anser.sig vilja tillsätta tjänslen, skall ärendet överlämnas fill domkapitlet. Domkapifiet bör då under vissa förhållanden ha räU alt filisätta tjänsten. Tillsättningsorganets skäl för atl inte filisätta tjänsten mäste vara objektivt godtagbara. Andra skäl fär inte leda fill att den gudsljänstfirande församlingen saknar präst under läng tid eller alt lämpli­ga sökande inte befordras. Om domkapitlet i elt falt som detta tillsätter en kyrkoherdetjänst, har förfarandet enligl min uppfaUning ändå styrts av pastoratets vilja i en sädan omfattning att tillsättningen inle skall räknas som en " tredjegångstillsäUning " av domkapifiet.

Prop. 1987/88:31

3.5.3 Behörighet

Mitt förslag: Den allmänna behörighetsprövningen för sökande till prästtjänst avskaffas.

Regeringen får meddela föreskrifter om särskilda villkor för behö­righet till annan prästtjänst än biskopstjänst.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämnier med mitt (betänkandet del 1 s. 139-142, dd 2 s. 68 och 159-160).

Remissinstanserna: Huvuddelen av remissyttrandena berör inte försla­gen i denna del pä annat sätt än all några anser att det för vissa tjänster skall fä krävas arbetsledarutbildning eller dokumenterad erfarenhet av arbetsledarskap.

Skälen för mitt förslag

Allmän behörighet

Det ligger i sakens natur att endast den som har rätt att utöva prästämbetet skall vara behörig fill prästtjänst. De allmänna behörighetsvillkoren i nuva­rande prästvalslag om att en sökande skall prövas "hava den förmåga och de egenskaper vilka erfordras för tjänstens nöjaktiga bestridande" fyller enligl min mening inte längre nägon funktion. Skolförfatlningsutredningen har för övrigt i betänkandet (SOU 1986: 1

1) 

Enklare skolförfattningar före­slagit att de allmänna behörighetsvillkoren för de statligt reglerade lärar­tjänsterna skall utmönstras. Dessa krav anses ay utredningen kunna tillgo­doses utan särskild föreskrift i skolförfaUningarna.

Jag delar kommitténs uppfaUning aU den allmänna behörighetsprövning­en måste anses ingå i fillsättningsmyndighelens bedömning av den sökan­des skicklighet. Det finns inte någon skyldighet att tillsätta en tjänst med en sökande som inte uppfyller de krav som tjänsten ställer.

Särskild behörighet

I vissa fall kan det finnas behov av att ställa speciella krav på de sökande till en tjänst. Det kan gälla minimiålder, viss tjänstgöringstid som präst

147

eller särskilda språkkunskaper. Sådana särskilda behörighetsvillkor före­kommer idag.

Vidare bör krav införas pä atl de sökande lill vissa kyrkoherdetjänster skall ha gått igenom en arbetsledarutbildning med godkänt resultat eller att den sökande pä annat sätt har visat sig lämpad för arbetsledande arbete. I del senare fallet kan ett av biskopen utfärdat intyg tjäna som dokumenta­tion i de fall då en präst söker tjänst i etl annat stift än det egna. I hemstiftel bedöms arbelsledarförmågan i samband med behörighetsprövningen i domkapitlet. Omfallningen och innehållet i en förstärkt arbetsledarutbild­ning bör bestämmas i samräd mellan sliften och den rikskyrkliga organisa­tionen. Skälen för atl jag pä detta sätl i likhet med flera remissinstanser vill betona kravet på lämplighet för arbetsledaruppgiften i vissa fall, främst kyrkoherdetjänster i flerpräslpastorat eller andra pastoral där arbetsled­ning utgör en viktig del i tjänsten, är uppenbara. Under läng tid har i den kyrkliga debatten framhållits atl belydande problem uppslår dä förmågan i dessa avseenden brister. Utvecklingen på arbetsmarknaden har under senare år ytteriigare skärpt kraven på dem som är satta alt fullgöra arbets­ledande uppgifter. Först sedan man inom den kyrkliga organisationen bestämt innehållet och omfallningen av den arbetsledarutbildning som skall krävas kan bestämmelser om delta las in i förordning.

Även andra särskilda behörighetsvillkor kan komma ifråga. Villkoren bör enligl min uppfattning fastställas av regeringen.

Prop. 1987/88:31

3.5.4 Tjänster i en samarbetskyrka

Mitt förslag: Regeringen fär meddela föreskrifter om lillsältning av prästtjänster i en samarbetskyrka mellan svenska kyrkan och annal samfund eller sammanslutning.

Kyrkokommitténs förslag: Avviker från mitt (betänkandet del 1 s. 138, del 2 s. 67 och 157). Kommittén har föreslagit en lagbestämmelse om atl tjänster som komminister som är inrättade för samarbete med Evangeliska Fosterlands-Stiftelsen skall tillsältas av domkapitlet. Kyrkoråden i varje församling i pastoratet och den distriktsstyrelse som berörs inom Evange­liska Fosterlands-Stiftelsen skall yttra sig.

Remissinstanserna: Endasl Evangeliska Fosteriands-Stiftdsen har yttrat sig över delta förslag. Stiftelsen anser det angelägel all den fär behålla ett avgörande infiytande vid fillsätlningen av en sådan tjänst.

Skälen för mitt förslag: Kommitténs förslag begränsar sig lill all avse tjänster som inrättas i samarbete med Evangeliska Fosterlands-Stiftelsen. Samarbetskyrkor torde redan idag finnas eller planeras även med andra samfund eller sammanslutningar. Regler för tillsättningen av tjänster i samarbetskyrkor bör enligt min uppfattning fastställas av regeringen i en förordning. En sådan tjänst får endast tillsättas med nägon som uppfyller villlkoren för prästtjänst i svenska kyrkan.

Det framslår som självklart att en tjänstetillsättning alllid bör ske i enighet mellan de samverkande parterna. Ett förordnande för ijänstdnne-

148

havaren bör dock utfärdas av domkapifiet, som har uppsikten över förvalt­ningen av det kyrkliga ämbetet (jfr avsnitt 3.2.5).

Prop. 1987/88:31

3.6 Ekonomiska konsekvenser 

3.6.1 Allmänna synpunkter

Mitt förslag: Reformen skall inte medföra några kostnadsökningar. Jag beräknar dock vissa engångskostnader om sammanlagt ca 6 milj. kr. för övergången lill den nya organisationen. Skatlekraflsgarantin ändras sä att en besparing uppnäs inom utjämningssystemet som motsvarar den beslutade rninskningen av transfereringarna lill bor­gerliga kommuner. Kyrkofondens utgifter begränsas och utjäm­ningssystemet utformas så all nuvarande mycket slora underskott i kyrkofonden läcks och balans uppnås mellan kyrkofondens utgifter och inkomster.

Kyrkokommitténs förslag: Avviker från mitt i huvudsak i följande av­seenden.

Kyrkokommittén föreslär att övergångsvis skall ulgå ett högre extra utjämningsbidrag än vad jag räknar med (se 3.6.5) och att försäkringskost­nader skall belalas av kyrkofonden. Övergångsvis skulle därför kyrkokom­mitténs förslag innebära en ökning av kyrkofondens utgifter med ca 34 milj. kr. i förhållande lill utfallet för år 1986. Denna kostnadsökning finan­sieras enligl kyrkokommitléns förslag genom en höjning av den särskilda kyrkoavgiften (belänkandet del 1 s. 183-189).

Kyrkokommittén har vidare föreslagit atl man skall anpassa det kyrkliga utjämningssystemet till ell reviderat borgerligt system enligt skatleutjäm-ningskommitténs förslag. Riksdagens beslut i fräga om skatteutjämnings-bidragen lill borgerliga kommuner avviker från skalleuljämningskommil-téns förslag. De minskningar av transfereringarna till de borgerliga kom­munerna som riksdagen beslutat om bör fä lill konsekvens motsvarande reduceringar inom det kyrkliga utjämningssystemet.

Remissinstanserna: Betydelsen av ett ekonomiskt utjämningssystem understryks. Synpunkter på detaljer i kommitténs förslag redovisas i de följande avsnitten.

Skälen för mitt förslag: Ell huvudsyfte med reformen är all åsladkomma ekonomiskt bärkraftiga enheter inom svenska kyrkan genom en ökad samverkan mellan församlingarna. Reformen innebär däremot inte nägon utvidgning av den kyrkliga verksamheten.

1982 ärs kyrkokommitté tillkallades efter en framställning frän 1982 års allmänna kyrkomöte om en utredning av de kyrkliga strukturfrågorna på församlingsplanet med sikte på att åsladkomma ekonomiskt mera bärkraf­tiga enheter. De förslag som jag i föregående avsnitt har lagt fram innebär bl.a. förändringar i fräga om ansvarsfördelningen mellan pastorat och församlingar. Pastoraten får större ansvarsområden än tidigare och där­med också ökade utgifter. Församlingarna avlastas i motsvarande mån kostnader. Jag föreslår vidare en rullande pasloralsreglering och en ökad

149

samfällighelsbildning. Detta innebär en långsiktig besparingsinsals. Ge-      Prop. 1987/88:31 nom ökad samverkan och etl effeklivare resursutnyttjande bör de totala kostnaderna kunna reduceras.

Åndringarna av ansvarsfördelningen föranleder vissa ändringar i bi­dragssystemet. Vidare bör skattekraftsgarantin för kyrkliga kommuner ändras så att en besparing uppnås, som motsvarar minskningen av transfe­reringarna till de borgerliga kommunerna. Mina förslag om bidrag lill de kyrkliga kommunerna redovisas i avsnitten 3.6.3, 3.6.4 och 3.6.5. I fråga om verksamheten pä stiftsplanet föreslär jag bl. a. atl stiftssamfäl­ligheterna i ökad utsträckning skall kunna få svara för vissa uppgifter som i dag sköts på lokal och central nivä (avsnitt 3.2.1). Som exempel kan nämnas åtgärder för alt främja den andliga vården vid sjukhus och försam­lingsarbete bland finskspråkiga samt anordnande av begravningsplatser för icke kristna trosbekännare. Beslut om ändringar i pastoralsindelningen, om bildandet av kyrkliga samfälligheter och om fördelningen av vissa kyrkofondsbidrag (strukturbidrag) kommer ocksä enligt mitt förslag atl handläggas av stiftssamfälligheterna (se avsnitt 3.3.5, 3.1.3 och 3.6.2).

Bildandet av ett gemensamt stiftskansli i varje sfifl (avsnitt 3.2.7) inne­bär all de nuvarande statliga stiftskanslierna försvinner. Kostnaderna för dessa delas mdlan slaten och kyrkofonden. Kostnaderna för de nya stifts­kanslierna skall däremot belalas av stiftssamfälligheterna, vilka föresläs få bidrag ur kyrkofonden för bl. a. detta ändamäl.

Även förslagen i fråga om verksamhelen på stiftsplanet motiverar änd­

ringar i bidragssystemet. Jag föreslär atl etl nyll stiftsbidrag införs. Förslå-

"   .

get till stiftsbidrag redovisas i avsnill 3.6.2.

Kyrkokommittén har föreslagit ett nylt statsbidrag till kyrkofonden på 13 milj. kr. motsvarande slalens nuvarande andel i kostnaderna för domka­pitlen och stiftsnämnderna. Överförandet av arbetsuppgifter från dessa statliga myndigheter lill de nya stiftsstyrelserna innebär alt svenska kyrkan i ökad utsträckning själv får bestämma över sina angelägenheter. Jag finner del därför naturligt atl kyrkan får la på sig kostnaderna för verksamhelen och är inte beredd all tillstyrka införandel av ell nyll särskill statsbidrag till kyrkofonden.

Kyrkokommittén har vidare föreslagit att kostnaderna för kyrkokommu­nernas försäkringar av sin egendom skall fiyltas över pä kyrkofonden, som genom central upphandling skulle kunna göra en besparing pä premiekost­naderna med ca 40% enligt kommitténs beräkningar. Med hänsyn lill atl remissinslanserna haft starkt delade meningar om detta förslag lägger jag inle nu fram något förslag i denna fråga. Regeringen har emellertid gett . kyrkofondens styrelse i uppdrag all utarbeta ett mera fullständigt underlag för beslut i frågan.

Sammantaget innebär mina förslag en minskning av kyrkofondens utgif­ter med för år 1989 ca 93 milj. kr. i jämförelse med kyrkokommitténs förslag.

Belräffande kyrkofondens inkomster föreslår jag bl. a. att den allmänna och den särskilda kyrkoavgiften skall fastställas i lag och alltså beslutas av riksdagen (se avsnitt 3.6.7 och 3.6.8).

Öretalel för den allmänna kyrkoavgiften skall enligt 12 § lagen om kyrkli-

150

ga kostnader bestämmas sä alt kyrkofondens inkomster blir lika stora som dess utgifter. Kyrkofonden har under de senasle åren haft mycket stora underskott och kyrkofondens styrelse har därför för år 1988 föreslagit höjningar av såväl den allmänna som den särskilda kyrkoavgiften.. En höjning av den allmänna kyrkoavgiften bör för närvarande undvikas. Det nuvarande underskottet i kyrkofonden bör i stället sä långt som möjligt läckas genom begränsningar av kyrkofondens utgifter.   

Kyrkomötet (mot. 1987:95, KO 3 avsnitt 6.6) här föreslagit aU kyrko­fondslagen skall ändras så att kyrkomötet får utse majoriteten av ledamö-lena i kyrkofondens styrelse. Som en kompromiss kan kyrkomötet länka sig att kyrkomötet fillförsäkras rätlen alt ulse vice ordförande.

Som motivering för inräUandet av en särskild styrelse för kyrkofondeti fr. o. m. den 1 januari 1983 angavs att kyrkan borde ges ett medinflytande över fondens förvaltning (prop. 1981/82:158 s. 32 och 52). Föredragande statsrådet fann det emellertid naturligt att staten fick utse flertalet ledamö­ter i styrelsen, däribland ordföranden. Vice ordförande väljs bland de ledamöler som regeringen-har utsett. Eftersom kyrkofondens inkomster till större delen består av skattemedel anscrjag inte atl det finns anledning all nu ändra på bestämmelserna om styrelsens sammansättning.

Prop.: 1987/88: 31

3.6.2 Stiftskostnader och stiftsbidrag m. m.

Mitt förslag: Ett belopp motsvarande kyrkofondens kostnader för löner m.m. åt stiftsadjunkter, kontraktsadjunkter, pastoralsadjunk­ler, vikarierande präster samt personalkonsulenter och biträ­deshjälp ål biskoparna, samrnanlagt 130 milj. kr., samt statens och kyrkofondens kostnader för stiftsmyndigheterna skall utgå som stiftsbidrag lill sfiftssamfälligheterna och användas till löne- och förvaltningskostnader på stiftsplanet. Lönekostnaderna för pastors­adjunkter beräknas pä grundval av en antagen lika stor andel pas­torsadjunkter i varje stift.

I stiftsbidragen skall vidare ingå belopp motsvarande nuvarande lönebidrag inom det särskilda utjämningsbidraget - ca 69 milj. kr. -samt kyrkofondens nuvarande kostnader - ca 12 milj. kr. - för icke prästvigda tjänstebiträden, vilka i fortsättningen skall betalas av pastoralen eller samfälligheterna själva.

Fördelningen av stiftsbidragen skall göras av kyrkofondens styrel­se. Därvid skall styrelsen fastställa för varje stift hur slor del äv bidraget som stiftsstyrelsen skall dela ut som.strukturbidrag till pastoral och övriga samfälligheter i stiftet. Denna bidragsdd kan avse både vissa personalkostnader och olika aktiviteter hos kyrkliga kommuner som, beroende på deras struktur, har behov av slöd.

Sfiftsbidraget skall även innefatta medel för sekreterare ål bisko­pen och för domkapitlen. Kvar på kyrkofonden skall ligga kostnader för ärkebiskopsämbetets kansli och andra rikskyrkliga ändamål, lönekostnader för biskoparna, arvoden m. m. till domkapitlets.leda­möler, pensionsförmåner m. m. åt präster, kostnader för kyrkofon­dens förvaltning och övergångsvis även vissa kostnader för de svenska utlandsförsamlingarna.

151

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag      Prop. 1987/88: 31 (betänkandet del I s. 153-154, del 2 s. 75 och 174).

Remissinstanserna: De flesta som yttrat sig över dessa förslag, lillstyrker införandet av stifts- och strukturbidrag. Dock uttalas en oro för alt model­len på sikl medför försämrade ekonomiska villkor för stiften och pastora-len/samfällighelerna. Sålunda menar vissa remissinstanser alt stiftsbidra­get ärligen bör räknas upp efter någon fastställd princip. Andra, bland dem Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund, menar alt del före­slagna systemet ger utrymme för godtyckliga bedömningar och efterlyser system med inbyggd automatik. Fler remissinstanser vill att kyrkofonden även i fortsättningen direkl skall svara för kostnaden för bl. a. vikarierande präster.

Skälen för mitt förslag

Beräkningen av stiftsbidragen

Jag har i del föregående utgått ifrån all nuvarande stiftsadjunkter, kontraklsadjunkter, nypräslvigda präster (pastorsadjunkter), sjukhusköm-minislrar, mililärpaslorer samt domkapitlens och stiftsnämndernas perso­nal kan beredas anslällning hos stiftssamfälligheterna. Detta innebär alt stiftssamfälligheterna från och med den 1 juli 1989 skall betala lönekostna­derna för dessa arbelslagare. Vidare bör kostnaderna för uppdragstilllägg ål kontraktsprostar och arvoden till praktikanter saml bidrag lill predi-kohjälp i fortsättningen betalas av stiftssamfälligheterna. Belastningen pä kyrkofonden för uppräknade gruppers lönekoslnader m. m. inklusive soci­ala avgifter kan uppskattas till ca 160 milj. kr. innevarande år.

Nägra domkapitel har inrättat betydligt fler pasloralsadjunktstjänsler än vad del allmänna kyrkomötet räknade med när man år 1951 diskuterade principerna för inrättande av sådana tjänster. Totalt har antalet pastorats-adjunkter ökal med ca 50% under de senasle fem åren. Andelen pastorats-adjunkter i förhållande fill antalet övriga prästtjänster i sliften varierar för närvarande mellan ca 6 och ca 25 %. De stift som haft möjlighel alt anställa många pastoralsadjunkter bör inle få elt högre bidrag ur kyrkofonden än andra stift som inle varit lika attraktiva och därför har brist på präster. Vid beräkningen av stiftsbidraget bör man enligt min mening därför inle utgå från nuvarande antal pastoralsadjunkler. I slället för nuvarande kostnader för pastoratsadjunkter bör i stiftsbidraget inräknas lönekostnadema för ett anlal pastorsadjunkter motsvarande 10% av det totala antalet övriga präst­tjänster i stiftet och beräknade efter den lägsta lönegrad och tjänstetids­klass som gäller för prästtjänst. Detta innebär i förhållande till kyrkofon­dens kostnader för nuvarande pastoratsadjunkter en besparing på ca 15 milj. kr.

Nellobdaslningen på statsbudgeten för förvaltningskostnader på stifts­planet är idag ca 14 milj. kr. per år. Bidraget ur kyrkofonden till staten för resterande förvaltningskostnader utgör budgetåret 1987/88 ca 26 milj. kr., varav ca 2 milj. kr. avser kostnader för kyrkoherdarna för döva.

Från kyrkofonden bör utgå bidrag med enligl nuvarande lönekostnadslä­

ge ca 145 milj. kr. (160-15 milj. kr.) fill stiftssamfälligheterna för all dessa

152

fortsättningsvis finansierar de överförda gruppernas lönekostnader saml     Prop. 1987/88:31 lill förvaltningskostnader på stiftsplanet. För sistnämnda kostnader beräk­nar jag totalt ca 38 milj. kr. I detta belopp ingår kostnader för personalkon­sulenter och sekreterare ät biskoparna.

Beslut om stiftsbidrag

Bidragen, som jag i likhet med kommittén kallar stiftsbidrag, motsvarar i dagslägel till övervägande del lOO-procentiga lönebidrag. Beslul om bidrag bör prövas av kyrkofondens styrelse. Säsom kommittén förutsatte bör -med undanlag för vad jag nyss föreslagit belräffande kostnaderna för pastorsadjunkter- initialt nuvarande bdaslningssiffror ulgöra fördel-ningsgrund. I forlsällningen bör nägon automatik inle förekomma ulan därpå följande år bör kyrkofondsstyrelsen besluta om bidrag där underla­get för bedömningen utgörs av dels stiftsstyrelsens planer över resursbe­hoven kommande verksamhetsår, dels domkapitlets beräkning av medels­behovet för sin andel av kansliiesurserna och för den sekreterarhjälp åt biskopen, som skall belalas från stiftsbidraget. I likhet med kommittén anser jag att dessa planer bör åtföljas av yttranden häröver från svenska kyrkans centralstyrelse.

Beslul om bidrag bör fattas året före bidragsäret för atl kunna beaktas vid samfällighelernas budgelbehandling. Genom omläggningen upphör . domkapitlens nuvarande fria dragningsrätt på kyrkofonden för vissa löne­koslnader m. m., vilken har inneburit atl även pastorat med myckel god ekonomi kunnat fä prästtjänster sä gott som helt betalda ur kyrkofonden. Jag föreslår vidare att del särskilda utjämningsbidragel, som även del lill större delen utgått ulan hänsyn till pastoratens ekonomi, avskaffas och atl i stället stiftsstyrelserna fördelar bidrag ur kyrkofonden till de pastoral och övriga samfälligheter som har särskilda ekonomiska behov, framför allt på grund av de bidragsberättigade kyrkokommunernas särskilda struktur.

Strukturbidragen

Bidragen bör kunna ges lill vissa personalkostnader och olika aktiviteter på lokalplanet där behoven är särskilt slora. Anledningen till dessa kan vara en befolkningsstruktur som innebär etl ökal behov av arbelsinsatser eller medför kostnader i övrigl, l.ex. alt en kyrkokommun ligger i etl glesbygdsområde, att det i kyrkokommunen finns större institutioner och arbetsplatser, all del förekommer säsongmässiga befolkningsvariationer genom turism, särskill snabba befolkningsförändringar genom näringsli­vels utveckling eller en stor andel invandrare. Ell särskill slöd till cityför­samlingar för en verksamhel som riktar sig till en betydande dagbefolkning är också ell ändamål som bör kunna tillgodoses med hjälp av strukturbi­draget. Den del av stiftsbidraget som skall gå fill strukturella insatser beräknar jag fill lotall 86 milj. kr. för år 1989.

De sislnämnda medlen bör fördelas pä stiften av kyrkofondens styrelse

med beaktande av hur de av stiftsstyrelserna redovisade särskilda behoven

förhåller sig till sfiftens olika skattekraft. Även om dessa medel ingår i det

153

totala stiftsbidraget bör i kyrkofondens bidragsbeslut särskilt anges hur Prop. 1987/88:31 slor dd av stiftsbidraget som skall användas för strukturella ändamål. Genom den föreslagna decentraliseringen av bidragsgivningen lill stiftssty­relserna kommer beslut om bidrag till lokala verksamheler alt fattas av instanser som lever i närmare kontakt med de vardagliga problemen i församlingarna och som därför bättre än kyrkofondens styrelse kan bedö­ma i vilka pastoral och övriga samfälligheter behoven är störst.

Kyrkofondens ansvar för vissa kostnader

I likhet med kommillén anser jag atl de kyrkliga kommunerna i fortsätt­ningen själva bör svara för vikariekoslnaderna för prästtjänster och kost­naderna för ersättningar till icke prästvigda tjänstebiträden.

Nuvarande system, som innebär en i praktiken fri dragningsrätt på kyrkofonden för sådana kostnader, är synnerligen otillfredsställande. Om­läggningen innebär att även dessa kostnader i framtiden kommer alt bli föremål för en normal budgelbehandling.

Kostnaderna för biskoparnas löner och resor m. m: samt för ersättning fill domkapitelsledamöter bör säsom kommittén föreslagit belasta kyrko­fonden. Enligt min mening är del en praktisk ordning om sliflsslyrelsen har hand om utbetalningen av dessa kostnader, som innevarande år uppgår fill drygl 6 milj. kr. inklusive sociala kostnader. Kammarkollegiet bör därför kunna träffa avtal med respektive stiftsstyrelse om detta. Kollegiet bör i dessa fall en eller ett par gånger per år betala ut för ändamålet erforderliga medel till stiftskanslierna.

Jag delar vidare kommitténs uppfattning all liksom hittills kostnader för pensionsförmåner åt präster och deras efterlevande samt kostnader för grupplivförsäkringar direkl bör belasta fonden. Dessa kostnader kan be­räknas lill 66 milj. kr.

Även kostnaderna för ärkebiskopsämbetet bör som jag fidigare anfört (avsnitt 3.2.7) betalas ur kyrkofonden. Regeringen beslutar om anslag lill kyrkomötet och svenska kyrkans centralstyrelse saml fastställer ramarna för bidrag lill rikskyrkliga ändamäl. Del kan därför synas naturiigt all del även i fortsättningen får ankomma på regeringen all anvisa medel för ärkebiskopens kansli (ärkebiskopsämbetet) och de därmed förenade kost­naderna. De olika regeringsbesluten om anslag ur kyrkofonden bör ersät­tas av ell enda beslut i vilket regeringen fastställer budget för kyrkofonden. Detta togs upp i regeringens skrivelse lill kyrkomötet (s. 74) som inle redovisade nägon erinran mot en sådan ordning.

De förslag som jag har lagt fram innebär att en mängd ärenden kommer

atl överföras till kyrkofondens styrelse. Åtskilliga av dessa bereds i dag i

regeringskansliet. Dessa överföringar kommer all kräva ökade administra­

tiva resurser hos kyrkofondens styrelse. Med hänsyn lill iyngden och

omfattningen av de ärenden som i framtiden skall prövas ay styrelsen bör

denna ha tillgång till elt kansli med kvalificerad administrativ arbetskraft

jämte vissa biträdesresurser. Kanslifunktionen ål styrelsen ombesörjs idag

av kammarkollegiets fondbyrå. Denna förvaltar sedan gammall kyrkofon­

den och hanterar tillsammans med statistiska centralbyrån del kyrkliga

'54

utjämningssystemet inom kanslifunktionens ram. I årets budgetproposi­tion (prop. 1986/87:100 bil. 15 s. 33) föreslår jag bl.a. aU fondbyrån fr. o. m. budgetåret 1987/88 finansieras genom avgifter pä förvaltat stats-och fondkapital. Det utökade kansli som styrelsen behöver kommer främst att arbeta med frägor om den ekonomiska utjämningen i svenska kyrkan. Dessa ärenden har nära samband med fondförvaltningen, innefattande placeringsverksamhel, bokföring, redovisning, kassa- och värdepappers-hantering samt budget och budgetuppföljning m. m. Kyrkofondsslyrelsens kansli bör därför enligl min mening även i fortsäUningen knytas lill kam­markollegiet. Kyrkofondens styrelse bör träffa avlal med kammarkollegiet om hur kanslifunktionerna skall fullgöras och hur ersättning för de därmed förenade kostnaderna skall utgå.

Kyrkofonden svarar i dag för vissa kostnader för de svenska utlandsför­samlingarna. Som exempel kan nämnas kostnaderna för löner m. m. till kyrkoherdar och pastoralsadjunkler i de svenska utlandsförsamlingarna. Kyrkomötet (KUt 1987:

1) 

har godkänt ett förslag att Svenska kyrkan i utlandet skall överta huvudmannaskapet för all verksamhet som svenska kyrkan har bland svenskar utomlands. Organisationsförändringen kommer att genomföras successivt och jag räknar därför med atl vissa kostnader för utlandsförsamlingarna tills vidare som hittills direkt skall belasta kyrkofon­den.

Kostnaderna för kyrkoherdarna för döva belalas nu ur det under tretton­de huvudtiteln uppförda anslaget Fl. Domkapifien och sliftsnämnderna m. m. Dessa tjänster bör som jag föreslagit i avsnitt 3.4.3 föras över lill den rikskyrkliga organisationen och avlönas av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel. Medelsbehovel för kyrkoherdarna för döva får beaktas när regeringen beslutar om bidrag ur kyrkofonden till stiftelsen.

I Stockholms stift finns en tjänst som stiftsadjunkt för ungerskspräkiga. Denna tjänst omfattar verksamhet även i andra stift. Jag föreslår därför all kostnaderna för tjänsten även i fortsättningen får belalas ur kyrkofonden. Även kostnaderna för andra prästtjänster, för vilka verksamhetsområdet omfattar flera stift, bör fä betalas ur kyrkofonden. Det bör ankomma på regeringen att meddela närmare föreskrifter härom.

Kostnaderna för personliga tjänster, som inrättas av arbetsvårdsskäl, bör också kunna betalas ur kyrkofonden. Delta bör gälla säväl prästtjäns­ter som kyrkomusikertjänster. Svenska kyrkans centralstyrelse bör ha rätt att inrätta sädana tjänster till elt antal som, tillsammans med tidigare av regeringen inrättade sådana tjänster, motsvarar högst I % av det totala antalet prästtjänster i riket.

Prop. 1987/88:31

3.6.3 Det allmänna utjämningsbidraget

Mitt förslag: Det allmänna utjämningsbidragel skall bestå men skall i fortsättningen endasl utgä till pastoral och samfälligheter. Vidare ändras skatlekraflsgarantin så all besparingar uppnås, motsvarande den av riksdagen beslutade minskningen av transfereringarna lill de borgerliga kommunerna.

155

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med mitt ulom i all utjäm-      Prop. 1987/88: 31 ningsbidrag enligl kommittén bör ulgå även lill församlingar i fierförsam­lingspastoral. Kommittén förutsatte en anpassning fill ett reviderat borger­ligt syslem enligt skatteuljämningskommitténs förslag (SOU 1985:61) med vissa undanlag (betänkandet del 1 s. 150-151, del 2 s. 73-74 och 173).

Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna delar kommitténs uppfattning om betydelsen av del kyrkliga utjämningssystemet öch anser atl det allmänna utjämningsbidragel ulgör en av grundpelarna i detta. Vissa av remissinslanserna är kritiska mol den föreslagna generella sänkningen av skatlekraflsgarantin och menar atl inle minsl de små och skatlesvaga enheterna kan komma all drabbas. Andra remissinstanser, som ligger inom områden där skatlekraflsgarantin med hänsyn till lokala förhållanden före­slås sänkt, ullalar även kritik häremot.

Kammarkollegiet föreslår en förenkling av systemet, som innebär alt uljämningsbidrag endasl skall ulgå lill pastorat och övriga samfälligheter.

Skälen för mitt förslag: Enligt mitt tidigare redovisade förslag kommer de tyngre ekonomiska åtagandena alt bäras av pastorat och samfälligheter. Församlingarna kommer däremot i framtiden endast att svara för jämförel­sevis ringa kostnader i den totala kyrkokommunala budgeten. Mitt förslag till ändringar av ansvarsfördelningen mellan pastoral och församling gär längre än kommitténs. Redan kommilléns förslag har föranlett kammarkol­legiet atl föreslå att utjämningsbidrag i fortsättningen bara skall utgå till de kyrkokommuner som bär det hell dominerande ekonomiska ansvaret, d. v. s. pastoral och samfälligheter. Jag anser mig med desto starkare skäl kunna ansluta mig lill kollegiets förslag i denna del, i synnerhet som den förändrade ansvarsfördelningen medför all församlingarnas skalleuldebi-tering i framtiden måste minskas drastiskt. Härigenom skulle utjämnings­bidragen till församlingarna i flertalet fall automatiskt komma alt bli för- sumbart små genom systemets knylning bl. a. till kyrkokommunernas skat­tesats. Genom den föreslagna omläggningen uppnäs också en väsentlig förenkling av skatteutjämningssyslemet.

Kyrkomötet (KO 1987: 3 avsnitt 6.2) har ullalat att del allmänna utjäm­ningsbidragel lill församlingarna skall bibehållas. Som motivering har bl. a. angetts att kyrkomötet avstyrkt ell överförande av folkbokföringen från kyrkan lill staten. Kyrkomötet räknar på grund av detta ställningstagande med atl kyrkan kommer att ha kvar kostnader för folkbokföringen och uttalar farhågor för de mindre församlingarnas och pastoratens ekonomi om utjämningsbidraget till församlingarna slopas. Riksdagen har emellertid beslutat om en ny organisation för folkbokföringen från och med den 1 juli 1991. Jag saknar därför anledning att frångå regeringens förslag lill kyrko­mötet alt skatteutjämningssyslemet fill de kyrkliga kommunerna skall för­enklas genom att utjämningsbidragen lill församlingarna slopas..

Jag vill i detta sammanhang erinra om att kyrkomötet uppdragit åt

svenska kyrkans centralstyrelsen atl fortlöpande i kontakt med regeringen

bevaka frågor som sammanhänger med skatlekraflsgarantin. Del är natur­

ligt all man vid bevakningen av dessa frågor även ser på andra delar av

skatteutjämningssyslemet och atl de totala effekterna av systemet beaktas.

Jag räknar ocksä med atl kyrkofondens styrelse kommer all studera effek-

156

terna av de beslutade ändringarna i skalleutjämningssystemet och att utvecklingen av ekonomin för de flerförsamlingspastorat som har etl dåligt skalleunderlag därvid särskilt kommer att observeras.

Jag vill också framhålla att församlingarna i flerförsamlingspastorat har möjlighet alt bilda totala ekonomiska samfälligheter och all uljämningsbi­drag dä beräknas pä den sammanlagda utdebiteringen lill församlingarna och pastoratet.

Del allmänna utjämningsbidragel baseras pä att de kyrkliga kommuner­na garanteras en viss skattekraft i procent av medelskattekraflen i rikel. Systemet överensstämmer i princip med vad som gäller för borgerliga kommuner.

Vid införandet av det kyrkliga utjämningssystemet förutsattes att man skulle anpassa detta till en framlida revision av del borgerligt kommunala systemet. Skatlekraflsgarantin för kyrkliga kommuner ligger nu fyra pro­centenheter under den för borgerliga kommuner gällande skatlekraflsga­rantin. Med hänsyn till den beslutade minskningen av transfereringarna lill de borgerliga kommunerna föreslär jag atl skatlekraflsgarantin för kyrkliga kommuner sänks med i genomsnitt ca 3 procentenheter.

Med tanke på att de kyrkliga kommunerna för närvarande har en mycket god ekonomi anser jag all en sädan sänkning av skattekraflsgaranlin inte skall behöva innebära alltför stora ölägenheter för pastoralen.

Nuvarande nivåer för skatlekraflsgarantin och mina förslag redovisas i följande sammanställning.

Prop. 1987/88:31

Kyrkliga kommuner i

Garanterad skattekraft

i procent av

medelskattekraflen:

Nu

Förslag

Stockholms län

101

98

Uppsala län

98

95 .

Södermanlands län

98

95

Östergötlands län

98      

95 

Jönköpings län

98

95

Kronobergs län

98

95

Kalmar län utom Mörbylänga och

Borgholms kommuner

98

95

Mörbylänga och Borgholms kommuner

101

98

Gotlands län

104

104

Blekinge län

98

95

Kristianstads län

98

95

Malmöhus län

98

95

Hallands län

98

95

Göteborgs och Bohus län

98

95

Älvsborgs län

98

95

Skaraborgs län

98

95

Värmlands län

98

95

Örebro län

98

95

Västmanlands län

98

95

Kopparbergs län

101

98

Gävleborgs län

101

98

Västernorrlands län

104

101

Jämtlands län

107

104

Västerbottens län ulom Dorotea, Sorsele,

Slorumans, Vilhelmina och Åsele kommuner

110

107

157

Prop. 1987/88:31

110

116

Dorotea, Sorsele, Slorumans, Vilhelmina och

Åsele kommuner

110

110

107

113

'  

110

116

113

Norrbottens län: Bodens, Haparanda, Kalix, Luleå, Piteå och Älvsbyns kommuner

Arvidsjaurs kommun

Arieplogs kommun

Gällivare, Jokkmokks, Kiruna, Pajala,

Överkalix och Övertorneå kommuner.

119

3.6.4 Det särskilda utjämningsbidraget

Mitt förslag: Det särskilda utjämningsbidragel slopas och ersätts av nya bidragsformer, säsom den i stiftsbidraget ingående s. k. struk­tu rbidragsdelen (se avsnitt 3.6.2).

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag (betänkandet del 1 s. 152).

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av de remissinstanser som har yttrat sig i denna del. Domkapifiet i Karistad beklagar dock att full kom­pensation för det särskilda utjämningsbidraget inte sker genom struktur­bidraget; Domkapitlet och stiflsnämnden i Härnösand fillstyrker förslaget men vill understryka att det är viktigt aU glesbygdssliften genom de före­slagna strukturbidragen får tillräckliga möjligheter alt hjälpa de mest be­hövande kyrkokommunerna.

Skälen för mitt förslag: Del särskilda utjämningsbidragets utformning lik­som bedömningsgrunderna för .detta är ett provisorium som endast var tänkt att fungera fram till år 1985. Såsom kommillén redovisade i rappor­ten (SOU 1985: 1) Församlingar i samverkan har bl. a. vid behandlingen av nuvarande utjämningssystem i kyrkofondsutredningens betänkande (SOU 1981:88) Ekonomisk utjämning inom svenska kyrkan och i remissvaren på detta angetts atl det särskilda utjämningsbidragel i dess framlida utform­ning borde innehålla mer förfinade komponenter, som grundade sig på en närmare analys av de kyrkliga kommunernas verkliga kostnader. Kyrko­kommittén avvisade tanken pä en sådan utredning med hänvisning till atl en tillförlifiig finansstatisfik saknas på del kyrkliga området. Vidare mena­de kommittén alt en kostnadsanalys dessutom skulle ta alltför lång lid i anspråk för att rymmas inom kommitténs fidsplan. Jag delar kommitténs bedömning av svårigheten all göra en sädan utredning och ifrågasätter om detta överhuvudtaget är möjligl innan de kyrkliga kommunerna infört sinsemellan jämförbara bokföringsrutiner. Med hänsyn härtill finner jag det lämpligt all -såsom kommillén föreslagit - det särskilda utjämnings­bidraget las bort från del ordinarie centrala utjämningssystemet och aU i

158

stället stiftsstyrelserna fär fördela bidrag ur kyrkofonden till de pastorat och övriga samfallighetei" som har särskilda ekonomiska behov, framför allt på grund av sin särskilda struktur.

Kyrkomötet och remissinstanserna har inle gjort nägon erinran mot en sådan föreslagen omläggning. Jag räknar med atl del nya strukturbidrag som jag tidigare har föreslagit (avsnitt 3.6.2) och del bidrag som jag föreslär för underhåll av församlingskyrkor (se avsnitt 3.6.6) bättre än nuvarande särskilda utjämningsbidrag skall kunna riktas till de mest behövande pasto­raten och samfälligheterna.

Prop. 1987/88:31

3.6.5 Det extra utjämningsbidraget

Mitt förslag: Det extra utjämningsbidragel behälls med oförändrad konstrukfion men bör i fortsättningen endast utgå lill pastorat och samfälligheter. Bidraget räknas upp beloppsmässigt sä atl kyrkofon­dens styrelse kan stärka den grund för utjämning som själva utjäm­ningssystemet utgör och särskilt i övergångsskedet mildra oönskade effekter som kan uppstå vid förändringarna av utjämningssystemet.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med mitt förslag utom i atl utjämningsbidrag enligt kommittén även bör ulgå fill församlingar i flerför­samlingspastorat (betänkandet del I s. 152, del 2 s. 75 och 173-174).

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks i remissyttranden frän etl par domkapitel och stiftsnämnder och lämnas i övrigt utan erinran. Domkapit­let och stiflsnämnden i Härnösand understryker att det extra utjämnings­bidraget fär stor betydelse för glesbygdssliften. Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN] anser atl sliflsstyrelsen pä något sätt borde få medverka vid fördelningen av bidragen.

Skälen för mitt förslag: I likhet med kommittén anser jag atl nuvarande extra uljämningsbidrag bör finnas kvar och under en övergångsperiod förstärkas.

Detta bidrag är systemels säkerhetsventil. Del ger möjlighet att rätta fill oformligheler som kan drabba vissa enskilda kyrkokommuner. För år 1987 har i kyrkofondens budget lagils upp 7 milj. kr. alt fördelas efter ansökan hos fondens styrelse som extra utjämningsbidrag. Sådana kan också ges av kyrkofondens styrelse utan särskild ansökan och kan då beräknas genom maskinella rufiner. För år 1987 fördelas ca 21 milj. kr. pä delta sätt som kompensation för utebliven skatt från juridiska personer. Kyrkofondens styrelse har räknat med att denna form av kompensation kommer all försvinna år 1988.

Den generella sänkningen av skatlekraftsgarantin och slopandet av del särskilda utjämningsbidragel innebär försämringar av utjämningseffekten. Å andra sidan kan en förbättrad utjämningseffekt uppnås dels genom en ökad samverkan mellan de kyrkliga kommunerna, dels genom bildandel av stiftssamfälligheter och dels genom de redan nämnda strukturbidragen.

159

Som kommittén föreslagit bör det dock finnas en reserv för icke förutsedda övergångskostnader. Resurser bör därför finnas så att kyrkofondens sty­relse - om den anser atl det behövs - kan stärka den grund för utjämning som själva utjämningssystemet utgör och i övergångsskedet ge della en ökad effekl genom extra bidragsgivning. Kommillén bedömde behovet av medel för eU sådanl övergångsvis beviljat extra bidrag lill ca 60 milj. kr. ulöver det extra bidrag om 12 milj. kr. som kommittén kalkylerade med för är 1989. Jag finner bl. a. i jämförelse med nuvarande belastning dessa kalkyler tilltagna i överkant och anser att del bör vara fullt fillräckligt att beräkna del extra utjämningsbidragel för är 1989 till 42 milj. kr.

Som redan framgått av det tidigare anförda anscrjag alt fördelningen av extra utjämningsbidrag bör göras av kyrkofondens styrelse säsom den instans, som har den bästa totala överblicken över utjämningssystemets effekter för landets pastorat och samfälligheter.

Domkapitlets i[REDACTED_EFTERNAMN] förslag alt sliflsstyrelsen på något sätt borde få medverka vid fördelningen av bidragen bör enligl min mening inle tillgodo­ses på annat sätt än att kyrkofondens styrelse - när den finner behov därav - bör kunna inhämta yttranden från stiftsstyrelserna i vissa enskilda ärenden.

Prop. 1987/88:31

3.6.6 Bidrag till visst underhåll av församlingskyrkor

Mitt förslag: Kyrkofondens styrelse skall kunna dela ul bidrag lill mera kostnadskrävande underhåll av församlingskyrkor. Styrelsen bestämmer själv den årliga bidragsramen. Bidragen fördelas efter ansökan till riksanfikvarieämbetet, som avger förslag till fördelning.

Kyrkokommitténs förslag: Kommittén föreslår atl slalsbidragsmedd fill kyrkofonden - lill aU börja med 31 milj. kr., motsvarande vad som ulgår i kompensafion för bortfall av skall från juridiska personer - skall kunna delas ut som bidrag till mera kostnadskrävande underhåll av kyrkobyggna­der. Kommittén skisserar också en länkbar handläggningsordning, enligt vilken kyrkofondens styrelse beslular om den åriiga bidragsramen. Efter ansökan och beredning inom en till kyrkofonden knuten kyrkobyggnads­nämnd beslutar kyrkofondens styrelse om bidrag (betänkandet del 1 s. 154-156, del 2 s. 75 och 174-175).

Remissinstanserna: De remissinstanser, som har berört detta förslag, fillstyrker det. Dock menar några att det föreslagna beloppet är för litet. Domkapitlet i Karistad vill atl bidragsgivningen inte skall begränsas bara till kyrkobyggnader ulan även omfatta kulturhistoriskt värdefulla prästgår­dar och miljöer. Bl. a. Svenska kyrkans försarnlings- och pastoralsförbund anser att det av kommillén skisserade ansöknings- och prövningsförfaran­del ger intryck av elt alllför obearbetat förslag.

Skälen för mitt förslag: Underhåll och restaurering av kyrkobyggnader är en tung post i den kyrkokommunala budgeten. Som ell led i utjämningssys­temet bör kyrkofondens styrelse ges möjlighet att bidra till mera kost­nadskrävande underhäll av kulturhistoriskt värdefulla församlingskyrkor.

160

Atl i dag uppskatta del ärliga behovet av bidrag ulan någon närmare inventering är inle möjligl. Del bör ankomma pä kyrkofondens styrelse all med beaktande av fondens ekonomi bestämma den ärliga ramen för dessa bidrag. Dä det dock fär anlas alt meddslillgången för dessa ändamål kommer att vara mycket begränsad, bör bidrag ges efter ungefär samma principer som då regeringen fördelar bidrag lill underhåll av domkyrkor, d.v.s. ell bidrag inom en ram av 20-80% av de totala kostnaderna. Avgörande för storleken pä bidraget bör vara den bidragssökande kyrko­kommunens ekonomi. Jag är inle beredd atl utvidga bidragsgivningen till atl omfatta andra byggnader än kyrkor.

Liksom vissa remissinstanser anscrjag atl den av kommittén skisserade handläggningsordningen är alllför omständlig. Riksantikvarieämbetet bör efter samråd med svenska kyrkans centralstyrelse kunna lämna förslag till kyrkofondens styrelse om sädana bidrag. Därigenom åstadkoms på elt enklare säll än del kommittén föreslagit en allsidig belysning av bidragsbe­hoven. Kostnaderna för denna beredning av ärendena bör belalas av medel inom den av kyrkofondsslyrdsen fastställda bidragsramen.

Jag räknar med atl medel även kan erfordras för förebyggande åtgärder, t.ex. i form av en förstärkt rådgivning i syfte atl åstadkomma bättre kunskaper om kyrkobyggnadernas skötsel.

Prop. 1987/88:31

3.6.7 Den allmänna kyrkoavgiften

Mitt förslag: Den allmänna kyrkoavgiften som betalas av pastoraten behålls. Avgiftens slorlek skall anges i lag.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer i slorl med milt förslag (be­länkandet del I s. 157, del 2 s. 73 och 172).

Remissinstanserna: Den allmänna kyrkoavgiften accepteras av remissin­slanserna som en av grundpelarna i utjämningssystemet.

Skälen till mitt förslag: Den allmänna kyrkoavgiften belalas i dag av pastoraten. Jag delar kommitténs uppfattning all det inle föreligger någol skäl alt ändra pä detta, eftersom pastoralen enligl förslaget ännu mera än tidigare kommer all bli de enheter som har hand om de lunga delarna av kyrkokommunens ekonomi. Betalningen av allmän kyrkoavgift är ell åläg­gande för pastoraten. Av konstitutionella skäl bör därför enligt min mening storleken på denna i forlsällningen anges i lag och sålunda beslutas av riksdagen. Som jag tidigare framhållit (avsnitt 3.6.1) räknar jag inte med någon åndring av den allmänna kyrkoavgiften med anledning av de förslag som jag nu lägger fram.

11    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

161

3.6.8 Den särskilda kyrkoavgiften

Prop. 1987/88:31

Mitt förslag: Den särskilda kyrkoavgiften, som pastoraten betalar i relation till sitt innehav av boställsegendom, skall behållas. Den skall dock i fortsättningen bestämmas årligen och beräknas på inne­havet den I januari årel före bidragsäret. Avgiftssatserna skall fast­ställas i lag.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag (betänkandet dd 1 s. 157-159, dd 2 s. 73 och 172-173).

Remissinstanserna: Vissa remissinstanser föreslår alt den särskilda kyr­koavgiften hell eller delvis skall få disponeras av del egna stiftet. Andra är kritiska mol bäde nuvarande melod och kommitténs förslag fill beräkning av avgiften och menar att avgiftssystemet bör ta större hänsyn till egendo­mens verkliga avkastning. Nägra ifrågasätter om den särskilda kyrkoavgif­ten bör användas som medel för styrning av de olika formerna för placering av boställsegendomen.

Skälen för mitt förslag: Pastorat som innehar löneboställe, präsllöne­fond, andel i prästlönejordsfond eller präsllönefondsfastighet skall betala särskild kyrkoavgift till kyrkofonden. Den särskilda kyrkoavgiften beräk­nas efter viss procentsats pä de lönelillgångar pastoraten hade den 31 december 1981. För fasl egendom beräknas avgiften pä 1980 års taxerings­värde.

Kyrkofondens styrelse har föreslagit atl den särskilda kyrkoavgiften skall höjas genom att avgiften för år 1988 bestäms med utgångspunkt från vilka tillgångar pastoraten hade den 31 december 1986. I samband därmed har vissa justeringar gjorts av avgifternas storiek. Bl. a. har föreslagils att avgifterna på fasl egendom sänks för all mildra övergången lill aktuella taxeringsvärden.

Regeringen uppdrog våren 1986 ät kyrkofondens styrelse all närmare utreda vilkel förmögenhelsvärde boställsegendomen representerade, vil­ken avkastning denna lämnar i dag och om åtgärder bör vidtas i syfte att erhålla en bättre avkastning. Enligl vad jag har inhämtat torde utredningen med hänsyn till sin omfattning dock inle kunna väntas vara slutförd förrän under slulel av år 1988. Frågan om hur den särskilda kyrkoavgiften skall beräknas bör prövas pä nylt när utredningen är klar. Av samma skäl som angetts för den allmänna kyrkoavgiften bör avgiftssatserna bestämmas i lag.

Kyrkokommittén har föreslagit att den särskilda kyrkoavgiften för aktier och andelar i akfiefonder samt för obligationer, föriagsbevis och konverfib­la skuldebrev skall beräknas pä anskaffningsvärdet. En sådan beräknings­metod skulle innebära slora orättvisor och jag föreslår därför all den särskilda kyrkoavgiften för dessa tillgångar beräknas på marknadsvärdet.

All såsom vissa remissinstanser har föreslagit låta den särskilda kyrko­avgiften disponeras inom del egna stiftet skulle i inte ringa män motverka systemels utjämningseffekt. Jag finner därför inle skäl att ändra på nuva­rande ordning all den särskilda kyrkoavgiften helt skall utgå till kyrkofon­den.

162

Avgiften bör i fortsättningen beräknas åriigen. Som en bieffekt av nämn­da utredningsarbete får kyrkofondens styrelse ett dalaregister över bo­ställsegendomen. Genom rapporter lill delta register om förändringar i egendomsinnehavet bör registret kunna hållas aktuellt så alt det kan ligga till grund för åriiga beräkningar för uttaget av särskild kyrkoavgift.

En lämplig tidpunkt att utgä frän vid bestämmande av avgiften bör vara innehavet den 31 december andra ärel före bidragsåret.

Prop. 1987/88:31

3.6.9 Engångskostnader för genomförandet av reformen

Min bedömning: Övergången till den nya organisationen medför vissa engångskostnader under år 1988. Medel erfordras bl. a. för en inom civildepartementet tillsatt arbetsgrupp, till vilken knyts repre­sentanter för olika kyrkliga organ. Medel erfordras ocksä för organi­sationskommittéer i de olika stiften. Till Svenska kyrkans sfiftdse för rikskyrklig verksamhel bör bidrag utgä för viss rådgivning och utbildning i samband med övergången till den föreslagna organisa­tionen. Kostnader för dessa förberedelseåtgärder bör fä betalas ur kyrkofonden.

Kyrkokommitténs bedömning: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Kyrkokommittén har dock inte räknat med någon central arbets­grupp (betänkandet del 1 s. 189).

Remissinstanserna: Flera remissinstanser understryker behovet av orga­nisationskommittéer i varje stift för atl förbereda genomförande av den nya organisationen. Nägra föreslär också att stiftssamfälligheternas obliga­toriska uppgifter skall bekostas ur kyrkofonden år 1989, eftersom stifts­samfälligheterna då inte uppbär några uldebiterade medel.

Skälen för min bedömning: Genomförandel av den nya organisationen förbereds av en arbetsgrupp inom civildepartementet, till vilken knufits representanter för kammarkollegiet, biskoparna. Nämnden för försam­lings- och pastoralsförvaltning, domkapitlen, sliftsnämnderna, Rikskom­millén för stiftslingen och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsför­bund. Genomförandet bör ocksä förberedas av organisationskommitlér i de olika stiften. För arbetsgruppen och organisationskommittéerna erford­ras medel för alt betala sammanlrädeskoslnader och ersättning lill sekrete­rare m. m.

Genomförandel av den nya organisationen innebär mycket stora föränd­ringar pä lokal och regional nivä. Jag räknar därför med atl del kommer all behövas en omfallande rådgivningsverksamhet till de kyrkliga kommuner­na. Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet kommer genom sin nämnd för församlings- och pastoralsförvallning atl svara för en sådan rådgivningsverksamhet. Kostnaderna för denna bör i första hand betalas av pastoralen. För utbildning av ell tillräckligt anlal kunniga rådgivare fordras emellertid vissa utbildningsinsatser, för vilka bidrag bör utgå ur kyrkofonden.

Personalulvecklingsålgärder i form av bl. a. ett antal seminarier planeras

163

förde personer som i de olika stiften har huvudansvaret för övergången lill     Prop. 1987/88: 31

den nya organisationen. Della medför kostnader för konsultmedverkan

m.m.

Kostnaderna för dessa förberedelseåtgärder har för kyrkofondens del beräknats lill ca 6 milj. kr. Jag finner del svårt atl närmare ange medelsbe­hovel men ulgår frän att kostnaderna skall kunna täckas genom besparing­ar i fräga om andra ändamål som betalas ur kyrkofonden.

Sliflstingen kommer sannolikl atl finnas kvar för nuvarande uppgifter under ålminslone första halvåret 1989. Sliftslingsavgift kommer därför all på samma säll som hillills behöva erläggas för år 1989. Stiflslingen har möjlighet att genom bidrag stödja verksamhelen i de nya sfiftssamfällighe­terna. Della kan vara motiverat med hänsyn lill att någon utdebitering lill stiftssamfälligheterna inle äger rum under är 1989. Stiftssamfälligheternas förvaltningskostnader för är 1989 bör i övrigt kunna läckas genom en friare disposition av stiftsbidragen under detta är.

Kostnaderna för uppbyggandet av de nya stiftskanslierna bör kunna nedbringas genom alt en del kontorsinventarier som finns hos de nuvaran­de slifisorganen får användas i den nya organisationen.

3.7 Egendomsförvaltningen

3.7.1 Egendomsnämnden

Mitt förslag: Sliftsnämnderna och boställsnämnderna avskaffas. För alt bl.a. fullgöra deras nuvarande uppgifter skall del i vatje stifts­samfällighet finnas en obligatorisk kommunal nämnd, egendoms­nämnden.

Egendomsnämndens ledamöter och suppleanler skall väljas av stiftsfullmäktige för varje valperiod. Anlalel ledamöter skall vara minsl fem och anlalel suppleanler minsl delsamma som anlalel valda ledamöter.

Kyrkofondens fastigheter skall förvaltas av kammarkollegiet.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer huvudsakligen med mitt för­slag (betänkandet dd 1 s. 163-164, del 2 s. 77-87 och 179-185).

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas ulan erinran av fler­talet remissinstanser. De som avstyrker förslaget gör del främsl med hänvisning till alt del statliga intresset i den specialreglerade egendoms­förvallningen enligl förslaget förblir oförändrat och atl della bäst tillgodo­ses av en statlig förvaltningsmyndighet. Svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund anser all pastora­ten själva skall bestämma arrendevillkoren för de jordbruk de förvallar och föra sin egen talan i arrendetvister. Ett par instanser ifrågasätter behovet av en egendomsnämnd i Stockholms stift.

Bakgrunden till mitt förslag: Kammarkollegiet är central förvaltnings­myndighet med ansvar för den specialreglerade kyrkliga jorden, d.v.s. kyrklig jord enligl lagen (1970:939) om förvaltning av kyrklig jord.

164

Regionall har sliftsnämnderna och boställsnämnderna, som är statliga Prop. 1987/88:31 myndigheter, förvaltningsansvar för denna egendom. Sliflsnämnder finns i varje stift utom i Stockholms. Biskopen eller någon annan som regeringen-förordnar är ordförande. Därutöver finns fyra av regeringen utsedda leda­möter. Förutom förvaltningen av viss kyrklig egendom skall nämnden ha tillsyn över all specialreglerad kyrklig fast egendom i stiftet samt handlägga ärenden om köp och försäljning. Stiflsnämnden skall också företräda pa­storaten i artendelvister. I stiften finns fiera boställsnämnder bestående av en ordförande och tvä andra ledamöler utsedda av länsstyrelsen. Boställs­nämnderna är självständiga myndigheter med beslutskompetens och med rådgivande funktion gentemot pastoraten och stiftsnämnden i främst jord­bruksfrågor. En central uppgift för dem är att bestämma villkoren för arrendeupplåtelse av löneboslällenas jordbruk.

Kyrklig jord är förutom prästgård och biskopsgård följande faslighels-slag:

    löneboställe, jord vars avkastning är avsedd fill avlöning av församlings­

präster i ell visst pastoral.

    präsllönefondsfastighet, jord som förvärvals för medel ur flera pasto­

rats präsllönefonder och vars avkastning skall bidra till lön åt försam­

lingsprästerna i dessa pastoral. Prästlönefonderna förvaltas av pastora­

ten och beslår av medel frän försäljning av löneboställen.

kyrkofondsfastighet, jord vars avkastning tillförs kyrkofonden.

församlingskyrkas faslighet, }ord vars avkastning är avsedd för försam­lingskyrkas behov.

domkyrkas fastighet, jord vars avkastning är avsedd för domkyrkans behov.

Ansvaret för fastighetsförvaltningen är fördelat på följande säll. Stifts­nämnden förvallar löneboställes skog, präsllönefondsfasligheler, kyrko­fondsfastigheter, domkyrkas fasligheter ulom i[REDACTED_EFTERNAMN] - och biskopsgär­den. Pastoratet förvaltar löneboställes jordbruk saml prästgårdar. Försam­lingen förvaltar församlingskyrkas fastigheter.

Förvaltningen av den kyrkliga jorden skall inriktas pä att egendomens avkastningsförmåga tillgodogörs på ekonomiskt bästa sätt. Därvid skall naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen beaktas i skälig omfatt­ning. De förvallande organen skall dels verka för en rationalisering av den kyrkliga jorden, dels medverka i arbetet med strukturrationalisering av landets jord- och skogsbruk. Jag vill erinra om all kyrkofondens styrelse den 30 april 1986 fick regeringens uppdrag att utreda möjligheterna alt öka avkastningen av den kyrkliga egendomen.

Kritik har i olika hänseenden förts fram fram mol lagstiftningen om

förvaltningen av kyrklig jord. Som etl led i en strävan att förenkla förvalt­

ningen av den kyrkliga egendomen upprättades i civildepartementet en

promemoria (DsC 1984: 13) om öveisyn av bestämmelserna om förvaltning

av kyrklig jord. Sedan denna remissbehandlats lämnade regeringen hösten

1986 en proposition till riksdagen med förslag bl. a. om vissa förenklingar

av förvaltningen (prop. 1986/87:13). Förslagen hade tillstyrkts av 1986 års

kyrkomöte. Nägra av dessa förslag, däribland införande av den s. k. två­

instansprincipen i överklagningsärenden, träder i kraft den I januari 1988

165

(prop. 1986/87:13, KrU 8, rskr. 113). Därmed harjag fillgodosetl kommil-      Prop. 1987/88: 31 tens förslag om en förenklad besvärsordning, som vunnit allmänt stöd vid remissbehandlingen. Ytterligare förenklingar har genomförts genom änd­ringar i förordningen (1971: 860, ändrad senast 1987: 831) om förvaltning av kyrklig jord.

Elt av förslagen i propositionen syftade lill all minska del stora anlal myndigheter som har atl befatta sig med den kyrkliga jordförvallningen. Regeringen föreslog nämligen alt boställsnämnderna skulle avskaffas och deras förvaltningsuppgifter övertas av respektive förvaltare av de olika slagen av kyrklig jord. Sålunda skulle församlingarna och pastoralen själva få bestämma villkoren för arrendeupplåtelse pä de fasligheter som de förvallar och även föra talan i arrendetvister. Härigenom skulle det kyrko­kommunala inflytandet över förvaltningen av den specialreglerade kyrkli­ga egendomen öka. Sliftsnämnderna. skulle överta boställsnämndernas fillsynsuppgifter. Emellertid avstyrkte kulturutskottet i sin hemslällan för­slaget (KrU 1986/87:8). Utskottet ansåg alt del inte fanns skäl atl föregripa den allsidiga prövning av svenska kyrkans organisation som riksdagen får göra med anledning av den vänlade propositionen med förslag om ny lokal och regional organisation i svenska kyrkan. Riksdagen biföll ulskpltets hemställan.

Skälen för mitt förslag: Genom de föreslagna obligatoriska stiftssamfäl­ligheterna får svenska kyrkan en kyrkokommunal organisation pä stiftspla­net som representerar församlingarna (avsnitt 3.2). Stiftssamfälligheterna har miöjlighet all bygga upp en sammanhållen förvaltningsorganisation för bäde gemensamma kyrkokommunala angelägenheter och de statliga förvaltningsuppgifter som överlämnas åt samfälligheten. Flera statliga förvaltningsuppgifter förs enligl milt förslag över bl.a. från domkapitlen till stiftsstyrelserna (avsnill 3.2.5). Den nya sammanhållna organisationen bör också kunna sköta de frågor som nu stiftsnämnden och boställsnämn-. derna svarar för. Jag ansluter mig därför till kommilléns förslag all slifts­nämnderna och boställsnämnderna avskaffas och ersätts med en obligato­risk kommunal nämnd i varje stift: egendomsnämnden. Ledamöter och ersättare skall väljas av stiftsfullmäktige för varje valperiod. Anlalel leda­möler skall vara minst fem och antalet suppleanter minst delsamma som anlalet ledamöler.

Egendomsnämnderna övertar stiftsnämndernas och boställnämndernas uppgifter

Den remissbehandling av departementspromemorian (Ds C 1986: 13) som

föregick den förut nämnda propositionen (prop. 1986/87: 13) stödde försla­

get alt avveckla boställsnämnderna. Uppfattningarna gick däre.mot isär i

frågan om vart deras uppgifter skulle föras. Jag stannade för en lösning

som skulle öka det lokala ansvaret för förvaltningen av den kyrkliga

jorden. Under riksdagsbehandlingen framfördes synpunkter som har mo­

tiverat nya överväganden. Bl. a. uttalades farhågor för all pastoraten inle

skulle komma all bestämma arrendevillkoren pä elt tillräckligt enhetligt

och kompetent säll. Jag ansluter mig därför till kyrkokommitténs förslag

166

atl egendomsnämnderna skall överta samtliga de uppgifter som enligt lagen Prop. 1987/88: 31 (1970:939) och förordningen (1971:860) om förvaltning av kyrklig jord ankommer pä de nuvarande stifts- och boställsnämnderna. Jag vill då särskilt framhälla all de nya egendomsnämnderna till skillnad från slifts­nämnderna är kommunala organ, vars ledamöter väljs av företrädare för samtliga stiftets kyrkliga kommuner. Mitt förslag gär därför enligl min mening ändå dem till mötes som efterlyst ell ökal lokalt inflytande över förvaltningen pä stiftsplanet av den kyrkliga jorden. Samtidigt skapas förutsättningar för en enhetlig och kompetent behandling av arrendevillkor m. m. Förslaget stöds med fä undantag av de remissinstanser som yttrat sig över kyrkokommitléns förslag i denna del. Kyrkomötet har i sill yttrande (KL 1987:5 avsnitt 3.5.2) inte haft någol att erinra mol förslaget i denna del.

Samråd om arrendevillkor

Jag förutsätter atl de förslag till arrendevillkor, som egendomsnämnden skall ta ställning till, utarbetas efter samräd med de kyrkliga arrendatorer-na. Egendomsnämnden har att själv bestämma hur etl sådant samråd skall gå lill. Sådan samverkan förekommer enligl vad jag inhämtat regelmässigt och i skiftande former bl. a. inom fastighetsförvaltningarna hos nägra kom­muner och universitetet i Uppsala. Jag delar också den bedömning av del stora värdet av etl organiserat samräd mellan jordförvaltare och arrendato­rer, som uttrycks i en skrivelse i frågan frän Sveriges jordbruksarrendato-rers förbund. Ell sådant organiserat samråd kommer lättare till ständ i egendomsnämndens än i de enskilda församlingarnas eller pastoratens regi.

Löneboställenas avkastning ett kyrkokommunalt intresse

Några remissinstanser, bland dem kammarkollegiet, har mot förslaget att

en kommunal nämnd skall ha del regionala förvaltningsansvaret invänt alt

del statliga intresset inte ändras och att det bäst tillvaratas av en statlig

myndighet. Jag delar inle hell den uppfattningen. Innan reformen av syste­

met för ekonomisk utjämning mellan församlingar och pastorat genomför­

des är 1983 hade staten etl intresse av alt för kyrkofondens räkning bevaka

atl löneboställena gav skälig avkastning och atl kapitalel inle minskades.

Del fanns en nära anknytning mellan pastoralens prästlönetillgängar och

finansieringen av lönekostnaderna. De avgifter som pastoraten nu har att

betala till kyrkofonden på grundval av sill egendomsinnehav baseras när

det gäller löneboslällen på taxeringsvärden och är inte beroende av avkast­

ningen. Denna är numera en allmän inkomstpost för pastoraten, som

påverkar deras ekonomi, inle kyrkofondens. Därför överväger enligl min

mening del kyrkokommunala intresset. Slalens intresse begränsar sig lill

en allmänTcontroll över alt kyrklig egendom inle förfars eller används till

andra ändamäl än del ursprungligen avsedda. Jag bedömer att statens

behov av överinseende tillgodoses med lagstiftningens riktlinjer för för­

valtningen och den roll som kammarkollegiet har som överprövande myn-

167

dighet.

Kammarkollegiet skall förvalta kyrkofondsfastigheterna

Prop. 1987/88: 31

Kammarkollegiet anför i sitt remissvar i fråga om kyrkofondsfastighelerna att slaten har ett behov av insyn i förvaltningen som blir svårt alt tillgodose med kyrkokommitténs förslag. Jag delar denna bedömning. Statlig förvalt­ningsrevision sker inte i kommunal förvaltning. I kyrkofonden finns elt kyrkokommunall men även etl betydande statligt intresse. Jag föreslår därför atl kammarkollegiet, som är förvaltare av kyrkofonden, övertar stiftsnämndernas förvaltningsansvar för kyrkofondsfastighelerna. Kam­markollegiet bör dock få en möjlighel alt uppdra ål en egendomsnämnd eller nägon annan förvaltare alt sköta den löpande förvaltningen. Jag förutsätter alt kammarkollegiet utnyttjar denna möjlighel. I samband med övertagande av dessa arbetsuppgifter bör kammarkollegiet fä räll att an­vända kyrkofondsmedel för att betala kostnader för utredningar i ärenden om köp och försäljning av kyrklig jord.

Egendomsnämndernas uppgifter i stort

Egendomsnämnden får med mitt förslag i huvudsak följande uppgifter:

-

förteckna och ha lillsyn över den kyrkliga jorden i stiftet,

-

förvalta löneboslällens skogsinnehav, präsllönefondsfasligheler, dom­kyrkas fastigheter och biskopsgård,

-

företräda den kyrkliga jorden i ärenden om upplåtelse av vissa nyttjan­derätter m. m.,

-

besluta om arrendevillkor vid upplåtelse av kyrklig jord på arrende för jordbruk,

-

handlägga ärenden om tillstånd till köp, försäljning och byte av kyrklig jord.

De grundläggande föreskrifterna om egendomsnämnderna och om för­valtningen av den kyrkliga jorden bör ges i en ny lag om förvaltning av kyrklig jord. De nuvarande principerna för förvaltningen av kyrklig jord påverkas inle av mitt förslag.

Ingel hindrar enligl min bedömning all sliflssamfälligheten drar nytta av egendomsnämndens särskilda kompetens och uppdrar åt den att förvalta även kyrkokommunall ägd fasl egendom som är gemensam för stiftet, t.ex. en stiftsgård.

Egendomsnämnd även i Stockholms stift

Även Stockholms stift fär enligt mitt förslag en egendomsnämnd. Dess

egendomsförvaltning sköts nu för Stockholms stifts räkning av sliftsnämn­

derna i Uppsala och Strängnäs. När enligt förslaget det kyrkokommunala

inflytandet över förvaltningen stärks, är del självklart atl stiflssamfällighe­

len i Stockholms stift måste göra della gällande genom en egen egendoms­

nämnd. Det är visserligen riktigt, som nägra remissinstanser påpekar, atl

den kyrkliga jorden i stiftet har liteii omfattning och fordrar mindre förvalt­

ningsresurser än i övriga stift. Men som jag nyss anmärkt kan egendoms­

nämnden få i uppdrag alt förvalta även annan egendom. Jag förulsäller att

stiflssamfälligheten i Stockholms stift anpassar egendomsnämndens orga-

168

nisafion till de behov man har, t.ex. genom samverkan med grannstiftens     Prop. 1987/88: 31 egendomsnämnder.

Egendomsnämnden har elt självständigt ansvarsområde

Egendomsnämnden blir enligl milt förslag en obligatorisk kommunal nämnd tillsatt enligt en särskild lagsfiftning. Den fär specialreglerade upp­gifter, som den har ett självständigt ansvar för. Den får egna beslutsbefo­genheter. Med valet av ledamöter och i viss män genom sina anslag till den organisation som den specialreglerade förvaltningen kräver kan stiftsfull­mäktige utöva inflytande över verksamhetens inriktning. Däremot kan stiftsfullmäktige inle ingripa i egendomsnämndens myndighetsutövning på det specialreglerade omrädet. Dit hört. ex. nägot så grundläggande som att fastställa årsplan för förvaltningen av den kyrkliga jorden och att besluta om fördelning av vinst och förlust i skogsförvallningen. Stiftsnämndernas kompetens och rutiner förs sålunda oförändrat över till den nya organisa­tionen.

Enligt gällande bestämmelser skall ledamöterna i stiftsnämnderna ha insikt i jordbruk eller skogsbruk eller eljest vara förfarna i allmänna värv. Flera remissinstanser har liksom kommittén föreslagit alt motsvarande krav skall ställas på ledamölerna i de föreslagna egendomsnämnderna. Jag är emellertid inte beredd atl i lag ange nägra särskilda kompetenskrav för ledamöterna i egendomsnämnden, som är en kommunal nämnd. Jag vill dock gärna framhålla att dagens stifts- och boställsnämnder representerar en myckel bred sakkunskap och personlig erfarenhet när det gäller jord-och skogsbruk och därmed sammanhängande tekniska och ekonomiska frägor. Med de uppgifter som egendomsnämnderna övertar frän den nuva­rande nämndorganisationen och med de ytterligare angelägenheter som stiflssamfällighelen kan tänkas anförtro dem är behovet av kunnande och erfarenhet av de frågor som nämnden har alt sköta oförminskat. Del är enligl min uppfattning av avgörande belydelse för fastighetsförvaltningens fortsatta resultatutveckling atl den hitfillsvarande höga kompetensnivån kan bibehållas. Jag utgår därför från dels att sfiftsfullmäktige beaktar della behov när man utser ledamöter och suppleanler i sina egendomsnämnder, dels att nämnderna i sin verksamhel på olika sätt i möjlig män söker knyta till sig expertis av det slag som finns hos de nuvarande boställsnämnderna.

Personalen hos sliftsnämnderna får kyrkokommunala huvudmän

Slaten är idag arbetsgivare och stiftsnämnderna huvudmän för all personal

inom stiftsnämndernas verksamhetsområde. Stiflsjägmäslare, biträdande

sliftsjägmästare och viss annan kanslipersonal avlönas från statliga anslag.

Inläklerna av förvaltningen av bl. a. pastoratens skogar finansierar främst

personalen i skogsbruket men också ell antal administrativa tjänster. Jag

ulgår från all de anställda hos stiftsnämnderna kan beredas anställning i

den nya organisationen. Personal som nu avlönas från stafiiga anslag bör

därvid få stiftssamfälligheten som huvudman. De som idag och fortsätt­

ningsvis avlönas med medel frän pastoratens skogsförvaltning fär natur­

ligen egendomsnämnden som huvudman. All personal blir kyrkokommu-

169

nalt anställd.

3.7.2 Bestämmelser för andelsberäkning, m. m.

Prop. 1987/88:31

Mitt förslag: Del skall ankomma på regeringen eller en myndighet som regeringen bestämmer alt meddela föreskrifter för hur pastora­tens andelar i präsllönefondsfasligheler och i den gemensamma förvaltningen av löneboställenas skog skall beräknas.

Egendomsnämnden skall med tillämpning av dessa regler besluta om andelstal och fördela vinst eller förlust pä förvaltningen i förhål­lande till de fastställda anddslalen. Dessa beslut fär överklagas lill kammarkollegiet. Kammarkollegiets beslut fär inte överklagas.

Kyrkokommittén har inle behandlat denna fråga.

Skälen för mitt förslag: Bestämmelser om hur pastoratens andelar i präsllönefondsfasligheler och i den gemensamma förvaltningen av löne­boställenas skog skall beräknas meddelas av regeringen. Dessa regler upptar en slor dd av förordningen (1971:860) om förvaltning av kyrklig jord. Stiftsnämnden skall enligl lagen (1970:939) om förvaltning av kyrklig jord fördela vinst eller förlust pä förvaltningen i förhållande till anddslal som nämnden enligt samma förordning har atl fastställa med tillämpning av där angivna beräkningsregler. Båda besluten kan överklagas till kammar­rätten. Under årens lopp har kritik riktals mol såväl beräkningsreglerna som ordningen för överprövning av stiflsnämndens beslul.

Regeringen bör enligl min uppfattning inle belastas med atl utfärda de detaljerade föreskrifter som del här är fråga om. Jag föreslär därför en sådan reglering att regeringen eller den myndighel som regeringen bestäm­mer i fortsäUningen skall meddela bestämmelser för anddsberäkningen. Regeringen bör uppdra åt kammarkollegiet såsom central tillsynsmyndig­het för den kyrkliga jordens förvaltning atl utfärda de närmare tillämp­ningsföreskrifterna. Kollegiet bör överta de nuvarande reglerna om andels­beräkning, som finns intagna i förut nämnda förordning, oförändrade i sak. Regeringen bör ge kammarkollegiet i uppgift alt bearbeta och förenkla dessa bestämmelser.

Egendomsnämndens kompelens all besluta om anddslal och om fördel­ning av vinst eller förlust i verksamheten skall i enlighet med grundlagen grundas på en bestämmelse i lag.

Beträffande överprövningen föreslår jag atl egendomsnämndens beslul skall få överklagas lill kammarkollegiet. Tvåinstansprincipen bör gälla även här, varför kollegiets beslut inte skall kunna överklagas. Kammarkol­legiet har det centrala fillsynsansvaret för kyrklig jord, besitter hög kompe­lens på området och skall enligl mina förslag pröva överklaganden av andra beslul av egendomsnämnden enligt lagen och förordningen om för­valtning av kyrklig jord. Kammartätterna däremot har vid prövningen av dessa ärenden ofta fält lita till kammarkollegiets utlåtanden. Milt förslag innebär att kammarrätterna inte längre skall överpröva dessa beslut. Ge­nom förslaget uppnäs ell enhetligare prövningsförfarande i frågor som rör förvaltningen av den kyrkliga jorden.

Vad jag nu har föreslagit kan enligt min mening innebära ytterligare etl steg i riklning mot enklare och klarare regler.

170

3.7.3 Förvaltningen av församlingskyrkas fastighet

Prop. 1987/88:31

Mitt förslag: Församlingskyrkas fasla egendom med tillhörande fond skall förvaltas av pastoratet.[REDACTED_EFTERNAMN] pä en sådan fastighet skall dock förvallas av församlingen.

Kyrkokommitténs förslag: Avviker frän mitt (betänkandet del 1 s. 164, del 2 s. 79-80 och 181) i del avseendet atl skogen pä församlingskyrkofas­tigheter enligt kommitténs förslag skall förvallas av egendomsnämnden.

Remissinstanserna: Tillstyrker kommilléns förslag eller lämnar del ulan erinran. Några berörda församlingar avstyrker kommittéförslaget och förslår att församlingen som hittills skall förvalta all fast egendom som tillhör församlingskyrkan.

Skälen för mitt förslag: Församlingskyrkas fastighet förvaltas idag i sin helhet av församlingen. Avkastningen är avsedd för församlingskyrkans behov. Jag har tidigare (avsnitt 3.1.1) föreslagit att pastoratet skall ansvara för anskaffning och underhåll av församlingskyrkan, dess fasta inredning och annal byggnadsfillbehör, liksom för anskaffning och underhåll av övriga lokaler för församlingsverksamhet samt dessas fasta inredning och byggnadstillbehör. Pastoratet skall enligl milt förslag ocksä ansvara för anläggande och underhäll av kyrkogårdar och andra begravningsplatser samt för all personal och personaladministration.

I linje med den sålunda föreslagna formella ansvarsfördelningen mellan församling och pastorat föreslår jag all också förvaltningen av församlings­kyrkas fastighet med ell undantag skall anförtros pastoratet. I konsekvens med ansvarsfördelningen bör pastoratet även förvalla fondmedel som här­rör från försäljning av en församlingskyrkas faslighet. Det nämnda undan­taget gäller skogen på församlingskyrkas fasligheter, som jag nu föreslår liksom hillills skall förvallas av församlingen. Skälen för delta skall jag utveckla i det följande.

I sin skrivelse till.kyrkomötet 1987: 1 föreslog regeringen i likhet med kyrkokommittén att förvaltningen av församlingskyrkornas skogsfaslighe-ter skulle överläs av egendomsnämnden, som lill skillnad från pastoraten kommer atl ha personal och utrustning för elt aktivt skogsbruk. I sill yttrande till regeringen över detta förslag föreslår emellertid kyrkomötet (KL 1987:5 avsnitt 3.5.3) att förvaltningen av församlingskyrkas skog oförändrat skall skötas av församlingen.

För egen del konstaterar jag att del mindre antal församlingar, främsl i Värmland, vars församlingskyrkor äger del mesta av landels kyrkskogar, förfogar över väl fungerande skogsförvaltningar. Då sä är fallet och efter­som frågan om kyrkskogarnas förvaltning inle är av nägon avgörande principiell betydelse vill jag inle motsätta mig den lösning i fråga om skogsförvallningen som kyrkomötet har föreslagit. De församlingar som av olika skäl finner att de inte vill bära förvaltningsansvaret för sin försam­lingskyrkas skog har möjlighet all hos regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer begära att förvaltningen ordnas på nägol annat lämpligl säll.

171

Avkastningens ändamål, nämligen en viss församlingskyrkas behov, påverkas inle av mitt förslag. Således skall respektive förvaltare av egen­domen - pastoratet och församlingen - redovisa resultatet fill pasloratel, som har atl använda avkastningen fill underhållet av den församlingskyrka som äger fastigheten. Församlingen bör dock få la avkastnings- och fond­medel i anspråk för sådana ändamäl som avser församlingskyrkan och som församlingen själv fär besluta om.

Många församlingskyrkor har genom donation eller liknande fäll egen­dom, vars avkastning skall användas för församlingskyrkans behov. Del förhållandel bör enligl min mening inle frita pastoratet från skyldigheten all i samma mån som beträffande övriga församlingar svara för försam­lingskyrkans underhåll.

Prop. 1987/88:31

3.8 Genomförandet av reformen

Mitt förslag: Reformen träder i huvudsak i kraft den 1 januari 1989. Vid den tidpunkten har val av stiftsfullmäktige ägl rum. Valen av stiftsstyrelser och övriga nämnder kan vänlas ske i början av år 1989. Först därefter kan den närmare organisationen av det nya stiftskansliet beslutas och personal anställas vid detta. Stiftsstyrel­sen skall därför först fr. o. m. den 1 juli 1989 överta specialreglerade förvaltningsuppgifter.

Kyrkokommitténs förslag: Överensstämmer med milt förslag (betänkan­det dd 1 s. 207-208).

Remissinstanserna: Betonar vikten av förberedelsearbete i stiften och alt tillräckliga resurser ställs lill förfogande för detta.

Skälen för mitt förslag: Kyrkokommittén har lagt fram en detaljerad lidsplan för genomförandel av de omfattande reformer som kommittén har föreslagit och som jag i del föregående i allt väsentligt har anslutit mig lill. Under remissbehandlingen har inle kommil fram någol som ger mig anled­ning atl frångå den lidsplan som kommillén gjort upp.

Det är emellertid klart atl det under vären 1989 är nödvändigt all fatta en mängd grundläggande beslut och träffa viktiga avlal som berör de anställda såväl inom den statliga som den enskilda sektorn av stiftsförvallningen. Del är viktigt alt ell grundligt förberedande arbete har gjorts i sliften för all övergången skall kunna ske i god ordning och i en positiv anda.

Jag är medveten om all del finns oro pä många håll i stiften för de problem som kan uppstå i samband med genomförandet av de slora organi­sationsförändringar som jag föreslår. Jag har emellertid erfarit atl organisa­tionskommittéer redan har tillsatts i stiften och atl en beredskap inför förändringarna häller pä all byggas upp. Under statskontorels medverkan genomför man pä initiativ av domkapitlet i Uppsala en förstudie i syfte alt bl. a. skissera modeller för den framfida organisationen och administratio­nen i stiften.

Jag har också tidigare (avsnitt 3.6.9) redogjort för den arbetsgrupp som regeringen beslutat tillsätta inom civildepartementet för atl fungera som ell

172

centralt samordnande organ för de rådgivnings- och informafionsinsatser     Prop. 1987/88: 31 som kan behövas vid ett genomförande av reformen. Jag nämnde då ocksä atl vissa kostnader för genomförandeåtgärder - bl. a. personalutveckling m. m. - i de olika sfiflen avses kunna betalas ur kyrkofonden.

Genom de åtgärder som jag nu har redovisat bör goda förutsättningar finnas alt i samtliga sfifl förbereda övergången till den nya organisationen så all den skall kunna gä smidigt och utan större omställningsproblem för den personal som får ändrade anställningsförhållanden lill följd av refor­men. Jag vill ocksä i detta sammanhang framhälla, alt även om huvudman­naskapet för förvaltningen ändras, så kommer de förvaltningsuppgifter som personalen vid stiftskanslierna i dag sysslar med alt i stor utsträckning vara likartade, om inle identiska, efter reformens genomförande.

Av specialmofiveringen lill de lagförslag som kyrkomötet haft del av och som jag lägger fram i del följande framgär när de olika moment som reformen omfattar avses träda i kraft.

Förutom de ändringsförslag lill lagar som jag nu lägger fram förutsätter reformen en rad ändringar i andra lagar och förordningar. Jag avser all snarast återkomma till regeringen med förslag till en proposition om följd­lagstiftning lill kyrkoreformen. Frågan om förordningsändringar behandlas av den inom civildepartementet inrättade kyrkoförordningsgruppen (C 1986: F). Den beräknas lämna sill slutbetänkande senare i år.

4 Det kyrkliga ämbetet

4.1 Inledning

Fördelningen av normgivningskompetensen mellan staten och kyrkan sker genom atl riksdagen med stöd av punkt 10 övergångsbestämmelserna till regeringsformen delegerar normgivningskompelens lill kyrkomötet. Detta sker genom föreskrifter i lagen (1982:942) om svenska kyrkan (ändrad senasl 1985:868).

De principer som har legal till grund för bestämmandet av kyrkomötets normgivningskompelens är bl. a. följande. Pä områden där del kan finnas starka önskemål om bestämmaderält från såväl statens om kyrkans sida bör bestämmanderätten överlämnas till kyrkan endasl i de fall där kyrkans och statens intressen sammanfaller när del gäller reglernas innehåll. Om staten och kyrkan däremot har skilda uppfattningar, kan frågan inte undan­dras slalens bestämmanderätt (prop. 1981/82:77 s. 30, KU 36, rskr. 263; KU 1982/83: l,rskr. 1).

I den anförda propositionen som behandlar den kyrkliga lagstift­ningens anpassning lill regeringsformens huvudprinciper om normgivning - slogs fasl atl föreskrifter i fräga om kyrkans ämbeten och tjänster bör beslutas av riksdagen eller regeringen.

Kyrkomötet, svenska kyrkans centralstyrelse och biskopsmötet har vid

skilda tillfällen hos regeringen hemställt om en översyn av bestämmelserna

om obehörighet att utöva prästämbetet och om skiljande av präst frän

ämbetet. Regeringen har överlämnat framställningarna till kyrkoförfalt-

173

ningsutredningen.

Kyrkoförfaltningsutredningen har i sitt slutbetänkande föreslagit änd- Prop. 1987/88:31 ringar i regeringsformens övergångsbestämmelser som gör det möjligl för riksdagen alt i lagen om svenska kyrkan till kyrkomötet delegera rätten all meddela föreskrifter i fråga om prästämbetet. Utredningen har närmare angivit innebörden och föjderna av sitt förslag pä följande sätt (betänkan­det dd 1 s. 106):

Behörigheten till det andliga ämbetet

1 ämnet prästämbetet ligger atl kyrkomötet får bestämma behörighetsvill­koren för inträde i ämbetet. Det är givet att kyrkomötet därvid måste ta hänsyn till bl. a. alt innehav av ämbetet är etl behörighetskrav för präst­tjänst. Slaten kan t.ex. inle acceptera alt reglerna utformas så, all jäm­ställdheten mellan könen skulle äventyras vid tillsättningen av prästljäns-ter. Riksdagen kan i den män del uppstår konflikter ingripa genom all meddela föreskrifter i lagen om svenska kyrkan.

Förslaget innebär all bestämmelserna i 19 kap. 1686 ärs kyrkolag om prästvigning och andra villkor för inlräde i prästämbetet kan upphävas och erätlas av inomkyrkliga bestämmelser. Detsamma gäller bestämmelserna om prästexamen och befrielse från sådan examen. Dessa bestämmelser finns nu i förordningen (1884: 13 s. 1) angäende förändrade bestämmelser om prästexamen, förordningen (1884:13 s. 2) om prästexamen och kungö­relsen (1889:60) angående befrielse i vissa fall från avläggande, för inträde i prästämbetet, av prästexamen eller annat prov. Det kan dock finnas skäl att överväga en fortsatt statlig reglering av de bestämmelser om prästexa­men som tar sikte på prästens allmänl samhälleliga uppgifter, t. ex. kun­skaper om folkbokföring.

I ämnet prästämbetet ingår också frägan om villkoren för innehav av biskopsämbetet. Vid utformningen av eventuella regler måste kyrkomötet beakta att den som i dag får en biskopstjänst ocksä kan räkna med all automatiskt få bli vigd till ämbetet. En inomkyrklig reglering av behörighe­ten till biskopsämbetet får inte medföra nägon ändring i delta hänvseende.

Den statliga regleringen saknar bestämmelser om biskopsvigningen som etl villkor för utövande av biskopsämbetet, om detta inle möjligen kan anses följa av 19 kap. 1 § 1686 års kyrkolag. Bestämmelserna i 21 kap. 1686 ärs kyrkolag om vigningsakten hör redan till kyrkomötets normgivning.

Prästämbetets innehåll

Kyrkomötet bör ocksä fä föreskriva vad som enligt gällande rätt är alt anse som biskopars och andra prästers ämbetsplikt. Det är fräga om de religiösa och etiska krav som kyrkan ställer pä prästerna. Ämbetsplikten framgår av de löften som prästkandidaten avger vid prästvigningen saml av olika bestämmelser i 1686 ärs kyrkolag. Vi vill särskilt peka på prästernas skyldighet enligt 1 kap. 1 § hålla sig lill den lära och trosbekännelse som närmare anges i paragrafen, och på förbudet i 1 kap. 2 § mot atl sprida villoläror.

Förlust av prästämbetet m.m.

I ämnet prästämbetet ingår slutligen också frågan om skiljande från ämbe­tet och andra disciplinära åtgärder mot innehavare av ämbetet.

174

I sistnämnda hänseende sammanfattar utredningen sitt förslag sä, atl kyr­komötet skall fä meddela föreskrifter om disciplinära åtgärder mot inneha­varen av ämbetet såväl när denne har prästtjänst som när delta inte är fallet.

Prop. 1987/88:31

4.2 Ändring i normgivningskompetensen

Mitt förslag: Normgivningen i fräga om del kyrkliga ämbetet förs över fill kyrkomötets kompetensområde.

Kyrkoförfattningsutredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag (betänkandet del I s. 59-110, del 2 s. 5-7). Utredningen - som inle behandlat frägan om diakonalel - har begränsat sill förslag till all avse normgivningen i fråga om prästämbetet.

Remissinstanserna: Utredningsförslaget tillstyrks av alla remissinstanser utom en. Några instanser menar dock atl kyrkomötets normgivningskom­pelens inte skall begränsas lill prästämbetet utan i stället avse det kyrkliga ämbetet. På detta sätt skulle normgivningskompetensen komma alt omfat­ta inle bara det traditionella präst- och biskopsämbetet utan även diakona-lets ställning i svenska kyrkan.

Skälen för mitt förslag: Förhållandel mellan staten och kyrkan är grundat på elt ömsesidigt förtroende. Normgivningsförddningen måste bygga på detta förtroende och ske utifrån praktiska överväganden om de enskilda frågornas natur och ursprung. Annars kan kyrkans bestämmanderätt lätt komma att bli illusorisk. Fördelningen av normgivningskompetensen kan då ocksä riskera att bli oförenlig med de intentioner som låg bakom 1982 års kyrkomötesreform.

Kyrkomötesreformen har, som kyrkoförfattningsutredningen påpekat, medfört atl normgivningen om prästämbetet, dvs. det andliga uppdrag som ges av kyrkan genom prästvigning, undandragils kyrkans tidigare inflytan­de och hell lagts under slallig beslutanderätt. Del är ostridigt att vissa stafiiga intressen gör sig gällande pä grund av det nära sambandet mellan prästämbetet och den statligt reglerade anställningen som präst. Innehav av prästämbetet är nämligen ell av behörighetsvillkoren för prästtjänst och ämbetet ulövas i de flesta fall i en anslällning som präst. Del är samfidigt uppenbart atl del med rätta finns ell starkt kyrkligt intresse atl genom inomkyrkliga bestämmelser fä reglera den för kyrkan så viktiga fräga som ämbetet utgör. Att ämbetet och tjänsten normall är förenade med varandra behöver inte nödvändigtvis förutsätta atl slalen reglerar båda områdena. Slalens intresse bör i praktiken vara koncentrerat till om en präst uppfyller de villkor som i allmänhet gäller för arbetstagare i offentlig anställning. Att sädana villkor iakttas garanteras på ett tillfredsställande sätl genom de behörighets- och ansvarsregler som gäller för anslällning som präst. Norm­givningen pä delta område måste ocksä i fortsättningen ligga pä riksdagen eller regeringen.

När det gäller kyrkans andliga ämbete som sådant bör staten däremot i

175

princip vara neutral. Från kyrkligt häll har också uUryckts ell starkt Prop. 1987/88:31 önskemål om atl kyrkan ensam fär bestämma på detta område. Vissa frågor om behörigheten lill ämbetet som framslår som rent kyrkliga kan givetvis också beröra principiella frågor som jämställdhet mellan könen och vissa andra rätlvisekrav. Bl. a. av detta skäl har hovrätten för Västra Sverige avstyrkt atl normgivningskompetensen förs över lill kyrkans egna organ. Del ligger dock uppenbarligen i kyrkans intresse atl innehavaren av ämbetet motsvarar de krav som staten i sin tur har på innehavaren av en anslällning som präst eller biskop. Kyrkomötets breda representativitet och demokratiska förankring ser jag som en särskild garanti i delta sam­manhang.

Statens och kyrkans uppfattning om utformningen av prästämbetet sy­nes under nuvarande förhållanden i stort sammanfalla. Jag kan därför inte se atl några vikliga statliga intressen skulle trädas för när genom alt kyrkomötet får befogenhet att reglera ämbetsfrågan. Till della kommer all kyrkan i praktiken alltid har haft ett stort inflytande på frågor som rör ämbetet. Situationen torde därför inte på något märkbart sätt förändras genom alt den formella beslutsrätten förs över till kyrkomötet.

I likhet med kyrkoförfaltningsutredningen föreslår jag sålunda all kyrko­mötet får utfärda föreskrifter om behörigheten till inträde i prästämbetet och om hur biskopsämbetet ges lill en person. Vidare fär det ankomma pä kyrkomötet alt inom vissa ramar fastställa prästämbetets innehåll, dvs. vad som skall höra till biskoparnas och övriga prästers ämbetsplikt. Slutli­gen bör kyrkomötet också få bestämma om disciplinära åtgärder avseende ämbetet. Detta är således de frågor som ligger inom ämnet prästämbetet och som kommer alt omfattas av kyrkomötets utökade normgivningskom­pelens. Utanför ämnet faller t. ex. frägor om beslutande myndighel (se avsnitt 4.4).

Frågan om diakonatei i svenska kyrkan har legal utanför kyrkoförfalt­ningsutredningens uppdrag. Någon stafiig reglering av diakonatei finns inte. Dess ställning har emellertid behandlats i olika inomkyrkliga utred­ningar och har aktualiserats vid fiera kyrkomöten under senare år; Med hänsyn härtill har nägra remissinstanser ifrågasatt den begränsning lill prästämbetet som kyrkoförfatlningsulredningens förslag innebär, även om delta enligl utredningens tolkning ocksä inkluderar biskopsämbetet i kyr­kan.

Domkapitlet i Visby förordar all kyrkomötets normgivningskompelens skall bestämmas till atl avse "det kyrkliga ämbetet" och motiverar sitt förslag med atl delta ämbetes innehåll och utformning i våra dagar är föremål för viktiga ekumeniska samtal och överväganden på inlernationelll plan. Mot den bakgrunden och med hänsyn lill den fortgående debatten om. diakonalets ställning i svenska kyrkan måste del, enligl domkapillels me­ning, anses olyckligt, om kyrkomötets normgivningskompelens för framfi­den begränsas till del traditionella präst- och biskopsämbetet. Svenska kyrkanscentralstyrdse menar atl uppenbara svårigheter skulle uppstå, om kyrkomötet endasl får kompelens alt meddela föreskrifter om en del av det som uppfattas som kyrkans ämbete.

Frågan om diakonatei ulgör en del av del kyrkliga ämbetet är huvudsak-

176

ligen av leologisk natur. Den har närmast karaktären av en lärofråga som      Prop. 1987/88: 31 del bör få ankomma på kyrkan att själv ta ställning till.

Sedan är 1920 har det emellertid funnits ritualer i den svenska kyrko­handboken för diakonvigning och diakonissvigning. Sådana ritualer eller ordningar ankommer det numera på kyrkomötet att besluta om genom kyrklig kungörelse (7 § lagen om svenska kyrkan). 1987 års kyrkomöte (KE 1987: 8, kskr. 31) har också inom ramen för en ny kyrkohandbok för svenska kyrkan antagit nya ordningar för biskopsvigning, prästvigning samt diakon- och diakonissvigning. I kyrkohandboken uttalas belräffande dessa vigningshandlingar följande:

Kyrkans vigningshandlingar är ell uttryck för atl Kristus genom Anden inom Guds folk för evangeliets skull kallar människor fill livslång tjänst. Denna kallelse bekräftas genom kyrkans vigning.

Vigningarna lill biskop, präst och diakon är likvärdiga uttryck för evangeliets fullhel och för kyrkans uppdrag utifrån delta evangelium, som skall gestaltas i säväl ord som handling.

Av tradition används ordet ämbete i vår kyrka för uppgifterna alt vara präst och biskop. Andra termer som uppdrag, kall, tjänst avser all i sak uttrycka samma Kristi kallelse atl vara tjänare åt hans evangelium.

Som jag tidigare har nämnt ställer sig kyrkomötet utan erinran bakom regeringens förslag om det kyrkliga ämbetet (Reg. Skr. 1987: 5, KL 9, kskr. 12). Kyrkolagsulskottet ansluter sig i sill belänkande lill vad som läro­nämnden har yttrat i ärendet:

Läronämnden hälsar med tillfredsställelse det framlagda förslaget att kyr­komötet genom kyrklig kungörelse skall fä meddela föreskrifter i fräga om det kyrkliga ämbetet. Det är bäde följdriktigt och naturiigt atl kyrkomötets kompelens även omfattar det kyrkliga ämbetet, eftersom delta i grundläg­gande avseenden bestäms av svenska kyrkans lära som redan tillhör kyr­komötets normgivningskompelens.

Jag uppfattar kyrkomötets båda nu nämnda beslut som elt uttryck för en sammanhållen syn, där man inom det i regeringsskrivelsen 1987: 5 förslag­na begreppet del kyrkliga ämbetet jämställer de delvis fill sitt innehåll olika men genom vigningen anförtrodda livslånga uppdragen som biskop, präst och diakon. Kyrkomötets uppfattning stämmer överens med min.

De vigda diakoner och diakonissor som i dag är anställda i församlingar­na och pastoraten har olika typer av rent kyrkokommunala tjänster. Deras anställningar är alltså inte slalligl reglerade till skillnad frän vad som i regel gäller för prästerna. Någol statligt intresse som medför aU slaten bör ha beslutanderätten i fråga om vilka bestämmelser som skall gälla för antag­ning och vigning av diakoner och diakonissor i svenska kyrkan eller för deras anställningar finns inle.

Del bör sålunda enligl min mening ges möjlighet för kyrkomötet all på

grundval av inomkyrkliga överväganden även kunna meddela föreskrifter

om del i dag oreglerade diakonalel. Kyrkomötets normgivningskompelens

bör därför ges en vidare ram än den som anges av kyrkoförfaltningsutred­

ningen. Till kyrkomötets normgivningskompelens bör enligl mitt förslag

1

12    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

hänföras frågor som avser det kyrkliga ämbetet, vilkel kan omfalla del andliga uppdrag som genom vigningen geUs ät såväl biskopar och övriga präster som diakoner och diakonissor.

Milt förslag leder lill att punkt 10 övergångsbeslämmelserna lill rege­ringsformen och 7 § lagen om svenska kyrkan måste kompletteras med en föreskrift som avser del kyrkliga ämbetet. Förslagen leder ocksä lill vissa konsekvensändringar av redaktionell nalur i lagen om kyrkomötet och det lill kyrkomötet remitterade förslaget lill ny domkapitelslag. Dessa ändring­ar kommenterar jag närmare i specialmotiveringarna fill de nämnda lagarna (avsnitt 6.1-6.4).

Prop. 1987/88:31

4.3 Behörigheten till och förlusten av prästämbetet

Mitt förslag: Gällande ordning om behörigheten till och förlusten av prästämbetet behålls till dess kyrkomötet utfärdar egna föreskrifter i ämnet.

Kyrkoförfattningsutredningens förslag: Överensstämmer med milt för­slag (betänkandet del 1 s. 95110). Utredningen föreslär dock att den nuvarande statliga regleringen upphävs i samband med införandel av den nya kyrkolag som utredningen föreslagit.

Remissinstanserna: Remissinslanserna har inte någon erinran mol försla­get.

Skälen för mitt förslag: Kyrkomötet bör enligl den nya ordningen som jag föreslär i avsnitt 4.2 få kompetens atl genom kyrklig kungörelse medde­la föreskrifter om del kyrkliga ämbetet. I avvaktan på inomkyrkliga före­skrifter om det kyrkliga ämbetet föreslår jag all inga sakliga ändringar görs i den nuvarande ordningen. Della innebär alt bestämmelserna i 19 kap. 1686 ärs kyrkolag om prästvigning och andra villkor för inlräde i prästäm­betet finns kvar. Vidare kvarstår ocksä bl.a. förordningen (1884:13 s. 2) om prästexamen. I fräga om förlust av prästämbetet gäller t.ex. all en präst som har övergett svenska kyrkans lära fär skiljas frän ämbetet. Har prästen ålagts disciplinpåföljd, kan denne förklaras obehörig att utöva ämbetet för viss lid (13 § 3 och 4 mom. 1936 års domkapildslag). De nu gällande föreskrifterna om föriust av prästämbetet föresläs tillsj'vidare bli överförda till lagen om svenska kyrkan. Detta behandlas närmare i special­motiveringen lill den lagen (avsnitt 6.2).

Kyrkomötet (KL 1987: 5 och 9) har inle någon invändning i sak utan för endast fram vissa lagtekniska synpunkter. En del av dessa tar jag upp särskill i specialmofiveringen till präslanställningslagen (avsnitt 6.7).

4.4 Beslutande myndigheter

Mitt förslag: Nägon ändring görs inte beträffande beslutande myn­digheter i första instans. Delta innebär atl för biskopar prövas frågor om föriuslen av del kyrkliga ämbetet av ansvarsnämnden för bisko-

178

par. Beträffande övriga präster prövas frägor om behörigheten lill och föriuslen av det kyrkliga ämbetet av domkapitlen.

Domkapitlens och ansvarsnämndens för biskopar beslul i frågor om förlusten av del kyrkliga ämbetet överklagas i forlsällningen hos kyrkomötets besvärsnämnd. Besvärsnämndens beslut fär inle över­klagas.

Besvärsnämndens sammansättning och omröstningsregler anpas­sas till nämndens nya uppgifter.

Prop. 1987/88:31

Kyrkoförfattningsutrednings förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Utredningen har ocksä föreslagit att beslut i frägor om inträde i prästämbetet skall vara överklagbara (betänkandet del 1 s. 95-110, del 2 s. 7 och 8).

Remissinstanserna: Förslagen tillstyrks av alla remissinstanser utom en. Några remissinstanser har framhållit att kyrkomötets besvärsnämnd bör få en sådan kompetens och sammansättning alt den fyller kraven på en slufinslans.

Skälen för mitt förslag

Beslutsordtdngen

Enligt gällande ordning prövas för biskopar frägor om föriust av ämbetet av ansvarsnämnden för biskopar. För övriga präster prövas frågorna av domkapitlen. Frägan är oreglerad för diakoner och diakonissor.

Beslutsordningen och därmed sammanhörande frågor har enligl min mening ett visst samband med normgivningskompetensen. Jag föreslår därför alt föreskrifter om de organ som beslutar i frågor om inträde i och förlust av prästämbetet tas in i lagen om svenska kyrkan.

I samband med förslaget lill kyrkomötet om ändrad normgivningskom­pelens beträffande det kyrkliga ämbetet lade regeringen - med hänvisning fill all kyrkomötets yttrande över regeringens skrivelse 1987: 1 om ny organisation på lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan först borde förelig­ga - inle fram nägol särskill förslag om beslutsordningen vid handlägg­ningen av dessa frägor. Kyrkomötet har med anledning av en i frägan väckt motion (mot. 1987: 93, KL 9, kskr. 12) anfört följande:

Först sedan normgivningskompetensen beträffande det kyrkliga ämbetet genom nödvändiga grundlagsändringar och ändringar i lagen om svenska kyrkan har förts över till kyrkomötet kan delta ämbetes innehåll och utformning definieras i en kyrklig kungörelse. Delta kräver i sin tur nog­granna överväganden. Innan så har skett bör lagregleringen av instansord­ningen begränsas lill alt avse del traditionella präst- och biskopsämbetet.

Enligt kyrkomötets mening skall sålunda en del av beslutsordningen tills vidare vara oreglerad. Domkapitlens uppgifter kommer enligl milt förslag (avsnill 3.2.5) atl i framtiden koncentreras till frågor om svenska kyrkans lära, ämbetets utövning, gudstjänstlivet och kyrkorummets utformning.

179

Domkapitlen får således även framgent en särskild sakkunskap i kyrkliga Prop. 1987/88: 31 frägor. En naturlig konsekvens av förslaget om ändrad normgivningskom­pelens är alt domkapitlen, inom ramen för av kyrkomötet meddelade föreskrifter om det kyrkliga ämbetet, får pröva frågor om inträde i och förlust av ämbetet även för de innehavare som fillhör diakonatet. Jag förutsätter dock all kyrkomötet i anslutning lill atl det beslular om förskrif­ter om del kyrkliga ämbetet också uttalar sig om vilken beslutsordning del finner lämplig även för innehavare av diakonatet. Jag lägger därför inte nu fram något förslag i frågan.

Överprövande instans

Ansvarsnämndens för biskopar och domkapitlens beslul i ämbetsfrågor överklagas enligl gällande föreskrifter hos kammarrätt och i sista instans hos regeringsrätten.

Regeringen lade inte heller fram någol förslag till kyrkomötet om instan­ser vid överprövning av frågor beträffande det kyrkliga ämbetet. Kyrkomö­tet behandlar frågorna om inträde i och förlust av ämbetet med anledning av några i ämnet väckta motioner (mot. 1986: 71, KL 1987: 2, kskr. 11 och mot. 1987:93, KL 9). Kyrkomötet pekar härvid på atl nuvarande instans-ordning inle är tillfredsställande och föreslär alt beslut om alt skilja en präst eller biskop frän prästämbetet eller atl för viss lid förklara en präst eller biskop obehörig all utöva prästämbetet skall få överklagas hos kyrko­mötets besvärsnämnd. Besvärsnämndens beslul skall inle få överklagas.

Del måste enligt min mening i första hand vara etl inomkyrkligt intresse alt avgöra om en innehavare av det kyrkliga ämbetet inle längre skall få inneha ämbetet. Detta måste även gälla när innehavaren av ämbetet har en slalligl reglerad tjänst. Med denna utgångspunkt bör även beslut i samma frågor överprövas av en instans som har stor kyrklig kompetens och som är utsedd av kyrkans egna organ.

Frän och med år 1986 finns kyrkomötets besvärsnämnd som en myndig­het under kyrkomötet. Nämndens uppgifter beslår i dag endast av alt överpröva beslut av svenska kyrkans centralstyrelse. Beslut om alt skilja någon från det kyrkliga ämbetet eller om atl för viss lid förklara denne obehörig att utöva del kyrkliga ämbetet bör också enligl min mening lämpligen kunna överprövas av den till kyrkomötet knutna besvärsnämn­den. Jag föreslär all bestämmelser om detta tas in i lagen om svenska kyrkan. Besvärsnämndens beslut i dessa frågor bör som en följd av tvåin­stansprincipen inle få överklagas.

Kyrkoförfatlningsutredningen har också föreslagit atl frägor om inträde i prästämbetet skall få överklagas hos kyrkomötets besvärsnämnd. Kyrko­mötet behandlar även denna fräga (KL 1987: 9) och yttrar därvid följande:

Inträde i prästämbetet beslutas enligt den ordning som i dag gäller av biskopen och domkapitlet genom antagning och prästvigning. Biskopens och domkapitlets beslul kan inte överklagas. När del gäller återinträde i prästämbetet fallas beslutet av domkapitlet.

Domkapitlet är i sådana ärenden beslulförl endasl om biskopen är närva­

rande. Delade meningar råder i frägan om beslul om återinträde i prästäm-

180

betet kan överklagas. Frågan kräver utredning och noggranna övervägan-     Prop. 1987/88: 31 den. I avvaktan härpå bör nägra förslag i ämnet inte nu läggas fram.

Jag delar i allt väsenlligl kyrkomötets uppfattning. Det får närmast ankom­ma på kyrkans egna organ att överväga om det är behövligt och önskvärt all få överklaga beslut om inträde i det kyrkliga ämbetet. Jag lägger därför inle fram något förslag i denna fråga.

Kyrkomötets besvärsnämnd

Kyrkomötets besvärsnämnd består av en ordförande, som skall vara eller ha varil ordinarie domare, och fyra inom kyrkomötet valda ledamöler. Kyrkoförfatlningsutredningen lade inle fram något eget förslag belräffande besvärsnämndens sammansättning och arbetsformer.

Kyrkomötet lar dock med anledning av en i ämnet väckt mofion (mol. 1987:93) upp vissa frågor som rör besvärsnämnden.

I fråga om besvärsnämndens sammansättning anför kyrkolagsulskoUel (KL 1987:9) följande:

Enligt utskottets mening är det av stor belydelse att besvärsnämnden får erforderlig juridisk och leologisk kompetens för alt som slutinstans hand­lägga frågor om förlust m.m. av prästämbetet. För atl tillförsäkra nämnden en sådan kompelens bör kyrkomötet kunna välja ledamöler även utanför kretsen av kyrkomötesledamöter.

Med hänsyn fill karaktären av de ärenden besvärsnämnden har all handlägga bör krävas att ledamöterna fillhör svenska kyrkan. Några andra valbarhelskrav, förutom atl ordföranden skall vara eller ha varil ordinarie domare bör inte ställas upp. Enligt utskottets mening får del förutsättas alt kyrkomötet väljer ledamöter så atl nämnden får den kompelens som be­hövs.

För atl fä nödvändig kontinuitet på ordförandeposten anser utskottet atl besvärsnämnden bör ha en vice ordförande som är ledamot av nämnden. För vice ordförande bör i likhet med vad som nu gäller för ersättaren för ordföranden - gälla samma valbarhetskrav som för ordföranden. För atl nämnden skall kunna fä en sä bred kompelens som möjligt bör nämnden utöver ordföranden och vice ordföranden bestå av yllerligare fyra ledamö­ter, för vilka väljs lika många ersättare.

Utskottet ansluter sig alltså till förslaget i motion 93 att valbarhelskraven för ledamöler och ersällare skall vara desamma som för ledamöter och ersällare i svenska kyrkans centralstyrelse. Därutöver föreslår utskottet att i nämnden väljs en vice ordförande, fyra andra ledamöler samt lika mänga ersättare. Förslaget kräver ändringar i lagen om kyrkomötet.

Kyrkomötet anhåller om sädana ändringar i lagen om kyrkomötet alt besvärsnämnden väljs i enlighet med vad ulskollel anfört.

Jiiridiska fakullelen vid universitetet i Uppsala föreslår atl i besvärs­

nämnden skall ingå en biskop, i likhet med vad som gäller för ansvars­

nämnden för biskopar. Även om jag finner vad fakulteten anfört tänkvärt

vill jag inte motsätta mig kyrkomötets förslag. De förändringar kyrkomötet

föreslär ulgör enligt min mening riktiga kompletteringar av kyrkoförfalt­

ningsutredningens förslag. Jag förutsätter liksom kyrkolagsutskottet att

181

kyrkomötet vid sitt val av ledamöler ocksä tillgodoser det krav på leolo­gisk kompetens som måste krävas av besvärsnämnden som slutinstans vid prövning även av frägor om del kyrkliga ämbetet. Jag föreslär därför alt kyrkomötets besvärsnämnd skall beslå av sex ledamöter som samtliga skall kunna väljas även utom kyrkomötet. Ledamöterna skall dock tillhöra svenska kyrkan. Ordföranden och vice ordföranden skall vara eller ha varil ordinarie domare.

Kyrkomötet (KL 1987: 6, kskr. 24) föreslår ocksä atl beslämmelserna i 29 kap. rättegångsbalken skall tillämpas vid omröstning då nämnden prö­var överklaganden av frägor om att skilja en präst eller biskop från präst­ämbetet eller om atl för viss lid förklara en präst eller biskop obehörig att utöva prästämbetet. Jag vill även här ansluta mig till kyrkomötets förslag, som innebär alt den lindrigaste meningen skall gälla vid lika röstetal vid prövning av frägor om ämbetet. Ordningen överensstämmer med den som redan gäller för ansvarsnämnden för biskopar vid omröstning i motsvaran­de frågor.

Jag vill erinra om alt regeringen i proposition 1987/88: 5 om följdlagstift­ning till förvaltningslagen på kyrkans område även lar upp vissa frågor som kyrkomötet väckt och som rör verksamheten hos besvärsnämnden.

Prop. 1987/88:31

4.5 Ikraftträdande, m. m.

Mitt förslag: Reformen om del kyrkliga ämbetet träder i kraft den 1 juli 1989.

Kyrkoförfattningsutrednings förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag (betänkandet del 1 s. 131-132).

Remissinstanserna: Remissinstanserna har inle haft någon erinran mot förslaget.

Skälen för mitt förslag: Den föreslagna ändringen i lagen om svenska kyrkan (jfr avsnitt 6.2) beträffande normgivningen om del kyrkliga ämbetet förutsätter som framgått en ändring i punkl 10 övergångsbestämmelserna fill regeringsformen. Grundlagsändringen bör träda i kraft den 1 januari 1989. I regeringens lill kyrkomötet remitterade förslag om ändring i lagen om svenska kyrkan angavs atl ändringen borde träda i kraft den 1 juli 1989.

Lagen om svenska kyrkan skall stiftas, ändras eller upphävas på samma sätt som riksdagsordningens huvudbestämmelser, dvs. antingen genom tvä beslul av riksdagen med elt mellanliggande riksdagsval eller också genom endasl ett beslul fattat med kvalificerad majoritet. Vidare krävs atl yltran­de av kyrkomötet har hämtats in. Riksdagen kan nu, om den sä önskar, som vilande anla förslaget till ändringar i lagen om svenska kyrkan. I sådanl fall kan riksdagen fatta det andra beslutet under hösten 1988 efter del alt riksdagen slutligen antagit de föreslagna ändringarna i övergångsbe­stämmelserna till regeringsformen.

Kyrkomötet (KL 1987:2, 6 och 9) uttalar dock all det saknas anledning atl avvakta grundlagsändringen för en ändrad inslansordning när del gäller att överklaga beslut om att skilja en präst eller biskop frän prästämbetet.

182

Kyrkomötet föreslår därför all lagändringarna i den delen träder i kraft     Prop. 1987/88: 31

redan den 1 januari 1988. Jag är på denna punkt inte beredd att biträda

kyrkomötet.

Jag vill i detta sammanhang notera att kyrkomötet i ett antal punkter efterlyst kompletteringar beträffande kyrkomötets besvärsnämnds sam­mansättning saml vissa handläggningsfrägor och regler om bl.a. omröst­ningen i nämnden. Nägra av de önskade kompletteringarna avser grundläg­gande föreskrifter om nämndens organisation (dvs. sammansättning, be­slutförhet, omröstning o.d.) varför de kräver ändringar i lag. Genom de förslag jag har lagt fram (avsnill 4.4) blir kyrkomötets önskemål i denna del i allt väsenlligl tillgodosedda. I några punkter kommer det dock an pä kyrkomötet självt att meddela de för besvärsnämndens verksamhet erfor­deriiga föreskrifterna genom kyrklig kungörelse (jfr prop. 1984/85:36 s. 14). Sådana föreskrifter kan kyrkomötet tidigast besluta om i augusti 1988.

Jag finner sammanfattningsvis att en lämplig tidpunkt för ikraftträdandet av ändringarna i lagen om svenska kyrkan är den 1 juli 1989.

Nägra särskilda övergångsbestämmelser föreslär jag inle. Della innebär enligl allmänna regler atl pågående ärenden hos kammarrätt och regerings­rätten skall lämnas över lill kyrkomötets besvärsnämnd efter ikraftträdan­det.

De nya föreskrifter om del kyrkliga ämbetet som kyrkomötet kan kom­ma atl meddela kräver vidare en särskild samordning med bl. a. de före­skrifter om ämbetet som nu föresläs bli intagna i lagen om svenska kyrkan. Föreskrifterna i lagen mäste således upphävas när de av kyrkomötet med­delade bestämmelserna om ämbetet träder i kraft. Ett speciellt spörsmål är också om de nuvarande föreskrifterna fortsättningsvis skall tillämpas i pågående ärenden. Detta är i sin lur beroende av hur kyrkomötet utformar sina föreskrifter och hur dessa förhåller sig till den enskildes intresse av atl fä bli bedömd enligt de nya eller äldre bestämmelserna. En lösning på dessa frägor går inle att få förrän kyrkomötet har meddelat sina föreskrif­ter. Jag måste alltså återkomma lill frågorna i ett senare skede.

5 Upprättade lagförslag

I enlighet med det anförda har inom civildepartementet upprättats förslag till

1.

lag om ändring i regeringsformen,

2.

lag om ändring i lagen (1982: 942) om svenska kyrkan,

3.

lag om ändring i lagen (1982: 943) om kyrkomötet,

4.

domkapitelslag,

5.

kyrkofondslag,

6.

lag om förvaltningen av kyrklig jord,

7.

präslanslällningslag,

8.

församlingslag,

9.

kyrklig indelningslag.

Del under 1 angivna förslaget har upprättats i samråd med jusfitieminis­

tern.

183

Vissa av förslagen innehåller föreskrifter som normalt bör granskas av     Prop. 1987/88: 31 lagrådet. Emellertid är lagstiftningsfrågan av sädan beskaffenhet att lagrå­dets hörande skulle sakna betydelse. Vidare skulle lagrådets hörande fördröja lagstiftningsfrågans behandling sä alt avsevärt men skulle upp­komma. Lagrådets yttrande bör därför inte inhämtas.

6 Specialmotivering

6.1 Förslaget till lag om ändring i regeringsformen

9. Grundläggande föreskrifter om svenska kyrkan som trossamfund och om kyrkomötet som en församling av valda ombud för svenska kyrkan meddelas i lagen om svenska kyrkan. Denna lag stiftas på samma säll som huvudbestämmelserna i riksdagsordningen. Innan lagen stiftas skall ytt­rande av kyrkomötet inhämtas.

Föreskrifterom medlemskap i svenska kyrkan meddelas genom lag, som stiftas av riksdagen med samtycke av kyrkomötet.

Grundläggande föreskrifter om prästtjänster i svenska kyrkan och om biskopar och domkapitel samt andra föreskrifter om kyrkomötet än som avses i första stycket medddas i lagen om svenska kyrkan eller i annan lag som stiftas av riksdagen efter yttrande av kyrkomötet. Detsamma gäller grundläggande föreskrifter om organisationen av myndigheter under kyr­komötet och om den kyrkliga egendom som är avsedd för svenska kyrkans verksamhet. Föreskrifter som innebär ändring av det ändamål för vilkel den kyrkliga egendomen är avsedd meddelas dock genom lag, som stiftas pä samma sätt som lagen om svenska kyrkan.

I fråga om ändring eller upphävande av lag som avses i första-tredje styckena gäller vad som är föreskrivet om stiftande av sådan lag.

Denna punkt innehåller bestämmelser om hur lag stiftas i vissa ämnen på det kyrkliga området.

Enligt gällande lydelse av tredje stycket skall grundläggande föreskrifter

om bl. a. stiftsmyndigheter meddelas i lag som stiftas av riksdagen efter

yUrande av kyrkomötet. Av förarbetena lill lagrummet framgår att med

begreppet stiftsmyndigheter avses biskopsämbetena, domkapitlen och

sfiftsnämnderna (prop. 1981/82: 77, KU 36, rskr. 263, KU 1982/83: 1, rskr.

1). Dessa är statliga förvaltningsmyndigheter. Sliftsnämnderna föreslås nu

bli avskaffade. På stiftsplanet skall inrättas nya kyrkokommunala förvalt­

ningsmyndigheter, nämligen stiftsstyrelsen, egendomsnämnden och övriga

nämnder i stiftssamfälligheten. Del särskilda lagsliftningsförfarandet med

yltrande av kyrkomötet bör dock inte avse de nya myndigheterna, som ju

språkligt omfattas av begreppet stiftsmyndigheter. För stiftssamfälligheten

och dess organ bör i stället gälla samma regler om normgivning som för

övriga kyrkliga kommuner, dvs. de grundläggande föreskrifterna meddelas

av riksdagen i lag utan hörande av kyrkomötet (jfr 8 kap. 5 § regeringsfor­

men och punkl 13 övergångsbeslämmelserna fill den). Della syfte uppnäs

genom all ordet stiftsmyndigheter byts ul mol orden biskopar och domka­

pitel. I övrigt görs vissa språkliga justeringar i stycket; bl.a. byts orden

prästerliga tjänster ut mot prästtjänster.

.,

10. Kyrkomötet fär med stöd av föreskrifter i lagen om svenska kyrkan    Prop. 1987/88: 31 genom kyrklig kungörelse meddela föreskrifter i följande ämnen:

svenska kyrkans lära,

del kyrkliga ämbetet,

svenska kyrkans böcker,

svenska kyrkans sakrament, gudstjänst och övriga handlingar,

kollekler,

central verksamhet för evangelisation, mission och övrigl utlandsarbete samt diakoni,

kyrkomötets arbetssätt samt verksamhelen hos myndigheter under kyr­komötet.

Bemyndigar riksdagen kyrkomötet all meddela föreskrifter i ell visst ämne, kan riksdagen därvid medge att kyrkomötet genom kyrklig kungö­relse överlåter ål myndigheter under kyrkomötet att i sådan kungörelse meddela bestämmelser i ämnet. I fråga om svenska kyrkans böcker, svens­ka kyrkans sakrament, gudstjänst och övriga handlingar samt kollekler kan riksdagen också medge all kyrkomötet genom kyrklig kungörelse överlåter ät domkapitel, kyrkliga kommuner eller kyrkokommunala förvaltnings­myndigheter atl meddela bestämmelser.

Riksdagen kan i lagen om svenska kyrkan meddela föreskrifter i de ämnen som anges i första slyckel. Delta gäller även om kyrkomötet har bemyndigats att besluta föreskrifter i ämnet. Regeringen får inte besluta föreskrifter i dessa ämnen.

Punkten innehåller bestämmelser om riksdagens möjligheter all delegera sin normgivningsmakt till kyrkomötet och kyrkomötets möjligheter all vidareddegera den erhållna normgivningskompetensen, s. k. subdelega­tion.

I den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2) föreslås att normgivningen beträffande det kyrkliga ämbetet förs över till kyrkomötets kompetensom­råde. Det blir möjligt genom atl uppräkningen i första slyckel kompletteras med en föreskrift om detta.

Enligt gällande lydelse av andra stycket kan subdelegation ske lill bl.a. stiftsmyndigheter och kyrkokommunala förvaltningsmyndigheter. Med det förstnämnda ullrycket avses biskopsämbetena, domkapitlen och stifts-nämnderna (jfr specialmotiveringen till punkt 9). Möjligheten att kunna vidareddegera till biskopsämbetena bör emellertid tas bort, därför att del efter den nya kyrkliga organisationen inle kommer alt finnas nägot behov av en sådan ordning. De statliga stiftsnämnderna föreslås som framgått bli ersatta av nya kyrkokommunala förvaltningsmyndigheter inom stiftssam­fälligheternas ram. Del sagda leder lill den ändringen att ordet stiftsmyn­digheter byts ul mot domkapitel.

12. När regeringen skall avgöra ärenden som angår svenska kyrkans religionsvård eller religionsundervisning, utövande av prästämbetet eller prästtjänster, befordran, ämbetsansvar eller tjänsteansvar inom kyrkan, skall föredraganden tillhöra svenska kyrkan.

I punkten anges arten av de ärenden som - när de skall avgöras av regeringen - kräver all föredragande statsrådet tillhör svenska kyrkan.

Av den allmänna motiveringen beträffande det kyrliga ämbetet framgår atl ämbelsbegreppel fortsättningsvis kommer all omfatta bara innehavet av det andliga ämbetet och inte också innehavet av en tjänst (avsnitt 4).

Därför kompletteras del som sägs i punkten om prästämbetet och ämbels-    Prop. 1987/88: 31 ansvar med prästtjänster respektive Ijänsteansvar. Härigenom uppslår inte någon ändring i sak vad gäller kravel på medlemskap i svenska kyrkan för föredraganden i regeringen.

Punkten moderniseras också språkligt. Orden utövning och befordring byts ut mot orden utövande respektive befordran.

6.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:942) om svenska kyrkan

7 § Kyrkomötet får genom kyrklig kungörelse meddela föreskrifter i föl­jande ämnen:

1.

svenska kyrkans lära,

2.

del kyrkliga ämbetet,

3.

svenska kyrkans böcker,

4.

svenska kyrkans sakrament, gudstjänst och övriga handlingar,

5.

kollekler,

6.

central verksamhel för evangelisation, mission och övrigl utlandsar­bete samt diakoni,

7.

kyrkomötets arbetssätt saml verksamheten hos myndigheter under kyrkomötet.

Kyrkomötet fär genom kyrklig kungörelse överiåta ål svenska kyrkans centralstyrelse all i sädan kungörelse meddela föreskrifter om kollekler. Kyrkomötet får ocksä genom kyrklig kungörelse överiåta ål domkapitel, kyrkliga kommuner och kyrkokommunala förvahningsmyndigheter aU meddela föreskrifter om svenska kyrkans böcker, svenska kyrkans sakra­ment, gudstjänst och övriga handlingar saml kollekler.

I första stycket har omrädet för kyrkomötets normgivningskompelens vidgals till att omfatta också del kyrkliga ämbetet. Skälen för delta be­handlas i den allmänna motiveringen (avsnill 4.2).

I andra stycket ges kyrkomötet möjlighet att genom kyrklig kungörelse delegera vidare normgivning i de ämnen som anges i bestämmelsen lill centralstyrelsen samt domkapitel, kyrkliga kommuner och kyrkokommu­nala förvaltningsmyndigheter. Regeringen lade i skrivelsen 1987:5 inte fram nägol förslag alt en motsvarande möjlighet lill vidaredelegalion skulle ges kyrkomötet belräffande normgivningen av del kyrkliga ämbetet. Kyr­komötet har godtagit detta (KL 1987:9).

12 § Frägor om en prästkandidats inträde i del kyrkliga ämbetet prövas av domkapitlet i del stift där kandidaten söker en anställning som präst. 1 andra fall prövas frågorna av domkapitlet i det stift där kandidaten är kyrkobokförd eller, om han inte är kyrkobokförd inom riket, av domkapit­let i Uppsala stift.

Paragrafen motsvaras närmast av I § förordningen (1884: 13 s. 2) om prästexamen. Dess innehåll behandlas närmare i den allmänna motivering­en (avsnitt 4.4).

13 § Én präst, som genom lagakraftägande dom eller beslut har blivit avskedad frän sin anställning som präst, kan skiljas från prästämbetet eller

186

för viss tid, som inte överstiger ett år, förklaras obehörig atl utöva della.    Prop. 1987/88: 31 Detsamma gäller för den präst, som inle innehar eller uppehåller en präst­tjänst och som på grund av sitt levnadssätt eller annars har i avsevärd mån skadat det anseende en präst bör ha.

14      § En präst, som genom lagakraftägande dom eller beslut har ålagts

disciplinpåföljd, kan förklaras obehörig alt utöva prästämbetet för viss tid,

som inle överstiger ett år, om han i anslutning till domen eller beslutet på

grund av sin sinnesbeskaffenhet har erhållit tjänstledighet. Under liden får

han inle utöva sin tjänst. Detsamma gäller för den präst som innehar eller

uppehåller en prästljänsl och som genom lagakraftägande dom funnits ha

begått brott.

En präst kan även förklaras obehörig att utöva prästämbetet under den tid då han är avslängd från sin anslällning som präst.

15      § En präst som har övergett svenska kyrkans lära skall skiljas från

prästämbetet. Den som innehar en anslällning som präst fär dock skiljas

frän ämbetet först sedan han har slutat sin anslällning.

Den präsleriiga ämbetsplikten framgår av de löften som prästkandidaten avger vid prästvigningen samt av olika bestämmelser i 1686 års kyrkolag. Särskilt kan här nämnas prästernas skyldighet att hälla sig till angiven lära och trosbekännelse samt förbudet att sprida villoläror (1 kap. 1 och 2 §§ nämnda lag).

Nära samband med ämbetsplikten har frågan om skiljande från ämbetet och andra disciplinära ätgärder mot en präst som är innehavare av ämbe­tet. Enligt 1936 ärs domkapildslag kan disciplinära åtgärder vidtas såväl i förhållande lill prästen som arbetstagare som med avseende på prästen som innehavare av det andliga ämbetet.

Beslämmelserna om disciplinära åtgärder finns i 13 §2-7 mom. 1936 års domkapitelslag som i sin tur hänvisar till 18 och 21-26 §§ i den i övrigt upphävda statstjänstemannalagen (1965: 274).

Disciplinära åtgärder som sålunda tar sikte på det andliga ämbetet kom­mer i fråga i följande fall enligl 13 § 3 och 4 mom. andra stycket 1936 års domkapildslag.

1.

Efter lagakraflvunnet beslul om avskedande frän prästtjänst.

2.

Efter lagakraftägande dom om brottslig gärning eller lagakraflvunnet beslul om disciplinpåföljd i tjänsten och såvida prästen i samband därmed på grund av sin sinnesbeskaffenhet fält tjänstledighet frän sin anställning.

3.

Efter lagakraflvunnet beslul om avstängning från prästtjänsl.

4.

När en präst, som inle har prästtjänst, har uppfört sig pä elt säll som avsevärt skadat hans allmänna anseende som präst.

5.

När den som har varil anställd som präst har övergett svenska kyr­kans lära och avgått frän sin prästtjänst.

6.

När en präst, som inte innehar en anställning som präst, har övergett svenska kyrkans lära.

De nu nämnda åtgärderna avseende ämbetet kan således endasl komma i fråga när en biskop eller annan präst inle innehar en prästtjänst eller under viss tid inte får utöva en sådan tjänst.

Ansvarsnämnden för biskopar har framhållit alt den för sin del har svårt

lgy

atl tänka sig nägol fall, då en präst som skilts från sitt ämbete bör få behålla sin tjänst. Med hänsyn till detta anser nämnden alt man bör överväga all införa en bestämmelse av innebörd all den som skilts frän sill prästämbete skall avskedas frän sin tjänst. Den frågan faller emellertid enligl min mening utanför ramen för detta lagstiftningsärende.

I regeringens skrivelse 1987:1 till kyrkomötet föreslogs att föreskrifterna i 1936 års domkapitelslag om förlusten av prästämbetet skulle tas in i en ny domkapildslag (20-22 §§). Kyrkomötet godtar förslaget med en mindre redaktionell ändring (KL 1987: 5 avsnitt 3.3.6).

Av punkl 10 tredje slyckel övergångsbeslämmelserna lill regeringsfor­men framgår emellertid att riksdagen endast i lagen om svenska kyrkan kan meddela föreskrifter i de ämnen som ligger inom området för kyrko­mötets normgivningskompelens. En konsekvens av förslaget i 7 § alt kyr­komötet skall kunna meddela föreskrifter om del kyrkliga ämbetet blir följaktligen att föreskrifterna om förlusten av prästämbetet i stället tills vidare bör las in i lagen om svenska kyrkan. Del sker genom de här föreslagna nya 13-15 §§. Beslämmelserna i dessa paragrafer motsvarar i sak 13 § 3 mom. och 4 mom. andra slyckel 1936 ärs domkapildslag.

En präst som inle innehar eller uppehåller en prästljänsl kan endast förklaras obehörig all utöva sitt ämbete med stöd av 13 § andra meningen. I övrigt kan hänvisas fill frågornas behandling i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.3).

Prop. 1987/88:31

16 § Frågor om att skilja någon från det kyrkliga ämbetet eller för viss fid förklara denne obehörig att utöva ämbetet prövas enligl följande:

Innehavare

1.

biskopar

2.

andra präster än biskopar

a) präster som är kyrkobokförda

i Sverige

- präster som är anställda i etl

stift

- präster som tjänstgör i svensk

församling i utlandet

-

präster som är anställda inom Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet eller av styrelsen för Svenska kyrkan i utlandet

-

övriga präster

b) präster som inte är kyrkobok­

förda i Sverige

Prövas av ansvarsnämnden för biskopar

domkapitlet i del stift där prästen har sin anställning domkapitlet i Uppsala stift

domkapitlet i Uppsala stift

domkapitlet i del stift där prästen är kyrkobokförd domkapitlet i Uppsala stift

Paragrafen är ny. Den har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4). Föreskrifterna motsvarar 13 § 5 mom. 1936 års domkapildslag.

Allt fler präster befrias frän skyldigheten alt bo i tjänstebostad och kommer därtill inle sällan att ha sitt hemvisl i annal stift än del som de tjänstgör i. Därför föreskrivs som huvudregel att ämbetsfrågorna för annan präst än biskop skall prövas av domkapitlet i det stift inom vilket prästen

188

har sin anställning som präst. För övriga präster blir hemvisten avgörande    Prop. 1987/88: 31 för vilket domkapitel som skall pröva frågorna.

Det förslag lill ny domkapitelslag som remitterades lill kyrkomötet inne­höll en bestämmelse om beslutande myndighel i fräga om föriuslen av prästämbetet (23 §). Kyrkomötet godtar förslaget och lägger synpunkter på en smärre redaktionell ändring (KL 1987:5 avsnitt 3.3.6). Av samma skäl som har förts fram i specialmotiveringen lill 13-15 §§ tas emellertid före­skrifter i saken tills vidare in i lagen om svenska kyrkan.

Frågor om uppsägning, disciplinansvar, avskedande, åtalsanmälan eller avstängning belräffande präster som arbetstagare, dvs. som innehavare av prästtjänster eller som vikarier pä sädana tjänster, skall som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.5) i fortsäUningen beslutas av sliflsstyrelsen i stället för av domkapitlet. Regler om della har tagits in i den nya präslanställningslagen och anpassats till bestämmelserna i lagen (1976:600) om offenfiig anslällning (LOA; omtryckt 1986:430, ändrad se­nasl 1987:521). För biskopar prövas dock frågorna liksom hittills av an­svarsnämnden för biskopar. Ansvarsnämnden och stiftsstyrelsens beslul i dessa ärenden får överprövas på samma säll som arbetstvister i allmänhet, nämligen hos en tingsrätt eller arbetsdomstolen enligl lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister (omtryckt 1977: 530, ändrad senast 1984:818).

17      § Domkapillels och ansvarsnämndens för biskopar beslul i ärenden

enligl 16 § gäller omedelbart.

Besluten får överklagas hos kyrkomötets besvärsnämnd. Besvärsnämn­dens beslul får inle överklagas.

Föreskriften i första stycket om omedelbar verkställighet har sin motsva­righet i 13 § 7 mom. andra stycket 1936 års domkapitelslag. Av samma skäl som angetts i specialmötiveringen lill 13-15 §§ har föreskriften fått sin plats i lagen om svenska kyrkan i stället för i den nya domkapitelslagen (25 § andra stycket) som föreslogs i regeringens skrivelse lill kyrkomötet och som kyrkomötet godtar (KL 1987:5 avsnitten 3.3.6 och 4.4). Någon särskild föreskrift - i enlighet med gällande ordning - om inhibifion i ärendena föresläs inle. Därmed gäller de allmänna reglerna i 29 § förvalt­ningslagen (1986: 223, ändrad senasl 1986: 1196) atl en myndighet som skall pröva etl överklagande får bestämma alt del överklagade beslutet tills vidare inte skall gälla. Detta är en lagleknisk ändring i förhållande lill det förslag som remitterades till kyrkomötet.

Föreskriften i andra stycket om överklagande har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4). I sak sker den ändringen all överkla­ganden i fortsättningen skall ske hos kyrkomötets besvärsnämnd i stället för hos kammarrätt.

18      § Domkapitlen skall se lill all den för svenska kyrkan gällande ordning­

en med avseende på svenska kyrkans lära, böcker, sakrament, gudstjänst

och övriga handlingar iakttas i församlingarna. Domkapitlen skall vidare

ha tillsyn över hur innehavarna av det kyrkliga ämbetet förvaltar delta och

efterlever sina avgivna vigningslöften.

Ytterligare föreskrifter om domkapitlen och deras uppgifter finns i lag

,ng

eller annan författning.

Domkapitlens nuvarande uppgifter som rör församlingslivet inom stiftet Prop. 1987/88:31 (13 § 1 mom. 1936 års domkapitelslag) övertas av stiftsslyrelserna i de nya stiftssamfälligheterna. Av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.5) fram­går att domkapitlens framtida uppgifter begränsas till att främst avse frågor som rör den för svenska kyrkan gällande ordningen och förvaltningen av det kyrkliga ämbetet. Detta har tagits in i första stycket. Första meningen svarar sålunda mot domkapitlens uppgift enligt gällande ordning att "hålla hand däröver, att stadgad kyrklig ordning iakttages" och innebär inle nägon ändring i sak. Andra meningen motsvarar i sak domkapitlens nuva­rande uppgift att "hava inseende över prästerskapets ämbetsförvaltning och leverne". Domkapitlen skall alltså även i fortsättningen ha uppsikten över säväl hur i stiften anställda präster fullgör sin ämbetsförvaltning som hur prästämbetet ulövas då det inte är förenat med någon anställning. Stycket har i övrigt anpassats till kyrkomötets vidgade normgivningskom­pelens beträffande det kyrkliga ämbetet (jfr avsnitt 4.2).

1 den mån del enligt domkapitlets mening bör ske etl ingripande i disciplinärt hänseende mot förseelser i tjänslen får domkapitlet göra fram­ställning om della till vederbörande myndighel.

Domkapitlens nuvarande uppgift atl "i övrigt fullgöra de särskilda ålig­ganden med avseende å stiftets kyrkliga angelägenheter, som enligt vad därom i lag eller eljest är stadgal ankomma pä domkapitel" återspeglas i andra stycket och är inskriven i 1 § förslaget till ny domkapitelslag.

I del förslag som remitterades till kyrkomötet togs uppgifterna för dom­kapitlen in i den nya domkapitelslagen. Efter synpunkter från kyrkomötet (KL 1987: 5 avsnitt 3.3.6) har dock vissa av uppgifterna för domkapitlen -de i första slyckel - i något omarbetad form förts över lill förevarande paragraf Della torde bäst stämma överens med intentionerna för den kyrkliga lagstiftningen enligt regeringsformen.

6.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:943) om kyrkomötet

47 § Besvärsnämnden beslår av en ordförande och en vice ordförande, som skall vara eller ha varit ordinarie domare, och fyra övriga ledamöter. Ordföranden och vice ordföranden väljs särskilt. För de övriga ledamöler­na skall utses lika många ersättare.

Endast den som är medlem av svenska kyrkan och är myndig får vara ledamol eller ersällare.

Av den allmänna mofiveringen (avsnitt 4.4) framgår att besvärsnämnden skall utökas med en ledamol. Den ersällare för ordföranden som enligl nuvarande ordning finns byts således enligtförsta stycket ut mot en ordina­rie ledamot som tillika blir nämndens vice ordförande. Till detta stycke flyttas också bestämmelserna om ersättare i nuvarande andra stycket. Begränsningen atl övriga ledamöler och ersällare för dessa endasl skall kunna väljas inom kyrkomötet har slopats.

I andra stycket - som är nytt - har tagils in en bestämmelse om

valbarhet som motsvarar den som gäller för ledamöler och ersättare i

svenska kyrkans centralstyrelse (9 § andra stycket lagen om svenska kyr-

190

kan).

48 § Be.svärsnämnden är beslutför när ordföranden och minst tre andra    Prop. 1987/88:31 ledamöter är närvarande. En ledamot eller ersättare i nämnden fär hand­lägga vissa slag av ärenden i den utsträckning som kyrkomötet kan ha föreskrivit.

Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överiäggning tillämpas föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken om omröstning i tvistemål. Be­stämmelserna i 29 kap. rättegångsbalken om omröstning i brottmål skall dock tillämpas i frägor om atl skilja någon från det kyrkliga ämbetet eller om all för viss tid förklara någon oberhörig all utöva ämbetet.

Första stycket motsvaras av förslag i prop. 1987/88: 5.

Andra stycket motsvaras i första meningen av sin lydelse enligl den nyss nämnda propositionen. I den andra meningen har tagils in en ny föreskrift om all vid omröstning inom besvärsnämnden i frågor om del kyrkliga ämbetet skall tillämpas beslämmelserna i rättegångsbalken om omröstning i brottmål. Della har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnill 4.4).

6.4 Förslaget till domkapitelslag

Grundläggande regler om stiftsverksamhelen finns i lagen (1936:567) om domkapitel (ändrad senasl 1982:944). Lagen gäller för domkapitlen men är också tillämplig på hovkonsistoriet. Den berör ocksä indirekt biskopsäm­betets befogenheter.

Av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.5) framgår alt domkapitlet enligt den nya stiftsorganisalionen får sina uppgifter begränsade till all huvudsakligen avse frågor som rör svenska kyrkans lära och förvaltningen av det kyrkliga ämbetet.

1936 års lag om domkapitel är ålderdomlig och behöver moderniseras. Den innehåller ett flertal bestämmelser som inte behöver ges i lag eller är onödiga. Med hänsyn lill del sagda är del lämpligt atl den äldre lagen ersätts med en ny domkapildslag. Vid tillämpningen av den nya lagen kan givelvis på vanligt säll ledning sökas i förarbeterna till 1936 års domkapi­telslag, i den mån någon ändring i sak inte har ägl rum.

Vid utarbetandet av den nya domkapildslagen har bl.a. beaktats den bearbetning av nu gällande författningar som kyrkoförfatlningsutredningen gjort.

I förhållande lill det förslag som remitterats lill kyrkomötet har de ändringarna gjorts att föreskrifter om det närmare angivandel av domkapit­lens uppgifter saml om förlust av prästämbetet, m. m. och om beslutande myndighet i dessa fall flyttats till lagen om svenska kyrkan medan före­skrifter om ansvarsnämnden för biskopar flyttats lill den nya prästansläll­ningslagen. Skälen för detta behandlas närmare i den allmänna motivering­en (avsnitt 4.3 och 4.4) och i specialmotiveringen till dessa lagar (avsnill 6.2 och 6.7).

Domkapitlet och dess uppgifter

1 §    I varje stift skall det finnas ell domkapitel.

Domkapitlet skall utföra de uppgifter som enligt lagen (1982:942) om

svenska kyrkan eller annan författning ankommer på det.

191

Paragrafens/ör.j/fl stycke motsvarar 1 § 1936 ärs domkapildslag. Bestäm-     Prop. 1987/88: 31

melser om rikets indelning i sfifl finns i 1 kap. 5-7 §§ den nya kyrkliga

indelningslagen.

Av den allmänna mofiveringen (avsnitt 3.2.5) framgår all domkapitlets uppgifter begränsas lill alt främst avse frågor som rör den för svenska kyrkan gällande ordningen och förvaltningen av del kyrkliga ämbetet. Domkapitlets nuvarande uppgifter som rör församlingslivet inom stiftet enligl 13 § 1 mom. 1936 ärs domkapitelslag övertas av sfiflsslyrdserna i de nya stiftssamfälligheterna.

Domkapitlets kvarvarande uppgifter läggs enligt andra stycket .fast i lagen om svenska kyrkan eller annan författning. Det gäller t. ex. fillsynen atl församlingarna iakttar den för svenska kyrkan gällande ordningen med avseende på bl.a. svenska kyrkans lära, böcker, sakrament och guds­tjänst.

Ledamöter och suppleanter

2 §   Domkapitlet består av följande ledamöler:

1.

biskopen som ordförande,

2.

domprosten eller, där del inle finns någon domprost, en av regeringen för sex år i sänder bland stiftets kyrkoherdar förordnad ledamol som vice ordförande,

3.

en präst vald av stiftels präster,

4.

tre lekmän valda av stiftsfullmäktige.

För ledamöterna enligl första slyckel 3 och 4 skall del finnas lika många suppleanter. De utses pä samma sätt som ledamöterna.

Vid handläggning av de ärenden om del kyrkliga ämbetet som enligt 16 § lagen (1982:942) och svenska kyrkan ankommer på domkapitlet, skall dess sekreterare ingå som ledamot.

I paragrafens första stycke anges domkapitlets sammansättning. Besläm­melserna motsvarar 2 § 1 mom. 1936 års domkapitelslag.

Punkterna 1 och 2 innebär ingen annan ändring i förhållande till nuvaran­de ordning än atl uttrycket "preses" har ersatts av det modernare "ordfö­rande".

Enligl punkt 3 skall liksom hittills en av stiftets präster vald präst vara ledamol i domkapitlet. Bestämmelser om hur denne väljs finns 16-13 §§.

Bestämmelserna i punkt 4 är nya och behandlar lekmannaledamöterna i domkapitlet. Liksom hittills skall tre lekmannaledamöter ulses. Samtliga tre skall dock utses av stiftsfullmäktige. Bestämmelser hur dessa väljs finns i 14-16 §§. Några särskilda regler om lekmannaledamölernas spe­cialkompetens har inte tagits in i lagen. Se allmänna motiveringen (avsnill 3.2.6).

I andra stycket anges alt suppleanler skall finnas för de valda ledamöter­na. Liksom enligt motsvarande bestämmelser i 2 § 3 mom. 1936 ärs dom­kapitelslag skall suppleanterna utses pä samma säll som ledamöterna.

Tredje stycket motsvarar 2 § 4 mom. 1936 ärs domkapildslag. Bestäm­melser om domkapillels sekreterare finns intagna i 3 §.

192

Sekreteraren

Prop. 1987/88: 31

3 §    För domkapitlet skall det finnas en sekreterare. Stiftsstyrelsen för­ordnar sekreteraren efter yttrande av domkapitlet.

Behörig att vara domkapitlets sekreterare är den som är medlem av svenska kyrkan och har avlagt juris kandidatexamen eller juristexamen.

Paragrafen innehåller bestämmelser om domkapitlets sekreterare.

Av den allmänna motiveringen (avsnill 3.2.7) framgår att kansliresurser­na på stiftsplanet skall integreras i ett enda stiftskansli och att sliflssamfäl­ligheten skall tillhandahälla domkapitlet den personal m. m. som behövs (se 4 §). Det kommer alltså inle längre att finnas nägon stiftssekreterare eller annan personal anställd hos domkapitlet. Domkapifiet kommer dock alt behöva en sekreterare med samma kvalifikafioner som den nuvarande stiftssekreleraren. I första stycket har tagits in en bestämmelse om att sliflsslyrelsen förordnar sekreteraren. Domkapitlet skall dock alllid ges tillfälle atl yttra sig.

Bestämmelserna i andra stycket motsvarar delvis 12 § 1936 ärs domkapi­ldslag. I likhet med vad som nu gäller, skall sekreteraren, med hänsyn lill atl då han i mål som avses i 16 § lagen om svenska kyrkan skall vara ledamot av domkapitlet, tillhöra svenska kyrkan. Vidare skall sekreteraren ha avlagt juris kandidatexamen eller juristexamen. Del senare innebär ingen ändring i sak i förhällande till nuvarande ordning.

Personal oeh lokaler m.m.

4 § Stiflssamfällighelen skall tillhandahälla domkapitlet sekreteraren och annan personal, kontorslokaler, inventarier, materiel samt det som i övrigt behövs för all domkapitlet skall kunna fullgöra sina uppgifter.

Paragrafen är ny. Beträffande skälen hänvisas lill den allmänna motive­ringen (avsnill 3.2.7; jfr även avsnitt 3.6.2).

Av den nya kyrkofondslagen framgår att kostnaderna för arvoden och annan ersättning till ledamöter i domkapitlet belalas av kyrkofonden.

Valbarhet

5 § Valbar lill präslledamot eller suppleanl för denne är den som innehar en anställning som präst inom stiftet.

Valbar till lekmannaledamol eller suppleant för denne är den som är kyrkobokförd inom stiftet, är medlem av svenska kyrkan och som är myndig på valdagen.

Om en ledamot eller suppleant inle längre är valbar, upphör hans uppdrag genast.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 § 1936 års domkapildslag och innehål­ler bestämmelser om valbarhet för de valda ledamöterna - prästledamoten och lekmannaledamöterna - och suppleanterna för dessa i domkapitlet. Det enligt gällande ordning angivna kravet på svenskt medborgarskap har här fält utgå, eftersom delta krav redan är lagfäst i 11 kap. 9 § regeringsfor-

193

13    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

men. Ullrycket "boende" har i andra stycket ersatts av det mera allmänt    Prop. 1987/88: 31 vedertagna och entydiga begreppet "kyrkobokförd".

I 9 § 1936 års domkapildslag föreskrivs att förordnande eller val av ledamol eller suppleanl i domkapitlet inte får gälla för längre tid än tills vederbörande uppnått 67 är. Något behov av en sådan regel torde längre finnas. I tredje stycket har i stället införts en i huvudsak ny bestämmelse om verkan av alt en ledamol eller suppleant inle längre uppfyller valbar­helskraven. För sådant fall gäller atl uppdraget genast upphör. Della överensstämmer med vad som i allmänhet gäller för förtroendeuppdrag hos staten och kommunerna.

Valet av prästledamot och suppleant för denne

Rösträtt vid valet

6 § Rösträtt vid val av prästledamot och suppleanl för denne har den präst som innehar en anslällning som präst inom sfiftel och som är behörig atl utöva prästämbetet.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 § I mom. 1936 års domkapitelslag. Det gällande kravet alt prästen skall vara kyrkobokförd inom stiftet för alt ha rösträtt vid valet har ersatts med ett krav att prästen skall inneha en prästljänsl inom stiftet. Beslämmelserna om rösträtt har härigenom anpas­sats lill föreskrifter i 5 § andra stycket om valbarhel för präslledamot i domkapitlet. Nuvarande föreskrifter atl prästman som åtnjuter emeritilön respektive präst som inle innehar prästljänsl och som har fyllt 65 är inte skall ha rösträtt vid valet har slopats. Dessa regler saknar numera betydel­se.

Valperiodens längd m.m.

7 § Valet av präslledamoten och dennes suppleant gäller för en fid av sex år räknat från och med den 1 januari året efter del år valet har skell. Valet sker vid möte med stiftets präster inför biskopen som valförrättare. Kan inte möte med sfiftets präster sammankallas före en valperiods utgång, fär valet förrättas på del sätl som anges i andra stycket.

Om ledamoten eller suppleanten avgår under tjänstgöringstiden och mer än sex månader återstår av denna, skall fyllnadsval förrättas för den återstående tiden. Valet förrättas kontraklsvis med kontraktsprosten som valförrättare.

Paragrafen motsvarar 3 § 2 mom. 1936 års domkapildslag.

Ordet "prästmöle" har ersatts med "möte med stiftets präster". Präst­mötet har endasl en egentlig offentligrällslig uppgift enligl gällande ord­ning, nämligen atl vara valkorporation vid valet av präslledamoten i dom­kapitlet. Mötet har emellertid av hävd elt mera omfattande program, där biskopen överlägger med stiftets präster om det aktuella kyrkliga lägel i stiftet. Stiftets präster har närvaroplikt (se här 25 kap. 1686 års kyrkolag). Mötet fyller därför en betydelsefull uppgift för del prästerliga arbetet i sfiftel.

194

Valperioden för prästledamoten har hittills beslämts av fiden för präst- Prop. 1987/88: 31 mötena, vilka enligl nuvarande ordning hålls vart sjätte år (jfr prop. 1970: 36 s. 14). Mot bakgrund av delta anges i paragrafen valperioden lill sex år, räknat från den 1 januari året efter del är då valet har skett. Detta innebär atl stiftets präster även i fortsättningen skall samlas vart sjätte år för atl förrätta val av prästledamoten och dennes suppleant. Av olika skäl - t. ex. ell skifte av biskop i stiftet - kan det uppkomma hinder att hålla ell planerat prästmöle inom den i första stycket angivna sexåriga mandal-perioden. Att i ett sädant fall sammankalla stiftets präster enbart för en valförrättning är både omständligt och kostsamt. Därför föreskrivs -liksom vad som enligt andra stycket fortsättningsvis alltid skall gälla vid elt fyllnadsval - ett förenklat valförfarande, som kan användas i fall som della. Av 8 § framgår alt domkapitlet bestämmer när det förenklade förfa­randet skall användas vid ordinarie val.

Kungörelse om valet

8 § Tid och plats för valet belutas av domkapitlet. Kungörelsen om beslutet skall i god tid före valet tillställas de röstberättigade genom kon­traktsprostarna.

Bestämmelserna motsvarar 3 § 4 mom. 1936 års domkapitelslag.

Förfarandet vid valet

9 § Valet sker med slutna sedlar. Vid lika röstetal avgörs utgången av

valet genom lottning.

Bestämmelserna motsvarar 3 § 5 mom. 1936 års domkapitelslag.

10      § Röstberättigad som är förhindrad alt personligen närvara'vid valet

får sända in sina valsedlar lill valförrätlaren i slutna kuvert. Kuverten skall

förses med egenhändigt undertecknad, av två vittnen styrkt påskrift om

innehållet. Valsedlarna för valet av ledamoten respektive suppleanten

skall läggas i olika kuvert.

De insända kuverten öppnas vid valförrättningen. Valsedlarna tas ul, utan alt läsas, och blandas med de valsedlar som lämnats personligen vid vallillfället. Sedan räknas rösterna samman.

Bestämmelserna motsvarar 3 § 6 mom. 1936 års domkapildslag.

11      § Protokoll skall föras över valet. I della anges vilka röslberätligade

som lämnat sina valsedlar personligen vid valtillfället och vilka som sänt in

sina valsedlar. Protokollet justeras saml skrivs under av valförrätlaren och

minsl två röslberätligade. Del skall sedan omedelbart sändas till domkapit­

el.

Bestämmelserna motsvarar 3 § 7 mom. 1936 års domkapildslag.

195

Röstsammanräkning

Prop. 1987/88:31

12 § När valet förrällas vid möte med sfiftets präster, tillkännager valför­rätlaren valels uigäng efter del alt rösterna har räknats samman. Om valet förrättas kontraktsvis, skall domkapitlet räkna samman rösterna pä den dag som angetts i kungörelsen om valet och tillkännage valels utgäng genom anslag. Genom tillkännagivandel är valet avslutat.

Paragrafen motsvarar i sak 2 § 8 mom. 1936 års domkapitelslag. Ordet "prästmöle" har dock bytts ut mot "möte med stiftets präster" (jfr 7 §).

Förvaring av valhandlingar

13        § Valsedlar och annat valmaterial skall förvaras på betryggande sätl

lill dess all valet har vunnit laga kraft.

Bestämmelsen motsvarar i sak 6 § 1936 ärs domkapitelslag.

Valet av lekmannaledamöter och suppleanter för dessa

Tidpunkt för valet

14        § Stiftsfullmäktige skall snarast efter sin valperiods böljan förtätta val

av lekmannaledamöter och suppleanler för dessa. Valet gäller till dess att

sfiftsfullmäktige förrättar nytt val under sin näsla valperiod.

Om en ledamol eller suppleanl avgår under Ijänslgöringstiden och mer än sex månader återstår av denna, skall fyllnadsval förrättas för den återstående tiden.

Enligl de nya bestämmelserna i första stycket skall stiftsfullmäktige förrät­ta val av lekmannaledamöter och suppleanter snarast efter det fullmäktiges valperiod börjat. Valet skall alltså ske så snart som de nyvalda stiftsfull­mäktige har hunnit sammanträda och bereda valet. Valet gäller härefter lill dess alt stiftsfullmäktige har förrättat nytt val under sin nästa valperiod. I fräga om lidpunkt för valet och tjänstgöringstidens längd gäller för lekman­naledamöterna i domkapitlet samma bestämmelser som för de valda leda­mölerna i stiftsstyrelsen. Härmed ändras den tidigare ordningen med sex­åriga mandatperioder för lekmannaledamöterna.

Bestämmelsen i andra stycket motsvarar 4 § 1 mom. andra meningen 1936 ärs domkapitelslag.

Förfarandet vid valet

15 §    Valet skall ske på samma sätl som val av ledamöler i sliflsstyrelsen. Om suppleanterna inle väljs proportionelll, skall del vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas fill tjänstgöring.

Enligt/örsra stycket skall stiftsfullmäkfiges val av ledamöter och supplean­

ter ske pä samma sätt som val av ledamöler i sliflsslyrelsen. Del innebär

bl.a. atl valet skall kunna ske proportionellt enligt bestämmelserna i 6

kap. 23 § jämfört med 2 kap. 23 § den nya församlingslagen. Om valet av

196

suppleanter inle sker proportionellt skall det enligt andra stycket vid valet     Prop. 1987/88: 31 även bestämmas den ordning i vilken de skall inkallas lill Ijänstgöring.

16 § Sedan protokollet över valet har justerats skall del omedelbart sän­das lill domkapitlet.

Bestämmelsen motsvarar 4 § 8 mom. 1936 års domkapildslag. Eftersom valet skall ske på samma sätt som valet av stiftsstyrelsen blir de regler om protokoll och justering härav som finns i 6 kap. 23 § jämfört med 2 kap. 25 § den nya församlingslagen fillämpliga.

Hur man överklagar valen

17      § Val av prästledamot och suppleant för denne fär överklagas hos

kammarrätten. Skrivelsen med överklagandet skall ges in lill domkapitlet

inom tio dagar efter det atl valet avslulades.

Domkapitlet skall infordra valförrällarens förklaring över överklagandet samt valsedlar och övriga valhandlingar. Domkapitlet skall sända dessa handlingar och överklagandet med eget yttrande till kammarrätten. Be­stämmelserna i 27 och 28 §§ förvaltningslagen (1986: 223) om omprövning av beslut skall inle tillämpas. Kammarrätten prövar om skrivelsen med överklagandet har kommil in i räll lid.

Den som har valls lill präslledamot utövar sill uppdrag ulan hinder av att valet har överklagats. Om valet ändras, skall den nya ledamoten inta sin plats så snart ändringen har kungjorts. Vad som nu har sagls om ledamol gäller också för suppleant.

Beslämmelserna om inhibition i 29 § förvaltningslagen gäller inle beslut som avses i denna paragraf.

Bestämmelsen i/örito iryce/motsvarar 7 § 1 mom. 1936 ärs domkapitels­lag. I andra stycket har tagits in föreskrifter om förfarandet då valet överklagas (jfr prop. 1986/87: 39 s. 21 ff). I tredje stycket föreskrivs alt den som har valts till präslledamot i domkapitlet utövar sitt uppdrag utan hinder av atl valet har överklagats. Bestämmelsen föranleds bl.a. av intresset av atl ell överklagande inle leder lill atl mandal är obesatta. I fiärde stycket har tagits in en uttrycklig regel om förbud mol inhibition.

18      § Val av lekmannaledamöter och suppleanter för dessa fär överklagas

enligl 13 kap. församlingslagen (1988:000).

Paragrafen är ny och innehåller föreskrifter om överklagande av stiftsfull­mäktiges val av lekmannaledamöter och suppleanler i domkapitlet. Enligt bestämmelsen fär sädana val överklagas genom kommunalbesvär enligt 13 kap. den nya församlingslagen.

Förhinder för biskopen

19 §    När biskopen är förhindrad att utöva sin tjänst eller när biskops­tjänsten är ledig får domkapitlet

1.

ulse kontraktsprostar och vikarier för dessa,

2.

besluta om vem som skall fullgöra de uppgifter som biskopen får

I97 lämna över lill annan.

3. anlita annan biskop för prästvigning och de övriga ämbetsuppgifter    Prop. 1987/88: 31 som måste fullgöras av biskop.

Paragrafen motsvarar i 14 § 1 mom. 1936 ärs domkapitelslag och behandlar vissa av biskopens myndighetsfunktioner. Punkl 1 avser uppgiften all efter hörande av kontraktets präster utse kontraktsprostar. Föreskrifter om biskopens rätt alt besluta i dessa frågor framgår f n. av 24 kap. 18 § 1686 års kyrkolag. Punkt 2 avser de andliga ämbetsuppgifter som biskopen för överiåta till annan, exempelvis konlaktsprosten. Del gäller bl. a. invigning av kyrka (27 kap. 1 § 1686 års kyrkolag) och installation av kyrkoherde i församling (23 kap. 1 § 1686 ärs kyrkolag). Punkt 3 behandlar de andliga ämbetsuppgifler som bara får fullgöras av biskop. Nuvarande bestämmel­ser hänvisar domkapitlet till all i dessa fall anlita biskop "i annat sfift". Genom den nya bestämmelsen öppnas nu en möjlighet för domkapifiet all anlita även en biskop i del egna stiftet som pensionerats frän sin tjänst. .

Hovkonsistoriet

I 22 § första meningen 1936 ärs domkapildslag heter del att "Om hovkon­sisloriels sammansättning och befogenhet gälle vad särskilt är stadgat". Här åsyftas 1681 års instruktion för hovkonsistorium.

Hovkonsistoriel avviker från de övriga slifisorganen genom sin speciella och myckel begränsade verksamhet. Hovkonsistoriel har emellertid en ställning som motsvarar domkapitlens och är en statlig förvaltningsmyn­dighet på stiftsplanet. I överensstämmelse med vad som gäller för domka­pifien bör därför reglerna om hovkonsisloriels befogenheter och samman­sättning las in i lag, och dä lämpligen i denna lag.

20      § I Stockholm skall del finnas etl hovkonsislorium. Delta skall ha

samma befogenheter med avseende pä hovförsamlingen som domkapitlen

har mol församlingarna.

Paragrafen, som anger hovkonsistoriets säle och uppgifter, har sin huvud­sakliga motsvarighet i punkt 1 i 1681 års instruktion för hovkonsistoriet. I instruktionen stadgas all "K. M:t förordnar och tillägger dess consislorio aulico densamma räll och myndighet, som andra konsistorier i riket på K. M:ts och ämbetes vägnar äga och bruka". För tydlighetens skull har i paragrafen angetts alt hovkonsisloriels befogenheter endasl avser hovför­samlingen. Av samma skäl återges ocksä hovkonsistoriets nuvarande säte i paragrafen.

21      §    Hovkonsistoriet består av följande ledamöler:

1.

överhovpredikanlen som ordförande,

2.

de ordinarie hovpredikanterna,

3.

tvä lekmän utsedda av konungen efter förslag av hovförsamlingens kyrkostämma.

För lekmannaledamöterna skall pä samma sätt ulses lika många sup­pleanter.

198

Paragrafen avser hovkonsisloriels sammansättning. Bestämmelsen har sin     Prop. 1987/88: 31 motsvarighet i punkt 2 i instruktionen för hovkonsistoriet. Antalet ordina­rie hovpredikanter har varierat, vanligen mellan tvä och tre.

Beträffande vad som sägs om lekmännen - och som har tagits in i lagen på begäran av kyrkomötet kan hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.6). Här kan tilläggas atl eftersom hovet konstitulionellt slår under konungens enskilda styrelse, bör lekmannaledamöterna och deras suppleanler ocksä utses av konungen, som bestämmer mandattiden.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989.

2.

Genom lagen upphävs

Kungl. Maj:ts instruktion den 28 juni 1681, varefter dess consistorium aulicum vid de där förefallande ärender skall hava sig att rätta, samt lagen (1936:567) om domkapitel.

3.   Uppdraget för prästledamöter och suppleanter för dessa som har

utsetts enligl äldre bestämmelser gäller till och med utgången av sjätte året

efter valet.

4.   Uppdraget för lekmannaledamöter och suppleanter för dessa som har

utsetts enligt äldre bestämmelser upphör när stiftsfullmäktige har valt

lekmannaledamöter och suppleanler enligl de nya beslämmelserna och

valet har vunnit laga kraft.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Punkt I

Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1989.

Den 1 januari 1989, då den nya församlingslagen träder i kraft, kommer stiftssamfälligheterna ännu inle all ha organ som kan föra förhandlingar och anställa personal i det nya stiftskansliet. Först sedan sliflsslyrelsen och eventuellt andra nämnder har utsetts efter valperiodens början kan personal anställas. Del är rimligt alt stiflssamfällighelen genom sina organ ges viss lid alt besluta om sin närmare organisation och därmed också hur personal- och kansliresurser skall disponeras. Den nya domkapildslagen bör därför i sin helhet träda i kraft den 1 juli 1989. Tidpunkten har vidare anpassats till ikraftträdandet för den nya prästanslällningslagen.

Av allmänna regler följer atl inte avgjorda ärenden hos domkapitlet den 1 juli 1989 som rör uppsägning, disciplinansvar, avskedande, åtalsan­mälan, avstängning och läkarundersökning för en präst skall lämnas över till stiftsstyrelsen, som med stöd av den nya präslanställningslagen fort­sättningsvis skall handlägga sådana ärenden.

Punkt 2

Genom att i lagen (20 och 21 §§) föra in de grundläggande föreskrifterna om hovkonsistoriel frän 1681 ärs instruktion, kan instruktionen i sin helhet upphävas. Här kan hänvisas till vad kyrkoförfaltningsutredningen i mot­svarande delar anfört (SOU 1987: 4 s. 62 f).

199

Punkl 3

Prop. 1987/88:31

När det gäller val av präslledamöter och deras suppleanter innebär den nya lagen i princip inget nytt. Sådana skall liksom hitfills utses för sex är av stiftets präster vid ett möte med dessa. Uppdragen för de präslledamöter och deras suppleanler som har utsetts enligt äldre bestämmelser bör därför fortsätta all gälla lill och med utgången av det år då möte med stiftets präster hålls nästa gång.

Punkt 4

Lekmannaledamöterna och deras ersättare ulses i dag för sex år. Enligt den nya lagen skall lekmannaledamöter utses för stiftsfullmäktiges valpe­riod, med den förskjutning som blir nödvändig på grund av alt stiftsfull­mäktige inle hinner sammanträda under år 1988. Uppdragen för de lekman­naledamöter som har utsetts enligt äldre bestämmelser bör därför upphöra när stiftsfullmäkfige efter den nya lagens ikraftträdande har utsett nya ledamöter och suppleanter. I punkten har därför intagits en sådan bestäm­melse.

6.5 Förslaget till kyrkofondslag

Grundläggande bestämmelser om kyrkofonden, om ekonomisk utjämning mellan kyrkliga kommuner genom kyrkofonden och om vilka andra kost­nader som betalas av kyrkofonden finns för närvarande i lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader (omtryckt 1982: 379, ändrad senasl 1987:76). Lagen innehäller ocksä bestämmelser om ansvaret för vissa andra kyrkliga kost­nader.

Den nya kyrkofondslagen - som ersätter 1970 års lag - handlar i stort enbart om,hur kyrkofonden tillförs medel och om hur medlen används. Lagen innebär att del nuvarande systemet med ekonomisk utjämning mellan kyrkliga kommuner delvis ändras. Vidare kommer bidrag ur kyrko­fonden all ulgå till vissa nya ändamäl samt en delvis ny beslutsordning för beviljande av bidrag ur fonden att införas.

Beslämmelserna i den gamla lagen om ansvaret för bl. a. vissa prästers avlöningsförmåner och om pastoralels ansvar för kostnaden för prästs tjänsteboslad har förts till den nya prästanslällningslagen. I den nya lagen om förvaltningen av kyrklig jord finns särskilda bestämmdserom prästgår­dar.

Inledande bestämmelser

1 §   Genom kyrkofonden skall kostnader för svenska kyrkans verksamhet

fördelas enligl beslämmelserna i denna lag.

Paragrafen motsvarar I § lagen om kyrkliga kostnader.

2 § Vad som i denna lag sägs om pastorat skall tillämpas på

200

1.

lertiloriella pastorat,

Prop. 1987/88:31

2.

pastoratssamfälligheter,

3.

fierpasloralssamfälligheler.

Regeringen får förordna atl lagen skall tillämpas också på icke-territo­riella pastorat.

Av paragrafen, som motsvarar 3 § första och andra styckena lagen om kyrkliga kostnader, framgår alt vad som sägs i denna lag om pastorat skall tillämpas på territoriella pastorat, säväl enförsamlingspastorat som flerför­samlingspastorat, saml på kyrkliga samfälligheter som ulan atl vara pas­torat har bildats för all sköta sådana angelägenheter som lagen avser. När del gäller sådana angelägenheter har dessa enheter beskattningsrätten. I lagen avses med pastoral ocksä sådana samfälligheter. Församlingarna kommer sålunda inle längre direkt all beröras av de regler lagen innehäller. De nya stiftssamfälligheterna omfattas dock av bestämmelserna. Om indel­ningen i lerritoriella pastorat finns bestämmelser i den nya kyrkliga indel­ningslagen. I den män regeringen förordnar därom kan enligt andra slyckel lagens bestämmelser omfatta även icke- territoriella pastorat.

3 §    I lagen avses med

bidragsår del år under vilkel bidrag betalas ut enligt 13-18 §§,

skatteunderlag antalet skallekronor enligl taxeringsnämnds beslul om taxering till kommunal inkomstskall året före bidragsäret, minskat med det antal skattekronor som har påförts andra skattskyldiga än sädana som avses i 10 § 1 mom. lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt,

skattekraft skatteunderlaget per kyrkobokförd invånare vid ingången av årel före bidragsäret,

medelskattekraft skalleunderlaget för riket per kyrkobokförd invånare vid ingången av året före bidragsäret.

Statistiska centralbyrån fastställer medelskattekraflen senast den 31 de­cember årel före bidragsåret.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 § lagen om kyrkliga kostnader.

Kyrkofondens styrelse och förvaltning

4 § För kyrkofonden skall del finnas en styrelse. Denna skall beslå av en

ordförande och sex andra ledamöter.

Ordföranden och tre av de övriga ledamöterna utses för tre år av rege­ringen.

Tre ledamöler ulses av kyrkomötet. Dessa ledamöter väljs för kyrkomö­tets valperiod snarast efter valperiodens början. Valet gäller till dess alt kyrkomötet förrättar nytt val under nästa valperiod.

För styrelsens ledamöler skall del finnas lika många ersällare. De utses på samma sätt som ledamöterna.

Paragrafen motsvarar 10 § lagen om kyrkliga kostnader.

5 § Regeringen får meddela föreskrifter om förvaltningen av kyrkofon­

den.

Paragrafen motsvarar 11 § lagen om kyrkliga kostnader.

201

Hur kyrkofonden tillförs medel

Prop. 1987/88: 31

6 §   Till kyrkofonden belalas

1.

allmän och särskild kyrkoavgift enligt 10-12 §§,

2.

slalsbidrag som beviljas för ändamålet.

Till kyrkofonden skall även föras avkastning och ersättning från fondens tillgångar och frän andra kapitaltillgångar enligl regeringens bestämmande.

Första stycket överensstämmer i sak med 5 § första stycket lagen om kyrkliga kostnader.

Andra stycket motsvarar 5 § andra stycket lagen om kyrkliga kostnader. Del tillägget har gjorts au del föreskrivs all inle bara avkastning utan även ersättning som härtör frän fondens tillgängar skall tillföras kyrkofonden. Tillägget innebär ingen ändring i sak utan överensstämmer med vad som redan nu gäller enligl bestämmelserna i lagen (1970:939) om förvaltning av kyrklig jord (omtryckt 1987:77) med anslutande förordning (1971:860, omtryckt 1987:831).

7 §   Om del behövs får kyrkofonden la upp lån i den omfattning som

regeringen bestämmer.

Paragrafen, som delvis motsvarar 9 § lagen om kyrkliga kostnader, ger kyrkofonden en vidare befogenhet att ta upp lån än vad som nu gäller.

Den allmänna kyrkoavgiften skall nämligen enligl den nya ordningen bestämmas av riksdagen genom lag (se 10 §) och inle som nu av regering­en. Detta innebär alt en ändring av den allmänna kyrkoavgiften kan ta längre lid att genomföra. Det i sin tur medför atl kyrkofonden under en övergångstid och i avvaktan på en höjning av kyrkoavgiften kan behöva finansiera föreskrivna bidrag med lån. I paragrafen föreskrivs därför att kyrkofonden fär la upp lån i den omfattning som regeringen bestämmer.

Hur kyrkofondens medel används

Förutom allmänt, särskilt och extra utjämningsbidrag saml kostnader för kyrkofondens förvaltning belalas ur kyrkofonden kostnader för ändamål som anges i 6 § lagen om kyrkliga kostnader. I fräga om vissa sådana kostnader krävs enligt den nu gällande ordningen gemensamma beslut av riksdagen och regeringen för all de ska skall betalas ur kyrkofonden. Denna beslutsordning strider dock mot beslämmelserna i 11 kap. 8§ regeringsformen, enligt vilka riksdagen inle fär fullgöra rättskipnings- eller förvaltningsuppgifter i vidare mån än som följer av grundlag eller riksdags­ordningen. Uppgiften atl i enskilda fall besluta om atl en kostnad skall belalas ur kyrkofonden är en förvaltningsuppgift. Den nu gällande besluts­ordningen i fråga om kostnader som betalas ur kyrkofonden bör med hänsyn härtill ändras.

Liksom hiuills anges i lagen vilka kostnader som skall eller får bekostas av medel ur kyrkofonden. Kostnader som alllid skall betalas ur kyrkofond­en, oberoende av prövning i varje enskilt fall bör anges i lagen. Del gäller t. ex. avlöningsförmåner till vissa präster.

Andra kostnader som skall få belalas ur kyrkofonden, men som i fråga Prop. 1987/88: 31 om omfattning dier i övrigl är beroende av en prövning i varje enskilt fall, bör beslutas av regeringen. Del gäller t. ex. kostnaderna för rikskyrklig verksamhet som bedrivs av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verk­samhel och annan kostnad för kyrklig verksamhel. Regeringens beslul begränsas av de i lagens 8 § angivna ändamålen och tillgången pä medel.

8 §    Ur kyrkofonden betalas

1.

allmänl och extra utjämningsbidrag enligl 13-16 §§,

2.

stiftsbidrag och kyrkobyggnadsbidrag enligt 17-18 §§,

3.

kostnader för avlöningsförmåner lill biskopar och sådana präster som är anställda i de svenska utlandsförsamlingarna,

4.

kostnader för pensionsförmåner till präster eller efterlevande fill präs­ter enligt föreskrifter som regeringen meddelar eller enligt avtal saml för försäkringsförmåner som enligt statlig grupplivförsäkring ulgår för präster eller andra kyrkomusiker än skolkantorer,

5.

kostnader för kyrkomötet och dess myndigheter enligt regeringens bestämmande,

6.

kostnader för arvoden och annan ersättning lill ledamöler och sup­pleanter i domkapitlen enligt regeringens bestämmande,

7.

förvaltningskostnader enligt regeringens bestämmande för ärkebis­kopsämbetet och departement eller myndigheter där kyrkliga frågor hand­läggs,

8.

kostnader för verksamhet, som bedrivs av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel, enligt regeringens bestämmande,

9.

andra kostnader för kyrkliga ändamäl enligt regeringens bestämman­de,

10.  kostnader för kyrkofondsstyrelsens kansli och kyrkofondens förvalt­

ning i övrigt.

Paragrafen motsvarar delvis 6 och 7 §§ lagen om kyrkliga kostnader. Av den allmänna motiveringen (avsnill 3.6.2) framgår all regeringen i ett enda beslul bör kunna fastställa budget för kyrkofonden. Inom denna ram får del sedan ankomma på den myndighel som regeringen bestämmer, l.ex. kyrkofondens styrelse, att besluta om den närmare fördelningen av anslag lill de ändamål som riksdagen har godkänt, närmast de under punkterna 5 och 7-9 angivna ändamålen.

Enligl punkt 1 belalas ur kyrkofonden allmänt och extra uljämningsbi­drag enligl 1316 §§. I förhållande till nuvarande bestämmelser i 7 § lagen om kyrkliga kostnader innebär bestämmelsen den ändringen att särskilt uljämningsbidrag inte längre skall ulgå. Belräffande skälen härtill hänvisas till den allmänna mofiveringen (avsnitt 3.6.4).

I punkt 2, som är ny, anges atl ur fonden belalas stiftsbidrag och kyrkobyggnadsbidrag enligl 17 och 18 §§. Dessa bidrag är nya och behand­las närmare under respektive paragraf.

Punkl 3 motsvarar delvis 6 § 1 lagen om kyrkliga kostnader. Enligt den bestämmelsen betalas ur kyrkofonden sådan kostnad för avlöningsför­måner ål präst som regeringen och riksdagen bestämmer. Av 13 § förord­ningen (1971:861) om kyrkliga kostnader (omtryckt 1982:866, ändrad se­nast 1987: 780) följer all delta gäller bl. a. avlöningsförmåner ål biskopar,

703 

sfifts- och kontraklsadjunkter, garnisonspastorn i Boden, kyrkoherden för

samer, kyrkoherdarna och pasloralsadjunkterna i de svenska ullandsför- Prop. 1987/88: 31 samlingarna samt övriga pastoralsadjunkler. I förhållande lill vad som nu gäller innebär bestämmelsen alltså den ändringen atl endast avlöningsför­måner till biskopar samt präster anställda i de svenska utlandsförsam­lingarna betalas direkt ur kyrkofonden. Motsvarigheten lill övriga tjänster skall kunna finnas inrättade i stiftssamfälligheterna och bekostas av dessa. Ur kyrkofonden skall emellertid stiftsbidrag kunna utgå för bl.a. dessa kostnader. Kyrkoherdarna och övriga präster i de svenska utlandsförsam­lingarna är nu underställda domkapitlet i Uppsala och ärkebiskopen. På kyrkomötets uppdrag utreds frågan om den framfida organisationen av kyrkans hela ufiandsverksamhel. I avvaktan på en eventuell organisations­förändring belalas lill vidare kostnaderna för präster anställda i de sju svenska utlandsförsamlingarna ur kyrkofonden.

Punkl 4 överensstämmer med 6 § 2 lagen om kyrkliga kostnader.

Punkt 5 motsvarar 6 § 5 lagen om kyrkliga kostnader och som infördes i samband med kyrkomötesreformen år 1982. Med slöd av bestämmelsen beslutar regeringen om bidrag ur kyrkofonden för kyrkomötets kostnader och för svenska kyrkans centralstyrelses och kyrkomötets besvärsnämnds förvaltningskostnader.

Punkt 6 är ny. De i punkten angivna kostnaderna belalas enligl gällande ordning över statsbudgeten och regleras genom del av regeringen utfärda­de bisysslobrevel.

Enligt punkl 7 betalas ur kyrkofonden dels förvaltningskostnader för ärkebiskopsämbetet och departement eller myndigheter där kyrkliga frå­gor handläggs enligt regeringens bestämmande, dels kostnader för kyrko­fondens förvaltning.

Bestämmelsen motsvarar delvis 6 § 3 lagen om kyrkliga kostnader. Enligt den bestämmelsen belalas ur kyrkofonden även förvaltningskostna­der för sliflsnämnder och boställsnämnder enligt regeringens och riksda­gens bestämmande. Dessa myndigheter ersätts av en obligatorisk nämnd i sliflssamfälligheten - egendomsnämnden. För sliftssamfällighetens för­valtningskostnader för bl. a. egendomsnämnden skall i stället stiftsbidrag kunna utgå.

Vid utbetalning för kostnader som avses i punkten bör även i framliden ell samråd kunna ske mellan regeringen och kyrkofondens styrelse.

Punkt 8 motsvarar 6 § 4 lagen om kyrkliga kostnader.

Punkt 9 motsvarar delvis 6 § 5 och 6 lagen om kyrkliga kostnader. Med

stöd av bestämmelsen kan regeringen årligen fastställa en ekonomisk ram

inom vilken svenska kyrkans centralstyrelse prövar fördelningen av bidrag

lill rikskyrklig verksamhel. Av den allmänna motiveringen (avsnill 3.6.2)

framgår alt ur kyrkofonden också får betalas kostnaderna för såväl en

tjänst som stiftsadjunkt för ungerskspräkiga som andra prästtjänster vilkas

verksamhetsområde omfattar flera stift. Vidare skall ur kyrkofonden kun­

na belalas kostnader för personliga tjänster som inräUas av arbetsvårds­

skäl. Enligl nuvarande bestämmelse i punkten 6 utgår också ell anslag ur

kyrkofonden till extra utgifter, vilkel efter regeringens bestämmande får

användas till kyrkliga ändamål. Från detta anslag betalas bl. a. resekostna­

der för präster m. fl. som i iitlernaUonella samnnanhang representerar

204

svenska kyrkan. Sädana extra utgifter bör även framgent kunna utgå enligt     Prop. 1987/88: 31 regeringens bestämmande.

Punkt 10 motsvarar delvis 7 § lagen om kyrkliga kostader. I övrigt hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt 3.6.2).

9 § Ur kyrkofonden får lån lämnas för åtgärder som syftar lill all rationa­lisera driften av löneboslällen eller prästlönefondsfastigheter. Län får ock­så lämnas för förvärv av jordbruksfastighet som löneboställe eller präsllö­nefondsfastighet, om förvärvet syftar lill en rationalisering av det kyrkliga jordinnehavet i stiftet.

Län får också lämnas om ett löneboställe eller en präsllönefondsfastig­het skall belastas med kostnader lill följd av fastighelsbildningsförrällning eller förelag enligt lagen (1939:608) om enskilda vägar, anläggningslagen (1973:1149) eller vattenlagen (1983: 291).

Regeringen får meddela föreskrifter om lån ur kyrkofonden.

Paragrafen motsvarar 8 § lagen om kyrkliga kostnader.

Kyrkoavgifter

AUmän kyrkoavgift

10      § Pastoralen skall varje är betala allmän kyrkoavgift lill kyrkofonden.

Avgiften beräknas på skatteunderlaget och är 16 öre per skattekrona.

Paragrafen som delvis motsvarar 12 § lagen om kyrkliga kostnader inne­håller bestämmelser om den allmänna kyrkoavgift som varje är skall beta­las lill kyrkofonden. Enligl den ordning som nu gäller bestämmer regering­en för varje år del öretal för skattekrona, högst tjugo, med vilkel avgiften skall erläggas. Kyrkoavgiften innebär elt åliggande för kyrkliga kommu­ner. Storleken av densamma bör därför anges i lag. Mot bakgrund av detta föreskrivs i paragrafen atl avgiften beräknas på skatteunderlaget och är 16 öre per skattekrona.

Liksom hittills bör örelalet bestämmas så all kyrkofondens inkomster såvitt möjligl blir lika slora som dess utgifter. Regeringen bör därför fortlöpande hållas underrättad om kyrkofondens ställning och vid behov genom proposition fill riksdagen föreslå de ändringar av öretalel som kan behövas.

11      § Vid beräkningen av den allmänna kyrkoavgiften enligt 10 § skall det

anlal skattekronor som hänför sig till personer som inle är medlemmar av

svenska kyrkan minskas med 70 procent.

Paragrafen motsvarar 13 § första stycket lagen om kyrkliga kostnader.

Särskild kyrkoavgift

12      § Pastoral som har lönelillgångar skall varje är ocksä betala särskild

kyrkoavgift lill kyrkofonden. Pastoralens lönetillgångar är löneboslällen

och präsllönefonder samt andelar i prästlönejordsfonder och präsfiöne-

205

fondsfastigheler.

Särskild kyrkoavgift beräknas

Prop. 1987/88:31

1.

för egendom som taxeras enligl fastighelslaxeringslagen (1979:1152) lill tvä procent av taxeringsvärdet,

2.

för aktier och andelar i aktiefonder till tvä procent av marknadsvär­det,

3.

för obligafioner, föriagsbevis och konvertibla skuldebrev till älta procent av marknadsvärdet,

4.

för bankmedel och andra fordringar lill åtta procent av det nominella värdet.

Till den del taxeringsvärdet enligt andra stycket 1 består av skogsbruks­värde skall i stället för vad som där sägs gälla att avgiften skall beräknas till sex procent av skogsbruksvärdel.

Underlaget för avgiften bestäms med hänsyn lill förhållandena den 31 december ärel före del år som närmast föregår bidragsäret.

För lönelillgångar som utgörs av andel i fasl egendom skall avgiften beräknas i proportion till andelstalet.

Paragrafen reglerar den särskilda kyrkoavgiften. Denna beräknas på del värde egendomen åsätts vid förmögenhelstaxeringen året före bidragsåret. Av skäl som har anförts under 10 § bör storieken anges i lag. Belräffande de ändringar som i fräga om beräkningen av avgiften hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt 3.6.8).

Paragrafens andra stycke punkt 1 omfattar både fasl egendom och tomt­rätt.

Utjämningsbidrag

AUmänl utjämningsbidrag

13        § Pastoraten och stiftssamfälligheterna får etl allmänl utjämningsbi­

drag om skalleunderlaget understiger det skalteunderiag som motsvarar

den garanterade skattekraften enligl 15 §. Bidraget utgår med etl belopp

som motsvarar produkten av det enligt 14 § beräknade tillskottet av skatte­

underlag och skallesatsen för bidragsäret.

Paragrafen motsvarar 15 § lagen om kyrkliga kostnader.

14        § Tillskottet av skalteunderiag utgör skillnaden mellan del skatteun­

derlag som motsvarar den garanterade skattekraften enligl 15 § och skatte­

underlaget.

För kyrkliga samfälligheter skall tillskotlei av skalleunderlag ulgöra summan av de tillskoll som utgär eller skulle ha ulgält till de i samfällighe­ten ingående pastoraten enligt första stycket.

Tillskottet av skatteunderlag avrundas lill närmaste hela tusental skat­tekronor, varvid 500 skallekronor avrundas uppåt.

Paragrafen motsvarar 16 § lagen om kyrkliga kostnader.

15        § För pastoralen och stiftssamfälligheterna gäller som garanti följande

skattekraft i procent av medelskattekraflen.

206

Pastoraten och stiftssamfälligheterna i

Garanterad skattekraft

Stockholms län

98

Uppsala län

95

Södermanlands län

95

Östergötlands län

95

Jönköpings län

95

Kronobergs län

95

Kalmar län ulom Mörbylånga och Borg-

holms kommuner

95

Mörbylånga och Borgholms kommuner

98

Gotlands län

104

Blekinge län

95

Krisfianslads län

95

Malmöhus län

95

Hallands län

95

Göteborgs och Bohus län

95

Älvsborgs län

95

Skaraborgs län

95

Värmlands län

95

Örebro län

95

Västmanlands län

95

Kopparbergs län

98

Gävleborgs län

98

Västernorriands län

101

Jämtlands län

104

Västerbottens län utom Dorotea, Sorsele,

Slorumans, Vilhelmina och Åsele

kommuner

107

Dorotea, Sorsele, Slorumans, Vilhelmina

och Åsele kommuner

110

Norrbottens län:

Bodens, Haparanda, Kalix, Luleå, Piteå

och Älvsbyns kommuner

107

Arvidsjaurs kommun

110

Arjeplogs kommun

113

Gällivare, Jokkmokks, Kiruna, Pajala,

Överkalix och Övertorneå kommuner

116

Prop. 1987/88:31

Paragrafen motsvarar 17 § lagen om kyrkliga kostnader.

Beträffande de ändringar som gjorts hänvisas lill den allmänna motive­ringen (avsnill 3.6.3).

Extra utjämningsbidrag

16 §    Kyrkofondens styrelse får bevilja pastoral och stiftssamfälligheter extra uljämningsbidrag enligt föreskrifter som regeringen meddelar.

Paragrafen motsvarar 20 § lagen om kyrkliga kostnader.

Övriga bidrag

Stiftsbidrag

17 §   Kyrkofondens styrelse fär enligt föreskrifter som regeringen med-

207

delar bevilja stiftssamfälligheter bidrag ur kyrkofonden (stiftsbidrag) för    Prop. 1987/88:31 betalning av följande kostnader:

1.

domkapitlets, stiftsstyrelsens och egendomsnämndens förvaltnings­kostnader,

2.

lönekostnader för sekreterare fill biskopen,

3.

lönekostnader för stiftsadjunkter, kontraklsadjunkter, pastorsadjunk­ter, garnisonspaslorn i Boden och kyrkoherdar för samer,

4.

arvoden till kontraktsprostar samt till praktikanter och handledare för dessa,

5.

kostnader i samband med möte med stiftets präster,

6.    kostnader för särskilda bidrag (strukturbidrag) som sliflsstyrelsen

skall fördela mellan pastoraten för särskilda behov.

Enligt denna paragraf, som är ny, får kyrkofondens styrelse bevilja stifts­samfälligheter bidrag till förvaltningskostnader och kostnader för avlö­ningsförmåner ål präster anställda hos samfällighelen. Vidare kan stifls­samfälligheten inom en av kyrkofondens styrelse fastställd ram bevilja bidrag för särskilda behov inom stiftet.

Stiftssamfälligheten skall svara för personal, lokaler m. m. ål domkapit­let och för att egendomsnämnden - som övertar stiftsnämndens och boställsnämndernas nuvarande uppgifter - har tillräckliga resurser för sin verksamhel. Delsamma gäller kostnader för sekreterare till biskopen. Domkapitlen samt stifts- och boställsnämndernas förvaltningskostnader belastar enligt gällande ordning statsbudgeten och fill en del kyrkofonden (jfr 6 § 3 lagen om kyrkliga kostnader).

Kyrkofondens styrelse får vidare som förut har sagls bevilja stiftssam­

fälligheterna bidrag till kostnader för avlöningsförmåner åt präster anställ­

da hos samfälligheten, d. v. s. stiftsadjunkter och kontraktsadjunkter. Där­

till ulgår en del av sfiftsbidraget lill pastorsadjunktsljänsterna i stiftet. Som

framgär av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.6.2) skall denna del av

bidraget begränsas till alt motsvara endast en viss andel av lönekostnader­

na för inrättade prästtjänster i sfiftel. I Luleå stift finns del en tjänst som

garnisonspaslor i Boden och en tjänst som kyrkoherde för samer, som nu

avlönas med medel ur kyrkofonden. Nägon ändring i denna del innebär

inle bestämmelsen. Däremot kan det bli aktuellt atl inrätta en kyrkoherde­

tjänst för samer också i Härnösands stift. De nu nämnda tjänsterna skall

vara inrättade hos stiftssamfälligheten. Ur kyrkofonden betalas redan med

gällande ordning kostnaderna för fiertalel av de präster som det här är

fråga om. Inom ramen för stiftsbidraget bör också täckas bl. a. resekoslna­

der och traktamentskostnader för prästerna vid deltagande i möte med

stiftets präster för det ändamål som anges i 7 § den nya domkapildslagen.

Pä begäran av kyrkomötet (mol. 1987: 92, KO 3 avsnitt 6.3) har i punkt 4

gjorts det tillägget att stiftsbidrag skall kunna utgå också för arvoden åt

praktikanter och deras handläggare (jfr avsnill 3.6.2). Det bör framhållas

all stiftsbidraget är ell bidrag till dessa kostnader och inle automatiskt

innebär atl de totala kostnaderna härför kommer alt läckas. Bidragets

storiek får prövas från fall lill fall och är från är. Prövningen fär ske mol

bakgrund av behovet i vatje stiftssamfällighet och tillgängen pä medel i

kyrkofonden.

208

Behoven av strukturbidrag till eU pastoral kan l.ex. vara orsakade av Prop. 1987/88: 31 befolkningsstrukturen. Sålunda kan del i en glesbygd krävas ytteriigare i;esurser för atl säkra den kyrkliga verksamhelen. Behoven kan också länkas bero på all större institufioner och arbetsplatser eller ell säsongsvis stort inslag av fritidsbefolkning kan finnas i en kyrklig kommun och kan kräva särskilda insatser. Sliflsstyrelsen bör kunna använda bidragen rela­tivt fritt där den bedömer all behoven av ytterligare insatser är slora och de lokala resurserna otillräckliga.

Bidragen kan användas till säväl personalförstärkande som aktivilels-stödjande åtgärder i övrigt.

Kyrkobyggnadsbidrag

18       § Kyrkofondens styrelse fär bevilja elt pastorat bidrag till kostnads­

krävande underhäll och restaurering av församlingskyrka enligl föreskrif­

ter som regeringen meddelar.

Paragrafen är ny. I den ges bestämmelser om ett särskilt bidrag lill kost­nadskrävande underhäll och restaurering av vissa från kulturhistorisk syn­punkt eller annars särskilt värdefull församlingskyrka. Bidrag lill de medel­lida domkyrkorna förutsätts liksom hittills kunna utgå över statsbudgeten.

Byggnadsbidragel bör vara behovsprövat och endast få beviljas efter ansökan. Bestämmelser om della liksom om handläggningen av ärenden om kyrkobyggnadsbidrag bör meddelas av regeringen.

Se vidare den allmänna motiveringen (avsnitt 3.6.6).

Övriga bestämmelser

Fördelning av bidragsbelopp vid indelningsändring

19       § När ett beviljat bidrag behöver uppdelas pä flera mottagare till följd

av en indelningsändring, skall kyrkofondens styrelse besluta om bidragets

fördelning.

Paragrafen motsvarar 21 § lagen om kyrkliga kostnader med den ändringen att kyrkofondens styrelse i stället för regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer beslular om fördelningen.

Inskränkning av utjämningsbidrag

20       § Kyrkofondens styrelse får bestämma aU ett beviljat utjämningsbi­

drag skall sättas ner eller upphöra atl ulgå, om utbetalningen av bidraget

kan leda till en sänkning av eU pastorals utdebitering av församlingsskatt

under en nivå som fastställs av regeringen. Nivån fär inle med mer än 20

öre överstiga medelutdebiteringen av församlingsskatt i rikel.

Denna paragraf har sin motsvarighet i 19 § lagen om kyrkliga kostnader.

Hur tiUskott av skatteunderlag samt allmän och särskild kyrkoavgift faststäUs

21       §    Kyrkofondens styrelse fastställer för vatje pastorat tillskottet av

skalteunderiag saml vad som skall utgå i allmän och särskild kyrkoavgift.

'

209

14   Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

Styrelsen skall meddela dessa uppgifter senasl den 25 januari bidragsåret.     Prop. 1987/88: 31

Till ledning för det kyrkokommunala budgetarbetet skall kyrkofondens styrelse senasl den 10 september årel före bidragsäret meddela pastoralen och stiftssamfälligheterna preliminära uppgifter om tillskott av skatteun­derlag, stiftsbidrag saml belopp för allmän och särskild kyrkoavgift.

Paragrafens första stycke motsvarar i huvudsak 24 § första stycket lagen om kyrkliga kostnader. En bestämmelse om alt särskilt utjämningsbidrag skall fastställas har utgått, eftersom detta bidrag avskaffas.

Andra stycket motsvarar 24 § andra stycket lagen om kyrkliga kostna­der. Det tillägg i fråga om stiftsbidrag som gjorts har sin grund i att storleken av dessa kan ha en avgörande belydelse för stiftssamfälligheter­nas budgetarbete. Preliminära uppgifter om dessa bidrag bör därför ges i sä god tid att dessa kan beaktas i sliftssamfällighetens budget för nästa år.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989.

2.

Genom lagen upphävs lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader.

3.

Om del i en lag eller annan författning hänvisas till en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna lag, tillämpas i stället den nya föreskriften.

4.

Beslut som har meddelats enligt äldre bestämmelser om alt ur kyrko­fonden skall belalas kostnader för avlöningsförmåner till sfifts-, kontrakts-och pastoralsadjunkter, militärpastorer, garnisonspastorn i Boden och kyrkoherden för samer samt för prosllillägg och vissa bidrag till andlig vård vid sjukvårdsinrättningar gäller till utgången av juni år 1989.

5.

Vid bestämmande av stiftsbidrag enligt 17 § skall lill utgången av juni 1991 med pastorsadjunkt också förslås pasloratsadjunkt.

6.

Beslut som har meddelats enligl äldre bestämmelser om förvaltnings­kostnader för domkapitel, stiftsnämnd och boslällsnämnd gäller till utgång­en av juni 1989.

7.

Till stiftssamfälligheter lämnas inga allmänna eller extra uljämnings­bidrag för är 1989.

8.

Kyrkofondens styrelse skall senast den 10 september 1988 meddela pastoraten de preliminära uppgifter som anges i 21 § lill ledning för del kyrkokommunala arbetet med 1989 ärs budget.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Punkt 1

Lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 1989, med undantag av 17 § 3, som träder i kraft den 1 juli 1989. Där finns bestämmelser om att stiflssam­fällighelen skall svara för bl. a. avlöningsförmåner till stifts- och kontrakls­adjunkter. Den nya prästanslällningslagen träder i kraft den 1 juli 1989. Först efter detta datum kan prästtjänster finnas inrättade och tillsättas i stiftssamfälligheterna. Den föreslagna bestämmelsen i 17 § 3 bör därför inte träda i kraft innan del kan finnas några präster anställda hos stiftssam­fälligheterna.

210

Punkterna 4 och 5

Prop. 1987/88: 31

Då den nya präslanställningslagen träder i kraft den 1 juli 1989 kommer de nuvarande prästtjänsterna på stiftsplanet att finnas kvar lill dess all mot­svarande tjänster är inrättade och tillsalla i sliflssamfällighelerna. Det är önskvärt atl de som vid övergängstillfället innehar tjänst som stifts-, kon­trakts- och pastoratsadjunkt så långt möjligt redan i juli månad 1989 kan anställas i stiftssamfälligheterna. I alla händelser skall emellertid de i punkten 4 angivna kostnaderna inle efter utgången av juni 1989 belalas ur kyrkofonden, utan av stiftssamfälligheterna. Som framgår av 17 § denna lag fär del nya stiftsbidraget beviljas bl. a. för betalning av lönekostnader för stiftsadjunkter, kontraklsadjunkter, pastorsadjunkter, garnisonspas­torn i Boden samt kyrkoherdar för samer (17 § 3). Självfallet skall stifts­samfälligheterna inle beviljas bidrag för sådana ändamäl avseende första halvåret 1989, eftersom kyrkofonden har burit kostnaderna. Enligt punkt 5 skall vid tillämpningen av 17 § fill utgången av juni 1991 med pastorsad­junkt också avses pastoralsadjunkt.

Punkt 6

De äldre bestämmelser som avses i punkten är 6 § 1 och 3 lagen om kyrkliga kostnader och 13 § 1 och 4 förordningen om kyrkliga kostnader.

Med slöd av 6 § 3 lagen om kyrkliga kostnader har riksdagen och regeringen beslutat att vissa kostnader för de ovan angivna myndigheterna skall betalas av kyrkofonden. De nya beslämmelserna om stiftssamfällig­heternas ansvar för domkapitlens personal, lokaler m. m. träder i kraft den 1 juli 1989. Samma dag träder även lagen om förvaltningen av kyrklig jord i kraft. Den lagen reglerar bl. a. egendomsnämnderna, som ersätter de nuva­rande stifts- och boställsnämnderna. Intill dess bör därför de gamla beslu­ten om förvaltningskostnader för de angivna myndigheterna gälla.

Punkt 7

Av den allmänna motiveringen framgår att stiftssamfälligheterna inte kom­mer all kunna uldebitera medel för sin verksamhel är 1989. Verksamheten får i stället i sin helhet finansieras genom stiftsbidrag. Eftersom del allmän­na utjämningsbidragel beräknas på grundval av bl.a. skallesatsen kan detta bidrag inte beräknas eller lämnas för är 1989. Extra utjämningsbidra­gel kan lämnas som ell komplement till del allmänna utjämningsbidragel och kan sägas vara utjämningssystemets säkerhetsventil. Eftersom del extra utjämningsbidragel hör samman med del allmänna bidraget bör inte heller extra utjämningsbidraget kunna lämnas till sfiftssamfälligheterna del första året. I punkten föreskrivs därför atl inga allmänna eller extra uljäm­ningsbidrag lämnas lill stiftssamfälligheter för år 1989.

211

6.6 Förslaget till lag om förvaltningen av kyrklig jord

Prop. 1987/88:31

I lagen (1970:939) om förvaltning av kyrklig jord (omtryckt 1987:77) samt i förordningen (1971:860) om förvaltning av kyrklig jord (omtryckt 1987:831) finns bestämmelser om förvaltningen av den specialreglerade kyrkliga fasta egendomen och de fondmedel som härrör från denna. På sfiftsplanet har de statliga myndigheterna stiftsnämnderna och boställs­nämnderna tillsynen över de lokala kyrkliga organens förvaltning av denna kyrkliga egendom. Dessa myndigheter beslutar även i vissa frågor som rör denna kyrkliga egendom. Stiflsnämnden förvaltar en del kyrklig jord.

Den nya kyrkliga organisationen på stiftsplanet motiverar all 1970 ärs lag ersätts av en ny lag om förvaltningen av kyrklig jord. Vid utarbetandet av den nya lagen har bl. a. beaktats den bearbetning av nu gällande författ­ningar som kyrkoförfatlningsutredningen i dess slutbetänkande (SOU 1987:4 och 5) En ny kyrkolag m. m. har presenterat.

Av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.7.1) framgår att stiftsnämnder­na och boställsnämnderna avskaffas och ersätts med en egendomsnämnd i varje stift. Denna nämnd är en obligatorisk kyrkokommunal nämnd inom sliflssamfälligheten och utses av stiftsfullmäktige. Egendomsnämnderna övertar i allt väsentligt stiflsnämndernas och boställsnämndernas uppgifter och befogenheter.

Enligl 8 kap. 5 § regeringsformen (jämfört med punkl 13 övergångsbe­stämmelserna) skall föreskrifter om de kyrkliga kommunernas befogenhe­ter och åligganden ges i lag. Det innebär att vissa frågor som nu finns i förordningen om förvaltning av kyrklig jord tas in i den nya lagen. Så mäste ske ifråga om de befogenheter som egendomsnämnderna tar över från sliftsnämnderna och boställsnämnderna. Föreskrifter om vad egendoms­nämndens åligganden enligt lagen mera i detalj skall innebära får dock ges i förordning.

Den nya lagen innebär vidare att beslutanderätten i vissa ärenden röran­de den kyrkliga jorden har decentraliserats och att rätten atl överklaga har begränsats.

Vid tillämpningen av den nya lagen kan på vanligt säll ledning sökas i förarbetena lill 1970 ärs lag, i den män någon ändring i sak inle har ägl rum (jfr prop. 1970: 168, 1975/76:37, 1982/83: 152 och 1986/87: 13).

Definitioner m. m.

1 §   Kyrklig jord är sådan fast egendom eller tomträtt

1.

vars avkastning är avsedd för avlöning ät kyrkoherde eller komminis­ter i visst pastorat (löneboslälle),

2.

där tjänsteboslad är anvisad åt en kyrkoherde eller komminister (prästgård),

3.

vars avkastning är avsedd för en församlingskyrkas behov (försam­lingskyrkasfastighet),

4.

som förvärvats för medel ur prästlönefonder från fiera pastorat och vars avkastning är avsedd för avlöning åt kyrkoherde eller komminister i dessa pastorat (prästlönefondsfastighel),

5.

vars avkastning tillförs kyrkofonden (kyrkofondsfastighet),

6.

vars avkastning är avsedd för en domkyrkas behov (domkyrkas faslig-het), eller

7. där tjänsteboslad är anvisad åt en biskop (biskopsgård).

Prop. 1987/88: 31

Om tjänstebostad inte längre är anvisad på en prästgård blir denna

löneboställe. Vid tillämpning av 21 och 23 §§ skall även sädan fast egendom pä vilken

en församlingskyrka dier domkyrka av stiftdsekaraktär är uppförd anses

som församlingskyrkas fastighet respektive domkyrkas fastighet.

Paragrafen motsvarar I och 2 §§ 1970 års lag.

2 §    Bestämmelser i lag eller annan författning om fast egendom eller

tomträtt som tillhör slaten tillämpas inle pä kyrklig jord.

Paragrafen motsvarar 3 § 1970 års lag.

3 §   Vad som enligt lag eller annan författning åligger fastighetsägare skall

fullgöras av den som förvallar den kyrkliga jorden.

Den som förvallar den kyrkliga jorden företräder denna om annal inle sägs i denna lag.

Paragrafen motsvarar delvis 4 och 9 §§ 1970 års lag.

Av beslämmelserna i andra stycket framgär att, om annat inte sägs, den som förvallar jorden också företräder denna. Exempel på all annan än förvaltaren företräder den kyrkliga jorden finns i 13, 16 och 17 §§.

Egendomsnämnden

4 § I varje stiftssamfällighet skall del finnas en egendomsnämnd. Nämn­

den skall ha hand om de uppgifter i fråga om kyrklig jord inom stiftet som

ankommer på nämnden enligt denna lag eller bestämmelser som har med­

delats med stöd av lagen.

Paragrafen är ny och innehäller föreskrifter om egendomsnämnden. Be­träffande skälen, se den allmänna motiveringen (avsnitt 3.7.1). Bestämmel­ser om specialreglerade nämnder pä det kyrkokommunala området finns i 7 kap. 18 § den nya församlingslagen.

5 § Ledamöler och suppleanter i egendomsnämnden väljs av stiftsfull­

mäktige lill del antal som fullmäktige bestämmer. Antalet ledamöler får

dock inle vara mindre än fem. Anlalel suppleanter bör vara minsl lika slort

som antalet ledamöter.

Om suppleanterna inte väljs proportionelll, skall det vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas till tjänstgöring.

Paragrafen är ny.

Bestämmelsen i första stycket överensstämmer i princip med vad som gäller för kyrkoråd i församling enligt 7 kap. 4 § den nya församlingslagen.

Av andra stycket framgår att valet lill egendomsnämnden under vissa förutsättningar skall vara proporlionelll. Dessa förutsättningar framgår av

6 kap. 23 § jämfört med 2 kap. 23 § den nya församlingslagen. Om förfa­

randet vid proporlionelll val saml om ordningen för suppleanternas tjänst-

göring då sådant val ägt rum finns bestämmelser i lagen (1955:138) om    Prop. 1987/88: 31 proportionellt valsätt vid val inom landsting, kommunfullmäktige m. m. (ändrad senasl 1979:416).

6§ Följande bestämmelser i församlingslagen (1988:000) tillämpas på egendomsnämnden:

7 kap. 8 § om rätl fill ledighet för uppdraget,

7 kap. 10 § om ordförandeskapet,

7 kap. 11 § om sammanträden,

7 kap. 12 § om suppleanternas tjänstgöring,

7 kap. 13 § första slyckel om beslutförhet,

7 kap. 14 § om val av särskild avdelning saml krav pä beslul och protokoll,

7 kap. 15 § om mottagande av framställningar m. m.,

7 kap. 17 § om reglemente,

7 kap. 21 § om förvaring av arkivhandlingar,

7 kap. 22 § första stycket om ersättning lill ledamöler och suppleanler,

9 kap. 4 § om valbarhel,

9 kap. 5 § om valperiodens längd.

Därvid skall följande gälla.

1.

Beslämmelserna om stiftsstyrelsen skall avse egendomsnämnden.

2.

Bestämmelserna om församlingen, kyrkofullmäktige och kyrkostäm­man skall avse stiftssamfälligheten och stiftsfullmäktige.

3.

Regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer får beslu­ta alt egendomsnämndens protokoll och andra arkivhandlingar får förvaras på annat sätt än i kyrkoarkiv.

Genom hänvisningar i denna paragraf har vissa bestämmelser i 7 och 9 kap. den nya församlingslagen gjorts tillämpliga på egendomsnämnden.

Egendomsnämnden är en s. k. specialreglerad nämnd vars beslul enligt denna lag får överklagas förvaltningsvägen. I sådana ärenden gäller för­valtningslagens (1986:223) bestämmelser om bl.a. handläggningen av ärenden, tolk, ombud och biträde samt jäv.

De specialreglerade uppgifter som har lagts pä egendomsnämnden förul­sälter normalt en särskild kompelens och insikt hos nämndens ledamöler. Någon bestämmelse som med hänsyn lill detta skulle begränsa valbarheten och behörigheten för uppdraget i förhållande lill vad som gäller för övriga kyrkokommunala organ har, som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.7.1), dock inle funnits lämplig eller påkallad.

Förvaltningen

Allmänna bestämmelser

7 § Pastoratet skall förvalta löneboslällen och församlingskyrkors fastig­heter, med undanlag av tillhörande skog, samt prästgårdar.

Församlingen skall förvalta skogen pä församlingskyrkas fastigheter.

Egendomsnämnden skall förvalta präsllönefondsfasligheler, domkyrkas fasligheter och biskopsgården samt skogen pä löneboställen. Lunds dom­kyrkas fastigheter skall dock förvallas av elt särskill domkyrkoräd enligl bestämmmdser som regeringen meddelar.

Kammarkollegiet skall förvalta kyrkofondsfasligheler. Egendomsnämn-

214

den skall dock förvalla en kyrkofondsfastighet, om kammarkollegiet beslu-    Prop. 1987/88: 31 tar att överlämna förvaltningen av fasfigheten åt nämnden. Kammarkolle­giet kan också överlämna förvaltningen ål någon annan förvaltare.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får efter ansökan av den som förvallar den kyrkliga jorden besluta att denna skall förvallas på annal säll.

Paragrafen motsvarar delvis 9 och 32 §§ 1970 års lag.

Bestämmelsen i första stycket är en följd av atl ansvaret för mera betungande ekonomiska församlingsangelägenheter fortsättningsvis skall vila lägst pä pastoratsnivån. Det blir därmed även en angelägenhet för pastoralen all förvalla församlingskyrkornas fastigheter. Se vidare skälen i den allmänna motiveringen (avsnitten 3.1.1 och 3.7.3).

Av andra stycket framgår atl förvaltningen av den skog som finns pä en församlingskyrkas fastighet skall skötas av församlingen. Detta är nytt i förhållanden till det remillerade förslaget som innebar all egendomsnämn­den skulle ta över förvaltningen från församlingarna. Ändringen är föran­ledd av vad kyrkomötet har anfört i sitt yltrande (mol. 1987:9, KO 5 avsnill 3.5.3). De närmare skälen för ändringen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.7.3).

I tredje stycket anges de förvaltningsuppgifter som egendomsnämnden skall ha. Föreskrifter om förvaltningen av Lunds domkyrkas fastigheter finns f n. utfärdade av Kungl. Maj:l i ett brev den 29 oktober 1971 till domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN] med bestämmelser om förvaltningen av Lunds dom­kyrka och domkyrkans egendom. Bestämmelsen innebär inte någon änd­ring i sak av denna särreglering.

I fiärde stycket anges kammarkollegiet som förvaltare av kyrkofondsfas­tighelerna. Kollegiet har dock möjlighet all överlämna förvaltningsuppgif­terna ät en egendomsnämnd eller ål någon annan förvaltare. Egendoms­nämnden är skyldig alt ulföra etl sådanl förvaltningsuppdrag. Kammarkol­legiet kan inom ramen för förvaltningsuppdraget ge de anvisningar för förvaltningen som erfordras.

Bestämmelsen i femte stycket innebär ingen förändring i förhållande lill 1970 ärs lag.

Särskilda bestämmelser om prästgårdar och biskopsgårdar

8 § Vid förvaltningen av prästgårdar och biskopsgårdar skall naturvär­dens och kulturminnesvårdens intressen beaktas i skälig omfattning.

Egendomsnämnden får meddela bestämmelser för vården och använd­ningen av prästgårdar som utgör en särpräglad miljö. Detsamma gäller sådana byggnader på prästgårdar som har ell särskilt värde som exempel pä en viss tids byggnadsskick.

Vad som sägs om prästgård i första och andra styckena skall även gälla vid förvaltningen av elt löneboställe, som tidigare har varil prästgård.

Första och andra styckena i paragrafen motsvarar 6 och 10 §§ 1971 års

förordning om förvaltning av kyrklig jord.

Egendomsnämnden skall enligl 20 § utöva tillsynen över den kyrkliga

215

jorden. I andra stycket ges egendomsnämnden möjlighel alt i vissa fall    Prop. 1987/88:31 meddela särskilda bestämmelser för värden och användningen av en präst­gärd eller, med slöd av tredje stycket, elt löneboställe som tidigare har varit prästgård. Egendomsnämnden bör i dessa fall lämpligen samråda med bl.a. riksanfikvarieämbetet.

9 § Har etl pastorat enligt 48 § präslanställningslagen (1988:000) anvisat

kyrkoherden eller en komminister tjänstebostad på en prästgård, skall pas­

loratel anordna prästgärden.

Pastoratet skall underhålla prästgärden och vid behov bygga nya hus pä den. Pastoratet svarar för prästgärdens skötsel, om detta inle enligl före­skrifter som regeringen meddelar eller enligl avtal skall ankomma på innehavaren av ijänstebostaden.

Paragrafens bestämmelser motsvarar 11 § 1970 års lag. Bestämmelser om tjänstebostäder finns i den nya präslanställningslagen.

10      § Egendomsnämnden skall svara för löpande underhåll, skötsel och

uppvärmning av biskopsgården, om delta inle enligt avtal skall ankomma

på nägon annan. Behöver husen pä biskopsgården byggas om eller en ny

biskopsgård byggas, skall egendomsnämnden föreslå det hos regeringen.

För biskopsgärden i Lunds sfifl gäller dock de bestämmelser som regering­

en meddelar.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, kammarkollegiet fär meddela närmare föreskrifter om hur egendomsnämndens åligganden en­ligt första stycket skall ulföras.

Bestämmelserna motsvarar delvis 11-13 §§ 1971 ärs förordning om för­valtning av kyrklig jord.

Regleringen innebär inte någon ändring beträffande kyrkofondens eko­nomiska ansvar för biskopsgårdarna.

Föreskrifter om stiftsnämndernas åligganden när det gäller förvaltningen av biskopsgårdar finns enligt gällande ordning intagna i cirkuläret (1937:219) angående biskopsgårds förvaltning m.m. Dessa uppgifter skall i enlighet med vad som sägs i 7 § i fortsättningen som huvudregel fullgöras av egendomsnämnden. Åliggandet för egendomsnämnden att svara för löpande underhäll och skötsel av biskopens bostad skall med hänsyn lill regeringsformens regler om normgivningsmakten ges i lag.

Del kan belräffande några stift, säsom bl.a. belräffande Lunds stift, finnas skäl för atl bestämma annorlunda om uppgifternas fullgörande (jfr även 27 §). I Visby stift hyr för närvarande slalen biskopsgärden av pasto­ratet, som har uppfört den som en kombinerad prästgård och biskopsgård pä den lid då biskopen också var kyrkoherde i Visby pastorat. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, kammarkollegiet kan därför med stöd av bestämmelsen i andra stycket meddela sådana undantag från den i lagen angivna huvudregeln.

Särskdda bestämmelser om annan kyrklig jord

11 §    Förvaltningen   av   löneboställen,   församlingskyrkors   fastigheter,

216

präsllönefondsfasligheler, domkyrkors fastigheter och kyrkofondsfaslig-     Prop. 1987/88:31 heter skall inriktas pä all egendomens avkastningsförmåga las fillvara på ekonomiskt bästa sätt. Naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen skall beaktas i skälig omfattning.

Bestämmelsen motsvarar 14 § 1970 ärs lag.

12      § Ell pastorat fär endast efter medgivande av egendomsnämnden före­

ta en mera omfattande värdebeständig rationalisering med avseende på etl

löneboslälles jordbruk. Delsamma gäller i fråga om nybyggnad eller vä­

sentlig ombyggnad av hus pä ett löneboslälles jordbruk.

Innan egendomsnämnden avgör en fråga om sådanl medgivande, skall nämnden begära in yttrande från lantbruksnämnden och bereda-kommu­nen där egendomen finns tillfälle atl yttra sig, om del inte är obehövligt.

Bestämmelsen motsvarar 57 § 1971 års förordning om förvaltning av kyrk­ligjord.

Med uttrycket "väsentlig ombyggnad av hus" i första stycket får förslås såväl en större ombyggnad som en ombyggnad vilken pä ell mera ingripan­de säll förändrar förutsättningarna för byggnadens användning.

I andra stycket föreskrivs en viss skyldighet för egendomsnämnden att samråda med lantbruksnämnden och den borgerliga kommunen i ärenden om medgivande lill de åtgärder som avses i paragrafen. Vid prövningen av tillstånd enligt paragrafen bör begreppet "värdebeständig rationalisering" inte tolkas alltför strängt, så all pastoratens handlingsfrihet i onödan be­gränsas när det när det gäller atl åsladkomma nödvändiga rationaliserings-åtgärder i syfte all tillgodose kravel på atl den kyrkliga jordens avkast­ningsförmåga tas tillvara pä ekonomiskt bästa sätl.

13      § När ell löneboställe eller en församlingskyrkas fastighet skall upplå­

tas på jordbruksartcnde, skall egendomsnämnden bestämma villkoren för

upplåtelsen. När en arrendenämnd eller en domstol handlägger frägor om

sådana villkor företräds den kyrkliga jorden av egendomsnämnden.

v

Paragrafen motsvarar i huvudsak 15 § 1970 års lag.

Egendomsnämnden lar med slöd av bestämmelsen över stiftsnämnder­nas och boställsnämndernas nuvarande uppgifter all bestämma arren­devillkor även för sädan jordbruksegendom som nämnden inte förvaltar. Egendomsnämnden företräder även denna kyrkliga jord inför arrende­nämnd eller domstol när fråga är om vilka villkor för jordbruksarrende som skall gälla. Bestämmelsen gäller dock inte kyrkofondsfasligheler och Lunds domkyrkas fastigheter. Motsatsvis framgår vidare atl, liksom nu gäller, förvaltaren av den kyrkliga jorden själv avgör villkoren för andra upplåtelser pä arrende än jordbruksarrende.

14      § Rätt till jakt pä kyrklig jord uppläts av den som förvaltar egendo­

men, om inte annat följer av andra stycket.

Egendomsnämnden upplåter rätt till jakt pä etl löneboslälle, om nämn­den förvaltar skogen pä fastigheten. Pastoratet fär dock med egendoms­nämndens medgivande besluta om upplåtelse i fråga om sådan mark som

inle är skogsmark och som ligger avskilt i förhällande till skogen. Sådant    Prop. 1987/88: 31 medgivande får inle lämnas om det med hänsyn lill jaktvården finns skäl för gemensam upplåtelse.

15      § RäU lill fiske i vatten som hör fill kyrklig jord upplåts av förvaltaren.

Pastoratet upplåter dock rätt lill fiske i vallen som hör till elt löneboställe

eller en församlingskyrkas fastighet.

Paragraferna motsvarar 16 § 1970 års lag samt 21 och 22 §§ 1971 års förordning om förvaltning av kyrklig jord.

16      § Egendomsnämnden skall företräda kyrklig jord med undanlag för

kyrkofondsfastigheter i ärenden om upplåtelse av följande rättigheter:

1.

nyttjanderätt lill mark för församlingsändamål, kommunall behov, bostadsbebyggelse, industri eller annat liknande ändamäl,

2.

tomträtt,

3.

rätt till annan naturtillgång än vaUenkrafl,

4.

servitut.

. Delsamma gäller ärenden som rör ledningsrätt eller vägrält samt, om regeringen inte föreskriver alt annan myndighel skall företräda den kyrkli­gajorden, ärenden som rör byggnadsminnen, naturvärdsomräden, naturre­servat, naturminnen eller bestämmelser lill skydd för djurlivet.

Bestämmelserna motsvarar 17 § och 18 § andra stycket 1970 års lag.

17      § Kammarkollegiet skall företräda kyrklig jord i ärenden som rör

upplåtelse av rätt till vattenkraft.

Bestämmelsen motsvarar 18 § första stycket 1970 års lag.

18      § En disposilionsändring, som inle avser sädan upplåtelse eller sådant

godkännande som anges i 16 eller 17 §, skall i fråga om löneboslälle prövas

av egendomsnämnden och för annan kyrklig jord av den som förvallar

egendomen. Föranleds ändringen av alt elt självständigt jordbruk inte

längre är bärkraftigt eller kan ändringen leda till att elt sådant jordbruk inte

kan bestå, skall frägan alllid prövas av egendomsnämnden.

Bestämmelserna motsvarar 19 § 1970 ärs lag. Egendomsnämnden har en­ligt bestämmelsen tagit över de befogenheter som tidigare har legal på stiflsnämnden respektive boställsnämnderna.

19      § Den vinst eller föriust som uppkommer vid förvaltningen av prästlö­

nefondsfastigheter skall egendomsnämnden fördela på pastoraten i förhäl­

lande till deras andelar i fastigheterna. Detsamma gäller för vinst eller

föriust vid förvaltningen av skogen på löneboställena.

Regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur andelarna skall beräknas.

Paragrafen motsvarar 21 § 1970 års lag. De uppgifter som tidigare legat på

sliftsnämnderna har emellertid förts över till egendomsnämnderna. Av

bestämmelserna i i första stycket framgår motsatsvis atl vinst eller förlust

på förvaltningen av skogen på en församlingskyrkas fastighet eller en

218

kyrkofondsfastighel, som förvaltas av egendomsnämnden, skall redovisas Prop. 1987/88: 31 separat direkl till det berörda pastoratet respektive kammarkollegiet. Re­geringen har redan enligt nuvarande ordning i några fall medgett atl för­samlingskyrkas faslighetsfond fält placera sina medel i en präsllönefonds­fastighet. I dessa fall skall församlingskyrkans andel i fastighetens avkast­ning redovisas lill vederbörande pastorat, som har att fördela medlen för församlingskyrkans behov.

I andra stycket har införts en möjlighet för regeringen att låta en myndig­hel under regeringen meddela de - relativt detaljerade och omfattande -föreskrifter som behövs för bestämmande av pastoratens andelar i prästlö­nefondsfastigheter och i skogen pä löneboslällena.

TiUsynen över förvaltningen

20 § Egendomsnämnden skall ha lillsyn över sådan förvaltning av kyrklig jord som pastoraten och församlingarna enligl 7 § första och andra stycke­na har hand om. Regeringen eller den myndighel som regeringen bestäm­mer får dock i enskilda fall besluta all sådan egendom inte skall stå under nämndens lillsyn.

Den uppsikt över pastoratens och församlingarnas förvaltning av kyrklig jord som enligl 22 § 1970 ärs lag har ankommit på stifts- och boställsnämn­derna skall enligt bestämmelserna i stället ankomma på egendomsnämn­den. Nämnden har dock inle möjlighet att inom ramen för sin tillsyn meddela förelägganden eller förbud. Förvaltningen av Lunds domkyrkas egenodm skall alltjämt has om hand av del särskilda domkyrkorådet. Milt förslag innebär alt egendomsnämnden inte fär tillsyn över den förvaltning­en.

Enligt 23 § 1970 ärs lag kan regeringen bl. a. föreskriva atl förvaltningen av viss egendom inle skall stå under uppsikt. Nu ges regeringen möjlighe­ten alt delegera sådana beslut lill en myndighet under regeringen.

Försäljning eller byte av kyrklig jord

21 §    Försäljning eller byte av kyrklig jord får ske

1.

för atl tillgodose bostadsbehovet i orten,

2.

för att bilda lämpliga enheter för jordbruk eller skogsbruk,

3.

för atl främja annat syfte liknande det som avses i I eller 2,

4.

för all tillgodose ändamäl som avses i 2 kap. expropriationslagen (1972:719), eller

5.

när jorden pä grund av särskilda omständigheter inle lämpligen bör behällas för sitt ändamäl.

Kyrklig jord fär endast överiålas om det kan ske utan olägenhet för det allmänna och om det sker mot ersättning som, om annat inte föreskrivs särskilt, motsvarar fastighetens marknadsvärde.

Om del finns särskilda skäl får sådan överlåtelse av kyrklig jord ske som medför alt denna blir kyrklig jord av annal slag.

Paragrafens/öri/fl stycke motsvarar i huvudsak 24 § första slyckel 1970

års lag. En tillämpning av bestämmelsen i punkt 5 kan bl. a. bli aktuell när

219

rent ekonomiska överväganden ger anledning därtill. Om kyrklig jord    Prop. 1987/88:31

under längre tidsrymd gett låg avkastning och någon förbättring i delta

avseende inte ens på lång sikt är all vänta kan det finnas anledning att ge

ett sådanl tillstånd som avses i bestämmelsen. En förutsättning för detta är

dock alt väsentligt bättre avkastning skulle kunna uppnås om jordens

värde placerades i andra förmögenhelslillgångar. Denna tillämpning av

punkten 5 bör inte öppna en väg för icke värdebesländiga placeringar, utan

endast utgöra elt nödvändigt komplement atl pä bästa säll trygga en sund

och långsiktig avkastning av kapitalel. Kyrkokommittén hade föreslagit att

en ny bestämmelse skulle införas i paragrafen, med innebörd alt kyrklig

jord även skulle kunna överlåtas när jordens avkastning inle svarar mol

vad som skulle kunna erhållas om dess värde placerades i andra förmögen-

hetstillgängar. Med den här redovisade tillämpningen av beslämmelserna i

paragrafen framstår den av kyrkokommittén föreslagna nya bestämmelsen

inte som behövlig. En sädan bestämmelse skulle därtill kunna visa sig svår

atl tillämpa i praktiken.

I andra stycket har uttrycket "marknadsvärde" fält ersätta "värde med hänsyn till ortens pris och fastighetens avkastning". Bedömningen av en faslighels värde bör vara densamma som i annan lagstiftning. Här kan nämnas 4 kap. 1 § expropriationslagen (1972:719, ändrad senasl 1983:659) och 5 kap. fastighelslaxeringslagen (1979: 1152, ändrad senast 1985:1300) samt även jordförvärvslagen (1979: 230, ändrad senasl 1982:630).

22 § Frägor enligt 21 § skall prövas av kammarkollegiet eller egendoms­nämnden enligt föreskrifter som regeringen meddelar.

Bestämmelsen motsvarar 25 § 1970 års lag. Enligl paragrafen ankommer på kammarkollegiet eller egendomsnämnden prövningen av frågor enligt 21 §. Regeringen kommer således i fortsättningen inte atl ta befallning med dessa förvaltningsärenden annat än vid vissa överklaganden av kammar­kollegiets beslut. Det skall däremot vara regeringens uppgift att i förord­ning närmare bestämma i vilka fall kammarkollegiet respektive egendoms­nämnden skall få besluta i dessa ärenden.

Om prästlönefonder m. m.

23 § Ersättning för kyrklig jord på grund av försäljning, expropriafion, upplåtelse av naturtillgäng eller liknande skall fonderas. Avkastningen skall användas för samma ändamål som jorden har varit avsedd för.

Utan hinder av vad som sägs i första stycket skall ersättning som härrör frän löneboställe eller prästlönefondsfastighet användas till betalning av sådant lån ur kyrkofonden som upptagits för löneboställel eller präsllöne-fondsfasligheten.

Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från skyldigheten atl fondera medel. Frågor om sådana undanlag prövas efter regeringens be­stämmande av kammarkollegiet eller egendomsnämnden.

Paragrafen handlar om skyldigheten atl fondera medel som i vissa fall

erhålls som ersättning för kyrklig jord. Regeringen meddelar f. n. med slöd

220

av 81-85 §§ 1971 års förordning om förvaltning av kyrklig jord bestämmel- Prop. 1987/88: 31 ser om undantag från denna skyldighet. Bestämmelserna innebär i vissa fall atl regeringen i förordningen generellt bestämt atl ersättning av visst slag skall användas för särskill ändamål och i andra fall all stiflsnämnden eller annan myndighet fått befogenhet atl under vissa angivna förutsätt­ningar medge undanlag från fonderingsskyldigheten. I den utsträckning bestämmelserna anger kyrkokommunala befogenheter eller åligganden måste de med hänsyn lill regeringsformens regler om normgivningsmakten ges i lag. Vissa bestämmelser i förordningen har därför flyttats över lill denna paragraf

Första stycket motsvarar 26 § första stycket 1970 års lag.

Andra stycket motsvarar 82 § första stycket och 83 § 1971 års förordning om förvaltning av kyrklig jord. Ersättning som härrör från ell löneboslälle eller en präsfiönefondsfastighel skall användas till betalning av sådanl län ur kyrkofonden som har upptagits för fastigheten. Bortsett från denna ovillkorliga skyldighet beträffande användandet av ersättning som härrör från ett löneboställe eller en prästlönefondsfasfighel får, som framgär av bestämmelsen i tredje stycket, kammarkollegiet eller egendomsnämnden medge undantag från skyldigheten all fondera medel enligl de närmare bestämmelser som meddelas av regeringen.

Riksdagen beslöt under våren 1987 Gfr prop. 1986/87:13, KrU 8, rskr. 113) alt i 26 § 1970 års lag införa ell nytt stycke med innehåll aU elt pastorat, efter medgivande av sfiftsnämnden, får använda medel som har erhållits på grund av försäljning av en prästgård eller av elt löneboslälle som varil prästgård, till att anordna ny prästgård, ny bostad åt en präst eller nya expeditionslokaler. Bestämmelsen, som inte kan anses vara av grundläggande karaktär, har inte införts i den nya lagen. Med den utform­ning tredje slyckel fåu torde en bestämmelse med samma sakliga innehåll kunna ges i förordning.

24      § Ersättning som skall fonderas enligl 23 § och som kommer frän ell

löneboställe eller en prästgård skall utgöra prästlönefond för pastoratet.

Åven annan fond vars avkastning är avsedd för avlöning åt en kyrkoherde

eller komminister utgör präsllönefond.

Präsllönefonderna skall förvallas av pastoraten. De skall göras räntebä­rande pä samma säll som föreskrivs om omyndigs medel. Regeringen får meddela föreskrifter om att fondernas tillgängar används på annal säll. Frägor om sädana undantag prövas efter regeringens bestämmande av kammarkollegiet eller egendomsnämnden.

Av medel ur präsfiönefonder från flera pastorat fär prästlönejordsfond bildas för inköp av präsllönefondsfasligheler. Präsllönejordsfonderna skall förvaltas av egendomsnämnderna.

Paragrafen motsvarar de tre första styckena i 27 § 1970 ärs lag. Egendoms­nämnderna övertar dock de uppgifter beträffande prästlönefonder och prästlönejordsfonder som enligt gällande ordning ankommer på slifts­nämnderna.

25                                                                                                § Ersättning som skall fonderas enligt 23 § och som kommer från en

präsllönefondsfastighet fär behällas i en prästlönejordsfond i stiftet och

221

användas till köp av fasl egendom, om del kan anlas all köp kan komma lill    Prop. 1987/88: 31 stånd inom en nära framtid. Bestämmelser om sådant köp finns i 28 §.

I annat fall än som avses i första stycket skall sädan ersättning som anges där filiföras pastoralens prästlönefonder i förhållande till pastoratens andelar i fastigheten.

Bestämmelsen motsvarar 92 § 1971 ärs förordning om förvaltning av kyrk­lig jord och reglerar bl. a. användandet av ersäUning som härrör från präsllönefondsfastighet. Bestämmelsen har med hänsyn till regeringsfor­mens normgivningsregler förts över till lagen.

26      § Ersättning som skall fonderas enligt 23 § och som kommer frän en

församlingskyrkas eller en domkyrkas fastighet utgör faslighetsfond för

församlingskyrkan respekfive domkyrkan.

Ersättning som skall fonderas enligl 23 § och som kommer från biskops­gärden i Lunds sfift skall tillföras faslighetsfonden för Lunds domkyrka.

Församlingskyrkas faslighetsfond förvaltas av pastoratet. Domkyrkas faslighetsfond förvallas av den som förvaltar domkyrkan.

En församlingskyrkas eller domkyrkas faslighetsfond skall göras ränte­bärande på samma säll som föreskrivs om omyndigas medel. Regeringen får meddela föreskrifter om att fondernas tillgängar används på annal sätt. Frägor om sådana undanlag prövas efter regeringens bestämmande av kammarkollegiet eller egendomsnämnden.

Paragrafen motsvarar i 93 § första och andra styckena, 94 § andra och tredje styckena saml 95 § 1971 års förordning om förvaltning av kyrklig jord. Bestämmelserna har av de skäl som anges vid 23 § tagils in i lagen.

I paragrafens tredje stycke föreskrivs att församlingskyrkas fastighets­fond skall förvaltas av pastoratet i stället för som hittills av församlingen. Ändringen beror av alt pastoralen i framtiden skall förvalta församlings­kyrkas fastighet, med undantag för fastighetens skog. Pastoraten skall även svara för vård och underhäll av församlingskyrkas byggnader och fasta inventarier. Pastoralen skall med hänsyn till ändamålet för försam­lingskyrkas faslighetsfond särredovisa fondens medel i förhållande fill pastoratets ekonomiska förvaltning i övrigl.

Av fiärde stycket framgår atl församlingskyrkas eller domkyrkas faslig­hetsfond skall göras räntebärande på samma sätl som föreskrivs om omyn­digas medel. Kammarkollegiet eller egendomsnämnden får också meddela undantag från denna regel enligl de närmare bestämmelser som meddelas av regeringen.

27      § ErsäUning som avses i 23 § och som kommer från en kyrkofondsfas­

tighel eller från annan biskopsgärd än biskopsgårdarna i Lunds och Visby

stift skall tillföras, kyrkofonden.

Denna paragraf motsvarar delvis 96 § första punkten 1971 års förordning

om förvaltning av kyrklig jord. Bestämmelsen innebär beträffande bi­

skopsgård ell åliggande för egendomsnämnden och har därför tagits in i

lagen. Belräffande biskopsgården i Visby stift hänvisas till vad som sägs i

kommentaren till 10 §.

222

Köp av fast egendom eller tomträtt

Prop. 1987/88: 31

28 § Kammarkollegiet eller egendomsnämnden skall enligl bestämmelser som regeringen meddelar pröva frågor om köp av fasl egendom eller tomträtt för medel ur prästlönefond, prästlönejordsfond eller församlings­kyrkas fastighetsfond saml frägor om ur vilka prästlönefonder medel skall tillskjutas lill präsfiönejordsfond.

Paragrafen motsvarar delvis 97 § 1971 ärs förordning om förvaltning av kyrklig jord. Till skillnad mot nu gällande ordning kommer regeringen inle att pröva sädana ärenden som avses i paragrafen annat än efter överkla­gande av kammarkollegiets beslut. Regeringen skall närmare bestämma i vilka fall kammarkollegiet respektive egendomsnämnden skall få besluta i ärenden enligt paragrafen.

Överklagande m. m.

29 § Pastoratets och egendomsnämndens beslut enligl denna lag får över­klagas hos kammarkollegiet. Egendomsnämndens beslut enligt 13 § får endast överklagas av den som förvaltar egendomen.

Kammarkollegiet får överlämna ett ärende lill regeringens avgörande, om kollegiet anser alt särskilda skäl motiverar del. Kammarkollegiet skall då bifoga egel yttrande i ärendet.

Kammarkollegiets beslul i en dit överklagad fråga får inle överklagas. I övrigt får kammarkollegiets beslut med undanlag av beslul enligl 7 § fjärde stycket överklagas hos regeringen.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 31 § 1970 års lag.

I

Pastoratets och egendomsnämndens beslut får enligt/ör.srfl stycket över­klagas lill kammarkollegiet.

Beslul om arrendevillkor meddelas enligl gällande ordning av boställs­nämnderna och fär överklagas endasl av egendomens förvaltare.

Stiflsnämndens beslul i anledning av sådanl överklagande kan i sin tur inle överklagas. Dä det nu blir egendomsnämnden som lar över boställs­nämndernas uppgifter all bestämma arrendevillkoren bör jordens förvalta­re också i fortsättningen kunna överklaga besluten. Hittills har gällt att sådana beslut om fördelning av vinst eller förlust som avses i 19 § har kunnal överklagas lill kammarrätten. Delta gäller inle i fortsättningen.

Kammarkollegiet fär enligt andra stycket en möjlighet all överlämna ell ärende lill regeringens avgörande om kollegiet anser alt särskilda skäl motiverar del. Sädana särskilda skäl kan vara all del behövs elt vägledan­de avgörande eller ett politiskt grundat ställningstagande.

Kammarkollegiets egna beslul enligl lagen får enligt tredje stycket lik­som hittills överklagas till regeringen. I enlighet med den s. k. tvåinstans­principen får dock talan inle föras mot kollegiets beslut i ärenden som överklagas dit.

Paragrafen har ulformals med hänsyn till terminologin i förvaltningsla­gen.

Pä förslag av kyrkomötet (KL 1987: 5 avsnill 3.5.4) har vissa redaktionel­

la ändringar gjorts i paragrafen.

y-x

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989, då lagen (1970:939) om förvaltning av kyrklig jord skall upphöra all gälla.

2.

Stiftsfullmäktige skall före utgången av juni .1989 välja ledamöler i egendomsnämnden. Valet gäller från och med den 1 juli 1989 lill dess stiftsfullmäktige förrättar nytt val under nästa valperiod.

3.

Räkenskapsåret för egendomsnämndens förvaltning under dess första verksamhetsår skall utgöras av liden den 1 juli - den 31 december 1989.

Prop. 1987/88:31

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Punkt 1

Lagen föresläs träda i kraft den 1 juli 1989.

Av allmänna regler följer att de ärenden som stiftsnämnderna och bo­ställsnämnderna inte avgjort då den nya lagen träder i kraft skall lämnas över fill egendomsnämnden.

Punkt 2

I punkten föreskrivs alt stiftsfullmäktige före utgången av juni 1989 skall välja ledamöler och suppleanter i egendomsnämnden saml atl valet gäller från och med lagens ikrafUrädande till dess att nytt val förrättas under nästa valperiod. Genom atl lagen träder i kraft först vid halvårsskiftet är 1989 blir den första mandatperioden förkortad.

Punkt 3

Sliflsslyrelsen och de s. k. fakultativa nämnderna inom stiftssamfällighe­ten kommer atl ha elt räkenskapsår som motsvarar kalenderåret. Stifts­nämndernas räkenskapsår för förvaltningen avpräsllönefondsfasligheter och skogen pä löneboslällena ulgör enligl 42 § 1971 års förordning om förvaltning av kyrklig jord tiden från och med den 1 juli till och med den 30 juni påföljande år. För atl anpassa övergängen av verksamhelen från sliftsnämnderna lill egendomsnämnderna ges i punkten en bestämmelse om ett första förkortat räkenskapsår för egendomsnämnderna.

6.7 Förslaget till prästanställningslag

Av punkt 9 övergångsbeslämmelserna lill regeringsformen följer atl grund­läggande föreskrifter om präsleriiga tjänster i svenska kyrkan meddelas i lagen om svenska kyrkan eller i annan lag, som stiftas av riksdagen efter yttrande av kyrkomötet. I 11 § lagen (1982:942) om svenska kyrkan (änd­rad senast 1985: 868) finns bestämmelser om dels ell allmänl behörighets­villkor för präster, dels atl regeringen utnämner ärkebiskop eller biskop.

När det gäller tillsättningen av tjänst som ärkebiskop eller biskop finns bestämmelser i lagen (1963:633) om biskopsval (ändrad senasl 1983:400) och i biskopsvalsförordningen (1965: 486, ändrad senasl 1977:935).

Tillsättning av tjänster som ordinarie församlingspräst, dvs. kyrkoherde

och komminister, regleras i lagen (1957:577) om präst val (ändrad senasl

1985:1016)   och   i   präslvalsförordningen   (1958:261,   ändrad   senasl

224

1982:1168).

För andra prästtjänster än de nu nämnda finns bestämmelser om tillsätt- Prop. 1987/88: 31 ningsförfarandet i olika regeringsförfatlningar, bl.a. i förordningen (1965:729) med vissa bestämmelser om anslällning som präst (omtryckt 1976: 1045, ändrad senasl 1987:553). I denna finns föreskrifter som även rör tillsättningen av de tidigare nämnda prästtjänsterna. Förordningen innehåller vissa regler som tillhör del primära lagområdet. Genom lagen (1976:610) med bemyndigande atl meddela föreskrifter om anslällning som präst i svenska kyrkan, har dock regeringen fält rätl all utfärda bestämmel­ser i dessa avseenden, sä länge regleringen i förordningen finns kvar.

Den nya prästanslällningslagen omfattar bl.a. grundläggande föreskrif­ter om statligt reglerade prästtjänster i svenska kyrkan, också biskopstjän­sterna. Den reglerar den präsleriiga tjänsteorganisationen i stift och pa­storal saml förfarandet vid tillsättning av prästtjänster. Sålunda innehåller lagen bestämmelser om inrättande av prästtjänster och om hur sådana tjänster tillsätts, om behörighet och befordringsgrunder samt om anställ­ningsformer m. m.

I lagen har även tagits in föreskrifter om disciplinansvar, avskedande m. m. med avseende på präster.

Lagen innehäller också bestämmelser om viss ekonomisk reglering när en präst har tjänstgöring delad mellan olika pastorat eller mellan stiftet och elt pastorat. Vidare har vissa regler om tjänstebosläder för präster tagils in i lagen.

I lagtekniskt hänseende har den nya lagen anpassats till de regler om tjänstetillsättning, disciplinansvar, avskedande m. m. som finns i lagen (1976:600) om offentlig anslällning (LOA, omtryckt 1986:430, ändrad se­nasl 1987:521) och i den därtill anslutande anställningsförordningen (1965:601; omtryckt 1984: 127, ändrad senasl 1987:552). Dessa gäller and­ra statligt reglerade tjänster än prästtjänster. Vidare har lagen anpassats lill vissa grundläggande föreskrifter om anställningsformer i lagen (1982:80) om anställningsskydd (ändrad senast 1984: 1008).

Genom den nya lagen kan präslvalslagen och präslvalsförordningen upphävas.

Lagens tillämpningsområde m. m.

1 § Denna lag är tillämplig pä biskopar och andra präster i svenska kyrkan som har anställning i territoriella pastorat och stiftssamfälligheter. Avlöningsförmånerna i prästernas anställningar faslslälls under medver­kan av regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer (statligt reglerade anställningar).

Lagen är bara tillämplig på slalligl reglerade prästtjänster inom svenska kyrkan. Den omfattar således inte de prästtjänster som t. ex. finns hos de olika nämnder som lyder under Sveiiska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel.

Enligt första stycket tillämpas lagen pä biskopar, därmed också pä

ärkebiskopen. Vidare tillämpas den på kyrkoherdar och komministrar i

territoriella pastoral. Lagen är även tillämplig på präster i stiftssamfällighe­

ter, sålunda pä stifts-, kontrakts- och pastorsadjunkter.

225

15   Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

I andra stycket slås fasl alt prästerna har statligt reglerade anställningar.     Prop. 1987/88: 31

För närvarande sluts kollektivavtal om lön m. m. för präster i svenska kyrkan av slatens arbetsgivarverk (SAV). Detta sker med stöd av lagen (1965:576) om ställföreträdare för kommun vid vissa avtalsförhandlingar m.m. (slällförelrädariagen, ändrad senasl 1982: 101). För alt SAV skall få företräda kommunen krävs enligt slällförelrädariagen alt det i en särskild lag eller i ell beslut av riksdagen beslämts alt de anställningsvillkor det gäller skall fastställas under medverkan av myndighet som regeringen bestämmer. SAVs nuvarande behörighet grundar sig på ell särskilt beslut av riksdagen (prop. 1967: 131, SU 134, rskr. 327).

Slällförelrädariagen ger SAV också vissa andra befogenheter än att sluta kollektivavtal, bl. a. rätt atl företräda den kyrkliga kommunen i tvist om ett kollekfivavlal som SAV har slutit.

SAV bör även i fortsättningen sluta kollektivavtal om lön m. m. för präster.

Prästtjänsternas antal och fördelning

2 § Regeringen fastställer hur mänga stafiigt reglerade prästtjänster som får finnas inrättade i riket.

Svenska kyrkans centralstyrelse skall ärligen besluta hur många präst­tjänster som får finnas inrättade i varje stift.

Av första stycket framgär att regeringen avgör det totala anlalel statligt reglerade prästtjänster som får finnas inrättade i riket.

I den allmänna motiveringen (avsnitt 3.4.4) anges hur fördelningen av prästtjänslerna mellan stiften skall gå lill. Genom bestämmelsen i andra stycket åläggs svenska kyrkans centralstyrelse att varje år besluta om fördelningen av prästtjänsterna mellan stiften. Inget hindrar givelvis cen­tralstyrelsen att vid fördelningen underskrida den av regeringen fastställda totalramen. Bl. a. kan del behövas en reserv för särskilda behov.

Kyrkomötet (KL 1987: 5 avsnitt 3.4.4) ifrågasätter om inle de beslut som centralstyrelsen skall fatta om prästtjänsternas fördelning är normgiv­ning och atl hinder för della då föreligger av konstitulionella skäl. Det är enligt kyrkomötet fräga om beslut som har viss generell räckvidd och som är bindande för sliflsstyrelsen och pastoraten. Som en jämförelse nämns atl domkapitlens beslul om t.ex. kollekler och gudstjänsthållningen i för­samlingarna har ansetts som normgivning.

Som jag ser saken har centralstyrelsens beslul om hur mänga prästtjäns­ter som får finnas i varje stift karaktär av beslul om resursfördelning i konkreta fall. Sådana beslul kan enligt regeringsformen inle meddelas i form av normgivning ulan bara som förvaltningsbeslui.

Pastoratstjänster

3 §    I varje pastorat skall del finnas en tjänst som kyrkoherde. I del pastoral där stiftets domkyrka är belägen skall det i stället finnas en tjänst som domprost, om inte regeringen bestämmer annat. Domprosten är kyr­koherde i pastoratet. I ett pastoral får del ocksä finnas tjänster som komminister.

Paragrafens/öwfa stycke gäller kyrkoherdetjänsterna, som del skall finnas Prop. 1987/88: 31 en av i varje pastorat. Domprosten är kyrkoherde i det pastorat där stiftets domkyrka är belägen. I varje stift finns en domkyrka, som är både stifts­kyrka och församlingskyrka. Därutöver finns domkyrkor i Kalmar och Mariestad, men dessa är inle stiflskyrkor ulan församlingskyrkor. I Visby pastorat finns det inle nägon tjänst som domprost. Därför föreskrivs all regeringen har möjlighet all göra undanlag från regeln om att tjänst som domprost skall finnas i det pastoral där domkyrkan är belägen.

Tillsättning av pastoratstjänster

Tjänster som domprost

4 §   Tjänster som domprost tillsätts av regeringen.

En tjänst som domprost söks hos domkapitlet. Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och ge kyrkoråden i varje församling i pastoratet tillfälle atl yttra sig över dessa.

Domkapitlet skall därefter med egel yttrande lämna över handlingarna avseende behöriga sökande till regeringen.

Paragrafens innebörd har kommenterats närmare i den allmänna motive­ringen (avsnitt 3.5.1)

Tjänster som kyrkoherde

5 § Första och andra gängen av tre, när en tjänst som kyrkoherde blir ledig i ell pastorat, tillsätts den i ett enförsamlingspastorat av kyrkorådet och i ett flerförsamlingspastorat av en tillsättningsnämnd, om inte annal följer av 10 eller 12 §.

En tjänst som kyrkoherde söks hos domkapitlet. Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och sedan med egel yltrande lämna över ansökningshandlingarna från dessa lill kyrkorådet eller tillsättnings­nämnden.

Kyrkorådet eller tillsättningsnämnden skall underrätta stiftsstyrelsen om sina lillsällningsbeslut. När elt beslut har vunnit laga kraft, skall stiftsstyrelsen utfärda elt anställningsbevis för den som har fält tjänsten.

I första stycket ges regler om all i ett enförsamlingspastorat församlingens kyrkoråd tillsätter tjänsten som kyrkoherde då den första och andra gång­en av tre blir ledig. I ett flerförsamlingspastorat skall tjänsten tillsättas av en tillsättningsnämnd. Nämnden skall endasl fullgöra vad som ankommer på församlingskyrkorådet i ett enförsamlingspastorat i fräga om prästtill-sältning. Närmare regler om nämnden finns i 7 §. När en tjänst som kyrkoherde i etl nybildat pastoral skall tillsättas första gången efter bildan­del, sker det självklart som en förstagångstillsällning enligt detta stycke, under förutsättning att den inte genom förflyttning enligl 10 § skall tillsäl­tas med en präst som redan har en tjänst som kyrkoherde i nägon av de församlingar som ingär i det nybildade pastoratet.

Den s. k. tredjegängstillsättningen av en kyrkoherdetjänst regleras i 8 §.

Av andra stycket framgär att tjänslen får tillsällas endast med en sökan­

de som domkapitlet vid sin prövning funnit behörig. Till skillnad från

227

gällande ordning vid kyrkoherde val upprättar domkapitlet således inle    Prop. 1987/88:31 någol förslag men bifogar elt egel yttrande om de olika sökandenas särskil­da förutsättningar för tjänsten. Se närmare om detta i den allmänna moti­veringen (avsnitt 3.5.1). Om färre än tre har sökt tjänsten finns det särskil­da bestämmelser i 6 §.

6 § Finns del inle tre behöriga sökande till en tjänst som kyrkoherde, fär

kyrkorådet eller tillsättningsnämnden filisätta tjänsten eller lämna över

tillsältningsärendel till domkapitlet. Domkapitlet får därvid tillsätta tjäns­

len eller besluta alt tjänsten skall hållas vakant, om inte annat följer av 21 §

tredje stycket.

Innehållet i paragrafen har behandlats närmare i den allmänna motivering­en (avsnitt 3.5.2).

7      §    I vaije flerförsamlingspastorat skall del finnas en lillsättningsnämnd.

Kyrkorådet i varje församling i pastoratet väljer inom sig ledamöter i

nämnden. Anlalet ledamöter och hur många av dem som varje församlings­kyrkoråd skall utse bestäms genom överenskommelse mellan kyrkoråden. Varje kyrkoråd skall dock välja minst en ledamol. Om församlingarna inle kan enas avgörs frågan av sliflsstyrelsen. För ledamölerna i nämnden skall väljas lika mänga suppleanter.

Val av ledamöter och suppleanter i nämnden skall ske på samma sätt som val av ledamöter i församlingskyrkoråd. Om suppleanterna inle väljs proportionellt, skall det vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas till tjänstgöring.

Beträffande tillsättningsnämnden tillämpas i övrigt beslämmelserna om kyrkoråd i 7 kap. 8 §, 9 §, 10 § första stycket tredje meningen, 11-13 §§, 14 § andra slyckel samt 21 och 22 §§ församlingslagen (1988:000).

Enligt andra stycket skall ledamölerna i fillsältningsnämnden utses av kyrkoråden i pastoratets församlingar. Kyrkorådet får inle välja ledamöler utanför rådet. Även den självskrivne ledamoten i kyrkorådet är valbar.

Bestämmelsen har utformats efter förebild frän vad som i motsvarande delar gäller för gemensamt kyrkoråd. Det ligger i sakens nalur att det totala anlalet ledamöler och det antal varje församlingskyrkoråd skall utse be­stäms så atl församlingskyrkoråden så långl som möjligl blir likvärdigt representerade i förhållande lill antalet röstberättigade medlemmar i varje församling. Varje kyrkoråd väljer inom sig lika mänga suppleanter som ledamöler.

Enligt tredje stycket skall ledamölerna och suppleanterna i nämnden väljas pä samma säll som gäller för ledamöter i församlingskyrkoråd. Della regleras i den nya församlingslagen. Vid proportionellt val av suppleanter skall de inträda i den ordning som föreskrivs i lagen (1955: 138) om propor­tionellt valsätt inom landsting, kommunfullmäktige m. m. (ändrad senast 1979:416).

Genom hänvisningar i fjärde stycket blir vissa bestämmelser om kyr­

koråd i 7 kap. i den nya församlingslagen tillämpliga på tillsättningsnämn­

den. Del gäller beslämmelserna om rätt till ledighet för uppdraget (8 §),

valperiodens längd (9 §), ordförandeskapet (10 § första stycket tredje me-

228

ningen), sammanträde (11 §), suppleanternas tjänstgöring (12 §), beslutför-    Prop. 1987/88: 31 het och jäv (13 §), besluts fallande och protokoll (14 § andra stycket), förvaring av arkivhandlingar (21 §) och ersättning lill ledamöter och sup­pleanler (22 §).

8 § Var tredje gång tjänslen som kyrkoherde blir ledig i elt pastoral

fillsätls den av domkapitlet, om inte annat följer av 10 eller 12 §. Innan

tjänslen tillsälls skall kyrkorådet i varje församling ges tillfälle alt yttra sig

över de behöriga sökandena.

Domkapitlet skall underrätta sfiflsstyrdsen om sina tillsätlningsbeslut. När ett beslut har vunnit laga kraft, skall stiftsstyrelsen utfärda ett anställ­ningsbevis för den som har fält tjänslen.

Ordningen enligt denna paragraf motsvarar vad som enligl 4 § prästvals-lagen gäller vid s. k. iredjegängstillsättning av kyrkoherdetjänst.

Tjänster som komminister

9 § Tjänster som komminister tillsätts på det sätt som enligl 5 och 6 §§

gäller vid tillsättning av tjänster som kyrkoherde.

Av paragrafen följer alt en tjänst som komminister tillsätts av kyrkorådet eller tillsättningsnämnden.

Sliflsstyrelsen får dock filisätta tjänsten genom förflyttning enligl 10 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer tillsätter dock enligt 12 § tjänster i icke-territoriella pastoral och i en samarbetskyrka.

Tillsättning av tjänster genom förfiyilning

10      § En präst som innehar en tjänst som komminister får av stiftsstyrel­

sen förflyttas till en annan sådan tjänst. Förflyttning får ske endasl om den

tjänst prästen innehar dras in eller, när det annars finns synnerliga skäl för

det.

Det nu sagda gäller också en präst som innehar en tjänst som kyrkoher­de. Synnerliga skäl får dock åberopas bara när del annars är domkapitlet som enligl 8 § skulle ha tillsatt den kyrkoherdetjänst till vilken förflyttning­en avses ske.

11      § Sliflsstyrelsen skall bereda kyrkorådet eller tillsättningsnämnden i

berörda pastorat tillfälle att yttra sig i en fräga om förflyttning.

Paragraferna har sin motsvarighet i 37 och 39 §§ präslvalslagen. Någon motsvarighet till 38 § präslvalslagen, som innehåller en bestämmelse om atl regeringen får besluta atl en tjänst som tillsälls genom förflyttning inle behöver ledigförklaras, las inte in i den nya lagen. Det ligger givelvis i förflyllningsinslilutets karaklär all tjänslen inte skall ledigförklaras.

Synnerliga skäl för stiftsstyrelsens förflyttning av en kyrkoherde kan enligl 10 § andra stycket användas bara vid de s. k. Iredjegångslillsätl-ningarna (jfr 8 §).

Av // § framgår atl de berörda pastoralen, dvs. både det där prästen har

sin anställning och det dit han eventuellt skall förflyttas, skall ha möljlighel

229

all yttra sig i frågan.

Tjänster i samarbetskyrka

Prop. 1987/88: 31

12      § Tjänster som komminister i en samarbetskyrka mellan svenska kyr­

kan och annal samfund eller liknande tillsätts av regeringen eller den

myndighel som regeringen bestämmer.

Domkapitlen tillsätter enligl gällande ordning tjänsterna i samarbetskyr­kor. Av den allmänna mofiveringen (avsnill 3.5.4) framgär alt en tjänstetill­sättning i en samarbetskyrka alltid bör ske i enighet mellan de samverkan­de parterna. Närmare bestämmelser som så längt möjligt tillgodoser detta krav och som kommer till utryck genom behörighetsvillkor, tillsättnings­förfarande, domkapitlets lillsyn m.m. kan regeringen meddela i en förord­ning (jfr 16 § ijärde stycket, 19 §, 20 § andra stycket och 21 § första stycket).

Stiftstjänster

13      § I varje stift skall del finnas en tjänst som biskop. I Uppsala stift är

ärkebiskopen biskop.

I en stiftssamfällighet fär det finnas tjänster som stiftsadjunkt, kontrakts­adjunkl och pastorsadjunkt.

Regler om rikels indelning i stift finns i den nya kyrkliga indelningslagen.

Av 2 § prästanslällningslagen framgår att centralstyrelsen skall fördela prästtjänsterna mellan stiften inom en av regeringen fastställd totalram. Bestämmelser om inräUandet av stiftstjänster finns i 24 §.

Tillsättning av stiftstjänster

Tjänster som biskop

14      §    Val av biskop förrättas enligt beslämmelserna i lagen (1963: 633) om

biskopsval.

Enligl lagen (1982:942) om svenska kyrkan utnämner regeringen fill biskop en av de tre som har föreslagits vid biskopsvalet.

I paragrafen hänvisas fill de lagar som reglerar fillsätlningen av tjänster som biskop.

Tjänster som stifts-, kontrakts- och pastorsadjunkt

15      §   Tjänster som stiftsadjunkt, kontraktsadjunkl och pastorsadjunkt till­

sätts av sfiflsstyrdsen.

Tjänsterna som stiftsadjunkt och kontraktsadjunkl söks hos domkapit­let. Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och sedan med egel yttrande lämna över ansökningshandlingarna frän dessa till sliflssty­relsen.

Domkapitlet prövar också vilka som är behöriga fill en tjänst som pas­torsadjunkt.

Sliftstjänsterna ulom tjänsten som biskop tillsätts enligl första stycket av

stiftsstyrelsen.

230

I likhet med vad som gäller för prästtjänster i pastoralen skall enligt    Prop. 1987/88:31 andra stycket tjänsterna som stiftsadjunkt och kontraktsadjunkl sökas hos domkapitlet, som prövar behörigheten hos de sökande. Sliftsslyrdsen skall sedan vid fillsätlningen själv bedöma vem av de behöriga sökandena som på sakliga grunder är mesl lämpad för tjänsten.

Tjänsterna som pastorsadjunkt är avsedda som utbildningstjänster och därför undantagna frän ell formellt ansökningsförfarande (21 § fjärde slyc­kel). En behörighetsprövning till dessa tjänster skall dock göras av domka­pitlet enligt tredje stycket. Som regel sker detta i samband med att domka­pitlet beslutar anta prästkandidaterna fill präster i stiftet efter det all de har avlagt sin prästexamen och prästvigts av biskopen.

Tillsättning av vikariat

16 § Vikariat på tjänster som domprost, kyrkoherde, komminister, stifts­adjunkt och kontraktsadjunkl tillsätts av sfiflsstyrdsen. Långtidsvikariat som domprost tillsätts dock i samma ordning som tjänsten.

Vikariaten söks hos domkapitlet. Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och sedan med egel yttrande lämna över ansökningshand­lingarna frän dessa fill stiftsstyrelsen.

Vikariat pä tjänster som komminister fär tillsättas endast efter begäran av pastoratet, om regeringen inte föreskriver något annat.

Beträffande fullgörande av biskops uppgifter när hans tjänst är ledig finns bestämmelser i den nya domkapitelslagen. Tjänsterna som pastorsadjunkt är avsedda som utbildningstjänster och bör inte få uppehållas med vikarier. De nu nämnda tjänsterna omfattas därför inte av paragrafen.

Av första stycket framgår atl stiftsstyrelsen tillsätter prästvikarier. Kyr­komötet (KL 1987:5 avsnitt 3.3.1) pekar på den möjlighet som nu gällande föreskrifter ger domkapitlet alt delegera beslutanderätten i fråga om kort­tidsvikariat och vissa kortare tjänstledigheter till kontraktsprostarna. Det­ta är enligt kyrkomötet en praktisk ordning som även bör övervägas för framtiden och som då torde kräva föreskrifter i lag.

Möjligheten för stiftsstyrelsen alt delegera sin beslutanderätt i dessa och andra personalfrågor bör enligt min mening övervägas i ell vidare samman­hang. Jag är därför inte beredd alt på denna punkl fillmötesgå kyrkomötet.

I andra stycket anges att vikariaten söks hos domkapitlet. Här avses endast de vikariat som har kungjorts lediga till ansökan. Della framgår vid en jämförelse med bestämmelserna i 21 § första och andra styckena om ledigkungörande och ansökan. Vikariat som inle kungörs lediga lill ansö­kan lillsätts - eftersom annat inle är föreskrivet - således direkl av sliflsslyrelsen.

Som framgär av den allmänna motiveringen (avsnill 3.4.1) kan elt pas­

toral vid vakans på en komministertjänst finna atl någon vikarierande präst

inle behöver anställas. Man kan då välja att tillfälligtvis låta härför lämpa­

de anställda i församlingen såsom en diakon eller en församlingssekrete­

rare - fullgöra vissa uppgifter som normall ankommer på tjänsteinnehava­

ren. Beroende pä det enskilda pastoratets förutsättningar kan sålunda

behovet av vikarie helt eller delvis falla bort. Detta är bakgrunden till

231

tredje stycket. Ifall omständigheterna i pastoratet av andra skäl ändå är    Prop'. 1987/88: 31 sådana att vikarie behövs får detta ankomma på stiftsstyrelsen alt pröva. Närmare föreskrifter om det kan meddelas av regeringen.

Behörighet och befordringsgrunder

17      § Av lagen (1982:942) om svenska kyrkan framgår all endasl den som

bekänner svenska kyrkans lära får tillsältas på en prästtjänst.

En prästtjänst får tillsättas endast med den som fär utöva del kyrkliga ämbetet.

Enligt 11 § första stycket lagen om svenska kyrkan gäller som etl grundläg­gande behörighetsvillkor atl till prästtjänst inom svenska kyrkan endast får utnämnas'den som bekänner svenska kyrkans lära. Detta behörighetsvill­kor är tillämpligt pä alla prästtjänster. Då bestämmelsen är av central betydelse har den upplysningsvis återgetts i paragrafens/öräfa stycke.

Andra stycket i paragrafen har delvis sin motsvarighet i 6 § präslvals­lagen. Där föreskrivs bland annal atl "till prästerlig tjänst får ifrågakomma endasl den som äger utöva prästämbetet".

Rätt alt som präst utöva det kyrkliga ämbetet har i princip den som har avlagt prästexamen inför domkapitlet eller befriats därifrån och sedan har prästvigts av en biskop. Domkapitlet kan enligl de nya 13-15 §§ lagen om svenska kyrkan besluta atl tillfälligt eller för gott frånta en präst rätten alt utöva det kyrkliga ämbetet.

18      § Av regeringsformen följer att svenskt medborgarskap gäller som

särskill villkor för innehav och utövande av tjänst som biskop.

I 11 kap. 9 § tredje stycket regeringsformen föreskrivs all endast den som är svensk medborgare fär inneha eller utöva ämbete som lyder omedelbart under regeringen. Föreskriften är tillämplig pä biskopen.

19      § Regeringen får meddela föreskrifter om de särskilda villkor som i

övrigt skall gälla för behörighet lill annan prästtjänst än biskopstjänst.

Bestämmelsen motsvarar 7 § präslvalslagen, enligl vilken regeringen har bemyndigande alt i förordning meddela särskilda villkor för behörighet lill tjänst som domprost, kyrkoherde eller komminister. Regeringen har sålun­da i präslvalsförordningen föreskrivit viss minimiålder och viss tids tjänst­göring i svenska kyrkan som villkor för innehav av sådana tjänster.

Regeringen bör fills vidare ha kvar denna möjlighet atl i förordning meddela ytterligare behörighetsvillkor för vissa prästtjänster (se avsnitt 3.5.3 i den allmänna motiveringen).

20      § Vid fillsättning av en prästtjänst skall avseende fästas endasl vid

sakliga grunder säsom förtjänst och skicklighet. Bland de grunder som

sålunda skall beaktas skall skickligheten sättas främst, om det inte finns

särskilda skäl för nägot annal.

Närmare föreskrifter om vad som sägs i första stycket meddelas av

regeringen.

232

Vid meritvärderingen för statligt reglerade tjänster gäller allmänl alt avse-    Prop. 1987/88: 31

ende får fästas endast vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet.

I statliga tillsättningsärenden sker denna prövning med direkt tillämpning

av 11 kap. 9 § andra stycket regeringsformen. Vid tillsättning av andra

stafiigt reglerade tjänster gäller della enligl 4 kap. 3 § andra stycket LOA. I

denna del omfattar LOA dock inle prästtjänster. För prästernas del finns

enligt gällande ordning en motsvarande reglering i 12 § präslvalslagen.

Sedan den I juli 1986 föreskrivs dessulom i 4 kap. 3 § tredje stycket LOA atl bland de grunder som skall beaktas vid tjänslefillsällningar skall skickligheten sällas främsl, om del inte finns särskilda skäl för annat. Av motiven till föreskriften framgår atl avgörande kan vara nägon annan saklig grund än skickligheten, t.ex. förtjänsten, omplacerings- eller jäm-slälldhetsintresset. I linje med vad som föreskrivs i nämnda lagrum i LOA las i första stycket in en bestämmelse om atl tillsättning skall ske på grundval främsl av skickligheten, om del inte finns särskilda skäl för någol annat. Härigenom nås en anpassning till vad som enligt LOA gäller för det stafiigt reglerade området i övrigl.

Den i präslvalslagen inskrivna möjligheten all vid meritvärderingen av de sökande lill en prästtjänst ta hänsyn "jämväl till tjänstens särskilda behov" täcks av den bedömning som skall göras av sökandenas skicklig­het, eftersom skickligheten tar sikte bl. a. pä lämpligheten för den sökta tjänsten.

Vikten av atl jämslälldhetsinlresset beaktas vid Ijänslelillsällningar har vid flera tillfällen strukits under av bäde riksdagen och regeringen.

Kungörelse om ledig prästtjänst, ansökan och behörighetsprövning

21 § Prästtjänster och vikariat pä sådana tjänster skall av domkapitlet kungöras lediga lill ansökan. Regeringen får meddela föreskrifter om un­dantag frän denna skyldighet.

Ansökan skall ges in lill domkapitlet inom föreskriven fid. Om det finns särskilda skäl, får dock domkapitlet vid sin prövning av de sökandes behörighet även beakta ansökningar som har kommit in för sent.

Har en tjänst som kyrkoherde, vilken skall tillsättas i den ordning som anges i 5 och 6 §§, eller en tjänst som komminister kungjorts ledig till ansökan, skall den kungöras ledig ytterligare en gång om det inle finns tre behöriga sökande lill tjänsten och om kyrkorådet eller lillsällningsnämn-den begär det.

Vad som nu har sagls gäller inte tjänst som biskop eller, såvitt avser första och andra styckena, tjänst som pastorsadjunkt.

Bestämmelserna om ledigkungörande av prästljänsl och det därmed sam­manhängande ansökningsförfarandel i första - tredje styckena har belräf­fande andra statligt reglerade tjänster än prästtjänster sin motsvarighet i 4 kap. 4 och 5 §§ LOA. Enligl andra stycket är det bara domkapitlet - även om det inle är tillsätlningsmyndighel - som kan medge att en för sent inkommen ansökan prövas vid tillsättningen. Del sker i samband med behörighetsprövningen.

Bestämmelserna är inle tillämpliga på förfarandet vid tillsättningen av

biskopstjänst, som i stället regleras i biskopsvalslagen. Inle heller skall

233

beslämmelserna tillämpas vid tillsättning av tjänster som pastorsadjunkt,    Prop. 1987/88: 31 vilka är utbildningstjänster. I fiärde stycket har därför etl undantag gjorts för dessa tjänster.

Anställningsformer

22      § Tjänst som biskop tillsätts med fullmakt. Övriga prästtjänsler saml

vikariat lillsätts med förordnande.

Paragrafen reglerar vilka anställningsformer som skall användas vid lill­sältning av prästtjänst eller vikariat på sådan tjänst. Föreskrifterna har beträffande andra statligt reglerade tjänster sin motsvarighet i 4 kap. 6 § LOA.

23      §    Förordnanden gäller fills vidare utan fidsbegränsning.

Förordnanden får dock fidsbegränsas om det föranleds av arbetets sär­

skilda beskaffenhet eller om anställningen gäller vikariat.

Har ett förordnande meddelats i strid med vad som sägs i andra stycket, skall förordnandet på talan av prästen förklaras gälla tills vidare ulan fidsbegränsning.

Första stycket har sin motsvarighet i 4 § anställningsskyddslagen, som är fillämplig på alla statligt reglerade tjänster. Ocksä 5 § andra och tredje styckena prästanställningsförordningen innehäller föreskrifter i saken. Denna förordningsreglering har som nämnts inledningsvis - sill slöd i lagen 1976:610.

Enligt andra stycket fär i vissa fall elt förordnande tidsbegränsas. En motsvarande föreskrift finns i 5 § 1 och 2 anställningsskyddslagen och 5 § Qärde stycket prästanställningsförordningen.

Tredje stycket har sin motsvarighet i 36 § första stycket anställnings-skyddslagen och 5 § femte stycket prästanslällningsförordningen.

Inrättande av prästtjänster

I fräga om inrättande av prästtjänster finns enligl nuvarande ordning före­skrifter i 10-11 §§ inrätlandeförordningen (1985:915, ändrad senast 1986:611). Enligt dessa bestämmelser prövar domkapitlet frågor om inrät­tande av extra tjänster och arvodestjänster för präster och regeringen regelmässigt frägor om inrättande av andra prästtjänster. Föreskrifter om inrättande, vakanthållning m. m. har närmast sin plats i den nya präst-ijänsllagen.

24      § Frågor om inrättande av tjänster som biskop och domprost prövas

av regeringen.

Frågor om inrättande av tjänster som stiftsadjunkt och kontraktsadjunkl prövas av svenska kyrkans centralstyrelse. Enligl föreskrifter som rege­ringen meddelar prövar centralstyrelsen ocksä frägor om inrättande av personliga tjänster för präst eller tjänster för präst med tjänstgöring i flera stift.

Frägor om inrättande av tjänster som kyrkoherde, komminister och

pastorsadjunkt prövas av stiftsstyrelsen.

234

Enligt/öri/a stycket skall regeringen liksom hittills pröva frägor om inrät-    Prop. 1987/88: 31 lande av tjänster som biskop och domprost.

I andra stycket regleras befogenheten för centralstyrelsen all pröva frågor om inrättande av bl.a. tjänster som stifts- och kontraktsadjunkt samt personliga tjänster.

I tredje stycket finns bestämmelser om de tjänster som sfiflsstyrdsen fär inrätta. Tjänster som kyrkoherde och komminister inrättas enligl gällande ordning av regeringen. Befogenheten läggs nu på sfiflsstyrdsen. Frågan om den prästerliga tjänsteorganisationen i pastoraten hör nära samman med frågan om pasloralsindelningen. Genom all sliflsstyrelsen får beslu­tanderätten i båda avseendena uppnås en effektiv beslutsordning och ska­pas möjligheter att ästadkomma en rättvis fördelning av säväl prästerliga som andra resurser inom stiftet.

Sliftsslyrdsen prövar också frågor om inrättande av tjänster som pas­torsadjunkt. Dessa tjänster är i första hand förbehållna de nypräslvigda och innefattar fortsatl utbildning. Möjligheten alt kunna inrätta dessa tjänster utgör elt led i uppgiften alt rekrytera nya präster. Stiftsstyrelsen har etl sådant ansvar. Del är därför naturligt atl sliflsstyrelsen beslutar om inrättandet av dessa tjänster.

Vakanthållning och indragning av prästtjänster

25      § När en prästtjänst blir ledig, skall stiftsstyrelsen pröva om den

behöver tillsättas.

Om tjänsten inle behöver tillsättas skall den hållas vakant eller dras in. I fråga om en domprosttjänst ankommer prövningen dock på regeringen.

Denna paragraf motsvarar 13 § inrättandeförordningen.

26      § När stiftsstyrelsen finner atl en tjänst som stiftsadjunkt eller kon­

traktsadjunkt bör dras in, skall stiftsstyrelsen föreslå det hos svenska

kyrkans centralstyrelse.

Paragrafen har viss motsvarighet i 14 § andra slyckel inrättandeförord­ningen.

Disciplinansvar m. m.

Av den nya 16 § lagen om svenska kyrkan framgär att domkapitlet endast

skall handlägga frågor om sädana disciplinära åtgärder som avser det

kyrkliga ämbetet. I fortsättningen skall stiftsstyrelsen pröva de frågor om

disciplinansvar m.m. för innehavare av prästtjänster som enligl 13 § 2

mom. 1936 års domkapildslag ankommer på domkapitlet. Enligl det lag­

rummet skall 18 och 21-26 §§ i den annars upphävda statstjänstemannala­

gen tillämpas. De angivna bestämmelserna i statstjänstemannalagen har i

allt väsentligt sin motsvarighet i 10-14 och 17 kap. LOA. Tjänsleansvars-

kommittén har därför i sitt slutbetänkande (Ds Ju 1983: 7) Tjänsteansvar i

offentlig verksamhel föreslagit atl LOA:s bestämmelser i stället skall til­

lämpas. Kommiltéförslaget har remissbehandlats och remissinstanserna

235

har godtagit det. Därvid har kammarkollegiet haft synpunkter på själva

lagstiftningstekniken.

Kyrkoförfatlningsutredningen har i sill slutbetänkande föreslagit all    Prop. 1987/88:31 LOA:s föreskrifter om bl.a. disciplinansvar och anställnings upphörande på annat sätt än genom avskedande för prästernas del får en direkt motsva­righet i den föreslagna kyrkolagen (jfr prop. 1984/85: 117 s. 12). Betänkan­det har remissbehandlats och övervägs nu i civildepartementet.

Tjänsieansvarskommilléns förslag behandlas i del följande. Vissa av LOA:s bestämmelser är därvid i sin helhet överförda lill den nya lagen, eftersom de - som kammarkollegiet pekat på får anses vara av så grundläggande slag att de måste tas in i lag som stiftas efter hörande av kyrkomötet.

Disciplinpåföljd

27        § Om en präst uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter vad som

åligger honom i hans anslällning och felet inle är ringa, fär disciplinpåföljd

åläggas honom för tjänsteförseelse.

Disciplinpåföljd får inle i någol fall åläggas en präst därför att han har deltagit i strejk eller därmed jämförlig slridsälgärd.

28     §   Disciplinpåföljder är varning och löneavdrag.

Mer än en disciplinpåföljd får inle åläggas samtidigt.

Löneavdrag fär göras för minst en och högst trettio dagar. Om storleken av löneavdrag föreskriver regeringen.

Paragraferna motsvarar 10 kap. 1 och 2 §§ LOA, som i sin tur överens­stämmer med innehållet i 18 § statstjänstemannalagen.

29        § Innehåller kollektivavtal någon bestämmelse som avviker från 28 §

eller från regeringens föreskrifter om löneavdragels storlek, gäller i stället

den bestämmelsen för präster som är sysselsatta inom det område som

avtalet avser.

Paragrafen motsvarar i sak 10 kap. 3 § LOA. Del saknas anledning alt i della hänseende göra nägon skillnad mellan präster och övriga offentligt anställda som omfattas av LOA. Vad bestämmelsen i LOA föreskriver om yrkesgrupp har inte lagils med i denna paragraf, eftersom den är begränsad till präster.

Avskedande

30        § Om en präst har begått brott, som visar atl han uppenbarligen är

olämplig att inneha sin anslällning, får han avskedas.

Paragrafen har sin motsvarighet i 11 kap. 1 § LOA och överensstämmer med 22 § statstjänstemannalagen i motsvarande del.

31        § Har en präst genom annan gärning än brott begått grov tjänsteför­

seelse som visar att han uppenbariigen är olämplig all inneha sin anställ­

ning, fär han avskedas i stället för atl åläggas disciplinpåföljd. Detsamma

skall gälla, om en präst, som ålagts disciplinpåföljd, inom två år därefter i

anslällning inom samma stift pä nytt har begått tjänsteförseelse och därige-

2"

nom visat sig uppenbarligen olämplig alt inneha sin anslällning.

Paragrafen motsvarar 11 kap. 2 § LOA och 22 § andra stycket slalstjänsle-     Prop. 1987/88: 31 mannalagen. För prästernas del är disciplinmyndighelen antingen sliflssty­relsen eller ansvarsnämnden för biskopar. Det framgår av 42 §.

En präst som tjänstgör inom ett pastorat och begår en tjänsteförseelse bör med slöd av bestämmelsen kunna avskedas om han och gör sig skyldig till en ny förseelse i annal pastorat inom samma stift.

32

§ En präst som har rätl lill statlig pension men inle har uppnått pensioneringsperiodens nedre gräns får inte avskedas enligt 30 eller 31 §, om han har begått brottet eller tjänsteförseelsen under inflytande av själs­lig abnormitet som avses i 33 kap. 2 § brottsbalken och han lämpligen kan förflyttas eller annars omplaceras till en annan prästtjänst som är förenad med sådan pensionsrätt.

33

§ Avskedande får inte grundas enbart pä omständigheter som stifts­styrelsen har känt lill mer än en månad före prövningen.

När frågan om avskedande prövas av ansvarsnämnden för biskopar fär avskedande inte grundas enbart på en omständighet som den myndighet biskopen lyder under har känt fill mer än två mänader före prövningen.

Första och andra styckena gäller inte när beslutet om avskedande begärs av riksdagens ombudsmän eller justitiekanslern inom sex mänader efter del att omständigheten har inträffat.

Bestämmelserna överensstämmer med 11 kap. 3 och 5 §§ LOA. Orden myndigheten och statens ansvarsnämnd i 11 kap. 5 § LOA har ersatts av stiftsstyrelsen respekfive ansvarsnämnden för biskopar. Med hänsyn lill det säll på vilket ansvarsnämnden för biskopar fullgör sina uppgifter är det skäligt alt den preskriptionstid som gäller vid handläggningen i statens ansvarsnämnd också tillämpas av ansvarsnämnden för biskopar vid pröv­ningen av ärenden om avskedande.

Åtalsanmälan

34

§ En präst som är skäligen misstänkt för att i tjänsteutövningen ha begäll brott enligl 20 kap. 13 §§ brottsbalken eller annat brott varigenom han har åsidosatt åligganden i tjänsteutövningen, skall anmälas till åtal, om fängelse är föreskrivet för brottet eller om del finns anledning anla all talan om enskilt anspråk kommer att föras.

35

§ I fräga om allmänfarlig vårdslöshet som avses i 13 kap. 6 § första slyckel brottsbalken får regeringen medge undantag från anmälningsskyl­digheten enligl 34 §.

Paragraferna överensstämmer med 12 kap. 1 och 2 §§ LOA, som i sin lur motsvaras av 25 § statstjänstemannalagen.

Avstängning och läkarundersökning

36      § Inleds enligl denna lag etl förfarande som syftar lill alt avskeda en

präst, fär han avstängas från arbetet.

Vidtas en åtgärd för all anställa ätal mol en präst, får han avstängas från

arbetet, om gärningen i fräga kan anlas medföra uppsägning eller avske-

237

dande.

En avstängning enligl första eller andra stycket gäller längst till dess all    Prop. 1987/88: 31 anställningen upphör.

Paragrafen överensstämmer med 13 kap. 1 § LOA, som delvis har sin motsvarighet i 26 § första stycket statstjänstemannalagen.

37      § Om en präst inte fullgör sina arbetsuppgifier tillfredsställande, får

han avslängas från sitt arbete, om den bristande tjänstduglighelen beror på

sjukdom eller därmed jämföriigl förhållande.

Saknas fillräcklig utredning om alt den bristande tjänstduglighelen beror pä sjukdom eller därmed jämförligt förhållande men framstår della ändå som sannolikl, fär prästen åläggas all låta sig undersökas av läkare som anvisas honom.

Följer prästen inle åläggandet får han avslängas från arbetet.

Paragrafen motsvarar 13 kap. 2 § LOA, som gäller för prästerna med stöd av 2 § prästanslällningsförordningen. Föreskriften motsvaras av 27 § förs­ta slyckel statstjänstemannalagen.

38      § Upphör grunden för avstängning enligt 36 eller 37 §, skall avsläng­

ningen omedelbart hävas.

Paragrafen motsvarar 13 kap. 3 § LOA, som med stöd av 2 § prästanställ­ningsförordningen redan tillämpas för prästerna. Regeln har en motsvarig­het i 26 § första slyckel statstjänstemannalagen.

39      § Närmare föreskrifter för fillämpningen av 36 och 37 §§ meddelas av

regeringen.

En motsvarande bestämmelse finns i 13 kap. 4 § LOA. Regeringen har bl.a. i prästanställningsförordningen meddelat sädana närmare tillämp­ningsföreskrifter.

Handläggningen av frågor som avses 12739 §§

40      § Bestämmelserna i 14 kap. lagen (1976:600) om offenfiig anställning

skall tillämpas vid handläggningen av frågor enligt 27-39 §§.

Genom hänvisningen anges atl bestämmelserna i 14 kap. LOA skall gälla i tillämpliga delar. 14 kap. 1 § (i fråga om läkarundersökning) samt 9 och 10 §§ LOA gäller redan för prästerna med stöd av 2 § prästanslällningsför­ordningen. De övriga beslämmelserna i 14 kap. LOA motsvarar 21 §, delar av 22 §, 24 §, 26 § andra stycket och 26 § tredje stycket statstjänstemanna­lagen.

Av praktiska skäl räcker del i dessa delar med en hänvisning till LOA, eftersom kyrkomötets yUrande inle kan anses krävas vid ändring i dessa bestämmelser.

41                                                                                                §    Beslämmmelserna i 11 -14 §§ lagen (1976: 580) om medbestämman­

de i arbetslivet skall inle fillämpas i fräga om beslul som meddelas med

238

slöd av 27-39 §§.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 5 § andra stycket LOA.

Prop. 1987/88: 31

Beslutande myndighet

42      § Frägor om disciplinansvar, avskedande, åtalsanmälan, avstängning

och läkarundersökning prövas av stiftsstyrelsen i det stift där prästen har

sin anslällning.

För biskopen prövas dock frågorna av ansvarsnämnden för biskopar.

Paragrafen anger vilken myndighel som skall handlägga frågor om disci­plinansvar m. m. för präster.

43      § Bestämmelser om rätl för riksdagens ombudsmän och för justifie­

kanslern att göra anmälan i ärenden om disciplinansvar, avskedande eller

avstängning och om handläggning av sädana ärenden finns i 6 § lagen

(1986:765) med instruktion för riksdagens ombudsmän och i 6 § lagen

(1975:1339) om justiliekanslerns tillsyn.

Regeringen har i proposition i maj 1987 (prop. 1986/87:160) om riksdagens ombudsmän och justiliekanslerns ställning som åklagare m.m. föreslagit alt denna hänvisning till instruktionen för JO och lill lagen om JK:s tillsyn tas in i 13 § 2 mom. 1936 ärs domkapildslag. Med hänsyn fill att 1936 års lag ersätts av en ny domkapitelslag och att domkapitlet inte längre skall handlägga disciplinärenden har bestämmelsen i stället lagils in i präslan­ställningslagen (jfr 33 § tredje stycket).

Ansvarsnämnden för biskopar

44 § Ansvarsnämnden för biskopar beslår av fem ledamöler. Ledamöter­na skall vara medlemmar av svenska kyrkan. Ordföranden skall vara lagfaren och erfaren i domarvärv. Av de övriga ledamöterna skall en vara biskop. De återstående ledamöterna skall vara lekmän som är förtrogna med del kyrkliga församlingslivet.

Närmare bestämmelser om nämndens sammansättning och verksamhet meddelas av regeringen.

Paragrafen, som har sin motsvarighet i 20 § 1936 års domkapitelslag, har i enighet med vad kyrkomötet förordat (KL 1987:5 avsnitt 3.3.6) fiyllals från domkapildslagen i del remitterade förslaget lill präslanställnings­lagen.

I enlighet med vad som gäller för slatens ansvarsnämnd enligt 15 kap. 4 § lagen (1976:600) om offenfiig anställning (LOA, omtryckt 1986:430, ändrad senasl 1987: 521) bör det ankomma pä regeringen att bestämma hur ledamöterna förordnas. Del i 1936 års domkapitelslag intagna kravet på en förordnandeperiod av sex år har därför slopats. Vidare har för lekmännen orden "ådagalagt nit och insikt" ersatts av ullryckel "förtrogna med". I bestämmelsen har förts in ett krav att ledamöterna skall vara medlemmar av svenska kyrkan.

239

Ansvar för avlöningsförmåner m. m.

Prop. 1987/88: 31

45      §   Sliflssamfälligheten skall svara för följande kostnader:

1.   avlöningsförmåner fill stifts- och kontraklsadjunkter, vikarier på sä­

dana tjänster saml pastorsadjunkter,

2.

arvoden till praktikanter och handledare för dessa,

3.

prostfillägg.

Enligt den nya prästerliga tjänsteorganisationen skall präster pä stiftsnivån ulom biskopen vara anställda hos de nya stiftssamfälligheterna. Som en följd härav föreskrivs i paragrafen all stiftssamfälligheten svarar för kost­naden för avlöningsförmånerna. Kyrkomötet (mol. 1987:92, KL 5 avsnill 3.4.8) har anslutit sig till förslaget all stiflssamfällighelen skall betala kostnaden för arvoden lill praktikanter och handledare för dessa. Delta åliggande bör som kyrkomötet pekat på framgå av prästanslällningslagen. I förhällande till del remitterade förslaget kompletteras paragrafen därför med en sådan skyldighet för samfälligheten. Vidare skall de kostnader för prosllillägg som enligt gällande ordning betalas ur kyrkofonden enligt 13 § 4 förordningen om kyrkliga kostnader fortsättningsvis belalas av stiftssam­fälligheten. Av 8 § 3 i den nya kyrkofondslagcn framgär atl kyrkofonden svarar för avlöningsförmånerna till biskopar.

46      § Pastoratet skall svara för kostnader för avlöningsförmåner till inne­

havare av prästtjänster i pastoratet och vikarier på sådana tjänster samt för

tjänstebiträden ål präster.

Paragrafen har delvis sin motsvarighet i 22 § lagen om kyrkliga kostnader. Den nya bestämmelsen innebär att pastoraten även skall svara för kostna­der för vikarier pä prästtjänster i pastoratet och kostnader för inte prästvig­da tjänstebiträden. Dessa kostnader belalas enligl gällände ordning ur kyrkofonden enligl 13 § 3 och 5 förordningen om kyrkliga kostnader.

47      § Stiftsstyrelsen skall bestämma hur kostnaderna för en prästs avlö­

ningsförmåner skall fördelas mellan pastoraten, när prästen tjänstgör i

flera pastorat eller i elt pastorat och stiftssamfälligheten.

Stiftsstyrelsen skall pröva frågan om tillämpningen av föreskrifter om skyldighet alt utöva en annan tjänst.

Stiftsstyrelsen skall enligl bestämmelsen i förslå stycket fastställa fördel­ningen mellan pastoraten av kostnader för avlöningsförmåner när en paslo­ratspräst har delad tjänstgöring. Fördelningsgrunden kan lämpligen fast­ställas redan då tjänsten inrättas av stiftsstyrelsen och bör företrädesvis gå ut ifrån en frivillig överenskommelse mellan berörda pastoral. Tjänstgö­ringen kan också vara delad mellan elt pastorat och stiflssamfälligheten. Della har kommnenterals närmare i den allmäna motiveringen (avsnill 3.4.2).

Efter påpekande av kyrkomötet (KL 1987:5 avsnitt 3.4.2) har i andra

stycket tagits in en föreskrift om atl del är stiftsstyrelsen, nämligen den i

del stift där prästen är anställd, som får falla beslut om skyldighet att utöva

en annan tjänst. En sädan skyldighet kan föreskrivas av regeringen eller i

240

kollektivavtal. I övrigt kan här hänvisas till den allmänna motiveringen    Prop. 1987/88:31 (avsniU 3.4.2).

Tjänstebostäder

48      § Regeringen fär besluta all innehavaren av en biskopstjänst skall

anvisas tjänstebostad.

I fråga om innehavaren av en tjänst som kyrkoherde eller komminister får pastoratet besluta alt prästen skall anvisas tjänsteboslad. Om tjänsten är tillsalt fär pasloratel meddela eller upphäva ell sädant beslul endast med samtycke av den som innehar tjänsten. Pasloratel skall underrätta domka­pifiet och egendomsnämnden om beslutet.

Kostnaderna för en tjänsteboslad ål en kyrkoherde eller komminister skall betalas av pasloratel.

Egendomsnämnden fastställer hyran för Ijänstebostaden. Hyran tillfaller pastoratet.

Paragrafen motsvarar delvis bestämmelserna i 23 § lagen om kyrkliga kostnader. Dä den nya kyrkofondslagen väsentligen reglerar hur medel skall tillföras fonden och hur dessa medel skall användas, har bestämmel­sen tagits in i präslanställningslagen.

49   §   När en tjänsteboslad har anvisats är prästen skyldig alt bo i den.

Beslut om befrielse från skyldigheten all bo i tjänsteboslad fattas av

regeringen om beslutet rör en biskop och i andra fall av domkapitlet.

Domkapifiet skall medge en ansökan om befrielse om pastoratet har tillstyrkt den eller om det pä grund av prästens eller någon familjemedlems hälsa eller bostadsförhållanden eller andra särskilda omständigheter fram­står som skäligt.

Bestämmelsen överensstämmer i sak med 9 § präslanställningsförordning-en.

Tjänstgöringsföreskrifter

50      § Stiftsstyrelsen skall meddela tjänslgöringsföreskrifter för andra

präster i stiftet än biskopen, i den mån regeringen inte bestämmer annat.

Därvid skall i fräga om pastoratspräsler beaktas vad domkapitlet har

föreskrivit om gudstjänsthällningen i pastoratet.

Den nya tjänsteorganisationen för prästerna innebär all sliftspräslerna skall vara anställda hos stiftssamfälligheterna och pastoralspräslerna hos pastoraten. Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnill 3.2.5) skall stiftsstyrelsen ta över domkapitlets arbetsgivarfunktion att meddela tjänslgöringsföreskrifter för präster och i samband därmed fastställa deras tjänsteställe. Genom sådana föreskrifter kan t. ex. arbetsuppgifterna förde­las mellan prästerna i samfälligheten eller pastoratet.

Rättegång och överklagande m. m.

I 13 § 6 mom. 1936 års domkapitelslag föreskrivs all mål rörande tillämp­

ningen av bl. a. 2 mom. handläggs enligl lagen (1974: 371) om rättegången i

241

16   Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

arbetstvister (omtryckt 1977:530, ändrad senast 1987:438). Därvid skall    Prop. 1987/88:31 enligl domkapildslagen 51 §, 52 § första slyckel och 53 § statstjänsteman­nalagen tillämpas.

Tjänsteansvarskommitlén har i sitt slutbetänkande konstaterat atl hän­visningarna lill 51 § och 52 § första stycket statstjänstemannalagen inte längre fyller nägon funktion och därför bör slopas. Hänvisningen till 53 § har kommittén föreslagit skall ersättas av en hänvisning lill motsvarande bestämmelser i 16 kap. 2 och 6 §§ samt 17 kap. 3 § andra meningen LOA. Kommittén har också föreslagit vissa nyheter i sak. Den anser alt även 16 kap. 3 och 7 §§ LOA skall göras tillämpliga pä präslomrädel. Dessa be­stämmelser avser rätt för JO och JK alt söka ändring i beslul om disciplin­ansvar m. m. samt rätt till skadestånd för arbetslagaren i vissa situationer. Remissinslanserna har godtagit förslagen.

LOA:s nu nämnda bestämmelser är enligt 2 § prästanslällningsförord­ningen lill en del redan tillämpliga på prästerna.

51      § Den som är missnöjd med en myndighels beslul om förflyttning,

tidsbegränsning av förordnande, disciplinpåföljd, avskedande, avstäng­

ning eller läkarundersökning får väcka talan hos tingsrätten eller arbels­

domslolen enligl bestämmelser i lagen (1974:371) om rättegången i ar­

betstvister.

Paragrafen har sin motsvarighet i 13 § 6 mom. 1936 års domkapildslag och 16 kap. 1 § LOA.

Kyrkomötet (KL 1987: 5 avsniU 3.4.2) framhåller atl beslul om förflytt­ning bör kunna prövas enligt arbetstvisllagen i likhet med vad gäller arbetstagare hos staten och inle kommunalbesvärsvägen, som föreskrivs i remissen.

Jag delar kyrkomötets uppfattning. Föreskrifterna i 51 och 52 §§ bör utformas i enlighet med della. Vad som sägs om förflyttning i dessa paragrafer omfallar både de fall som avses i 10 § som punkl 5 övergångs-bestämmande lill den nya lagen.

52      § Talan som avses i 23 § tredje slyckel skall väckas senast tvä mäna­

der efter förordnandetidens utgång.

Om en präst vill söka ändring i ett beslut om förflyttning, disciplinpå­följd, avskedande eller läkarundersökning, skall han väcka talan inom fyra veckor frän den dag han fick del av beslutet.

Väcks inte talan inom den föreskrivna tiden, är rätten till talan förlorad.

Paragrafen har sin motsvarighet i 16 kap. 2 §, 5 § andra slyckel och 6 § LOA.

Belräffande t. ex. avstängning finns - liksom enligl LOA däremot inte nägon frist för att väcka talan.

53      § I fråga om rätl för riksdagens ombudsmän och justitiekanslern atl

söka ändring i beslut om disciplinansvar, avskedande eller avstängning

tillämpas beslämmelserna i 16 kap. 3 § lagen (1976:600) om offentlig an­

ställning.

Genom hänvisningen lill LOA blir bl. a. vissa bestämmelser om lalefrislen - som är fyra veckor - tillämpliga i ärenden där JO och JK för talan.

242

54      §    Bestämmelserna om skadestånd i 38, 41 och 42 §§ lagen (1982: 80)     PP- 1987/88: 31

om anställningsskydd skall tillämpas, om en myndighel i ärenden om

disciplinansvar, avskedande, avstängning eller läkarundersökning bryter

mot någon av följande bestämmelser:

1. 40 §, sävitt gäller fillämpningen av 14 kap. 1 eller 3-9 § lagen (1976:600) om offenfiig anställning.

2.42§,

3. föreskrifter enligt 39 § om handläggning av ärende om avstängning eller läkarundersökning.

I fräga om avvikelser i kollektivavtal från vad som sägs i 41 § lagen om anställningsskydd tillämpas 2 § andra stycket samma lag.

Pagrafen motsvarar 16 kap. 7 § LOA.

55      § Beslut om förflyttning efter avskedande fär inle verkställas förrän

beslutet har prövats slutligt efter talan som avses i 51 § eller förrän rätlen

till sådan talan har förlorats.

Paragrafen överensstämmer med i 23 § statstjänstemannalagen och 17 kap. I § LOA.

Som en konsekvens av mitt ställningslagande vid 51 § lill vad kyrkomö­tet anför om överprövning arbetslvistvägen av beslut om förflyttning, bör i förhållande till remissen föreskriften om verkställighet av beslut omfatta även förflyttning. Lagtexten har därför kompletterats på denna punkt.

56      § Beslul om avstängning gäller omedelbart. I tvist om avslängningen

får domstolen dock för tiden intill dess lagakraftägande dom eller beslut

föreligger bestämma, att avslängningen tills vidare inte skall gälla.

Paragrafen motsvarar 53 § statstjänstemannalagen och 17 kap. 3 § LOA. Dessa bestämmelser tillämpas med slöd av prästanställningsförordningen på präster som enligt gällande ordning är avslängda genom beslul med slöd av 13 kap. 2 § LOA (jfr 37 §).

57      § Kyrkorådets, tillsättningsnämndens eller stiftsstyrelsens beslut en­

ligl denna lag fär överklagas enligl bestämmelserna i 13 kap. 1-7 §§

församlingslagen (1988:000), om inle annal följer av 51 eller 59 §.

Av paragrafen framgår atl reglerna om överklagande i 13 kap. den nya församlingslagen skall gälla, dock med några undantag. Delta innebär, att de kyrkokommunala organens beslul om t. ex. präsltillsällning och om till­sättningsnämndens sammansättning endasl kan bli föremål för en formell prövning utifrån de grunder som anges i 13 kap. 1 § nämnda lag.

58      § Domkapitlets beslul enligt 49 § får överklagas hos kammarkollegiet.

Kammarkollegiets beslut får inte överklagas.

Domkapitlets beslul i övrigt enligt denna lag får överklagas hos regering­en.

Domkapitlets beslul om tillsättning av en prästtjänst fär överklagas

endasl av den som har sökl tjänsten. Överklagandet skall ha kommil in lill

domkapitlet inom tre veckor från den dag då beslutet tillkännagavs genom

243

anslag på domkapitlets anslagstavla.

Första stycket motsvarar delvis 9 § prästanslällningsförordningen.

Prop. 1987/88: 31

Andra och tredje styckena innebär ingen ändring i förhållande till gällan­de ordning.

59 §    Svenska kyrkans centralstyrelses och stiftsstyrelsens beslul om in­rättande eller indragning av en prästtjänst fär inle överklagas.

Bestämmelsen motsvarar vad som gäller enligl 18 § inrätlandeförordning­en.

1.

Denna lag träder i kraft den I juli 1989.

2.

Genom lagen upphävs lagen (1957:577) om präslval.

3.

Om förfarandet för fillsättning av tjänst som avses i denna lag har påböljats före den Ijuli 1989 skall lillsäUningsärendet handläggas enligl äldre bestämmelser.

4.

Den turordning som enligt äldre bestämmelser varit avgörande för hur en kyrkoherdetjänst fillsätls ändras inle genom denna lag.

5.

Utan hinder av bestämmelserna i denna lag får regeringen var tredje gång en kyrkoherdetjänst är ledig i etl pastorat tillsätta tjänslen genom att till denna förflytta en präst som är anställd med fullmakt. Sådan förflytt­ning fär ske endast om del är nödvändigt av organisatoriska eller andra synnerliga skäl. Vid tillsättning som nu sagts skall i övrigl alltjämt tilläm­pas bestämmelserna i 37-39 §§ lagen (1957:577) om prästval.

6.

Äldre bestämmelser gäller fortfarande vid tillsättning av tjänster som präst i icke-teritoridla pastoral.

7.

Den som med fullmakt innehar en statlig tjänst som kyrkoherde för döva skall utöva sin tjänst genom all fullgöra motsvarande arbetsuppgifter hos Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Punkt 1

Den 1 januari 1989 - då den nya organisationen på lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan träder i kraft kommer de nya stiftssamfälligheterna ännu inte all ha några organ som kan föra förhandlingar med de fackliga organi­sationerna och anställa präster. Stiftssamfälligheterna och deras organ bör ges viss lid all planera och besluta om sin närmare organisation och om sitt kansli innan de anställer präster eller beslular i andra frågor som enligl präslanställningslagen ankommer pä dem. Lagen bör därför i sin helhet träda i kraft den Ijuli 1989.

Punkt 3

Om en prästljänsl, med undantag av biskopstjänst, som avses i denna lag har kungjorts eller annars förklarats ledig till ansökan före lagens ikraftträ­dande, skall lillsäUningsärendet även efter del all lagen trätt i kraft hand­läggas enligt de bestämmelser som gällde när ärendet påbörjades.

Punkt 4

Vid bestämmandet av om en kyrkoherdetjänst skall anses ledig för första, andra eller tredje gången i ett pastoral skall man ulgå från den turordning som för närvarande gäller i pastoratet.

244

Punkt 5

Prop. 1987/88:31

Enligt nuvarande föreskrifter i 4 och 5 §§ präslvalslagen kan regeringen filisätta en kyrkoherde- eller komministertjänst som blir ledig för tredje gången i ett pastoral genom att till denna förflytta en präst, som innehar en annan prästtjänst. Vidare föreskrivs i 11 § prästanställningsförordningen att präst som är anställd med fullmakt är skyldig att låta sig förflyttas till annan prästtjänst som lillsätts med samma anställningsform, om del är nödvändigt av organisatoriska eller andra synnerliga skäl. Bestämmelsen gäller inte biskop. "

Präslvalslagen upphävs genom denna lag. Vid tjänsleindragning eller annan förändring i tjänsteorganisationen gäller allmänna regler om bl. a. uppsägning, eftersom samtliga prästtjänster - ulom biskopstjänsten -fortsättningsvis skall tillsättas med förordnande. De församlingspräster som innehar prästljänsl med fullmakt kan dock inle sägas upp. De måste ändå kunna omfattas av ändringar i tjänsteorganisationen. Särskilt gäller detta kyrkoherdetjänsterna, som i första hand påverkas av ändringar i pastoratsindelningen. Regeringen får övergångsvis behålla sin nuvarande befogenhet att förflytta en präst som är anställd med fullmakt lill en kyrkoherdetjänst tredje gången den är ledig i ett pastorat. Bestämmelsen innefattar samlidigl en skyldighet för den präst som är anställd med full­makt atl låta sig förflyttas om dessa förutsättningar är uppfyllda.

Punkt 6

Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 1 och 3.5.1) skall en arbetsgrupp göra en översyn av bl.a. beslämmelserna om fillsättning av tjänster i de icke-tcrtitoridla pastoralen. Detta innebär aU föreskrifterna i präslvalslagen övergångsvis behålls för dessa fall.

Punkl 7

Kyrkoherdarna för döva har statliga tjänster tillsatta med fullmakt. Tjäns­terna är enligt gällande ordning knutna till Stockholms domkapitel. Svens­ka kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet bedriver ett rikstäckande arbete bland döva. Eftersom domkapitlens arbetsuppgifter skall begränsas bör - som konstateras i den allmänna mofiveringen (avsnitt 3.4.3) - den rikskyrkliga organisafionen ta över hela ansvaret för verksamheten bland döva.

En innehavare av tjänst med fullmakt är inte uppsägningsbar. Därför behövs en föreskrift om skyldighet för kyrkoherdarna atl utöva sin statliga tjänst genom atl arbeta åt stiftelsen.

6.8 Förslaget till församlingslag

Lagen (1982:1052) om församlingar och kyrkliga samfälligheter (LFKS,

ändrad senast 1986: 1138), ersätts av en ny församlingslag. Till den nya

lagen har, med de ändringar som föranleds av förslaget om en ny organisa­

tion på kyrkans lokal- och stiftsplan, förts över de nuvarande bestämmel­

serna i LFKS. Belräffande innebörden av de överförda bestämmelserna

245

kan hänvisas fill den gamla lagens förarbeten (prop. 1982/83: 19, KU 8,

rskr. 30).

Den nya lagen inleds med ett kapitel med allmänna bestämmelser. 2 kap. Prop. 1987/88: 31 innehäller bestämmelser om kyrkofullmäktige i församlingar. I 3 kap. finns bestämmelser om kyrkostämma. 4 kap. handlar om församlingsdelegerade och 5 kap. om kyrkofullmäktige i kyrkliga samfälligheter. I 6 kap. behand­las stiftsfullmäktige. Bestämmelser om kyrkorådet och övriga nämnder i församlingar finns i 7 kap. Motsvarande bestämmelser för kyrkliga samfäl­ligheter finns i 8 kap. I 9 kap. finns bestämmelser om sliftsslyrdsen och övriga nämnder i stiftssamfälligheten. Ekonomisk förvaltning och revision behandlas i 10 respektive 11 kap. I 12 kap. finns bestämmelser om försam­lingsskatt. Den nya lagen avslutas med bestämmdserom kommunalbesvär i 13 kap.

LFKS och den nya lagen bygger i många delar på kommunallagen (1977:179, ändrad senast 1987:441). Kommunallagen är föremål för en översyn av kommunallagsgruppen (C I986:A). Dess arbete beräknas vara slutfört under del första halvåret 1988. De ändringar i kommunallagen som kan föranledas av arbetsgruppens förslag kommer alt få återverkningar också på den nya församlingslagen.

1 kap. Allmänna bestämmelser

Kapifiet innehåller bestämmelser bl. a. om lagens tillämpningsområde, om församlingar, pastorats- och stiftssamfälligheter och deras befogenheter samt om beslutande, förvaltande och verkställande organ.

Kyrkliga kommuner m. m.

1 § Denna lag gäller för församlingar och kyrkliga samfälligheter inom

svenska kyrkan. Dessa är kyrkliga kommuner.

Paragrafen överensstämmer med 1 kap. I § LFKS.

2 §   Riket är indelat i församlingar (lerritoriella församlingar).

Om ändring i församlingsindelningen finns bestämmelser i kyrkliga in­ddningslagen (1988:000).

I riket finns även icke-territoriella församlingar. Denna lag gäller i fill-lämpliga delar också för sådana församlingar.

Paragrafen motsvarar 1 kap. 2 § LFKS.

Församlingsangelägenheter

3 § En församling fär själv eller i samverkan med andra församlingar

sköta sina angelägenheter.

Med församlingsangelägenheter avses frågor om

1.

främjande av kyrkans gudstjänstliv och undervisning samt diakoni och evangelisation,

2.

anskaffande och underhäll av lös egendom som, utan alt vara bygg­nadstillbehör, är avsedd för kyrkobyggnad, församlingshus och andra för­samlingslokaler eller annars för kyrkliga ändamål,

3.

anskaffande och underhåll av kyrkobyggnad, församlingshus och andra församlingslokaler,

4.

anskaffande och underhåll av andra byggnader och lokaler samt annan mark för kyrkligt ändamål än som anges i 3,

1.

anskaffande av lös egendom, som inle är byggnadsfillbehör, för kyrk-    Prop. 1987/88: 31 ligt ändamål till de byggnader och lokaler som anges i 4,

2.

anläggande och underhåll av begravningsplatser, om inte regeringen för särskill fall beslular att uppgiften skall ankomma på en borgerlig kom­mun, och underhåll av kyrkotomt,

3.

avlöningsförmåner för arbetstagare hos församlingen.

Om vissa angelägenheter som ankommer på församlingarna finns sär­skilda bestämmelser.

Första stycket motsvarar 1 kap. 3 § första stycket LFKS med det tillägget att en församling får sköta sina angelägenheter också i samverkan med andra församlingar. Härigenom markeras all en församling kan överlåta skötseln av församlingsangelägenheter till nägon av de samverkansformer som lagen tillåter, nämligen antingen till en kyrklig samfällighet eller lill etl gemensamt kyrkoråd. I det första fallet utan egen utdebileringsrätl för angelägenheterna och i del senare fallet med bibehållen utdebiteringsrätt. De församlingar som ingår i etl flerförsamlingspastorat skall obligatoriskt utgöra en kyrklig samfällighet för alt sköta vissa församlingsangelägenhe­ter. Della regleras i 1 kap. 5 §.

I andra stycket är församlingsangelägenheterna uppräknade. Uppräk­ningen avses inle innebära någon saklig ändring i förhållande lill vad som nu gäller i fräga om församlingarnas kompetens. Uppräkningen sker av systematiska skäl i fler punkter än i LFKS. Punkterna 1 och 2 anger de angelägenheter som en församling alllid själv kan sköta, oavsett om den ingär i ett flerförsamlingspastorat eller inte. Punkterna 3-8 anger de ange­lägenheter som inte får skötas på lägre nivå än pasloratsnivån. Del innebär att en församling i etl enförsamlingspastorat alltid själv kan sköta dessa angelägenheter, medan församlingarna i ett flerförsamlingspastorat alllid måste samverka i en kyrklig samfällighet för skötseln av dessa angelägen­heter. Föreskrifter härom ges i 1 kap. 5-7 §§.

Punkt I motsvarar punkt 3 i I kap. 3 § andra stycket LFKS. Formule­ringen "främjande av kyrkans gudstjänstliv och undervisning samt diakoni och evangelisation" skiljer sig frän den nuvarande som lyder "främjande av gudstjänstliv och kyrklig förkunnelse i övrigt samt kristen verksamhet bland barn och ungdom, äldre, sjuka och andra" men innebär ingen änd­ring i sak. Formuleringen svarar mot det språkbruk som används i dag i svenska kyrkan.

Punkt 2 överensstämmer delvis med nuvarande punkt 1 i 1 kap. 3 § andra stycket LFKS. Punkten omfattar t. ex. skrudar, allarkärl, psalmböc­ker och armatur. 1 vissa undantagsfall kan en byggnad vara lös egendom. Egendom som är tillbehör lill en sådan byggnad enligl beskrivningen av byggnadstillbehör i jordabalken faller inte under denna punkl utan behand­las i punkt 3.

Punkt 3 motsvarar delvis punkl 1 i 1 kap. 3 § andra slyckel LFKS. Begreppen kyrkobyggnad, församlingshus och andra församlingslokaler innefattar fast inredning och annat som utgör tillbehör till byggnaderna enligt jordabalkens bestämmelser. Om byggnaderna är fasl eller lös egen­dom spelar härvidlag inle någon roll. Anskaffande av de byggnader och

lokaler som här avses kan ske genom byggnation, köp eller förhyrning.

247

Kompetensen omfattar även en rätt atl förvärva eller arrendera den mark

som en byggnad är belägen på. Underhåll avser sådanl som inle direkt Prop. 1987/88:31 påverkar församlingsverksamhetens utformning. Del gäller i första hand skötseln av byggnadskroppen men också dess fasta inredning och annat byggnadsfillbehör. Här kan särskill pekas på att orgel avsedd för stadigva­rande bruk skall räknas som tillbehör till byggnad (jfr den allmänna mofive­ringen avsnitt 3.1.1). I den löpande skötseln ingår förutom reparationer etc. även städning, uppvärmning o.d.

Även punkt 4 motsvarar till en del punkt 1 i 1 kap 3 § andra slyckel LFKS. Egendom som omfattas av punkten är t. ex. prästgärd eller andra personalbosläder.

Punkt 5 motsvarar också fill en del punkl 1 i 1 kap. 3 § andra slyckel LFKS.

Punkt 6 svarar mot punkt 2 i 1 kap. 3 § andra stycket LFKS och anger församlingens kompelens i fräga om begravningsverksamheten. Det är dels fråga om anskaffande av en ny eller utvidgning av en befinfiig begrav­ningsplats, dels underhåll av begravningsplatser och kyrkotomter. I kom­petensen ingår också anskaffande av lokaler och utrustning som är nödvändiga för skötseln av en begravningsplats och kyrkotomt. Liksom enligl gällande ordning gäller detta under förutsättning all regeringen inle har beslutat att uppgiften - utom vad gäller kyrkotomt - skall ankomma på en borgerlig kommun. Av den allmänna motiveringen framgår all stifts­samfälligheterna genom en särskild lag bör åläggas alt svara för anläggande och underhåll av begravningsplatser för icke kristna trosbekännare.

Punkt 7 motsvarar punkt 4 i 1 kap. 3 § andra stycket LFKS. Punkten anger församlingens kompelens atl svara för avlöningsförmåner åt den personal som tjänstgör i församlingen. Det gäller säväl präster och kyrko­musiker som kyrkokommunalt anställd personal. Häri innefattas t.ex. personal för expeditions- och vaktmästaruppgifter, städning, skötsel av begravningsplatser o. dyl.

Tredje stycket motsvarar tredje stycket i 1 kap. 3 § LFKS.

Församlingar i enförsamlingspastorat

4 § När en församling utgör etl pastoral (enförsamlingspastorat), sköter

församlingen själv de församlingsangelägenheter som anges i 3 § andra

stycket. Församlingen skall också sköta de angelägenheter som annars

enligt lag eller annan författning ankommer på pastoratet.

I paragrafen, som delvis är ny, anges kompetensen för en församling som utgör pastorat. Begreppet pastoral definieras i I kap. 3 § den nya kyrkliga indelningslagen som tjänstgöringsområdel för en kyrkoherde. Bestämmel­sen i sista meningen överensstämmer med Qärde stycket i 1 kap. 3 § LFKS.

Församlingar i fierförsamlingspastoral, pastoratssamfälligheter och fierpastoratssamfälligheter

5 § När flera församlingar ulgör elt pastorat (flerförsamlingspastorat)

sköter varje församling själv de församlingsangelägenheter som anges i 3 §

andra slyckel 1 och 2.

248

De församlingsangelägenheter som anges i 3 § andra stycket 3-7 skall

skötas av en kyrklig samfällighet, som består av samtliga församlingar i     Prop. 1987/88: 31 pastoratet (pastoratssamfällighet). Stiftsstyrelsen får dock besluta att an­gelägenheterna skall skötas av en sådan kyrklig samfällighel som anges i 6§.

Pastoratssamfälligheten skall också sköta de angelägenheter som annars enligt lag eller annan författning ankommer på pastoratet.

Paragrafen är ny.

I första stycket anges kompetensen för varje församling som ingär i ett flerförsamlingspastorat.

I likhet med gällande ordning skall enligt andra stycket församlingarna i ett flerförsamlingspastorat ulgöra en obligatorisk kyrklig samfällighet. Denna obligatoriska samfällighel skall emellertid inte endasl ha hand om s.k. pastoratsangelägenheter, dvs. de angelägenheter som enligt särskilda förskrifter ankommer på pastoratet (jfr I kap. 4 § första stycket LFKS). Pastoratssamfälligheten skall också sköta de ekonomiskt mera betungande församlingsangelägenheterna, nämligen de som anges i I kap. 3 § andra stycket punkterna 3-7. Beträffande skälen härtill hänvisas fill den allmän­na motiveringen (avsnitt 3.1.1). Sliflsstyrelsen fär dock besluta att en kyrklig samfällighel som anges i 6 § skall sköta dessa angelägenheter.

6 § En pastoratssamfällighet kan även få sköta de ekonomiska försam­lingsangelägenheter som anges i 3 § andra stycket 1 och 2 (total pastorats­samfällighet).

Församlingarna inom flera pastorat får bilda kyrklig samfällighet för alt sköta en eller flera av de ekonomiska församlingsangelägenheter som anges i 3 § andra stycket 1-7 (flerpastoratssamfällighet) eller alla sädana angelägenheter (total flerpastoratssamfällighet). Sådana samfälligheter får även bildas för angelägenheter som annars enligl lag eller annan författning ankommer på pastoraten.

Överlämnas en eller flera av de ekonomiska församlingsangelägenheter som anges i 3 § andra stycket 1-7 lill en flerpastoratssamfällighet, får ändå en total pastoratssamfällighet bildas eller beslå för all sköta de återstående ekonomiska församlingsangelägenheterna.

Kyrkliga samfälligheter som avses i andra stycket får inle ha hand om sådana angelägenheter som skall skötas av stiftssamfälligheten.

Bestämmelser om hur de olika pasloratssamfällighelerna bildas finns i kyrkliga indelningslagen (1988:000).

Första stycket har delvis sin motsvarighet i 1 kap. 4 § andra stycket LFKS, enligl vilken en pastoratssamfällighet även får ha hand om andra ekono­miska angelägenheter än de som ankommer på pastoratet. Det bör strykas under atl det endast är de ekonomiska angelägenheterna som samfällighe­len får ta hand om. Utformningen och innehållet i den församlingsverk­samhet som anges i 3 § andra slyckel 1 ankommer del alltjämt pä försam­lingen att själv bestämma inom ramen för de ekonomiska resurser som stär den lill buds.

I förhållande lill gällande ordning innebär stycket den ändringen att

församlingarna inom pastoratet inte kan föra över endasl delar av sin

kvarvarande kompetens på pastoratssamfälligheten. En pastoratssamfäl­

lighet kan alltså antingen sköta de angelägenheter som obligatoriskt an-

249

kommer på den, eller samtliga ekonomiska församlingsangelägenheter. I    Prop. 1987/88: 31 sistnämnda fall utgör pastoralssamfällighelen en total ekonomisk samfäl­lighet. Församlingar som ingår i en sådan samfällighet har inle kvar nägon uldebiteringsrätt. Som framgår av paragrafens femte stycke finns bestäm­melser om hur en total pastoratssamfällighet bildas i en särskild lag.

I paragrafens andra stycke finns de grundläggande föreskrifterna om vilka andra kyrkliga samfälligheter som fär bildas. Bestämmelsen motsva­rar delvis 1 kap. 4 § tredje stycket LFKS. Till skillnad mot gällande ordning innebär stycket all kyrkliga samfälligheter endasl kan bildas paslo­ratsvis. Samtliga församlingar i respektive pastoral måste alltså ingå i samfälligheten. Vidare föreligger den skillnaden all samfälligheter uttryck­ligen får bildas inte bara för ekonomiska församlingsangelägenheter utan även för pasloralsangelägenheter.

Om en fierpasloratssamfällighet bildas för atl sköta angelägenheter som has om hand av l.ex. en pasloralssamfällighel, måsle pastoratssamfällig­heten upplösas eller ombildas. Motsvarande gäller redan enligl LFKS, eftersom tvä kyrkliga kommuner inom samma område inle kan ha samma kompetens.

Beträffande skälen för tredje stycket kan hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt 3.1.2).

Fjärde slyckel innehäller föreskrifter om all flerpasloraissamfälligheter, vare sig de är totala eller ej, inte får handha angelägenheter som sköts av stiflssamfälligheten. I enlighet med vad som tidigare har sagls under andra slyckel kan i princip inle två kyrkliga kommuner inom samma område ha samma kompelens. Denna avgränsning av flerpasloratssamfällighetens kompetensområde gentemot sliftssamfällighetens uppgifisområde marke­ras genom en uttrycklig bestämmelse i lagen. När det gäller pastoratssam­fälligheter är del liksom i fråga om församlingar självklart atl de bara får sköta "sina" angelägenheter, dvs. verka inom det egna geografiska områ­det och för dem som bor och vistas där.

Enligt 1 kap. 4 § LFKS beslular regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer om bildande av kyrkliga samfälligheter. Kammar­kollegiet och domkapitlen har sålunda bemyndigats att besluta om samfäl­lighetsbildningar. Sliftsslyrdsen skall nu överta dessa myndigheters upp­gifter, vilkel i sin lur innebär alt närmare regler om förfarandet m. m. bör ges i lag. En hänvisning lill denna lag, den kyrkliga indelningslagen, har därför lagils in i femte stycket.

7 § En kyrklig samfällighet får inte besluta om ändringar i kyrkorummet ulan all församlingen först har godkänt dessa.

En församling får hos samfällighelen väcka ärenden om underhåll eller andra åtgärder avseende kyrkobyggnad, församlingshus och andra försam­lingslokaler.

Paragrafen är ny och innebär enligt första stycket en vetorätt för försam­lingen i fråga om de ändringar i kyrkorummet som en kyrklig samfällighet fär besluta om. Vad gäller motiven för den kan hänvisas lill den allmänna motiveringen (avsnill 3.1.1).

250

På begäran av kyrkomötet (KO 1987: 3 avsnitt 4.1) har i andra stycket    Prop. 1987/88: 31 lagils in en föreskrift som ger församlingen en möjlighel atl väcka frägan om underhäll m. m. beträffande bl. a. kyrkobyggnaden.

StiftssamfäUigheler

8 § De territoriella församlingarna inom ett stift skall utgöra en kyrklig samfällighel (stiftssamfällighet) för alt sköta följande gemensamma för­samlingsangelägenheter:

1.

främjande av församlingslivels ulveckling inom stiftet,

2.

främjande av församlingsarbete bland finskspräkiga och samer, andlig vård vid sjukhus och andra större värdinrättningar saml vid kriminalvårds­anstalter och militära förband i fredslid,

3.

avlöningsförmåner för arbetstagare hos sfiftssamfälligheten.

Stiftssamfälligheten får även ha hand om andra ekonomiska angelägen­heter än som avses i första stycket 2 och 3, om .de är gemensamma för församlingarna inom stiftet. Ett förslag om sädan utvidgad verksamhel skall, om det inte förkastas av sfiftsfullmäktige, på yrkande av minst en fiondel av dess ledamöter vila tills nästa nyvalda sfiftsfullmäktige samman­träder. Utan hinder av della kan stiftsfullmäktige anta förslaget, om minst två tredjedelar av de röstande enar sig om beslutet.

Om vissa angelägenheter som ankommer på stiftssamfälligheter finns särskilda bestämmelser.

Även en icke-terriloriell församling får ingå i stiftssamfälligheten, om den beslular del.

Paragrafen är ny och innehåller de grundläggande föreskrifterna om stifts­samfälligheten och dess uppgifter.

Enligt första stycket skall de lerritoriella församlingarna inom ett stift utgöra en kyrklig samfällighel för att sköta vissa i paragrafen uppräknade församlingsangelägenheter. Det är alltså fråga om en obligatorisk samfäl­lighet i varje stift, som benämns stiftssamfällighet. Beträffande de närmare övervägandena bakom förslaget i denna del hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnill 3.2).

I punkt 1 har lagils in en bestämmelse enligt vilken främjandet av församlingslivets ulveckling inom stiftet blir en angelägenhet för stiftssam­fälligheten. Stiftssamfälligheten får alltså en kompetens som griper över hela stiftet och som motsvarar den som församlingarna har inom sina geografiska områden, nämligen att främja församlingslivet genom att ha omsorg om delsamma och verka för dess utveckling. Denna uppgift an­kommer för närvarande pä domkapitlen enligt 13 § I mom. lagen om domkapitel. Enligt denna bestämmelse skall domkapifiet bl. a. "verksamt beflita sig om det kyrkliga livets vård och förkovran. Del skall genom erforderliga åtgärder fillgodose församlingarnas behov ävensom befrämja den kristna kärleksverksamheten och ungdomsvärden samt barnens krist­na fostran inom stiftet".

I punkt 2 behandlas sliftssamfällighetens kompelens i fråga om försam­

lingsarbete bland finskspråkiga och samer, andlig vård vid sjukhus och

andra större vårdinrättningar samt vid kriminalvärdsanstaller och militära

förband. Med ordet "främjande" markeras att sfiflssamfällighetens upp­

gift är alt stödja den verksamhet som församlingarna bedriver på dessa

251

områden, inle atl la över eller begränsa församlingarnas ansvar för verk-    Prop. 1987/88: 31 samhelen. Beträffande de överväganden som ligger lill grund för formule­ringen av kompelensregdn hänvisas i övrigt till den allmänna motiveringen (avsniU 3.2.1).

IpM«/i anges del slutligen som en angelägenhet för stiftssamfälligheten atl avlöna arbelatagare hos stiftssamfälligheten. Sliflssamfälligheten får således, liksom församlingarna, kompetens atl avlöna såväl präster, som har statligt reglerade tjänster, som annan personal som är kyrkokommu­nall anställd.

I andra stycket finns bestämmelser om beslutsordningen vid en utvidg­ning av sliftssamfällighetens verksamhet.

Enligl första meningen i andra stycket får en stiftssamfällighet ha hand om andra ekonomiska frågor än de som räknas upp i första stycket. En förutsättning för en sådan utvidgning av sliftsamfällighetens kompetens är emellertid att frågorna är gemensamma för församlingarna inom stiftet. Bestämmelsen är i denna del uppbyggd efter samma mönster som enligl nuvarande ordning gäller för Stockholms kyrkliga samfällighel enligt 1 kap. 5 § Qärde stycket LFKS.

Kravet på att frågorna skall vara gemensamma för församlingarna inom stiftet innebär atl församlingarna skall ha etl gemensamt intresse av frågor­na och att församlingarna eller deras medlemmar kan länkas tillgodogöra sig verksamheten.

Stiftssamfälligheten beslutar själv om verksamheten skall utvidgas. Ef­tersom del här kan bli fråga om alt överföra kompetens från församlingar­na till stiftssamfälligheten, varefter de inte längre själva får ha hand om uppgiften, finns i andra och tredje meningarna bestämmelser om minori­tetsskydd vid sädana beslut.

Exempel på bestämmelser enligt tredje stycket är föreskrifterna i domka­pitelslagen att stiftssamfälligheter skall tillhandhälla domkapitlet den per­sonal m. m. som behövs.

Om de icke-territoriella församlingarna vill det, får också de ingå i stiftssamfälligheten enligl fiärde stycket. Hovförsamlingen omfattas dock inte av beslämmelserna, eftersom den församlingen inte ingär i svenska kyrkans vanliga sliflsorganisation.

Kyrkomötet (KO 1987: 3 avsnitt 4.5) anför att del i paragrafen bör anges att det ankommer på stiftssamfälligheten att samverka med länsstyrelsen i fråga om den kyrkliga beredskapen.

Församlingslagen är en kompetenslag. Frågor om ålägganden för en kyrklig kommun faller således utanför denna lag. Del som kyrkomötet i denna del har tagit upp avser jag att återkomma till i ell annal samman­hang.

Beslutanderätten i församhngar och kyrkhga samfälligheter

9 §    I en församling ulövas beslutanderätten av kyrkofullmäktige eller på kyrkostämma, om inle annal följer av 10 §.

I församlingar med över 500 röstberättigade kyrkomedlemmar skall be­

slutanderätten utövas av kyrkofullmäktige.

952

Om anlalel röstberättigade kyrkomedlemmar i en församling med kyrko-    Prop. 1987/88: 31 fullmäktige har gått ned fill 500 eller därunder, skall beslutanderätten fortfarande utövas av kyrkofullmäktige. Fullmäktige får dock besluta alt församlingens beslutanderätt skall utövas på kyrkostämma.

Kyrkostämman får uppdra beslutanderätten ät kyrkofullmäktige. För­slag om alt upphäva elt sådant beslut får inte väckas i kyrkofullmäktige förrän tre år har förflutit sedan ledamöterna i fullmäkfige började sin Ijänstgöring.

I denna paragraf ges huvudregeln om beslulanderätlen i församlingen.

Paragrafen motsvarar i stort I kap. 7 § första stycket och 8 § LFKS.

Första stycket överensstämmer - bortsett frän del angivna undantaget i 10 § - med gällande ordning.

I andra slyckel finns en bestämmelse om att beslutanderätten skall utövas av kyrkofullmäktige när det finns mer än 500 röstberättigade kyrko­medlemmar i församlingen. Nägra undantag från detta görs inle i motsats till gällande ordning (jfr den allmänna mofiveringen avsnitt 3.1.3).

I tredje och fjärde styckena finns bestämmelser om alt församlingarna själva fär besluta atl kyrkofullmäkfige skall införas, även om antalet röst­berättigade kyrkomedlemmar inte uppgår lill det angivna gränslalel, eller att fullmäktige skall avskaffas när underlaget har sjunkit under detta tal. DeUa överensstämmer med gällande ordning.

10 § Om en församling med över 500 röstberättigade kyrkomedlemmar ingår i en total pastoratssamfällighet eller en total flerpastoratssamfällig­het, får sliflsstyrelsen besluta att församlingens beslutanderätt skall utövas av etl direklvall kyrkoråd, om församlingen begär del.

Denna paragraf, som är ny, innehäller en undantagsbestämmelse till hu­vudregeln i 9 §. Belräffande skälen kan hänvisas lill den allmänna motive­ringen (avsnitt 3.1.4).

II  § Beslut om att införa eller avskaffa kyrkofullmäktige enligt 9 § eller

atl beslutanderätten skall utövas av etl direklvall kyrkoråd skall tillämpas

frän och med året efter det år då val i hela riket av kyrkofullmäktige

förrättas näsla gång. Beslutet skall fattas före utgången av mars månad

valåret. Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet, liksom stifts­

styrelsen vid beslut enligt 9 §.

I paragrafen finns bestämmelser om ikraftträdandet av beslul om att införa eller avskaffa kyrkofullmäktige eller om atl beslutanderätten skall ulövas av eU direktvalt kyrkoråd. Bestämmelserna svarar delvis mot 1 kap. 8 § sista stycket LFKS.

12 § I en pastorats- eller fierpasloratssamfällighet ulövas beslutanderät­ten av församlingsdelegerade. eller, om samfällighelen är total, av kyrko­fullmäktige.

I en stiftssamfällighet utövas beslutanderäUen av stiftsfullmäktige.

I paragrafen ges bestämmelser om beslutanderätten i kyrkliga samfällighe­

ter. Paragrafen motsvarar delvis 1 kap. 9 § första stycket LFKS.

253

Första stycket överensstämmer i slort med gällande ordning (jfr avsnitt    Prop. 1987/88: 31 3.1.2). Bestämmelsen i andra stycket är ny.

Förvaltningen och verkställigheten i församlingar och kyrkUga samfälligheter

13 § I en församling ankommer förvaltningen och verkställigheten pä kyrkorådet och övriga nämnder. Nämnderna bereder även ärenden som skall avgöras av fullmäktige eller slämman. För en sädan uppgift kan fullmäktige tillsätta en särskild beredning beslående av en eller flera perso­ner.

Fullmäktige eller slämman fär uppdra ät kyrkorädel eller någon annan nämnd atl i fullmäktiges eller stämmans ställe fatta beslul i vissa grupper av ärenden, om inle något annat följer av lag eller annan författning. Etl sådant uppdrag får inte avse ärenden som är av principiell beskaffenhet eller i övrigt av större vikt.

I denna paragraf, som motsvarar I kap. 7 § andra och tredje styckena LFKS, finns bestämmelser om förvaltning och verkställighet i församling saml om atl fullmäktige eller slämman i vissa fall kan delegera sin beslutan­derätt lill kyrkorådet eller annan nämnd.

14 § 1 annan samfällighet än stiftssamfällighet ankommer förvaltningen och verkställigheten på kyrkorådet och övriga nämnder.

I en stiflssamfällighel sköts dessa uppgifter av stiftsstyrelsen och övriga nämnder.

Nämnderna bereder även ärenden som skall avgöras av fullmäktige eller församlingsdelegerade. Bestämmelserna i 13 § om en särskild beredning och om uppdrag atl i fullmäktiges eller kyrkostämmans slälle falla beslut i vissa frägor tillämpas även i samfällighelen.

Paragrafen innehåller bestämmelser om förvaltning och verkställighet i kyrkliga samfälligheter.

Bestämmelserna i första och tredje styckena överensstämmer med 1 kap. 9 § LFKS.

Andra stycket innehåller en ny bestämmelse om förvaltning och verk­ställighet i en sfiflssamfällighet. Dessa uppgifter skall skötas av sfiflsstyrd­sen och övriga nämnder.

2 kap. Kyrkofullmäktige i församling

I della kapitel finns bestämmelser om antalet ledamöter i församlingens

kyrkofullmäktige, om suppleanter, rösträtt, valbarhel, räll till ledighet,

mandattid, ordförande, sammanträdeslid, kungörelse om sammanträde,

suppleants Ijänstgöring, beslutförhet, jäv, närvarorätt vid sammanträde,

anhängiggörande, beredningstvång, omröstningar och opinionsundersök­

ningar, fortsalt sammanträde, bordläggning, föredragningsordning, propo­

sitionsordning och omröstning, proportionellt valsätt, interpellation och

254

enkel fråga, protokoll,  reservationsrätt,  vården av kyrkofullmäktiges    Prop. 1987/88:31 handlingar, offentlighet vid sammanträde, ersättning och arbetsordning. Bestämmelserna motsvarar i huvudsak 2 kap.   1-30 §§ LFKS.  Vissa språkliga och redaktionella ändringar har gjorts.

Grundläggande bestämmelser om val av kyrkofullmäktige

1 §    I lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval och om val av kyrkoråd i vissa fall finns bestämmelser om

1.

indelning i valdistrikt,

2.

valdag, röstlängd, förrättande och avslutande av val,

3.

utseende av suppleanler samt

4.

förfarandet när en ledamot i fullmäktige har avgått under Qänstgö­ringsfiden och när en suppleanl har inträtt som ordinarie ledamol i fullmäk­tige eller av annan anledning har avgått som suppleanl.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 kap. 7 § LFKS.

Antalet ledamöter och suppleanter

2 § Kyrkofullmäktige fastställer antalet ledamöter i fullmäktige. Antalet

skall bestämmas till eft udda lal och lill minsl

15 i församling med 5000 röstberättigade kyrkomedlemmar eller därun­der,

19 i församling med över 5000 till och med 10000 röstberätfigade kyrko­medlemmar,

25 i församling med över 10000 röstberäUigade kyrkomedlemmar.

När fullmäktige skall utses första gången, beslular kyrkostämman om antalet ledamöter i fullmäktige. Länsstyrelsen skall genast underrällas om beslutet.

Vid tillämpningen av första stycket skall som röstberättigad anses den som har upptagits i gällande röstlängd.

Beslular fullmäktige om ändring av anlalel ledamöter, tillämpas beslutet först när val i hela riket av fullmäktige förrättas nästa gång. Beslutet skall fattas före utgången av mars månad valåret. Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet.

Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 2 kap. 1 § LFKS, innehåller be­stämmelser om anlalel ledamöler i kyrkofullmäkfige. Fullmäktiges beslut om ändring av anlalel ledamöler skall dock fattas före utgången av mars i slället för som tidigare april månad valåret. Detta är föranlett av att eventuella överklaganden av fullmäktiges beslut annars onödigt kan förse­na handläggningen hos länsstyrelsen. Vidare har orden "invånare" ersatts med "kyrkomedlemmar".

De särskilda beslämmelserna för församlingarna i Stockholms kommun har utgått.

3 § För ledamölerna skall suppleanler utses lill del antal som kyrkofull­

mäktige bestämmer. Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet.

Anlalel skall utgöra en viss andel, dock högst hälften, av del anlal

platser som varje parti får i församlingen. Om det därvid uppkommer etl

brutet tal, avrundas detta till närmast högre hela lal.

255

Beslutar fullmäktige om ändring av anlalel suppleanter tillämpas 2 §    Prop. 1987/88:31 Qärde stycket.

När fullmäktige skall utses första gången, beslutar kyrkostämman om anlalet suppleanter. Länsstyrelsen skall genast underrättas om beslutet.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 2 § LFKS. Lagtexten har förenklats. Bl. a. har i andra stycket en onödig hänvisning till annan lag slopats.

Rösträtt vid valet

4 § Rösträtt vid val av kyrkofullmäktige har den som är kyrkobokförd i församlingen, är medlem av svenska kyrkan och som är myndig på val­dagen. Den som inle är svensk medborgare har rösträll endast om han har varil kyrkobokförd i rikel den 1 november de tre åren närmast före valåret. Varje röstberättigad har en röst.

Den som är kyrkobokförd i en icke-territoriell församling har inte röst­rätt vid val av ledamöter och suppleanter i kyrkofullmäktige i annan församling.

Frägan om rösträtt enligt första och andra styckena föreligger avgörs på grundval av en före valet upprättad röstlängd.

Paragrafen har sin motsvarighet i 2 kap. 3 § LFKS.

Valbarhet

5 § Ledamöler och suppleanler väljs bland dem som har rösträtt enligt 4§.

Den som innehar Qänsl som biskop är inte valbar till ledamol eller suppleanl. Kyrkoherde eller annan präst som är ledamot i församlingens kyrkoråd samt den som är anställd hos församlingen och som i egenskap av föredragande hos kyrkorådet eller på grund av andra uppgifter som hör lill Qänsten har den ledande ställningen bland församlingens Qänslemän är inte heller valbar.

Om en ledamot eller en suppleant inte längre är valbar upphör hans uppdrag genast ulan särskill beslut. Kyrkofullmäktige skall befria en leda­mot eller en suppleant från uppdraget, om han vill avgå och särskilda skäl inte talar emol det.

Paragrafen motsvarar delvis 2 kap. 4 § LFKS. I förhällande till vad som nu gäller innebär förslaget den ändringen all kyrkoherden eller annan präst som är ledamot i församlingens kyrkoråd inte är valbar lill ledamol eller suppleant i fullmäktige. Beträffande skälen härför hänvisas fill den allmän­na motiveringen (avsnitt 3.1.5).

Rätl tdl ledighet för uppdraget

6 §    Ledamöler och suppleanter i kyrkofullmäktige eller beredning har rätt till den ledighet frän anslällning som behövs för uppdraget.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 5 § LFKS. Med beredning avses en av full­mäktige tillsatt beredning.

256

Valperiodens längd

Prop. 1987/88:31

7 §    Ledamöter väljs för tre år räknat frän och med den I januari året efter det år då valet har skett. Suppleanter utses för samma tid.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 6 § LFKS.

Ordförandeskapet

8 § Kyrkofullmäktige väljer bland sina ledamöter en ordförande och en eller två vice ordförande. Fullmäkfige bestämmer tiden för uppdragen. Till dess valen har förrättats ulövas ordförandeskapet av den som har varit ledamot längst tid. Om två eller fiera har varil ledamöter lika länge, har den som är äldst företräde.

Om varken ordföranden eller nägon vice ordförande kan närvara vid ell sammanlräde, utser fullmäktige en annan ledamot all för fillfällel vara ordförande.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 8 § LFKS.

När sammanträdena skall hållas m.m.

9 § Kyrkofullmäktige sammanträder enligl den ordning som fullmäktige bestämmer med iakttagande av föreskrifterna i andra stycket saml i 10 kap. 4 § och 11 kap. 6 § om tid för handläggning av vissa ärenden. Sammanträ­de skall även hällas, när kyrkorådet eller minsl en tredjedel av fullmäktiges ledamöter begär del eller ordföranden anser atl del behövs.

Vid sammanträde före december månads utgäng förrättas val till de befattningar inom församlingen som blir lediga vid årets slut. Del år då val i hela rikel av fullmäktige har ägl rum skall valen förrättas av de nyvalda fullmäktige. Dessa förtällar även andra val som ankommer pä fullmäktige och avser tid efter utgången av det nämnda året.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 9 § LFKS.

Hur sammanträdena kungörs

10 §   Ordföranden utfärdar kungörelse om när kyrkofullmäktige skall sammanträda.

Kungörelsen skall innehålla uppgift om lid och plats för sammanträdet saml om de ärenden som skall behandlas. När sammanlräde skall hållas första gången, sedan beslulanderätlen har uppdragits åt fullmäktige, utfär­das kungörelsen av den senast valda ordföranden i kyrkostämman.

Kungörelsen skall anslås minsl en vecka före sammanträdesdagen pä församlingens anslagstavla. Den skall inom samma tid tillställas varje ledamol och suppleant på lämpligt sätt.

Uppgift om lid och plats för sammanträdel saml, om fullmäktige har

bestämt det, uppgift om de ärenden som skall behandlas skall minst en

vecka före sammanträdesdagen införas i en eller flera ortstidningar. Vid

sammanträde före december månads utgång avgörs för det följande kalen­

deråret i vilken eller vilka tidningar sådana tillkännagivanden skall införas.

Därvid bör sådana tidningar väljas som genom sin spridning inom olika

grupper av församlingsmedlemmar når sä många som möjligt. Om ell

förslag om alt införa uppgiften i en viss ortstidning får minst en tredjedel av

257

rösterna, skall uppgiften införas i den tidningen.

17   Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

Om etl ärende fordrar så skyndsam handläggning atl det inte hinner    Prop. 1987/88:31 kungöras på det sätt som föreskrivs i andra och tredje styckena, skall kungörelsen med uppgift om ärendet anslås senast vardagen före samman­trädesdagen. Dessutom skall kungörelsen inom samma tid på lämpligt sätl fillställas vatje ledamol och suppleanl.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 kap. 10 § LFKS.

Suppleanternas tjänstgöring

11 § Om en ledamol är förhindrad all inställa sig fill ett sammanträde eller alt vidare della i ett sammanträde, inlräder i hans slälle den suppleant som enligt den för suppleanterna bestämda ordningen stär i lur all Qänslgö­ra. Vad som har sagts om ledamot gäller även suppleanl som har kallals att Qänslgöra eller som Qänstgör i stället för ledamot.

En ledamot som inställer sig under pågående sammanträde eller lill fortsatt sammanträde, har rätt all Qänslgöra även om en suppleanl har inträtt i hans slälle. En ledamol som har avbrufil Qänslgöringen vid ett sammanlräde på grund av annat hinder än jäv, får dock därefter under samma dag inle Qänslgöra vid sammanträdet.

En suppleant som har börjat Qänslgöra med stöd av första stycket har företräde framför en annan suppleanl, även om denne slår i lur alt Qänslgö­ra enligt den för suppleanterna bestämda ordningen. En suppleanl som på grund av att han är jävig i ett ärende avbryter tjänstgöringen vid samman­trädel, får åter Qänslgöra sedan ärendet har handlagts.

Om samfiiga suppleanler för en ledamol är förhindrade atl inställa sig till elt sammanlräde eller all vidare della i ell sammanträde, inträder i ledamo­tens ställe den suppleant som enligl den för suppleanterna bestämda ord­ningen slår i lur att Qänslgöra för den ledamot som har fått den första platsen för partiet. Om en sådan suppleanl inle kan Qänslgöra, inräder den suppleant som står i tur att Qänslgöra för den ledamot som har fått den andra platsen för partiet och så vidare efter samma grund.

Paragrafen överensstämmer med 2 kap. 11 § LFKS.

Beslutförhet

12 § Kyrkofullmäktige får handlägga ärenden endast om mer än hälften av ledamöterna är närvarande. Fullmäktige kan dock föreskriva atl inler­pellationer och frågor får besvaras även om anlalel närvarande är lägre än vad som nu har sagts.

Om en närvarande ledamot enligt 13 § eller 11 kap. 2 § är jävig i ett ärende, får fullmäktige handlägga detta även om anlalel deltagande pä grund av jävet inte uppgår till vad som föresknvs i första stycket.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 12 § LFKS.

Jäv

13 § En ledamot får inte delta i handläggningen av ett ärende som per­

sonligen rör honom själv eller hans make, föräldrar, barn eller syskon eller

nägon annan närstående. Bestämmelser om jäv i samband med revision

finns i 11 kap. 2 §.

258

Paragrafen motsvarar 2 kap. 13 § LFKS.

Prop. 1987/88: 31

Rätl att rösta och närvara

14 §    Varje ledamol har en röst. Rätt aU delta i överiäggningarna men inte i besluten har även

1.     

ordföranden eller vice ordföranden i kyrkorådet samt kyrkoherden,

2.

ordföranden eller vice ordföranden i en annan nämnd eller i en beredning vid handläggning av ärenden som har beretts av nämnden eller beredningen och vid besvarande av inlerpellafioner eller frågor som har framställs till ordföranden i nämnden eller beredningen,

3.

ledamot i kyrkorådet vid besvarande av en inlerpellation som enligt 24 § tredje slyckel har överiämnats för aU besvaras av honom,

4.

revisor hos församlingen vid behandling av revisionsberälldsen för den verksamhet som hans uppdrag avser,

5.

sädan Qänsteman hos församlingen som avses i 5 § andra stycket, saml

6.

i den mån kyrkofullmäktige har beslutat det, ledamol eller suppleanl i kyrkorådet, annan nämnd eller beredning.

Fullmäktige får kalla Qänslemän hos församlingen eller särskilda sak­kunniga för atl meddela upplysningar vid elt sammanlräde.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 14 § LFKS.

Ärendenas art och beredning

15 §    Kyrkofullmäkfige skall besluta i ärenden som väckts av

1.

kyrkorådet eller annan nämnd, om inle någol annat är föreskrivet i lag,

2.

ledamot genom motion,

3.

regeringen, central förvaltningsmyndighet, länsstyrelsen, domkapit­let, sfiflsstyrdsen eller egendomsnämnden,

4.

revisorerna, om ärendet avser förvaltning som har samband med revisionsuppdragel, eller

5.

beredning, om fullmäkfige har föreskri vil del.

I paragrafen, som i huvudsak motsvarar 2 kap. 15 § LFKS, anges i vilka ärenden kyrkofullmäktige har all fatta beslut. Som en följd av införandet av en stiftsstyrelse saml all stiflsnämnden avskaffas och ersätts med elt kyrkokommunall organ, egendomsnämnden, har punkt 3 ändrats på så sätt att stiflsnämnden har bytts ut mol sliflsstyrelsen och egendomsnämnden.

16 § Ett ärende skall beredas av den nämnd eller beredning dit ärendet

efter sin beskaffenhet hör eller av en beredning som kyrkofullmäktige

särskill har utseu för ändamålet.

Om etl ärende har beretts av nägon annan än den nämnd eller beredning dit ärendet efter sin beskaffenhei hör, skall nämnden eller beredningen fä fillfälle alt avge yttrande i ärendet innan det avgörs. Kyrkorådet skall alltid få tillfälle att yttra sig i ett ärende som har beretts av någon annan än rådet.

Val får förrättas ulan föregående beredning. Beredning behövs inte

heller för ärenden som avser ändring av anlalet ledamöter eller suppleanter

i kyrkorådet eller annan nämnd eller avsägelse frän uppdrag som ledamol

eller suppleant i fullmäkfige, i rådet eller i annan nämnd eller som revisor

259

eller revisorssuppleant.

17 §    En mofion bör beredas så, att kyrkofullmäkfige kan falla beslut om     Prop. 1987/88: 31

den senasl inom ett år frän det atl motionen väcktes. Om beredningen inte

kan avslutas inom denna tid, skall detta och vad som har framkommit vid beredningen anmälas lill fullmäktige vid sammanträde inom den angivna tiden. Fullmäktige får då avskriva motionen från vidare handläggning.

Paragraferna motsvarar 2 kap. 16 och 17 §§ LFKS.

Opinionsundersökningar

18 § Kyrkofullmäktige fär besluta aU det som eU led i beredningen av etl

ärende som tillhör fullmäktiges handläggning skall inhämtas synpunkter

från röstberättigade i församlingen. Detta kan ske genom omröstning,

opinionsundersökning eller liknande förfarande. Därvid får valnämnden i

kommunen anlitas, om nämndens verksamhel i övrigt inle hindras och om

kommunfullmäktige beslutar det. Kommunen har rätt att fä ersättning för

de kostnader som föranleds av atl en församling anlitar valnämnden.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 18 § LFKS.

Avbrutna sammanträden

19 § Om elt sammanlräde inle kan slutföras på utsatt dag, skall del

fortsätta genast eller vid en senare tidpunkt. Om sammanträdel skall

fortsätta vid en senare tidpunkt, bestämmer och tillkännager ordföranden

genast tid och plats för del fortsatta sammanträdel.

Om fortsättande och avslutande av valförrättning, när valet är proportio­nelll, finns bestämmelser i lagen (1955:138) om proportionelll valsätt vid val inom landsting, kommunfullmäktige m. m.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 19 § LFKS.

Bordläggning

20 § Ett ärende skall bordläggas, om det begärs av minst en tredjedel av de närvarande ledamöterna. För bordläggning i fråga om val eller av ett tidigare bordlagt ärende krävs beslul av kyrkofullmäktige med enkel majo­ritet.

Om bordläggning beslutas, bestämmer och tillkännager ordföranden in­nan sammanträdet avslutas lill vilken dag ärendet skall uppskjutas.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 20 § LFKS.

Ärendenas avgörande m. m.

21 § Ordföranden leder sammanträdena och föredrar ärendena. Ordfö­randen skall se till all ett ärende inle avgörs ulan all föreskrifterna i 10 § om kungörelse och i 16 § om beredning har iakttagils.

Elt ärende som fordrar skyndsam handläggning får, även om föreskrif­

terna i 10 § om kungörande inle har iakttagils, avgöras vid sammanträdet,

om samtliga närvarande ledamöler beslutar det. Elt sådant ärende fär,

även om föreskrifterna i 16 § om beredning inte har iakttagits, avgöras vid

sammanträdet, om samtliga närvarande ledamöter är ense om beslutet.

260

Paragrafen reglerar föredragningsordningen och motsvarar 2 kap. 21 §     Prop. 1987/88:31 LFKS.

22 § Kan kyrkofullmäktige inte enas i ett ärende, lägger ordföranden fram de olika förslag till beslut som har väckts. Varje förslag läggs fram så all det kan besvaras med antingen ja eller nej. Sedan ledamölerna har tagit ställning till förslagen, anger ordföranden vad som enligt hans uppfattning har beslutals. Detta blir beslutet, om inte omröstning begärs.

Om omröstning begärs, skall den verkställas efter upprop och ske öppel utom i ärenden som avser val eller fillsättning av Qänsl. Vid öppen omröst­ning får dock omröslningsapparat användas. Utgången bestäms genom enkel majoritet, om inte något annat är föreskrivet för särskilda fall. Vid lika röstetal har ordföranden ulslagsrösl ulom i ärenden som avser val eller lillsältning av Qänsl, där avgörandet sker genom lottning.

Paragrafen behandlar omröstning och svarar mol 2 kap. 22 § LFKS. Be­stämmelserna i första slyckel om beslutsfattande genom acklamation har anpassats till motsvarande föreskrifter i 18 § förvaltningslagen (1986:223, ändrad senasl 1986:1196).

Proportionella val

23 § Val av ledamöter och suppleanter i församlingsdelegerade, kyr­koråd, annan nämnd och beredning, av elektorer och deras ersättare för val av stiftsfullmäktige samt av revisorer och revisorssuppleanter som avses i 11 kap. I § skall vara proportionellt, om det begärs av minsl sä många ledamöter som motsvarar den kvot som erhålls om anlalel närva­rande ledamöler delas med del anlal personer som valet avser, ökal med 1. Om kvoten är etl brutet tal, skall den avrundas till närmast högre hela tal. Bestämmelser om förfarandet vid ell sådanl proporfiondlt val finns i lagen (1955:138) om proportionellt valsätt vid val inom landsting, kommunfull­mäktige m. m.

Paragrafen innehåller bestämmelser om proporfiondlt valsätt och motsva­rar i huvudsak 2 kap. 23 § LFKS. Bestämmelsen avser även val av elektorer för val av stiftsfullmäktige.

Inlerpellationer och frågor

24 § En ledamot får lill ordföranden i kyrkorådet, annan nämnd eller beredning framställa interpellation i ämnen som tillhör kyrkofullmäktiges handläggning.

Fullmäktige beslular ulan föregående överiäggning om en inlerpellation får framställas. Inlerpellalionen skall vara tillgänglig för varje ledamol, innan fullmäktige fattar ett sådant beslut.

Fullmäktige kan bestämma alt ordföranden i kyrkorådet får överiämna en interpdlafion som har framställts till honom atl besvaras av någon annan ledamol i rådet som på grund av sitt uppdrag har särskilda förutsätt­ningar all besvara interpdlafionen.

Om fullmäktige bestämmer det, får en ledamot till ordföranden i kyrko-

261

rådet, annan nämnd eller beredning framställa fråga i ämnen som hör lill    Prop. 1987/88:31 fullmäktiges handläggning.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 24 § LFKS.

Krav på protokollet

25 § Vid sammanträdena skall protokoll föras på ordförandens ansvar.

Av protokollet skall framgå vilka ledamöler som har varit närvarande.

Protokollet skall för varje ärende innehålla en kortfattad redogörelse för

ärendets beskaffenhet, uppgift om de förslag och yrkanden i ärendet som

inte har återkallats och kyrkofullmäktiges beslut i ärendet. Om omröstning

har ägt rum, skall protokollet innehålla en redogörelse för förslagsordning­

en och uppgift om hur omröstningen har utfallit. När omröstningen har

skell öppel, skall det i protokollet anges hur var och en har röstat. Om

avvikande mening som avses i 26 § har anmälts, skall protokollet innehålla

uppgift om detta.

Protokollet skall justeras av ordföranden och yllerligare minst två leda­möter som fullmäkfige för varje gäng utser bland de närvarande. Justering­en skall äga rum senast Qorton dagar efter sammanträdesdagen på tid som ordföranden bestämmer och tillkännager vid sammanträdel. Justeringen får också verkställas av fullmäktige antingen genast eller vid näsla sam­manträde.

Senasl pä andra dagen efter justeringen skall denna saml uppgift om den plats där protokollet finns fillgängligt fillkännages pä anslagstavlan. Till­kännagivandet skall innehålla uppgift om vilken dag det har anslagits. Det fär inte avlägsnas före överklagandelidens uigäng. Bevis om dagen för anslaget skall tecknas på protokollet eller utfärdas särskilt.

26

§ Den som vid etl sammanlräde har deltagit i avgörandet av elt ärende får reservera sig mot det fattade beslutet genom att låta anteckna avvikan­de mening. Den skall anmälas innan sammanträdet avslutas saml, om den utvecklas närmare, avfattas skriftligen och lämnas senasl när protokollet justeras.

27

§ Protokoll och andra arkivhandlingar skall förvaras i kyrkoarkiv. Om kyrkoarkiv finns särskilda bestämmelser.

I paragraferna finns bestämmelser om kyrkofullmäktiges protokoll, avvi­kande mening och kyrkofullmäktiges arkivhandlingar. De motsvarar 2 kap. 25-27 §§ LFKS.

Offentlighet och ordning vid sammanträdena

28 § Sammanträdena skall vara offentliga. Kyrkofullmäktige fär dock besluta att överläggningen i ett visst ärende skall hällas inom stängda dörtar. Suppleanterna får närvara vid en sädan överläggning.

Ordföranden vakar över ordningen'vid sammanträdet. Han kan visa ut den som uppträder störande och inte rättar sig efter tillsägelse. Om del uppstår oordning som ordföranden inte kan avstyra, får han upplösa sam­manträdet.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 28 § LFKS.

262

Ersättning till ledamöter och suppleanter i fullmäktige eder beredning

Prop. 1987/88: 31

29 § Kyrkofullmäktige får besluta att det lill ledamöter och suppleanler i fullmäktige eller beredning skall belalas skäligl arvode saml skälig ersätt­ning för resekostnader, förlorad arbetsförtjänst och andra utgifter som föranleds av uppdraget. Arvode skall bestämmas fill lika belopp för lika uppdrag.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 29 § LFKS.

Arbetsordningens innehåll

30 §    Kyrkofullmäktige skall i en arbetsordning meddela de yllerligare föreskrifter som behövs för fullmäktiges sammanträden och ärendenas handläggning. Arbetsordningen skall innehålla bestämmelser om

1.

vem som skall föra ordet till dess tillfällig ordförande som avses i 8 § andra slyckel har utsetts,

2.

utsändning av handlingar inför sammanträde,

3.

anmälan av hinder för Qänslgöring vid sammanträde,

4.

inkallande av suppleanler,

5.

handläggningen av motioner,

6.

handläggningen av inlerpellationer och frågor,

7.

förfarandet vid omröstning samt

8.

undertätldser om val av ordförande och vice ordförande i fullmäktige och kyrkorådet.

Paragrafen motsvarar 2 kap. 30 § LFKS.

3 kap. Kyrkostämma

Kapifiet innehåller bestämmelser om rösträtt på kyrkostämma, ordföran­de, rätt till ledighet för uppdraget och om hur bestämmelserna om kyrko­fullmäktige i församling tillämpas pä kyrkostämma. Kapitlet motsvarar i huvudsak 3 kap. LFKS med vissa språkliga och redaktionella ändringar.

Rösträtt

1 § Rösträll på kyrkostämma har den som enligt 2 kap. 4 § har rösträtt vid val av ledamöter i kyrkofullmäktige i församling.

Paragrafen motsvarar 3 kap. I § LFKS.

Ordförandeskapet

2 §    Kyrkostämman väljer för tre kalenderår bland de röstberättigade en

ordförande och en eller två vice ordförande.

Om ordföranden eller någon vice ordförande avgår under Qänstgöringsli­den, väljs en annan för ålersloden av denna tid.

3 §    I fråga om valbarhet lill ordförande och vice ordförande, verkan av

263

att valbarheten upphör och räll lill avsägelse tillämpas beslämmelserna i 2    Prop. 1987/88: 31 kap. 5 §.

Paragraferna motsvarar 3 kap. 2 och 3 §§ LFKS.

Rätt tid ledighet för uppdraget

4 § Ordförande och vice ordförande i kyrkostämman samt ledamöter och suppleanter i beredning har rätt till den ledighet från anställning som behövs för uppdraget.

Paragrafen motsvarar 3 kap. 4 § LFKS. Med beredning avses en av kyr­koslämman tillsall berdning.

Hur bestämmelserna om kyrkofullmäktige i församling tillämpas på kyrkostämma

5 § Belräffande kyrkoslämman fillämpas beslämmelserna i 2 kap. 9 § första stycket första meningen och andra stycket första meningen, 10 § första-tredje styckena samt 13-17, 19-28 och 30 §§ om kyrkofullmäktige i församling. Därvid skall följande gälla.

1.   Om en kyrkostämma skall utöva beslutanderätten i en församling där

den tidigare har utövats av kyrkofullmäktige, skall den senast valda ordfö­

randen i fullmäktige sammankalla kyrkostämman första gången. Om en ny

församling bildas, i vilken beslutanderätten skall utövas pä kyrkostämma,

skall stiftsstyrelsen före den 1 juli året innan församlingen bildas förordna

en person att hålla kyrkostämma för val av ordförande och vice ordförande

samt kyrkoråd.

2.

Bestämmelserna om ledamot i kyrkofullmäktige skall i stället avse röstberättigad kyrkomedlem.

3.

Kyrkostämma skall hållas när kyrkorådet begär del eller när ordföran­den anser alt det behövs.

4.

Kungörelse om kyrkostämma behöver inte tillställas de röstberättiga­de i församlingen. Beslul om i vilken eller vilka ortstidningar kyrkostäm­mans sammanträden skall tillkännages får fattas för fiera kalenderår, dock inte för längre tid än lill utgången av del år dä val i hela riket av kyrkofull­mäktige förrättas nästa gång.

5.

Om etl ärende fordrar så skyndsam handläggning alt kungörande pä det sätt som föreskrivs i 2 kap. 10 § första-tredje styckena inle hinns med, skall kungörelsen med uppgift om ärendet anslås senasl fyra vardagar före stämman.

6.

Kyrkostämmans sammanträden skall alllid vara offentliga.

7.

Omröstning skall vara sluten även i annal ärende än ärende om val eller tillsättning av Qänsl, om någon röstberättigad kyrkomedlem begär del.

8.

Av kyrkostämmans protokoll behöver inte framgå vilka som har deltagit i slämman. Inte heller behövs uppgift om hur var och en har röstat vid öppen omröstning.

9.

Arbetsordningen för kyrkostämman behöver inte innehålla bestäm­melser som anges i 2 kap. 30 § andra stycket 2, 3 och 4.

I denna paragraf finns hänvisningar till beslämmelserna om kyrkofullmäk­

tige i församling saml särskilda bestämmelser om kyrkostämma. Paragra-

264

fen motsvarar i huvudsak 3 kap 5 § LFKS. Punkt 1 har ändrats på så sätt     Prop. 1987/88: 31 alt stiftsstyrelsen har ersatt domkapitlet när det gäller uppgiften att förord­na en person att hålla kyrkostämma i ny församling. I punkt 2 har för tydlighels skull ordet kyrkomedlem lagts till efter ordet röstberättigad.

Ersättning lill ordförande samt till ledamöler och suppleanler i beredning

6 § Kyrkostämman får besluta atl det fill stämmans ordförande saml till ledamöter och suppleanter i beredning skall betalas skäligl arvode samt skälig ersättning för resekoslnader, förlorad arbetsförtjänst och andra ut­gifter som föranleds av uppdraget.

Paragrafen överensstämmer med 3 kap. 6 § LFKS.

4 kap. Församlingsdelegerade

I della kapitel finns bestämmelser om antalet ledamöter och suppleanter i församlingsdelegerade, val av ledamöter och suppleanler, valbarhet, rätt fill ledighet för uppdraget, valperiodens längd m. m. och om hur besläm­melserna om kyrkofullmäktige i församling tillämpas pä delegerade.

Kapitlet motsvarar med vissa språkliga ändringar i huvudsak 4 kap. LFKS. Ändringarna i sak ligger bl. a. i att de särskilda bestämmelserna för Stockholms kyrkliga samfällighet har utgått.

Vidare har i kapitlet tagits in nya föreskrifter om ett fakultativt system med suppleanter i församlingsdelegerade. Skälen för ett sådant system är följande. I de samfälligheter som består av etl större antal församlingar kan det vara en olägenhet att suppleanter saknas i församlingsdelegerade. Om antalet ledamöter i församlingsdelegerade i en sädan samfällighet är litet, kan det vara sä att endasl någon eller nägra få ledamöler är valda från de mindre församlingarna i samfälligheten. Om många förtroendevalda är förhindrade att fullgöra sill uppdrag i ett beredskaps- eller krigsläge, kan därför den situationen uppstå alt alla församlingarna inle blir representera­de i samfällighetens beslutande organ. Det är lämpligl all suppleanter även under fredstid kan utses för församlingsdelegerade. Det bör därför finnas en möjlighet för församlingsdelegerade atl besluta alt suppleanter skall finnas för ledamöterna i församlingsdelegerade. Antalet suppleanter bör därvid alltid vara detsamma som antalet ledamöter.

Antalet ledamöter och suppleanler

1 § Anlalel ledamöter i församlingsdelegerade skall bestämmas till ett udda tal och fill minst

15 i samfällighel med 5 000 röstberäUigade kyrkomedlemmar eller därun­der,

25 i samfällighet med över 5000 fill och med 20000 röstberättigade kyrkomedlemmar,

35 i samfällighet med över 20000 till och med 40000 röstberättigade

kyrkomedlemmar,

265

45 i samfällighel med över 40000 röstberättigade kyrkomedlemmar.

Prop. 1987/88: 31

När delegerade skall utses första gången, bör församlingarna träffa över­enskommelse om anlalel ledamöler med ledning av första stycket. Läns­styrelsen skall genast underrättas om beslutet. Om församlingarna inle kan enas, bestämmer länsstyrelsen antalet ledamöter.

Församlingsdelegerade beslular själva om ändring av anlalet ledamöler. Ell sädant beslut skall tillämpas frän och med årel efter del år då val i hela riket av kyrkofullmäktige förrättas nästa gång. Länsstyrelsen skall genast undertältas om beslutet.

Församlingsdelegerade får besluta att suppleanler skall ulses för leda­möterna i delegerade. Suppleanterna skall därvid ulses till lika slorl antal som ledamöterna. Beslutet skall fallas före utgången av mars månad val­året. Länsstyrelsen skall genast underrällas om beslutet.

Länsstyrelsen bestämmer, med tillämpning av bestämmelserna i 4 a § första slyckel lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval och om val av kyrkoråd i vissa fall, hur många ledamöter i församlingsdelegerade som varje församling skall utse. Beslutet får överklagas hos valprövningsnämn­den. Valprövningsnämndens beslut får inle överklagas.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 1 § LFKS.

Val av ledamöter och suppleanter

2 §    Ledamöter och suppleanler väljs av kyrkofullmäktige eller kyrko­stämman i varje församling.

Om suppleanterna inte väljs proportionellt, skall det vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas lill Qänslgöring.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 3 § LFKS.

Valbarhet

3 § I fräga om valbarhel lill ledamot eller suppleanl, verkan av att valbar­

heten upphör och rätt lill avsägelse fillämpas beslämmelserna i 2 kap. 5 §.

Dessa bestämmelser tillämpas ocksä på den kyrkoherde som är ledamot

och hans ersättare i samfällighetens kyrkoråd.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap 4 § LFKS.

Bestämmelserna innehåller den nyheten att den kyrkoherde som är ledamot och den präst som är ersättare för kyrkoherden i samfällighetens kyrkoråd inle är valbar. Belräffande skälen härtill hänvisas fill den allmän­na motiveringen (avsnill 3.1.4)

Rätt till ledighet för uppdraget

4 § Ledamöler och suppleanter i församlingsdelegerade eller ledamöler

och suppleanler i beredning har räU lill den ledighet frän anslällning som

behövs för uppdraget.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 5 § LFKS. Med beredning avses

en av delegerade tillsatt beredning.

266

Valperiodens längd m.m.

Prop. 1987/88: 31

5 § Ledamöter och suppleanler i församlingsdelegerade väljs för tre år räknat från och med den 1 januari årel efter det år då val i hela riket av kyrkofullmäktige har förrättats. När val av ledamöter och suppleanler inte äger rum under är då val i hela rikel av fullmäktige förrättas, skall valet dock inle avse längre tid än lill utgången av det år dä sädana val av fullmäktige skall äga rum näsla gång.

Om val till kyrkofullmäktige, som har utsett ledamöter och suppleanter i församlingsdelegerade, har upphävts och omval har ägt rum eller om rättelse har vidtagits genom förnyad sammanräkning och mandatfördel­ningen mellan partierna därvid har ändrats, upphör uppdragen för ledamö­terna och suppleanterna två mänader efter det all omvalet eller samman­räkningen har avslutats. När omvalet eller sammanräkningen har avslu­tats, skall fullmäktige förrätta nytt val av ledamöter och suppleanler för återstoden av Qänsgöringsliden.

Val av ledamöler och suppleanter i församlingsdelegerade förrättas före december månads utgång året före del år dä Qänstgöringsliden börjar.

Om en ledamot i församlingsdelegerade avgår under Qänstgöringsfiden, förrättas fyllnadsval för återstoden av denna lid. I en samfällighet där suppleanter har utsetts, skall dock för en ledamol som har utsetts vid proportionelll val inträda en suppleant, enligl den ordning mellan supple­anterna som har bestämts vid valet, i ledamotens slälle för återstoden av Qänstgöringsfiden.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 6 § LFKS.

Hur bestämmelserna om kyrkofuUmäktige i församling tillämpas på församlingsdelegerade

6 § Beträffande församlingsdelegerade tillämpas beslämmelserna i 2 kap. 8-30 §§ om kyrkofullmäktige i församling. Därvid skall följande gälla.

1.

Beslämmelserna om kyrkoråd skall avse samfällighetens kyrkoråd.

2.

Kungörelser och fillkännagivanden skall anslås på samfällighetens anslagstavla.

3.

När sammanträde med delegerade skall hållas första gången, utfärdas kungörelse om sammanträdet av ordföranden i kyrkofullmäktige i den församling i samfällighelen som har fiesl röstberättigade kyrkomed­lemmar. Om fullmäktige inte finns i denna församling, utfärdas kungörel­sen av ordföranden i församlingens kyrkostämma.

4.

Rätt för ordföranden i en församlings kyrkoråd alt delta i delegerades överläggningar men inte i besluten föreligger bara vid handläggning av ärenden som angår församlingen särskill. Om samfälligheten omfattar för­samlingar i flera pastorat tillkommer rätten för kyrkoherde atl della i överläggningarna bara den kyrkoherde som domkapitlet utser.

Paragrafen innehåller en hänvisning lill beslämmelserna om kyrkofullmäk­tige samt särskilda bestämmelser om församlingsdelegerade. Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 7 § LFKS, Den gamla föreskriften att en vice ordförande vid förfall för ordföranden skall utfärda kungörelsen enligl punkl 3 har utgått, eftersom delta är en självklarhet.

267

5 kap. Kyrkofullmäkfige i kyrkliga samfälligheter

Prop. 1987/88: 31

Della kapitel innehåller belräffande kyrkofullmäktige i kyrkliga samfällig­heter bestämmelser om anlalel ledamöter och suppleanter samt hur be­stämmelserna om kyrkofullmäktige i församling tillämpas på fullmäktige i samfälligheterna. Bestämmelserna motsvarar i huvudsak 2 kap. 31-33 §§ LFKS. Vissa språkliga och redaktionella ändringar har gjorts.

Antalet ledamöter och suppleanter

1 § Stiftsstyrelsen fastställer antalet ledamöler i kyrkofullmäktige. Läns­

styrelsen skall genast underrättas om beslutet.

Bestämmelser om kyrkliga samfällighelers indelning i valkretsar och om fastställandet av del antal ledamöler i fullmäktige som skall utses i varje församling finns i lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval och om val av kyrkoråd i vissa fall.

Enligt paragrafens/örsffl stycke fastställer sfiflsstyrdsen antalet ledamöler i kyrkofullmäktige i en kyrklig samfällighel. Denna uppgift ankommer enligl gällande ordning på regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer enligl 2 kap. 31 § första stycket LFKS. Denna ordning grundar sig på atl det i dag är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, nämligen kammarkollegiet eller domkapitlen, som beslular om bildande av kyrkliga samfälligheter och att anlalel ledamöter bestäms i samband med beslutet om samfällighetsbildning. Sliflsstyrelsen skall över­ta uppgiften all besluta om bildandet av kyrkliga samfälligheter. Den bör då också ta över uppgiften alt fastställa anlalel ledamöler i samfällighetens kyrkofullmäktige. Andra slyckel motsvarar i huvudsak 2 kap. 31 § andra stycket LFKS.

2 § För ledamöterna skall suppleanler ulses lill det antal som kyrkofull­

mäktige bestämmer. Antalet skall utgöra en viss andel, dock högst hälflen,

av det antal platser som varje parti får i samfällighetens fullmäktige eller i

vatje valkrets, om valbarheten är inskränkt lill valkrets. I det senare fallet

skall andelen vara densamma i alla valkretsar. Om det därvid uppkommer

etl brutet tal, avrundas delta lill närmast högre hela lal. Länsstyrelsen skall

genast underrättas om fullmäktiges beslut.

När fullmäktige skall utses första gången, fattas beslul enligl första slyckel av stiftsstyrelsen, om stiftsstyrelsen inte med slöd av 5 kap. 5 § andra slyckel kyrkliga indelningslagen (1988:000) har bestämt att beslutan­derätten i samfällighelen skall ulövas av indelningsddegerade.

I paragrafen behandlas suppleantsyslemet i kyrkliga samfälligheter. Para­grafen motsvarar i huvudsak 2 kap. 32 § LFKS. Vissa lagtékniska förenk­lingar har gjorts (jfr specialmofiveringen lill 2 kap. 3 §).

Andra stycket har ändrats på sä sätt att stiftsstyrelsen i stället för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall fatta be­slul enligl första stycket (jfr 1 §) och alt hänvisningen fill 1 kap. 12 § LFKS har ersatts med en hänvisning lill den nya kyrkliga indelningslagen.

268

Hur bestämmelserna om kyrkofullmäktige i församling tillämpas på

Prop. 1987/88: 31

kyrkofuUmäktige i kyrklig samfällighet

3 § Beträffande kyrkofullmäktige i kyrklig samfällighet tillämpas be­stämmelserna i 2 kap. 4-30 §§ om kyrkofullmäkfige i församling. Därvid skall följande gälla.

1.

Beslämmelserna om kyrkoråd skall avse samfällighetens kyrkoråd.

2.

Bestämmelserna i 2 kap. 5 § andra stycket om kyrkoherde skall avse den kyrkoherde som är ledamol och hans ersättare i samfällighetens kyr­koråd.

3.

Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås på samfällighetens anslagstavla.

4.

När sammanlräde med fullmäktige skall hållas första gången, utfärdas kungörelse om sammanträdel av den ordförande som anges i 4 kap. 6 § 3.

5.

Om samtliga suppleanter för en ledamot i fullmäktige är förhindrade alt inställa sig lill ell sammanträde eller all vidare delta i etl sammanlräde, inlräder i ledamotens ställe den suppleanl som enligt den för suppleanterna bestämda ordningen står i tur all Qänslgöra för den ledamot som har fält den första platsen för partiet i församlingen eller i en sådan grupp av församlingar som avses i 4 § lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval och om val av kyrkoråd i vissa fall. Om en sådan suppleanl inle kan Qänslgöra, inträder den suppleant som står i tur att Qänslgöra för den ledamot som har fält den andra platsen för partiet och sä vidare efter samma grund. Om elt partis samtliga suppleanler är förhindrade alt i en ledamots ställe inställa sig till ell sammanträde eller all vidare della i sammanträdet, inträder suppleant som har utsetts för partiet i en annan församling eller grupp av församlingar efter den grund som nyss har sagts. Därvid har den suppleanl företräde som har utsetts i den församling eller grupp av församlingar där partiels röstetal är högst.

6.

Rätt för ordföranden i en församlings kyrkoråd all delta i fullmäktiges överläggningar men inte i besluten föreligger bara vid handläggning av ärenden som angår församlingen särskilt. Om samfällighelen omfattar för­samlingar i fiera pastoral, tillkommer rätten för kyrkoherde all della i överläggningarna bara den kyrkoherde som domkapitlet utser.

7.

Fullmäktige får förvara protokoll och andra arkivhandlingar pä annal sätt än i kyrkoarkiv, om regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer beslular del.

Paragrafen innehäller en hänvisning till bestämmelserna om kyrkofullmäk­tige i församling saml särskilda bestämmelser om fullmäktige i kyrklig samfällighet. Paragrafen motsvarar delvis 2 kap. 33 § LFKS.

Punkterna 1 och 3-5 överensstämmer i sak med punkterna 1-4 i 2 kap. 33 § LFKS.

Den föreslagna bestämmelsen i punkl 2 är ny och innebär atl den kyrko­herde som är ledamol och den som är hans ersättare i samfällighetens kyrkoråd inte är valbar till samfällighetens fullmäktige. Belräffande skälen härtill hänvisas till den allmänna mofiveringen (avsnitt 3.1.4).

Punkt 6 motsvarar i huvudsak punkl 5 i 2 kap. 33 § LFKS. Punkten har ändrats pä så sätl alt bestämmelserna om Göteborgs kyrkliga samfällighel har utgått, eftersom denna samfällighel nu inle skall regleras särskill.

Punkt 7 motsvarar punkt 6 i 2 kap. 33 § LFKS med det tillägget att regeringen får möjlighet all delegera sin beslutanderätt.

269

6 kap. Stiftsfullmäktige

Prop. 1987/88: 31

I della kapitel, som är nytt, finns bestämmelser om antalet ledamöter och suppleanter i stiftsfullmäktige, valet till stiftsfullmäkfige, valperiodens längd m. m., överklagande av val och om hur bestämmelserna i 2 kap. 6 och 8-30 §§ om kyrkofullmäiitige i församling fillämpas pä stiftsfullmäkti­ge.

Anlalet ledamöter och suppleanter

1  §    Sfiftsfullmäktige beslutar hur många ledamöler som skall väljas i

iniimäklige. Antalet skall bestämmas lill elt udda lal och till minsl 51.

Beslular fullmäktige om ändring av anlalel ledamöter, tillämpas beslutet från och med året efter del år då val i hela rikel av kyrkofullmäktige förrättas nästa gång. Beslutet skall fattas före utgången av mars månad valåret. Den centrala valmyndighet som avses i 1 kap. 2 § vallagen (1972:620) skall genast underrättas om beslutet.

Denna paragraf behandlar antalet ledamöter i stiftsfullmäktige.

Enligtförsta stycket skall stiftsfullmäktige själv besluta om anlalet leda­möler.

Sfiftsfullmäktige fär enligt andra stycket själv besluta om all ändra anlalet ledamöler i fullmäkfige. Om elt sådant beslul har fattats skall beslulanderätlen i stiftssamfälligheten utövas av det tidigare bestämda antalet fullmäkfige fill utgången av del år då allmänna kyrkofullmäktigval skall förrällas näsla gäng. Sfiftsfullmäktige bör fatta beslutet i god tid före valet och skall göra det senasl före utgången av april månad valåret. Valmyndigheterna och partierna behöver få besked om anlalel mandal i så god ud alt de hinner med förberedelsearbetet inför valet. Sålunda måste t.ex. den myndighel som skall fastställa hur många ledamöter som skall utses för varje valkrets (jfr 4 § andra stycket) i god fid få besked om det totala anlalel ledamöter för alt kunna göra denna fördelning. Stiften omfat­tar med nägol undanlag mer än ett län. Länsstyrelsen lämpar sig därför inle som myndighel för beslul om en sådan fördelning. Den uppgiften fär i stället ankomma på den centrala valmyndigheten (se vid 4 §). För närva­rande är riksskalteverkel central valmyndighet. I sista meningen före­skrivs mol bakgrund härav all den centrala valmyndigheten genast skall undertältas om beslul som innebär ändring av anlalel ledamöler i stiftsfull­mäktige.

2 §    För ledamölerna skall väljas lika mänga suppleanter.

I paragrafen regleras anlalel suppleanler, som skall vara lika många som antalet ledamöler.

Val av stiftsfullmäktige

Valen av stiftsfullmäktige skall vara indirekta. Bestämmelserna har därför

utformats efter samma mönster som gäller för kyrkomötesvalen.

270

Valkretsar

Prop. 1987/88:31

3 § För val av stiftsfullmäktige är varje stift indelat i valkretsar. Varje

kontrakl ulgör därvid en valkrets, om inte annat beslutas av länsstyrelsen i

det län inom vilkel konlraklsproslen har sin anslällning som präst. För etl

sådant beslul fillämpas bestämmelserna i 1 § andra stycket.

I denna paragraf anges valkretsindelningen. I enlighet med vad som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.3) skall kontrakten nor­mall ulgöra valkretsar.

Anlalet ledamöter i vatje valkrets

4 § I varje valkrels skall väljas en ledamot och därutöver så mänga

ledamöter som belöper på valkretsen sedan del ålerstående anlalet leda­

möler fördelals på valkretsarna i proportion till anlalel röstberättigade

kyrkomedlemmar. Anlalel röstberättigade kyrkomedlemmar beräknas

med ledning av den senast upprättade röstlängden.

Den centrala valmyndigheten skall före september månads utgång det år då val i hela rikel av kyrkofullmäktige förättas fastställa del anlal ledamö­ter i stiftsfullmäktige som vaije valkrels skall utse. Beslutet får överklagas hos valprövningsnämnden. Valprövningsnämndens beslul får inte överkla­gas.

I denna paragraf finns besläm.mdser om mandatfördelningen mellan val­kretsarna.

Enligt första stycket skall i varje valkrels väljas minst en ledamot. I övrigl har bestämmelsen utformats så atl del ålerslående antalet ledamöler skall fördelas mellan valkrelserna i relation lill anlalet röstberättigade kyrkomedlemmar i respekfive valkrets. Härigenom har regeln anpassats till vad som gäller vid val av fullmäktige i kyrklig samfällighet och vid val av församlingsdelegerade.

Enligt andra stycket ankommer det på den centrala valmyndigheten, dvs. riksskatteverket, alt göra mandatfördelningen. Denna fördelning skall göras före utgången av september varje år då val i hela rikel av kyrkofull­mäktige skall äga rum. I andra stycket anges vidare att riksskatleverkels beslut om mandatfördelningen är överklagbart. En motsvarande bestäm­melse finns bl. a. i 4 a § lagen om kyrkofullmäktigval och i 4 kap. 1 § sista stycket i fräga om beslul om mandatfördelning vid val av fullmäktige i kyrklig samfällighet respektive församlingsdelegerade. Valprövnings­nämnden är den myndighet hos vilken ell överklagande får ske i dessa fall. Av praktiska skäl bör samma myndighet pröva överklaganden av besluten om mandatfördelning vid val till stiftsfullmäktige. Valprövningsnämnden beslut i de nyssnämnda fallen får inte överklagas. Motsvarande bör gälla även i de fall som regleras i förevarande paragraf.

Vilka som väljer ledamöter och suppleanter

5 §   Ledamöler och suppleanler väljs av elektorer.

Av vad som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.3) framgär att

valen till stiftsfullmäktige bör vara indirekta. I enlighet härmed anges i

271

paragrafen atl ledamöter och suppleanter skall väljas av elektorer.

Val av elektorer

Prop. 1987/88: 31

6 § För val av elektorer är varje valkrels indelad i valdistrikt. Varje

församling ulgör etl valdistrikt.

Paragrafen innehåller bestämmelser om att valkretsarna skall delas in i distrikt för elektorsvalen. Varje församling skall utgöra etl valdistrikt. Denna ordning skiljer sig frän vad som gäller för kyrkomötesvalen, vid vilka vatje pastorat utgör etl distrikt. Skillnaden nofiveras av atl del är församlingarna inom stiftet som bildar stiftssamfälligheten och all valen därför bör utgå frän dessa.

7 § Elektorer väljs för varje församling av kyrkofullmäktige eller av

kyrkorådet, om kyrkofullmäkfige inle finns. Valet förrällas av de nyvalda

kyrkofullmäktige eller av de nyvalda kyrkoråden.

Antalet elektorer utgör för församling

med högst 500 röslberätligade kyrkomedlemmar 1 med mer än 500 men högst 1000 röstberättigade kyrkomedlemmar 2 med mer än 1000 men högst 2 000 röstberättigade kyrkomedlemmar 3 med mer än 2000 men högst 4000 röstberättigade kyrkomedlemmar 4 med mer än 4000 men högst 6000 röstberättigade kyrkomedlemmar 5 med mer än 6 000 men högst 8 000 röstberättigade kyrkomedlemmar 6 med mer än 8000 men högst 10000 röstberättigade kyrkomedlemmar 7 med mer än 10000 men högst 12000 röstberättigade kyrkomedlemmar 8 med mer än 12000 men högst 14000 röstberättigade kyrkomedlemmar 9 med mer än 14000 men högst 16000 röstberättigade kyrkomedlemmar 10 med mer än 16000 men högst 18000 röstberättigade kyrkomedlemmar 11 med över 18000 röstberättigade kyrkomedlemmar 12.

Antalet röstberättigade kyrkomedlemmar beräknas med ledning av den senast upprättade röstlängden.

För elektorerna utses lika många ersättare. Om ersättarna inte väljs proportionellt, skall del vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas till Qänslgöring.

Paragrafen innehåller bestämmelser om vilket organ som skall välja elekto­rer och om hur många elektorer som skall väljas i varje distrikt.

I fiärde stycket anges aU det för elektorerna skall ulses lika många ersättare. Av den föreslagna bestämmelsen i 2 kap. 23 § följer aU valet av elektorer och deras ersättare kan, om del begärs, vara proportionellt. Om ersättarna inle väljs proportionelll skall enligl sista meningen i förevarande stycke del vid valet även bestämmas den ordning i vilken de skall inkallas fill Qänslgöring. Vid proportionelll val av ersättare skall de inträda i den ordning som föreskrivs i lagen (1955:138) om proportionellt valsätt inom landsfing, kommunfullmäkfige m. m.

8 § I fråga om valbarhet lill elektor eller ersällare för elektor, verkan av

atl valbarheten upphör och rätt atl avsäga sig uppdraget tillämpas bestäm­

melserna i 2 kap. 5 § om ledamot och suppleanl i kyrkofullmäktige. Den

som är myndig på dagen för elektorsvalet är dock valbar.

272

Paragrafen reglerar valbarhelsvillkoren för elektorer och deras ersällare.     Prop. 1987/88: 31 Eftersom de icke-territoriella församlingarna inle skall vara obligatoriska medlemmar i stiftssamfälligheten bör valbarhelskrilerierna i princip vara desamma som för kyrkofullmäktige i församlingen (2 kap. 5 §).

9 § Elektorer och deras ersättare skall utses före utgången av november

det år dä val i hela rikel av kyrkofullmäktige har förrättats.

Protokoll över val av elektorer skall skyndsamt översändas till stiftssty­relsen.

Paragrafens/öM/a stycke innehåller bestämmelser om när val av elektorer skall ske.

Valet av stiftsfullmäktige skall ske i tvä etapper, först val av elektorer och därefter deras val av ledamöter. Vidare väljs sfiftsfullmäktige för samma lid som kyrkofullmäktige, dvs. för tre år räknal frän den 1 januari årel efter det år dä allmänna val av kyrkofullmäktige har ägt rum (jfr 16 § nedan). Detta innebär alt valen måste anpassas till varandra i tiden.

Elektorerna skall väljas av de nyvalda kyrkofullmäktige eller kyrkorå­den. Kyrkofullmäkligvalen äger rum den tredje söndagen i oktober, men är inte avslutade förrän länsstyrelserna efter den slutliga sammanräkningen har företagit vissa i vallagen föreskrivna åtgärder och kungjort utgången av valen. Elektorsvalen kan inte ske förrän kyrkofullmäkligvalen är avsluta­de. Samlidigl måsle de ske i sä god lid atl en rimlig lid för kallelser och valförberedelser förflyter mellan dessa val och valen av sfiftsfullmäktige. Mot bakgrund härav föreslås all elektorer och deras ersättare skall utses före november månads uigäng. Detta innebär all den slutliga sammanräk­ningen av kyrkofullmäkligvalen måste ske i god lid dessförinnan. Med hänsyn fill alt denna sammanräkning numera i allmänhet sker med ADB-stöd, torde delta inle vålla nägra större problem.

Enligl andra stycket skall protokoll över valet skyndsamt sändas till stiftsstyrelsen, som skall svara för all ledamots valet kommer lill ständ (jfr 11 § nedan).

10 § En elektor har rätl lill skälig ersättning för resekostnader och andra

utgifter som föranleds av uppdraget. Kostnaderna skall betalas av försam­

lingen.

Enligl denna paragraf åläggs församlingarna alt ersätta elektorerna de resekoslnader och andra utgifter som föranleds av uppdraget. Elektorerna har rätt till skälig ersättning för dessa kostnader. Det innebär att det överiåts ål församlingarnas beslutande organ atl bestämma ersättningens slorlek.

Om en församling ingår i en kyrklig samfällighel för alla ekonomiska församlingsangelägenheter skall ersättningen bestämmas och betalas av samfällighelen.

Val av ledamöler och suppleanter

11 § För val av ledamöter och suppleanter i stiftsfullmäktige skall stifts­

styrelsen ulse en person i varje valkrels atl vara valförtällare. Efter fram-

273

18   Riksdagen 1987/88. I saml. Nr 31

ställning av denne skall sfiflsstyrdsen kalla elektorerna inom varje val-   ' Prop. 1987/88:31 krets fill ett sammanträde inför honom. Sammanträdet skall hållas före utgången av december det är då val i hela riket av kyrkofullmäktige har förtätlats.

Paragrafen innehåller bestämmelser om sammanlräde för val av ledamöter och suppleanter i stiftsfullmäktige. Enligt bestämmelsen skall elektorerna inom varje valkrels, dvs. normalt inom varje kontrakl, komma samman vid ett enda tillfälle för att välja samtliga ledamöter och suppleanter inom valkrelsen.

Eftersom stiftsfullmäktiges mandatperiod skall börja den 1 januari årel efter valåret måste valen av ledamöler och deras ersättare vara avslutade senasl vid utgången av december månad valåret. En föreskrift härom ges i paragrafens sista mening.

12 § Valbar är den som är kyrkobokförd inom valkrelsen, är medlem av

svenska kyrkan och som är myndig på valdagen.

Den som innehar Qänsl som biskop är inle valbar till ledamol eller suppleanl. Domprosten eller annan kyrkoherde som är biskopens ersällare i stiftsstyrelsen saml den som är anställd hos stiftssamfälligheten och som i egenskap av föredragande hos sliflsstyrelsen eller pä grund av andra uppgifter som hör lill Qänsten har en ledande ställning bland sliftssamfällig­hetens Qänslemän är inte heller valbar.

I fråga om verkan av att valbarheten upphör och om räll all avsäga sig uppdraget fillämpas beslämmelserna i 2 kap. 5 § tredje stycket om ledamot och suppleanl i kyrkofullmäktige.

I paragrafen regleras valbarhetsvillkoren för ledamöter och suppleanler i stiftsfullmäktige.

I första stycket föreskrivs att valbara till ledamöler och suppleanter i stiftsfullmäktige är myndiga medlemmar av svenska kyrkan. Vidare ställs som ett valbarhelsvillkor upp att ledamöler och ersättare skall vara kyrko­bokförda inom valkrelsen. Härigenom åstadkommer man en allsidig sam­mansättning av stiftsfullmäktige pä så säll att olika delar av stiftet rent faktiskt blir representerade i stiftsfullmäktige.

I andra stycket anges vilka som inte är valbara till stiftsfullmäktige. I likhet med vad som gäller för kyrkofullmäkfige i församling och kyrklig samfällighet och för församlingsdelegerade bör biskopen och den som har den ledande ställningen bland de kyrkokommunala Qänslemännen i stifts­samfälligheten inle vara valbara. Eftersom domprosten är självskriven ersättare för biskopen i stiftsstyrelsen är inte heller denne valbar.

13 § Val av ledamöter och suppleanler skall ske inför öppna dörrar och

på samma sätt som val av ledamöler och suppleanler i kyrkoråd. Om

suppleanterna inle väljs proportionelll, skall del vid valet även bestämmas

i vilken ordning de skall inkallas fill Qänslgöring.

Över förrällningen skall föras protokoll som skrivs under av valförrätla­ren.

Paragrafen innehåller bestämmelser om hur valet av ledamöler och sup­

pleanler skall ske. 1 första stycket anges att valet skall ske vid en offentlig

274

förrättning. Vidare föreskrivs all valet skall ske på samma sätl som val av     Prop. 1987/88: 31 ledamöter i kyrkoråd. Del innebär bl.a. atl valet skall vara proportionellt om de förutsättningar som anges i 2 kap. 23 § är uppfyllda. Vidare innebär det alt valet skall ske med slutna sedlar, om omröstning begärs, och att avgörandet sker genom lottning vid lika röstetal (jfr 2 kap. 22 §).

Om suppleanterna inte väljs proporlionelll skall vid valet även bestäm­mas den ordning i vilken de skall inkallas fill Qänslgöring. Vid proportio­nellt val av suppleanter skall de inträda i den ordning som anges i lagen om proportionellt valsätt inom landsting, kommunfullmäktige m. m.

Enligt andra stycket skall protokoll föras över valförrättningen. Detta protokoll bör bl.a. innehålla uppgifter om vilka elektorer och ersättare som har varit närvarande och om vilka som har röstat i valet. Vidare bör framgå vilka yrkanden och förslag som har framlagts och de beslul som har fallals. Självfallet skall del ocksä innehålla uppgifter om vilka ledamöter och suppleanler som har valts och eventuella beslut om i vilken ordning suppleanterna skall inkallas lill Qänslgöring.

14 § Valels uigäng skall kungöras genom uppläsning av protokollet. Där­

med är valet avslutat.

Protokollet, valsedlarna och annal valmalerial skall av valförrätlaren utan dröjsmål sändas in till stiftsstyrelsen, som skall förvara handlingarna på elt betryggande sätl lill dess att valet har vunnit laga kraft.

Enligt paragrafens första stycke skall kungöras vilka personer som har utsetts lill ledamöler och ersättare. Kungörelsen skall ske på grundval av del över valet förda protokollet. Av 19 § framgår all liden för överklagande av valet börjar löpa från den tidpunkt valet avslulades. Av delta skäl behövs en uttrycklig bestämmelse om när valet är avslutat.

Föreskriften i andra stycket är nödvändig för atl man vid eventuella överklaganden av valet skall kunna granska vad som har förekommit vid förrättningen.

15 § För den som har blivit vald till ledamol eller suppleanl skall slifls­

slyrelsen genast utfärda ett bevis om detta. I beviset anges den valdes

namn saml för vilken lid och valkrels ledamoten eller suppleanten har

blivit vald. Beviset skall lillslällas den som har blivit vald och stiftsfullmäk­

tiges ordförande.

Utdrag ur protokollet från valförrättningen gäller som bevis.

Paragrafen innehåller bestämmelser om bevis för dem som har blivit valda lill ledamöter och suppleanler i stiftsfullmäkfige.

Valperiodens längd m. m.

16 § Ledamöler och suppleanler väljs för tre år räknal från och med den 1 januari året efter del år då val i hela rikel av kyrkofullmäkfige har förrällals.

Valperiodens längd för stiftsfullmäkfige överensstämmer med den för kyr-  .

kofullmäklige.

--,

17 §   Om en ledamol avgår under Qänstgöringsliden skall ordföranden     Prop. 1987/88:31

skyndsamt anmäla della lill sliflsstyrelsen.

Styrelsen skall därefter fill ny ledamot i den avgångnes slälle utse den suppleant som står i tur all tillträda enligl den mellan suppleanterna be­stämda ordningen.

I denna paragraf regleras förfarandet när en ledamot i fullmäktige har avgått före den bestämda Qänstgöringstidens utgång.

Om en ledamol avgår under mandatperioden (jfr 12 § tredje slyckel) skall enligl/ö/-5?fl stycket stiftsfullmäktiges ordförande skyndsamt anmäla förhållandet lill stiflstyrdsen.

I andra stycket föreskrivs atl stiftstyrdsen skall ulse en ny ledamot i kretsen av suppleanter, som har utsetts vid samma tillfälle som den av­gångne ledamoten. Ordningen mellan suppleanterna kan ha bestämts an-lingen genom lagen om proportionellt valsätt inom landsting, kommunfull­mäktige m. m. eller vid vallillfället (jfr 13 §).

Överklagande av val

Föreskrifterna om överklagande har anpassats lill vad som gäller enligt lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval, omtryckt 1985:204, ändrad se­nasl 1986:1164). I enlighet med terminologin i förvaltningslagen används ordet "överklagande" i stället för "besvär".

Beslul som fär överklagas

18 § Beslul varigenom elektorer och deras ersättare har utsetts fär över­

klagas endast i samband med överklagande av del beslut varigenom leda­

möter och suppleanter har utsetts.

Under den relalivi korta tid då val av elektorer skall genomföras torde det inle vara möjligt atl hinna med handläggningen av ett överklagande. I paragrafen föreskrivs därför atl beslul varigenom elektorer har utsetts endasl skall få överklagas i samband med överklagande av det beslut varigenom ledamöter och suppleanler i sfiftsfullmäktige har utsetts. Be­stämmelsen innebär att sislnämnda beslul kan överklagas pä den grunden atl del finns invändningar mol de val av elektorer som har föregått leda-motsvalel.

19 § Beslul varigenom ledamöler och suppleanler har utsetts får överkla­

gas hos valprövningsnämnden. Räll atl överklaga har den som uppfyller

villkoren för rösträtt vid kyrkofullmäktigval och som är kyrkobokförd

inom valkrelsen. Parfier som har deltagit i valet får också överklaga

beslutet.

Skrivelsen med överklagandet skall ges in till sliflsslyrelsen inom tio dagar efter det all valet eller förrättningen avslulades. Har en skrivelse med överklagande kommit in till valprövningsnämnden inom överklagan­deliden, skall den omständigheten all skrivelsen har kommit lill sliflssty­relsen först därefter dock inte föranleda atl den avvisas. Valprövnings­nämnden prövar om skrivelsen har kommil in i räll lid.

276

I denna paragraf finns bestämmelser om förfarandet vid ett överklagande.     Prop. 1987/88: 31 Paragrafen avser både valen vid den ordinarie valförrättningen och när en ersättare har utsetts till ledamot enligt 17 § andra stycket.

Ordningen enligtförsta stycket överensstämmer med den som gäller för överklagande av kyrkofullmäktigval och, med undanlag för partiets rätt att överklaga, den som gäller för överklagande av kyrkomötesval.

I andra stycket finns bestämmelser om fiden för överklagande och om avvisning. I enlighet med vad som gäller för kyrkofullmäktig- och kyrko­mötesvalen är tiden för överklagandet tio dagar räknal från del att valet har avslutats.

Kungörelse om överklaganden m. m.

20 § Stiftsstyrelsen skall snarast möjligl efter utgången av tiden för över­klagande samlidigl kungöra samtliga överklaganden och sända skrivelser­na fill valprövningsnämnden.

Kungörelsen införs i ortsfidning inom valkretsen. I kungörelsen anges viss kort fid inom vilken förklaring över överklagandena skall ha kommil in lill valprövningsnämnden. Stiftsstyrelsen skall dessutom skyndsamt yttra sig över överklagandena fill valprövningsnämnden. Bestämmelserna i 27 och 28 §§ förvaltningslagen (1986:223) om omprövning av beslul skall inte tillämpas.

Den som vill överklaga har rätt att hos sfiflsstyrdsen genast få utdrag ur protokoll eller annan handling över förrällningen.

Paragrafen överensstämmer med vad som gäller vid kyrkofullmäkligvalen (jfr 50 § Qärde och femte styckena lagen om kyrkofullmäktigval) och vid kyrkomötesvalen (jfr 23 § andra och tredje styckena lagen om kyrkomö­tet).

Handläggningen av överklaganden

21 § I fråga om handläggningen och prövningen av överklaganden skall

15 kap. 6, 7 och 9 §§ vallagen (1972:620) fillämpas.

Genom hänvisningen i denna paragraf blir vissa bestämmelser i vallagen om förfarandet hos valprövningsnämnden tillämpliga på överklaganden av val fill stiftsfullmäktige.

22 § Den som har valls lill ledamot utövar sill uppdrag ulan hinder av all

valet har överklagats. Om valet ändras, skall den nya ledamoten inta sin

plats sä snart ändringen har kungjorts. Vad som nu har sagts om ledamol

gäller också för suppleanl.

Bestämmelserna om inhibition i 29 § förvaltningslagen (1986:223) gäller inte beslul som avses i denna paragraf

I denna paragraf ges en bestämmelse om atl en vald ledamot, utan hinder

av elt överklagnde, intar sin plats lill dess annan valutgång har lillkän-

nagjorts. Bestämmelsen behövs eftersom man inle kan räkna med alt ett

överklagande är avgjort före valperiodens början (jfr 52 § lagen om kyrko­

fullmäktigval).

277

Hur bestämmelserna om kyrkofidlmäktige i församling tillämpas på

Prop. 1987/88: 31

stiftsfullmäktige

23 § Beträffande stiftsfullmäkfige tillämpas beslämmelserna i 2 kap. 6 och 8-30 §§ om kyrkofullmäktige i församling. Därvid skall följande gälla.

1.     Bestämmelserna om kyrkoråd skall avse stiftsstyrelsen.

2.

Kungörelser och tillkännagivanden skall anslås på sfiflssamfällighe­tens anslagstavla.

3.

Om suppleanten för en ledamot i fullmäktige är förhindrad atl inställa sig lill ell sammanlräde eller alt vidare delta i ell sammanträde, inträder i ledamotens ställe den suppleanl som enligl den för suppleanterna bestäm­da ordningen stär i lur atl Qänslgöra för den ledamol som har fått den första platsen för partiet i valkretsen. Om en sådan suppleant inle kan Qänslgöra inträder den suppleant som står i tur alt Qänslgöra för den ledamot som har fält den andra platsen för partiet och sä vidare efter samma grund. Om ell partis samtliga suppleanler är förhindrade alt i en ledamots ställe inställa sig till elt sammanlräde eller all vidare delta i sammanträdet, inlräder suppleant som har utsetts för partiet i en annan valkrels efter den grund som nyss har sagls. Därvid har den suppleanl företräde som har utsetts i den valkrets där partiets röstetal är högst.

4.

Rätt atl delta i fullmäktiges överläggningar men inte i besluten har de personer som anges i 12 § andra stycket, ledamöler i stiftsstyrelsen samt ordförande i nämnd eller beredning vid handläggning av ärenden som har beretts av nämnden eller beredningen och vid besvarande av inlerpellation eller fräga som har framställts lill ordföranden i nämnden eller beredning­en, revisor hos stiftssamfälligheten vid behandling av revisionsberättelsen för den verksamhel som hans uppdrag avser samt ordförande i församlings eller kyrklig samfällighets kyrkoråd i ärenden som rör församlingen eller den kyrkliga samfälligheten särskilt. Stiftsfullmäktige fär därtill kalla Qäns­lemän hos stiftssamfälligheten eller särskilda sakkunniga för alt meddela upplysningar vid ell sammanlräde.

5.

Del år då val i hela riket av kyrkofullmäktige har ägl rum förrällas val lill de befattningar inom samfälligheten som blir lediga vid årets slut av de nyvalda stiftsfullmäktige vid sammanlräde snarast efter valperiodens bör­jan. Dessa förtällar även andra val som ankommer på sfiftsfullmäktige och avser lid efter utgången av det nämnda året.

6.

Fullmäktige får förvara protokoll och andra arkivhandlingar på annat sätl än i kyrkoarkiv, om regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslular det.

I likhet med vad som gäller för kyrkofullmäktige och församlingsdelegera­de i annan kyrklig samfällighet görs genom en hänvisning i denna paragraf vissa bestämmelser om kyrkofullmäktige i församling tillämpliga på stifts­fullmäktige. I punkterna 1 -6 ges särskilda bestämmelser om stiftsfullmäk­tige.

Punkterna 1-4 överensstämmer i huvudsak med vad som gäller för kyrkofullmäktige i kyrklig samfällighet enligl 5 kap. 3 § punkterna 1, 3, 5 och 6.

278

De nyvalda stiftsfullmäktige kan ofta av praktiska skäl till skillnad mot de nyvalda kyrkofullmäktige inle hinna sammanträda före valperiodens början för all förrätta val till befallningar som blir lediga vid valårets slul. I punkten 5 ges därför en särskild bestämmelse enligt vilken sådana val skall förrättas av de nyvalda stiftsfullmäktige vid sammanlräde snarast efter valperiodens början.

I punkten 6 finns en bestämmelse om atl stiftsfullmäktige i likhet med    Prop. 1987/88: 31 kyrkofullmäktige i kyrklig samfällighet (jfr 5 kap. 3 § punkl 7) får förvara protokoll på annat sätt än i kyrkoarkiv, om regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar det.

7 kap. Kyrkorådet och övriga nämnder i församling

I delta kapitel finns de grundläggande bestämmelserna om kyrkorådet och övriga nämnder i församling och om deras uppgifter, organisation och verksamhetsformer. Kapitlet motsvarar i huvudsak 5 kap. LFKS. Språkli­ga och redaktionella ändringar har gjorts.

Kyrkorådets uppgifter

1 § I varje församling skall del finnas ell kyrkoråd. Kyrkorådet är för­

samlingens styrelse.

Två eller flera församlingar får utse elt gemensamt kyrkoråd för en eller flera angelägenheter.

Denna paragraf, som har sin motsvarighet i 5 kap. 1 § LFKS, innehåller grundläggande föreskrifter om kyrkoråd.

Enligl/ör.y/a stycket skall det finnas etl kyrkoråd i varje församling. I förhällande lill gällande ordning har den ändringen gjorts atl regeringen inle längre kan besluta alt kyrkoråd inle skall finnas i en församling som ingår i en total ekonomisk samfällighet (jfr 7 kap. 1 § tredje slyckel LFKS).

Andra stycket innebär alt församlingarna vid sidan om församlingskyr­koråden kan ulse ell gemensamt kyrkoråd för en eller fiera angelägenheter som församlingarna får sköta.

2 § Kyrkorådet skall ha omsorg om församlingslivet och verka för dess

ulveckling, leda förvaltningen av församlingens angelägenheter och ha

lillsyn över övriga nämnders verksamhet. Rådet skall uppmärksamt följa

de frågor som kan inverka på församlingens ekonomiska ställning samt hos

kyrkofullmäktige eller kyrkostämman och övriga nämnder liksom hos and­

ra myndigheter göra de framställningar som rådet anser behövs.

Kyrkorådet skall vidare

1.

bereda eller yttra sig i ärenden som skall handläggas av kyrkofullmäk­tige eller kyrkostämman,

2.

ha hand om den ekonomiska förvaltningen och därvid själv förvalta kyrkans och församlingens egendom i den män sådan egendomsförvaltning inte har uppdragits åt annan nämnd eller annars ankommer på annan,

3.

ha hand om medelsförvaltningen i den mån kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman inte har medgett någon annan nämnd atl helt eller delvis ha

hand om sin meddsförvallning,

'

4.  verkslälla kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans beslul i den mån

verkställigheten inte har uppdragits ät någon annan,

5.

själv eller genom ombud föra församlingens talan i alla mål och ärenden i den mån detta inte på grund av lag eller annan författning eller beslul av kyrkofullmäktige eller kyrkostämman ankommer på nägon an­nan,

6.

ha hand om församlingens informationsverksamhet i den män kyrko­fullmäkfige eller kyrkoslämman inle har uppdragit denna ät nägon annan

279 nämnd.

5.

verka för sådana förenklingar i verksamheten som kan underlätta     Prop. 1987/88:31 enskildas kontakter med församlingen saml

6.

i övrigl fullgöra de uppdrag som kyrkofullmäktige eller kyrkostämman har överlämnal lill rådet.

Kyrkorådet skall handlägga de ärenden som enligl särskilda författning­ar ankommer pä rådet.

Kyrkorådet får infordra yttranden och upplysningar från övriga nämnder och från beredningar och Qänslemän i församlingen, när del behövs för att rådet skall kunna fullgöra sina uppgifter.

Om beslutanderätten i en församling utövas av elt direklvall kyrkoråd tillämpas inte andra slyckel 1, 3-6 och 8.

I paragrafen behandlas kyrkorådets uppgifter. Den har sin motsvarighet i 5 kap. 2 § LFKS.

Ledamöter och suppleanler

3 §    Kyrkoherden är ledamol i kyrkorådet.

Kyrkoherden får förordna präst som Qänstgör i pastoratet alt vara kyr­korådsledamot i annexförsamling i stället för kyrkoherden. Förordnandet skall avse den tid för vilken övriga kyrkorådsledamöler har valts. Kyrko­herden skall underrätta kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans ordföran­de om förordnandet.

Om församlingar som tillhör olika pastorat har ell gemensamt kyrkoråd, förordnar domkapitlet en av församhngarnas kyrkoherdar atl vara ledamot i rådet och en annan all vara suppleanl.

I paragrafen finns bestämmelser om kyrkoherdens eller annan prästs ställ­ning som självskriven ledamot i kyrkorädel. Paragrafen överensstämmer med 5 kap. 3 § LFKS. Av 4 och 5 §§ framgår att den präst som kyrkoher­den förordnar till ledamol i stället för honom själv inte ocksä fär vara vald fill ledamol eller suppleanl i kyrkorådet.

4 § Andra ledamöter än den som avses i 3 § samt suppleanler i kyrkorå­

det väljs, ulom i fall som avses i 5 §, av kyrkofullmäkfige eller kyrkosläm­

man till del anlal som fullmäktige eller slämman bestämmer. Antalet valda

ledamöter fär dock inle vara mindre än fyra. Antalet suppleanter bör vara

minst lika slorl som antalet valda ledamöter.

Om suppleanterna inte väljs proportionelll, skall det vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas lill Qänslgöring.

Paragrafen innehåller bestämmelser om val av ledamöter och suppleanter i kyrkoråd för församlingar i vilka beslutanderätten utövas av kyrkofullmäk­tige eller kyrkoslämman. Bortsett från hänvisningen fill 5 § stämmer para­grafen i sak överens med 5 kap. 4 § LFKS.

5 § Om beslutanderätten i en församling ulövas av ell direklvall kyr­

koråd skall andra ledamöler än den som avses i 3 § och suppleanler ulses

genom direkta val när val i hela rikel till kyrkofullmäktige förrättas. Röst­

rätt vid ell sådant val har den som uppfyller de villkor som anges i 2 kap.

4§.

I lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval och om val av kyrkoråd i vissa

280

fall finns bestämmelser om

1.                                                                            indelning i valdistrikt,

Prop. 1987/88: 31

2.

valdag, rösfiängd, förrättande och avslutande av val,

3.

utseende av suppleanler saml

4.

förfarandet när en ledamol i kyrkorådet har avgått under Qänstgö­ringsliden och när en suppleanl har inträtt som ordinarie ledamol i kyrko­rådet eller av annan anledning har avgått som suppleant.

Kyrkorådet beslutar hur många ledamöter som skall väljas. Anlalel valda ledamöter skall vara jämnt och får inte vara mindre än tio.

Beslular kyrkorådet om ändring av anlalet ledamöter tillämpas beslutet först när val i hela rikel av kyrkofullmäkfige förrättas nästa gång. Beslutet skall fattas före utgången av mars månad valåret. Länsstyrelsen skall genast underrällas om beslutet.

För de valda ledamölerna skall suppleanter ulses till det antal som kyrkorådet bestämmer. Anlalet skall ulgöra en viss andel, dock högst hälflen, av del antal platser som varje parti får i församlingen. Om del därvid uppkommer elt brutel tal, avrundas delta fill närmast högre hela lal. Länsstyrelsen skall genast underrättas om kyrkorådels beslul.

När kyrkorådet skall utses första gången, beslutar kyrkofullmäktige eller kyrkostämman om antalet ledamöter och suppleanler.

Kyrkorådet skall före utgången av januari månad varje år lill samfällig­hetens fullmäkfige avge en berättelse om sin verksamhet under det föregä­ende årel.

Denna paragraf är ny och behandlar val av direktvalda kyrkoråd (1 kap. 10 §) samt dess skyldighet atl avge en verksamhetsberättelse.

Enligt/Ör5fa stycket skall andra ledamöter än den självskrivne (jfr 3 §) och suppleanter i kyrkorådet utses genom direkta val i samband med kyrkofullmäkligvalen. Samma villkor för rösträtt som gäller för kyrkofull­mäkligvalen skall gälla vid dessa val.

I andra stycket hänvisas lill lagen om kyrkofullmäktigval och om val av kyrkoråd i vissa fall i fråga om en församlings indelning i valdistrikt samt valdag, rösfiängd, förrättande och avslutande av val och utseende av suppleanter. Vidare gäller hänvisningen förfarandet när en ledamol har avgått före Qänstgöringsfidens uigäng och när en suppleanl har inträtt som ledamol eller av annan anledning har avgått som suppleanl. Motsvarande bestämmelser för kyrkofullmäktige finns i 2 kap. I §.

I tredje stycket finns en bestämmelse enligt vilken det direktvalda kyrko­rådet såsom församlingens beslutande organ själv fär besluta om antalet ledamöler i kyrkorådet. Av skäl som har anförts i den allmänna mofive­ringen (avsnitt 3.1.4) får antalet ledamöter inte vara mindre än tio. I sjätte stycket ges bestämmelser om vem som beslular om antalet ledamöter när kyrkorädel skall utses första gången.

fiärde stycket finns bestämmelser om verkan av ett beslul om ändring av anlalet ledamöter. Stycket har utformats så atl bestämmelsen i huvud­sak stämmer överens med vad som gäller i motsvarande fall för kyrkofull­mäktige i församling enligl 2 kap. 2 § femte slyckel.

Femte stycket innehåller bestämmelser om anlalel suppleanter för leda­

möterna i det direktvalda kyrkorådet. Enligt förslaget skall antalet bestäm­

mas av kyrkorådet och i övrigt på samma säll som anlalel suppleanter för

kyrkofullmäktige.

281

Enligl sjätte stycket ankommer det på kyrkofullmäktige eller kyrkosläm-    Prop. 1987/88: 31 man i församlingen atl bestämma anlalet ledamöter och suppleanler, när del direktvalda kyrkorädel skall utses första gången.

Enligt sjunde stycket skall kyrkorådet avge en verksamhetsberättelse till samfällighetens fullmäkfige. På delta sätt kan verksamheten granskas lö­pande och inle som annars bara vid församlingsmedlemmarnas ställnings­tagande vid valet av ledamölerna.

6 § Antalet ledamöter i ell gemensamt kyrkoråd och det antal ledamöler

i rådet som varje församling skall utse bestäms genom överenskommelse

mellan församlingarna. Varje församling skall välja minst en ledamot. Om

församlingarna inle kan enas, bestämmer länsstyrelsen anlalel ledamöler i

rådet och det anlal som skall utses av varje församling.

Paragrafen motsvarar 5 kap. 5 § LFKS.

Valbarhet m.m.

7 § I fråga om valbarhel lill ledamol eller suppleant,verkan av all valbar­

heten upphör och rätt att avsäga sig uppdraget fillämpas bestämmelserna i

2 kap. 5 § om ledamot och suppleanl i kyrkofullmäktige. Den som är

myndig på dagen för valet till kyrkorådet är dock valbar. Ulöver de

personer som avses i 2 kap. 5 § andra stycket får inle heller en tjänsteman

som föreslär någon förvaltning som är underställd rådet väljas lill ledamot

eller suppleanl.

Paragrafen motsvarar 5 kap. 6 § LFKS.

Rätt tid ledighet för uppdraget

8 § Valda ledamöter och suppleanter har rätt till den ledighet från an­

slällning som .behövs för uppdraget.

Paragrafen motsvarar 5 kap. 7 § LFKS.

Valperiodens längd m. m

9 § Sådana ledamöter och suppleanler som avses i 4 och 5 §§ väljs för tre

är, räknal frän och med den I januari året efter del år då val i hela rikel av

kyrkofullmäktige har förrättats.

Om valet lill kyrkofullmäkfige har upphävts och omval har ägt rum eller om rättelse har vidtagits genom förnyad sammanräkning och mandatför­delningen mdlan partierna därvid har ändrats, upphör uppdragen för de ledamöler och suppleanter i kyrkorädel som har valls av fullmäktige tvä månader efter del att omvalet eller sammanräkningen har avslutats. När omvalet eller sammanräkningen har avslutats, skall kyrkofullmäktige för­rätta nytt val av ledamöter och suppleanter för återstoden av Qänstgörings­liden.

Om en sådan ledamol som avses i 4 § och som har utsetts vid proportio­

nellt val avgår under Qänstgöringsliden, inlräder en suppleant, enligl den

ordning mellan suppleanterna som har beslämts vid valet, i ledamotens

ställe för ålersloden av Qänstgöringsliden. Om en annan av kyrkofullmäk­

tige eller kyrkostämma vald ledamot avgår, förrällas fyllnadsval för äter-

282

stöden av Qänstgöringsliden.

I denna paragraf finns bestämmelser om valperiodens längd, om omval av     Prop. 1987/88: 31

kyrkoråd som utses av kyrkofullmäktige och om efterträdare lill ledamot

som har avgäll och som har valls av kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman.

I första stycket anges mandattiden för de valda ledamölerna och supple­anterna i kyrkorådet. Bestämmelsen överensstämmer i sak med 5 kap. 8 § första stycket LFKS.

I andra stycket finns bestämmelser om omval av kyrkoråd som har valls enligt 4 § efter det att ett kyrkofullmäktigval har gjorts om eller när rättelse har vidtagits genom förnyad sammanräkning och mandatfördelningen där­vid har ändrats. Stycket motsvarar 5 kap. 8 § andra stycket LFKS.

Tredje stycket reglerar förfarandet när en ledamot som har utsetts genom proporlionelll val respekfive majoritetsval avgår. Stycket motsvarar 5 kap. 8 § tredje slyckel LFKS.

Ordförandeskapet

10 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman väljer bland kyrkorådets le­damöter en ordförande och en eller tvä vice ordförande. Fullmäktige eller slämman bestämmer liden för uppdragen. Direklvall kyrkoråd och gemen­samt kyrkoråd skall dock själva välja ordförande och en eller tvä vice ordförande bland sina ledamöler.

Om varken ordföranden eller nägon vice ordförande kan närvara vid elt sammanlräde med kyrkorådet, utser rådet en annan ledamol alt för tillfäl­let vara ordförande.

Om ordföranden på grund av sjukdom eller annars för längre lid är förhindrad all fullgöra sitt uppdrag, får kyrkorådet ulse en annan ledamot alt som ersättare för ordföranden fullgöra dennes uppgifter.

Paragrafen motsvarar 5 kap. 9 § LFKS med det tillägget i första stycket sista meningen atl del direktvalda kyrkorådet i likhet med elt gemensamt kyrkoråd själv skall välja ordförande och en eller två vice ordförande.

Även del direktvalda kyrkorådet ges genom bestämmelsen i tredje styc­ket möjligheten all tillfälligt ulse en annan ledamol atl ulföra ordförandens åligganden då denne för längre tid är förhindrad. Ell sådanl uppdrag kan självfallet inte omfatta annan lidsperiod än den ordföranden faktiskt är förhindrad eller liden efter del denne lämnat sitt ordförandeskap (jfr. prop. 1975/76:186 s. 268 f och prop. 1982/83:19 s. 158 ff).

Bestämmelser om sammanträdena i kyrkorådet

II  § Kyrkorådet bestämmer tid och plats för sina sammanträden. Sam­

manlräde skall även hållas, när minst en tredjedel av rådets ledamöler eller

den ledamot som avses i 3 § begär del eller ordföranden anser alt del

behövs.

Kallelse till sammanlräde med kyrkorådet skall anslås minsl en vecka

före sammanlrädesdagen pä församlingens anslagstavla. Den skall inom

samma tid tillställas varje ledamol och suppleant i rådet på lämpligt säll.

Om elt ärende fordrar sä skyndsam handläggning alt kallelse inte kan ske

pä detta sätt, skall kallelsen med uppgift om ärendet anslås senast varda­

gen före sammanträdesdagen. Dessulom skall kallelsen inom samma lid pä

lämpligl säll tillställas varje ledamot och suppleant. Del som sägs i della

stycke gäller bara när det inte finns föreskrifter om kallelse i reglemente för

283

kyrkorådet.

Kyrkorådet fär lill sina sammanträden kalla en ledamol eller en supple- Prop. 1987/88: 31 ant i kyrkofullmäktige, ordföranden eller en vice ordförande i kyrkosläm­man, en ledamol eller en suppleant i annan nämnd eller beredning, en Qänslemän hos församlingen eller en särskild sakkunnig all närvara. Den som har kallats lill etl sammanlräde får, om rådet beslular del, delta i överläggningarna men inte i besluten.

Denna paragraf behandlar tid och plats för kyrkorådets sammanträden, kallelse till sädana sammanträden och närvarorätt.

Första och tredje styckena stämmer överens med 5 kap. 10 § första respektive andra styckena LFKS.

I andra stycket finns en ny bestämmelse om kallelse lill kyrkorådels sammanträden. Sådana bestämmelser saknas i LFKS. Hillills har i allmän­het föreskrifter om kallelse getts i reglemente för kyrkorådets verksamhel. Reglemente är inle obligatoriskt men får antas av kyrkofullmäkfige eller kyrkoslämman. Del har förekommit fall där ledamöter i ett kyrkoråd inle har blivit kallade lill ell kyrkoråds sammanträde. I praxis har beslul fattat vid ett sådant sammanträde ansetts ha tillkommit i laga ordning, eftersom bestämmelser om när och hur kallelse skall utsändas saknas i lag. Detta är otillfredsställande. I andra stycket införs därför en bestämmelse enligt vilken kallelse skall anslås på församlingens anslagstavla minsl en vecka före sammanträdel. Kallelsen skall också inom samma tid tillställas varje ledamol och suppleant på lämpligt sätt (jfr 2 kap. 10 §). Den formuleringen öppnar möjligheterna alt använda del bästa och lämpligaste distribufions-sättel - brev, telefon, telex, bud etc. - beroende på omständigheterna. Vidare har införts en bestämmelse om förkortad kallelselid för brådskande ärenden. Andra stycket har utformats med beslämmelserna i 2 kap. 10 § LFKS om kallelse av ledamöler och suppleanter i kyrkofullmäktige som förebild. Som kyrkomötet (KO 1987: 3 avsnitt 4.2) påpekar bör del emeller­tid i första hand ankomma pä kyrkofullmäkfige eller kyrkostämma all reglemente för kyrkorådet och andra nämnde föreskriva om kallelse till sammanlräde. Endast om så inle sker, finns det anledning att fillämpa tvingande lagbestämmelser. I förhållande lill del förslag kyrkomötet fick ta del av har sålunda ett fillägg gjorts i lagtexten på denna punkl.

Suppleanternas tjänstgöring

12 § I fråga om suppleanternas Qänslgöring i kyrkorådet gäller i fillämpli­ga delar bestämmelserna i 2 kap. 11 § om suppleanternas Qänslgöring i kyrkofullmäktige. Detta gäller även när en av kyrkofullmäktige eller kyr­kostämma utsedd ledamot som inte har utsetts vid proporlionelll val har avgått och fyllnadsval ännu inle har ägl rum. Suppleanterna fär närvara vid rådels sammanträden.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 kap. 11 § LFKS.

Beslulförhel och jäv

13 §    Kyrkorädel får handlägga ärenden endasl om mer än hälflen av

ledamölerna är närvarande.

284

En ledamot eller nägon annan som har att handlägga ärenden hos rådet     Prop. 1987/88: 31 får inle delta i eller närvara vid handläggningen av etl ärende som personli­gen rör honom själv eller hans make, föräldrar, barn eller syskon eller någon annan närstående.

Paragrafen motsvarar 5 kap. 12 § LFKS.

Val av särskild avdelning eller utskott inom kyrkorådet samt krav på beslut pch protokoU

14 § När kyrkorådet väljer en sådan avdelning som avses i 17 § eller etl

organ bestående av ledamöler eller suppleanler i rådet för beredning av

ärenden som rådet skall handlägga, tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 23 §

om proportionellt val.

I fråga om förfarandet vid fattande av beslul, förande av protokoll, protokollels innehåll, justering av protokoll, tillkännagivande om justering och reservafion tillämpas bestämmelserna i 2 kap. 22, 25 och 26 §§ om kyrkofullmäktige. Protokollet får dock justeras på det sätl som kyrkorådet bestämmer av ordföranden och yllerligare minst en ledamol.

Paragrafen stämmer i sak överens med 5 kap. 13 § LFKS.

Framställningar tid kyrkorådet m.m.

15 § Kyrkorådet skall på lämpligl sätt kungöra var framställningar till

rådet las emol.

Delgivning med kyrkorådet sker med ordföranden eller den som enligt reglemente, instruktion eller särskilt beslul är behörig all la emot delgiv­ning.

Paragrafen stämmer i sak överens med 5 kap. 14 § LFKS. Någon särskild föreskrift om alt förvaltningslagens bestämmelser om inkommande hand­lingar skall tillämpas ges dock inte, eftersom förvaltningslagen numera i den delen gäller även för kyrkokommunala myndigheter.

Hta- kyrkvärdar, kassaförvaltare och elektorer ulses

16 § Kyrkorådet väljer kyrkvärdar bland dem som är röstberättigade i församlingen enligl 2 kap. 4 § första och andra styckena. Minst en av kyrkvärdarna skall utses bland ledamöterna och suppleanterna i kyrkorå­det. Kyrkvärdarna utses för tre år räknat frän och med den 1 januari året efter det år dä val i hela riket av kyrkofullmäktige har förrällals.

Kyrkorådet utser för varje kalenderår en kassaförvaltare, om rådels medelsförvaltning inte har ordnats på annat sätl.

Det är då val i hela riket av kyrkofullmäktige förrättats, skall det nyvalda

kyrkorådet före december månads utgäng utse befattningshavare som av-

, ses i första och andra styckena. Del nyvalda kyrkorådet får även före

december månads uigäng utse elektorer som avses i lagen (1982:943) om

kyrkomötet.

Denna paragraf motsvarar 5 kap. 15 § LFKS.

285

Reglemente om kyrkorådets verksamhet m.m.

Prop. 1987/88:31

17 § Kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman får anta reglemente med när­

mare bestämmelser om kyrkorådets verksamhel.

Kyrkorådet får, om kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman beslular del, uppdra ål en särskild avdelning, beslående av ledamöler eller suppleanler i rådet, ål en ledamot eller suppleanl eller åt en Qänslemän hos församlingen atl på rådels vägnar besluta i vissa grupper av ärenden. Dessa ärendegrup­per skall anges i reglementet eller särskilda beslut. Framställningar eller yllranden lill fullmäktige eller slämman liksom yllranden med anledning av att rådets beslut har överklagats får dock beslutas endast av rådet samfällt.

Första och andra styckena tillämpas också på direklvall kyrkoråd. Där­vid skall dock vad som sägs om kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman i stället avse kyrkorådet.

Beslul som har faltals med stöd av uppdrag enligl andra stycket skall anmälas till kyrkorådet, som bestämmer på vilket säll della skall ske.

I paragrafen ges bestämmelser om reglemente för kyrkorådet och delega­tion av beslutanderätt. Den motsvarar delvis 5 kap. 16 § LFKS.

Första, andra och fiärde styckena stämmer överens med första - tredje styckena 5 kap. 16 § LFKS.

Tredje stycket innehåller en ny bestämmelse och lar sikte på del di­rektvalda kyrkorådet. I en församling som har ett direklvall kyrkoråd saknas fullmäktige och stämma. I stycket föreskrivs därför all kyrkorådet själv får anla reglemente med närmare föreskrifter om dess verksamhel.

Tillsättning av nämnder

18 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman tillsätter nämnder för den

förvaltning och verkställighet som enligt särskilda författningar ankommer

på dessa. För sådana nämnder gäller vad som är föreskrivet i författningar­

na.

För förvaltning och verkställighet i övrigt får fullmäkfige eller slämman tillsätta de nämnder som behövs. Ledamöler och suppleanter i sädana nämnder väljs av fullmäktige eller slämman till del antal som fullmäktige eller stämman bestämmer. För dessa nämnder tillämpas beslämmelserna om kyrkorädel i 4 § andra stycket, 7 och 8 §§, 9 § andra och tredje styckena, 10-15 §§, 16 § andra och tredje styckena saml 17 §.

Paragrafen, som motsvarar 5 kap. 17 § LFKS, behandlar de kyrkokommu­nala nämnderna.

Handläggningen av vissa ärenden

19 § Kyrkofullmäktige och kyrkoslämman får, om inle någol annal är föreskrivet i lag eller annan författning, besluta att kyrkorådet eller någon annan nämnd skall

1.

ha hand om förvaltning och verkställighet i fräga om egendom som annars förvaltas av nägon annan nämnd,

2.

handlägga frågor om anställning, ledighet, vikariat eller skiljande frän anslällning samt andra frågor belräffande arbetstagare som är underställda någon annan nämnd.

Denna paragraf innehåller bestämmelser om gemensam egendomförvalt­

ning och personaladminislrafion. Paragrafen stämmer överens med 5 kap.

286

18 § LFKS.

Närvarorätt vid sammanträdena m. m.

Prop. 1987/88: 31

20 § Kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman får besluta all en ledamol eller en suppleanl i fullmäktige, kyrkorädel, annan nämnd eller beredning får närvara vid rådels eller nägon annan nämnds sammanlräde, även om han inte är ledamol eller suppleanl i rådet eller nämnden, och della i Överläggningarna men inle i besluten samt få sin mening antecknad i protokollet.

Rätt all närvara och della i överiäggningen har dock alltid en kyrkoherde eller hans ersättare belräffande de nämnder lill vilka kyrkoherden inte är valbar.

Om beslulanderätlen i en församling ulövas av ell direklvall kyrkoråd tillämpas första stycket pä sådan församling. Därvid skall dock vad som sägs om kyrkofullmäktige och kyrkostämma i stället avse kyrkofullmäktige i den samfällighet i vilken församlingen ingår.

Paragrafen har sin motsvarighet i 5 kap. 19 § LFKS. Den behandlar leda­möters och suppleanters rätl all närvara och yttra sig vid sammanträden med nämnder i vilka de inte är ledamöter eller suppleanler.

Kyrkoherdens särskilda närvarorätt enligl andra stycket har behandlats närmare i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.1.5).

Förvaring av arkivhandlingar

21 § Kyrkorådets och övriga nämnders protokoll och andra arkivhand­lingar skall förvaras i kyrkoarkiv. Om kyrkoarkiv finns särskilda bestäm­melser.

Paragrafen stämmer överens med 5 kap. 20 § LFKS.

Ersättning tdl ledamöter och suppleanler

22 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman får besluta all det lill valda ledamöter och suppleanter i kyrkorådet samt till ledamöter och supplean­ter i annan nämnd skall betalas skäligt arvode samt skälig ersättning för resekoslnader, förlorad arbetsförtjänst och andra utgifter som föranleds av uppdraget. Delsamma gäller annan ledamol i kyrkorådet, om han har utsetts till ordförande. Arvodel skall bestämmas lill lika belopp för lika uppdrag.

Om en församling ingär i en total pastoratssamfällighet eller total flerpas­toratssamfällighet får kyrkofullmäktige i samfälligheten besluta all arvode och ersättning som avses i första stycket skall utgå till ledamöter och suppleanler i församlingens kyrkoråd. Arvodel skall bestämmas fill lika belopp för lika uppdrag.

I paragrafen behandlas ersättning som kan ulgå till ledamöler och sup­pleanler i kyrkorådet eller annan nämnd. Första stycket stämmer i sak överens med 5 kap. 21 § LFKS.

I andra stycket finns motsvarande bestämmelse för ledamöter och sup­pleanter i kyrkoråd i församlingar som ingår i totala kyrkliga samfällighe­ter. Eftersom sädana församlingar inte har någon egen meddsförvallning

får beslut om ersättning fattas av samfällighetens fullmäktige.

287

8 kap. Kyrkorådet och övriga nämnder i annan kyrklig samfällighet än

Prop. 1987/88: 31

stiftssamfällighet

Kyrkorådets uppgifter

1 § Kyrkorådet i en kyrklig samfällighel skall leda förvaltningen av sam­fällighetens angelägenheter och ha tillsyn över övriga nämnders verksam­het. Rådet skall uppmärksamt följa de frägor som kan inverka pä samfällig­hetens ekonomiska ställning samt hos samfällighetens fullmäktige eller församlingsdelegerade och övriga nämnder liksom hos andra myndigheter göra de framställningar som rådet anser behövs. Beträffande kyrkorådets uppgifter i övrigl fillämpas bestämmelserna i 7 kap. 2 § andraQärde styckena. Därvid skall dock vad som sägs om församling och kyrkofull­mäktige i stället avse samfälligheten och dess fullmäktige eller församlings­delegerade.

Paragrafen motsvarar 5 kap. 27 § första stycket LFKS.

Hur bestämmelserna om kyrkoråd m. m. iförsamling tillämpas på kyrkorådet och övriga nämnder i annan kyrklig samfällighet än stiftssamfällighet

2 § Beträffande kyrkliga samfällighelers kyrkoråd och övriga nämnder tillämpas bestämmelserna i 7 kap. 3, 4, 615 och 1721 §§ samt 22 § första stycket om kyrkoråd m. m. i församling. Därvid skall följande gälla.

1.    Bestämmelserna om församling och kyrkofullmäktige skall avse sam­

fälligheten och dess fullmäktige eller församlingsdelegerade.

2.

Om samfällighelen utgörs av församlingar som tillhör flera pastoral, förordnar domkapitlet en av kyrkoherdarna atl vara ledamot i samfällighe­tens kyrkoråd och en annan all vara dennes suppleanl. Förordnandena skall avse tiden för de valda ledamöternas Qänstgöringsperiod.

3.

Vid val av kyrkoråd i samfällighelen bör om möjligl varje församling bli företrädd i rådet genom minst en ledamol eller suppleanl.

4.

Kungörelser och fillkännagivanden skall anslås på samfällighetens anslagstavla.

5.

Samfällighetens kyrkoråd skall underrätta församlingarna om frågor av större ekonomisk belydelse. Rådet fär infordra yllranden och upplys­ningar från församlingarnas kyrkoråd, när del behövs för att rådet skall kunna fullgöra sina uppgifter.

6.

Samfällighetens kyrkoråd får, om inle samfällighetens fullmäktige eller församlingsdelegerade beslular nägol annal, uppdra ät kyrkorådet eller någon annan nämnd i en församling eller ål ell för församlingarna i elt pastorat gemensamt kyrkoråd att verkställa beslul av samfällighetens full­mäktige eller församlingsdelegerade eller all förvalla anslag som enligl fastställd budget eller särskill beslul blivit anvisat ät församlingen.

7.

Samfällighetens fullmäktige eller församlingsdelegerade får ge samfäl­lighetens kyrkoråd en annan benämning än kyrkoråd.

8.

Protokoll och andra arkivhandlingar får förvaras på annal säll än i kyrkoarkiv, om regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer beslular del.

I denna paragraf finns bestämmelser om organisation och verksamhetsfor­

mer beträffande kyrkorådet och övriga nämnder i annan kyrklig samfällig­

hel än sliftssamfällighel. Paragrafen motsvarar delvis 5 kap. 28 § LFKS.

Del tillägget har gjorts alt domkapitlets förordnande av kyrkoherde som

288

ledamol i kyrkorådet skall avse samma lid som de valda ledamöterna

Qänstgör. Nylt är också bemyndigandet för regeringen att delegera sin     Prop. 1987/88:31 befogenhet atl besluta om förvaringen av arkivhandlingar. Särbestämmel­serna om Göteborgs kyrkliga samfällighet har utgåu.

9 kap. Stiftsstyrelsen och övriga nämnder i stiftssamfälligheten

Detta kapitel, som är nytt, innehåller bestämmelser om stiftsstyrelsens uppgifter, ledamöler och suppleanler i styrelsen, valbarhet, valperiodens längd och ordförandeskapet, saml om hur bestämmelserna om kyrkoråd m. m. i församling tillämpas på stiftsstyrelsen och övriga nämnder i stifls­samfällighelen.

Stiftsstyrelsens uppgifter

1 § Sfiflsstyrdsen skall leda förvaltningen av sfiflssamfällighetens ange­lägenheter och ha tillsyn över övriga nämnders verksamhel.

Stiftsstyrelsen skall uppmärksamt följa de frågor som kan inverka på sliftssamfällighetens ekonomiska ställning saml hos sfiftsfullmäktige och övriga nämnder liksom hos andra myndigheter göra de framställningar som sliflsstyrelsen anser behövs. Belräffande sliftsstyrdsens uppgifter i övrigt tillämpas beslämmelserna i 7 kap. 2 § andra och Qärde styckena om kyrko­rädel i församling. Därvid skall dock vad som sägs om församling och kyrkofullmäkfige i slället avse stiftssamfälligheten och stiftsfullmäktige.

Sliflsstyrelsen skall handlägga de ärenden som enligl särskilda författ­ningar ankommer på styrelsen.

1         denna paragraf anges stiftsstyrelsens uppgifter.

Stiftsstyrelsen skall ulgöra motsvarigheten fill kyrkorådet i en annan kyrklig samfällighet. Sliflsslyrelsen har därför i stiftssamfälligheten enligt första och andra styckena samma uppgifter som ell sådanl kyrkoråd (jfr 8 kap. 1 §).

Som framgär av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.1.3, 3.3.4 och 3.3.6) föreslås all stiftsstyrelsen även skall sköta vissa uppgifter, som nu handhas av regeringen och andra statliga organ. Sålunda skall stiftstyrd­sen besluta om l.ex. samfällighetsbildningar, ändringar i pastoratsindel­ningen m. m. Mot bakgrund härav har i tredje stycket lagils in en bestäm­melse enliglvilken stiftsstyrelsen skall handlägga de ärenden som enligt särskilda författningar ankommer på styrelsen.

Ledamöter och suppleanter

2 §    Biskopen är ledamot i sliflsstyrelsen.

Vice ordföranden i domkapitlet är biskopens ersättare.

Enligl bestämmelsen skall biskopen vara självskriven ledamol i sliflssty­

relsen och vice ordföranden i domkapitlet hans ersällare. Della innebär att

domprosten blir ersällare eller - i stift där del inle finns nägon domprost -

den kyrkoherde som regeringen ha förordnat Qfr 2 § domkapildslagen).

Delta blir under nuvarande förhållanden aktuellt i Visby stift, som saknar

domprost. Belräffande de närmare skälen till förslaget hänvisas till den

allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.4)

289

19   Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

3 §   Andra ledamöler i stiftsstyrelsen än biskopen väljs av sliftsfullmäkli-    Prop. 1987/88:31 ge till det anlal fullmäktige bestämmer. Antalet valda ledamöter får dock inle vara mindre än åtta. För de valda ledamöterna skall utses lika många suppleanler.

Om suppleanterna inle väljs proportionelll, skall det vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas lill Qänslgöring.

I paragrafen finns bestämmelser om val av andra ledamöter och supplean­ter i sliflsslyrelsen.

I andra stycket ges en bestämmelse om att det vid valet av suppleanter även skall bestämmas den ordning i vilken dessa skall kallas in till Qänslgö­ring, om valet inle sker proportionellt. Sker valet proporfiondlt, inlräder suppleanterna i den ordning som föreskrivs i lagen om proportionelll valsätt inom landsting, kommunfullmäktige rn. m.

Valbarhet

4 § Valbar lill ledamot eller suppleanl är den som är kyrkobokförd inom stiftet, är medlem av svenska kyrkan och som är myndig pä valdagen.

Ulöver de personer som avses i 6 kap. 12 § andra stycket andra mening­en fär inle heller en Qänslemän som förestår någon förvaltning som är underställd sliflsstyrelsen väljas lill ledamot eller suppleanl.

I fråga om verkan av atl valbarheten upphör och räll till avsägelse tillämpas beslämmelserna i 2 kap. 5 § tredje slyckel om ledamöter och suppleanter i kyrkofullmäktige.

Första stycket överensstämmer i princip med vad som gäller för valbarhel lill kyrkoråd Qfr 7 kap. 7 §).

I likhet med vad som gäller för ledamöler och suppleanler i en försam­lings kyrkoråd är enligt andra stycket, utöver de personer som inte är valbara lill fullmäktige, chefen för förvaltning som hör till stiftsstyrelsens förvaltningsområde undantagna från valbarhel.

Genom en hänvisning i tredje stycket lill 2 kap. 5 § tredje stycket görs bestämmelserna om verkan av att valbarheten upphör och rätt lill avsägel­se för ledamöter och suppleanter i kyrkofullmäkfige tillämpliga pä stiftssty­relsen.

Valperiodens längd

5 §   Sådana ledamöter och suppleanter som avses i 3 § väljs snarast efter . del atl sliflsfullmäkliges valperiod har börjat. Valet gäller till dess all stiftsfullmäktige förtällar nyll val under sin näsla valperiod.

Till skillnad mol kyrkofullmäktige kan stiftsfullmäktige på grund av den

indirekta valmetoden inte hinna sammanträda och förrätta val före decem­

ber månads utgång del år då val av kyrkofullmäktige i hela rikel har ägt

rum. Mandattiden för de ledamöter och suppleanler i stiftsstyrelsen som

skall väljas kan därför inle börja förrän de nyvalda stiftsfullmäktige har

hunnit sammanträda och förrätta valen. I paragrafen anges därför sålunda

all mandattiden löper till dess all stiftsfullmäktige förrättar nytt val under

j

sin nästa valperiod.

Ordförandeskapet

Prop. 1987/88:31

6 § Biskopen är stiftsstyrelsens ordförande. Bland de valda ledamöterna utser stiftsfullmäkfige en vice ordförande.

I paragrafen föreskrivs i enlighet med vad som har föreslagils i den allmän­na motiveringen (aysnitt 3.2.4) alt biskopen skall vara självskriven ordfö­rande i sliflsslyrelsen.

Hur bestämmelserna om kyrkoråd m. m. iförsamling tillämpas på stiftsstyrelsen och andra nämnder än egendomsnämnden i stiftssamfälligheten

7 §   Beträffande stiftsstyrelsen och andra nämnder än egendomsnämnden tillämpas bestämmelserna i 7 kap. 8 §, 9 § andra och tredje styckena, 11-15 och 17-21 §§ samt 22 § första stycket om kyrkoråd m. m. i församling. Därvid skall följande gälla.

1.   Bestämmelserna om församling, kyrkofullmäktige och kyrkoråd skall .

avse stiftssamfälligheten, stiftsfullmäktige och stiftsstyrelsen.

2.

Kungörelser och fillkännagivanden skall anslås på stiflssanrifällighe-tens anslagstavla.

3.

Sliflsstyrelsen skall underrätta församlingarna om frägor av störte, ekonomisk belydelse. Sfiflsstyrdsen fär begära upplysningar från försam­lingarnas och de kyrkliga samfällighelernas kyrkoråd, när del behövs för att sliflsstyrelsen skall kunna fullgöra sina uppgifter.

4.

Stiftsstyrelsen får, om inte sfiftsfullmäktige beslutar någol annat, uppdra åt kyrkorädel eller annan nämnd i en församling eller kyrklig samfällighet atl verkställa beslul av stiftsfullmäktige eller all förvalta an­slag som enligt fastställd budget eller särskill beslul blivit anvisat åt för­samlingen eller den kyrkliga samfälligheten.

5.

Bestämmelserna om närvaro- och yttranderätt för kyrkoherde eller hans ersättare skall också avse biskopen och vice ordföranden i stiftssty­relsen.

6.

Protokoll och andra arkivhandlingar fär förvaras pä annat sätt än i kyrkoarkiv, om regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar del.

I denna paragraf finns bestämmelser om organisafion och verksamhetsfor­mer belräffande stiftsstyrelsen och övriga nämnder i stiftssamfälligheten.

Genom hänvisningen i första stycket görs vissa bestämmelser om kyr­koråd i församling tillämpliga pä stiftsstyrelsen och övriga nämnder i stiftssamfälligheten. Det gäller beslämmelserna i 7 kap. om rätt fill ledighet för uppdraget (8 §), om val och om efterträdare till ledamot som har avgått (9 § andra och tredje styckena), sammanträdena (11 §), suppleanternas inträde (12 §), beslutförhet och jäv (13 §), val av särskild avdelning eller utskott m. m. (14 §), framställningar m. m. (15 §), reglemente och delega­tion (17 §), fillsättning av nämnder (18 §), handläggningen av vissa ärenden (19 §), närvarorätt (20 §), förvaring av arkivhandlingar (2! §) och om er­sättning till ledamöter och suppleanter (22 § första stycket).

I andra stycket ges särskilda bestämmelser om organisationen och Verk­samheten. Bestämmelserna motsvarar i huvudsak dem som gäller för kyrkoråd och övriga nämnder i kyrklig samfällighel (jfr 8 kap. 2 §).

291

10 kap. Ekonomisk förvaltning

Prop. 1987/88: 31

Delta kapitel innehåller bestämmelser om förmögenhelsskydd, täckning av medelsbehov, budget, budgetfrister, medelsanvisning, fonder, län och bor­gen samt räkenskaper och bokslut i de kyrkliga kommunerna. Kapitlet motsvarar i huvudsak 6 kap. LFKS. Vissa språkliga och redaktionella ändringar har gjorts.

Församlingar

1

§ Församlingarnas egendom bör förvallas så all förmögenheten inle minskas.

2

§ Församlingens medelsbehov skall, i den män det inte fylls på annat sätt, läckas med skatt.

3

§ Församlingen skall årligen upprätta budget för nästa budgetår. Bud­getåret löper per kalenderår.

Budgeten skall, med utgångspunkt i ställningen enligt de avslutade rä­kenskaperna för året före det år då budgeten upprättas, innehålla en plan för ekonomin under budgetåret. I planen skall redovisas de anslag som skall anvisas och täckningen av medelsbehovet med angivande av skatte­satsen.

4 § Förslag lill budget skall upprättas av kyrkorådet före oktober månads

utgång. Om särskilda förhållanden kräver del, får budgetförslaget göras

upp i november månad. I sådant fall skall kyrkorådet före oktober månads

utgång föreslå skattesats för den församlingsskall som ingår i preliminär

skatt för inkomst under det följande ärel. Kyrkorådet bestämmer när

övriga nämnder senasl skall lämna sina särskilda budgetförslag till rådet.

Kyrkorådet skall samräda med kommunstyrelsen innan budgetförslaget görs upp.

Budgeten faslslälls av kyrkofullmäktige eller kyrkostämman före no­vember månads utgång. Om budgeten lill följd av särskilda förhållanden inle kan fastställas före november månads utgång, skall fullmäkfige eller slämman ändå fastställa skattesatsen inom denna lid. Budgeten skall däref­ter fastställas före december månads uigäng. Därvid får fullmäktige eller stämman, om del finns särskilda skäl för del, fastställa annan skallesals än som har beslämts tidigare.

Kyrkorådets förslag till budget skall från och med kungörandet av det sammanträde med kyrkofullmäktige eller den kyrkostämma dä budgeten skall fastställas vara tillgängligt för allmänheten på plats som tillkännages i kungörelsen.

5 § Beslut om anslag skall även innefatta anvisning av medel för atl läcka

anslaget. Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman kan besluta att elt särskill

anslag, som inte förbrukas under del år för vilket del har beviljats, får

användas för samma ändamål under del följande ärel. Etl sådant beslul får

därefter fattas för ett år i sänder.

Paragraferna motsvarar 6 kap. 1 -5 §§ LFKS.

6 §   En församling får avsätta medel lill kapitalfonder och driflfonder.

Fondmedel får las i anspråk för annat ändamål än det som fonden avser

292

endasl genom beslul i samband med atl budgelen fastställs.

Paragrafen innehåller bestämmelser om kyrkokommunala fonder. Den     Prop. 1987/88:31

stämmer överens med 6 kap. 6 § första stycket LFKS. Regeln i nämnda

lagrums andra stycke har inle förts över fill den nya lagen. Den föreskriften

innehäller en hänvisning lill de särskilda bestämmelser om fondavsättning

som finns i annan lag. Sädana regler finns i den nya lagen om förvaltningen

av kyrklig jord.

7

§ Församlingen fär ta upp lån och ingå borgen. Församlingen får inle upplåta panträtt i sin egendom lill säkerhet för en fordran. Vid förvärv av egendom fär församlingen överta betalningsansvaret för län som fidigare har lagils upp mol säkerhet av panträtt i egendomen.

8

§ Kyrkorådet skall fortlöpande föra räkenskaper över de medel som det förvallar.

Andra nämnder som förvaltar medel skall föra räkenskaper enligl kyrko­rådels föreskrifter och årligen, inom den lid som kyrkorådet bestämmer, till rådet lämna redovisning för sin medelsförvaltning under föregående budgetär.

När en sådan redovisning har lämnats, skall kyrkorådet inom den lid som kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman bestämmer sammanfalla och avsluta räkenskaperna.

Gemensamt kyrkoråd skall årligen senast den 31 mars lämna redovisning fill de församlingar som har utsett rådet.

9 §    Särskilda bestämmelser finns om

1.

vård om och förvaltning av kyrka och kyrkoegendom,

2.

förvaltning av medel som myndighel har särskill inseende över saml

3.

kolleklmedel.

Paragraferna motsvarar 6 kap. 7-9 §§ LFKS.

Kyrkliga samfälligheter

10 § Beträffande kyrkliga samfälligheter tillämpas 1-9 §§. Därvid skall

följande gälla.

1.

Beslämmelserna om församlingens kyrkofullmäktige samt om dess kyrkoråd och övriga nämnder skall i stället avse samfällighetens kyrkofull­mäktige, församlingsdelegerade eller stiftsfullmäktige samt dess kyrkoråd eller stiftsstyrelse och övriga nämnder.

2.

Församlingarnas kyrkoråd skall lämna sina särskilda förslag om an­slag för del nästföljande året till samfällighetens kyrkoråd. Detta bestäm­mer när förslagen skall lämnas.

3.

Bestämmelserna om samräd med kommunstyrelsen innan budgetför­slaget görs upp skall inte tillämpas pä sliftsslyrdsen.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 6 kap. 10 § LFKS. De ändringar som har gjorts innebär dels atl i punkl 1 har tillagts orden stiftsfullmäktige och stiftsstyrelsen, dels att yllerligare en punkl, 3, har införts.

11 kap. Revision

Detta kapitel innehåller bestämmelser om revisorer, revisorernas uppgifter

och befogenheter, revisionsberättelse och ansvarsfrihet. Kapifiet motsva-

293

rar med språkliga och redaktionella ändringar i huvudsak 7 kap. LFKS.

Församlingar

Prop. 1987/88:31

1 § Nyvalda kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman väljer uiider år då val

i hela rikel av kyrkofullmäktige har förrättats tre eller fiera revisorer samt

minsl lika många revisorssuppleanter för granskning av de tre följande

årens verksamhet. Fullmäktige eller stämman får därvid välja revisorer

och suppleanler för granskning av viss eller vissa nämnders verksamhet. .

Anlalel revisorer, liksom antalet suppleanler, för varje nämnd eller grupp

av nämnder skall dock vara minsl tre.

Om val till kyrkofullmäktige har upphävts och omval har ägt rum eller om rättelse har vidtagits genom förnyad sammanräkning öch mandatför­delningen mellan partierna därvid har ändrats, upphör uppdragen för revi­sorerna och suppleanterna två månader efter det alt omValel eller samman­räkningen har avslutats. När omvalet eller sammanräkningen har avslu­tats, skall fullmäktige förrätta nytt val av revisorer och suppleanter för återstoden av Qänstgöringsliden.

I fräga om valbarhet lill revisor och revisorssuppleant, verkan av atl valbarheten upphör och rätl till avsägelse skall beslämmelserna i 2 kap. 5 § om ledamol och suppleant i kyrkofullmäktige tillämpas. Den som inle är kyrkobokförd i församlingen är dock valbar. Delsamma gäller den som är myndig på dagen för valet fill revisor eller suppleanl.

Om en revisor som inte har utsetts vid proportionellt val avgår under Qänstgöringsliden, får fullmäktige eller stämman förtätta fyllnadsval för återstoden av denna lid.

Revisorer och revisorssuppleanter har rätl lill den ledighet från anställ­ning som behövs för uppdraget.

Fullmäktige eller slämman får besluta att det till revisorer ochrevisors-suppleanter skall betalas skäligl arvode saml skälig ersättning för resekosl­nader, förlorad arbetsförtjänst och andra utgifter som föranleds av uppdra­get. Arvodel skall bestämmas lill lika belopp för lika uppdrag.

2

§ Den som är ledamot eller suppleant i kyrkorådet eller annars är redovisningsskyldig till församlingen fär inle vara revisor eller revisors­suppleant för granskning av verksamhet som omfattas av redovisnings­skyldigheten och inte heller delta i val av revisor eller revisorssuppleant för granskning av sådan verksamhet eller i handläggningen av ärende om ansvarsfrihet för verksamheten. Detsamma gäller make, föräldrar, barn eller syskon eller någon annan närstående fill den redovisningsskyldige. Ordföranden och vice ordföranden i kyrkorädel eller andra nämnder vars verksamhet granskningen gäller fär, ulan hinder av vad som nu har sagls och även om de inle är ledamöter i kyrkofullmäktige, delta i fullmäktiges eller stämmans överläggning, när revisionsberättelsen som avser gransk­ningen behandlas.

3

§ Revisorerna granskar kyrkorådets och övriga nämnders verksamhel. De prövar om verksamheten har utövats på etl ändamålsenligt och från ekonomisk synpunkt tillfredsställande sätt, om räkenskaperna är rättvisan­de och om den konlroll som har utövats inom nämnderna är tillräcklig.

En revisor har rätt att av en nämnd få de uppgifter cch upplysningar som behövs för revisionsarbetet. En revisor får när som helst inventera de penningmedel och värdehandlingar som en nämnd förvaltar samt ta dd av räkenskaper och andra handlingar som berör nämndens verksamhet.

Vad som har sagts om nämnd gäller även beredning.

4 §   Revisorerna utövar, om kyrkofullmäktige eller kyrkostämman inte

bestämmer något annal, själva den förvaltning som har samband med

294

revisionsuppdragel. Beslul som revisorerna fattar angående förvaltningen     Prop. 1987/88: 31 skall upptas i protokoll. I fråga om justering av protokoll och tillkänna­givande om justeringen tillämpas bestämmelserna i 7 kap.  14 § andra stycket.

5

§ Revisorerna skall årligen lill kyrkofullmäktige eller kyrkoslämman avge berättelse med redogörelse för resultatet av den revision som avser verksamheten under del föregående årel. Av berättelsen skall framgå om anmärkning belräffande den granskade verksamhelen föreligger eller inte. Om anmärkning framställs, skall anledningen till den anges i berättelsen. Revisionsberättelsen skall innehålla ett särskill uttalande i frågan huruvida ansvarsfrihet tillstyrks eller inle.

6

§ Sedan förklaringar har inhämtats över dé anmärkningar som har framställts i revisionsberättelsen, skall kyrkofullmäktige eller kyrkostäm­man vid sammanträde före utgången av årel efter det år som revisionen avser besluta om ansvarsfrihet skall beviljas eller om talan eller annan åtgärd för all bevara församlingens rätt skall vidtas. Om talan inte väcks inom ett år från det att revisionsberättelsen lades fram pä sammanlräde med fullmäktige eller stämman, anses ansvarsfrihet beviljad. Trots atl ansvarsfrihet har beviljats får talan dock föras belräffande skada på grund av brottslig handling, om inle ansvarsfrihelen uppenbarligen avsäg även den skadan.

7

§ Kyrkofullmäkfige eller kyrkostämman får meddela närmare före­skrifter om revisionen.

Paragraferna stämmer i sak överens med 7 kap. 17 §§ LFKS.

Kyrkliga samfälligheter

8 §    Belräffande kyrkliga samfälligheter tillämpas 1-7 §§. Därvid skall följande gälla.

1.

Beslämmelserna om församlingens kyrkofullmäktige samt om dess kyrkoråd och övriga nämnder skall i slället avse samfällighetens kyrkofull­mäktige, församUngsddegerade eller stiftsfullmäktige samt dess kyrkoråd eller stiftsstyrelse och övriga nämnder.

2.

Val av revisorer och revisorssuppleanter i en stiftssamfällighet skall förrällas av de nyvalda stiftsfullmäktige snarast efter valperiodens början.

3.

Församlingskyrkoräd som förvallar medel för samfällighetens räkning eller kyrklig samfällighets kyrkoråd som förvaltar medel för sliftssamfällig­hetens räkning skall årligen avge redovisning för sin förvaltning under det föregående kalenderåret. Redovisningen skall lämnas fill samfällighetens kyrkoråd eller stiftsstyrelsen, som bestämmer när della skall ske.

Paragrafen motsvarar i huvudsak 7 kap. 8 § LFKS.

I punkt I har som en följd av den obligatoriska sliflssamfälligheten tillagts orden stiftsfullmäktige och sfiflsslyrelse.

Punkt 2 innehåller en ny bestämmelse. Den reglerar när val av revisorer

och revisorssuppleanter i en sliftssamfällighel skall ske. Som förut har   

redovisats kan de nyvalda fullmäktige, på grund av att de väljs indirekt,

inte hinna förtätta val före utgången av december månad det år då val i hela

riket av kyrkofullmäktige har ägl rum. I punkt 2 föreskrivs därför som etl

295

undantag från 1 § första meningen all revisorer och revisorssuppleanter i     Prop. 1987/88: 31 en stiftssamfällighet skall väljas av de nyvalda stiftsfullmäktige snarast efter valperiodens början.

Punkl 3 motsvarar i huvudsak 7 kap. 8 § 2 LFKS. Eftersom stiftsstyrel­sen enligl 9 kap. 7 § 4 fär uppdra ål kyrkorådet i en församling eller kyrklig samfällighel all förvalla anslag har beslämmelserna anpassats även för denna situation.

12 kap. Församlingsskatt

Delta kapitel innehåller bestämmelser om skyldighet atl eriägga skaft lill församling, skattesals, underrättelse om skaUesats, utbetalning och redo­visning av församlingsskatt samt särskilda bestämmelser om kyrkliga sam­fälligheter. Kapitlet motsvarar i huvudsak 8 kap. LFKS, Språkliga och redaktionella ändringar har gjorts.

Församlingar

1 § Bestämmelser om skyldighet att erlägga församlingsskatt finns i

kommunalskaltelagen (1928:370).

Den som är kyrkobokförd i en icke-tertiloridl församling är inte skyldig all erlägga församlingsskall till den lertiloriella församling där han är mantalsskriven.

Särskilda bestämmelser om skallskyldighet finns i lagen (1951:691) om viss lindring i skattskyldigheten för den som icke tillhör svenska kyrkan.

2 § När budgelen har fastställts, skall kyrkorådet genast underrätta den

kommun där församlingen är belägen om den skattesats som därvid har

beslämts för det följande årel.

Om budgelen inle har fastställts före oktober månads utgång, skall kyrkorådet genast underrätta kommunen om rådets förslag lill skattesats. Om budgelen inle har fastställts före november månads utgång skall, så snart skallesatsen har beslämts, kommunen underrättas om denna.

3 § Skattesatsen för församlingsskatt bestäms enligl de grunder som

anges i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och

annan menighets utdebitering av skatt, m. m.

Bestämmelser om utbetalning av församlingsskall finns i samma lag.

4 § Länsskattemyndigheten skall senast den 8 mars till kyrkorådet över­

lämna redovisning för del föregående året över skatt som fillkommer

församlingen och som har betalats ut till denna.

Paragraferna motsvarar 8 kap. 1-5 §§ LFKS.

Kyrkliga samfädigheier

5 § Belräffande kyrkliga samfälligheter tillämpas 2-4 §§. Därvid skall

beträffande stiftssamfälligheter beslämmelserna om kyrkoråd i slället avse

stiftsstyrelsen.

Denna paragraf motsvarar 8 kap. 6 § LFKS.

296

Stiftssamfälligheter samt Stockholms territorieUa församlingar och

Prop, 1987/88:31

kyrkliga samfälligheter

6 § För stiftssamfälligheter saml för Stockholms territoriella församling­ar och kyrkliga samfälligheter gäller också följande.

Stiftsstyrelsen saml varje församlings och samfällighets kyrkoråd i Stockholm skall, sedan budgeten har fastställts, genast underrätta berörda lokala skattemyndigheter, statistiska centralbyrån och riksskatteverket om den skattesats som har beslämts för det följande årel.

Om budgelen inle har fastställts före oklober månads utgång, skall stiftsstyrelsen och kyrkorådet i församling eller kyrklig samfällighel i Stockholm genast underrätta berörda lokala skattemyndigheter och statis­tiska centralbyrån om sliftsstyrdsens eller rådels förslag till skallesals. Om budgelen inte har fastställts före november månads utgång skall, så snart skattesatsen har beslämts, berörda lokala skattemyndigheter, statis­tiska centralbyrån och riksskalteverkel undertältas om denna.

Paragrafen innehåller specialregler för stiftssamfälligheter och för de lerri­toriella församlingarna i Stockholm liksom också för kyrkliga samfällighe­ter i Stockholm beträffande underrättelse om skattesatsen. Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 7 § LFKS.

Beträffande församlingar i Stockholm och Slockholmssamfällighelen innebär bestämmelsen ingen ändring i sak. Eftersom varje stiftssamfällig­het kommer all beröra flera kommuner och län bör samma bestämmelser som nu gäller för Stockholm också gälla för sliflssamfällighelerna. Para­grafen har utformats i enlighet härmed.

13 kap. Kommunalbesvär

Della kapitel innehåller bestämmelser om överklagande av kyrkofullmäkti­ges, kyrkostämmans, kyrkorådets och annan nämnds beslut. I kapitlet finns ocksä en särskild bestämmelse om kyrkliga samfälligheter. Kapifiet motsvarar i huvudsak 9 kap. LFKS. Språkliga och redaktionella ändringar har gjorts.

Hur man överklagar beslut av församling

1 § Kyrkofullmäkfiges eller kyrkostämmans beslut får, om inte något annat är särskilt föreskrivet, överklagas hos kammarrätten. Överklagandet får grundas endast på omständigheter som innebär atl beslutet

1.

inte har tillkommit i laga ordning,

2.

står i strid mot lag eller annan författning,

3.

på annal sätt överskrider kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans befogenhet,

4.

kränker klagandens enskilda räll eller

5.

annars vilar pä orättvis grund.

Skrivelsen med överklagandet skall ha kommit in till kammarrätten inom tre veckor från den dag då justeringen av det över beslutet förda protokol­let tillkännagavs pä församlingens anslagstavla. Om skrivelsen före över­klagandelidens utgång har kommit in till församlingen, skall överklagandet ändå prövas.

I skrivelsen skall anges del beslut.som överklagas och de omständighe­

ter pä vilka överklagandet grundas. Klaganden får inte anföra någon ny

omständighet till grund för överklagandet efter överklagandelidens utgång.

297

2 §   I fråga om överklagande av beslut aVkyrkorådet eller annan nämnd    Prop. 1987/88:31

skall bestämmelserna i I § tillämpas, om inle någol annat är särskill före­

skrivet. Beslut av rent förberedande eller rent verkställande art får inle

överklagas.

Beslämmelserna i första stycket gäller även beslul som har fattals med slöd av uppdrag enligl 7 kap. 17 § andra slyckel. I fråga om beslul som inte har protokollförts särskilt räknas överklagandeliden från den dag då juste­ringen av det protokoll, som fördes vid del sammanträde med kyrkorådet eller nämnden då beslutet anmäldes, fillkännagavs på anslagstavlan. Be­stämmelserna i första stycket gäller också i fråga om överklagande av sådant beslul av revisorerna som avses i 11 kap. 4 §.

3 § Beslul enligl 1 och 2 §§ får överklagas av den som är kyrkobokförd i

församlingen.

Till dessa paragrafer har förts över beslämmelserna i 9 kap. 1 -3 §§ LFKS. Eftersom den s. k. ulbotaxeringen numera har slopats, finns del dock inle skäl alt ha kvar rätlen lill överklagande för dem som inte är kyrkobokförda i församlingen.

4 § Kammarrätten skall inhämla stiftsstyrelsens yttrande över överkla­

gandet, om det behövs.

Vid tillämpning av förvaltningsprocesslagen (1971:291) anses försam­lingen som part.

Elt föreläggande enligl 5 § förvaltningsprocesslagen fär inte gälla sådan brisl i skrivelsen med överklagandet som består i alt denna inte anger den eller de omständigheter på vilka överklagandet grundas. Bestämmelsen i 29 § förvaltningsprocesslagen om rätt att utan yrkande besluta till del bättre för enskild tillämpas inle.

Denna paragraf motsvarar i huvudsak 9 kap. 4 § LFKS.

I första stycket görs den ändringen all kammarrätten skall inhämta stiftsstyrelsens i stället för domkapifiets yttrande över överklagandet, om det behövs. Enligl den nya stiftsorganisalionen skall domkapitlets uppgif­ter begränsas till frågor som rör svenska kyrkans lära och den prästerliga ämbetsförvaltningen. Med hänsyn härtill är del inte längre ändamålsenligt att behålla kravet på remiss till domkapitlet. Remisskravet bör i stället avse sliflsstyrelsen, som skall överta flertalet,av de uppgifter som i dag ankommer pä domkapitlet.

5

§ Beslul av kammarrätten som har gått klaganden emot fär överklagas endasl av denne. Ell beslul, varigenom kammarrätten har bifallit ett över­klagande eller förbjudit att det överklagade beslutet verkställs, får överkla­gas av församlingen och av var och en som sägs i 3 §.

6

§ Om beslut av kyrkofullmäktige eller kyrkostämman har blivit upp­hävt genom avgörande som har vunnit laga kraft och om beslutet redan har verkställts, skall fullmäktige eller stämman föranstalta om rättelse av verk­ställigheten i den mån del är möjligt.

Första slyckel tillämpas även i fråga om beslul av kyrkorädel eller annan nämnd eller av revisorerna.

Dessa paragrafer stämmer i sak överens med 9 kap. 56 §§ LFKS.

298

Hur man överklagar beslut av kyrklig samfällighet

Prop. 1987/88: 31

7 § I fräga om överklagande av beslul av församlingsdelegerade, kyrko­fullmäktige, stiftsfullmäktige, kyrkorådet, sfiflsstyrdsen eller någon annan nämnd i en kyrklig samfällighel tillämpas 1-6 §§, om inte någol annat är särskilt föreskrivet. Beslut får överklagas ocksä av en församling som ingår i samfällighelen.

Med det tillägget atl beslämmelserna i 1-6 §§ också tillämpas på överkla­gande av beslul av sfiftsfullmäktige och stiftsstyrelsen överensstämmer paragrafen med 9 kap. 7 § LFKS.

1.       Denna lag träder i kraft, i fråga om 6 kap. 3-21 §§ den 1 september 1988,

saml i övrigl den 1 januari 1989.

Lagen föreslås i huvudsaklig del träda i kraft den 1 januari 1989. För atl stiftsfullmäktige skall kunna väljas fr. o. m. della datum krävs att vissa bestämmelser i lagen som rör valet av fullmäktige träder i kraft tidigare. Den centrala valmyndigheten måste sålunda ges möjlighet att innan valet äger rum fastställa del antal ledamöler som skall ulses i varje valkrels. Vidare måste de år 1988 nyvalda kyrkofullmäktige redan i november 1988 kunna välja elektorer och elektorerna redan i december 1988 välja ledamö­ler till stiftsfullmäktige: I punkt 1 föreskrivs därför atl beslämmelserna i 6 kap. 3-21 §§ om valkretsar och fastställande av det anlal ledamöter som skall utses i varje valkrets och om valet äv stiftsfullmäktige och överkla­gande av valet träder i kraft den 1 september 1988.

2.

Lagen (1982:1052) om församlingar och kyrkliga samfälligheter upphävs den Ijanuari 1989.

3.

Om det i en lag eller någon annan författning hänvisas till en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna lag tillämpas i stället den nya föreskriften.

I andra lagar eller författningar kan del finnas hänvisningar till bestämmel­ser som ersätts genom den nya lagen. I punkt 3 föreskrivs därför atl den nya lagens bestämmelser skall tillämpas i dessa fall.

4.       Beträffande icke-terriloriell församling tillämpas den ordning som förut

gällt, pm församlingen beslular del.

Enligt 1 kap. 2 § sista slyckel tillämpas lagen ocksä på icke-terriloriella

församlingar. Eftersom del inle kan uteslutas all de icke-terriloriella för­

samlingarna kan behöva avvika från lagen med hänsyn lill deras särskilda

organisation, bör de ha en möjlighet atl fortfarande tillämpa äldre bestäm­

melser. I denna punkt har därför lagils in en föreskrift som gör del möjligt

för dessa alt, i likhet med vad som hittills gällt, behälla sin organisation i de

delar som inte är förenliga med beslämmelserna i lagen.

-

5.                                                                                                En kyrklig samfällighet som har bildats före den 1 januari 1963 och som

299

omfattar alla de angelägenheter som avses i lagen (1930:259) pm försam- Prop. 1987/88: 31 , lingsslyrelse skall frän och med den 1 januari 1989 bestå endast för ekono­miska angelägenheter. Den nya lagens bestämmelser om en församlings rätl all själv vårda sina angelägenheter, om beslutanderätten och om kyrkoråd i församling skall tillämpas pä de enskilda församlingarna i sam­fällighelen. I sådana församlingar skall utan hinder av beslämmelserna i 1 kap. 8 § beslutanderätten utövas på kyrkostämma, i församling med över 500 röstberättigade kyrkomedlemmar dock längst till utgången av år 1991. Domkapitlet skall förordna en person att före utgången av december må­nad är 1988 hälla kyrkostämma för val av ordförande och vice ordförande saml kyrkoråd.

Enligt 1930 års församlingsstyrelselag kunde bildas totala samfälligheter för alla församlingsangelägenheter, såväl ekonomiska som andra angelä­genheter. Del finns allQäml ell fätal sådana totala samfälligheter. Dessa saknar egna organ. Enligt punkl 5 skall sädana samfälligheter få beslå, men endasl för ekonomiska angelägenheter. I enlighet härmed föreskrivs ocksä atl de enskilda församlingarna i samfälligheten själva skall vårda sina angelägenheter. Detta kräver i sin tur atl de aktuella församlingarna får egna organ. I punkten föreskrivs därför atl den nya lagens bestämmelser . om beslulanderätlen och om kyrkoråd i församling skall tillämpas på de enskilda församlingarna i samfällighelen. Vidare föreskrivs alt beslulande­rätlen i en sådan församling övergångsvis skall utövas av kyrkostämma, även om församlingen består av fler än 500 röstberättigade kyrkomed­lemmar. Under övergångstiden har kyrkostämman atl ta ställning lill om församlingens beslutanderätt i framliden skall ulövas av kyrkofullmäktige, eller om uppgiften skall handhas av ell direklvall kyrkoråd och göra framställning härom lill stiftsstyrelsen.

Eftersom beslutanderätten i dessa församlingar för första gången skall utövas på kyrkostämma och någon sammankallande inte finns behövs särskilda övergångsregler för den första stämman. I sista meningen i punk­ten 5 föreskrivs därför atl domkapitlet får utse en person som skall sam­mankalla slämman för atl förrätta de val som skall ske lill befallningar som avser fiden fr. o. m. den 1 januari 1989 och därför måste ske före utgången av december månad år 1988. Den föreslagna ordningen stämmer i princip överens med den som nu gäller när en ny församling bildas, i vilken beslutanderätten skall ulövas på kyrkostämma Qfr 3 kap. 5 § första stycket LFKS och 3 kap. 5 § första slyckel den nya lagen).

6. Annan kyrklig samfällighel än som avses i 5 och som har bildats före den 1 januari 1989 skall bestå. Om samfälligheten inle omfattar de församlingar och ekonomiska angelägenheter som anges i 1 kap. 5 eller 6 § får den dock beslå längst till utgången av år 1991. I fråga om sådana samfälligheter och församlingar som ingår i dessa tillämpas äldre bestämmelser. Bestämmel­serna i kyrkliga indelningslagen (1988:000) tillämpas i fräga om ändring eller upplösning av sådana samfälligheter.

Bestämmelserna i denna punkl tar sikte på andra kyrkliga samfälligheter än som avses i punkt 5 och som har bildats före den 1 januari 1989. Del gäller såväl frivilligl bildade samfälligheter som obligatoriska paslorats-samfälligheter enligt 1 kap. 4 § första stycket LFKS. Enligt bestämmelser-

na i denna punkt skall sädana samfälligheter bestå. Om de emellertid inte,    Prop. 1987/88: 31

överensstämmer med reglerna om samfälligheter i den nya lagen (1 kap. 5

och 6 §§) fär de dock bestå längst till utgången av år 1991. Under en

övergångstid får alltså berörda församlingar och sliflsslyrelsen la initiativ

till och fatta beslut om att ändra eller upplösa sädana samfälligheter som

inte omfattar de församlingar och de ekonomiska angelägenheter som

anges i 1 kap. 5 och 6 §§. Därvid skall enligl sisla meningen i förevarande

punkl tillämpas beslämmelserna i den kyrkliga indelningslagen.

7. I fråga om förutsättningarna för att en församlings beslutanderätt skall

ulövas av kyrkofullmäktige tillämpas äldre bestämmelser till utgången av

är 1991. Om en församling med över 500 röstberättigade kyrkomedlemmar

i vilken beslutanderätten enligt 1 kap. 9 § första stycket skall utövas av

kyrkofullmäkfige inte har fullmäktige vid ingången av år 1991 och det inte

har beslämts all beslutanderätten skall ulövas av kyrkorådet enligt I

kap. 10 §, skall fullmäktige väljas i församlingen della år. Om del före

utgången av år 1991 har beslämts atl beslutanderätten i församlingen skall

utövas av etl direktvalt kyrkoråd skall ulan hinder av beslämmelserna i 7

kap. 5 § sjätte slyckel kyrkostämman besluta om anlalel ledamöler och

suppleanter i rådet.

Enligl den nya lagen avskaffas möjligheten att låta beslutanderätten i större församlingar som ingår i totala ekonomiska samfälligheter ulövas på kyrkostämma. I stället införs genom 1 kap. 10 § en möjlighet all i dessa fall överföra beslutanderätten till ett direktvalt kyrkoråd, efter beslut av sfiflsstyrdsen. Eftersom beslut av sistnämnt slag inle kommer alt kunna fallas före lagens ikraftträdande och det är onödigt all behöva välja ell slort fullmäktige för större församlingar i totala samfälligheter, föreskrivs i denna punkt atl äldre bestämmelser i dessa hänseenden skall gälla till utgången av år 1991. Under denna övergångslid kan berörda församlingar besluta huruvida de önskar föra över beslutanderätten fill ett direktvall kyrkoråd, eller om den skall ulövas av kyrkofullmäktige. En församling med över 500 röstberättigade kyrkomedlemmar skall dock ha kyrkofull­mäktige efter den 1 januari 1992, om del inte enligl 1 kap. 10 § har beslämts att beslutanderätten skall utövas av kyrkorådet.

Enligl 7 kap. 5 § sjätte stycket den nya lagen skall kyrkofullmäkfige i församlingen besluta om anlalet ledamöter och suppleanter i del direktval­da kyrkorådet, när det skall väljas första gången. Fram fill utgången av år 1991 kommer beslutanderätten i aktuella församlingar att kunna utövas på kyrkostämma. För atl göra del möjligt att i dessa fall direkt ersätta kyrko­stämma med elt direktvalt kyrkoråd ges i sista meningen förevarande punkt en undantagsbestämmelse från 7 kap. 5 § femte slyckel. Enligt denna beslular kyrkoslämman om antalet ledamöter och suppleanter i rådet om del före utgången av är 1991 har bestämts att beslutanderätten i församlingen skall ulövas av kyrkorådet.

8. Når slLflsfullmäklige skall ulses första gången beslutar domkapitlet efter

hörande av sliflstinget och stiftsavdelningen av Svenska kyrkans försam­

lings- och pastoralsförbund om anlalel ledamöler och suppleanler i stifts­

fullmäktige. Beslutet skall fallas före utgången av juni 1988. Centrala

q.

valmyndigheten skall genast undertältas om beslutet.

Enligl 6 kap. 1 § skall sfiftsfullmäktige besluta hur mänga ledamöter i Prop. 1987/88:31. fullmäktige som skall ulses. När stiftsfullmäktige skall ulses första gången finns inte någol fullmäktige som kan besluta om antalet. I punkten före­skrivs därför alt domkapitlet första gången skall besluta om anlalet leda­möter och suppleanler i fullmäktige. Innan domkapitlet fattar beslut skall del enligt bestämmelsen höra stiftstingel och sfiftsavdélningen av paslo­ralsförbundel. Beslutet skall fattas före utgången av juni 1988 för alt den centrala valmyndigheten i god lid skall få besked om del antal ledamöter som skall fördelas på valkretsarna enligl 6 kap. 4 §.

9.         Vad som i 6 kap. 9, 11, 14, 15, 19 och 20 §§ sägs om sliftsslyrdsen skall,

när stiftsfullmäktige skall ulses första gängen, avse domkapitlet.

När stiftsfullmäktige ulses första gången hösten 1988 kan bestämmelserna som avser stiftsstyrelserna inle fillämpas, eftersom den ännu inte har utsetts. De bör därför vid detta fillfälle avse domkapitlet.

10.       När sammanlräde med stiftsfullmäktige skall hållas första gången utfär­

das kungörelse om sammanträdet av domkapitlet, som också bestämmer i

vilken eller vilka tidningar kungörelsen skall införas.

Enligl 6 kap. 23 § jämfört med 2 kap. 10 § skall kungörelse om sammanträ­de med stiftsfullmäktige utfärdas av ordföranden. Vidare skall kungörelsen införas i den eller de ortstidningar som fullmäktige har bestämt. Eftersom stiftsfullmäktige av naturliga skäl inte har valt någon ordförande eller fattat beslut om i vilka tidningar kungörelsen skall införas innan fullmäktige har sammanträtt första gången, föreskrivs i denna punkl alt dessa uppgifter första gången skall ankomma på domkapitlet.

11.       Domkapitlet i varje stift skall efter samråd med stiflsfinget före utgång­

en av januari 1989 upprätta förslag lill sliftsamfällighetens budget för

budgetåret 1989. Stiftsfullmäktige skall före februari månads utgång fast­

ställa budgelen för år 1989. Domkapitlets förslag till budget för är 1989

skall från och med kungörandet av del sammanlräde med stiftsfullmäktige

då budgelen skall fastställas vara fillgängligt för allmänheten på plats som

tillkännages i kungörelsen.

Denna punkt innehåller särskilda bestämmelser om sliftssamfällighetens

budget för år 1989. Enligl 10 kap. 10 § jämfört med 10 käp. 3-4 §§ skall

sliflssamfälligheten ärligen upprätta budget för nästa budgetår. Denna

skall upprättas av stiftsstyrelsen och fastställas av stiftsfullmäktige senasl

vid vissa angivna fidpunkter. För sliftssamfällighetens första budgetär,

budgetåret 1989, går dessa regler inte atl fillämpa. I förevarande punkl

föreskrivs därför alt domkapitlet skall upprätta förslag lill budget för är

1989 och atl stiftsfullmäktige före februari månads utgång skall fastställa

denna budget. Vidare ges i punkten föreskrifter om att budgetförslaget

skall vara tillgängligt för allmänheten på plats som tillkännages i kungörel­

sen för det sammanträde med stiftsfullmäktige dä budgeten skall faststäl­

las. Frägan om finansieringen av stiftssamfälligheterna budgetåret 1989

behandlas i avsnitt 3.6.9.

3Q2

12.     För varje församling skall kyrkofullmäktige eller kyrkostämman före   Prop. 1987/88:31

utgången av december 1988 utse kyrkoråd enligt beslämmelserna i den nya

lagen.

. Det finns i dag församlingar som saknar kyrkoråd enligt beslämmelserna. i 5 kap. 1 § sista stycket LFKS. Även församlingar som ingår i totala samfälligheter enligt 1930 års församlingsstyrelselag saknar egna kyrkoråd. I 7 kap. 1 § nya lagen föreskrivs atl det skall finnas etl kyrkoråd i varje församling. För att redan när lagen träder i kraft kyrkoråd skall finnas även i de församlingar som enligt de nyssnämnda beslämmelserna saknar kyr­koråd, föreskrivs alt kyrkoråd skall väljas i varje församling före utgången av december 1988.

13.     Förvaltar en församling fonder som avser sädana ändamål som enligt

denna lag skall skötas av en pastoratssamfällighet, övertas förvaltningen

av samfälligheten.

Denna punkt har kommenterats närmare i den allmänna motiveringen (avsniU 3.1.1).

6.9 Förslaget till kyrklig indelningslag

Av skäl som redovisats i den allmänna motiveringen (avsnill 3.3.7) förs bestämmelser om rikels indelning i lerritoriella församlingar och pastorat saml kontrakt och stift, om ändringar i indelningen saml om bildandel av icke-obligatoriska kyrkliga samfälligheter samman i en ny kyrklig indel­ningslag. Därvid följs lill slora delar den systematik som kyrkoförfatlnings­utredningen vall. I lagens första kapitel anges dess tillämpningsområde och beskrivs de indelningsenheler som är grundläggande i den kyrkliga organisationen samt begreppet kyrklig samfällighel. Kapitlet innehåller också reglerna om de kyrkliga inddningsenhelerna på regional nivå, slif­ten. Andra kapitlet innehäller bestämmelser om ändringar i den territoriel­la församlingsindelningen, vilka i huvudsak oförändrade överförts från 1 och 3 kapitlen lagen (1979:41

1) 

om ändring i rikels indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar (indelningslagen, ändrad senast 1982:1252). Vissa sakliga ändringar har gjorts med ulgångspunkl i de av kyrkokommittén framlagda förslagen. Förslagen i kapitlet medför att be­stämmelserna om församlingar mäste utgå ur indelningslagen. Dess rubrik måsle också ändras. Dessa frågor avser jag all ta upp lill behandling i den av mig tidigare nämnda propositionen om följdlagstiftning fill kyrkorefor­men Qfr avsnitt 3.8). Tredje och fiärde kapitlen rör ändringar i den territori­ella pastoratsindelningen och i kontraklsinddningen och femte kapitlet bildandet av kyrkliga samfälligheter. Bestämmelserna i fråga om pastorat och samfälligheter bygger väsentligen pä kyrkokommitténs förslag till lag om ändring i pastoralsindelningen och om bildande av kyrkliga samfällig­heter (SOU 1986:18).

303

1 kap. Kyrkliga indelningsenheter m. m.

Prop. 1987/88:31

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag gäller rikets indelning i lerritoriella församlingar och pas­torat samt kontrakl och stift. Lagen gäller också förfarandet vid bildande av kyrkliga samfälligheter.

I första meningen anges inledningsvis lagens tillämpningsområde, de riks­täckande kyrkliga indelningsenheterna territoriella församlingar och pas­toral samt kontrakt och stift. I riket finns ocksä icke-territoriella försam­lingar och pastorat. De icke-territoriella enheterna, landels fem icke-terri­toriella församlingar och motsvarande pastorat, är Karlskrona amiralitets-församling, Göteborgs Tyska församling. Tyska S:t Gerlruds församling i Stockholm, Finska församlingen i Stockholm och Hovförsamlingen.

I andra meningen anges särskilt att lagen också reglerar bildandel av kyrkliga samfälligheter, vilka ju inle är nägra indelningsenheter. I dessa delar blir lagens bestämmelser tillämpliga också i fräga om icke-territoriel­la församlingar och pastorat.

Den lokala indelningen

2 § Församlingen är den grundläggande lokala enheten inom svenska

kyrkan.

Paragrafen har inte haft någon motsvarighet äldre lag. Av 1 kap. 1 § andra meningen den nya församlingslagen framgår all församlingarna är kyrkliga kommuner, vars verksamhel regleras i den lagen.

3 § Pastoratet är tjänstgöringsområde för en kyrkoherde. Ett pastorat

beslår av en församling (enförsamlingspastorat) eller flera församlingar

(flerförsamlingspastorat).

Paragrafen motsvarar närmast 2 § i kyrkokommitténs förslag lill en lag om ändring i pasloralsindelningen och om bildande av kyrkliga samfälligheter. I första meningen anges den definilionsmässiga betydelsen av pastoral, dvs. tjänstgöringsområde för en kyrkoherde. Andra meningen anger alt ell pastorat består av en eller flera församlingar. Beslämmelserna innebär ingen ändring av vad som förut gällt.

Den regionala indelningen

4

§ Kontraktet är Qänstgöringsområde för en kontraktsprost. Etl kon­trakt består av flera pastorat i ett stift.

5

§ Stiftet är regional enhet inom kyrkan och Qänstgöringsområde för biskopen.

6

§ I riket finns tretton stift. Dessa är Uppsala stift, Linköpings stift. Skara stift, Strängnäs stift, Västerås stift, Växjö stift. Lunds stift, Göte­borgs stift, Karlstads stift, Härnösands stift, Luleå stift, Visby stift och

Stockholms stift.

04

7§   Varje stift omfattar de församlingar som regeringen bestämmer.

Prop. 1987/88:31

Dessa paragrafer saknar motsvarighet i äldre lagstiftning. De reglerar de kyrkliga inddningsenhelerna på regional nivå. En följd av atl rikets stift räknas upp i 6 § blir att riksdagen måsle besluta om vilka stift som skall finnas. Med slöd av 7 § kan regeringen ändra stiftens indelning.

Kyrkliga samfädigheier

8 § Kyrkliga samfälligheter bildas av församlingar för värden av gemen­samma ekonomiska angelägenheter.

Med gemensamma angelägenheter avses i paragrafen församlingsangelä­genheter och de angelägenheter som enligl lag eller annan författning ankommer pä pastoratet eller stiflssamfällighelen. Av 1 kap. 1 § andra meningen i den nya församlingslagen framgår all samfälligheterna är kyrk­liga kommuner, vars verksamhet regleras i den lagen. De kyrkliga samfäl­ligheterna är inle indelningsenheter i svenska kyrkans organisation utan sammanslutningar av de kyrkokommunala grundenheterna, dvs. försam­lingarna. Enligl den nya församlingslagen skall alla landels territoriella församlingar ingå i de regionala stiftssamfälligheterna. De icke-territoriella församlingarna ulom hovförsamlingen kommer även alt kunna ingå i dessa samfälligheter liksom ingå i de flerpastoratssamfälligheter vars bildande regleras i 5 kap. 3 § denna lag. I praktiken torde del därför, med någol undantag, bli sä att flertalet församlingar kommer att ingå i kyrkliga sam­fälligheter på såväl lokal- som regionalplanet.

2 kap. Ändringar i den territoriella församlingsindelningen

I detta kapitel finns bestämmelser som i huvudsak oförändrade hämtats från 3 kap. 2-17 §§ indelningslagen. För en närmare kommentar till dessa bestämmelser kan hänvisas fill prop. 1978/79:157. Vissa paragrafer har fåll ändrad lydelse. Ändringarna hänger främsl samman med en ändrad be­slutsordning som innebär atl kammmarkollegiel i princip övertar regering­ens beslutsbefogenheter i första instans, se avsnitt 3.3.2 i den allmänna motiveringen. I övrigt har lagtexten förenklats genom språkliga och redak­tionella ändringar.

Beslul om en ändrad församlingsindelning

1 § Ändring i församlingsindelningen får göras, om ändringen kan antas

medföra bestående fördel för en församling eller en del av en församling

eller andra fördelar frän allmän synpunkt. Därvid får de föreskrifter med­

delas som behövs för ändringens genomförande. Har ändringen samband

med en ändring i rikets indelning i kommuner enligt 1 kap. lagen

(1979:411) om ändring i rikels indelning i kommuner och landstingskom­

muner skall den beslutas av regeringen. I andra fall fallas beslutet av

kammarkollegiet.

När frågan om indelningsändring prövas skall särskild hänsyn las lill

-QS

20    Riksdagen 1987/88. I saml. Nr 31

önskemål och synpunkter från den eller de församlingar som närmast    Prop. 1987/88:31 berörs av ändringen. Om en sådan församling molsäller sig en indelnings­ändring, får beslut om ändringen meddelas endast om det finns synneriiga skäl. Särskild hänsyn skall ocksä tas till befolkningens önskemål och synpunkter.

2 § Behöver församlingsindelningen ändras på grund av oregelbundenhet

i indelningen eller med hänsyn lill fastighelsförhällandena, får kammarkol­

legiet besluta om det.

Om de församlingar som närmast berörs av en sådan indelningsändring är ense orti denna och ändringen avser församlingar i samma län, får länsstyrelsen besluta om ändringen. Delta gäller dock inle om ändringen föranleder en ekonomisk reglering mellan församlingarna.

3 § Råder del osäkerhet om gränsen för en församlings område, fär

kammarkollegiet besluta om gränsens rätta sträckning.

Dessa paragrafer innehåller bestämmelser om förutsättningarna för änd­ring i församlingsindelningen saml om beslutanderätten i sådana ärenden. De motsvarar lill sitt innehåll 3 kap. 2-4 §§ inddningslagen. Beslutande­rätten i de fall som avses i 1 och 3 §§ har delegerats från regeringen lill kammarkollegiet (se den allmänna motiveringen avsnitt 3.3.2).

Regeringen skall dock besluta om sädan ändring i församlingsindelning­en som sammanhänger med en ändring i kommunindelningen, eftersom regeringen enligt indelningslagen har beslutanderätten i det senare fallet. Vad angår de fall som regleras i 2 § har kammarkollegiet redan förut haft beslutanderätten under den förutsättningen all ändringen inle föranleder ekonomisk reglering mellan församlingarna. Denna förutsättning gäller i fortsättningen endasl beträffande länsstyrelsens beslutanderätt och åter­finns följaktligen i andra stycket.

Hur en fråga om ändrad församlingsindelning väcks m. m.

4 § En fråga om ändring i församlingsindelningen får väckas av en för­samling som skulle beröras av ändringen eller av den som är kyrkobokförd i en sädan församling. Ansökan om en sådan ändring skall ges in till kammarkollegiet.

Kammarkollegiet och länsstyrelsen får självmant ta upp frägor om änd­ring i församlingsindelningen. En sådan fråga får också väckas av stiftssty­relsen genom anmälan hos kammarkollegiet.

I paragrafen ges föreskrifter om rätlen alt väcka en fråga om ändring i församlingsindelningen. Dessa regler motsvarar 3 kap. 16 § första stycket samt andra stycket första och andra meningen indelningslagen.

Första stycket har i sakligt hänseende anpassats till atl den s. k. ulbo­taxeringen upphört. Två sakliga ändringar har gjorts i andra stycket. Rege­ringen skall inle längre la etl egel initiativ till en ändrad församlingsindel­ning utan bara ta upp sådana frågor i samband med ett ärende om ändrad kommunindelning eller efter överklagande. Enligt tidigare ordning kunde domkapitlet väcka cn fråga om ändrad församlingsindelning. Såsom fram­gär av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.5) avses domkapitlets upp-

306

gifter i forlsällningen bli begränsade lill frågor som i all väsenlligl rör    Prop. 1987/88:31 svenska kyrkans lära och den präsleriiga ämbetsförvaltningen. Det över­gripande ansvaret för strukturfrågorna i stiftet skall stiftsstyrelsen ha. Domkapitlets initiativrätt förs därför över till stiftsstyrelsen.

5 § Om en indelningsändring som länsstyrelsen tar initiativ lill inle är av den beskaffenheten atl länsstyrelsen enligl 2 § andra stycket får besluta om ändringen, skall länsstyrelsen överlämna ärendet till kammarkollegiet.

Kammarkollegiet skall lill länsstyrelsen överlämna sädana ärenden om indelningsändring som får beslutas av länsstyrelsen enligt 2 § andra styc­ket.

Paragrafen innehåller föreskrifter om överlämnande av indelningsärenden från länsstyrelsen lill kammarkollegiet och omvänt. Beslämmelserna mot­svarar 3 kap. 16 § andra stycket tredje meningen och tredje stycket indel­ningslagen.

Utredning m.m.

6 § I ärenden om sådana indelningsändringar som avses i 1 § och 2 §

första slyckel skall kammarkollegiet göra den utredning som behövs eller,

när det är lämpligare, överlämna ål länsstyrelsen atl göra utredningen. Om

det behövs med hänsyn till ärendets omfaUning och beskaffenhet, får

kammarkollegiet uppdra åt en särskild utredare all göra utredningen.

I ärenden om en sådan indelningsändring som avses i 2 § andra stycket skall utredningen göras av länsstyrelsen.

7 § En utredning skall omfatta alla omständigheter som inverkar pä frä­

gan. Vid utredningen skall samråd ske med de berörda församlingarna och

med stiftsstyrelsen.

Om den ändring i församlingsindelningen som utredningen avser också bör föranleda en ändring i någon annan indelning, skall utredningen omfat­ta även en sådan ändring.

8

§ Statliga och kommunala myndigheter skall i skälig omfattning lämna upplysningar och hjälp, när det begärs av den som gör utredningen.   .

9

§ När del finns skäl till del, skall en särskild undersökning göras om befolkningens inställning till en indelningsändring. Om en särskild utredare finner skäl till en sädan undersökning, skall han anmäla detta lill kammar­kollegiet, som beslutar i frägan. Länsstyrelsen beslular om sådana under­sökningar i ärenden som länsstyrelsen utreder.

Undersökningen skall göras av länsstyrelsen. Den kan ske genom om­röstning, opinionsundersökning eller liknande förfarande. Länsstyrelsen fär därvid anlita valnämnden i kommunen, om inte nämndens verksamhet i övrigt hindras därigenom.

10      § Om utredningen visar alt församlingsindelningen bör ändras, skall

elt förslag upprättas till ändringen samt till den ekonomiska reglering och

de övriga föreskrifter som ändringen kan ge anledning till.

Om även nägon annan indelning behöver ändras, skall förslag upprättas

också lill en sådan ändring.

307

11 §   Den myndighet som har hand om utredningen får besluta huruvida    Prop. 1987/88: 31

kostnaden för utredningen skall förskotleras av sökanden eller av allmänna

medel.

Den myndighel som meddelar del slutliga beslutet i ärendet får förordna atl sökanden eller en församling som har fördel av indelningsändringen slutligen skall stå för utredningskostnaden helt eller delvis. I den mån ett sådant förordnande inte meddelas, skall staten svara för utredningskostna­den.

Till utredningskostnaden hör även kostnaden för valnämndens medver­kan i en undersökning om befolkningens inställning till en indelningsänd­ring.

Paragraferna motsvarar bestämmelserna i 1 kap. 21-26 §§ och 3 kap. 17 § första meningen indelningslagen. Regeln i 3 kap. 17 § andra meningen indelningslagen, att del vid utredningen skulle ske samråd även med dom­kapitlet, har ändrats fill all avse samråd med stiftsstyrelsen och återfinns i 7 § första stycket.

Ekonomisk reglering m.m.

12      § När en församling delas, skall de inbördes ekonomiska förhållande­

na mellan församlingarna enligt den nya indelningen regleras. När en del

av en församling överförs lill en annan församling, skall en sådan reglering

ske, om en församlings tillgångar eller förbindelser som kan hänföras lill

den delen bör överföras fill den andra församlingen eller om del finns

särskilda skäl lill reglering. Regleringen skall ha lill syfte atl pä etl ända­

målsenligt och skäligt sätt fördela församlingens förmögenhet eller en del

av denna.

Regleringen fastställs av den som beslutar om indelningsändringen, när beslutet meddelas. Om församlingarna är ense om regleringen, bör deras överenskommelse fastställas.

13

§ Ansvaret för en förbindelse får överföras från en församling lill en annan även om fordringsägaren inle har lämnat sitt medgivande lill del.

14

§ Om inte nägot annal har beslämts yid den ekonomiska regleringen, övergår en församlings ansvarighet för borgensförbindelser och liknande åtaganden, som berör invånare, fasligheter eller verksamheler inom elt omräde som skall skiljas från församlingen, till den församling som områ­det efter indelningsändringen skall ingå i.

15

§ Om fördelningen av tillgångar och förbindelser inte kan följa grun­den för regleringen, skall uQämning ske i pengar. Den som beslular om indelningsändringen får bestämma all uQämningsbdoppel skall belalas på en gång eller fördelas på två eller flera år.

16

§ När församlingar läggs samman, övergår deras tillgångar och ansva­righeten för deras förbindelser fill den församling som bildas genom sammanläggningen.

17

§ Om en församlings ekonomiska ställning försämras på grund av en indelningsändring, får den som beslutar om ändringen bestämma att en

annan församling som har fördel av denna skall bidra lill den förstnämnda

308

församlingens utgifter i skälig utsträckning. Delsamma gäller om en för-    Prop. 1987/88:31

samling på grund av en indelningsändring får kostnader för att ordna sin

förvaltning, lill vilka den eller de andra församlingar som närmast berörs

av ändringen skäligen bör bidra. Bidraget skall utgå pä en gång eller under

en viss övergångstid.

>

I likhet med vad som skett belräffande utredningen i indelningsärenden (6-11 §§) har även bestämmelserna om den ekonomiska regleringen i indelningslagen (1 kap. 6-10 §§ och 3 kap. 7 §) förts in i denna lag. Lagtexten har anpassats lill den ändrade beslutsordningen.

När beslut om ändring i församlingsindelningen träder i kraft m.m.

18      § En indelningsändring träder i kraft den I januari det är som bestäms

i beslutet om ändringen. Om ändringen är av sådan omfattning alt en

församling enligl den nya indelningen inle bör företrädas av de gamla

kyrkofullmäktige, träder ändringen i kraft den 1 januari året efter det år då

val i hela rikel av fullmäktige har ägl rum. Della gäller dock inte om ell

förordnande enligl 23 § meddelas.

Elt beslul om indelningsändring enligt 1 § skall meddelas senasl ell år innan ändringen skall träda i kraft. Om det finns synnerliga skäl, får beslutet meddelas vid en senare tidpunkt, dock inte senare än älta månader före ikraftträdandet. Elt beslul om indelningsändring enligl 2 § andra slyc­kel skall meddelas senasl tre mänader innan ändringen skall träda i kraft.

Paragrafen motsvarar 3 kap. 8 § indelningslagen. Normalt framgär av ett beslut om indelningsändring när ändringen träder i kraft.

19

§ Sedan en indelningsändring har beslutats eller, om indelningsddege­rade skall ulses enligl 22 §, sedan delegerade valls, kan en församling enligl den nya indelningen förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter.

20

§ Under fiden från beslutet om indelningsändring eller, om indelnings­ddegerade skall ulses enligl 22 §, frän valet av delegerade och till dess all ändringen träder i kraft skall den beslutanderätt som tillkommer kyrkofull­mäktige, kyrkostämma eller direklvall kyrkoråd utövas av företrädare för församlingen enligt den nya indelningen, när det är fråga om beslut som har verkan efter den nya indelningens ikrafllrädande.

Företrädare för församlingen enligt den äldre indelningen fär under samma lid utöva sådan beslutanderätt endasl i frågor som uteslutande avser denna församling och som inte har verkan efter den nya indelningens ikraftträdande.

21      § I fräga om rätten alt företräda de församlingar som berörs av en

indelningsändring skall följande gälla. Till dess ändringen träder i kraft

skall kyrkofullmäktige i varje församling där beslutanderätten utövas av

fullmäktige företräda denna församling enligt såväl den äldre som den nya

indelningen, om inle något annat följer av 22 eller 23 §.

Dessa paragrafer motsvarar 3 kap. 9-11 §§ indelningslagen.

22      §   Om en indelningsändring innebär atl en ny församling bildas eller

om ändringen annars är av sådan omfattning all församlingen inte bör

309

företrädas av de gamla kyrkofullmäktige, får den som beslular om ändring-     Prop. 1987/88: 31 en bestämma atl församlingen enligt den nya indelningen skall företrädas av indelningsddegerade från det att dessa har valls lill dess att indelnings­ändringen träder i kraft. Om sådana delegerade finns bestämmelser i lagen (1972: 229) om kyrkliga indelningsddegerade.

I denna paragraf, som motsvarar 3 kap. 12 § indelningslagen, finns bestäm­melser om all en församling enligl den nya indelningen skall kunna företrä­das av indelningsddegerade under en övergångslid. Den ändringen har gjorts all kammarkollegiet, som en följd av den nya beslutsordningen, jämte regeringen får beslutanderätt i denna fräga.

23 § Om en ny församling bildas av församlingar som utgör en total kyrklig samfällighet, får den som beslular om indelningsändringen förord­na att samfällighetens fullmäktige skall vara fullmäktige i den nybildade församlingen.

Paragrafen motsvarar 3 kap. 13 § indelningslagen. Enligt den får vid en indelningsändring, som innebär all församlingar som tillsammans bildar en total ekonomisk samfällighel läggs samman, bestämmas all samfällighe­tens fullmäktige skall vara fullmäktige i den nybildade församlingen. Så­som framgår av 1 kap. 6 § i den nya församlingslagen avses med total pastoratssamfällighet en samfällighel med uppgift atl handha alla ekono­miska angelägenheter för samtliga församlingar i pastoratet. Andra totala samfälligheter under pastoralsnivå kan inte finnas. Ullrycket total kyrklig samfällighet används nu i lagtexten för atl läcka också de totala fierpasto-ralsamfällighelerna. På samma sätt som i 22 § har beslämmelserna i denna paragraf anpassats lill den ändrade beslutsordningen.

Hur man överklagar beslut om ändrad församlingsindelning

24 § Beslul, som under liden från beslutet om indelningsändring eller, om indelningsddegerade skall ulses enligl 22 §, från valet av delegerade och till dess att ändringen träder i kraft fattas av kyrkofullmäktige, kyrkostäm­man, kyrkorådet eller en annan nämnd, överklagas enligl reglerna i 13 kap. 1-3 §§ församlingslagen (1988:000). Även en annan församling som be­rörs av indelningsändringen och den som är kyrkobokförd i en sådan församling får klaga över beslutet. Belräffande överklagandet tillämpas i övrigt 13 kap. 4-6 §§ församlingslagen. Etl beslul, varigenom kammarrät­ten har bifallit överklagandet eller förbjudit att det överklagade beslutet verkställs, fär likaså överklagas även av en annan församling som berörs av indelningsändringen och av den som är kyrkobokförd i en sådan försam­ling.

Paragrafen, som motsvarar 3 kap. 14 § indelningslagen, innehåller bestäm­melser om överklagande av kyrkokommunala beslul fram lill indelnings-ändringens ikraftträdande. De ändringar som gjorts innebär all hänvisning­arna till 1982 ärs lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter har ersatts med hänvisningar till motsvarande bestämmelser i den nya lagen. I enlighet med terminologin i förvaltningslagen används ordet "överklagan-

310

de" istället för "besvär". Vidare har kretsen av klagoberättigade begrän-     Prop. 1987/88: 31 sals med hänsyn till att den s k ulbotaxeringen upphört.

25 §    Länsstyrelsens beslut enligt 2 § andra slyckel får överklagas hos kammarkollegiet.

Kammarkollegiets beslut enligl 1-3 §§ får överklagas hos regeringen. Kollegiets beslut får överklagas även av sliflsstyrelsen. Kollegiets beslul i ärenden som överklagats dit får dock inte överklagas.

Enligt paragrafens andra stycke skall alla beslut om ändringar i försam­lingsindelningen som fallas av kammarkollegiet i första instans kunna överklagas hos regeringen. Av de skäl som angivils i den allmänna motive­ringen (avsnitt 3.3.2) ges även stiftsstyrelsen rätt att överklaga kollegiets beslut enligl 1-3 §§. Kollegiets beslut i ärenden som har överklagats dit får dock inte överklagas. Della är en ändring i förhällande till vad som. tidigare gällt. Ändringen är motiverad av den s. k. tvåinstansprincipen.

3 kap. Ändringar i den territoriella pastoratsindelningen

Enligt 3 § sista slyckel lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader beslular regeringen om indelning i pastorat. Det närmare förfarandet vid indelnings­ändringar har varil oreglerat. I praktiken har regeringen tillämpat indel­ningslagens bestämmelser om ändringar i församlingsindelningen analogi vid ändringar i pasloralsindelningen. Detta har också varit förutsatt i förarbetena fill indelningslagen (se prop. 1978/79: 157 s. 90 f). Enligl vad som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3.5) bör uppgiften all fatta beslut om ändringar i pastoralsindelningen flyttas frän regeringen till ett kyrkligt organ på stiftsnivån, nämligen stiftsstyrelsen. I och med att uppgiften läggs på ett kyrkokommunalt organ måste befogenheten all fatta beslul i dessa ärenden ges i lag. Della kapitel inleds med en sådan bestäm­melse. Vidare innehåller det regler om förfarandet vid ändringar i paslo­ralsindelningen. Till stor del är del fråga om bestämmelser som lar sikte på den ekonomiska reglering som måste ske mellan de pastorat som berörs av en indelningsändring. Dessa är utformade med reglerna för ändringar i församlingsindelningen enligt 2 kap som förebild. Bestämmelser ges även om de grundläggande principer som skall gälla vid en indelningsändring, frågor om initiativrätt och rätt att överklaga m. m.

Hur ändringar i pastoratsindelningen skall ske

1 § Ändring i pastoralsindelningen fär göras om indelningen därmed blir mer ändamålsenlig med hänsyn lill pastoratens förmåga all svara för de angelägenheter som enligl författning eller annars skall ankomma på dem. Elt pastoral får inte ulan synneriiga skäl ha färre än 2000 kyrkomed­lemmar eller vara beläget i mer än en kommun. Om en ändring i pasloralsindelningen beslutar stiftsstyrelsen.

första stycket anges förutsällningarna för ändringar i pastoratsindelning­

en. Ändring fär göras om indelningen därigenom blir mer ändamålsenlig,

311

varvid den fidigare principen alt elt pastorat i allmänhet inle skall ha färre Prop. 1987/88: 31 än 2000 invånare har skärpts genom atl del i paragrafen föreskrivs all pastoral inle fär ha färre än 2 000 kyrkomedlemmar. Avvikelser skall dock kunna tillåtas om del finns synnerliga skäl. Bl a geografiska och befolk­ningsmässiga förhällanden kan emellanåt utgöra sådana skäl. Se den all­männa motiveringen, avsnitt 3.3.3. Vidare skall ell pastorat normall inte få skära en borgerlig kommungräns. Krav på samtycke har inte uppställts. Främsl måste beaktas pastoratens resurser alt lösa de uppgifter som enligt särskilda författningar ankommer på dem.

Enligl 3 § sisla slyckel lagen om kyrkliga kostnader har regeringen beslutat om indelning i pastoral. I enlighet med vad som sagls i del föregäende vid kapildrubriken föreskrivs här i andra stycket alt beslul om ändring i pasloralsindelningen skall fattas av sliflsstyrelsen.

2 § Stiftsstyrelsen skall verka för en ändamålsenlig pastoralsindelning

och får själv ta upp frågor om ändring i indelningen.

En fräga om ändring får också väckas genom en ansökan hos stiftsstyrel­sen av en församling eller elt pastorat, som skulle beröras av ändringen.

I första stycket ges en allmän regel av innebörd av stiftsstyrelsen skall verka för en ändamålsenlig pastoratsindelning. Stiftsstyrelsen får således till uppgift atl fortlöpande se över pastoratsindelningen i stiftet. Eftersom sliftsslyrdsen skall ha det övergripande ansvaret för strukturfrågorna inom stiftet, innehåller stycket vidare all sliflsstyrelsen även får la upp en fråga om ändring i pastoratsindelningen pä eget initiativ.

Initiativ fär enligt andra stycket också las av en församling eller paslo­ratssamfällighet som berörs av ändringen. Härmed avses de beslutande organen i dessa. Formellt las initiativet genom atl en ansökan om indel­ningsändring ges in lill stiftsstyrelsen.

3 § Om en församling som utgör etl enförsamlingspastorat delas, skall de

nybildade församlingarna tillsammans ulgöra etl pastorat, om inte stifts­

styrelsen beslutar någol annal.

I denna paragraf ges en specialregel om pasloratstillhörighet när försam­lingar bildas genom delning av en församling som utgjort ell egel pastorat. Varje församling i rikel måsle anfingen ulgöra etl enförsamlingspastorat eller ingå i elt flerförsamlingspastorat (se 1 kap. 3 §). Stora församlingar skall normall kunna delas i enheter som bättre svarar mot församlingslivets behov, utan atl de för den skull skall behöva bilda egna nya pastorat. Är avsikten att församlingarna skall bilda egna pastoral måste del ske en nära samordning mellan de olika beslutande organens beslutsprocesser. Med en ordning där olika myndigheter beslular belräffande ändringar i försam­lingsindelningen respektive pastoralsindelningen kan del emellertid tänkas att besluten inte kan träda i kraft vid samma fidpunkt. Den föreslagna bestämmelsen syftar till all lösa den frågan.

312

Utredning m. m.

Prop. 1987/88: 31

4 § I ett ärende om ändrad pasloralsindelning skall stiftsstyrelsen göra den utredning som behövs. Om en ändrad pasloralsindelning bör föranleda bildandet av en total pasloratssamfällighet eller annan ändring av kyrkliga samfälligheter, skall utredningen omfatta även därmed sammanhängande frägor.

Ändring får inte göras i pastoralsindelningen ulan aU varje församling, kyrklig samfällighel, kyrkoherde och kontraktsprost som berörs av änd­ringen geUs tillfälle aU yttra sig.

Paragrafen innehåller i första stycket bestämmelser om stiftsstyrelsens utredningsskyldighet i,ett ärende om ändrad pastoratsindelning. Stiftssty­relsen har atl beakta de återverkningar som en ändrad pastoratsindelning kan få på kyrkliga samfälligheter i berörda pastorat. Om en ändrad pasto­ratsindelning även bör föranleda bildandel av en total pastoratssamfällig­het eller annan ändring av kyrkliga samfälligheter ankommer det på stifts­styrelsen att utreda dessa frågor samtidigt med själva pastoratsindelning­en. Del är således av vikl atl en så nära samordning som möjligl sker av dessa ärenden.

I paragrafens andra stycke finns en regel som anger vilka som skall ges tillfälle aU yttra sig, försåvitl inte ärendet utmynnar i all någon ändring inle görs i pastoratsindelningen.

Ekonomisk reglering m.m.

I della avsnitt som omfattar 5-12 §§, finns bestämmelser om regleringen av pastoratens inbördes ekonomiska förhållanden vid en indelningsänd­ring. Flera av dessa regler motsvarar helt eller delvis dem i 2 kap. om ändringar i församlingsindelningen. Sist i avsnittet finns tvä paragrafer med vissa regler om andra följdbeslul som sliflsslyrelsen måste falla i samband med ändringar i pasloralsindelningen, t. ex. belräffande den präs­terliga Qänsleorganisationen i pastoratet.

5 § När etl pastorat delas, skall de inbördes ekonomiska förhållandena mellan pastoraten enligt den nya indelningen regleras med iakttagande av vad som föreskrivs i 6 och 7 §§. Fördelningen av tillgångar och förbindel­ser i övrigl skall grundas på vad som är ändamålsenligt och skäligt. De kyrkliga kommuner som berörs får träffa överenskommelse öm hur fördel­ningen skall göras.

Regleringen fastställs av sfiflsstyrdsen i beslutet om indelningsändring­en. Är de kyrkliga kommunerna inte överens om fördelningen av förmö­genheten, skall stiftsstyrelsen göra fördelningen med förhållandet mellan de berörda församlingarnas skatteunderlag som grund.

Tvister i anledning av den ekonomiska regleringen skall avgöras enligt lagen (1929: 145) om skiljemän, om inte de kyrkliga kommunerna kommit överens om något annat förfarande.

Enligt/örito stycket i denna paragraf skall en ekonomisk reglering ske, när

etl pastoral delas. Därmed avses dels sådana fall där någon församling förs

frän ett pastoral till etl annat, nybildat eller redan exislerande, och dels

-,,-,

21    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31

sådana där etl pastoral upplöses hell, och församlingarna förs till andra    Prop. 1987/88: 31

pastorat eller bildar pastoral var för sig. Vid regleringen skall till atl börja

med iakttas beslämmelserna i de följande bägge paragraferna, som gäller

specialreglerad kyrklig egendom. Inddningsbeslulel bör innehålla en kon- '

krel fördelning av sådan egendom. I övrigt bör avtalsfrihet råda mellan

parterna. Som grund för regleringen anges alt den skall vara skälig och

ändamålsenlig. Principen är densamma som angetts i 2 kap. 12 § i fräga om

regleringen vid ändrad församlingsindelning och har således hämtats från 1

kap. 6 § indelningslagen. Fördelningen av den egendom där avtalsfrihet

råder bör kunna arbetas fram av berörda parter under utredningstiden så

att resultatet kan fastställas av sliflsslyrelsen. Den faktiska fördelningen

verkställs av parterna själva.

Enligt andra stycket skall den ekonomiska regleringen fastställas av. sliflsslyrelsen i dess beslul om ändrad pastoralsindelning. Avtalsfrihet råder som nyss sagts mdlan parterna beträffande annan egendom än sådan som förvaltas enligt särskild författning, dvs. den nuvarande lagen och förordningen om förvaltning av kyrklig jord. År berörda kommuner ense skall alltså deras uppgörelse fastställas. Kan kommunerna däremot inte enas om den ekonomiska regleringen skall förmögenheten fördelas i förhål­lande lill skalleunderlaget i de berörda församlingarna. Della förhållande är i sådana fall grunden för regleringen. Med begreppet skatteunderlag avses delsamma som i 3 § den nya kyrkofondslagen, anlalel skattekronor enligl taxeringsnämndens beslut om taxering lill kommunal inkomstskatt. Den fördelningsprincip som nu har angetts tillämpas i dag av regeringen vid ändringar i pasloralsindelningen. Stycket innebär därför i denna del ingen ändring i förhållande till vad som i dag gäller i praktiken.

Regeringen har haft som praxis all anvisa skiljemannaförfarande för tvister om tolkningen och tillämpningen av vad som bestämts om den ekonomiska regleringen. / tredje slyckel finns en regel, som innebär alt lagen om skiljemän skall tillämpas på en sådan tvist, om inte parternas egen överenskommelse angäende den ekonomiska regleringen även inne­fattar överenskommelse om nägot annat sätl all lösa tvisten.

6 § När egendom förvaltas enligt särskild författning, övertas förvalt­ningen av del pastorat som efter indelningsändringen skall svara för de angelägenheter som egendomen är avsedd för.

Andel i präsllönefondsfastighet eller prästlönejordsfond överläs av del pastorat från vars lönetillgångar andelen härrör.

Denna paragraf innehåller i första stycket bestämmmdser om hur förvalt­ningen av den s. k specialreglerade kyrkliga egendomen, t. ex. prästgårdar och löneboslällen, skall fördelas vid en ändring i pastoralsindelningen. Därvid skall som allmän regel gälla alt förvaltningen skall övertas av del pastorat som efter indelningsändringen skall svara för de angelägenheter som egendomen är avsedd för. I normala fall bör den specialreglerade fasta egendomen med därtill hörande inventarier komma under det pastorals förvaltning, dit den församling förs, där den fasla egendomen är belägen.

I paragrafens andra stycke ges en särskild regel för övertagandet av

andelar i präsllönefondsfastighet eller prästlönejordsfond.

'*

7.§    Betalningsansvaret för en skuld som hänför sig till en prästgård eller    Prop. 1987/88: 31 etl löneboställe, övertas av den som har övertagit förvaltningen av fastig­heten.

Bestämmelsen återger en princip som i dag tillämpas av regeringen vid beslut om indelningsändringar.

8 § Ansvaret för en förbindelse får överföras från ell pastoral till elt

annal även om fordringsägaren inte har lämnat sitt medgivande till det.

Enligt denna paragraf, som överensstämmmer med 2 kap. 13 § och alltså motsvarar 1 kap. 6 § sista stycket indelningslagen, fär ell pastorals förbin­delse överföras till ell annat oberoende av fordringsägarens samtycke. Härigenom blir en sädan överföring civilrättsligt gällande gentemot ford­ringsägaren. Det förstnämnda pastoratet blir således befriat från ansvaret för en sådan förbindelse. Uppgiften att underrätta borgenären om atl elt gäldenärsbyte har skett får ankomma på respektive pastorat.

9 § Om fördelningen av tillgångar och förbindelser inle kan följa grunden

för regleringen, skall uQämning ske i pengar. Stiftsstyrelsen får bestämma

att uQämningsbdoppet skall betalas på en gång eller fördelas på två eller

fiera år.

I denna paragraf, som i sak överensstämmer med 2 kap. 15 § och alltså har sin närmaste motsvarighet i 1 kap. 7 § indelningslagen, föreskrivs all uQämning skall ske med pengar om eU pastoral vid fördelningen tillagts större del av tillgångarna eller förbindelserna än som följer av grunden för regleringen. Vad som i olika fall är grunden för regleringen framgår av 5 §.

10      § När pastorat läggs samman övergår deras tillgångar och ansvarighe­

ten för deras förbindelser till del pastorat som bildas.

Dennaparagraföverensstämmermed2kap. 16 § och har alltså sin motsva­righet i 1 kap 9 § indelningslagen. Vid sammanläggning av pastorat övergår enligl paragrafen pastoralens samtliga tillgångar till del pastorat som bildas genom sammanläggningen. Bestämmelsen gäller pastoratens egendom. Hur del kommer att förhålla sig med förvaltningen av övrig egendom beror på vad slags samfällighel det nya pastoratet skall utgöra.

11      § I samband med eU beslul om ändring i pasloralsindelningen skall

stiftsstyrelsen fastställa den prästerliga Qänsleorganisationen i varje nybil­

dat pastorat.

En ändring i pasloralsindelningen påverkar i de allra flesta fall den präster­liga Qänsleorganisationen i berörda pastoral. Sfiflsstyrdsen mäste därför la ställning lill vilka präslQänsler - utöver kyrkoherdcQänsten - som skall finnas i nybildade pastorat. I samband därmed får behandlas bl.a. frågor om indragning av Qänster och förflyttning av Qänsldnnehavare. Sädana beslut faUas enligt reglerna i den nya prästanslällningslagen.

12 §    Stiftsstyrelsen får i beslutet om indelningsändring meddela de ytter-     Prop. 1987/88:31 ligare föreskrifter som behövs för atl ändringen skall kunna genomföras.

I beslutet fär sliflsslyrelsen också bestämma all beslutanderätten i pas­toratet skall utövas av indelningsddegerade enligt lagen (1972:229) om kyrkliga indelningsddegerade lill dess att indelningsändringen träder i kraft.

Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnill 3.3.5) får sliftsslyrd­sen befogenhet alt meddela de föreskrifter som behövs för ändringens genomförande. Det är här fråga om samma slags befogenhet atl reglera övriga villkor för ändringen som avses i 2 kap. 1 § Qfr prop. 1978/79: 157 s. 101). Med slöd av bestämmelsen i första stycket skall stiftsstyrelsen kunna meddela föreskrifter om t. ex. donationer. Självfallet ger denna regel inle sliflsstyrelsen nägon rätl atl permutera donationer, dvs. ändra av donator givna ändamål.

På samma säu som enligt 1 kap. 10 § 1982 års lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter gällt i fräga om beslul all bilda en kyrklig samfällig­het, finns i andra stycket en regel av innebörd atl den som beslutar om indelningsändringen får bestämma atl beslutanderätten skall ulövas av indelningsddegerade lill dess all inddningsändringen träder i kraft.

När beslut om ändring i pastoralsindelningen träder i kraft m.m.

13      § En ändring i pastoratsindelningen träder i kraft den 1 januari del är

som bestäms i beslutet om ändringen. Om en ändrad pasloralsindelning

berör en total pasloratssamfällighet eller en total flerpastoratssamfällighet,

skall beslutet dock träda i kraft den 1 januari året efter det år dä val i hela

rikel av kyrkofullmäktige har ägl rum.

Paragrafen, som ulformals efter förebild av 3 kap. 8 § första stycket indelningslagen, innehåller regler om ikraftträdande av beslut som gäller ändringar i den territoriella pastoralsindelningen.

Om en ändring i pastoratsindelningen inle får några återverkningar på en tolal paslorals- eller flerpastoratssamfällighet kan beslutet om ändring i pastoratsindelningen träda i kraft den 1 januari det år som bestäms i beslutet om ändringen. Ikraftträdande av ett ändringsbeslut ett mellan-valsår kräver således att beslutande organ i de samfälligheter som berörs av en ändring i pasloralsindelningen varken före eller efter ändringen väljs direkl vid allmänna val. Om däremot ändringen i pastoralsindelningen bara påverkar samfälligheter vars beslutande organ utgörs av kyrkofullmäkfige kan ändringen i pasloralsindelningen träda i kraft först den 1 januari året efter del år då val i hela rikel av kyrkofullmäktige har ägt rum.

14      § Elt beslul om ändrad pasloralsindelning skall meddelas senast ett år

innan det skall träda i kraft. Länsstyrelsen skall genast underrättas om

beslutet.

Denna paragraf har ulformals efter förebild av 3 kap. 8 § andra stycket indelningslagen. Beslut om ändrad pastoralsindelning skall meddelas se­nast ett år före ikraftträdandet. Skälen för en förhållandevis lång över-

gängsperiod är främsl att del skall bli tillräcklig tid för berörda statliga Prop. 1987/88:31 myndigheter all vidta de följdåtgärder som behövs med anledning av de aktuella besluten samt för berörda kyrkliga kommuner att genomföra sill planerings- och budgetarbete. Länsstyrelsen skall enligl andra meningen genast underrättas om beslutet. Skälet för den bestämmelsen är att länssty­relserna som valmyndigheter måste få rimlig tid atl förbereda valen lill de beslutande organen i de nybildade kyrkliga kommunerna.

Hur man överklagar beslut om ändrad pasloralsindelning

15 § Stiftsstyrelsens beslut får överklagas hos kammarkollegiet av de berörda församlingarna, pastoraten och flerpastoratssamfälligheterna. Kammarkollegiets beslut får inle överklagas. Om ärendet är av principiell betydelse eller annars av särskild vikt, fär kammarkollegiet dock med eget yltrande överlämna del lill regeringen för avgörande.

Innan kammarkollegiet avgör ell ärende, skall svenska kyrkans central­styrelse ges tillfälle atl yttra sig.

Bestämmelsen reglerar rätten all överklaga stiftsstyrelsens beslul i ären­den om ändring i pasloralsindelningen. Liksom i fråga om församlingsin-ddningsbeslul gäller tvåinstansprincipen. All kammarkollegiet skall höra' svenska kyrkans centralstyrelse beror pä pastoralsindelningens inomkyrk­liga karaklär.

4 kap. Ändringar i kontraktsindelningen

Kontraktet är Qänstgöringsområde för kontraktsprosten, som biträder bis­kopen i uppsikten över stiftet. Kontraktet är av betydelse som enhet för samråd mellan prästerna och för deras fortbildning. Pä många håll har det också blivit en samverkansenhel för församlingarna. Enligl den nya för­samlingslagen blir kontrakten också valkretsar för val av stiftsfullmäktige. Främst med hänsyn till att frågan om kontraklsinddningen är av inom­kyrklig karaklär, har det i konsekvens med övervägandena i föregående kapitel ansetts lämpligl att låta sfiflsstyrdsen i stället för regeringen beslu­ta om ändrad kontraktsindelning (se den allmänna motiveringen, avsnill 3.3.6)

1 § Ändring i kontraklsinddningen får göras om indelningen därmed blir

mer ändamålsenlig.

Om ändringar i kontraktsindelningen beslutar stiftsstyrelsen.

Ändringar i kontraktsindelningen kan föranledas av ändrad pasloralsindel­ning eller överväganden om kontraktets storlek som arbetsenhet. I övrigt hänvisas till vad som anförts vid kapildrubriken. ,

2 § Stiftsstyrelsen skall verka för en ändamålsenlig kontraklsinddning

och fär själv ta upp frägor om ändring i indelningen.

En fräga om ändring får ocksä väckas genom en ansökan hos sliflsslyrel­

sen av en församling eller en kyrklig samfällighet som skulle beröras av

ändringen. ,

317

Initiativrätt tillkommer enligt andra stycket varje församling, pastoral eller    Prop. 1987/88: 31 fierpasloratssamfällighet som skulle beröras av den ifrågasatta ändringen av kontraklsinddningen.

3

§ Ändring i kontraktsindelningen får inle göras utan all varje försam­ling, kyrklig samfällighet, kyrkoherde och kontraktsprost som berörs av ändringen getts tillfälle all yttra sig.

4

§ Sliftsstyrdsens beslut får överklagas hos kammarkollegiet av berörda församlingar och kyrkliga samfälligheter. Kammarkollegiets beslut får inte överklagas.

Innan kammarkollegiet avgör ett ärende, skall svenska kyrkans central­styrelse ges tillfälle atl yttra sig.

I dessa paragrafer regleras rätten atl överklaga stiftsstyrelsens beslut i frågor om ändrad kontraklsinddning och om skyldighet all inhämla yttran­den i sådana frågor. Reglerna innebär alt sliflsslyrelsen skall höra dem som har rätt aU väcka fråga om ändrad kontraklsinddning enligl 2 § andra stycket och dessutom berörda kyrkoherdar och kontraktsprostar. Berörda församlingar, pastorat och flerpastoratssamfälligheter har räll att överkla­ga stiftsstyrelsens beslul. Liksom i fräga om ändrad församlings- och pasloralsindelning gäller i dessa ärenden tvåinstansprincipen. Att kammar­kollegiet skall höra svenska kyrkans centralstyrelse beror pä konlraktsin­ddningens inomkyrkliga karaklär.

5 kap. Bildande av kyrkliga samfälligheter m. m.

1 § Bestämmelser om pastoratssamfälligheter och om vilka församlings­

angelägenheter en sädan samfällighet skall sköta saml om flerpastorats­

samfälligheter finns i 1 kap. 5 § andra stycket och 6 § församlingslagen

(1988:000).

De olika förekommande kyrkliga samfällighelsformerna i ell pastorat eller mellan flera pastorat framgär av 1 kap. 5 § och 6 § den nya församlings­lagen. Av de samfälligheter som nämns i dessa bestämmelser är det de i 6 § angivna den totala pastoratssamfälligheten och flerpastoratssamfällighe­terna - som kräver särskilda beslul för sin tillkomsl. Kompelensreglerna finns i samma lag. I detta kapitel regleras endast hur samfälligheterna bildas, ändras och upplöses. Del har ansetts lämpligt att här inledningsvis erinra om dessa förhållanden.

2 § En total pastoratssamfällighet bildas genom samfällda beslut av för­

samlingarna i pastoratet. Besluten skall anmälas fill stiftsstyrelsen. När de

har vunnit laga kraft skall stiftsstyrelsen fastställa samfällighetsbildningen.

En total pastoratssamfällighet kan ocksä bildas genom beslut av slifls­styrelsen, om del är lill övervägande och varaktig fördel för pastoratet som helhet atl pastoratssamfälligheten sköter alla ekonomiska angelägenheter. Etl sådant beslul fär inle fallas utan att varje församling och kyrklig samfällighet i pasloratel getts fillfälle atl yttra sig.

Stiftsstyrelsen får själv la upp en fräga om all bilda en tolal pastorats­

samfällighet. En sådan fråga får också väckas genom en ansökan hos

318

sliflsstyrelsen av någon av församlingarna i pastoratet.

Etl beslut om all bilda en total pastoratssamfällighet fallas enligl/öria Prop. 1987/88:31 stycket av församlingarna själva. Några särskilda förutsättningar behöver inte anges i lagen. De församlingar som berörs av åtgärden beslular var för sig om denna. Församlingarnas beslut anmäls till sliflsstyrelsen. När stiftsstyrelsen konstaterat alt de beslutande organen i samtliga församling­ar inom del aktuella pastoratet enigt har beslutat om den totala pastorats­samfälligheten saml atl besluten vunnit laga kraft fastställer stiftsstyrelsen församlingarnas beslut. Stiftsstyrelsen får således i detta fall inle göra någon egen bedömning av lämpligheten att utvidga pastoratssamfällighe­ten.

Av paragrafens andra stycke följer atl en total pastoralssamfällighet kan bildas även om det inte föreligger enighet mellan församlingarna. För delta bör emellertid krävas atl del objektivt sell finns elt allmänl behov av åtgärden. Ett beslul om utvidgning skall på goda grunder kunna antas medföra fördelar för pastoralels församlingar sedda som en enhet. Del torde sällan vara så att etl enda skäl motiverar en utvidgning. Bland de hänsyn som måste tas är beslutets inverkan pä möjligheterna atl rationellt och smidigt sköta de angelägenheter som före utvidgningen fortfarande sköttes av församlingarna själva eller av den obligatoriska pastoratssamfäl­ligheten. En särskill vikfig faktor är härvid de församlingsekonomiska frågorna, d. v. s. de enskilda församlingarnas kostnader för de angelägen­heter som del är fråga om all föra över lill samfälligheten. En utvidgnings eventuella betydelse för församlingsskatten är också en omständighet som kan fä betydelse vid bedömningen. Del måsle vidare kunna antas atl fördelarna inte är av endast övergående nalur. Detta innebär atl en utvidg­ning mol någon församlings vilja bedöms medföra en lämplig lösning under överskådlig tid. Innan sliflsslyrelsen fattar beslut om atl bilda en total pastoratssamfällighet skall berörda församlingar och kyrkliga samfällighe­ter ges tillfälle alt yttra sig.

I tredje stycket ges regler om initiativrätt. Frägor om utvidgning av en pastoratssamfällighet fär av naturiiga skäl väckas av en församling i pasto­ratet. Härutöver har stiftsstyrelsen i egenskap av det organ inom stiflssam­fällighelen som har del övergripande ansvaret för strukturfrågorna getts inifiativrält.

3 § En flerpastoratssamfällighet får bildas genom beslul av stiftsstyrel­sen, om berörda pastoral har samtyckt till åtgärden eller om den är lill övervägande och varaktig fördel för pastoralen.

Paragrafen handlar om bildandet om sådana kyrkliga samfälligheter pä

lokal nivä som omfattar församlingar i mer än ell pastorat. Denna typ av

samfälligheter får enligt 1 kap. 6 § andra slyckel den nya församlingslagen

antingen sköta en eller flera ekonomiska församlings- och pasloralsangelä­

genheter eller samtliga ekonomiska angelägenheter, en total flerpastorats­

samfällighet. Ell beslut atl bilda en flerpastoratssamfällighet får meddelas

endast om berörda pastorat, dvs. berörda församlingar som ulgör enför­

samlingspastorat eller berörda pastoratssamfälligheter har samtyckt till

åtgärden eller om del finns etl allmänl behov av den med beaktande av vad

-,.n

som sagts i specialmofiveringen lill föregående paragraf   Beslut om bil-    Prop. 1987/88:31 dande av flerpastoratssamfälligheter skall alltid fattas av stiftsstyrelsen.

4 § Stiftsstyrelsen får själv ta upp en fräga om atl bilda en flerpastorats­

samfällighet. En sådan fråga får också väckas genom en ansökan hos

sfiflsstyrdsen av en församling eller elt pastorat som skulle beröras av

samfällighetsbildningen.

Elt beslut om bildande av en flerpastoratssamfällighet får inle fallas ulan att varje församling och kyrklig samfällighet som berörs av åtgärden getts tillfälle alt yttra sig.

1 paragrafen ges bestämmelser om rätten att ta initiativ till bildandel av

flerpastoratssamfälligheter och om hörande av de berörda före ärendets

avgörande. Frägor om bildandet av en flerpasloralssamfäliighel får väckas

av en församling eller ett pastorat genom en ansökan lill sliflsstyrelsen. I

ett flerförsamlingspastorat kan således församlingsdelegerade i pastorats­

samfälligheten eller kyrkofullmäktige i en tolal pasloratssamfällighet be­

sluta om att göra en ansökan fill stiftsstyrelsen. Av skäl som har anförts i

specialmotiveringen lill 2 § skall stiftsstyrelsen också kunna la upp frägor

om bildandel av fierpastoratssamfälligheter på egel initiativ. I andra styc­

ket föreskrivs vidare alt berörda församlingar och kyrkliga samfälligheter

skall ges tillfälle atl yttra sig innan sfiflsstyrdsen avgör etl ärende om

bildande av en flerpastoratssamfällighet. Del krävs inte att en pastorats­

samfällighet eller en total pasloralssamfällighel ger de i samfällighelen

ingående församlingarna tillfälle atl yttra sig innan samfälligheten tar ett

initiafiv lill atl bilda en flerpastoratssamfällighet. Della utesluter inte alt

samfälligheterna kan höra församlingarna innan ell inifilativ las. Del är

tvärtom naturligt atl sä sker.

5 § Sliftsslyrdsen får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för

all samfällighetsbildningen skall kunna genomföras.

I beslutet får sliflsstyrelsen också bestämma att beslutanderätten i sam­fälligheten skall ulövas av indelningsddegerade enligl lagen (1972: 229) om kyrkliga indelningsddegerade lill dess alt indelningsändringen träder i kraft.

Stiflstyrdsen fär enligl första slyckel befogenhetel att meddela de före­skrifter som behövs för ändringens genomförande. Del är här fråga om samma slags befogenhet alt reglera övriga villkor för ändringen som avses i

2 kap 1 § (jfr prop. 1978/79:157: s. 101). Stiftsstyrelsen fär ocksä besluta aU

nyvalda fullmäktige skall börja verka omedelbart efter valet. Detta kom­

menteras närmare i den allmänna motiveringen (avsnill 3.1.3).

Andra stycket motsvarar bestämmelserna i I kap. 10 § i 1982 ärs lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter, dock med den ändringen alt del är sliftsslyrdsen i stället för regeringen som bestämmer.

6 § Sedan en samfällighelsbildning har beslutals eller, om indelningsdde­

gerade skall ulses, sedan delegerade har valts, kan samfällighelen förvärva

rättigheter och ikläda sig skyldigheter.

320

Bestämmelsen i denna paragraf, som motsvarar 2 kap 19 §, och alltså har    Prop. 1987/88: 31 sin förbild i 3 kap. 9 § indelningslagen, innebär aU en samfällighet kan förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter så snart samfällighetsbild­ningen beslutals och det finns elt organ som företräder den ändrade eller nybildade samfälligheten.

Ändring eller upplösning av samfälligheter

7 § En kyrklig samfällighet får ändras eller upplösas om sådana ändrade förhållanden inträtt atl de angelägenheter samfälligheten har hand om lämpligare sköts pä annal sätt.

Vad som anges i 2 och 4 §§ om rätten all besluta om bildande av samfälligheter och väcka fråga därom samt om skyldighet alt bereda för­samling eller kyrklig samfällighet tillfälle all yttra sig skall tillämpas även när det gäller ändring eller upplösning.

Denna paragraf, som innehåller bestämmelser om ändring eller upplösning av kyrkliga samfälligheter, har ulformals efter förebild av motsvarande bestämmelse i kommunalförbundslagen (1985:894).

Ändring eller upplösning får enligl paragrafen ske om sådana ändrade förhällanden har inträtt aU de angelägenheter samfälligheten har hand om sköts lämpligare pä annat sätl. I fråga om beslutsprocessen vid en ändring eller upplösning av samfälligheterna skall de bestämmelser som avser bildandel tillämpas på motsvarande säll. Della innebär när del gäller en total pasloralssamfällighel all församlingarna själva i första hand skall få bestämma alt pastoratssamfälligheten inle längre skall vara total. Om församlingarna inte är eniga om åtgärden skall sliflsstyrelsen besluta all samfälligheten inte längre skall vara total om det inle kan anses all del föreligger eU allmänl behov av att samfälligheten består sådan den är. Beslut om att ändra eller upplösa en flerpastoratssamfällighet fattas av suftsstyrdsen efter atl frågan väckts på del sätt som anges i 4 §.

' Ekonomisk reglering

8 § I fråga om den ekonomiska regleringen vid bildande eller ändringar

av kyrkliga samfälligheter skall 3 kap. 5-9 §§ tillämpas.

Genom en hänvisning i denna paragraf görs beslämmelserna om ekono­misk reglering vid ändringar i pasloralsindelningen fillämpliga även vid ändringar i eller upplösningar av kyrrkliga samfälligheter. Bestämmelser­nas allmänna utformning gör del möjligt att la hänsyn lill eventuella sär­skilda förhållanden vid ändringar eller upplösningar av samfälligheter.

När beslut om samfällighetsbildning träder i kraft m. m.

9 § Beslut om att bilda en total pastoralssamfällighet eller en total fler­

pastoratssamfällighet träder i kraft den 1 januari årel efter det år då val i

hela rikel av kyrkofullmäktige har ägl rum.

Beslul om all bilda en annan flerpastoratssamfällighet träder i kraft den

1 januari det år som bestäms i beslutet om samfällighetsbildningen.

321

Denna paragraf innehåller föreskrifter om när ell beslul om att bilda en Prop. 1987/88: 31 tolal pasloratssamfällighet eller flerpastoratssamfällighet skall träda i kraft. Principen är därvid atl beslul som innebär all en samfällighel som skall ha hand om samtliga ekonomiska angelägenheter i etl eller flera pastorat och vars beslutande organ därför enligt 1 kap. 12 § andra stycket den nya församlingslagen utgörs av kyrkofullmäktige skall träda i kraft den 1 januari årel efter del år dä val av kyrkofullmäktige i hela rikel ägl rum. Beslut om all bilda en annan flerpastoratssamfällighet skall däremot träda i kraft den 1 januari del är som bestäms i beslutet om samfällighetsbildning­en. Eftersom beslutanderätten i en sådan samfällighet utövas av försam­lingsdelegerade krävs i detta fall ingen anknytning till valåret.

10 § Etl beslul om att bilda en kyrklig samfällighet skall meddelas senasl ell år innan del skall träda i kraft. Om beslutet gäller en total samfällighel, skall länsstyrelsen genast underrättas om beslutet.

Dennaparagraf har liksom 3 kap. 14 § utformats efter förebild av 3 kap. 8 § andra stycket inddningslagen. 1 paragrafens/ör/a mening ges en regel om hur,lång övergångsperioden mellan beslutet om samfällighetsbildning och ikrafllrädande av detta minsl skall vara. Därvid gäller alt beslutet skall meddelas senasl ell år innan ikraftträdandet. Skälen för en förhållandevis lång övergångsperiod är desamma som angetts vid 3 kap. 14 §.

I andra meningen föreskrivs av samma skäl som i nyssnämnda paragraf atl länsstyrelsen genast skall underrällas om beslut om bildandel av totala samfälligheter.

Hur man överklagar beslut om samfällighetsbildning

11 § Sitflsslyrdsens beslul får överklagas hos kammarkollegiet av berör­da församlingar och pastorat. Kammarkollegiets beslut får inle överklagas. Om ärendet är av principiell betydelse eller annars av särskild vikt, får kammarkollegiet dock med eget yttrande överlämna del till regeringen för avgörande.

I paragrafen föreskrivs atl stiftsstyrelsens beslul enligt lagen får överklagas hos kammarkollegiet. I enlighet med den s. k. tvåinstansprincipen före­skrivs atl kammarkollegiets beslut inte får överklagas. All de beslut en församling eller kyrklig samfällighet fattar enligt lagen överklagas genom kommunalbesvär följer av beslämmelserna i 13 kap. den nya församlings­lagen. Någon särskild föreskrift om detta behövs därför inle i denna lag.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989.

2.

Intill utgången av juni 1989 skall domkapitlet vidta de förberedande åtgärder som behövs för sädan handläggning som enligt denna lag ankom­mer på sliftsslyrdsen.

322

Ikraftträdande-och övergångsbestämmelser

Prop. 1987/88:31

Punkt 1

Av allmänna regler följer all ärenden om ändrad pastoratsindelning eller samfällighelsbildning som har väckts och ännu inle har avslulals före lagens ikrafllrädande skall handläggas enligt bestämmelserna i den nya lagen. Del innebär atl regeringen respektive kammarkollegiet och domka­pitlen skall överlämna ärenden av della slag som inle är avgjorda den 1 januari 1989 lill respekfive stiflsslyrelse.

Punkt 2

De nya stiftsslyrelserna inrättas genom församlingslagen, som i sina hu­vudsakliga delar träder i kraft den 1 januari 1989. Först sedan stiftsstyrel­sen valls och därefter fått etl kansli kan den börja fullgöra de uppgifter som enligl indelningslagen ankommer på den. Nägra på stiftsstyrelsen ankom­mande beslut torde knappast bli aktuella innan stiftsstyrelsen konstituerat sig. Fram till dess bör under en övergångslid ansökningar kunna las emot av domkapitlet och handläggningen påbörjas där.

7 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen atl

dels i den ordning som anges i 8 kap. 15 § regeringsformen anla förslaget lill

1.       

lag om ändring i regeringsformen,

dels i den ordning som anges i punkt 9 första stycket övergångsbe­stämmelserna till regeringsformen anta förslaget lill

2.

ändring i lagen (1982:942) om svenska kyrkan, dels anla förslagen lill

3.

lag om ändring i lagen (1982:943) om kyrkomötet,

4.

domkapitelslag,

5.

kyrkofondslag,

6.

lag om förvaltningen av kyrklig jord,

7.

prästanställningslag,

8.

församlingslag,

9.

kyrklig indelningslag,

dels medge att enligt regeringens bestämmande ur kyrkofonden betalas engångskostnader för genomförandel av reformen (avsnitt 3.6.9).

8 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar atl

genom proposition föreslå riksdagen atl anla de förslag som föredraganden

har lagt fram.

323

Innehållsförteckning

Prop. 1987/88:31

Regeringens proposition om ny organisation på lokal- och stiftsplanet i

svenska kyrkan, m.m.

Propositionen  .................................................. 

1

Propositionens huvudsakliga innehåll   ................... 

1

Propositionens lagförslag  ................................... 

3

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

1

Inledning .................................................    ... 

78

2

Allmänna utgångspunkter.................................... 

81

2.1

Kyrkokommitléns utgångspunkt  ...................... 

81

2.2

Församlingen är den grundläggande enheten i svenska kyrkan

81

2.3

Prästämbetet och den s. k. dubbla ansvarslinjen         

82

2.4

Inomkyrklig frihet   ....................................... 

83

2.5, Decentralisering.......................................... 

84

3 Allmän motivering ............................................. 

85

3.1                                                     Församlingar och kyrkliga samfälligheter                       

85

3.1.1

Församling och obligatorisk pastoralssamfällighet         

85

3.1.2

Icke obligatoriska kyrkliga samfälligheter...... 

90

3.1.3

Beslut om samfällighelsbildning  ................. 

.. 

92

3.1.4

Församlings-och samfällighetsorganisationen ...... 

94

3.1.5

Kyrkoherdens ställning i kyrkorådet   .......... 

96

3.2                                                                  Organisafionen på stiftsplanet  

98

3.2.1

Obligatorisk sfiftssamfällighet ................... 

.. 

98

3.2.2

Utvidgad verksamhel inom sliflssamfälligheten...... 

101

3.2.3

Stiftsfullmäktige ..................................... 

. 

103

3.2.4

Stiftsstyrelse och övriga nämnder.............. 

. 

105

3.2.5

Sliflsstyrelsen och domkapitlet................... 

107

3.2.6

Domkapitlets organisation  ....................... 

114

3.2.7

Gemensamt stiftskansli............................. 

. 

116

3.3                                                                  Den kyrkliga indelningen           

119

3.3.1

Riktlinjer för församlingsindelningen  ........... 

. 

119

3.3.2

Ändringar i församlingsindelningen.............. 

. 

121

3.3.3

Riktlinjer för pasloralsreglering   ................ 

. 

123

3.3.4

Översyn av pasloralsindelningen   ............. 

. 

126

3.3.5

Beslutsordningen vid ändringar i pasloralsindelningen ..

128

3.3.6

Kontraklsinddning   ................................. 

. 

130

3.3.7

Lagleknisk lösning................................... 

. 

131

3.4                                                                  Den prästerliga Qänsleorganisationen   

133

3.4.1

PräslQänsterna i svenska kyrkan   ............. 

. 

133

3.4.2

Tjänstgöring i annal pastorat ................... 

135

3.4.3

Kyrkoherdarna för döva............................ 

. 

137

3.4.4

PräslQänsternas fördelning............. ,......... 

. 

138

3.5                                                                  Tillsättningen av präslQänsler   

140

3.5.1

Tillsällningsförfarandet............................. 

. 

140

3.5.2

Förnyat ledigförklarande   ........................ 

146   .

3.5.3

Behörighet............................................ 

. 

147

3.5.4

Tjänster i en samarbetskyrka.................... 

. 

148

3.6                                                                  Ekonomiska konsekvenser         

149

3.6.1

Allmänna synpunkter  ............................. 

149

3.6.2

Stiftskoslnader och stiftsbidrag m. m.......... 

151

3.6.3

Del allmänna uQämningsbidragel................. 

155

3.6.4

Det särskilda uQämningsbidragel................ 

158

3.6.5

Del extra uQämningsbidragel,.................... 

159

3.6.6

Bidrag lill visst underhåll av församlingskyrkor 

160                             324

3.6.1

Den allmänna kyrkoavgiften   ................... 

161     Prop. 1987/88: 31

3.6.2

Den särskilda kyrkoavgiften   .................... 

162

3.6.3

Engångskostnader för genomförandel av reformen        

163

3.7                                                                  Egendomsförvaltningen  

164

3.7.1

Egendomsnämnden ................................. 

164

3.7.2

Bestämmelser för andelsberäkning, m. m...... 

170

3.7.3

Förvaltningen av församlingskyrkas faslighet       

171

3.8                                                                  Genomförandel av reformen      

172

4 Det kyrkliga ämbetet.......................................... 

173

4.1

Inledning..................................................... 

173

4.2

Åndring i normgivningskompetensen.................. 

175

4.3

Behörigheten till och förlusten av prästämbetet . 

178

4.4

Beslutande myndigheter  ............................... 

178

4.5

Ikraftträdande, m.m....................................... 

182

5 Upprättade lagförslag  ....................................... 

183

6 Specialmofivering   ........................................... 

184

6.1

Förslaget lill lag om ändring i regeringsformen...... 

184

6.2

Förslaget lill lag om ändring i lagen (1982:942) om svenska kyrkan       

186

6.3

Förslaget fill lagom ändringi lagen (1982:943) om kyrkomötet

190

6.4

Förslaget till domkapildslag.............................. 

191

6.5

Förslaget till kyrkofondslag   ........................... 

200

6.6 Förslaget till lag om förvaltningen av kyrklig jord        

212

67 Förslaget till prästanställningslag   ................... 

224

6.8

Förslaget lill församlingslag  .....    ................... 

245

6.9

Förslaget lill kyrklig indelningslag....................... 

303

7

Hemslällan   ..................................................... 

323

8

Beslut............................................................. 

323

Särskild bilagedel

Bilaga 1 Sammanfattning av 1982 års kyrkokommittés slutbetän­kande (SOU 1986: 17 och 18) Framtid i samverkan

Bilaga 2 Förteckning över remissinslanserna och sammansläll­ning av remissyttrandena över kyrkokommitténs slutbe­tänkande

Bilaga 3        Kyrkomötets skrivelse 1987: 20

Bilaga 4        Organisationsutskottets belänkande 1987: 3

Bilaga 5        Kyrkomötets skrivelse 1987:22

Bilaga 6        Kyrkolagsutskoltets betänkande 1987: 5

Bilaga 7 Sammanfattning av kyrkoförfatlningsulredningens slut-belänkande (SOU 1987:4 och 5) En ny kyrkolag m.m. sävitt avser avsnitt III, Prästämbetet, samt förteckning över remissinslanserna och sammanställning av remiss­yttrandena

Bilaga 8        Kyrkomötets skrivelse 1987: 12

Bilaga 9        Kyrkolagsutskoltets betänkande 1987:9

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987                                                                                                                    325

Bilagal      Prop. 1987/88:31

Sammanfattning av 1982 års kyrkokommittés slutbetänkande (SOU 1986:17 och 18) Framtid i samverkan

Allmänt

1982 års kyrkokommitté tillsattes av regeringen i december 1982 för alt utreda frågan om svenska kyrkans lokala struktur. Till kommittén fördes dessulom de uppgifter som tidigare legal på präsUjänstkommillén och kyrkofondsulredningen.

Genom diskussionsbetänkandel (SOU 1983:55) Församlingen i fram­tiden gav kommittén församlingar och andra kyrkliga organ tillfälle alt ge synpunkter på de frågor kommillén hade att arbeta med. Elt mycket omfattande remissmaterial kom härigenom kommillén tillhanda, och detta presenterades i remissammanställningen (SOU 1984:75) Försam­lingarna om framtiden. På grundval av detta material och andra syn­punkter som kommil in fill kommillén under del fortsatta arbetets gång avgav kommittén i början av år 1985 en lägesrapport (SOU 1985:1) Församlingar i samverkan. I denna rapport presenterades en rad förslag till reformer rörande svenska kyrkans lokala och regionala organisation samt den präsleriiga tjänsteorganisationen. Regeringen överlämnade rapporten lill 1985 års kyrkomöte för yttrande. Kyrkomötets ställnings­tagande till huvudlinjerna i rapporten var positivt. I vissa enskilda delar anfördes avvikande mening. Förutom kyrkomötets yltrande har också synpunkter från en rad organisationer och kyrkliga organ tillställts kom­millén inför del avslutande arbetet. I föreliggande belänkande presente­rar kyrkokommittén sitt slulförslag till lokal och regional organisation för svenska kyrkan.

I rapporten Församlingar i samverkan berördes en rad frågeställning­ar som inte finns med i sluiförslaget. Istället har kyrkokommittén i en rad skrivelser gett sin mening fillkänna i dessa frågor. I skrivelse till regering­en (justitiedepartemenlet) har kommittén föreslagit, atl etl lagstadgat sekretesskydd införs inom församlingsvårdande verksamhet inom svenska kyrkan. Belräffande Stockholms cityförsamlingar har kommit­tén i skrivelse till regeringen (civildepartementet) föreslagit, atl regering­en uppdrar åt kammarkollegiet att utarbeta förslag till sammanläggning av Slorkyrkoförsamlingen med Klara och Jakobs församlingar lill en Stockholms domkyrkoförsamling. Vidare har kommiftén i skrivelse lill regeringen (nnansdeparlementet) hemställt, all folkbokföringens fram­tida organisation klargörs, dä den nuvarande oklarheten skapar en rad problem för de kyrkliga organ som har att svara för folkbokföringen.

1    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31. Bilaga

Slutligen har kommittén i skrivelser till svenska kyrkans centralstyrelse Prop. 1987/88: 31 anmält all tre av de frågeställningar som behandlades i Församlingar i samverkan inte kommer alt vidare behandlas av komiuiitén. Del gäller frågorna om kontraklet som samarbelsenhel, arbetsledningen i pastora­tet saml lokal ekumenisk samverkan. Samtliga tVågor har cn klart inom­kyrklig karaktär, varför ell forlsall utredningsarbete enligl kommitténs mening bör ankomma på kyrkliga organ.

Belräffande begravningskostnader för enskilda föreslår kommittén, att del av kommillén inledda arbetet fullföQs i särskild ordning. Ännu en frågeställning har behandlats under utredningsarbetet och i de av kom­millén tidigare avgivna betänkandena. Det gäller de kyrkokommunala Qänslernas plats inom församlingsvården. Kommittén har beslutat all inle lägga nägol förslag belräffande dessa. DeUa motiveras med alt kommillén som statlig utredning inle bör lägga fram förslag till reglering av kyrkokommunala Qänster, ulan alt en eventuell precisering på delta område bör ske med inomkyrkliga tnetoder. Därtill kommer all dessa frågor har ell nära samband med den leologiska frågan om förståelsen av kyrkans ämbete. Kommittén har istället genom rikhaltiga referat av den inomkyrkliga ulvecklingen belräffande synen på Qänsler i allmän­het och kyrkokommunala tjänster i synnerhet velat visa på tendenser och möjliga vägar i framliden.

Grundläggande principer

De grundläggande principer efter vilka kommitlén har arbetat lades fasl i Församlingar i samverkan. Dessa principer utgör en tolkning av de olika remissinstansernas grundläggande värderingar med avseende på diskussionsbetänkandel Församlingen i framliden och del material som där redovisades. Teologiskt handlar principerna om atl församlingens centrum finns i gudstjänsten och det församlingsliv i övrigl som är präglat av Ordets förkunnelse och sakramenlens förvaltning. Man kan inle tänka sig en församling utan gudsQänsi och gudsQänstgemenskap. Denna leologiska princip får kyrkoorganisatoriska konsekvenser, vilka kommillén tolkat så, atl förslaget måste dels slå vakl om församlingens självständighet, dels betona behovet av samverkan mellan församlingar för all möjliggöra församlingens centrala uppgifter. Församlingens självständighet leder också lill ett betonande av del lokala ansvaret och en därav föranledd frivillighel i val av samverkansformer.

Allmänpolitiskt innebär förslagen en långtgående decentralisering, medan de kyrkopoliliskt präglas av en strävan all ge svenska kyrkan en större inomkyrklig frihet all själv besluta om resursanvändning och resursfördelning.

De grundläggande principerna finns redovisade i kapitel 5.

Den lokala organisationen

Församling och pastoratssamfällighet

I syfte atl avlasta församlingen ansvaret för lunga ekonomiska uppgifter föreslår kommittén, all församlingar i ell nerförsamlingspastorat skall

ulgöra en pasloralssamfällighel för en rad sådana ekonomiska angelä- Prop. 1987/88:31 genheler. Del gäller församlingskyrkans yttre underhåll samt anskaffan­de av församlingskyrka. Andra lokaler som används för församlings­verksamhet vad gäller del yttre underhållet saml övriga byggnader i sin helhet förs ocksä lill pastoralssamfällighetens kompelens. Gemensamma begravningsplatsers underhåll saml nyinvesteringar pä kyrkogårdar och begravningsplatser, liksom del ekonomiska ansvaret för personal och personaladministration, blir enligt förslaget angelägenheter som skall skötas lägst på pastoralsnivå.

På församlingen själv i flerförsamlingspastoratel faller ansvaret för gudsQänslliv och undervisning, diakoni och evangelisation. Därtill kom­mer församlingskyrkans och övriga församlingslokalers inre underhåll samt församlingskyrkogårdarnas underhåll.

Till grund för förslaget om en uppdelning av församlingsangelägen­heterna på en församlingsnivä och en pastoratsnivä ligger principen atl församlingen har ansvaret för församlingsverksamheten och allt som har ell direkl samband med denna verksamhel. De angelägenheter som har elt indirekt samband med församlingsverksamheten och som kan ses som stödfunktioner ål denna, blir däremot angelägenheter för pastorats­samfälligheten.

För församlingar i ell enförsamlingspastorat föreslås ingen ändring.

Förslaget angående kompetensfördelningen återfinns i sin helhet i avsnitt 6.1.

Sa mfälligh e isbildning

Kommillén föreslår delvis nya regler för samfällighelsbildning. Inom ell fierförsamlingspastoral kan församlingarna besluta om en utvidgning av pastoratssamfälligheten så alt dé omfallar samtliga församlingar och' pastoratsangdägenheler. All utdebitering sker då på pasloralsplanel. Samfällighetsformen benämns utvidgad pasloralssamfällighel. Några partiella samfällighelsformer inom pastoratet blir inle längre möjliga.

Församlingarna inom fiera pastoral kan också enligl förslaget bilda

samfälligheter. Om samfällighelen handhar en eller några församlings-

dier pastoratsangelägenheter benämns den flerpastoratssamfällighet.

-

Om samfällighelen handhar samtliga ekonomiska angelägenheter i för­

samlingarna och pastoraten benämns den utvidgad nerpasloratssamfäl­

lighel.

Beslut öm all en samfällighel mellan fiera pastorat skall bildas fattas av den nedan nämnda sliflsstyrelsen efter hörande av berörda försam­lingar och pastorat.

Förslaget belräffande samfällighetsbildningar återfinns i avsnitt 6.2.

Församlings- och samfällighetsorganisation

Beträffande organisationen på lokalplanet föreslår kommittén att da­gens ordning i stort sett skall fortfara all gälla. Varje församling skall ha ell kyrkoråd. Vidare föreslås, all möjligheten all ha kyrkostämma som beslutande organ begränsas till de allra minsta församlingarna med 250

röstberättigade kyrkomedlemmar eller därunder."' Slutligen föreslås, atl      Prop. 1987/88: 31 en församling som ingår i en utvidgad pastoratssamfällighet ellerutvid-gad flerpastoratssamfällighet skall kunna ersätta kyrkofullmäktige med ell diréktvalt kyrkoråd.

Förslagen i sin helhet återfinns i avsnitt 6.3.

Kyrkoherdens ställning i kyrkorådet    .

Kommittén föreslår, att kyrkoherden även i fortsättningen skall vara självskriven ledamol i kyrkorådet. Därmed frångår kommitlén sitt tidi­gare förslag redovisat i Församlingar i samverkan. Däremot föreslås, all kyrkoherdes valbarhel lill kyrkofullmäktige i församling saml lill för- . samlingsddegerade eller kyrkofullmäktige i pastoratet skall upphöra. Motiveringen är all den som är självskriven ledamot i en styrelse inte samtidigt bör vara valbar lill den fiillmäktigeförsamling som utser de övriga ledamölerna i samma styrelse. Möjligheten för en gruppering i fullmäktige atl genom kyrkoherdes självskrivenhel får en dubbel repre­sentation i styrelsen försvinner därmed.

Diskussionen kring och motiveringen för förslagen återfinns i avsnitt 6.4.

Den regionala organisationen Stiftssamfällighet

Kommittén föreslår, all församlingarna i ell stift obligatoriskt skall ulgöra en kyrklig samfällighel med kompelens atl svara för ell anlal gemensamma församlingsangelägenheter. Dessa är främjandet av för­samlingslivels ulveckling i stiftet, församlingsarbete bland finskspråkiga och samer, andlig vård vid sjukhus, kriminalvärdsanstaller och militära förband, begravningsangdägenhelerna för icke-kristna trosbekännare samt personal inom stiftssamfälligheten. Församlingsverksamhet bland finskspråkiga och samer samt andlig vård vid sjukhus m.m. kan också förekomma inom pastoraten, varför stiftssamfällighelens kompetens på dessa,områden preciseras lill atl avse verksamhel som omfattar hela stiftet eller flera pastorat inom stiftet.

Stiftssamfälligheten kan dessulom besluta alt utvidga sin verksamhet till all omfalla andra ekonomiska angelägenheter som är gemensamma för församlingarna inom stiftet, t.ex. de verksamheler som i dag ryms inom stiftslingens arbetsområde. Då benämns den utvidgad stiftssamfäl­lighet.

Sliftssamfällighetens beslutande organ är stiftsfullmäktige, somväQs indirekt med kontrakten som valkretsar och församlingarna som valdi­strikt.

Stiftssamfälligheten utser stiftsstyrelse och övriga nämnder. Stiftssty­relsen skall bestå av minst åtta valda ledamöter med biskopen som självskriven ledamot och ordförande. Sliflsslyrelsen blir sålunda en kyrkokommunal förvaltningsmyndighet på stiftsplanet med uppgift atl vara beredande och verkslällande organ för stiflssamfällighelen. Samti-

digt föreslår kommitlén, atl vissa statliga förvaltningsuppgifter förs över      Prop. 198//88: 31 lill sliflsslyrelsen. Dessa är samfällighetsbildning, pasloralsreglering, den präsleriiga Qänsleorganisationen samt vissa frågor som hör samman   -med uQämningssystemet.

Behovet av en ny stiftsorganisälion behandlas i avsnitt 7.2.1, medan förslaget om stiftssamfälligheterna redovisas i avsnitt 7.2.2.

Domkapitel

Den sk. dubbla ansvarslinjen i svenska kyrkan, innebärande en kom­bination av folkligt förankrad självstyrelse och prästerlig ämbetsförvalt­ning, motiverar kommitténs förslag, alt domkapitlen skall finnas kvar men med reducerade uppgifter. Dessa koncentreras till all gälla svenska kyrkans lära samt den prästerliga ämbetsförvaltningen.

Domkapitlet skall enligl förslaget bestå, som i dag, av biskop (ordfö­rande), domprost (vice ordförande) och en präslledamot, vald av stiftets präster. Dessutom föreslås alt i domkapitlet skall finnas tre lekmannale­damöter, som utses av sliftsfullmäktiige.

Förslaget om domkapitlet återfinns i avsnitt 7.2.3.

Stiftskansli

Kommitténs förslag till ny regional organisation skapar förutsättningar för etl integrerat stiftskansli, som kan beQäna såväl domkapitel som stiflsslyrelse och den nedan föreslagna egendomsnämnden. Härigenom bör slifisorganen bli tillförsäkrade en avsevärd kompelens samtidigt som en samordning av dagens splittrade kansliresurser bör kunna leda till elt rationellt utnyttjande av personal och andra resurser.

Synpunkterna pä stiftskansliet finns dels i avsnitt 7.2.4, dels i bilaga 2 lill belänkandet (KG Hammar/Torgny Werger).

Den lokala indelningen 

Församlingsindelningen

Kommillén redovisar en rad argument som talar för all slora församling­ar delas. Nya församlingsbildningar bör normall tillgå så, att fungerande distrikt inom stora församlingar avgränsas lill självständiga församling- . ar med legala kyrkoråd. Belräffande församlingsstorlek redovisas siffror som visar etl maximalt resursulnyUjande vid ca 5 000 6 000 invånare, medan en drasiisk försämring inlräder vid 18 000 20 000. Någon motsvarande nedre gräns för små församlingar anser sig kommitlén inte kunna redovisa. Någon lagreglering av församlingsslorleken föreslås inle.

Beslut om ändringar i församlingsindelningen skall i fortsättningen fattas av kammarkollegiet, som sålunda övertar regeringens beslutsrätt i dessa frågor.

Frågan om församlingsindelning och församlingsstorlek behandlas i

avsnitt 8.1.

'       

Pastoratsindelningen

Prop. 1987/88:31

Kommittén löreslår, alt det skall bli stiftsstyrelsens uppgift att se till att pastoratsindelningen är ändamålsenlig och alt besluta om ändringar i indelningen. Della innebär att stiftsstyrelsen övertar regeringens beslu­tanderätt. Med en ändamålsenlig pastoratsindelning avser kommittén en sådan storlek och organisation av pastoraten, att dessa förmår bära de ökade ekonomiska bördor den ändrade kompetensfördelningen medför. Denna uppgift betraktar kommittén som mera långsiktig. Det finns dock i komiTiitténs förslag en minimigräns för pasloratsstorlek vid 2 000 kyr­komedlemmar. Om ej särskilda omständigheter kan åberopas, skall allt­så alla pastorat som underskrider 2 000 kyrkomedlemmar regleras. Dei-saniina gäller pastorat som skär kommungräns. Denna uppgift betrakiar kominittén som stiftsstyrelsens omedelbara uppgift.

Stiftstyrelsen har ansvaret för pastoralsindelningen. Samlidigl före­slår konimitién, atl det fortlöpande arbeiel med slruklurfrågorna inom ett stift utförs inom ett av stiflstyrdsen tillsatt utskott, som kan bli elt stiftets crgaii för rådgivning och information, initiativ och utarbetande av förslag till strukturförändringar.

Förslaget rörande ändringar i pasloralsindelningen återfinns i sin helhet i avsnitt 8.2.

Prästtjänster

Tjänsteorganisation

Den präsleriiga Qänsleorganisationen skall enligt kommitténs förslag bestå av två likvärdiga och parallella delar, organisationen för pastorats-präster och organisationen för stiflspräster. Pastoratspräsler är kyrko­herde och komminister. Nuvarande ijänstebenämning kyrkoadjunkt fö­reslås utgå. Sliflspräsler är stiftsadjunkter och kontraktsadjunkter med uppgifter inom sliftssamfällighetens ansvarsområde. Stiftsadjunkterna har stiflsövergripande uppgifter och konlraktsadjunklerna fullgör upp­gifter inom en del av stiftet. Dessutom kan konlraktsadjunklerna på samma säll som pastoralsadjunkler idag fungera som tillfällig försam­lingsprästerlig förstärkning inom ell kontrakt.

Varje stift inrättar särskilda aspirantljänsler för de nypräslvigda. Så­dan Qänsl innebär etl lolvmänadersförordnande. Domkapitlet, som har ansvaret för rekrytering och anslällning av nya präster, blir aspiranler-nas pastorsadjunkternas arbetsgivare. I övrigl övertar stiftsstyrel­sen domkapitlets ansvar för anställning av sliflspräsler. helhet i avsnitt 9.1.

Prästtjänsternas fördelning

Kommitlén konstaterar, all den nuvarande statliga regleringens främsta syfte är atl åsladkomma en rällvis fördelning av förekommande präsl­Qänsler. Därmed blir regleringen med kommitténs synsätt en inomkyrk­lig fråga om rällvis och mälrdaterad resursanvändning och fördelning

mellan de olika sliften av befintliga präster. Regeringens befattning med Prop. 1987/88: 31 prästQänsterna bör därför upphöra. För fördelningen inom ett stift blir stiftsstyrelsen ansvarig genom att den får besluta om inrättande respek­tive indragning av prästtjänster inom pastoraten. På motsvarande sätt blir svenska kyrkans centralstyrelse ansvarig för fördelningen mellan sliften genom au den t''år besluta om inrättande respektive indragning av tjänster inom stiftssamfälligheterna.

Den föreslagna ordningen innebär, att det inte längre kommer att finnas något tak för antalet präster i svenska kyrkan. Antalet inrättade präslQänsler måsle av fördelningsskäl endasl marginell överstiga anlalel präster. Delta betyder, alt det totala anlalel präster i framtiden blir beroende av tillgången på präster, och möjligheten att få dessa präster fördelade mellan stiften så riitivist som möjligt samt av kyrkokommu­nernas, pastoralens och stiftssamfälligheternas villighet au betala för sina präslQänsler.

Enligt förslaget skall den faktiska situationen vid reformens genom­förande Qäna som utgångspunkt vid bestämmandet av Qänsleorganisa­tionen i pastoraten och sliften.

Fördelningen av prästQänster behandlas i avsnitt 9.2.

Prästtillsättning

De nuvarande prästvalen avskaffas enligt kommitténs förslag. 1 fråga om kyrkoherdeQänslerna tillsätter kyrkorådet två gånger av tre, alltså vid de tillfällen där menighelsval idag sker om del finns flera präster på förslaget. I ell fierförsamlingspastoral sker tillsättningen av ell av för­samlingskyrkoråden i pastoratet gemensamt utsett organ, en tillsätt­ningsnämnd. Den tredje gången en kyrkoherdetjänst skall tillsättas, utser domkapitlet innehavare av Qänsten efter yttrande från församlings­kyrkoråden i pastoratet. En komministerQänst tillsätts alltid genom kyr­koråd eller tillsättningsnämnd.

DomproslQänsierna utses även i fortsättningen av regeringen, efter yttranden från kyrkoråden och domkapitlet. Möjligheten alt söka en domproslljänst utanför förslaget direkl hos regeringen försvinner.

Tjänster som stiftsadjunkt och kontraktsadjunkl tillsätts av stiftssty­relsen efter yttrande från domkapitlet.

Förslaget belräffande präsltillsällning presenteras i sin helhet i avsnitt 9.3.

Ekonomisk utjämning mellan kyrkokommuner

Det nuvarande skalleuQämningssyslemel har stor belydelse för kyrko­kommuner med svag skattekraft. Kommitlén föreslår därför, alt det nuvarande systemets grundpelare, den allmänna kyrkoavgiften och del allmänna uQämningsbidragel, skall bestå. En anpassning till etl revide­rat syslem för skalleutjämningen mellan borgerliga kommuner har dock inneburit, att skatlekraftsgarantin sänks med i allmänhet en procenten­het.

Del särskilda uQämningsbidragel i nuvarande utjämningssystem före-      Prop. 1987/88: 31 slås bli avskaffat. Istället skall stiftsstyrelserna fördela ell s.k. struktur­bidrag lill kyrkokommuner med särskilda behov.

Även del extra uQämningsbidragel kommer att bestå. Kommittén pekar på all del kan komma till användning i ökad utsträckning för alt bl a i övergångsskedet åsladkomma en förstärkning av den utjämning som själva utjämningssystemet medför.

Enligl kommitténs förslag kommer vidare ett s.k.stiftsbidrag atl ulgå från kyrkofonden lill stiftssamfälligheterna. Bidraget svarar i huvudsak mot kyrkofondens nuvarande kostnader för stifts- och kontraklsadjunk­ter saml domkapitlens och stiflnämndernas förvaltning m.m. Nya kom­ponenter i uQämningssystemet blir dessulom kyrkokommunernas för­säkringskostnader saml vissa kostnader för underhåll av kyrkobyggna­der. Förslagen beträffande uQämningssystemet presenteras i sin helhet i kapitel 10.

Egendomsförvaltning

Kommitténs förslag lill ny stiftsorganisälion har påverkal också den del av stiftsorganisationen som svarar för egendomsförvallning, de statliga sliftsnämnderna. Kommittén föreslår alt dessa omvandlas lill special­reglerade kyrkokommunala nämnder inom stiftsorganisationen med samma uppgifter som de nuvarande sliftsnämnderna. Uppgifterna reg­leras utanför den kyrkokommunala lagstiftningen. Nämnderna får etl självständigt ansvar, och den övriga stiftsorganisationen saknar möjlig­hel atl ingripa i nämndens enskilda förvaltning. Egendomsnämnderna, som kommittén föreslår all de specialreglerade nämnderna skall benäm­nas, ulses dock av stiftsfullmäktige. Stiftsfullmäktige kan i samband med valen av ledamöter i egendomsnämnden samt vid redovisningen av nämndens verksamhet diskutera den allmänna inriktningen på stiftets egendomsförvallning.

Förslaget beträffande egendomsnämnderna och andra delaljförslag som rör egendomsförvaltningen återfinns i kapitel 11.

Folkbokföring m.m.

Del har inle legat inom ramen för kommitténs uppdrag att utreda och lägga fram förslag belräffande folkbokföringens organisation. Förslaget lill en ny sliflsorganisation leder emellertid lill alt domkapitlets befatt­ning med en rad folkbokföringsärenden bör upphöra. Del gäller frägor som rör lillsyn, olika administrativa beslut samt besvärsärenden. Dess­ulom föreslår kommitlén som elt led i sin översyn äv den lokala kyrkliga strukturen, att flerpastoratssamfälligheter för folkbokföringen skall kunna bildas. Del betyder att fiera pastorat skall kunna ha gemensam pastorsexpedition. I sin tur leder detta lill alt det som idag inbegrips i pastors ansvar i framliden skall kunna läggas på antingen någon av kyrkoherdarna i de pastoral som ingär i flerpastoratsamfällighelen eller på nägon annan lämplig person. Länsstyrelsen bör enligl förslaget få rätt

au förordna präst eller annan aU svara för lillsyn och förande av kyrko-      Prop. 1987/88: 31 böcker och andra register.

De frågor som berör folkbokföring m. m. behandlas i kapitel 12.

Ekumenisk samverkan

Som tidigare framgått har kommillén i skrivelse lill svenska kyrkans centralstyrelse anfört, all frågan om ekumenisk samverkan på lokalpla­net bör utredas av svenska kyrkans egna organ. Kommitlén pekar dock på, att några hinder atl använda uldebiterade medel för ekumeniska samarbelsprojeki inte föreligger så länge dessa medel motsvarar svenska kyrkans del av verksamheten.

Kommittén har en rad förslag lill hur ekumenisk samverkan på del regionala planet kan organiseras med avseende på svenska kyrkans nya sliflsorganisation.

Kommilléns synpunkter på ekumenisk samverkan återfinns i kapitel 13.

Avslutande synpunkter

Kyrkokominitiéns slulförslag presenteras i tvä delar. Den första delen innehåller en presentation av föreslagna reformer och de allmänna motiveringarna för dessa. De ekonomiska konsekvenserna redovisas i kapitel 14. Vidare presenteras den lagtékniska lösningen i kapitel 15 och genomförandet i kapitel 16. I sislnämnda kapitel ges en tidlabell för beslut och förberedelser inför reformens genomförande. Huvuddelen av reformen kommer enligl förslaget atl träda i kraft den I januari 1989.

Den andra delen av belänkandet innehäller lagförslag och specialmo-liveringar till dessa.

Bilaga 2    Prop. 1987/88:31

Förteckning över remissinstanserna och sammanställning av remissyttrandena över kyrkokommitténs slutbetänkande

Efter remiss av belänkandet har yttranden kommit in från:

Juslistiekanslern

Svea hovrätt

Kammarrätten i Göteborg

Kammarrätten i Sundsvall

Länsrätten i Malmöhus län

Riksskatteverket

Riksarkivet

Lantbruksslyrelsen

KammarkoPegiel

Statens arbetsgivarverk

Länsstyrelsen i Kalmar län

Länsstyrelsen i Gotlands län

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län

Länsstyrelsen i Kopparbergs län

Länsstyrelsen i Västerbottens län

Ärkebiskopen

Domkapitlet i Uppsala

Domkapitlet i Linköping

Domkapitlet i Skara

Domkapitlet i Strängnäs

Domkapitlet i Västerås

Domkapitlet i Växjö

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Domkapitlet i Göteborg

Domkapitlet och stiftsnämnden i Karlstad

Domkapitlet i Härnösand

Domkapitlet i Luleå

Domkapitlet, stiflsnämnden och stiflsrådet i Visby

Domkapitlet i Stockholm

Stiflsnämnden i Uppsala

Stiflsnämnden i Linköping

Stiftsnämnden i Skara

Stiflsnämnden i Strängnäs

Stiflsnämnden i Västerås

Stiflsnämnden i Växjö

Sfiftsnämnden i[REDACTED_EFTERNAMN]

Stiflsnämnden i Göteborg

Stiflsnämnden i Härnösand

Stiflsnämnden i Luleå

Justitieombudsmannen

Kriminalvårdsstyrelsen

''

överbefälhavaren

Prop. 1987/88: 31

Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer

Statens lantmäteriverk

Centralnämnden för fastighetsdata

Statskontoret

Riksrevisionsverkel

Svenska kyrkans centralstyrelse

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund

Tjänstemännens centralorganisation

Svenska kyrkans personalförbund

Förbundet för jurister, samhällsvetare och ekonomer (JUSEK)

Sveriges jägmästares och forstmäslares riksförbund

Sveriges socionomers, personal-och förvaltningsQänstemäns riksförbund

Svenska kommunalarbetareförbundet

Svenska skogsarbetarförbundet

Kyrkomusikernas riksförbund

Domkapildsjurislernas förening

Sliftsjägmäslareföreningen

Sveriges kyrkokamerala förening

Svenska kyrkans diakon- och diakonissförbund

Sveriges sjukhusprästers förening

Rikskommillén för stiflslingen

Stiflsrådet i Uppsala stift

Sliflsrädet i Linköpings stift

Stiftsrådel i Skara stift

Stiftsrådet i Strängnäs stift

Stiflsrådet i Västerås stift

Sfiftsrådel i Växjö stift

Stiflsrådet i Lunds stift

Stiftsrådel i Göteborgs stift

Stiflsrådet i Karislads stift

Stiftsrådel i Härnösands stift

Stiftsrådel i Luleås stift

Stiflsrådet i Stockholms stift

Sveriges kyrkliga studieförbund

Riksförbundet för finskspråkigt församlingsarbete i Sverige

Sveriges kyrkogärds- och krematorieförbund

Ansgarsförbundet, Riksförbundet Kyrkans Ungdom

Evangeliska Fosterlands-Stiftelsen

Svenska kyrkans fria synod

Arbetsgemenskapen kyrklig förnyelse

Svenska ekumeniska nämnden

Sveriges frikyrkoråd

Husmodersförbundet Hem och samhälle.

Universitets- och högskoleämbetet har överlämnal yllranden från de leologiska fakulteterna vid universiteten i Uppsala och[REDACTED_EFTERNAMN].

Yttranden har vidare kommit in från följande organisationer och myn-   Prop. 1987/88: 31 digheter:

Svenska kyrkans mission PastoralsQänslemannaförbundel Sveriges centrala värnpliklsråd Föreningen Sveriges mililärpaslorer Svenska soldathemsförbundet Centerns kyrkopolitiska sektion i Bohuslän Centerns kristna råd i Jönköpings län Uppsala teologgruppers samarbetsulskott jämte två enskilda stiftsgrupper

i Uppsala prästerna i Östra Njudungs kontrakt

Samarbelsrådet Evangeliska Fosterlands-Stiftelsen - svenska kyrkan Länsmuseernas samarbetsråd Kyrkans Ungdom i ärkestiftet

Strängnäs stiftskommitté för finskspråkigt församlingsarbete Sollefteå arbetarekommun Jämtlands läns museum Svenska kyrkans nämnd för mellankyrkliga och ekumeniska förbindelser

och dess finska kommitté Kristen demokratisk samling och dess lokalavdelning i Nyköping    . Samarbelsföreningen för kyrkliga val Centerpartiets lokalavdelning i Rengsjö Ansgarsförbundet i Skara stift Härnösands stifts kommitté kyrka-fritid Svenska kyrkans pasloralinstilul i Uppsala Härnösands arbetarekommun

Stockholms stifts församlings- och pastoratsförbund Föreningen Sveriges kyrkogårdschefer Hovkonsistoriel

Finska gemensamma kyrkorådet i Borås Sveriges jordbruksarrendatorers förbund

Härutöver har yttranden kommit in från 145 församlingar, pastoral och kyrkliga samfälligheter, en kyrkogårdsnämnd, en kyrkostiftelse och en kyrkokör samt från 35 enskilda präster och andra kyrliga medarbetare.

En sammanställning av remissyttrandena lämnas i det följande. I denna används samma huvudrubriker som kyrkokommittén har använt i sin sammanfattning av betänkandet (se bdaga 

I).

Den lokala organisationen (6)

Församling och pastoratssamfällighet (6.1)

Kommitténs grundsyn all pastoratet bör ha del lunga ekonomiska ansvaret

delas i huvudsak av remissinstanserna. Flera remissinstanser pekar på

12

risken i kommilléns förslag för all del uppstår kompetenskonfiikler mdlan    Prop. 1987/88: 31 församling och pastorat. Denna risk betonas framför allt i fråga om del delade ansvaret för församlingskyrkan och andra byggnader men förs också fram när del gäller förslaget att församlingen skall ansvara för vissa kyrkogårdar och pastoratet för övriga begravningsplatser.

Församlingskyrka och andra lokaler

Kammarkollegiet anser all del finns en påtaglig och belydande risk för konfiikter mellan pastorat och församling i fråga om kompetensen.

Problem synes, enligl kollegiet, kunna uppstå i fråga om gränsdragning­en mellan yttre och inre underhåll av kyrkor och andra kyrkliga lokaler. Samma åtgärd kan innefatta såväl yttre som inre underhäll och åtgärd som hör lill den ena kategorin kan förutsätta eller framtvinga en åtgärd av det andra slaget. Liknande uppfattning angående begreppet yttre och inre underhåll av kyrkor och andra kyrkliga lokaler har framförts av den teolo­giska fakulletsstyrelsen vid Uppsala unlversdel, domkapitlen i Växjö,[REDACTED_EFTERNAMN], Karlstad och Härnösand, stiflsnämnden i Kärlstad, TCO, Sveriges kyrkokamerala förening samt stiftsråden i Göteborg och Luleå.

En bred majoritet av de församlingar och kyrkliga samfälligheter som har hörts av svenska kyrkans centralstyrelse förordar ocksä en tydligare reglering av ansvaret. Del finns dock skilda uppfattningar om hur denna skall utformas.

Domkapitlen i Uppsala, Strängnäs, Göteborg och Luleå samt stifls­nämnden i Strängnäs förordar att begreppen lös och fast egendom istället skall användas. Domkapitlen i Skara och Härnösand anser att även kyr­kans orgel är en tung kostnad som bör åvila pastoratet.

Länsstyrelsen i Gollands län, domkapitlet, stiftsnämnden och stiftsrådet i Visby, stiftsnämnden i Skara, Svenska kyrkans centralstyrelse saml Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund framhåller all den fördelning av ansvaret för församlingskyrkan som skell på Golland har visat sig fungera väl.

Svenska kyrkans centralstyrelse/nämnden för församlings- och pastoralsförvallning

Där (på Gotland) har exempelvis samfällighelen ansvar för väggarna både på insidan och yttersidan. Fönstren räknas som del av väggen och ligger alltså hell inom samfällighetens kompetensområde. Del kan anmärkas, att städning inklusive fönsterputs, dock är församlingens angelägenhet.

Golvet i kyrkan skulle enligt förslaget ligga inom församlingens kompe­

tensområde. Om golvet skall läggas om berörs fasla bänkkvarler, altare

etc, ibland också uppvärmningsanordningar. Golvomläggning liksom ex­

empelvis framtagning och restaurering av väggmålningar är mycket kost­

nadskrävande åtgärder, varför det måste vara naturligare atl den ekono­

miskt bättre rustade pastoratssamfälligheten svarar för sådana kostnader.

Nämnden vill också erinra om att golvomläggning i en kyrka ofta resulterar

i arkeologiska undersökningar, som kan vara kostnadskrävande. Kostna­

derna härför bör åvila den ekonomiskt starkare parten.

------ 

--------------------------------------------------------------------------------------------- 

13

Beträffande församlingshus och andra församlingslokaler uppkommer Prop. 1987/88:31 enligt nämndens mening motsvarande svårigheter om den föreslagna strik­ta fördelningsprincipen genomföres. Om församlings ansvar inskränker sig till underhåll och åleranskaffande av lös egendom skulle den egentliga fastighetsförvaltningen inte behöva splittras upp på både församling och pastoratssamfällighet. En på pastoratssamfälligheten samlad fastighetsför­valtning med ansvar för fastighetsunderhåll och investeringar skulle enligt nämndens uppfattning ge en samordnad och effeklivare förvaltning. För­samlingens förvaltningsansvar bör inskränkas till all omfatta inredning och drift, dvs. inventarier, utsmyckning, uppvärmning, belysning och ren­hållning.

Samma uppfattning har domkapitlet i Västerås.

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund anser atl försam­lingskyrkorådet alllid bör godkänna åtgärder som berör kyrkorummets interiör.

Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer (RAÄ)

RAÄ anser det vara av väsentlig belydelse att utgå från den hävdvunna och självklara principen all församlingen bör ha ansvaret för den dagliga tillsynen och vården av kyrkobyggnad och inventarier.

Med delta synsätt bör ansvars- och resursfördelningen ske med ulgångs­punkl från tre lyper av åtgärder som samfiiga gäller både lös och fasl egendom saml i syfte alt dels förankra den dagliga skötseln av hela den kyrkliga miljön i församlingsarbetet, dels möjliggöra samverkan och stöd när tyngre och mera kostnadskrävande åtgärder blir aktuella.

Åtgärd

Resurs finns hos

1.

Drift och löpande underhåll

Församlingen

2.

Större underhållsåtgärder inkl.

Pastoral byte av installationer

3.

Ändrings- och ombyggnads-

Församling/pastoral åtgärder                                                     beroende på kostna­den

Stiftsnämnden i Skara anser alt anskaffning av inventarier bör ankomma på församlingen vare sig del är fråga om förstagångsanskaffning vid an­skaffande av ny kyrka eller utbyte av befintliga inventarier. Eftersom den lösa egendomen har ett särskill samband med församlingsverksamheten bör säväl anskaffning som underhäll ankomma på församlingen. Del synes inle konsekvent alt göra åtskillnad på förstagångsanskaffning och annan nyanskaffning.

Svenska kyrkans centralstyrelse/nämnden för församlings- och pastoratsförvaltning

I förslaget till lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter 1 kap. 3 §

regleras nyanskaffning av inventarier lill kyrkobyggnad, församlingshus

14

och andra församlingslokaler under p. 6 öch återanskaffning under p. 2. i Prop. 1987/88: 31 specialmötiveringen framhålls att "återanskaffning innebär all inventarier ersätts utan att del ursprungliga inventarievärdel höjs". Detta uttalande skulle - om det skulle vinna efterföljd - effektivt hindra elt åleranskaffan­de av inventarier till motsvarande antal och kvalitet. Hänsyn måste givel­vis las lill den infialoriska förändringen av penningvärdet.

Samma eller liknande synpunkter framförs av länsstyrelsen i Godands län, domkapitlet, stiftsnämnden och stiflsrådet i Visby saml Svenska kyr­kans församling.s- och pastoratsförbund.

Begravningsplatser

Domkapdlet i Växjö framhåller atl det finns en ofta framkommande önskan från församlingar och enskilda alt försköna och smycka den egna kyrko­gården, i synnerhet kyrkans tomt.

Länsstyrelsen I Gollands län, domkapitlet, stiftsnämnden och stiftsrådet i Visby anser att förslaget om alt föra de tyngre kostnaderna inom begrav­ningsverksamheten till pastoratssamfälligheten och låta driften äv den egna kyrkogården ankomma på respektive församling år elt viktigt steg på vägen mol en koslnadsuQämning. I den vanligaste pastoralsformen på Golland, dvs. flerförsamlingspastoratel i glesbygd, där inga nyanläggning­ar är, eller inom överskådlig framlid blir aktuella, bör modellen kunna fungera väl.

Riksantikvarieämbetet och slalens historiska museer

Vad gäller ansvar för kyrkogårdar och begravningsplatser stöder RAÄ i princip tanken all underhållet av församlingskyrkogården åvilar försam­lingen medan större invesleringar och gemensamma friliggande begrav­ningsplatser är en pastoratsangdägenhel.

RAÄ vill dock påpeka att även vårdinsatser på församlingskyrkogårdar kan vara ekonomiskt betungande för den enskilda församlingen. Därför vill RAÄ även här förorda alt man överväger en likartad uppdelning baserad pä åtgärder som RAÄ föreslår för kyrkobyggnad och inventarier.

Svenska kyrkans personalförbund och Sveriges kyrkokamerala förening anser att gränsen mellan församlingens och pastoratets kyrkogärdsätagan-den är oklar.

Kommitténs förslag i denna del kommenteras endasl i hälften av yttran­dena från församlingar och kyrkliga samfälligheter lill Svenska kyrkans centralstyrelse. Förslagen accepteras av drygl en tredjedel.

Svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings- och

pastoratsförbund ser i likhet med länsstyrelsen i Gotlands län m.fi. för­

delar med förslaget för glesbygden, De framhåller dock alt driften skulle

kunna fördyras i de fall varje församling i en fierpasloratssamfällighet har

en egen kyrkogårdsförvaltning och även samfällighelen måste bygga upp

en separat sådan för en gemensam begravningsplats. De föreslär istället att

ansvaret för begravningsverksamheten i sin helhet föres över lill paslorals-

15

nivån med möjlighel alt delegera den löpande vården lill enskild försam-   Prop. 1987/88: 31 lings kyrkoråd.

Sveriges kyrkogårds- och krematorieförbund är tveksamt ur praktisk förvaltningsmässig synpunkt lill förslaget om uppdelning av ansvaret för begravningsverksamheten mellan församling och pastoral och anför:

I en pasloratssamfällighet med fiera kyrkogårdar och begravningsplatser är del nödvändigt med en övergripande samordning för verksamheten. Del är hell naturligt atl en politiskt vald nämnd kyrkogårdsnämnden -erhåller samfällighetens uppdrag alt ansvara för planering, utbyggnad, drift och service av övergripande karaklär.

Både det nämnda förbundet och länsstyrelsen i Kopparbergs län anser all begravningsverksamheten bör ordnas i samverkan med borgerlig kom­mun.

Kammarkollegiet ifrågasätter hur man skall lösa konflikten mellan en pastoralssamfällighet som vill anlägga en central begravningsplats och en församling som vill fortsälla atl underhålla och använda församlingskyrko­gården? Pastoratet som arbetsgivare kan ju länkas dirigera arbetskraften så all församlingen inle har någon reell möjlighet att genomföra sitt önske­mål. Kollegiet anför vidare:

Att genom kommunalbesvär lösa frågor om kompetens- och uppgiftsför­delning är emellertid under alla förhållanden en olämplig väg. Det är också oklart i vad mån förvaltningsdomstolarna kommer all anse sådana frågor höra lill deras kompetensområde. Del bör därför dels klargöras vilka möjligheter lill lösning av konfiikter som finns enligt kommilléns förslag, dels övervägas en utväg atl få en saklig men smidig prövning av konfiikter­na. En möjlig utväg är atl låta stiftsstyrelsen Qänslgöra som besvärsin­stans.

Personal

Svenska kommunalarbetareförbundet framhåller atl det är av särskild vikl all alla personalfrågor lyfts upp till pastoratsnivå.

Domkapdlet i Göteborg avstyrker förslaget alt anställda i fierförsam­lingspastoral skall anställas av pastoralskyrkorådet. Ansvaret bör istället ligga på lokalförsamlingen.

Domkapitlet i Skara

Belräffande Skara stift måste man dock vara medveten om all proportio­

nelll många myckel små pastorat finns, som inle heller de kommer atl ha

tillräckliga resurser alt handlägga personalfrågor på avsett sätl. Komplexi­

teten i arbetsrätten, både avtal och författningar inom såväl helt kyrko­

kommunall som statligt reglerade sektorn, gör all inle ens medelstora

 pastorat kan klara dessa frågor tillfredsslällande utan konsulthjälp och

ulan tillgäng till omfattande service från församlings- och pastoratsförbun-

dd.

,

16

Sveriges socionomers, personal- och förvaltningstjänstemäns riksför-   Prop. 1987/88:31 bund framhåller atl anställda som i nuvarande organisation har en viss församling som arbetsområde inle ulan vidare skall kunna beordras atl täcka hela pastoratet eller pastoratssamfälligheten. Dessa problem måste huvudsakligen få sin lösning pä frivillig basis.

Kammarkollegiet ifrågasätter vem som skall ha ansvaret för personal­ledningen. Pastoratet har del ekonomiska ansvaret för personalen, medan församlingen har ansvaret för verksamheten pä församlingsplanet. Kon­kurrenssituationer synes kunna uppstå mellan dessa rättssubjekt.

Denna uppfattning delas av domkapitlen i Skara, Strängnäs, Vä.xjö och Göteborg.

Ett fåtal församlingar och kyrkliga samfälligheter har yttrat sig lill svens­ka kyrkans centralstyrelse över kommilléns förslag all ansvaret för all personal skall läggas på pastoratet.

Svenska kyrkans centralstyrelse/nämnden för församling.s- och pastoralsförvallning

En församling ingående i cn icke utvidgad pastoratssamfällighet har ett eget ekonomiskt kompetensområde och församlingskyrkorådet kan få upp­gifter till sig delegerade från samfällighetens kyrkoråd. Församlingens beslutsorgan angei genom principbeslut, budget etc, verksamhetens mål, inriktning, omfattning och kvalitet. För verksamhetens bedrivande är kyr­korådet ansvarigt. Rådet ansvarar inför beslutsorganet, och för della ända­mål granskas dess förvaltning och övriga åtgärder av församlingens reviso­rer. Församlingskyrkorådet måste därför svara för arbetsledningen i de delar den lill förfogande ställda personalen fullgör arbetsuppgifter för församlingen, även om arbetsledningen naturligtvis kan av församlingskyr­korädel uppdras åt exempelvis kyrkoherden genom särskilt beslut. Pasto­ratssamfälligheten är en formellt sett främmande juridisk person utan befogenhet alt ingripa i den enskilda församlingens verksamhet när den sköter "sina angelägenheter".

Pastoratssamfälligheten skall endast svara för att personalresurser ställs lill församlingarnas förfogande. Samma befattningshavares eventuella Qänslgöring i flera församlingar vilket den föreslagna konstruktionen ger möjlighel lill innebär atl han/hon blir underställd kyrkoråden i respekti­ve tjänslgöringsförsamling. Som ovan anförts finns möjligheten all uppdra arbetsledningen till exempelvis kyrkoherden även i arbetsuppgifier, där denne i egenskap av pastor loci normalt inle har Qänsleansvar.

Liknande uppfattning framförs äv länsstyrelsen i Gotlands län, domka-pidet, stiftsnämnden och stiftsrådet i Visby saml Svenska kyrkans försam­lings- och pastoratsförbund.

Svenska kyrkans fria synod framhåller att ell sätt alt markera försam­lingarnas betydelse kunde vara atl vid besättande av Qänsler med försam­lingsvårdande uppgifter i fierförsamlingspastoral ge avgörandet ål en till­sättningsnämnd av det slag som kommitlén föreslär för prästtillsällningar.

Stiftsrådet i Luleå anser alt när pastoratet föreslås utgöra bas för Qänsle­

organisationen skulle det ha varil både önskvärt och möjligl atl föreslå en

viss miniminivå för församlingsvårdande Qänster inom pastoratet.

17

2   Riksdagen 1987/88. 1 .saml. Nr 31. Bilaga

Fonder

Prop. 1987/88:31

Domkapdlet i Vä.xjö framhåller att bestämmelser rörande donationer alllid bör respekteras såväl i fråga om ändamäl som förvaltning. Förvaltande organ, t. ex. pastorat, skall vara skyldig låta församling få del av medel som avser sådanl som faller på både pastoral och församling.

Kammarkollegiet

Eftersom ell belydande anlal donationer berörs, innebär utredningens förslag ett myckel slort extraarbete för kollegiet, om inle förvaltningsfrå­gan sä långl som möjligt regleras generellt i lag. Även med en lagreglering blir del dock problem för donationer med ändamål som enligt utrednings­förslaget faller inom bäde församlingens och samfällighetens kompetens­områden. Om kapitalet i ett sådant fall skall delas mellan församlingen och samfälligheten, kan det bli svårt all bestämma hur delningen skall ske. Del kan också bli andra komplikationer, l.ex. all donalionsegendomen utgörs av en fastighet som inte kan delas. En uppdelning mellan församling och samfällighel av donationer med på delta säll blandade ändamål kan därför knappast regleras generellt i lag.

Om förslaget till kompetensfördelning genomförs, föreslår kollegiet en lagregel med följande innebörd. Om en församling förvallar donationsfon­der eller andra gåvomedel som uteslutande är avsedda för ändamål enligl 1 kap. 3 § andra stycket 4-8 i förslaget till lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter och om församlingen ingår i en kyrklig samfällighet för sädana angelägenheter, skall pastoralssamfällighelen överta förvaltningen av medlen på i övrigt oförändrade villkor. Härigenom minskas behovet av särskilda beslul om permutalion. För övriga aktuella donationer får frågan däremot lösas enligt permutationslagen.

Arby församling i Växjö stift framhåller att ekonomisk framförhållning om planering kan vara olika mellan församlingarna i ett pastorat och föreslår att fördelningen av medlen skall ske i förhållande till det fill pastoratet överförda fondkapitalet. Liknande uppfattning har framförts frän fiera andra församlingar.

Samfällighetsbildning (6.2)

Lika många församlingar och kyrkliga samfälligheter som yttrat sig till svenska kyrkans centralstyrelse är positiva som de som är negativa till förslaget om all pastoratssamfälligheten enbart skall kunna utvidgas till att omfatta alla ekonomiska angelägenheter. Majoriteten av övriga remissin­stanser tillstyrker förslaget eller lämnar det ulan erinran.

Sveriges kyrkokamerala förening anser emellertid alt man bör inrikta sig på atl tillskapa obligatoriska utvidgade samfälligheter. Där ingående för­samlingar/pastoral skall ges slor handlingsfrihet inom givna ramar. Enligl stiftsnämiiden i Strängnäs bör det vara förenat med vissa s. k. subsidier att bilda samfälligheter och på delta sätl främja arbetet med atl skapa en bättre basorganisation i kyrkan.

Kammarkollegiet

Prop. 1987/88:31

Bland de "rena församlingsangelägenheterna", dvs. punkterna 1-3 i 1 kap. 3 § nya LFKS, kan del dock finnas uppgifter som en församling kan tänkas av ekonomiska skäl vilja överlåta till pasloratel, l.ex. inre under­håll av kyrkan eller underhåll av församlingskyrkogärden. Däremot kan församlingen vara mycket angelägen atl få behålla ansvaret för främjande av kyrkans gudsQänslliv etc, punkt 1, som lar som lar sikte på den egentliga församlingsvården. I sådana situationer skulle den partiella sam­fälligheten vara funktionell och motsvara önskemålen från församlingen. Kollegiet finner inte att kommittén visat tillräckliga skäl att förbjuda par­tiella samfälligheter.

Domkapitlet i Västerås anser att man bör använda termen pastorat (samfällighet) och räknar med alt en pastoratssamfällighet kan ha obligato­riska respektive frivilliga arbetsuppgifter. Kammarkollegiet föreslår all termen "total pasloralssamfällighel" och "total fierpasloratssamfällighet" används för samfälligheter som sköter samtliga aktuella angelägenheter. Kollegiet framhåller ocksä alt det behöver klargöras när det skulle förelig­ga etl allmänl behov av all tvångsvis föra över sådana angelägenheter som anges under punkterna 1-3 i 1 kap. 3 § nya LFKS till pastoratet.

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund och Svenska kyr­kans centralstyrelse m.fl. betonar att begreppet "allmänt behov" för att tvinga in församlingar i samfällighelsbildning skall användas med reslrik­li vitel. De avstyrker förslaget om all beslul om bildande av fierpaslorats­samfällighet får fallas endasl om berörda pastoral samtyckt lill åtgärden. Denna konstruktion, som lämnar de i pastoralssamfällighelen ingående församlingarna ulan inflytande, strider mot såväl nuvarande ordning som den i 1 kap. 6 § förslaget till lag om församlingar och kyrkliga samfällig­heter intagna regeln alt det åi- församlingarna som får bilda kyrkliga samfällighet. Samma uppfattning har länsstyrelsen i Gotlands län, domka­pitlen i[REDACTED_EFTERNAMN] och Visby saml stiftsnämnden och stiftsrådet i Visby.

Svenska kyrkans centralstyrelse/nämnden för församling.s- och pastoratsförvaltning

Om en församling som utgör ett enförsamlingspastorat, saml en utvidgad pastoralssamfällighet tillsammans bildar en flerpastoratssamfällighet för begravningsverksamheten, har församlingen och den enligt nuvarande be­grepp totala pastoratssamfälligheten inle längre kompetens atl vårda denna angelägenhet. I församlingar som ulgör enförsamlingspastorat händer ing­enfing. Men eftersom den utvidgade (=totala) pastoratssamfälligheten inte längre handhar aUa ekonomiska församlingsangelägenheter - en har man lämnat ifrån sig till en frislående kyrklig kommun med eget kompetensom­råde - uppfyller man inte längre kraven i I kap. 6 § första stycket förslag till lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter. Pastoratssamfällighe­ten blir enligt nuvarande språkbruk partiell och skall enligl 1 kap. 11 § samma lagförslag ha församlingsdelegerade som beslutande organ i stället för kyrkofullmäktige.

En flerpastoratssamfällighet som enligl exemplet ovan tillsammans med

andra kyrkliga kommuner lämnar ifrån sig angelägenheter till en fierpaslo-

19

ratssämfällighet skall även därefter betraktas som utvidgad. Alla kvarva- Prop. 1987/88:31 rande församlingsangelägenheter handhas ju av pastoratssamfälligheten, de enskilda församlingarna har ingen egen utdebileringsrätl och inte. heller någon kompelens i ekonomiska angelägenheter. Kyrkofullmäktige behäl­les som beslutsorgan. Lagförslagets 1 kap. 6 § ändras förslagsvis enligl följande:

"En pastoratssamfällighet får även sköta alla ekonomiska församlings­angelägenheter (utvidgad pastoratssamfällighet). Om församlingarna till­sammans med församlingar utgörande eller ingående i andra pastorat bildar fierpastoratssamfällighet och pastoratssamfälligheten sköter alla återstående ekonomiska församlingsangelägenheter, utgör den likväl ut­vidgad pastoralssamfällighet".

Tillägg motsvarande vad som föreslagits ovan beträffande utvidgad pas­toratssamfällighet bör införas i förslaget till 1 kap. 6 § andra stycket lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter.

Samma uppfattning har Svenska kyrkans pastoratsförbund, länsstyrel­sen i Gotlands län, domkapitlet, stiflsnämnden och stiftsrådet i Visby.

'Domkapitlet i Stockholm ser en möjlighet till ökade samverkansmöjlig­heter genom flerpastoratssamfälligheler pä kontraktsnivä, men i Stock­holms stift förulsäller detta en ny kontraktsindelning.

Svenska kyrkans personalförbund framhåller all fierpasloralssamfällig-heten inte bör bryta kontrakLsgräns samt att då samfällighetsbildningar och pasioratsgränser berör präster bör stiftsstyrelse och domkapitel fatta lika­lydande beslul.

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN] noterar att endast territoriella pastorat omfattas av den föreslagna samfällighetslagsliflningen. Del är olyckligt. Enligl domka­pitlets uppfattning bör i vart fall Kungl. Kariskrona Amiralitetsförsamling som inte har de speciella drag som andra icke-terriloriella församlingar har kunna ingå både i en flerpastoratssamfällighet och stiftssamfällighe­ten.

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund anför i fråga om konsekvenserna av en samfällighetsbildning följande belräffande ägande­rätten till kyrkokommunal egendom:

Utredningens förslag synes vidare leda till atl äganderätten till egendom överförs lill stifts- eller flerpastoratssamfällighet i den mån den egendom hör till verksamhet som beslutas att överföras. Stifts- och flerpastorats­samfällighet blir nämligen vid bildandel en ny kyrklig kommun. Som exempel kan nämnas atl överföring av verksamheterna 4 och 5 i lagförsla­gels 1 kap. 3 § lill stiftssamfällighet medför all sliflssamfälligheten blir ägare till församlingarnas fasla egendom (kyrkor, församlingshus, semes-lerhem, hyreshus, tomter m. m.). Ell genomförande av utredningens för­slag i denna del skulle få en negativ inverkan på församlingsarbetet. För en akfiv församlingsmedlem är det viktigt all den egna församlingen äger kyrkan m.m.

Stockholm församlingsdelegerade instämmer.

Frågan om äganderäUen berörs också av domkapitlen i Växjö och Stock­holm.

20

Riksarkivet

Prop. 1987/88:31

Om den föreslagna omorganisationen på det lokala planet genomförs, kommer det att förorsaka en hel del merarbete inom arkivvården för både kyrkans lokala organisation och arkivmyndigheterna. De äldre samfällig­heterna skall avsluta sin arkivbildning och i samband med detta förteckna arkiven slutgiltigt. Vidare blir det aktuellt all leverera handlingarna lill landsarkiv. Riksarkivet måsle utarbeta bl.a. nya förléckningsplaner och gallringsbeslut för var och en av dessa samfällighelsformer. Atl sedan börja tillämpa dessa nya förteckningsplaner och gallringsbeslut för med sig elt visst merarbete inle bara för samfällighelen utan också landsarkiven som skall lämna råd och upplysningar i arkivvårdsfrågor till samfälligheler-

Församlings-och samfällighetsorganisation (6.3)

Huvuddelen av de församlingar och kyrkliga samfälligheter som yttrat sig i saken till svenska kyrkans centralstyrelse är positiva lill förslagen om en sänkning av gränsen för inrättande av kyrkofullmäktige till 250 röstberätti­gade kyrkomedlemmar och lill alt direklvall kyrkoråd skall få finnas i vissa fall. Alla övriga remissinstanser som yttrat sig i frågan utom domkapitlet i Skara är positiva lill alt elt kyrkoråd alllid skall finnas i församlingen. Domkapitlet i Skara anser att del inte är lämpligt atl återinföra kyrkoråd i församlingar som ingår i samfälligheter bildade enligt 1930 ärs församlings­styrelselag eftersom sädana församlingar, särskilt de med gemensam kyr­ka, får anses ha blivit fasl sammanvuxna.

Några remissinstanser framhåller all anlalel valda ledamöter i ell kyr­koråd bör vara 8 eller 10 så all det totala anlalel ledamöler (inklusive kyrkoherden) blir etl udda lal.

Bland de övriga remissinstanser som yttrat sig över en sänkning av gränsen för inrättande av kyrkofullmäktige har fiera varit tveksamma till förslaget.

Riksskatteverket (RSV)

Enligt RSV:s bedömning är det betänkligt atl gränsen sänks, eftersom de politiska partierna i små församlingar har svårigheter atl få fram tillräckligt många kandidater. Av den anledningen har länsstyrelser vid de senaste valen i flera fall inte kunnat utse tillräckligt många suppleanter.

Efter 1982 och 1985 års val utsågs kyrkofullmäktige i 1421 resp. 1219 församlingar. På grund av den ändring av gränsen för införande av kyrko­fullmäktigval som kyrkokommittén föreslagit beräknar RSV all antalet val i församlingar kan komma alt öka till närmare 1 600.

Liknaride uppfattning har framförts av länsstyrelserna i Kalmar och

Gotlands län, domkapitlet, stiftsnämnden och stiftsrådet i Visby, Svenska

kyrkans centralstyrelse samt Svenska kyrkans församlings- och pastorats­

förbund. De anser all en utvärdering bör ske innan sänkning av gränsen

sker. Frågan kan enligt dessas uppfattning behandlas fristående frän övriga

förslag.

,

Bland remissinstanserna finns olika uppfattningar om förslaget atl di-

rektvali kyrkoråd skall få finnas i församling som ingår i utvidgad samfällig-   Prop. 1987/88: 31 hel.

Svenska kyrkans centralstyrelse/nämnden för församlings- och pastoralsförvallning

Etl direktvall kyrkoråd med både förvaltande, beredande och slutligt be­slutande uppgifter är en nyskapelse, vartill direkta kommunalrältsliga före­bilder saknas. Från tekniska utgångspunkter väcker förslaget en rad frå­gor, som dock enligl centralstyrelsens uppfattning icke är allvariigare än att förslagets praktiska sidor måsle tillmätas avsevärd belydelse.

I sitt yttrande har Nämnden för församlings- och pastoralsförvallning funnit sig icke kunna tillstyrka kommilléns förslag på denna punkl. Cen­tralstyrelsen är här av annan mening, och hävdar att bristen på kommunal-rällslig förebild inle spelar någon större roll i den kyrkliga organisationen. Centralstyrelsen tillstyrker kommitténs förslag under hänvisning lill den positiva remissopinionen hos församlingarna.

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund avstyrker emeller­tid förslaget eftersom ett direklvall kyrkoråd med förvaltande, beredande och slutligt beslutande uppgifter bryter mol hävdvunna kommunalrältsliga principer.

Riksskatteverket avstyrker förslaget med följande motivering:

För alt elt proporlionelll valsystem skall fungera krävs alt del anlal mandat som skall fördelas mellan partierna inle är för litet. Enligt 2 kap. 1 § LFKS är minimiantalet ledamöter i kyrkofullmäktige i församling satt lill 15. Vid val av kommunfullmäktige skall enligt 2 kap. 9 § vallagen valkrels utformas så att den kan beräknas omfatta minsl 15 mandat. Med mindre omfattning än 15 mandat måsle risken anses vara stor för avvikel­ser från en godtagbar proportionalitet. Etl litet antal mandat atl fördela får till följd atl större partier tenderar all bli överrepresenterade i del beslutan­de organet.

Teologiska fakulletsnämnden vid Lunds universitet och domkapitlet i Växjö framhåller alt kyrkorådets verksamhet endasl kan granskas vart tredje år och inte kontinuerligt som de kyrkoråd som är utsedda av kyrko­stämma eller kyrkofullmäktige. Länsstyrelsen i Kopparbergs län påpekar atl möjligheten atl efter avgångar komplettera kyrkorådet försvinner. Domkapitlet i Härnösand anser all del bör regleras hur revision skall ske i församling med direklvall kyrkoråd.

Bland övriga synpunkter kan följande refereras.

Svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings- och pastoralsförbund föreslår som ett led i en önskvärd större delaktighet i det kommunala och kyrkokommunala livet alt obligatoriskt suppleanlsystem införes i församlingsdelegerade. Åtgärden skulle enligt deras uppfaUning underlälla samverkan i större enheter om enstaka men tunga angelägenhe­ter som exempelvis begravningsverksamhet.

Länsstyrelsen i Kopparbergs län anser alt en tidsgräns för beslut om

ändring av anlalet suppleanter bör införas.

22

Domkapdlet i Luleå vill aktualisera någon form av kyrklig markering för   Prop. 1987/88: 31 dem som låter sig väljas lill olika kyrkokommunala uppdrag:

All gä in i Svenska kyrkans beslutande församlingar är inte endasl ell samhällspoliliskl uppdrag utan i första hand ell kyrkligt förtroendeupp­drag, där de valda ledamölerna måste vara införstådda med all deras uppdrag hör samman med ell direkt ansvar för Guds rikes fortsatta fram­växt här i liden. Genom att kyrkan ställer en klart uttalad förväntan på sina valda ombud bör enligt domkapitlets uppfattning etl allt tydligare engage­mang kunna frigöras, vilkel i sin lur kommer atl berika kyrkans liv och funktion. Med tanke på alt Svenska kyrkan idag beräknas ha c:a 800000 odöpla medlemmar synes det rimligt alt hävda all de som ålar sig kyrkliga förtroendeuppdrag skall vara döpta och konfirmerade i Svenska kyrkans ordning.

Stockholms församlingsdelegerade (FD)

I utredningen har - nolerar FD - fastlagts alt ökad samverkan mellan församlingarna ger den enskilda församlingen reella möjligheter atl ta ansvar för församlingsverksamheten. FD tror all delta i Stockholm bäst sker genom samverkan inom en utvidgad fierpasloratssamfällighet. I en sådan skapas utrymme för just den fiexibla och effektiva resursanvänd­ning, som äi- etl måsle för en församling i en föränderiig storsladsmiljö. En sädan samfällighelsbildning - menar FD - medför uppenbara och bestå­ende fördelar för de i Stockholms kyrkliga samfällighet ingående försam­lingarna, dvs. den utvidgade fierpastoralssamfällighelen fyller etl allmänl behov.

Flertalet församhngar i Stockhohn och Göteborgs kyrkonämnd anser all särbestämmelserna för resp. samfällighet skall bestå.

Kyrkoherdens ställning i kyrkorådet (6.4)

Remissinslanserna tillstyrker att kyrkoherden skall vara självskriven leda­mot av kyrkoråd.

Förslaget att kyrkoherden inte skall vara valbar till kyrkofullmäktige och församlingsdelegerade har lämnats utan erinran av fiertalel remissinstan­ser men avstyrkts av domkapitlet i Göteborg och Svenska kyrkans perso­nalförbund.

Svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund påpekar atl domkapitlet måsle bestämma vilken av kyr­koherdarna i en nerpasloratssamfällighel som skall vara ledamot av kyrko­rådet redan innan nomineringen lill fullmäktigevalet äger rum. Detta inne­bär alt också i 8 kap. 2 § p. 2 bör intas en begränsning av förordnandetiden så all kyrkoherdens förordnande överensstämmer med de valda ledamö­ternas mandatperiod. De anser vidare atl del av lagstiftningen skall framgå atl kyrkoherde inte skall vara valbar lill kyrkoråd där han obestridligen skall vara självskriven för alt oklarhet inte skall råda om hans ställning.

Enligt Svenska kyrkans centralstyrelse skall kyrkoherde heller inte kun­

na förordna präst som Qänstgör i pastoratet all vara kyrkorådsledamol i

annexförsamling i slället för kyrkoherden om ledamoten redan blivit vald

23

av annexförsamlingens beslutande organ lill kyrkorådsledamot. Della bör   Prop. 1987/88: 31 uttryckligen framgå av lagförslaget.

Den regionala organisationen (7.2) 

Stiftssamfällighet (7.2.2)

Samtliga remissinstanser ställer sig i princip positiva till huvuddragen av kommitténs förslag lill regional organisation och ansvarsfördelningen inom denna.

Svenska kyrkans centralstyrelse med slöd av en slor majoritet av kyrkli­ga kommuner som yttrat sig dit:

Centralstyrelsen anser atl kyrkokommitténs förslag kan och bör läggas lill grund för en genomgripande reform av kyrkans lokala och regionala organisation.

Centralstyrelsen framför vidare som sill eget yltrande den uppfattning som den centralstyrelsen underställda Nämnden för församlings- och pastoratsförvaltning uttrycker:

I många tidigare utredningar har behovet av en fasl integrerad stiftsorga­nisation klart motiverats. Kommitténs argument för en kyrkokommunal lösning i form av en stiflssamfällighel som återfaller pä dessa tidigare utredningsförslag och pä kyrkomölesultalanden vill nämnden hell ställa sig bakom.

Trots invändningar mot delar av förslaget och önskemål om bearbetning har alla som yttrat sig däröver, inklusive de som svenska kyrkans central­styrelse hört, hell eller i huvudsak tillstyrkt sliftssamfällighetens ansvars­område enligt kommitténs förslag.

Problemområdena och diskussionen kring dem redovisas i det följande (A-K).

A. Avgränsningen av kompetensområdet

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Domkapitlet finner den föreslagna avgränsningen av stiftssamfällighelens kompelens ändamålsenlig. Man måsle dock vara uppmärksam pä den risk till konflikt som föreligger mellan en församlings skyldighet ifråga om 1. ex. finskspråkigt arbete och arbete pä sjukhus inom den egna församlingen och . stiftssamfällighelens arbete som måste avse fiera församlingar. Gränsdrag­ningen är här inle alldeles självklar. Man måsle förutsätta all sliflssamfäl-lighelen tolkar sin kompetens under slorl hänsynstagande lill de försam­lingar som berörs av della.

Domkapdlet och stiflsnämnden i Karlstad

Stiflssamfällighelen föresläs få kompelens all arbeta inom vissa av kom­

mittén angivna områden av såväl regional som lokal karaklär. Som fram­

gått ovan finner vi det utomordentligt viktigt att sådan verksamhet, som

24

redan finns i församlingarna i elt pastoral inte genom stiftssamfällighelens   Prop. 1987/88: 31 korhpetens bortfaller. En avgränsning är som kommillén framhåller nöd­vändig mellan stiftssamfällighelens och församlingarnas i pastoratet kom­petens. Inrättandet av stiftssamfällighet får inte innebära all ansvar och initiativ berövas församlingarna i elt pastorat.

Lunds kyrkliga samfällighet

Den obligatoriska stiftssamfällighelens kompetensområden är,i vissa fall. mycket vagt formulerade. Var gränsen mellan den obligatoriska och den utvidgade stiftssamfällighelens ansvar går kan inte med ledning av de angivna kompetensområdena alltid avgöras.

Svenska kyrkans centralstyrelses nämnd för församlings- och pastorats­förvaltning anför med instämmande av Svenska kyrkans församlings- och pastoralsförbund, domkapdlet och stiftsnämnden i Visby, länsstyrelsen i Gotlands län saml stiftsrådel i Visby stift:

Svårigheter att i vissa fall klart avgränsa kompetensen mol lokalplanet synes uppstä om man väljer den princip som kommitlén föreslär, nämligen vad kommittén kallar sliftssamfällighetens geografiskt betingade kompe­lens. Detta innebär enligl kommillén - beträffande det finskspråkiga för­samlingsarbetet och andlig vård vid sjukhus och andra uppräknade institu­tioner - alt samma verksamhet kan ligga såväl inom stiftssamfällighelens som församlingens kompetensområde blott verksamheten i del senare fallet är begränsad lill pastoralels område.

Kammarkollegiet anför om konfiikllösning:

Det framgår av förslaget att sliftssamfällighetens kompetens är exklusiv såvitt gäller de obligatoriska uppgifterna, om del gäller verksamhet som omfattar hela stiftet eller fiera pastorat inom stiftet. Församlingarna behål­ler sin kompelens atl sköta dessa uppgifter såvitt avser verksamhet enbart inom församlingen och för de egna församlingsborna.

Kommitténs förslag saknar emellertid fortfarande anvisning om en me­tod att lösa konflikter om kompetensfördelningen. Den enda möjlighel som stär lill buds synes vara kommunalbesvärsinstitulei. Besvär fär därvid anföras även av församling, 13 kap 7 § nya LFKS.

B. Stiftstingens verksamhet

I flera yttranden behandlas frägan om den nuvarande stifistingsverksamhe-

tens ställning efter den föreslagna reformen. En allmän uppfattning är att

det är en nackdel om dagens stiftstingsorganisalion och dess verksamhet

lever vidare vid sidan av stiftssamfälligheterna. Nägra anser all sliftsting-

ens uppgifter hell faller inom stiflssamfälligheternas obligatoriska område.

Andra anser däremot atl de faller utanför detta. Företrädare för den senare

uppfattningen hoppas därför atl stiftsfullmäktige snarast skall utvidga sam­

fällighetens kompetens atl läcka dagens ansvarsområde för sliftslingel

eller föreslär att de obligatoriska uppgifterna skall beskrivas så att de

omfattar del som stiflslingen nu svarar för.

25

Stiflsrådet i Göteborgs stifi

Prop. 1987/88:31

Stiflsrådet har tolkat kommilléns förslag så att "främjande av församlings­livets utveckling inom stiftet" innebär en för stiflssamfällighelen given kompetens som griper över hela stiftet. Denna kompetens har församling­arna, och inte de enskilda kyrkomedlemmarna i församlingarna, som mål­grupp. Syftet är atl ulveckla församlingarnas möjligheter atl verka inom sill område och i enlighet med den målsättning som församlingen ställer upp för sin verksamhel. Detta innebär således inte nägon motsvarande inskränkning av församlingarnas kompetens. Vid elt beslul om en utvidg­ning av sliftssamfällighetens kompelens kan delta däremot bli fallet. Stifls­rådet förstår kommitténs förslag så alt de nuvarande stiflstingens uppgifter lill stora delar kan härledas lill "främjande av församlingslivets ulveckling inom stiftet" och atl dessa arbetsuppgifter följaktligen skulle kunna ulföras utan beslul om utvidgning av stiftssamfällighelens kompelens.

Kommitténs skrivning angående möjligheten lill utvidgning av stiftssam­fällighelens kompelens är något otydlig vad gäller skillnaden i betydelsen av den obligatoriskt givna kompetensen "främjande av församlingslivets utveckling i stiftet" och vad som sägs om möjligheten av utvidga verksam­helen fill "alt omfatta även andra församlingsangelägenheter i stiftet". De verksamheler som finns skissade på sidan 99 i del 1 kan enligl stiftsrådels uppfattning mycket väl hänföras till "främjandeparagrafen", eftersom stiftssamfällighelens funktion skall vara stödjande och inle verksamhels-övertagande.

Stiftsrådet i Växjö stijt och Svenska kyrkans fria synod delar denna bedömning.

Stiflsrådet i Linköpings stift anser atl "främjande av församlingslivets utveckling i stiftet" till slörsla delen rymmer dagens stiflslingsverksamhet men inle fullt ul och forlsäller därför:

Enligl kyrkokommilléns förslag kan den obligatoriska stiftssamfällighe­ten utvidgas att omfatta även andra angelägenheter, som är gemensamma för församlingarna i stiftet. Del är sliflsrådels bestämda uppfattning att denna utvidgade form måsle tillskapas redan från början och atl all verk­samhet inom evangelisation, information och utbildning samt diakoni och samhällsansvar inordnas under ett och samma organ. Tillräckliga garantier måste tillskapas för della, så all man inle får en dubbel organisationsmo­dell - stiftssamfällighet och nuvarande stiftstingsorganisalion - under de första åren.

Domkapdlet i Växjö

Enligl domkapitlets uppfattning bör klart utsägas, all stiftslingsorganisa­lionen upphör i och med att sliftssamfällighetsorganisationen börjar funge­ra.

Domkapitlet i Luleå, med instämmande av stiflsrådet i Härnösands stift, ulgår från atl del obligatoriska området enligl förslaget möjligen inle om­fattar sliflslingsverksamhelen men all så borde vara fallet:

Betänkandets skrivningar om avgränsningen mellan församlingarnas

kompetens och stiftssamfällighelens när det gäller de obligatoriska uppgif-

26

terna framslår dock som oklara. Detsamma gäller de obligatoriska uppgif- Prop. 1987/88: 31 temas avgränsning mol de uppgifter som omfattas av den utvidgade stifls­samfälligheten. Enligt domkapitlets mening borde lagregleringen av slifts­samfällighetens ansvarsområde ha fått den utformningen atl de obligatoris­ka uppgifterna skulle ha omfattat även nuvarande verksamhet inom dagens stiflslingsorganisation. I övergångslagstiflning bör föreskrivas alt den verksamhet som åligger stiflslingen vid utgången av år 1988 skall som ett obligatorium ingå i den blivande sliftssamfällighetens uppgifter.

Svenska kyrkans ceiitralstyrelse tillhör dem som har en annan tolkning av det obligatoriska områdets omfattning och har därför ullalat atl man biträder kommitténs förslag om utvidgning av stiftssamfällighet med andra ekonomiska frågor om de är gemensamma för församlingarna inom stiftet. Här bör naturligtvis i första hand de nuvarande stifltingsuppgiflerna kom­ma ifråga.

Samma uppfattning och förslag framförs av länsstyrelsen i Godands län, domkapitlet och stiftsnämnden i Visby saml stiftsråden i Uppsala, Väster­ås och Visby stift.

Domkapitlet i Härnösand

Enligt vår mening bör stiflssamfälligheten ta över all verksamhet som stiflslingen har vid övergångstillfället. Samfidigt är del nödvändigt atl i samband med övertagandel pröva varje verksamhetsgrens fortsatta exis­tensberättigande. Vi ansluter oss här till Urban Gibsons särskilda yttrande. Gibson har i sitt ovannämnda yttrande lill kommitténs betänkande föresla­git alt övergångsbeslämmelserna skall utformas så atl stiftssamfälligheten vid övergängstillfället skall vara skyldig all överta all verksamhel som stiftstingel dä bedriver. Vill samfällighelen därefter avstå från någon del därav fär beslul om avveckling träffas.

C. Finskspråkigt församlingsarbete och församlingsarbete bland samer m.fl.

De som särskill kommenterat förslaget all stiftssamfällighelens kompelens skall omfatta det finskspråkiga församlingsarbetet anser atl huvudansva­ret för detta skall ligga på församlingsplanel.

Svenska kyrkans centralstyrelse/nämnden för församlings- och pastoralsförvallning och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund

I större tätorter med finska invandrare har en församlingskrets ofta haft

ansvar för församlingsarbete inom fiera församlingar ofta enförsamlings­

pastorat. En modell baserad på samverkan i form av etl för församlingarna

gemensamt kyrkoråd gav möjlighel för finskspråkiga medlemmar av

Svenska kyrkan all genom della legala kyrkokommunala organ självstän­

digt leda det församlingsövergripande finskspråkiga församlingsarbetet.

Gemensamt kyrkoråd för detta ändamål har inrättats i Västerås, Borås och

Göteborg. Planer finns atl inrätta ett i Malmö.

På nämnda platser utgör församlingarna enförsamlingspastorat inom

27

total kyrklig samfällighel. Del finskspråkiga arbetet har genom del gemen-   Prop. 1987/88: 31 samma kyrkorådet fått en fast förankring i förhållande lill respektive samfällighel och utvecklats som en naturiig del av Svenska kyrkans arbete.

Kommilléns uttalanden om kompetensfördelningen mellan sliftssamfäl­lighel och församling beträffande del finskspråkiga arbetet (del 1, sid. 97) kommer atl omöjliggöra ovannämnda modell med gemensamt kyrkoråd för arbetet över pasloralsgränserna och spoliera en lokall förankrad och om­fallande församlingsverksamhet. Det lokala engagemanget skulle försvin­na om stiftssamfälligheten övertar ledningen av denna verksamhel.

Kompetensreglerna måste enligl nämndens uppfattning ses över för atl rädda och i framtiden kunna utveckla denna form av lokal samverkan.  .

Om andra lösningar är uteslutna föreslär nämnden alt stiftssamfällighe­lens kompetens belräffande församlingsarbelel bland finskspråkiga in-skränkes dels lill främjande av det finskspråkiga församlingsarbetet i stif­tet, dels till lillhandahållande av präster för Qänslgöring säväl på stift som lokalplanet samt annan personal såsom konsulenter och pedagoger på stiftsnivå med uppgift atl utveckla verksamhetsformer, metoder, material etc, svara för utbildningsinsatser och övrig service till lokalplanet.

Den egentliga finskspråkiga församlingsverksamheten bör vara en upp­gift förbehållen församlingsplanet.

Riksförbundet för finskspråkigt församlingsarbete

Riksförbundet för finskspråkigt församlingsarbete anser sig fortfarande kunna stödja de i slulbetänkandet framförda grundläggande tankegångarna angående del finskspråkiga arbetets omorganisation. Vi gör dock detta med vissa reservationer, önskemål och förtydliganden, vilkas beaktande enligt vår uppfattning är förenliga med i belänkandet framförda grundläg­gande tankegångar.

Omsorgen om de egna församlingsmedlemmarna bör vara utgångspunk­ten för allt församlingsarbete. Vi betonar detta även om minoritetssitua­tionen inom det finskspråkiga arbetet och ekonomisk-administrativa syn­punkter talar för en centralisering. Därför är det viktigt att definiera för­samlingarnas ansvar för sina finskspråkiga medlemmar som man gjort pä stiftsplanet. Stiftens och församlingarnas kompelens måsle ägnas speciell uppmärksamhet. Del är vikfigt, alt församlingarna även i fortsättningen tar ansvar för del finskspråkiga arbetet som för sitt egel arbete, även om della arbete lill vissa delar har "delegerats" till sliflssamfälligheten.

Domkapdlet i Luleå anför om verksamheten bland samerna:

Utredningen nämner äver verksamheten bland samerna. Domkapitlet nolerar därvid med tillfredsställelse förslaget om att den prästerliga verk­samhelen utökas med ytterligare en Qänsl, för nord- resp. sydsamer. Delta ligger helt i linje med domkapitlets egen begäran om en utökning av den sameinriklade prästerliga verksamheten.

D. Andlig vård vid sjukhus och andra större vårdinrättningar, vid kriminalvårdsanstalter och militära förband

Förslaget tillstyrks av Svenska kyrkans centralstyrelse. Svenska kyrkans

församlings- och pastoratsförbund, domkapitlet i Växjö, domkapitlet och

stiftsnämnden i Visby, länsstyrelsen i Gotlands län. Föreningen Svenska

28

kyrkans sjukhuspräster och assistenter, kriminalvårdsstyrelsen, överbefäl-   Prop. 1987/88: 31

havaren. Föreningen Sveriges mililärpaslorer samt Svenska ekumeniska

nämnden.

I den del förslaget berör den andliga vården vid sjukhus och andra större vårdinrättningar avstyrks det av domkapitlet i Göteborg och Svenska kyrkans personalförbund.

Avgörande för inställningen till förslaget synes vara den inverkan man tror det kan ha pä den lokala verksamheten och ansvaret.

Svenska kyrkans centralstyrelse har visat på problemet alt samma upp­gifter, med kommitténs beskrivning av stiftssamfällighelens kompetens, kan ligga på såväl stifts- som lokalplan och uttalat att elt tillstånd av "anlingen-eller" är bättre. Därför föreslär centralstyrelsen, med instäm­mande av Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund, atl det ekonomiska ansvaret för andlig vård vid alla sjukhus och andra vårdinrätt­ningar och militära förband i sin helhet ankommer på stiftssamfälligheten. Detta skall givetvis inte hindra att.präster inom respektive pastorat bedri­ver själavård bland församlingsbor, intagna på inrättningarna, anstalterna och vid förbanden, delta i gudsQänstlivet där osv. Men huvudansvar för att det bedrivs andlig värd organisering, planering, ekumenisk och annan samverkan, resurstilldelning etc. över hela stiftet bör alltså åvila stiftssam­fälligheten och dess organ.

Centralstyrelsen vill vidare understryka vikten av ett fungerande ekume­niskt arbete inom en rad av de sektorer som skall uppdras åt eller kunna anförtros åt stiftssamfälligheterna. När det gäller den andliga vården vid sjukhus m. m. är detta särskilt angelägel, och centralstyrelsen vill hävda att del på denna punkl erfordras ytteriigare överväganden om regionall samarbete och samordning på riksplanet. Detaljerna i denna nödvändiga samverkan övervägs väl emellertid bäst inom samfunden och i samråd dem emellan.

Svenska ekumeniska nämnden

För den speciella ekumeniska samverkan som den andliga vården vid vårdande institutioner, kriminalvårdsanläggningar och militära förband kräver vill vi tillstyrka utredningens förslag lill organisatoriska lösningar på det regionala planet.

Domkapdlet I Vä.xjö

Domkapitlet anser, alt det övergripande ansvaret för verksamhelen bör ligga på stiftsstyrelsen, men vill samtidigt med skärpa hävda att, som nu, varje församling även forlsällningsvis skall bibehållas vid sitt ansvar för omsorgen om sina medlemmar, varhelst de nu fär värd eller vistas. För­samlingsprästen måste m. a. o. inräknas, när det gäller omsorgen oni sjuk­huskyrkan.

Uppfattningen delas av domkapdlet och stiftsnämnden i Visby, länssty­relsen i Gotlands län, stiflsrådet i Visby stift och Föreningen Svenska kyrkans sjukhuspräsler och assistenter.

Domkapitlet i Göteborg förordar ell lokall huvudansvar:

29

Andlig vård vid sjukhus, kriminalvärdsanstaller, militära förband och Prop. 1987/88:31 ansvaret för begravningsplatser för icke kristna trosbekännare kan svår­ligen lösas från det lokala pastoratets ansvar. Även om det inom vårdsek­torn blivit så atl pastoratets gräns och upptagningsområde inle alls läcker varandra, är del dock bättre alt ansvaret för sjukhuskyrkan ligger på del pastoral inom vars gränser det är beläget. Motiveringen är att en sjukhus-präst behöver dels en lokal arbetsledare för att inle isoleras från övrigl församlingsliv, dels cn bestämd församlingskyrka atl leda vissa gudsQäns-ter i, dels ock en församling atl hämta frivilliga medarbetare från lill t ex besöksgrupper. Det finns alltid risker, när en andUg verksamhet tenderar alt utvecklas till någol fristående från församlingslivet och dess gudsQäns-ler.

Domkapitlet anser dock all stiftssamfälligheten skall la ell övergripande ansvar för utbildningen och inspirationen av alla de i sjukhuskyrkan an­ställda. Detsamma gäller arbetet inom NAV och de militära förbanden. Den principiella inställningen bör vara atl pastoralen bär ansvar för dessa Qänster och att stiflssamfälligheten bär ansvar för del ekonomiska stödet, utbildningen och inspirationen.

Svenska kyrkans personalförbund föreslår en uppdelning av ansvaret:

Belräffande sjukhuskyrkan föreslår vi alt stiflssamfälligheten övertar ansvaret för sjukhus med mer än 500 vårdplatser. Pä övriga inrättningar menar vi att pastoralssamfällighelen fär ansvaret när det gäller ekonomi och anställning.

Kriminalvårdsstyrelsen

Styrelsen delar kommitténs grundsyn atl ansvaret för den andliga värden vid kriminalvärdsanstaller och häkten skall åvila kyrkans regionala och lokala organ. Styrelsen finner del därför, i likhet med kommillén, lämpligl atl della ansvar läggs på de enligt förslaget nyinrättade stiftssamfälligheter­na och all det inom dessa inrättas särskilda adjunktsQänsler med samver­kande funktion belräffande den andliga vården Vid de kriminalvårdsinslitu-tioner, som är belägna inom stiftet.

Överbefälhavaren föreslär att sliftssamfällighetens ansvar preciseras alt avse "militära förband I fredstid".

Föreningen Sveriges militärpastorer

Vi anser det mycket lämpligl alt stiftssamfälligheten får visst ansvar för den andliga vården vid militära förband inom stiftet i samverkan med övriga berörda stift inom respektive militärområde.

Den kyrkliga sjömansvården i hemmahamnarna bör enligt förslag av

domkapitlet i Uppsala läggas till de obligatoriska uppgifterna.

30

E. Anläggande och underhåll av begravningsplatser för icke kristna

Prop. 1987/88:31

trosbekännare

Av de sexton remissinslanserna som särskilt kommenterat della ämne, tillstyrker nio förslaget alt stiftssamfälligheten skall ha ansvaret men upp­dra förvaltning och drift till lokala kyrkogärdsförvaltningar.

Bland de sju som avstyrker förslaget förordar en - domkapitlet i Göte­borg - elt bibehållet lokalt ansvar. De övriga ifrågasätter utifrån reli-gionsfrihelsaspekten det lämpliga i atl kyrkan skall ansvara för begrav­ningsplatser för icke kristna trosbekännare.

Svenska kyrkans centralstyrelse hänvisar lill yttrandet av nämnden för församlings- och pastoralsförvallning:

Nämnden hälsar med tillfredsställelse förslaget som innebär all den svåra och segslitna frågan om huvudmannaskap för begravningsplatser för icke kristna trosbekännare blir löst. Nämnden känner dock en viss tvekan vid tanken att på stiftsplanet bygga upp en ny kyrkogårdsförvaltning en­dasl för den eller del fåtal begravningsplatser del blir fråga om i respektive stift. Den av kommitlén föreslagna lösningen all uppdra förvaltning och drift av sådan begravningsplats till lokal kyrkogårdsförvallning bör enligl nämnden vara all föredra. Sådant uppdrag, vilkel nämnden förutsätter vilar på en ömsesidig överenskommelse, bör vara av enlreprenadkaraklär med detaljerna reglerade i civilrättsligt avtal.,

I förbigående vill nämnden peka på atl allmän begravningsplats, varom här är fråga enligl gällande lag skall skall vara invigd i Svenska kyrkans ordning innan den får las i bruk. Gravrättslagen bör ändras pä denna punkl för begravningsplatser för icke kristna trosbekännare.

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund instämmer men fillfogar:

Lunds stiftsförbund har gjort ell påpekande om den för sliflssamfällighe­ten föreslagna kompetensen. Denna torde fä en omfattning vilken svårligen kan bekostas endasl med dissenlerskalten. Förbundet vill betona vikten av att garantier skapas för att Svenska kyrkan inte får stä för kostnader som hela svenska folkel bör betala. 30 % av kyrkoskallen är otillräckligt för anordnande också av särskilda kyrkogårdar för andra trosbekännare.

Svenska kyrkogårds- och krematorieförbundet

Förbundet ansluter sig lill utredningens uppfattning, då det gäller slifts­samfällighetens uppgifter all handlägga begravningsfrågor för icke-kristen trosbekännare. Del förutsätter emellertid alt berörda grupper har möjlighet alt i vanlig demokratisk ordning påverka beslul om anläggning, underhåll och drift av dessa anläggningar.

Tjänstemännens centralorganisation befarar all sliftssamfällighetens åliggande "kan skapa oklarheter beträffande huvudmannaskap och arbets­ledning".

Domkapitlet i Göteborg anser alt ansvaret för begravningsplatser för icke kristna trosbekännare svårligen kan lösas frän def lokala pastoratets ansvar.

Flens församling är också kritisk.

31

Beträffande begravningsplatser för icke kristna trosbekännare vill Prop. 1987/88:31 kyrkorådet emellertid med skärpa framhålla atl sådana inle får centralise­ras i så hög grad alt del medför svårigheter för anhöriga atl ombesörja begravning och aU därefter besöka och vårda graven. Flens församling, som har erfarenhet av problemaliken kring begravning av icke kristna trosbekännare, finner alt utredningen överdrivit svårigheterna. Eftersom begravningsväsendet omfattar alla som är bosatta inom församlingen bör i princip ingen särbehandling av icke kristna trosbekännare ske.

Domkapitlet i Skara

Bland områden inom stiftssamfälligheten återfinns bl a anläggande och underhäll av begravningsplatser för icke kristna trosbekännare. Domkapit­let ställer sig frågan, om i elt läge, där svenska kyrkans organisafion ändras och angelägenheten av atl inomkyrkliga frågor skall föras till kyrkans egna organ betonas, inte en rimligare lösning pä ansvaret för icke kristna trosbe-kännares begravningsplatser kunnat finnas. Det synes artfrämmande alt lägga detta på en nyinrättad stiftssamfällighet, då allt annal avser verksam­hel för svenska kyrkan. Framför allt anser domkapitlet au del är en allmänl samhällelig uppgift. Det kan uppfattas som kränkande för icke­kristna trosbekännare, aU ell kyrkans organ skall ha del regionala ansvaret för deras begravningsplatser och de torde kunna kräva alt samhället ger ansvaret fill eU icke konfessionellt organ som länsstyrelsen. En översyn av den del av församlingsskatten som bedöms hänförlig till begravningsverk­samheten är nödvändig i sammanhanget.

Teologiska fakultetsnämnden vid unlversdel i[REDACTED_EFTERNAMN] instämmer och på­pekar:

Nuvarande ordning då den kyrkliga rösträtten är knuten till kyrkomed­lemskapet utesluter formellt inflytande över begravningsfrågornas ordnan­de för de nämnda grupperna.

Länsstyrelsen i Kopparbergs län

Länsstyrelsen anser att de kommuner som behöver begravningsplats för sädana personer bör ha ansvaret för all sådana kommer lill stånd. Behöv­ligt samarbete över kommungränserna torde kunna ske utan svårigheter. De människor det här gäller bör ha samma rätt som andra att fä ha sina anhöriga begravda på närbelägen plats.

F. Utvidgat kompetensområde

Sliftssamfällighetens beslut om att utvidga sitt kompetensområde inskrän­

ker i vissa fall församlingarnas,, pastoratens och andra samfällighelers

kompelens. Detta problem behandlas i fiera yttranden. Några pekar också

på oiydligheier i definitionen av de ämnen som stiftssamfälligheten kan

inkorporera i sin verksamhet.

- 32

Kammarrätten i Göteborg

Prop. 1987/88:31

Sliflssamfälligheten skall själv med kvalificerad majoritet kunna besluta om en utvidgning av sin verksamhet. Ett beslul om utvidgning av verksam­heten i en stiftssamfällighet kan därmed innebära atl en församlings kom­pelens, i strid mol församlingens vilja, inskränks i motsvarande mån. Därmed kan stiftssamfällighelens beslut komma i strid med de grundläg­gande principerna om församlingens självständidghet, bl.a. principen atl den själv skall ha ansvaret för gudsQänslliv och undervisning, diakoni och evangelisation i församlingen.

Kammarkollegiet

Stiflssamfälligheten skall enligl förslaget kunna utvidgas all omfalla även andra församlingsangelägenheter än dem som är angivna i lagen. En förut­sättning för en sådan utvidgning är att uppgifterna är gemensamma för "församlingarna i stiftet".Härmed synes kommittén avse atl samtliga för­samlingar skall ha etl gemensamt intresse av frågorna och all dessa för­samlingar eller deras medlemmar kan tillgodogöra sig verksamhelen. Delta är ocksä innebörden av den föreslagna lagtexten. Som exempel på gemen­samma frågor nämns cityarbetel och kyrkomusiken. Kollegiet ifrågasätter om denna typ av verksamhet kan vara av intresse för samtliga församlingar i etl stift. Den verksamhet som bedrivs i Stockholms cityförsamlingar och som huvudsakligen riktar sig fill personer från Siorsiockholmsområdei, torde knappast vara elt sådanl intresse för församlingarna i "landsbygds­delen" av Stockholms stift som kan läggas in i lagtexten.

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN]

När det gäller utvidgningen av stiftssamfälligheten säger kommittén (s 99 m) all del bör kunna ske lill atl omfatta även andra församlingsangelägen­heter som är gemensamma för församlingarna i stiftet. I lagtexten 1 kap 7 §

2 st LFKS talas emellertid om utvidgning för andra ekonomiska frägor.

Del är inte detsamma som församlingsangelägenheter. Här måste ske ett

klariäggande.

Svenska kyrkans cenlralsiyrelsennämnden för församlings- och pastorats-förvaltning kan inte dela den tolkning av begreppet "för församlingarna gemensamma frågor" som kommillén gör i specialmotiveringarna (del 2, sid. 99):

Kommittén anger som exempel underhåll av kyrkobyggnaderna "i stif­tet" (Gollandssamfälligheten). Inre underhåll av församlingskyrka är en obligatorisk uppgift för varje enskild församling. Alla församlingar har en, måsle ha en, församlingskyrka. Del intresse en församling delar med alla övriga i frågan om det inre underhållet kan inte upphäva den enligl lagtex­ten - med motiveringar - lill lokalplanet knutna obligatoriska uppgiften! Enligt de föreslagna reglerna om samfällighelsbildning äger församlingarna själva besluta alt utvidga en obligatorisk pastoratssamfällighet så all den också omfallar församlingskyrkornas inre underhåll. Församlingarna och pastoralssamfälligheterna - äger också gå samman i fierpasloratssam­fällighet om församlingskyrkas underhäll.

Enligt nämndens bestämda mening måste de föreslagna reglerna innebä­

ra atl de obligatoriska ekonomiska angelägenheter, som församlingar 

33

3  Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31. Bilaga

och pastoratssamfälligheter - får bilda samfällighet för, inte kan övertas Prop. 1987/88: 31 av stiftssamfällighet. Beträffande församlingskyrkorna skulle, enligl nämn­dens uppfattning, exempelvis en byggnadshylta av den modell som håller på atl inrättas pä Gotland vara en sådan frivillig uppgift, som alla försam­lingar har etl gemensamt intresse av och därför kunna ligga inom sliftssam-fällighets kompetensområde. Byggnadshyttan, som bedriver byggnads­verksamhet, blir nämligen också centrum för forskning och utbildning i gamla hanlverksmeloder. Denna lyp av gemensamma frivilliga intressefrå­gor går väl in i den uppbyggda kompetensmodellen för stiftssamfällighet.

Uppfattningen delas av Svenska kyrkans församlings- och pastoratsför­bund, länsstyrelsen i Gotlands län, domkapitlet och stiftsnämnden i Visby saml stiflsrådet i Visby stift.

Svenska kyrkans centralstyrelses nämnd för församlings- och pasto­ratsförvaltning och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund upplyser att från stora kyrkliga samfälligheter riktas kritik mot all samfäl­lighelen föresläs själv ha rätt besluta om elt utvidgande av dess kompe­tensområde.

Lunds kyrkliga samfällighet

Den utvidgade stiflssamfälligheten föreslås själv bestämma sitt kompe­tensområde. Samfällighetens beslul inskränker i vissa fall församlingarnas och pastoratens kompelens. Motiveringen är bland annal alt sliflssamfäl­ligheten ska kunna överta ekonomiskt betungande angelägenheter. Som exempel nämns underhåll av kyrkorna i stiftet. Till detta ställer vi oss helt avvisande. Ekonomiskt betungande angelägenheter bör i första hand lösas genom pastoratsregleringar och samfällighetsbildningar. Dessa åtgärder torde ge erforderliga ekonomiska resurser. Vad gäller del exempel som nämnts i utredningen förutsätts del ju också vara möjligl med bidrag fill visst underhåll (se 10.2.6). Vad avser de exempel på verksamhel som anges på sidan 99 finner vi inget atl invända. I den mån sådan verksamhet redan bedrivs i enskilda församlingars regi är del viktigt att samråd och samarbete kommer till stånd. Den utvidgade sliflssamfälligheten bör där­för inte få bestämma sin kompelens på sådanl sätt att församlingars eller pastoralssamfällighelers kompelens inskränks utan dessas medgivande.

Västerås kyrkliga samfällighet, med instämmande av Umeå kyrkUga samfällighet, har inget emot de föreslagna obligatoriska uppgifterna:

Däremot lar vi bestämt avstånd från utredningens förslag belräffande stiftssamfällighelens möjlighet atl besluta om utvidgning av verksamhelen lill alt omfatta andra ekonomiska angelägenheter. Härvidlag anser vi att frivillighelen skall gälla , dvs. inget obligatorium utan valfrihet för försam­lingarna och samfälligheterna i stiftssamfälligheten atl dellaga eller icke deltaga. På denna punkl vänder vi oss bestämt mot utredningens förslag. De aktiviteter som idag ryms inom sliftstingets verksamhet bör även i fortsättningen vara av frivillig karaktär innebärande bl. a. att varje försam­ling eller samfällighet skall ha möjlighet all styra sin verksamhel och därmed sina kostnader även i detta avseende.

Göteborgs kyrkliga samfällighet

Däremot är kyrkonämnden betydligt mer tveksam lill atl ge stiftssamfällig­

heten möjlighel all ta hand om andra uppgifter. Den obligatoriska uppgif-

34

len atl "främja församlingslivets ulveckling" avstyrks därför.  Kyrko-       Prop. 1987/88:31

nämnden föreslår i stället atl mer specificerade uppgifter anges utifrån de

nuvarande stiflstingens uppgifter. Kyrkonämnden vill peka pä risken att de

ekonomiskt stora enheterna i stiftet påläggs kostnader av de små enheterna

genom majoritetsbeslut i stiftssamfällighelens fullmäktige. Riskerna härför

kan minskas genom klart avgränsade ansvarsuppgifter och ändrade regler

för val till stiftsfullmäktige.

Stockholms församlingsdelegerade

Del är församlingsdelegerades uppfattning alt "stordrift" på sfiftsplanet i Stockholm i alltför hög grad kommer atl avlägsna pastoraten från besluts­processerna. En genom frivilliga åtaganden utbyggd stiftssamfällighet i vårt stift skulle sannolikt bli en nära nog mastodonlisk organisation. För­samlingsdelegerade anser därför all stiftssamfällighelens uppgifter skall noggrant preciseras så att kompetensen mellan församlingarna och stifls­samfällighelen klarläggs. I vart fall bör sliftssamfällighetens uppgifter i huvudsak begränsas till de i sluiförslaget såsom obligatoriska preciserade församlingsangelägenheterna inom kompetensområdet. 1 övrigt torde Stockholms kyrkliga samfällighet i sin nuvarande form utgöra en samver­kansform för bl. a förslag om framkomliga vägar för bättre hushållning.

G. Minoritetsskydd vid beslut om utvidgad kompetens

Förslaget tillstyrks av Svea hovrätt, länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län, domkapitlet i Göteborg, svenska kyrkans centralstyrelse (med en majoritet av tillfrågade kyrkokommuner). Svenska kyrkans församllngs-och pastoratsförbund. Riksförbundet Kyrkans Ungdom och Ansgarsför­bundet. Del avstyrks av kammarrätten i Göteborg, domkapitlen i Uppsala och Skara, Sveriges kyrkokamerala förening och Stockholms församlings­delegerade.

Svenska kyrkans centralstyrelse/nämnden för församlings- och pastorats­förvaltning och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund visar båda pä en oklarhet:

Förslaget om minoritetsskydd i samband med all förslag väckes i stifts­fullmäktige har fått olika tolkningar i den allmänna motiveringen (del 1, sid 100) och i specialmötiveringen (del 2, sid 99). En översyn av skrivningarna är önskvärd.

Domkapitlet i Skara, sorn i likhet med domkapitlet i Uppsala anser atl minoriletsskyddel är för svagt, anför:

Eftersom utvidgning av sfiflssamfällighetens kompetensområde kan be­

slutas avse även sådana frågor, att utvidgningen "kan samtidigt innebära

en motsvarande inskränkning av församlingarnas kompelens" och därmed

en verksamhet med ev. särskilda Qänsler och särskilda investeringar hos

församling, kan utvidgningen enligt domkapitlet få för de mindre lokala

enheterna mycket genomgripande konsekvenser. Särskilt gäller domkapit­

lets invändning, om flerpastoratssamfällighet sköter motsvarande uppgif­

ter och alltså skall ändras eller upplösas vid beslut om stiftssamfällighelens

35

utvidgning och framför allt där motståndet mol utvidgningen finns. Då Prop. 1987/88:31 vidare stiftssamfällighet särskill inom ulvidgningskompetensområdet är avsett atl vara etl serviceorgan, anser domkapitlet all regleringen av be­slutsfattandet inte är tillfredsställande och anser att förfarandet inte är förenligt med den i belänkandet genomgående och också i della avsnitt betonade principen om frivillighet i där förekommande olika samverkans­former.

Domkapitlet föreslår, atl utvidgning generellt skall beslutas med 5/6 majoritet, i vart fall såvitt avser uppgifter som före reformen inte åvilat sliflstinget.

H. Stiftsfullmäkfige

Kommilléns förslag i fråga om stiftsfullmäktige som beslutande organ i stiftssamfälligheten tillstyrks av alla som yttrat sig däröver utom vad beträffar valet, där nio av de Qugoen remissinslanserna, som behandlat ämnet, är kritiska.

Följande remissinstanser invänder av olika skäl mot konlraklsprosleris roll som förrättare av stiftsfullmäktigeyal, dock utan alt ta ställning mol förslaget.

Domkapitlet i Uppsala

Man mäste räkna med all valsedlar från politiska partier och olika grupper, inom kyrkan liksom proportionell valmetod kommer till användning, be­svär kan anföras över valet, vilket samrnanlaget innebär elt icke oväsent­ligt merarbete för kontraktsprostarna.

Domkapitlet i Skara

Val av sfiftsfullmäktige föresläs ske kontraklsvis. Det blir noggrant regle­rat och arbetet med alt genomföra valen kan inte jämföras med kontrakts­prostarnas nuvarande befattning med stiftstingsvalen, vilka enligt uppgift är ofullständigt reglerade. Med domkapillels kännedom om arbetet med kyrkomötesvalen redan i del inledande skedet avseende elektorsval inses lätt att en inte föraktlig lilläggsuppgift läggs på kontraktsprostarna, som inte genom någon slallig reglering tilldelas andra medel för kostnadstäck­ning av havda utgifter än porlokoslnader. För genomförande av valen i dess helhet fordras skrivhjälp, material etc frånsett prostens egen arbetsin­sats. En reform som förulsälter oförändrad kostnadsram, faslän nya regle­rade uppgifter tillkommer, är orealistisk. Medel för arvodering av prostar­na och för koslnadsräckning saknas och måsle anvisas för ändamålet.

Domkapdlet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Vad avser ordningen för utseende av stiftsfullmäktige har domkapitlet inte

några bärande invändningar. Domkapitlet finner del dock mycket olyckligt

all kontraktsprostarna här fär en roll som myndighel. Enligl domkapitlets

mening bör det ankomma,på stiftsstyrelsen eller domkapitlet att utse

valförrättare. Det kan myckel väl bli prosten men prostens roll skulle

upphöra i och med översändande av protokoll över valet till stiftsstyrelsen/

36

domkapitlet.

Svenska kyrkans centralstyrelse/nämnden för församling.s- och

Prop. 1987/88: 31

pastoratsförvaltning

Sliflssamfälligheten är en kyrklig kommun. Alt belasta kontraktsprosten med uppgifter i valproceduren till beslutsorganet i denna är principiellt fel. Funktionerna att kalla lill valsammanträde bör åläggas en förtroendevald, förslagsvis kyrkofullmäktiges ordförande i den största kyrkliga kommunen inom kontraktet.

Domkapdlet I Uppsala påpekar:

Valet kommer atl ske under stark lidspress eftersom nyvalda kyrkofull­mäktige eller kyrkoråd föreslås välja elektorer och mandatperioden börjar I januari året efter det år då kyrkofullmäktigevalen ägl rum. Ledamöter i sliflsstyrelsen och andra nämnder skall ju väljas snarast efter valperiodens början. Frågan om direkta val till såväl kyrkomöte som stiftsfullmäktige bör skyndsamt utredas.

Domkapitlet i Härnösand, som i huvudsak inte har nägot emol förslaget, befarar ocksä all tiden all genomföra valen är otillräcklig:

Tidsplanen för val av stiftsfullmäktige förefaller bräcklig. Vid 1985 års kyrkofullmäkfigeval var röstsammanräkningen i en del fall inle avslutad förrän i början av december. Det finns följaktligen stor risk att tidsschemat inte kan hållas. En annan olägenhet med del pressade lidsschemat är all nyvalda kyrkofullmäktige kan tvingas all sammanträda två gånger före mandatperiodens början eftersom del ofta inle torde vara möjligl alt redan i november klara kandidalnomineringarna lill de val som enligt LFKS skall förrättas före december månads utgäng. Författningsförslaget förutsätter så vilt vi kan se alt nyvalda stiftsfullmäktige sammankallas enligl regeln i 2 kap 8 § LFKS. Eftersom stiftsfullmäktige väljs i ell stort antal valkretsar är det inte utan vidare klart vem som är ålderspresidenl och skall svara för sammankallandet är 1992 och senare. Svårigheten accentueras av tids­knappheten. En utväg kan vara all låta stiftsstyrelsen sammankalla de nyvalda stiftsfullmäktige.

Pastoraten - inle kontrakten - borde vara valkretsar enligt förslag av domkapitlet i Västerås, stiftsråden i Skara och Västerås stift samt Sveri­ges kyrkokamerala förening.

Sveriges kyrkokamerala företung anser vidare i enlighet med delta för­slag att intervallen för pastoralens elektorsanlal bör ändras.

Sålunda bör ell pastorat med högst 3000 röstberättigade kyrkomed­lemmar utse 1 elektor, med ytterligare elektorer för vatje påbörjat 3 OOO-tal medlemmar. Någon övre gräns för anlal elektorer har vi inte ansett erfor­derlig att införa.

Domkapitlet i Luleå saml domkapdlet iStockholm, med instämmande

av stiftsrådet i Stockholms stift föreslår all, stiftsfullmäktigeval skall ge­

nomföras på samma sätt som val till kyrkomötet.

37

Domkapdlet i Luleå

Prop. 1987/88: 31

I avvaktan på resultatet av folkstyrelsekommitténs utredning om direkta kyrkliga val föreslår domkapitlet, all stiftsfullmäktige efter mönster från kyrkomötesvalen ulses genom indirekta val med stiften som valkretsar och pastoraten som valdistrikt, där elektorerna utses. Genom atl valen till stiftsfullmäktige och kyrkomötet då kan samordnas lill etl och samma vallillfälle uppkommer belydande fördelar ur såväl lids- som framförallt kostnadssynpunkt.

Domkapitlet i Stockholm

Föreslaget sätl all ulse stiftsfullmäktige sätter den demokratiska principen ur spel, då den gynnar småförsamlingarna och dessutom sätter ell lak när det gäller antalet elektorer för val av stiftsfullmäktige för storförsamling­arna. Domkapitlet vill därför föreslå atl för val till stiftsfullmäktige får lagen om val lill kyrkomötet vara vägledande såväl vad gäller alt stiftet skall vara endasl en valkrets som vad gäller anlalel elektorer från försam­lingar av olika slorlek.

Svenska kyrkans cenlralsiyrelsennämnden för försandings- och pastorats­förvaltning saml Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund har i fråga om valsätt och elektorsberäkning sammanfattat opinionslägel bland de av dem hörda kyrkliga kommunerna sä här:

De slora respektive små kyrkliga kommunerna hyser ömsesidiga farhå­gor för den motsatta gruppens eventuella överrepresentation.

Sliflsfullmäkliges funktion i förhållande till de kyrkliga kommunernas samverkan inom Svenska kyrkans församlings- och pastoralsförbund be­rörs kort av stiflsrådet i Stockholms stift:

Förslaget pä stiftsplanet innebär en i lag reglerad demokratiskt upp­byggd organisation. Vi ser stiflssamfälligheten som ett instrument för församlingarna. Därför upplever vi det som viktigt all bara ha en sådan organisation inom stiftet. För vårt stift menar vi därför att stiftsfullmäktige myckel väl kan vara stiftsavdelning inom Svenska kyrkans församlings-och pastoralsförbund och att vissa uppgifter skulle kunna fullgöras av sliflsstyrelsen eller särskill tillsall nämnd.

Stiftsrådet i Linköpings stift lar upp benämningen av sliftssamfällighe­tens beslutande organ.

Stiftsfullmäktige är det beslutande organet i den nya sliflssamfällighe­ten. Stiftsrådel anser dock alt del inarbetade begreppet Stiflsfing är atl förorda och detta begrepp bör även komma lill uttryck i den föreslagna lagregleringen av organisationen.

I. Stiftsstyrelse och övriga nämnder

Ungefär tre fjärdedelar av de remissinstanser som yttrat sig över kommil­

léns förslag har helt tillstyrkt del. De övrigas invändningar rör främsl

,o

biskopens och domprostens ställning i sfiflsstyrdsen.

Svenska kyrkans centralstyrelse/nämnden för församlings- och

Prop. 1987/88: 31

pastoralsförvallning

En fråga med många aspekter är ordförandeskapet i den föreslagna slifls­slyrelsen. Kyrkokommilléns förslag på denna punkt innebär en tydlig markering av biskopens samlade ledarskap och stiftskyrkans relativa själv­ständighet. Ur strategisk synpunkt är della en myckel värdefull förstärk­ning av stiftsarbelel. Principiellt harmonierar ordningen väl med Svenska kyrkans episkopala struktur. Kyrkopoliliskt motverkar en sådan reform de ibland påtalade negativa effekterna av 1982 års kyrkomötesreform - kon-gregationalismen och den Svenska kyrkans polifisering.

Centralstyrelsen som enligl 9 § lagen (1982:942) om svenska kyrkan har ärkebiskopen som självskriven ordförande tillstyrker kommitténs förslag på denna punkl. En klar majoiitet av församlingarna delar också kommit­téns uppfattning.

Domkapdlet i Vä.xjö och stiftsrådet i Växjö stift, som i princip tillstyrkt förslaget, föreslår all biskopens ersällare som ledamot, domprosten, med yttranderätt skall äga della i stiftsstyrelsens sammanträden. Stiftsrådet vill alt detsamma skall gälla även stiflssekreleraren/kyrkojuristen, när sådana ärenden förekommer, som erfordrar dennes kompelens.

Domkapdlet i Linköping

Domprosten bör knytas fastare lill stiftsstyrelsen än vad utredningen före­slär. Domprosten bör vara självskriven vice ordförande och vid förfall för biskopen således ordförande i stiftsstyrelsen. Med detta får man en enhet­lig sfiftsledning. En enhetlig stiftsledning med biskop och domprost torde även ha en lugnande inverkan på eventuella politiska skiljelinjer och även dito ambitioner.

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund avstyrker förslaget all biskopen skall vara självskriven ordförande.

Biskopens självskrivna ledamolskap i sliflsslyrelsen behöver inle ifråga­sättas. Den dubbla ansvarsprincipen i Svenska kyrkan, prästerlig ämbets­förvaltning och folkligt förankrad självstyrelse, måsle enligt förbundels uppfattning manifesteras på stiftsplanet på samma sätt som på lokalplanet. Principen är hävdvunnen i Svenska kyrkans organisation.

Kommitlén redovisar i sina huvuddrag den tidigare förda diskussionen om kyrkoherdens självskrivna ledamolskap i kyrkorådet. Della ledamol­skap ifrågasattes men skälen härför vägde slutligen över. Dessa skäl räckte dock inle alt också motivera ett självskrivet ordförandeskap. Denna dis­kussion har legal lill grund vid en bedömning av biskopens ställning i stiftsstyrelsen. Förbundet kan dock inle finna all de anförda argumenten för etl självskrivet ordförandeskap för den prästerlige ledamoten får större tyngd på stiftsplanet.

Den symbolik och markering av stiftsledningens enhetlighet som kom­mitlén knyter lill del självskrivna ordförandeskapet - som enda argument kan enligl förbundet lika vä! appliceras på det självskrivna ledamotska­pel. Biskopen ulgör även i egenskap av självskriven ledamol "den faktiska länken mellan domkapitel och stiftsstyrelse".

Lärofrågor och prästerlig ämbetsförvaltning skall allQämt handläggas av

domkapitlet. Där är etl självskrivet ordförandeskap för biskopen både      Prop. 1987/88:31 symboliskt och motiverat.

Med hänvisning lill del anförda kan förbundet inle biträda kommitténs förslag om självskrivet ordförandeskap i stiftsstyrelsen. Biskopen bör na­turiigtvis kunna väljas lill ordförande.

Häri instämmer stiftsråden i Strängnäs öch Stockholms stift samt Sveri­ges kyrkokamerala förening.

Stiftsrådel i Strängnäs stift anför vidare:

Stiftsrådet delar naturligtvis synsättet att det är angelägel med leologisk kompelens, framför allt i sliflsstyrelsen. Den kommer - trots fördelningen av uppgifter mellan domkapitel och stiftsstyrelse - atl handha frågor som är centrala för kyrkans gärning. Vi menar, att del inte är tillräckligt med en förhoppning om all stiftsstyrelsen får en sådan sammansättning atl den telogiska kompetensen tillgodoses. Den s. k. dubbla ansvarslinjen måste stärkas på elt konkret sätt i stiftsstyrelsen. Enligt förslaget är biskopen i stiftsstyrelsen den ende företrädaren för den ansvarslinje som brukar kal­las "den präsleriiga ämbetsförvaltningen". Man skulle kunna länka sig atl i lagtexten tillfoga alt ett visst antal av stiftsstyrelsens ledamöter skall vara , präster. Så är stiftsrådels i Strängnäs stift stadgar utformade. Samlidigl vill stiftsrådel inte lagfästa den kategorivisa representationen i den framtida sliflsslyrelsen. Stiftsrådel uppfattar den präsleriiga representationen som myckel väsentlig, såväl i del nuvarande stiftsrådels som i den framtida sliftsslyrelsens arbete. För alt värna om detta finner vi det angeläget atl det i lagens om stiflsslyrelse förarbeten kraftigt markeras att präster förut­sattes väljas lill ledamöter av stiftsstyrelsen och få en god representation i denna.

Domkapdlet I Skara föreslår att stiftssamfällighelens verkslällande nämnd skall kallas "stiftsräd":

Beleckningen stiftsstyrelse anser domkapitlet olämplig. Del är av konli-nuilelsskäl inle riktigt alt kalla detta sliftssamfällighetens organ sfiflssly­relse, eftersom del i dag finns tre styrelser på stiftsnivå och enligt förslaget kommer all vara minst två. Den föreslagna stiftsstyrelsen blir ju ingalunda i alla hänseenden stiftsstyrelse. Enligt domkapitlets'uppfattning skulle beteckningen stiftsräd i brist på bättre kunna appliceras. Motiv härför är all flertalet av nuvarande stiflsråds uppgifter kommer all övertas av detta organ. Domkapitlet föreslär därför den benämningen.

J. Stiftssamfälligheternas arkivvård

Riksarkivet

' -

Domkapitlens och stiflsnämnernas arkiv skall avslutas och som upphörda myndigheter levereras till landsarkiv. .

Någol reellt förslag till hur stiftssamfälligheternas arkivvård skall regle­

ras ger inte kommittén. De lokala kyrkokommunala organens arkivvård

regleras redan tidigare av allmänna arkivsladgan, som anger alt de kyrko­

kommunala organens arkivhandlingar skall betraktas som statsmyndig­

heters arkivhandlingar. Förslaget lill ny lag om församling och samfällighel

anger atl detla skall bestå även efter omorganisationen. Riksarkivet anser,

alt även stiflssamfälligheternas arkiv skall regleras av allmänna arkivstad-

gan. Della är den bästa lösningen, om man ocksä betänker att den statliga      Prop. 1987/88: 31 förvaltningsmyndighetens, dvs. domkapitlens, arkivvård regleras.av all­männa arkivstadgan. Delta är också sä myckel angelägnare som stiftssam­fälligheter och domkapitel skall ha gemensam kanslifunktion genom stifts­kansliet.

I den löpande utredningstexten finns inget nämnt om arkiv över huvud­taget. I förslaget lill lagtext för ovannämnda lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter finns endasl följande passus "Sfiftsfullmäktige får förvara protokoll och andra arkivhandlingar på annat sätt än i kyrkoarkiv, om regeringen eller annan myndighet regeringen bestämmer beslutar sä". För de i stiftssamfälligheterna ingående kyrkokommunla organen har den­na lagtext ingen relevans. Det kan aldrig blir fråga om all förvara de kyrkokommunala stiftsorganens arkivhandlingar i lokala kyrkoarkiv. Den­na del av lagtexten förefaller atl slentrianmässigt ha tagils över från lagtex­ten gällande kyrkliga samfälligheter i 1982 års lag om församlingsstyrelse. Med nuvarande lydelse av lagtexten kommer det statliga domkapitlets arkivhandlingar och de kyrkokommunala stiftssamfälligheternas arkiv­handlingar atl förvaras tillsammans i stiftskansliet, vilket är hell oaccepta­belt från arkivvårdssynpunkt. Det är dessutom myckel angeläget atl stifls­samfälligheternas arkivvård regleras, ty deras arkiv kommer alt ulgöra ett viktigt forskningsmaterial, eftersom de övertar sfiflsnämndernas funktion. Riksarkivet föreslär därför att lagen om församlingar och kyrkliga samfäl­ligheter kompletteias med ett särskill avsnitt, som reglerar samtliga kyrko­kommunala organs arkivvård. Av delta skall framgå, att samtliga kyrko­kommunala organs arkivvård regleras av allmänna arkivsladgan. I ell längre perspektiv kan den arkivlag, som kan komma fill stånd, reglera även de kyrkokommunala organens arkivvård.

K. Icketerritoriella församlingar

Domkapitlet i Stockholm

Kommittén föreslär att de icke-lertiloriella församlingarna 'cke skall ingå i de obligatoriska sliflssamfällighelerna. Vad Stockholms stift beträffar vore del ytterst säreget om inte den Finska och Tyska församlingen samt Hovförsamlingen skulle vara en naturlig och väl integrerad del av stiftets arbete.

Hovkonsislorium

Förslaget tillskapar en samfällighet på stiftsplanet men utesluter de icke­territoriella församlingarna frän dem. För hovförsamlingens del är det möjligen inte mycket att säga härom, framför allt därför att rekryteringen till den sker inom en så pass sluten krets. Annorlunda ställer del sig länkbart för de fyra övriga icke-territoriella församlingarna inom vilka församlingsverksamheten har mera påtagliga likheter med den som bedrivs i de vanliga församlingarna. Dessa fyra församlingar lyder vidare under domkapitlen och har därigenom varit ställda under dessas inseende också när det gäller församlingsverksamheten.

Stiftsrådel i Stockholms stift

Stiflsrådet menar alt alla församlingar i Svenska kyrkan skall ingå i stifts­

samfälligheten, även de icke-territoriella. Naturligtvis är stiflsrådet med-

41

vetet om de juridiska och historiska skälen till att Finska, Tyska och Prop. 1987/88:31 Hovförsamlingen föreslås stå utanför stiftssamfälligheten. Vi menar dock att del är otänkbart atl dessa inte skall tillhöra en gemenskap i stiflssam­manhang. Samtal med företrädare för Finska församlingen stärker den uppfattningen, särskill som stiflssamfällighelen skall ha ansvaret för det finska arbetet i hela stiftet. Då är en förutsättning all också Finska försam­lingen ingår i stiflssamfällighelen.

Tyska S:ta Gerlruds församling

I de kyrkliga livets alla praktiska och andliga frågor betraktar vi tillhörighe­ten till Stockholms stift som den naturliga förulsällningen för vär existens som församling inom Svenska Kyrkan. Den nuvarande ordningen bör bibehållas, endasl frägor som berör församlingens lagliga status liksom frågor som hänger samman med vär rätt all kalla församligens kyrkoherde från den Evangeliska Kyrkan i Tyskland (EKD), skall inle behandlas på sfiflsnivå ulan av Svenska kyrkans centralstyrelse.

Överbefälhavaren

Eftersom det är stiftssamfälligheten som kommer att ha ansvaret för den andliga vården vid militära förband anser överbefälhavaren att Karlskrona Amiralitetsförsamling bör ingå i stiflssamfällighelen eftersom församlingen förutsätts svara för den andliga vården vid militära förband i Karlskrona.

Kartskrona Amiralitetsförsamling

Då förslaget således genomgående är uppbyggt pä territoriell indelning framgär inle helt klart de icke-territoriella församlingarnas framlida ställ­ning i den kyrkliga gemenskapen. Det hade varit värdefullt om i sluiförsla­get någon form av sammanfattning över dessa församlingars ställning redovisats.

Vi är vidare medvetna om atl de icke-territoriella församlingarna lill stor del utgörs av enheter som ej har eller bör ha alllför stark knylning lill svenskt stift. Delta förhållande synes ha präglat utredningens förslag.

Amiralitetsförsamlingen utgör dock en icke-territoriell enhet med fastare knytning till stiftet och bör rimligen ges möjlighet att verka på bästa sätt för all kanske bli ell lyckat exempel för framlida församlingsformer.

Av de uppgifter som ålägges stiflssamfällighel finnes många som känns väsentliga för just vår församling. Vi har förståelse för atl exempelvis andlig vård vid militära förband och sjukhus kan erfordra en någol föränd­rad organisation även om det för vår del fungerar bra med nuvarande.

Då även i framtiden för vår församling dessa uppgifter är väsentliga kan det ej vara lämpligl all ställas utanför den gemenskap som en stiftssamfäl­lighet kommer alt utgöra.

Vi föreslår därför alt även icke-territoriella församlingar skall beredas möjlighet lill frivilligt dellagande i sliftssamfällighel eller all dellaga i de delar som berör deras verksamhel.

Domkapitel (7.2.3)

Ett stort anlal remissinstanser har yttrat sig över kommitténs förslag alt

domkapitlen skall bestå som statliga förvaltningsmyndigheter men med sitt

42

ansvarsområde begränsat lill atl avse i huvudsak frågor rörande kyrkans      Prop. 1987/88: 31 lära och prästernas ämbetsförvaltning.

Av de 44 remissinstanser som uttalat sig om förslaget tillstyrker 25 och avstyrker 19. Bland de negativa finns 14 myndigheter eller organisationer med särskild inriktning på kyrkans verksamhet, bl. a. alla domkapitel utom de i Linköping, Västerås, Härnösand och Visby.

Svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund, båda med slöd av de kyrkliga kommuner som yttrat sig dit, hör lill dem som tiUstyrker förslaget och finner all kommilléns förslag belräffande domkapitlets rättsliga ställning, uppgifter och organisation sy­nes väl avvägt.

Domkapitlet i Västerås har synpunkter på beskrivningen av domkapitlet som stafiig myndighet:

Domkapifiet biträder förslaget men finner utredningens starka under­strykande av domkapitlets uppgifter som slallig myndighel vara omofiver-at. Visserligen betraktar många inom statsförvaltningen numera domkapit­let som slallig myndighet. Domkapitlet vill dock påminna om att man från kyrklig sida under detla sekel genomgående hävdat, när så varil aktuellt, . att domkapitlet och stiflsnämnden är kyrkliga organ, genom vilka slalen fullgör sina uppgifter i kyrkans sammanhang. Domkapitlet, ur vilket de egendomsmässiga frågorna bröts ul på 1930-talet och lades på del nya organet stiflsnämnden, har etl annal ursprung än de statliga organen och är inle inrättat av statsmakten.

Samma uppfattning har uttryckts av domkapitlen i Växjö och Luleå.

Ansvarsfördelningen mellan stiftsstyrelsen och domkapitlet

Kammarkollegiet som inle har erinrat mol förslaget påminner om vissa ännu olösta problem:

Kommillén gör nu klart all domkapitlet behåller sin ställning som stafiig myndighel i den nya organisafionen. Mol della har kollegiet inga erinring­ar. Detta innebär dock, som kollegiet framhöll i yttrandet över lägesrap­porten, atl administrativa problem kan uppstå när det gäller gränsdragning­en mot övriga organ. Domkapitlet får sålunda inga egna kansliresurser, ulan dessa skall sfiftssamfälligheten tillhandahälla. Domkapitlet kommer vidare atl fatta sådana beslut som innebär kostnader vilka skall betalas av stiftssamfälligheten. Skall domkapitlen förvalla egna anslag? Det är inte klarlagt i betänkandet hur dessa frågor skall lösas.

Även domkapitlet i Härnösand, som inte heller motsatt sig förslaget, ser gränsdragningsproblem:

Enligl förslaget blir domkapillels uppgifter i framliden frågor som gäller svenska kyrkans lära och den präsleriiga ämbetsförvaltningen, vari inbe­grips t. ex. Qänstgöringsföreskrifler, Qänslledigheler och andra frågor som rör prästerna. Samtidigt sägs att stiftssamfälligheten blir huvudman för präster. Domkapillels kompetensområde i förhållande lill stiftsstyrelsens är inle klart och behöver preciseras närmare. Det är viktigt all gränsen mellan dem är tydlig.

Detsamma framhålls avyZéTfl av £/owapi7/n.

Prop. 1987/88: 31

Den teologiska fakulletsnämnden vid Uppsala unlversdel vill här göra ett klariäggande:

På motsvarande säll som när det gäller församlingsbegreppet anför kyrkokommittén (s. 55) beträffande "tjänsteorganisationen", atl del finns "teologiska synpunkter som delvis drar åt olika håll". Denna "oenighet" tar man som intäkt för att på samma sätt som vad gäller församlingsbegrep­pet genomföra en sorts "leologisk frontförkorlnihg". Delta ulgör emeller­tid ett nytt exempel på den sakliga och semantiska oklarhet som tidigare har påtalats, eftersom man inom lutherdomen inte betraktar kyrkans orga­nisation (inle heller Qänsleorganisationen) som någon teologisk fråga -della i motsats lill exempelvis den reformerta kristenheten. Vad kyrko­kommittén menar är uppenbariigen ämbetssynen. Sammanblandningen mellan ämbetssyn - som här är teologiskt betingad och den praktiskt begrundande Qänsleorganisationen bidrar inle till ökad klarhet. En klar fördel vore här alt försöka upprätthålla den klassiska distinktionen på luthersk mark mellan vad som kan anses teologiskt/konstilulivt och vad som bara är föremål för mänskliga överväganden mol bakgrunden att allt bör "åriiga och skickeliga" tillgå i den kristna församlingen.

Flera av de yttranden som i princip tillstyrker domkapitlets förändrade roll innehåller förslag som berör dess ansvarsområde (A-C).

A. Tillsyn över prästernas ämbetsförvaltning

Domkapdlet I Visby föreslår att tillsynen över prästernas ämbetsförvalt­ning utvidgas atl omfatta alla inom sfiftel verksamma som vigts lill kyrklig Qänsl enligt svenska kyrkans ordning.

I detla instämmer stiftsnämnden i Visby, stiflsrådet i Visby saml länssty­relsen i Gotlands län.

Utifrån det föreslagna ansvarsområdet anför kammarrätten i Göteborg om kyrkomusikerna.

I uppgifterna ingår bl.a. att övervaka atl gällande ordning i fråga om kyrkans lära, sakrament, gudsQänst, kyrkliga handlingar och böcker efter­levs i församlingen. Enligt kyrkomusikerförordningen skall organisten vid gudsQänsler leda församlingssången och sköta orgelmusiken på del säll som förutsätts i kyrkohandboken och mässboken. Han skall vidare biträda vid gudsQänsler, som, bl.a. enligl kyrkolag, regelmässigt hålls i allmän gudsQänstlokal eller sjukhus som drivs av slalen eller en kommun. Del borde därför enligt kammarrättens mening vara naturligt att domkapitlet också har att fastställa kyrkomusikerorganisationen i församlingarna eller pastoraten och ha tillsynen över övriga kyrkomusikerärenden.

B. Kulturminnesvården

Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer

Enligl nu gällande ordning är domkapitlen kulturminnesvårdens remissin­stans i frågor som gäller ny-, om- och tillbyggnad av kyrkor, församlings­hus, klockstapel saml utvidgning och ändring av kyrkogård/begravnings-

44

plats. Riksanfikvarieämbetet anser att del är av största vikl att domkapil- Prop. 1987/88: 31 len fär behålla ovannämnda uppgift i den nya organisationen, inle minsl med hänsyn till den uppdelning av arbetsuppgifter och kompetens som nu föresläs på stiftsnivån. Domkapitlets roll som remissinstans och sakkunnig i liturgiska frägor med anknytning till kyrkorummets gestaltning bör finnas kvar som hittills och utvecklas. Riksantikvarieämbetet har också under hand erfarit atl kyrkobyggnadsulredningen i sitt kommande belänkande om kyrkobyggnadsfrågornas hantering anser att domkapitlen bör kvarstå som remissinstans i liturgiska frågor. I analogi härmed anser riksanfikva­rieämbetet alt domkapitlens och framförallt biskopens hittillsvarande in-spektionsrält i kyrkorna skall kvarstå.

Länsstyrelsen i Kalmar län har framfört samma uppfattning.

C. Donationsmedel

Domkapitlet i Visby, med instämmande av stiflsnämnden, stiftsrådel och länsstyrelsen i Gotlands län:

Vidare behandlar kommillén de nuvarande domkapitlens befattning med fonder, stiftelser och vissa kassor. Närmast utifrån utredningstekniska skäl föreslås dessa tillsvidare ligga kvar hos domkapitlen trots all del enligl kommilléns mening varit naturligt atl överföra dem lill sliflsslyrelsen. Vi anser att man i särskill fall mäste bedöma om medlen skall fövaltas och disponeras av sliflsslyrelsen eller domkapitlet. Denna gränsdragning bör enligt vär mening ej vålla några större problem.

Kammarkollegiet förefaller ha samma principiella utgångspunkt, när det beträffande vissa medel gör denna bedömning:

Utredningen anser all det hade varil naturligt att överföra domkapitlens befallning med "fonder, stiftelser och vissa kassor" till stiftsstyrelserna men avslår i dagslägel från all föreslå delta. De donationsmedel som avses . torde i allmänhet vara avsedda för understöd åt präster och deras anhöriga. Eftersom del förutsätts atl domkapitlen även i fortsättningen skall ha ansvar för vissa frågor som gäller prästerna och deras ämbetsförvaltning, anser kollegiet all domkapitlen bör behålla förvaltningen av dessa medel.

Förslaget lill ansvarsområde för domkapifiet har hos fiera väckt kritik i ett sä centralt avseende att inställningen motiverat att förslaget avstyrks. Den gemensamma grunden för avstyrkandena är uppfattningen atl domka­pitlet skall behälla sitt nuvarande huvudmannaskap för präster och kyrko­musiker, med oförändrat arbetsgivaransvar för denna personal.

Domkapdlet i Luleå

All kyrkans struktur av folkligt förankrad självstyrelse och präsleriigt

ämbetsförvaltning kräver alt jämte stiftsstyrelsen finns ett domkapitel,

finner domkapitlet självklart. Denna s. k. dubbla ansvarslinje förutsäller

att frägor som rör Svenska kyrkans lära och prästernas ämbetsförvaltning

ej är underkastade de demokratiskt valda organen. Eftersom kyrkans tro

och liv ytterst bygger på evangeliet om Jesus Krislus och ej är fram-

45

sprungna ur en demokratisk process är prästen i sin ämbetsutövning som Prop. 1987/88: 31 Ordets förkunnare och förvaltare av sakramenten ej heller underställd den , vanliga kyrkokommunala ordningen. Samtidigt vill domkapitlet med skär­pa framhålla, att frågorna om kyrkans identitet och väsen just nu upplevs som de mest brännande. De rent församlingsvårdande och evangelisato-riska uppgifterna måste ges en starkare ställning. Kyrkan i sin gudsQänsl och diakoni måste prioriteras. Domkapitlet noterar också kommilléns uttalande, alt man ej har för avsikt att föreslå några ändringar belräffande grunddragen i den nuvarande kyrkoslrukturen. Svenska kyrkan skall vara densamma efter den genomförda reformen.

Skall emellertid så kunna bli fallet, får den präsleriiga ämbetsförvalt­ningen ej försvagas, ej heller nuvarande förutsättningar vad gäller Qänste-organisation och huvudmannaskap för prästerna, förändras. Den lokala självstyrelsen får ej drivas sä långt, alt den episkopala strukturen ersätts av en kongregationalistisk.

Väsentliga arbetsgivarfunktioner för prästerna ulövas av domkapifien. Detla är den organisatoriska konsekvensen av den dubbla ansvarslinjen i dagens kyrkoorganisation. Som en följd härav måsle domkapitlens befo­genheter vad gäller t. ex. präsUillsätlningar och personalfrågor förbli oför­ändrade. Biskop och domkapitel bör även fortsättningsvis ha ell avgöran­de inflytande över utbildningen av prästerskapet. Domkapifiens sekdiånga erfarenhet och breda kunnande på området bör tillvaratas.

Likartade uppfattningar uttrycks av dotnkapitlen i Uppsala, Skara, Strängnäs, Växjö, Göteborg och Karlstad, stiftsnämnden i Karlstad, stiftsråden i Uppsala och Karlstads stift. Svenska kyrkans fria synod samt Arbetsgemenskapen Kyrklig förnyelse.

Genomgående betonas i kritiken alt domkapitlet måste behålla sill hu­vudsakliga arbetsgivaransvar för stiftets samtliga präster. Domkapdlet i Skara anser alt della belräffande stiftspräslQänsterna måsle innebära rätt alt tillsätta och entlediga dem.

Svenska kyrkans personalförbund

För atl säkerställa den s. k. dubbla ansvarslinjen skall präster ha domkapit­let som arbetsgivare. Kommitténs förslag om alt stiftssamfälligheten skall vara huvudman för prästerna innebär med största sannolikhet att oklarheten blir ännu större än vad den är i dag. Om domkapitlet inle får befogenheter all samordna och besluta i allt som tillhör den prästerliga organisationen, så är risken uppenbar att olika delar av organisationen gär sina egna vägar och kanske lill och med motarbetar varandra. Vi menar att det är ytterst angeläget atl det skapas en enhetlig prästerlig organisation, på så sätl att domkapitlet även i forlsällningen blir arbetsgivare och chefs­myndighet för präster och all även domkapitlet får befogenhet att taga initiativ och besluta i frägor som rör församlings- och pastoratsindelning, som naturligtvis hör samman med den prästerliga organisationen. Vi av­visar således kommitténs förslag om all sfiflsstyrdsen skall vara huvud­man för prästerna.

Tjänstemännens centralorganisation, JUSEK, Kyrkomusikernas riks­förbund och Domkapitelsjuristernas förening har samma uppfattning.

Stiftsrådel i Uppsala stift föreslår en ordning för hanteringen av ärenden

om pastoralsreglering och präsleriig Qänsteorganisalion:

46

Med hänsyn lill den nära kontakt mellan domkapitel och stiftsstyrelse Prop. 1987/88: 31 och del nära sambandet mellan pasloralsreglering och prästerlig Qänsteor­ganisalion, som kyrkokommittén förutser, skulle en rimlig avvägning mel­lan de båda sidorna kunna nås med en ordning enligl vilken frågor om pastoratsreglering avgörs av stiftsstyrelsen efter domkapillels hörande och frågor om den prästerliga Qänsleorganisationen avgörs av domkapitlet efter sliftsslyrelsens hörande.

Samma förslag framförs ocksä av Svenska kyrkans fria synod. Domka­pitlet i Skara anser det angeläget atl i lag om präslQänsler skriva in ell samrådsförfarande med domkapitlet.

Beträffande Qänstgöringsföreskrifler som enligl förslaget behålls bland domkapitlets uppgifter föreslår stiflsrådet i Karlstads stift all sliftsstyrelsen/pasloralskyrkorådet/ församlingskyrkorädel upprättar för­slag lill Qänstgöringsföreskrifler för stiflspräster resp. pastoratspräsler, samt all dessa förslag slutligt fastslälles av domkapitlet.

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN], som avstyrker förslaget om minskat ansvarsområde för domkapitlen, har också berört domkapitlens relation lill rikskyrkan:

Svenska kyrkans läromässiga enhet har sin länk i biskoparna. Genom regeringens utseende av ledamöler i samtliga domkapitel har ocksä kyr­kans enhet framhållits. I den föreslagna organisationen försvinner i stiften varje infiytande från rikskyrkan. Stiften blir ännu mera självständiga än för närvarande. Domkapitlet vill ifrågasätta om inte någon form av anknytning till rikskyrkan på stiftsplanet vore lämplig. Eventuellt kunde Svenska kyrkans centralstyrelse få ulse någon lekmannaledamol i domkapitlet.

Huddinge kyrkliga samfällighel föreslår däremot atl domkapifien skall upphöra:

Den föreslagna dubbdorganisalionen med en uppdelning av sliftsled-ningsfunklionerna på domkapitel och stiftsstyrelse torde organisatoriskt medföra en belastning. Domkapitlets fortsalla funktion bör prövas, då dess uppgifter enligt kommitténs förslag begränsats lill frågor som rör kyrkans lära och den prästerliga ämbetsförvaltningen. Domkapitlets kvarstående uppgifter bör integreras i stiftsstyrelsens verksamhet respektive åvila bis­kopen.

Frågor som berör kyrkans lära och den prästerliga ämbetsförvaltningen borde kunna åvila stiftsstyrelsen genom en inom styrelsen särskilt utsedd delegation beslående av biskop, domprost och lekmän. Domprosten bör således ingå som ledamot i sliflsslyrelsen. Sliflsledningsfunktionen åvilar således enbart etl organ, nämligen sliflsstyrelsen.

Domkapitlets sammansättning

Förslaget all alla domkapitel skall bestå av biskopen som självskriven

ordförande, domprosten som självskriven vice ordförande, en av stiftets

präster utsedd prästerlig ledamol saml tre ledamöler utsedda av stiftsfull­

mäktige tillstyrks helt av alla remissinstanser som yttrat sig däröver med

undanlag av statskontoret, domkapdlet i Skara, Tjänstemännens central­

organisation och Kyrkomusikernas riksförbund som ulan invändningar i

47

övriga delar - föreslår atl regeringen skall ulse en eller fiera av lekmanna-      Prop. 1987/88: 31

ledamöterna

IpHamntprna

Statskontoret

Som en följd av all stiftsstyrelsen inrättas som kyrkokommunall förvalt­ningsorgan reduceras domkapillels uppgifter och statliga förvaltningsupp­gifter överiors till styrelsen. Domkapitlet föresläs handha uppgifter som huvudsakligen gäller svenska kyrkans lära och den präsleriiga ämbets­förvaltningen samt tills vidare ansvara för befallningen med fonder, stiftel­ser och vissa kassor. Mol den bakgrunden menar statskontoret att även den nuvarande ordningen vid utseende av ledamöter i domkapitlet bör bibehållas. Ledamöterna bör således även fortsättningsvis ulses av rege­ringen. Utnämningarna kan lämpligen ske efter förslag frän stiftsfullmäkti­ge.

Tjänstemännens centralorganisation (TCO) yttrar med instämmande av Kyrkomusikernas riksförbund:

Domkapitlet kommer även fortsättningsvis alt ha statliga myndighels-uppgifter på stiftsplanet. Därför vore det enligt TCOs mening naturligt att regeringen utser två av domkapifiets ledamöter.

Domkapitlet i Skara föreslår alt regeringen skall utse i vart fall en av lekmannaledamöterna saml anmärker vidare:

Belräffande val av prästerlig ledamot anser domkapitlet formuleringen "möte med stiftets präster" vag. Det förekommer ett antal olika möten med sfiftets präster, varför specificering behövs. Domkapifiet förordar all den inarbetade termen prästmöte behålls i detla sammanhang.

Samma domkapitel anser all lagfästa kvalifikationskrav är befogade:

Eftersom del gäller en statlig styrelse är det än mer befogat än beträffan­de egendomsnämnden att skriva in dessa krav l.ex. "alt vara verksam inom och ha kännedom om det kyrkliga församlingslivet och vara kunniga i allmänna värv".

Svenska kyrkans fria synod pläderar för all ledamöterna skall avlägga en lojalilelsförsäkran:

Som kommillén framhåller är stiflstyrdsen och egendomsnämnden i

sina statliga förvaltningsuppgifter inle ansvariga inför sliftfullmäktige. Del

samma gäller självfallet domkapitlet. Kommittén menar alt den nuvarande

domkapitelseden inle fyller någon funkfion när domkapitlet inle längre

skall vara en domstol. Nu har eden otvivelaktigt haft en mer allmän

psykologisk betydelse som markering av att ledamölerna inle varil paria­

mentariskl ansvariga inför dem som valt eller fillsall dem. När nu de tre

lekamannaledamöterna i domkapitlet enligl förslaget skall utses av de

demokratiska, kyrkokommunala stiftsfullmäktige - vilkel i och för sig är

en rimlig ordning, i synnerhet som dessa baseras på församlingarna öch

inle pä samfälligheterna - kan föreställningen om en parlamentarisk an-

'     48

svårighet genlemot valförsamlingen lätt smyga sig in. Särskill slor blir Prop. 1987/88:31 denna risk om valet till domkapifiet skulle följa partipolitiska linjer. Det kan då finnas skäl all överväga någon annan form för all erinra domkapit­lets ledamöter om att de genom att åta sig uppdraget har gått in i en förpliktelse gentemot kyrkans bekännelse och ordningar av samma art som den prästerna accepterat genom sina prästvigningslöften. Erfarenheterna visar all valbarhelsvillkor i sådana sammahang är verkningslösa. Snarare bör någon sorts försäkran vid inträdet i domkapitlet övervägas.

Domkapitlet i Linköping förutsätter atl eden för domkapillels ledamöler bibehålls som en garanfi förderas lojalitet gentemot kyrkan och dess lära.

Stiftskansli (7.2.4)

En enig remissopinion tillstyrker förslaget och anser att mycket är att vinna med en samordning av kansliresurserna på stiftsplanet.

Beträffande skogsförvallningen anför dock stiftsnämndeti i Uppsala, med instämmande av stiftsnämnden i Strängnäs och Sliftsjägmäslareföre­ningen:

Del mäste dock påpekas all stifts/egendomsnämndens arbetsområde är vilt skilt från övrig verksamhel. Viss del (skogsförvallning) är en affärs­drivande verksamhet och som av denna anledning har alldeles speciella problem vilka helt saknas i stiftsräd och domkapitel. Branschkunnande och ekonomisk specialinsikt inom skogens område torde knappast berika övrig regional kyrkoförvallning. Stiflsnämnden anser därför all om ell gemensamt kansli kommer till stånd skall den affärsdrivande verksamhe­ten hållas isär från det övriga förvaltningsarbetet.

Riksrevisionsverket anmärker:

Genomförs utredningens förslag om att stiftsorganisationen skall bli kyrkokommunal, blir även anslagskonstruktionen på statsbudgeten enkla­re. Endast ett bidragsanslag behöver las upp på budgelen. Volymen på rent stafiig verksamhet minskar, eftersom endasl domkapitlet förblir stat­ligt. Förslaget atl behålla domkapifien i reducerad form som statliga och bilda ett nytt kyrkokommunalt organ för den övriga regionala verksamhe­len torde i praktiken komma atl innebära att de två ekonomierna kan komma att sammanblandas. Från redovisnings- och revisionssynpunkt är det angeläget att särskilja medel som hänför sig till den ena och den andra verksamheten.

Förslaget att stiftssamfälligheten skall finansiera domkapifiets verksam­het och vara huvudman för dess personal tillstyrks av alla remissinstanser som behandlat frågan utom av några domkapitel och personalorganisatio­ner vars invändningar redovisas i del följande.

Domkapdlet i Skara tror all domkapitlets självständighet som statlig myndighel riskerar all ersättas med beroende av den kyrkokommunala stiftsförvaltningen:

Del torde bli nödvändigt all delaljreglema domkapitlets behov av perso- .

49

4    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31. Bilaga

nal, material, lokaler etc på etl hell annal sätt än som antyds i utredningen,      Prop. 1987/88: 31 eftersom kommitlén gjort den ovanliga konstruktionen all en statlig styrel­se här replierar på kommunall organs kansliresurser i både personellt och materiellt hänseende.

Domkapitlet finner del därutöver, eftersom för domkapitlet som statligt organ vissa speciella regler i verkssladgan och annal gäller i fråga om rena Qänsleulövningen, (t.ex. expeditionstider, föredragandes närvarorätt och närvaroplikt och dennes räll och skyldighet all anteckna skiljaktig mening, protokolls- och beslulsskrivningsleknik) främmande, all della organ på Qänstemannaplanet skall vara hänvisat lill kyrkokommunal personal inom en kyrkokommunal förvaltning för vilka andra Qänsteutövningsregler del­vis gäller.

Domkapitlet bedömer, att dess framlida ställning i kanslihänseende blir opåkallat svag, då det blir beroende av stiftssamfällighelens vilja och förmåga all ställa fillräckliga och kompetenta kansliresurser lill dess förfo­gande i konkurrens med samfällighetens egna fordringar. På grund av finansieringssystemet hyser domkapitlet också farhågor att vissa kyrko­fondsbidrag till sliflssamfälligheten, som i övergångsskedet motsvarar fon­dens slutliga finansiering av nuvarande stiftskanslier, skall anses special­deslinerade, öronmärkta även för framliden för vissa kanslifunktioner främst lönemedel och att med en realiter vikande kyrkofondsbidragsdd domkapitlet blir någon sorts regulator vid krympande meddsfillddning.

Domkapitlet föreslår:

Enligt domkapitlets bestämda uppfattning måste dessa kanslirersursbe-; hov garanteras på elt annal sätl än del utredningen presterat. En lösning är att domkapitlen direkt finge belasta kyrkofonden inle bara med biskopar­nas löner,resor, bostäder, prästaspiranters löner och arvoden lill domkapi­ldsledamöter utan även med kanslikostnader inom budgetram fastställd efter framställning lill kyrkofonden, varigenom domkapitlet s.a.s. kunde köpa Qänsler av stiftssamfällighelens kansli eller rentav ha några statsan­ställda nyckelpersoner på handläggarnivå - mdlangradsnivå och perso­nalkonsulent som ändå får i stort sett enligl ovan enbart domkapitels-uppgifter i kombination med köp av Qänsler av andra funktioner, såsom föredragande, regislrator, utskrift, expedition, etc. inom samfällighetens kansli.

Om likväl stiftssamfällighet skall tillhandahålla - inom ramen för den totala samfällighelsbudgeten - resurser ål domkapitlen bör observeras, atl bärkraften torde variera väsenfiigt mellan olika stift. Del skulle kunna vara en lösning atl samtliga stiftssamfälligheter åläggs all lill en gemensam fond avsäUa medel för samtliga domkapitels verksamhet. Härigenom erhålls en större rättvisa mellan resurssvaga och resursstarka stift vad gäller kostna­den för vissa lunga basresurser, nödvändiga för varje stiftskansli och man undviker, all ekonomiskt svaga stift tvingas betala större kostnader per kapita än resursslarka stift.

Domkapillels räll lill personella och materiella resurser måste hävdas och ges distinkt uttryck i lagtext och inle bara som beträifande egendoms­nämnden i motivuttalanden. Domkapitlets ultalade behov skall inle prövas av samfälligheten som dess egna anslagsbehov. Domkapitlet måsle under alla omständigheter fillförsäkras rätl alt ge förslag, yttra sig och samråda om budgelen.

50

Domkapdlet och stiflsnämnden i Visby, länsstyrelsen i Gotlands län och      Prop. 1987/88: 31 stiftsrådel i Visby stift:

Del är dock tveksamt om domkapitlet helt bör vara hänvisat till vad som kan tillhandahållas av stiftssamfälligheten. Det finns risk all besparingar i första hand får gå ut över den del av kansliet som beQänar domkapitlet. Del är principiellt viktigare och ägnat all förebygga konflikter om stiftet erhåller statsanslag lill såväl sekreteraruppgifterna som till den del av kostnaderna för lokaler, expenser och annat som belöper sig på domkapit­let.

Domkapitlen i Linköping, Skara, Västerås, Härnösand, Luleå och Vis­by framhåller behovet av särskild biträdeshjälp åt biskopen såsom utövare av biskopsämbetet.

Domkapdlet i Härnösand och JUSEK hänvisar lill inställningen alt domkapillels ansvarsområde bör vara större än enligl förslaget och beto­nar all domkapifiet för detla måsle få sin egen personal.

Domkapitlet i Växjö tar upp frågan om domkapitelspersonalens ändrade avtalsförhållanden enligt förslaget:

I betänkandet förutsätts att prästerna skall förbli vid statligt reglerad anslällning. Kyrkomusikerna har starkt hävdat samma huvudmannaskap. Domkapitlet anser, all så länge nuvarande band mellan stal och kyrka beslår, bör såväl präster och kyrkomusiker som den del av stiftsstyrelsens personal som motsvarar nuvarande statligt reglerade Qänsler och den skogliga personalen ha statligt reglerad anställning. Del skulle medföra den fördelen alt man inom en myndighels förvaltning endast behövde la hän­syn lill etl enda avtalsområde.

Kyrkomusikernas riksförbund och Domkapitelsjurislernas förening ut­trycker en liknande uppfattning.

Domkapitlet i Västerås anser all förslaget i denna del måste utredas ytterligare.

Den nuvarande stiftssekrelerarens funktion berörs i några yttranden.

Domkapdlet och stiftsnämnden i Karlstad tillstyrker all domkapitlet även i framtiden skall ha sekreterare med samma juridiska kompelens som idag samt att sekreteraren skall ingå som ledamol i domkapitlet vid hand­läggning av disciplinärenden.

För atl markera strävan efter integration och underiätta denna strävan bör kanslichefen i stiftssamfälligheten också vara sekreterare i domkapit­let. Av förslaget till ändring av 12 § domkapildslagen framgår emellertid inle om sekrelerarskapel avser uppdrag eller Qänsl. Om sekreterare för­ordnas bland någon av de anställda i stiftssamfälligheten, vilkel torde vara troligt, kan den intressanta ordningen inträffa atl en kyrkokommunal Qäns­lemän dels föredrar statliga förvaltningsuppgifter dels ingår som ledamol i en statlig myndighet i disciplinärenden.

Domkapitlet i Visby

Kommillén föreslår alt den nuvarande Qänsten som stiftssekreterare skall ersättas av en föreskrift om att domkapitlet skall förordna en särskild

sekreterare. Med tanke på all sekreteraren liksom nu stiftssekreleraren      Prop. 1987/88:31

skall inträda som ledamot i domkapitlet vid behandlingen av vissa ärenden

är del otillfredsställande att sekrelerarskapel ej föreslås knutet lill en viss

Qänsl utan endast till elt av domkapitlet meddelat förordnande. Ställningen

som ledamot i domkapitlet i vissa ärenden kräver enligl vår mening en

slallig reglerad jurisujänsl i varje stift.

Häri instämmer stiftsnämnden i- Visby, länsstyrelsen i Gotlands län saml stiftsrådet i Visby stift.

Domkapitlet i Växjö

Kyrkojuristens självständighet och skyldighet, all uttrycka och motivera sin åsikt och fä den antecknad till protokollet, mäste även fortsättningsvis garanteras som en ingrediens i"den kyrkliga beslutsprocessen. I samman­hanget bör jämväl noteras, att det anförda framstår som än angelägnare, då hittills tillämpad tradition, all ha en domstolsjurist också bland ordinarie ledamölerna i sfiflsstyrdsen, knappast enligl ordningen kan förväntas fä samma allmänna genomslag.

Att den skogliga personalens framfida anställningsförhållanden inle har berörts i förslaget, påpekas i kritiska yllranden av Svenska skogsarbetar­förbundet, Sveriges jägmästares Och forstmäslares riksförbund och stifts-nämden i Skara.

I della sammanhang tar ärkebiskopen upp frågan om ärkebiskopsämbe­tet:

I samband med den rikskyrkliga omorganisafionen 1985-01-01 ändrade jag namnet på mitt kansli från Ärkebiskopens kansli lill Ärkebiskopsämbe­tet. Orsaken härtill var främst att jag ville markera atl en ändring skett i det att flertalet anställda lämnade dåvarande Ärkebiskopens kansli och fick nya Qänster inom Stiftelsen förrikskyrklig verksamhel.

I betänkandena finns inte Ärkebiskopsämbetet nämnt. Om förslagen i nu föreliggande form genomförs torde därmed det nuvarande Ärkebiskopsäm­betet komma att upphöra och Qänsleinnehavarna erbjuds anslällning inom stiftsstyrelsen i Uppsala. Detta är icke en önskvärd utveckling. Det faktum att jag förfogar över ett eget kansli främsl för milt och biskopsmötets rikskyrkliga uppdrag ser jag som en nödvändighet för alt jag skall kunna upprätthålla den episkopala strukturen och företräda ämbetslinjen i vår kyrka på riksplanet. Jag vill därför hävda rätten alt behålla elt självständigt ärkebiskopligl karisli främsl för mina rikskyrkliga uppdrag.

F. n. sker medelstilldelningen lill Ärkebiskopsämbetet i likhet med vad som är fallet för domkapitlen och sliftsnämnderna, genom reglerings­brevet. I den nu föreslagna ordningen skall stiftssamfälligheterna åläggas alt tillhandahålla domkapitlen personal, material, lokaler m.m. Del vore teoretiskt möjligt all länka sig att stiftssamfälligheten i Ärkestiftet ålades all också tillhandahålla sådant för Ärkebiskopsämbetet. Fråga är emeller­tid om detta vore principiellt riktigt. Ärkebiskopsämbetet är främst en resurs för milt och de övriga biskoparnas rikskyrkliga uppdrag och det bör därför övervägas om det inle vore rikligare atl söka en annan väg.

En möjlighet vore alt överväga en kyrkofondsfinansiering inom ramen för centralstyrelsens verksamhet. I samband härmed skulle ocksä finansi­eringen av biskopsmötets verksamhel, som jag hittills bekostat med sär-

skilda fondmedel, kunna lösas pä motsvarande sätt. För att markera äm- Prop. 1987/88:31 betslinjens självständighet är det troligt att en finansiering direkl via cen­tralstyrelsen vore all föredra framför en via Sfiftelsen för rikskyrklig verksamhet. Centralstyrelsen har idag direkl avlöningsansvar för kyrko­mötets personal och de särskilda kommittésekrelerarna medan kyrkokans­liets personal i sin helhet avlönas via Stiftelsen för rikskyrklig verksamhet.

Hitintills har jag haft att självständigt falla beslut om anställningar vid milt kansli. Delta har i regleringsbrevet formulerats så:

"Beträffande fillsättning av Qänsler vid Ärkebiskopesämbetet, entledi­gande av och ledighet för Qänsleinnehavarna saml förordnande av vikarier skall ärkebiskopen utöva de befogenheter som eljest tillkommer domkapit-Id."

En liknande relation mdlan mig och centralstyrelsen är önskvärd.

Det bör ocksä påpekas att även för de övriga biskoparna bör deras möjlighet atl självständigt tillsälta sina närmaste medarbetare beaktas. Del torde kunna ske genom atl de ges samma självständighet i förhållande lill stiftsstyrelsen som, genom regleringsbrevets formulering, tillerkänts mig i förhällande till domkapifiet.

Jag vill således i della avseende föreslå atl vad jag här anfört beaktas i elt slutligt förslag.

Domkapitlet i Linköping och Härnösand har i sitt yttrande givil sitt stöd åt ärkebiskopens förslag.

I kommiltéledamoten Urban Gibsons särskilda yttrande, i den del del berör kyrkomötets medverkan i lagstiftning om stiftsmyndigherna har in­stämt länsstyrelsen i Gotlands län, ärkebiskopen, domkapitlen i Uppsala, Västerås, Växjö, Härnösand och Visby, sliftsnämnden i Visby saml stifts-råden i Västerås, Luleå och Visby stift.

Den lokala indelningen (8)

Församlingsindelningen (8.1)

Riktlinjer

Samtliga remissinsslanser, samt en klar majoritet av hörda församlingar, instämmer i kommitténs förslag all församlingsslorleken inte bör fixeras i en författning men bestämmas av de lokala förhållandena, ulom elt fätal, däribland Husmodersförbundet Hem och Samhälle:

Om man är mån om att lekmannainflytandet skall öka inom församlingen är del viktigt atl församlingarna ej är för slora. Man har framhållit atl en . församlingssloriek på 5000-6000 invånare ger möjlighel till maximalt resursutnylQande och att en drasiisk förändring inlräder vid 18000-20Ö00 invånare. Förbundet anser därför all man i lag reglerar att församlingsstor­leken ej skall översfiga förslagsvis 10000 invånare.

Däremot finns fiera invändningar mol tanken all slora församlingar i första hand bör delas upp i mindre församlingar med - undertorstätl -bibehållen pastoratsgemenskap.

Kammarkollegiet påpekar alt ett starkt argument för delning av stora

53

församlingar (enförsamlingspastorat) ofta är all kyrkoherdens arbetsbörda      Prop. 1987/88: 31 blivit för tung:

En lösning pä dessa problem uppnäs endast om delning av en slor församling medför atl också pastoratet delas. Kollegiet delar således inle kommitténs uppfattning att en församlingsdelning inle skall bryta sönder pasloratel, som alltså då skulle beslå som ell fierförsamlingspastoral. Tvärtemot kommillén anser kollegiet att faktorer som Qänsteorganisation och arbetsledning ulgör motiv för delning av de större pastoralen. De argument som låg lill grund för 1957 års normer om övre gräns för anlalet präslQänsler i ell pastorat har således enligt kollegiets mening fortfarande bärkraft. Ett ytterligare skäl för atl även dela pastoratet är all fierförsam­lingspastoral med beslutande organ på två nivåer får en mera tungrodd organisation än enförsamlingspastorat med etl enda beslutande organ. Dessa synpunkter får speciell belydelse i domkyrkoförsamlingar där kyr­koherden har särskilda betungande uppgifter som domprost.

Kollegiet vill dock betona all eii delning av enförsamlingspastorat inle innebär all den ekonomiska gemenskapen bryts sönder. Det får nämligen förutsättas alt de nya pastoraten i regel bildar en samfällighet för samtliga ekonomiska församlingsangelägenheter. Detta har varil fasl praxis hittills vid sådan pasloralsddning.

Svenska kyrkans centralstyrelse/nämnden för församlings- och pastoralsförvaltning

Kommittén synes förutsälla att en delning av slora församlingar i de fiesta fall skall ske med oförändrad pastoratsindelning - frän enförsamlings- till fierförsamlingspastoral och därigenom obligatorisk samfällighelsgemen-skap. Nämnden anser emellerfid att i vissa fall där en slor församling delas samtidig pastoratsreglering kan bli oundgängligen nödvändig vid nybild­ning av pastorat. Arbetsbördan för kyrkoherden kan annars, enligt nämn­dens uppfattning, bli för stor. Däremot bör även i senare fallet samtidigt förordnas om utvidgad flerpaslorassamfällighet, motsvarande vad som tillämpas i dagsläget.

Liknande uppfattningar framförs av domkapitlen i Skara, Växjö, Karl­stad och Visby, länsstyrelsen i Gollands län, stiflsrådet i Visby stift samt Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund.

Domkapdlet i Stockholm, som inte delar kommilléns åsikt om del ange­lägna i indelningsändringar som resulterar i församlingar med en folk­mängd om långl under 15.000 invånare, har ell allernalivi förslag:

I Stockholms sfift är många kyrkoherdars arbetsområden redan alllför slora och kommer även atl så förbli vid ev. församlingsdelningar. En följd av del är även, atl slulQänslerna för präster i stiftet också i fortsättningen blir alltför få. För att nå bättre balans kunde i stora pastorat, där slora församlingar ingår, utöver en kyrkoherde med säle i pastoratskyrkorädet och pastoratet som arbetsområde, även de störte församlingarna, som ingär, få en kyrkoherde, med säle i kyrkorådet och församlingen som

arbetsområde.

54

Ändringar i församlingsindelningen

Prop. 1987/88:31

Förslaget all kammarkollegiet skall besluta om ändringar i församlingsin­delningen och sliflsslyrelsen skall ha initiativrätt i fräga om sådana änd­ringar tillstyrks helt eller i huvudsak av samtliga remissinstanser som yttrat sig över det. Några vill dock stärka domkapillels roll i förhållande till kommilléns förslag.

Kammarkollegiet

Vidare finner kollegiet naturligt all stiftsstyrelsen fär rätt atl väcka frågor om ändring i församlingsindelningen. Del kan dock sättas i fråga om inle domkapitlet även i fortsättningen bör ha rätl all ta initiativ lill indelnings­ändring. Della kan vara befogal med hänsyn lill domkapitlens uppgift alt utöva lillsyn över prästerna. För deras arbetsförhållanden kan indelningen ju vara av största betydelse.

Domkapdlet i Luleå instämmer i kammarkollegiets förslag.

Domkapdlet och stiftsnämnden i Karlstad, som anser all domkapitlet även i fortsättningen skall vara prästernas huvudman och råda över den prästerliga Qänsleorganisationen, ifrågasätter stiftsstyrelsens föreslagna ledande roll i struklurarbelel men fortsätter:

Kommillén föreslår all stiftsstyrelsen bland andra regionala uppgifter också får ell belydande ekonomiskt ansvar, vilkel självklart hör nära samman med strukturfrågorna. Stiftsmyndigheterna vill därför inle motsät­ta sig alt sliflsslyrelsen handhar dessa frågor men vill samlidigl understry­ka vikten av atl domkapitlet finns representerat i del organ som skall ulföra strukturarbetet i stiftet.

Stiftsnämnden i Strängnäs påpekar, utan all avstyrka förslaget, all elt överlämnande till stiften atl själva bestämma om församlings- och pasto­ratsindelning, innebär en förlust av överblick. Stiftsnämnden ifrågasätter om inle Svenska kyrkans centralstyrelse kunde få uppgiften alt slutligt bestämma i indelningsfrågor och öva lillsyn över etl kontinuerligt föränd­ringsarbete när del gäller den lokala indelningen.

Statens lantmäteriverk (LMV)

LMV vill dock i detta sammanhang peka pä all ändringar i församlingsin­delningen även kan göras med slöd av lagen (1970:991) om ändring i kommunal och ecklesiastik indelning i samband med fastighetsbildning (LÄIF). Beslut om ändring i församlingsindelningen enligl denna lag och enligl indelningslagen är likartade. Enligt LMV:s mening bör därför också fullföljdsordningen vara likartad. Den för indelningslagen föreslagna med kammarkollegiet som enda fullföljdsinstans bör därför införas också i LÄIF.

Kammarkollegiet tar upp frågan om stiftsstyrelsens eventuella besvärs-

rätt:

55

Den som enligl indelningslagen har rätt att väcka fråga om en ändring får Prop. 1987/88:31 anses ha räll alt besvära sig över etl beslut som gäll denne emot. Länssty­relsen eller domkapitlet kan dock inle överklaga étt beslut av kammarkol­legiet enligt indelningslagen. I praxis anses en statlig myndighet inle vara besvärsberälligad i fråga om beslut av annan slallig myndighel ulom när den missnöjda myndigheten inlär ställning av part.

Frågan kan ställas om stiftsstyrelsen, som enligt förslaget får rätl all väcka fräga om indelningsändring, även skall kunna besvära sig hos rege­ringen över kammarkollegiets beslut. Stiftsstyrelsen blir en församlings­kommunal myndighel med ansvar bl.a. för pasloralsindelningen inom stiftet. Del kan därför finnas fog för att sliflsslyrelsen skall ha rätt alt anföra besvär över kollegiets beslul om församlingsindelningen.

Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer finner del angelä­gel att ämbetet bereds tillfälle yttra sig över förslag fill ändrad indelning, eftersom församlings- och sockenindelningen representerar stora värden också ur kulturminnesvårdens synvinkel.

Pastoratsindelningen (8.2)

Riktlinjer

De föreslagna rikfiinjerna för en översyn av pasloralsindelningen tillstyrks i huvudsak av alla remissinstanser och övriga som yttrat sig däröver.

Kammarkollegiet gör dock ell påpekande om tillämpningen av 1957 års normer:

Bestämmelser om pastoratsindelningen ges i 5 § i förslag fill lag om ändring i pasloralsindelningen och om bildande av kyrkliga samfälligheter. Paragrafens formulering och specialmotivering synes inte helt stämma överens med andemeningen i den allmänna motiveringen i avsnill 8.2 del 1. Lagbestämmelsen synes nämligen skärpa kravel atl minimigräns 2000 kyrkomedlemmar måsle uppnäs. Endast om "synnerliga skäl" föreligger är elt undantag från regeln möjligl. Med vanligt språkbruk i lagtext innebär della all avsteg från huvudregeln får göras endast i mycket sällsynta undantagsfall. De nyanserade uttalandena i den allmänna motiveringen synes däremot ge uttryck åt en mera modifierad tillämpning av huvudprin­cipen.

Kollegiet instämmer i kommitténs överväganden i fråga om principer för pasloralsindelningen så som de uttryckts i den allmänna motiveringen. Således bör den angivna minimigränsen för pastoral vara ell riktmärke som sä långt möjligl bör följas. En samlad bedömning av föreliggande faktorer måste givelvis göras i det enskilda fallet. Sedan tyngdpunkten för det ekonomiska ansvaret för lokal kyrklig verksamhet förts över till pasto­raten, torde de ekonomiska förulsällningarna för pastoratet atl sköta sina uppgifter bli del slutligt avgörande vid en bedömning av frågan om undan- . lag från stipulerad storlek kan medges.

Riksskatteverket anför om befolkningsunderiaget:

Förslaget till minimigräns ligger emellertid mycket långt ifrån vad som

kan anses godtagbart för en rafionell folkbokföring. Elt pastoral med 2000

cf-

kyrkomedlemmar ger inle ens underlag för en halvfidsanslälld person för      Prop. 1987/88: 31 folkbokföringsarbelel.

Sveriges kyrkokamerala företung anser att 5 000 kyrkomedlemmar är ell lämpligare riktvärde för lägsta befolkningsunderlag i ett pastoral. För­eningen anser vidare att ell pastorat bör vara så stort atl det ger underlag för minsl två prästQänster. Denna uppfattning stöds i yttranden av domka­pitlen i Göteborg och Luleå.

Svenska kyrkans personalförbund menar att regeringen och riksdagen bör fastställa bäde en miniminorm enligl kommitténs förslag och en högsta gräns om 10-15000 personer.

Stiftsrådel i Göteborgs stift anser också alt del bör finnas en övre gräns för pastoratsslorleken, bl. a. med hänsyn lill kyrkoherdens arbelsledaran-

Domkapitlet i Härnösand

Kommittén har inle behandlat kontraklsinddningen men vi vill ändå i detla sammanhang framföra all där kontrakts- och kommungränser skär varand­ra medför della slora olägenheter. Det är därför viktigt atl även konlrakts­indelningen ses över.

Domkapitlet och stiftsnämnden i Skara befarar att resultaten i struktur­arbetet dröjer längre än de fio år efter vilka utvärdering föreslås.

Statskontoret förordar å andra sidan all förändringsarbelel inom både lokal och regional organisation bör utvärderas tidigare än efter tio år.

Ändringar i pastoratsindelningen

Förslaget alt sliflsstyrelsen skall besluta om ändringar i pasloralsindel­ningen och alt kammarkollegiet skall pröva överklaganden av besluten tillstyrks i huvudsak av kammarkollegiet, domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN], Svenska kyrkans centralstyrelse - med en slor majoritet av hörda kyrkliga kommu­ner - samt stiftsråden i Uppsala, Växjö och Luleå stift.

Kammarkollegiet föreslår dock all kollegiet får möjlighel all överlämna ärende "av principiell belydelse eller annars av särskild vikl" till regering­en för avgörande:

Besvärsärenden om pastoratsindelningen kommer sannolikt atl ibland innehålla frågor av principiell karaklär. Politiskt betonade frågor som kan bli föremål för allmän debatt torde också komma alt aktualiseras i dessa sammanhang. Det kan sättas i fräga om kammarkollegiet som en ren ämbelsmannamyndighel alllid skall vara slutinstans i sådana frågor.

Enligl den föreslagna ordningen för beslul om ändring i församlingsin­

delningen skall kammarkollegiet överta regeringens beslutsrätt i sådana

frågor. Kollegiets beslut skall dock kunna överklagas hos regeringen ge­

nom besvär (3 kap. 6 § i förslag lill ändring i indelningslagen). Församlings­

indelningen har grundläggande belydelse för åtskilliga samhällsfunkfioner

utanför den kyrkliga verksamheten. Det är därför naturligt att regeringen

regelmässigt alltfort är sista besvärsinstans i ärenden som rör ändringar i

denna indelning.

57

Frågor om ändring i pasloralsindelningen eller bildandel av kyrkliga      Prop. 1987/88:31

samfälligheter i övrigt rör däremot i huvudsak inomkyrkliga förhållanden.

i

Därför finns inte samma skäl alt beslul i sådana frågor skall få överklagas lill regeringen som sisla instans. Del kan dock finnas fog för all ge kam­markollegiet möjlighel alt i särskilda fall underställa sådana ärenden rege­ringens prövning.

Kammarkollegiet föreslår vidare:

Oberoende av hur besvärsordningen regleras borde kammarkollegiet kunna inhämta yttrande från svenska kyrkans centralstyrelse i frågor om pastoralsindelningen som är av särskild belydelse för kyrkans verksamhel. Kollegiet vill i della sammanhang erinra om vad kollegiet i sitt remissytt­rande över verksledningskommitténs huvudbetänkande (SOU 1985:40) Regeringen, myndigheterna och myndigheternas ledning skrev om möjlig­heten all inrätta ell råd vid kammarkollegiet med både expert- och insyns-funktioner inom det kyrkliga området.

Svenska kyrkans centralstyrelse har ställt sig bakom etl påpekande av Svenska kyrkans nämnd för församlings- och pastoralsförvallning i fråga om initiativrällen:

I jaglexten (6 § förslag till lag om ändring i pasloralsindelningen och om bildande av kyrkUga samfälligheter) anges att fråga bl.a. får väckas av "pastoral". Enligl specialmofiveringen avses här "pastoratssamfällig­het", som liksom församling utgör kyrklig kommun.

Om församlingarna i ett fierförsamlingspastoral ingår i en tolal samfällig­het omfattande församlingar i flera pastorat (utvidgad flerpastoratssamfäl­lighet) saknar pastoralsgemenskapen egna kyrkokommunala organ. I så­dan samfällighet bör, förutom församlingarna, även samfällighetens full­mäktige ha initiativrätt. Lagtexten bör justeras i enlighet med dessa påpe­kanden.

Förslaget om stiftsstyrelsens övergripande ansvar och roll som beslutan­de organ i pastoralsregleringsfrågor avstyrks av domkapitlet och stifts-nämnden i Karlstad, sliftsnämnden i Strängnäs, Tjänstemännens central­organisation. Svenska kyrkans personalförbund och Kyrkomusikernas riksförbund.

I övriga delar tillstyrker dessa remissinstanser kommitténs förslag.

Stiftsnämnden i Strängnäs har föreslagit atl både församlings- och pas-toralsinddningsbeslut skall fattas av Svenska kyrkans centralstyrelse, som förutsätts besitta nationell överblick.

Övriga ovan angivna remissinstanser anser att domkapitlet skall ansvara för den prästerliga Qänsleorganisationen och finner det därför konsekvent all samma myndighet har huvudansvaret för den med tjänsteorganisa­tionen förknippade pastoratsindelningen.

58

Prästtjänster (9)

p-op- 

187/88:31

Tjänsteorganisationen (9.1)

Flertalet remissinstanser lillstyrker kommitténs förslag om den präsleriiga Qänsleorganisationen i pastoraten och stiftet eller lämnar det utan erinran med undanlag av förslaget om tidsbegränsad Qänsl för nypräslvigda. Delta förslag avstyrks av en klar majoritet.

Domkapitlet i Göteborg anser det dock vara tveksamt all ordinarie präsftjänsl inle skall få finnas. Liknande uppfattning har Kyrkomusikernas riksförbund.

Domkapdlet i Göteborg ställer sig också tveksamt lill inrättandet av en präsleriig Qänsleorganisafion av innebörd atl tvä likvärdiga och parallella präslorganisaiioner införes, pastoratspräsler (stafiigt anställda präster) och sliflspräsler (med kommunall huvudmannaskap). Möjligheten av gemen­samt huvudmannaskap med de inte minst administrativa fördelar i olika avseenden som della torde innebära borde närmare undersökas.

Domkapitelsjurislernas förening anser atl domkapitlet även i fortsätt­ningen bör ha hand om den präsleriiga Qänsleorganisationen och som nu fullgöra sina arbetsuppgifter som arbetsgivare för prästerna. Denna ord­ning torde vara den bästa och mest enhetliga för såväl stift som präster. Samma uppfattning har Svenska kyrkans personalförbund.

Uppsala domkyrkoförsamling

Om förslaget förverkligas finns del inte längre ell enhetligt huvudmanna­skap för prästerna. Utredningen konstaterar atl prästerna fortfarande skall betraktas som slalsQänstemän, vilket kyrkorådet bejakar. Samtidigt fram­går ay utredningen all församlingsprästerna kommer atl ha kyrkorådet som anställningsmyndighet, stiftssamfälligheten som organisationsmyndighet och det statliga förvaltningsorganet domkapifiet som läromyndighel. Dom­kapitlet kommer vidare alt fungera som anställningsmyndighet för kyrko­herde vid var tredje tillsättning saml för samtliga nypräslvigda. Del kom­plicerade mönstret av fiera olika myndigheters inflytande torde medföra svårigheter för den enskilda prästen och för församlingen.

Svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund ställer sig frågande lill den av kommillén föreslagna modellen med förhandlingar mellan skilda pastorat och överenskommelser dem emellan om delad Qänstgöringsskyldighet för pasloralspräslerna, med domkapitlet som mellanhand. Den föreslagna ordningen synes inkräkta på sliftsslyrelsens befogenhet att fördela prästQänsterna inom stiftet. Den flexibilitet i Qänsleorganisationen, som är synnerligen önskvärd, måsle -om kommitténs förslag i sin helhet skall kunna tillämpas - kunna genom­föras utan all rycka sönder ansvariga organs strategi och planering. De anser all frågan bör yllerligare övervägas. Liknande uppfattning har läns­styrelsen i Gotlands län, domkapitlet, stiftsnämnden och stiftsrådel i Vis­by.

59

Kammarkollegiet

Prop. 1987/88:31

Kollegiet vill anmärka atl en frivillig delning av prästQänster mellan pas­toral genom överenskommelser dem emellan inle synes lämplig. En sådan ordning kunde lätt leda till att man i strid med beslut om den indelning i pastorat och prästerlig organisafion som fattats av stiftsstyrelsen eller -efter besvär i fråga om indelningsbeslut - av kammarkollegiet i realiteten framtvingade en annan organisation än den behörigen fastställda. Det naturiiga bör i stället vara alt se fill att genom en lämplig indelning skapa funktionsdugliga pastorat i den meningen atl pastoralen blir underlag för hela präslQänsler. För den händelse detla på nägol håll skulle visa sig ogöriigt torde stiftsstyrelsen som eU undantagsfall kunna förordna aU en präst i ett pastoral i viss bestämd utsträckning biträder i annal pastorat. Ell sådanl synsätt motsvarar erfarenheterna från fiera ärenden om pastorats­reglering under senare år där man velat komma från en uppdelning av prästQänster mellan pastorat.

Domkapitlet och stiftsrådel i Skara anser däremot att del är av värde med den förordade större fiexibilileten i fördelningen av uppgifter och Qänster som domkapitlet föreslås kunna la inifiativ fill - en form av emellan pastoral delade Qänsler.

Stiflsrådet i Strängas tycker alt del finns en vaghet i förslaget belräffan­de stiftsprästerskapets församlingsanknytning. Denna församlingsan­knytning behöver preciseras på ell tydligare sätt. Svenska kyrkan är av både teologiska och praktiska skäl beQänt av ett prästerskap som har en klar förankring i en lokal församlingsgemenskap.

Domkapdlet i Skara påpekar aU förslaget aU en stiftspräst skulle kunna ha ddlidsQänsl som pastoratspräst i och för sig är välbetänkt men i prakti­ken torde bli svårt all genomföra, om tillsättningen av stifts- och pastorats­präster görs av olika organ.

Svenska kyrkans fria synod framhåller atl inrättandet av stiflspräsleriiga Qänsler med inriktning pä livsvaraktighet bör begränsas lill klart avgränsa­de specialfunktioner. Synoden ifrågasätter också vem som i prästerligt Qänslehänseende skall ha det omedelbara ansvaret för den präsleriiga ämbetsförvaltningen i sliflssamfälligheten.

Några remissinstanser tar särskilt upp frågan om ändrat huvudmanna­skap för kyrkoherdarna för döva. De hör nu in under domkapitlet i Stock­holm, men kommittén föreslår att de i stället skall vara knutna till Nämn­den för diakoni- och samhällsansvar inom Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel.

Domkapitlet i Stockholm

Domkapitlet anser atl den kyrkliga verksamhelen bland döva främsl bör vara en stiflsangdägenhet. Om stiftsstyrelsen i respektive sfift fick ansva­ret för denna verksamhet skulle arbetet kunna rafionaliseras och bedrivas mer effektivt än för närvarande. Ett ekumeniskt samarbete skulle då även kunna knytas med andra kristna samfund och organisationer som bedriver verksamhel bland döva. En modell där de olika kristna trossamfunden i ell stift gemensamt bedriver kyrklig verksamhet bland döva har med framgång prövats i bl. a. Österrike.

60

Om de nuvarande kyrkliga dövdistriklen - som ofta utgörs av flera stift - Prop. 1987/88: 31 inte kommer atl förminskas till att blott omfatta ett stift, bör kyrkoherdar­nas för döva verksamhel knytas till del domkapitel och den stiftsstyrelse där arbetet har sin tyngdpunkt, vilket oftast är där specialskolor finns för hörselskadade. Alla stiftsstyrelser bör emellertid fortsättningsvis ha ell övergripande ansvar för arbetet bland döva och hörselskadade.

Kyrkoherdarnas löner, resor och traktamenten bör bestridas av kyrko­fonden varvid också kostnaderna för text-telefon etc bör beaktas, men ytterligare anslag till mer lokal verksamhet bör ges av alla berörda stift i den mån de inle kunna påräknas från stat, landsting eller kommun.

Kyrkoherdarna för döva tillstyrker all ingen ändring belräffande grän­serna för deras arbetsområden sker och föreslår att sliflsslyrelsen i del stift där kyrkoherden för döva är bosalt tillsätter Qänsten. De anser all ärkebi­skopen skall inneha ämbelsansvarel för dessa kyrkoherdar.

Gävle kyrkUga samfälUghet anser alt titeln kyrkoherde för döva kan ändras till präst för döva eftersom titeln kyrkoherde bör behållas för församlingstjänst.

Flertalet remissinstanser avvisar förslaget om tidsbegränsade tjänster för nypräslvigda.

Ärkebiskopen

Förslaget rörande de nypräslvigda vill jag bestämt avvisa. Enligt vår kyrkas ordning skall endast den prästvigas som kan beredas präsleriig Qänsl. Vi har hillills i vår kyrka icke velat medverka lill en ordning där vi löper risken alt få etl vigt prästerskap som icke innehar prästerliga Qänster.

Domkapitlet i Uppsala

Präster som vigs till Qänsl i svenska kyrkan har en begränsad arbetsmark­nad. Av denna anledning anser domkapitlet att det finns starka skäl för kravel atl prästvigning skall garantera Qänsl för framtiden.

Stiftsräden i Uppsala och Karlstad anser atl förslaget bör övervägas   ' ytterligare.

Av annan uppfattning är Svenska kyrkans församlings- och pastoratsför­bund:

Förbundet anser emellertid atl förslaget innebär en anpassning till de förhällanden som råder pä arbetsmarknaden i övrigl. Direkta paralleller till liknande "ulbildningsQänsler" finns inom områden pä den offentliga ar­betsmarknaden. Sålunda är den tvä och ell halvlårigatingsnotarieQänslgö-ringen sä utformad att den ej direkl leder lill fortsatl anställning enligl. reglerna i lagen om anställningsskydd, LAS.

Förslaget kommer med slor sannolikhet att leda lill en större rörlighet mellan stiften vilkel är bra.

Även Svenska kyrkans centralstyrelse ansluter sig i huvudsak fill kom­

mitténs förslag på denna punkl.

"'

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN] vill ifrågasätta om man inle skulle kunna tänka sig Prop. 1987/88: 31 en mer eller mindre aulomafisk förlängning lill 18 månader för dem som inte erhållit Qänsl efter 6 månader och all pastorsadjunkterna då skulle kunna Qänslgöra på vikariat ungefär som nuvarande pastoralsadjunkler. Liknande uppfaUning har domkapitlet i Skara som framhåller att en sam­ordning mellan stiften måsle ske så att antalet präslvigningskandidater inle översfiger del beräknade antalet Qänsler i landet så långt det är överblick-bart.

Majoriteten av remissinslanserna är positiva lill att kommittén inle före­slagit nägon ändring beträffande den statliga regleringen av prästtjänster­na.

Statens arbetsgivarverk (SAV) förordar dock atl samtliga Qänslemän, d. v. s. även prästerna, i samband med övergången lill den nya ordningen får kyrkokommunall reglerade Qänsler. Det medför enligl SAV:s uppfatt­ning betydande olägenheter att i praktisk fillämpning följa utredningens förslag med olika arbetsrättsliga regelsystem för de anställda. Av liknande uppfattning är Svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans för­samlings- och pastoratsförbund. Sveriges kyrkokamerala förening menar all en kommunalisering av prästQänsterna skall innebära elt överförande lill kommunala avlal men inle innebära atl prästerna blir kommunall an­ställda Qänslemän.

Slutligen kan nämnas all domkapitlet i Västerås framhåller att domkapit­let bör få större möjlighel all pä lämpligl sätt omplacera präster som inte fungerar i sin Qänsl och alt Svenska kyrkans personalförbund föreslår alt kontrakten skall fungera som regioner inom stiftet för planering och sam­ordning av verksamheten. Därför bör en kyrkoherdcQänst i varje kontrakt omvandlas till kontraktsprosttjänst som skall sökas och tillsättas ulan val.

Prästtjänsternas fördelning (9.2)

Flertalet remissinstanser framhåller viklen av atl yllerligare prästQänster inrättas.

Svenska kyrkans personalförbund

Inom samhället i övrigt torde del vanligaste vara all man först bestämmer verksamhetens nivå och kvalitet. Därefter frågar man sig hur man skall uppnå sitt mäl, dvs rekrytera kompetent personal lill olika befattningar. Är det svårt att få vissa Qänster besatta, så görs de i regel mer attraktiva genom högre lön eller andra förmåner.

Domkapitlet i Växjö anser att bättre än alt syssla med en fördelning av bristen hade för kyrka och församling varil alt påvisa behoven och hur domkapitel i samverkan med pastorat och församlingar saml med föresla­gen stiftsstyrelse kunde fillgodose i första hand stiftets behov. Även Svens­ka kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings- och pasto­ratsförbund efterlyser förslag lill åtgärder av annan art än rättvisare fördel­ning av prästQänsterna.

Rikskommittén för stiftstingen och stiftsrådet i Linköping understryker      Prop. 1987/88: 31 alt inget stift bör få vidkännas en reducering av anlalet präslQänsler.

När del gäller kommitténs förslag att stiftsstyrelsen skall besluta om inrättande och indragning av prästQänster i pastoraten och att centralsty­relsen skall vara ansvarig för präslQänsternas fördelning mellan stiften genom alt den fär besluta om inrättande och indragning av stiftspräslQäns-ter är meningarna delade hos remissinslanserna.

Svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund tycker all förslaget om överföring av regeringens befatt­ning med inrättande om fördelning av prästQänsterna till kyrkans egna organ är bra. De framför dock vissa betänkligheter angående brislen på infiytande för församlingar och pastorat på sliftsslyrelsens beslul. De föreslår alt pastoratssamfällighet och i sådan ingående församling samt församling, utgörande enförsamlingspastorat, tillerkännes besvärsrått över stiftsstyrelses beslut om inrättande och indragning av präslQänst i pastora­tet.

KammarkoUegiet

För församlingsvården och församlingslivet är en viss fasthet beträffan­de kraven på en tillfredsställande prästerlig organisation i ell pastorat av sä grundläggande betydelse all l.ex. indragningar av pastoralsQänsler lill förmän för stiftsQänsler inte bör kunna ske så lättvindigt som kommilléns uttalanden kan ge sken av.

Kollegiet anför vidare:

De huvudtankar som ligger bakom kollegiets roll som besvärsinslans i indelningsärenden torde i fråga om dén präsleriiga Qänsleorganisationen till stor del kunna bli verkningslösa eller av mindre värde om elt beslut som kollegiet i sådan fråga fattat som besvärsinstans sedan ändras av stiftssty­relsen genom etl enskilt beslul om inrättande eller indragning av präsl­Qänst. Man kan också från kyrkligt håll komma aU fråga sig varför man kan klaga hos kollegiet i det ena fallet men inte i det andra.

Domkapitlet och stiftsnämiiden i Karlstad, Svenska kyrkans personal­förbund. Kyrkomusikernas riksförbund saml stiftsrådet i Uppsala anser alt domkapitlet och inle sliftsslyrdsen skall ha ansvaret för fördelning av prästQänsterna inom ett stift.

Länsstyrelsen i Gotlands län, domkapitlet, stiftsnämnden och stiftsrå­del i Visby framför som sin mening atl kyrkomötet bör fördela del totala antalet präster (stifts- och pastoratspräster) på de olika stiften.

Domkapitlet i Västerås

Den av kommittén föreslagna ansvarsfördelningen mellan kyrkomötet och centralstyrelsen, när det gäller mål och principer för fördelningen av präst­Qänster mellan stiften, lar inte hänsyn lill de grundläggande dragen i kyrkomötesreformen. I betänkandet föreslås ansvaret för denna fördelning meilan stiften ankomma på centralstyrelsen, under det att kyrkomötet får en rådgivande funktion i det sammanhanget.

63

Om centralstyrelsen skall fatta de faktiska fördelningsbesluten, förutsät-      Prop. 1987/88: 31 ler kyrkomötesbeslutet från 1985 uppenbarligen, all kyrkomötet skall ange de övergripande normerna för denna fördelning.

Domkapitlet i Härnösand föreslår att kyrkomötet skall få en mer aktiv roll genom att fastställa ramar för antalet präslQänsler i varje stift. Teolo­giska fakulletsnämnden vid Lunds universitet anser atl det bör ankomma på kyrkomötet all fastställa fördelningsprinciper och all avgöra i vilken utsträckning handläggningsuppgifter skall delegeras fill centralstyrelsen.

Domkapitlet i Skara

Domkapifiet lillstyrker all centralstyrelsen får besluta om inrättande och indragning av Qänsler inom stiftssamfälligheten (25 § 2 st. nyssnämnt lagförslag). Stiftsstyrelsen kan därvid ta initiativ. Att även här domkapitlet behöver involveras - obligatoriskt samråd med och rätt all väcka sädan fräga hos den föreslagna sliflsslyrelsen - synes givet, eftersom det som regel berör pastoralspräster. Centralstyrelsens mycket betydelsefulla roll bl.a. i detta sammanhang förutsätter, atl stiften får en rimlig representa­tion i styrelsen, med den sinsemellan skiftande karaktär de har i fråga om andlig, geografisk, befolkningsmässig etc. struktur.

Överbefälhavaren förutsäller ocksä all tillfälle bereds alt framföra syn­punkter på svenska kyrkans centralstyrelses fördelning av prästQänster mellan stiften avsedda för den andliga värden vid militära förband. Om svenska kyrkans centralstyrelse avser utfärda rekommendationer om be­räkningsunderlag i vad gäller behovet av präslQänsler vid militära förband förulsälls alt detta sker efter samråd med överbefälhavaren.

Stiftsrådel i Linköping finner del olyckligt all man vidden rättviseför-delning som kyrkokommittén vill, eftersträva, enbart använder etl anlal - kanske fåtal - stiftsQänsler som styrmedel.

Stiflsrådet i Stockholm

Stockholms stift anser att anlalet prästQänster i förhållande till andra stift allQäml är för lågt även om anlalel pastoralsadjunkler inräknas. Central­styrelsens möjlighet all kunna reglera anlalel sfiflspräster är därför oac­ceptabel. Del mäste vara varje pastorats räll all av egna uldebiterade medel finansiera prästQänster. Församlingarna har ju själva kontrollfunk­tion över antalet stiflspräster genom sfiftsfullmäktige. Det är egendomligt atl Stockholms stift, som bidrar med så stora belopp lill kyrkofonden, indirekt ökar prässtlälheten i andra stift men inle i del egna.

KammarkoUegiet erinrar om alt redan 1957 års normer för prästerlig organisation i ell pastorat förutsäller all speciella hänsyn kan las till andra faktorer än befolkning och areal.

Domkapitlet i Västerås konstaterar all den föreslagna lagen om präst­

Qänster avser bli fastställd enligt ordningen för vanlig lag. Den får härmed

inte del förstärkta skydd, som lagen om svenska kyrkan åtnjuter och som

f.

är ell grundläggande drag i kyrkomötesreformen.

Prästtillsättning (9.3)

Prop. 1987/88:31

Kommittén har föreslagit atl kyrkoherdeQänsler två gånger av tre och komministerQänster alltid skall tillsättas av församlingens kyrkoråd eller i flerförsamlingspastorat av en särskild fillsättningsnämnd inom ell av dom­kapitlet upprättat förslag samt att stiftsprästtjänsterna skall tillsättas av sliflsslyrelsen efter yttrande av domkapitlet. Förslaget i denna del har mött åtskillig kritik från remissinstanserna.

Majoriteten av församlingar och kyrkliga samfälligheter liksom övriga remissinstanser har inget all erinra mot förslaget all valförfarandel.vid tillsättning av präst avskaffas. Några menar dock all en tillräckligt stark församlingsopinion skall kunna påfordra etl val. Flertalet anser att domka­pifiet skall ha etl samlat ansvar för prästerna i stiftet genom en utnämnings-rätt såsom domkapdlet och stiftsrådet i Stockholm föreslår eller genom en tillsättningsrätt.

Ärkebiskopen

Vad avser tdlsättning av pastoratspräster menar jag att vi bör behålla den balans som i dag finns mellan församlingarna och domkapitlet. Denna modell är allQämt en rimlig avvägning mellan olika berättigade krav. Det skulle innebära att den normala gängeri vid första- och andragångslillsätt-ningar blev följande:

-  prästen söker tjänsten hos domkapitlet

-  domkapitlet avgör behörighet och upprättar förslag om högst tre

-  kyrkorådet (eller tillsätlningsnäninden) yttrar sig över förslaget samt ger

förslag till domkapitlets beslut

-  domkapitlet beslutar att utnämna och förordna enligt kyrkorådet (eller

tillsättningsnämndens) förslag '

Vid Iredjegångsfillsättningar bör den normala gängen vara följande:

-  prästen söker Qänsten, hos domkapitlet

-  domkapitlet avgör behörighet och upprättar förslag om högst tre

-

kyrkorådet (eller tillsättningsnämnden) yttrar sig över förslaget

-

domkapitlet beslutar atl utnämna och förordna sedan kyrkorådets (eller tillsättningsnämndens) yltrande inhämtats

Vad avser tillsättning av stiftspräster menar jag att domkapitlet skall ha. den yttersta lillsältningsrätlen i samtliga fall. Del finns ingen anledning all tro alt elt sådant system skulle leda lill en konflikt utifrån olika bedömning­ar. Såväl stiftsstyrelsen som domkapitlet torde ha anledning all göra likar­tade bedömningar. Den normala gången i ell tillsättningsförfarande bör därför se ul enligt följande:

-  prästen söker Qänsten hos domkapitlet

-  domkapitlet avgör behörighet och upprättar förslag om högst tre

-  stiftsstyrelsen yttrar sig över förslaget

-  domkapitlet beslular att utnämna och förordna sedan stiftsstyrelsens

yttrande inhämtats.

Liknande uppfattning har Svenska kyrkans centralstyrelse, domkapitlen i Västerås, Växjö och Härnösand. Domkapitlet i Luleå vill ytterligare stärka domkapitlets inflytande:

65

5   Riksdagen 1987188. I saml. Nr 31. Bilaga

I det nuvarande lillsällningssyslemel av präsleriiga Qänster sker alla Prop. 1987/88:31 tillsättningar genom ett formellt beslut av domkapitel eller regering. Detta innebär all ett annal organ än det prästen skall beQäna har del formella och yttersta ansvaret för prästtillsättningen. Domkapitlet ser denna ordning som ett sätl all slå vakl om en nödvändig självständighet för predikoämbe­tet i vår kyrka. I stället för föreslagen lillsällningsprocedur vad gäller pastoratsprästerna förordar domkapitlet följande tillsättningsförfarande.

-

Qänsterna sökes i vanlig ordning hos domkapitlet

-

domkapitlet avgör behörighet och upprättar förslag enligl nuvarande regler

-

pastoratet yttrar sig över förslaget. Yttrandet avslutas med förslag till domkapitlets beslul

-

domkapitlet beslular alt utnämna inom sill tidigare förslag.

Vad gäller tillsättning av stiflspräster föreslår domkapitlet en motsva­rande ordning som vid lillsältning av pastoratspräsler med den skillnaden att stiftsstyrelsen yttrar sig över domkapitlets förslag.

Liknande uppfattning har länsstyrelsen i Gotlands län, domkapitlen i Uppsala, Linköping, Göteborg, Karlstad och Visby, stiftsnämnderna i Karlstad och Visby, stiftsrådet i Visby, Svenska kyrkans personalförbund och Svenska kyrkans fria synod.

Stiftsrådel i Karlstad anser däremot atl del är väsentligt all stiftspräster fillsätls av stiftsstyrelsen.

Domkapdlet i Strängnäs ser fördelar med alt ge domkapitlet utnäm­ningsrätt två gånger av tre.

Domkapitlen i Skara, Strängnäs, Västerås och Härnösand, Sveriges kyrkokamerala förening och stiftsrådel i Luleå anser att samma tillsätt­ningsförfarande som kommitlén föreslagit belräffande kyrkoherdar även bör gälla för komministertjänster.

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN] förordar att samtliga komministertjänster skall till-sältas genom beslut av domkapifiet efter hörande av kyrkoråden.

Stiftsrådel i Strängnäs framhåller att inom vär lutherska kyrkoträdition har på ett speciellt sätt värnats om församlingsbornas oförytterliga rätt atl kalla sin egen präst. Frågan är av principiell belydelse och farhågorna för elt eventuellt administrativt merarbete får inte vara utslagsgivande. Del bör kunna utformas regler så, alt en tillräckligt stark församHngsopinion kan påfordra direktval, för del fall det uppställ missnöje med det val som kyrkorådet verkställt. Liknande uppfattning har Ansgarsförbundet och Riksförbundet Kyrkans Ungdom.

Enligt justitiekansterns mening borde alla Qänsler som kyrkoherde och komminister tillsättas på samma säll:

En lämplig ordning därvidlag vore att en tillsättningsnämnd inrättas i varje stift. Tillsättningsnämnden skulle efter hörande av vederbörande kyrkoråd avge förslag lill domkapitlet som slutligen fattar beslul i fillsäll-ningsärendet. Ell sådanl förfarande skapar större garanfier för alt de befordringsgrunder som gäller verkligen blir iakttagna.

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN] föreslär all den av kommillén föreslagna tillsätt­ningsnämnden skall utses som en obligatorisk nämnd för hela mandatpe-

66

rioden oavsett om den behöver träda i Qänsl under perioden eller ej. Regler      Prop. 1987/88: 31 härom bör då enligl domkapitlet införas i LFKS i slället för lagen om präslQänsler. Samtidigt ifrågasätter domkapitlet om inle prästtillsällningar borde kunna vara en angelägenhet för pastoratskyrkorädet.

Domkapitlet i Skara

Alt ha en särskild tillsättningsnämnd är enligt domkapifiets uppfattning ej nödvändigt. Om den föreslagna omorganisationen på lokalplanet genomfö­res, kommer personalfrågor all bli en väsentlig det av pasloralskyrkorå-dels verksamhet. Del måsle förutsättas atl pastoratskyrkorädet kommer alt väljas med hänsynslagande därtill och alt det därför också kan fillsälla kyrkoherdar. Men med hänsyn till församlingens grundläggande ansvar för församlingsverksamheten, skall enligt domkapitlets mening vid prästtill­sättningar alltid församlingskyrkoråden höras av pastoratskyrkorädet.

Svenska kyrkans personalförbund understryker all öppenhet i alla till-sältningsfrågor kräver alt alla Qänsler genom ansökningsförfarande blir tillgängliga för alla intresserade.

Ingen av remissinslanserna motsätter sig förslaget angående de ell för­enklat förfarande vid regeringens tillsättning av domprost. Etl flertal för­samlingar anser dock att domproslQänst bör tillsättas av Svenska kyrkans centralstyrelse.

Några remissinstanser har synpunkter på tillsättningen av tjänster vid s. k. samarbetskyrkor.

Evangeliska Fosteriands-Stiftdsen

I arbetet med modell för samarbetsavtal mellan Svenska kyrkan och EFS har det varit en vikfig princip att EFS missionsförening/dislriklsorganisa-tion skall fillförsäkras avgörande inflytande på Qänslelillsällningar i sam­arbetskyrka. Detta har ansetts som speciellt viktigt, då del gäller präsl­Qänst.

Enligt föreslagen lillsätlningsordning och framlagt förfallningsförslag blir EFS missionsförening/dislriktsorganisafion endasl en bland många remissinstanser vid präsllillsätlningen i stället för alt det enligt nu gällande avlal är EFS som föreslår kandidat.

Positivt i förslaget är att kvalifikationen "god kännedom om såväl EFS som Svenska kyrkan" skall väga tungt vid tillsättningen.

Lagtexten om förfarandet vid Qänstelillsätlning bör vara så avfattad all den ger rum för särskild reglering genom samarbelsavtal. Den nu föreslag­na formuleringen försvagar samarbelspartnerns inflytande betydligt och det kan knappast ligga i någondera partens intresse.

Det är en god ordning all domkapitlet är beslutande instans vid tillsätt­ning av samarbelskyrkopräst. Däremot kan det ifrågasättas om del är enbart posifivt alt samarbetspräslens lön förs på pastoratets stat. Enligl

hittillsvarande ordning har ofta pasloratel tillförts en personalförstärkning,

,

6/

när en samarbetskyrka inrättats, eftersom samarbelsprästen oftast avlö-      Prop. 1987/88:31 näts av kyrkofondsmedel. Prästen har också därigenom haft större förut- ', sättningar att verkligen få ägna sig ål sill distrikt, vilkel har varil positivt ur samarbelssynpunkt.

Svenska ekumeniska nämnden föreslår all förslag arbetas fram om sam­verkan och samarbetskyrkor mellan församling i Svenska kyrkan och en eller flera frikyrkoförsamlingar.

När del gäller kommitténs förslag all avskaffa den allmänna behörig­hetsprövningen vid prästtillsättningar är några remissinstanser kritiska.

Domkapitlen i[REDACTED_EFTERNAMN] och Skara menar atl del finns skäl alt behålla den allmänna lämplighetsprövningen och skärpa den att avse mer än fysiska och psykiska minimikrav. Sådan lämplighetsprövning föreslås för övrigt nu skola införas för kyrkomusiker.

Kommitténs förslag alt elt kyrkoråd skall kunna begära nyll ledigförkla­rande, när ett förslag från domkapitlet omfattar färte än tre sökande behandlas i några remissytlranden.

Domkapitlen i[REDACTED_EFTERNAMN] och Härnösand anser atl förslaget att kyrkorådet skall kunna begära att en tjänst ledigförklaras på nytt under vissa förhållan-, den är en klar förbättring jämfört med nuvarande valfillsältningar.

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Dock föreslås atl kyrkorådet mäste ulse nägon om domkapitlets förslag är fullständigt. En sådan regel utgör enligl domkapillels mening ytterligare etl skäl för all domkapitlet bör få göra en allmän lämplighetsprövning innan förslag sättes. I elt läge där stiften, utan ansvar för deras framlida försörj­ning, kan komma all prästviga personer som sedermera visar sig få svårig­heter att erhålla Qänsl, är del ingen orealistisk möjlighel atl Qänsler i närhet av universitetsorterna kan få 3 formellt behöriga sökande på förslag av vilka kyrkorådet inte vill utnämna nägon. Domkapitlet saknar heller inte erfarenhet av au kyrkoråd helt enkelt vägrar följa gällande regler och efterlyser i fall som della möjligheter alt komma tillrätta med en sådan situation. Lämpligen bör även i sådana fall kyrkorådet kunna välja all hänskjuta ärendet lill domkapitlet.

Av annan uppfaUning är domkapdlet i Skara:

För etl domkapitel som relativt sällan får "fullständiga förslag" på

kyrkoherdeQänsler och än mindre på komministertjänster förefaller kom­

milléns förslag, all kyrkoråd skall ha räll atl begära förnyat ledigförklaran­

de vid ofullständigt förslag saml räll all avstå från att utse innehavare av

Qänsten t. o. m. när del finns tvä behöriga sökande, mycket egenartat och

kan leda lill elt ännu mer tungrott förfarande än vi har i dag.

,

Domkapitlet föreslår därför i första hand, atl inget förnyat ledigförkla

rande skall ske om det finns två behöriga sökande och i andra hand all det

med sin överblick bl.a. avseende prästlillgången skall ha rätt att vägra

68

förnyat ledigförklarande i vart fall, när två behöriga kunnat uppföras pä     Prop. 1987/88: 31 förslag.

Svenska kyrkans personalförbund avstyrker också förslaget.

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Eftersom ingenting föreskrivs om bundenhet på förslaget kan del ulöver de ursprungligen ofullständiga förslagen bli ytterligare fall där kyrkorådet, i besvikelse över att en av de tre på förslag uppförda återkallat, begära förnyat ledigförklarande. Del saknas för övrigl här en bestämmelse om fyllande av förslaget för den händelse behöriga sökande finns som ej kommit med pä förslaget. Domkapitlet föreslår för sin del all förslaget får vara bindande.

Det föreligger vidare en oklarhet jämfört med nuvarande lagstiftning om vad som händer med den eller de sökande som redan uppförts på förslaget om det vid förnyat ledigförklarande kommer fiera nya sökande. Har dom­kapitlet fria händer all upprätta ett helt nyll förslag eller blir del bara fråga om att fylla det tidigare förslaget? Slutligen saknar domkapitlet regler för ärendets fortsalla handläggning i del fall all ingen sökande alls anmält sig till Qänsten.

Remissinslanserna är i huvudsak positiva fill kommilléns förslag belräf­fande den speciella behörighetsprövningen och dess omfattning.

Avskaffandet av generella spärregler finner domkapdlet i Stockholm riktigt men ser då gärna uppsättandet av särskilda villkor för behörighet till vissa prästQänster, dels generellt såsom minimiålder för kyrkoherdar, dels beträffande speciella Qänsler, där exempelvis vissa språkkunskaper eller speciella färdigheter erfordras.

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Obehörighet all uppföras pä förslag om man redan är sökande till annan präslQänst föreslås inträda vid tidpunkten för upprättande av förslaget, i stället för som hillills, vid ansökningstidens utgång. Detla medför enligt domkapitlets mening alt tidpunkten blir mindre otvetydig och, kan göras fill föremål för förhandling.

Vidare konstaterar domkapitlet atl även om man redan står på förslag till en Qänsl, ska man inle bli obehörig lill en senare sökl 3:e gångslillsältning eller sliftspräsUjänsl. Della torde medföra all dessa senare tillsättningar först måsle invänta lagakraflvunnet beslul i del tidigare ärendet, vilket kan innebära en avsevärd tidsutdräkt. Härtill kommer atl eftersom transport­spärren föreslås försvinna kan i etl fall som delta den sökande som av kyrkorådet utnämnts i den första tillsättningeh också vilja komma ifråga i den andra tillsättningen om han hellre vill ha den Qänsten men inle är beredd atl avslå från den första Qänsten förrän han sett utgången av den senare.

Domkapitlet menar emellertid för sin del all det finns skäl all ha kvar en transportspärr för kyrkoherdeQänsler men den kan lämpligen sänkas lill 3

år

O7

Domkapitlet I Göteborg

Prop. 1987/88: 31

Domkapitlet föreslår all den vid prästerliga Qänsletillsättningar säregna regeln att på förslag inle får uppföras präst som redan står pä förslag eller som är sökande lill annan präslQänst slopas, för all ernå överensstämmelse med vad som gäller vid Qänsletillsättningar i statsförvaltningen i övrigl. Skulle en sökande undantagsvis utnämnas lill tvä Qänster får han välja en och tillsällningsförfarandet fortsätta beträffande den Qänsl som sökanden väljer atl inte tillträda.

Kyrkomusikernas riksförbund fillstyrker livligt kyrkokommitténs förslag om särskilda behörighetskrav för kyrkoherdar i fråga om arbetslednings-förmåga.

Teologiska fakulteten vid Uppsala universitet föreslår all man i "Lag om prästQänster" skriver in, all härisyn till förQänst enbart skall las vid lika skicklighet. Fakulteten anser alt det är väsentligt all religionsveten­skaplig akademisk meritering på etl hell annal sätt än idag tillmäts belydel­se i samband med prästtillsättning. Ansgarsförbundet inom svenska kyrkan och Riksförbundet Kyrkans Ungdom framhåller vad gäller domkapitlets utnämningar alt del är viktigare all se lill församlingens behov än till stafiiga kvalificeringsrégler.

Enligl kommiltéförslaget kan överklagande av tiUsältningsbeslut vid domkapitlets s. k. tredjegångslillsältning av kyrkoherdar ske lill regering­en, medan övriga lillsällningsbeslut endast kan överklagas i den ordning som gäller för kommunala beslul.

Länsstyrelsen i Gotlands län, domkapitlet, stiftsnämnden och stiflsrå­det i Visby ifrågasätter om besvär över domkapitlets utnämning skall kunna anföras av annal än rent formella skäl.

Domkapdlet i Göteborg anser del vara en klar försämring mot vad som nu gäller att kyrkorådels beslul bara skall få överklagas genom kommunal­besvär. Svenska kyrkans personalförbund avstyrker förslaget.

Domkapdlet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Förslaget innebär att samtliga fillsältningar utom 3:e gångstillsältningar av kyrkoherdeQänsler endast kan överklagas på formella grunder genom kommunalbesvär. Ell yllerligare undantag härifrån utgör de fall då kyrko­rådet vid allQämt ofullständigt förslag efter förnyat ledigförklarande väljer all hänskjuta ärendet till domkapitlet. Della innebär atl för samtliga begyn-ndseQänster finns ingen annan möjlighel lill materiell överprövning än den ovan nämnda. Det faktum all domkapitlets förslag kan prövas materiellt torde sakna belydelse i sammanhanget ulom i de fall då anlalet behöriga sökande överstiger 3.

Kommitténs förslag förulsäller slor kommunalrällslig kompetens hos kyrkoråden. Del är domkapitlets erfarenhet att medan ett valresultat alltid godtas av församlingen så kan ett kyrkorådsbeslul i elt tillsättningsärende väcka stark opposition i församlingen.

Domkapdlet i Uppsala framhåller att om domkapitlet tillsätter samtliga

prästQänster undviks olikheter också i fråga om besvärsprövning. För att

avlasta regeringskansliet bör en inomkyrklig besvärsordning övervägas.

70

Justitiekanslern

Prop. 1987/88:31

Den föreslagna regeln i 28 § förslaget till lag om prästQänster utgör en hybrid mellan reglerna om kommunalbesvär respekfive förvallningsbe­svär. En sädan ordning bör undvikas. Enligt min mening bör istället en besvärsnämnd inrättas inom varje sfifl efter förebild från de kommunala besvärsnämnder som redan finns. För det fall att mitt förslag om att domkapitlet skall fatta beslut i alla tillsättningsärenden vinner gehör får givelvis domkapitlets beslut överklagas lill regeringen i enlighet med den ordning som nu gäller.

Enligl kommitténs förslag skall svenska kyrkans centralstyrelse besluta om inrättande och indragning av prästtjänslerna i de icke-terriloriella pastoraten. Kyrkoråden i de icke-territoriella församlingarna bör tillsätta prästQänsterna.

Tyska S:ta Gerlruds församling och hovkonsislorium framhåller alt den nuvarande ordningen för tillsättningen av prästQänster i dessa icke-territo­riella pastorat i princip bör bibehållas.

Ekonomisk utjämning mellan kyrkokommuner (10)

Det allmänna utjämningsbidraget (10.2.2)

Förslaget att den allmänna kyrkoavgiften och det allmänna uQämningsbid­ragel skall beslå hälsas allmänt med lillfredsslälldse. Betydelsen av elt ekonomiskt uQämningssystem för kyrkokommunerna betonas i fiera re­missytlranden.

Domkapitlet i Göteborg anser atl uQämningssystemet är nödvändigt som slöd för kyrkokommuner med svag skattekraft. Domkapitlet och stiftsnämnden i Härnösand framhåller atl Härnösands stift är ell gles­bygdsstift, där många kyrkokommuner har mycket svag skattekraft och därför är i hög grad beroende av ett väl,fungerande uQämningssystem för att kunna fullgöra sina uppgifter. Domkapitlet i Stockholm ser del nuvaran­de skatteutjämningssyslemet som en nödvändig solidariletsakt mellan rika och fattiga församlingar/stift och föreslår alt bibehålles. Kristen demokra­tisk samlings kyrkopolitiska råd anser all del är en självklarhet alt en ekonomisk utjämning mellan fatliga och rika församhngar bör ske och understryker kyrkofondens roll härvidlag. Skepparslövs församling anser atl det är mycket viktigt för framför allt de mindre och skattesvaga försam­lingarna att grunderna i det ekonomiska uQämningssystemet bibehålles och beklagar den försämring av uQämningsgarantin som föreslagits.

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund

Del nya skalteuQämningssystem, som började tillämpas den 1 januari

1983, bygger på bidragssidan i första hand på del lill respekfive kyrkokom­

muns skattekraft knutna allmänna uQämningsbidragel som huvudkompo­

nent. Därtill kommer en rad tilläggskomponenter.

Det allmänna uQämningsbidragel fungerar utmärkt.  Konstruktionen

71

bygger på vissa ekonomiska realiteter, som kan graderas objekfivt. Bidra-      Prop. 1987/88: 31 get upplevs härigenom som rättvisande.

Domkapitlet i Västerås vill slå fast all grundfrågan i avvägningen egentli­

gen inle gäller.kyrkokommunernas bördor:

'       '

Vad som är avgörande är i stället, hur myckel de enskilda församlings­medlemmarna i de olika församlingarna betalar i kyrkoskatt, och vilken kyrklig service, hjälp och andlig värd som församlingarna kan bestå med. Den ekonomiska uQämningen genom kyrkofonden söker uQämna olikhe­terna i dessa avseenden mellan församlingar med olika förutsättningar ifråga om skattekraft och kostnadsläge.

Trots alt kommitténs förslag avser tillskapa störte kyrkokommunala primärenheter (pastoratssamfälligheter) än f.n., kommer de borgerliga kommunerna även efter reformen alt genomgående vara betydligt störte, befolkningsmässigt och geografiskt, än kyrkokommunerna. Del är därför ' angelägel alt i del kyrkliga uQämningssystemet i högre grad betona uQäm-ningsfunklionerna för de många mindre kyrkokommunerna. Målsättningen skall vara, all såväl slora som små kyrkokommuner så långt möjligl skall kunna fungera tillfredsslällande. Domkapifiet förutsätter, all uQämnings-syslemets funkfioner blir föremål för fortlöpande och ingående uppföljning i samverkan mellan regeringskansli, kyrkofondsstyrelse och kyrkans cen­tralstyrelse.

Stiftsnämnden i Linköping

De huvudkrav sliftsnämnden vill ställa på uQärhningssyslemel är att pa­storat och församlingar skall ha möjlighet atl bedriva sin verksamhet på ett tillfredsställande säll. Vidare atl del är neutralt belräffande egendoms­förvaltningen på sä sätt att egendomen kan förvaltas så alt det sammantag­na resultatet blir del bästa möjliga för kyrkan som helhet. Av utredningen får man det intrycket att huvudsaken är att kyrkofonden ger elt bra resultat. En faktor som dessvärre även går igen vid det praktiska samarbe­tet med fonden. Grundtanken är väl i alla fall all kyrkofonden är till för de kyrkliga kommunerna och inle tvärt om!

Kammarkollegiet drar vissa konsekvenser av kyrkofondens roll i delta sammanhang men föreslår också en förenkling av uQämningssystemet mot bakgrund av kommilléns förslag om den ekonomiska ansvarsfördelningen mellan församlingar och pastorat:

Kyrkofonden har en uQämnande och finansierande funktion inom svens­ka kyrkan. Fondkapitalet och dess avkastning har lill uppgift att fungera som buffert mellan de in- och utgående pengafiöden som uQämnings- och finansfunklionen genererar. Denna bufferluppgift syftar lill atl hålla främst den allmänna kyrkoavgiften på en så stabil nivå som möjligt.

Bland sina förmögenhelslillgångar har kyrkofonden sedan gammall fas­

tigheter. De passar inle in bland fillgångarna hos en fond som bl. a. funge­

rar som en uQämnande faktor mellan svängningarna i kapilalströmmarna.

En sådan fond måsle ha likvida tillgångar. Fasligheter kan inte betraktas

som sådana tillgångar, särskilt inte kyrkofondsfasligheler med hänsyn till

den svåra och ibland mycket tidsödande process som en försäljning av en

'

fondfasfighel kan innebära. I konsekvens med della bör fonden avveckla      Prop. 1987/88: 31 sitt faslighelsinnehav.

Kravet på likviditet får i allt väsentligt anses uppfyllt när del gäller de tillgångar som kammarkollegiet placerar i börsnoterade aktier, obligatio­ner, statsskuldväxlar, reverser m. m.

Nuvarande uQämningssystem är av stor betydelse som slöd för kyrko­kommuner med svag skattekraft. Kyrkokommittén föreslär ett bibehållan­de av församlingarnas kyrkokommunala status. De tyngre ekonomiska uppgifterna läggs emellerfid på pastoral och andra kyrkliga samfälligheter. Med hänsyn härtill skulle det kunna ifrågasättas om inle uQämningssyste­met borde omfatta endast pastoraten och de övriga kyrkliga samfälligheter­na. En sådan begränsning skulle innebära aktningsvärda administrativa fördelar i form av förenklingar i det komplicerade utjämningssystemet.

Domkapitlet i Västerås tar upp en annan aspekt på finansieringen av uQämningssystemet:

Del finns även anledning alt peka på förhållandet, alt när den nuvarande ordningen för ekonomisk uQämning på kyrklig sida infördes genom beslul 1982 förutsattes, att etl statsbidrag av avsevärd storiek skulle fortsät­tningsvis ulgå som del av uQämningssystemet. Del har vidare hävdals, att etl sådanl slalsbidrag är nödvändigt för all systemet skall kunna fungera sä som det var tänkt. Domkapitlet finner, all kyrkokommittén inle har kunnal övertygande visa, atl den ekonomiska uQämningen genom kyrkofonden är självgenererande och kan fungera utan statsbidrag. Ell statsbidrag av , betydande omfattning krävs enligt domkapifiets uppfattning, och domka­pitlet instämmer i beslutet vid senaste kyrkomötessammanlräde om en framställning lill regeringen med anhållan om ett statsbidrag på 88 milj. kr. lill kyrkofonden för skalleuQämning mellan kyrkliga församlingar (KO 1986:4). Till delta belopp bör läggas de statsbidrag, som tillkommer som kompensation i samband med den reform som kyrkokommittén föreslår. Domkapitlet vill därjämte påminna om all kyrkofonden förutom skalle-uQämningsfunklionen även har lill uppgift all svara för en betydande del av den rikskyrkliga finansieringen.

Kommilléns förslag om en generell sänkning av skattekraflsgaranlin med 1 % möter kritik hos remissinslanserna.

Domkapitlet i Karlstad

Som ett resultat av att kommilléns förslag måste kunna genomföras inom . ramen för totalt sett oförändrade samhällsresurser inom området, sker en generell försämring av skatleuQämningsgarantin även om vissa justeringar görs bl. a. för Värmland. Del är här viktigt att särskill de små kyrkokom­munerna kompenseras genom andra uQämningsinsalser.

Den nya kostnad, som det allmänna uQämningsbidragel till stiftssamfäl­ligheter ulgör, beräknas lill ca 5 miljoner kr. under förutsättningar atl stiftssamfällighelernas genomsnittliga skatteuttag inle blir högre än dagens sliflstingsavgifl. Detta torde emllerlid innebära begränsningar av verksam­heten redan frän början. Stiftstingsavgiflen i Karlstads sfift uppgår f. n. till 2,1 öre/skr. och den nya organisationen kommer inte minst inledningsvis innebära krav på ökade medel.

Även andra remissinstanser motsätter sig en sänkt skattekraftsgaranti.

3

Luleå siiftsråd

Prop. 1987/88: 31

Stiftsrådel tillstyrker kyrkokommilléns förslag i dess principiella utform­ning men vill samtidigt framhålla atl man finner det otillfredsställande alt nya uQämningsinsalser finansieras genom en generell sänkning med I % av garanlinivån. Värdet av kontinuerligt stöd genom skatlekraftsgarantin är för många glesbygds- och inlandsförsamlingar långsiktigt viktigt och Stifts­rådel vill därför förorda alt nuvarande garanlinivå bibehålles oförändrad.

Domkapitlet i Härnösand

Befolkningsunderlaget i stiftet är vikande. Västernortlands län har minskal med I % och Jämtlands län med 0,6 % de senaste två åren. Skatteunderla­get, sell i relation till landet i övrigt, tenderar också all minska på grund av befolkningsstrukturen (bl.a. fier låginkomsttagare). Vi menar därför all del finns skäl all behälla den garanterade skattekraften i Västernortlands län vid 104 % och all höja den i Jämtlands län till 110 %.

Huddinge kyrkliga samfällighet

Effekten av den föreslagna sänkningen av skattekraflsgaranlin är svår att överblickc.. För Huddinge kyrkliga samfällighets räkning kan dock konsta­teras, atl möjligheten all erhålla uQämningsbidrag bortfaller totalt genom den föreslagna sänkningen av skattekraftsgaranlin i Stockholms län från 101 % lill 97 %. Bidrar effekterna av den generella sänkningen med 1 % av skallekraflsgaranlinivån lill ell oförändrat ullag av den allmänna kyrkoav­giften, så är kanske della till någon fördel för de redan idag med nuvarande uttag (16 öre/skr.) hårt belastade söderförortsförsamlingarna.

Det särskilda utjämningsbidraget (10.2.3)

Förslaget atl ersätta del särskilda uQämningsbidragel med ell s. k. struk­turbidrag tillstyrks av de remissinsanser som har yttrat sig i denna del. Domkapitlet i Karlstad beklagar dock atl full kompensation för det särskil­da uQämningsbidragel inte sker genom strukturbidraget. Domkapdlet och stiflsnämnden i Härnösand tillstyrker förslaget men vill understryka atl del är viktigt atl glesbygdssliften genom de föreslagna strukturbidragen får tillräckliga möjligheter all hjälpa de mesl behövande kyrkokommunerna.

Extra utjämningsbidrag (10.2.4)

Förslaget att behålla del extra uQämningsbidragel tillstyrks i remissyttran­

den från elt par domkapitel och stiftsnämnder och lämnas i övrigl ulan

erinran. Domkapdlet och sliftsnämnden i Härnösand understryker all del

extra uQämningsbidragel får slor betydelse för glesbygdssliften. Domka­

pitlet i[REDACTED_EFTERNAMN] anser all stiftsstyrelsen på någol sätt borde få medverka vid

fördelningen av bidragen.

74

Stiftsbidrag oeh strukturbidrag (10.2.5)

Prop. 1987/88:31

Förslaget all låta stiflsstyfelserna fördela en del av uQämningsbidragen i form av stiftsbidrag lill stiflssamfälligheternas löne- och förvaltningskost­nader och strukturbidrag lill kyrkliga kommuner i särskilt behov av stöd tillstyrks av remissinstanserna.

Gävle kyrkliga samfälUghet anser det naturligt all slatens nuvarande kostnader ulgår som bidrag lill stiftssamfälligheterna för alt läcka kostna­derna för de uppgifter som föreslås överföras till stiftsstyrelserna.

Umeå/Ålidhems kyrkliga samfällighel erinrar om den ekonomiskt lunga del i uQämningssystemet som de större samfälligheterna redan bär.

I stora samfälligheter är det fråga om en flerdimensionell ekonomisk solidaritet: pä såväl riks- som stifts- och lokalplanet. De stora samfällighe­terna representerar de facto ett myckel stort anlal församlingsmedlemmar i svenska kyrkan totalt. Kan man emellertid ge den ekonomiska uQämning­en en mera lokal förankring genom all föra över uQämningen i vissa fall fill regional nivä så ser vi det som mera positivt.

I liknande ordalag uttalar sig Västerås kyrkliga samfällighel och Katri­neholms församling.

Även om de flesta remissinstanser som behandlar dessa förslag tillstyr­ker stifts- och strukturbidragen, finns del en oro för att modellen på sikl medför försämrade ekonomiska villkor för stiften och pasloraten/samfäl-ligheterna.

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Förslaget om atl en stor del av de medel som i nuvarande system omfattas av domkapitlets dragningsrätt pä kyrkofonden omvandlas lill ell stiftsbid­rag synes positivt. Del måsle dock framhållas all i della bidrag måsle räknas in allt det som kyrkofonden i dag bekostar. Del gäller förutom löner till stifts- och kontraklsadjunkter och pastoralsadjunkler, expenser ål sfiftsadjunkter och kontraklsadjunkter även för finskspråkiga stiftsadjunk­ter, arvoden ät konfirmand- och handikappkonsulenl, portoersällningar ål biskop och kontraktsprost, kostnader för sekreterarhjälp ål biskop samt avlöningsförmåner åt personalkonsulent, Qänsteresor för biskop, personal­konsulent, stiflspräster och församlingspräster, bidrag till predikohjälp. Domkapitlet förutsätter all sfiftsbidrag fastställts med utgångspunkt från utfallet året närmast före reformens genomförande. Det är ocksä nödvän­digt all del frän början görs klart alt bidraget kommer all räknas upp efter någon fastställd princip. Det får inle bli som med ersättningen som ulgår från slalen till kyrkofonden för indragningen av prästernas tionde: belop­pet slår kvar i samma nominella värde som det hade är 1910.

Domkapitlet i Skara

Domkapitlet fillstyrker, att stiftsstyrelsen får strukturbidrag av kyrkofon­

den atl fördela efter stiftets lokala behov. Domkapitlet ulgår från all i della

blir inbakat också vad domkapitlen hillills fåll ur kyrkofonden ur anslaget

till predikohjälpsmedd, ca 50.000 kr., ell belopp som är ringa i samman-

75

hanget men är nog så betydelsefullt att ha vid pasloralsregleringar och      Prop. 1987/88:31 bemanningsändringar.

Domkapdlet i Karlstad understryker likaså vikten av att såväl föreslaget stiftsbidrag som strukturbidrag inte urholkas med tiden och minskas i takl med infialionen. Domkapitlet efterlyser vidare etl regelsystem för struk­turbidragets fördelning och ställer vissa frågor:

Genom omläggningen försvinner domkapifiets nuvarande dragningsrätt på kyrkofonden samtidigt som vissa kostnader, l.ex. biskops lön, även fortsättningsvis skall belasta kyrkofonden direkt. Vilken myndighel admi­nistrerar detla?

De kyrkliga kommunerna föresläs vidare själva svara för vikariekoslna­derna på präslQänsler och kostnaderna för ersättningar lill icke prästvigda Qänstebilräden. Vilken myndighel beslular om förordnandena och är kyr­kokommunen alltid skyldig atl betala vikariekoslnaderna när myndigheten har förordnal vikarie?

Linköpings stiftsråd erinrar om alt de lönekoslnader m. m. som avses betalas med stiftsbidraget i dag direkt belastar kyrkofonden.

Stiftsrådel känner här oro inför formuleringen alt "stiftsbidraget är etl bidrag lill kostnader för dessa avlöningsförmåner"... Vid elt minskat eller möjligen hell slopat bidrag från kyrkofonden måste stiftssamfälligheten genom ev. ökad utdebitering garantera anställningstrygghet åt sina sliflsp­räsler och annan personal.

I fråga om strukturbidraget anser stiftsrådel att sliflsslyrelsen måsle få befogenhet atl använda bidragen så fritt, all den även kan för elt år innehålla en del av bidraget för ett förväntat behov eller särskild kyrklig satsning påföljande år.

Också Skara stiflsråd understryker att stiftsstyrelsen måste få slor frihet

när det gäller fördelningen av strukturbidragen. Medlen bör kunna använ-

.

das exempelvis till konsultverksamhet.

-        .

Huddinge kyrkUga samfälUghet belyser verkningarna av förslagen för slora förorlsförsamlingar:

De ekonomiska konsekvenserna för Huddinge kyrkliga samfällighel grundat på kyrkokommilléns förslag innebär etl försämrat ekonomiskt läge genom bortfall av särskilt och extra uQämningsbidrag saml alt vikariekosl­naderna på vakanta prästQänster får bäras av kyrkokommunen själv i . framtiden.

Pluseffeklerna, såsom befrielse från stiflstingsavgifl och kostnader för sjukhuskyrkans personal, uppväger ej minuseffeklerna.

För atl bibehålla nuvarande ekonomiska standard torde utdebiteringen behöva höjas med ca I öre/skr. i slället för, som kyrkokommittén antytt, atl en sänkning av kyrkokommunernas utdebitering i vissa fall skulle kunna ske.

Huddinge kyrkliga samfällighel borde komma i fråga iiär del gäller

utdelning av det s. k. strukturbidraget, som skall fördelas av stiftsstyrelsen

med hänsyn lagen bl. a. till stora institutioner samt slor invandrartäthet

inom samfällighetsgränsen.

75

Vid fördelningen av strukturbidragen - som avses ske genom kyrkofon-      Prop. 1987/88: 31 dens styrelse - mellan sfiflen bör slor hänsyn tas lill storstäderna med dess förorters speciella struktur och komplicerade problem.

Mest kritiskt lill förslagen ställer sig Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund, lill vars yttrande i denna del domkapdlet, stiftsnämnden och stiftsrådet i Visby ansluter sig.

Pastoratsförbundet sammanfattar sin kritik av kommitténs förslag till uQämningssystem på följande sätl:

Både del nuvarande och det av kommittén reviderade ekonomiska ut­jämningssystemet innehåller för många komponenter med bidrag efter ansökan och prövning. Detta kan enligt förbundets uppfattning ge godtyck­liga bedömningar alltför stort inflytande. Förbundet efterlyser system med automatik även för struktur- och kyrkobyggnadsbidragen.

Dessutom har kommittén endasl visat vad de föreslagna avgifterna, statsbidragen och övriga inkomster samt uQämningsbidragen, försäkrings­kostnader och övriga utgifter har för effekl på kyrkofonden. Inga under­sökningar av hur effekterna skulle bli, från fiktiva förutsättningar i vissa fall, för några kyrkokommuner redovisas. En sådan redovisning är enligl förbundets uppfattning ett grundläggande krav för étt ställningstagande.

Förbundet förordar därför en ytterligare översyn av uQämningssystemet i sin helhet samt en redovisning av effekterna för enskilda kyrkokom­muner.

Förslaget atl kyrkokommunerna själva skall svara för kostnader- för vikarier och icke prästvigda tjänstebiträden möter kritik:

Trollhättans församling.

I avsnillet om kyrkofonden och den ekonomiska ulvecklingen redogöres för hur kostnaderna omfördelas mellan olika huvudmän. Del känns då angelägel att påpeka, atl de som på så sätl minskar sina åtaganden också måste redovisa en utdebileringsminskning, så alt inle totala skatleullagel ökar. Alt kyrkliga kommunerna själva skall svara för vikariekostnaderna på prästQänster och ersättningarna lill icke, prästvigda Qänstebilräden, skulle vara rikligare om dessa Qänster inordnats det kommunala avtalet. Som del nu är kan de kyrkliga kommunerna inte påverka Qänslledigheler med påföljaride vikariebehov och eftersom vissa Qänslledigheler innebär bibehållen lön innebär del dubbla lönekostnader i dessa fall.

Säväl Malmö som Västerås kyrkUga samfällighet uttalar som sin be­stämda uppfattning atl kyrkofonden även fortsättningsvis skall svara för kostnaderna för vikarierande präster.

Inte heller Stockholms kyrkUga samfälUghet accepterar den föreslagna fördelningsmodellen:

Vår uppfattning är att samtliga "stiftskostnader" för personal bör upp­

tas i sliftssamfällighetens budget och alt ersättning erhålls genom struktur­

bidraget. Kommillén föreslår atl kostnader för biskopars löner, resor,

bosläder, präslaspiranternas löner och arvoden till domkapildsledamöter

direkt skalt belasta kyrkofonden. Vi menar atl stiften bör utbetala dessa

kostnader antingen som förskott eller avräkning. Vi ser adminislrafiva och

praktiska nackdelar med kyrkokommitléns förslag.

''

Utredningen förutsätter atl kostnader för andlig vård inom kriminalvår-       Prop. 1987/88: 31 den avlyfts frän statsbudgeten och all motsvarande belopp tillförs kyrko­fonden. Samma synsätt menar vi bör gälla vad avser andlig vård vid militära förband.

Statliga uppgifter överförs också lill stiftsstyrelsen utan atl det sägs om stiftet tillförs ekonomiska resurser för detta.

Domkapdlet i Skara har en annan uppfattning om vilka kostnader som bör belalas direkl ur kyrkofonden:

Endasl kostnader för biskopars löner, resor och bostäder, präslaspiran­ternas löner och arvoden lill domkapildsledamöter föreslås direkl belasta kyrkofonden. Domkapifiet vill i detla sammanhang påpeka följande: Enligt tidigare yrkande härifrån bör biskop tillerkännas medel för expenskostna­der lill annat än bara portokostnader, detla i sitt renodlade biskopsämbete, d. v. s. inle såsom domkapitlets preses och chef eller som stiftssamfällighe­lens ordförande och chef för stiftskansliet. Vidare bör kyrkofonden bära kostnader för domprosts rese- och traktamenlsersättningar, då han på biskopens särskilda uppdrag fullgör åliggande i dennes slälle i biskopens nyss angivna specialfunktion (l.ex. invigningar, specialvisilationer o, dyl.). Domkapitlet har under 7.2.4 föreslagit, all biskopssekreleraren skall knytas direkl lill biskopsfunklionen och alltså inte anställas hos vare sig föreslagna domkapitel eller stiftsstyrelse. Lönen och kringkoslnader bör också direkt belasta kyrkofonden.

Domkapitlets förslag, atl del krympta framtida domkapitlet får egen ulgiflsslat för kanslifunkfionerna för atl, om det nu inte kan tilldelas Qänster, likväl kunna köpa Qänster av stiflssamfällighelen och inte känna sig vara i del underläge som den medellösa automatiskt får i förhållande lill den som har medlen om hand, innebär alt stiftsbidrag motsvarande de utgifterna inle skall utgå till sfiflsstyrdsen ulan också dessa kostnader direkt belastar kyrkofonden.

Bidrag till visst underhåll av kyrkobyggnader m. m. (10.2.6)

Förslaget alt vissa statsbidragsmedel till kyrkofonden skall kunna delas ut som bidrag till mera kostnadskrävande underhåll av kyrkobyggnader till­styrks utan några kommentarer av domkapitlen i Strängnäs och Härnö­sand. Domkapdlet i Göteborg finner del föreslagna beloppet vara alldeles för litet men framhåller vikten av all beslut om organisationen fallas snabbi och atl tillräckliga medel blir tillgängliga för underhåll av kyrko­byggnader. Många av dem är nämligen i behov av underhåll som inlé bör fördröjas.

Domkapdlet i Karlstad ansluter sig lill vad kommitlén har anfört om bidrag till underhåll av kyrkobyggnader men anser, all möjligheten till bidrag inle bör begränsas lill kyrkobyggnaderna ulan också kunna omfatta kulturhistoriskt värdefulla prästgårdar och miljöer.

Gävle kyrkliga samfälUghet

Kyrkorådet anser all kyrkobyggnaderna är kostnadskrävande och drabbar

framför allt de mindre enheterna. Av bl.a. den anledningen tillstyrker

'°

rådet all bidrag till visst underhåll av byggnader m. m. bör kunna sökas och      Prop. 1987/88: 31 erhållas via stiftsstyrelsen. Rådet finner del också angelägel all föreslagen sakkunskap slår till församlingarnas förfogande.

Slorkyrkoförsamlingen

Slorkyrkoförsamlingen finner förslaget positivt alt underhåll av kulturhis­toriskt värdefulla kyrkor bör bestridas med bidrag från kyrkofonden, efter­som man dä kan uppnå viss uQämning och undvika eller begränsa enskilda församlingars skaltehöjningar för dessa ändamål. Det angivna beloppet torde dock icke vara realistiskt om man tar hänsyn fill nuvarande kost­nadsläge och det stora underhållsbehov som finns.

Svenska kyrkans församUngs- och pastorat.sförbund uttalar, med in­stämmande från domkapitlet, stiflsnämnden och stiftsrådet i Visby:

Ell riktigt konstruerat kyrkobyggnadsbidrag skulle få stor betydelse. Det ansöknings- och prövningsförfarande som kommittén skisserar, förs­tärker dock intrycket av etl alllför obearbetat förslag.

De kyrkliga kommunernas försäkringskostnader (10.2.7)

Om förslaget atl föra över kostnaderna för kyrkokommunernas försäkring­ar till kyrkofonden råder delade meningar bland remissinstanserna. Försla­get har tillstyrkts av domkapitlen i[REDACTED_EFTERNAMN], Göteborg, Härnösand, Visby och Stockholm, sliftsnämnderna i Skara, Strängnäs,[REDACTED_EFTERNAMN], Härnösand och Visby, Lunds kyrkliga samfällighel och många större och mindre försam­lingar.

Domkapitlet i Visby

Förslaget om försäkringskostnaderna är utmärkt. Det bör dock noteras att det principiellt inte ingär i uQämningssystemet - dä skulle exempelvis också prästernas pensionskostnader göra della men att förslaget otvety­digt har en kostnadsuQämnande och förbilligande effekl.

Stiftsnämnden i[REDACTED_EFTERNAMN]

Utredningsförslaget tillstyrks, eftersom de kyrkliga kommunerna enligt förslaget skall ha kvar samma försäkringsskydd med oförändrat låg själv­risk som för närvarande.

I uppsikten över förvaltningen enligt förordningen (1971:860) om för­valtning av kyrklig jord ingår alt tillse atl egendomen har etl gott försäk­ringsskydd. Med ett nylt försäkringssystem synes denna tillsynsuppgift kunna slopas beträffande prästgård samt löneboställe och församlingskyr­kas fastighet, med undantag av fillhörande skog på dessa.

Stiflsnämnden i Strängnäs ifrågasätter om inte en för hela svenska

kyrkan gemensam premieavsältning exempelvis genom bildande av cap-

livebolag är den form som ligger närmast lill hands. Inom etl område där

'"

vinstintresset kan minimeras torde icke oväsentliga kostnader kunna över-      Prop. 1987/88: 31 föras till produktiv verksamhet.

Sliftsnämnden i Skara

Stiflsnämnden tillstyrker att en samordning av försäkringskostnader för bl. a. kyrkans egendom sker via kyrkofonden. Med hänsyn till möjligheter­na att nedbringa kostnaderna bör även försäkringskostnaderna för kyrklig jord som förvallas av sliftsnämnden överföras på kyrkofonden.

Det kan t. o. m. finnas anledning undersöka om den kyrkliga egendomen - närmast avses löneboslällenas jordbruk och prästgårdar kan hållas oförsäkrad och ersättning för skada vid brand eller annan jämförbar skada ulgå direkl från kyrkofonden. Sannolikl uppnås tillräcklig riskspridning och total kostnadsbesparing med en sådan lösning. Delta synsätt motiverar ju varför skogen på löneboställen och annan kyrklig jord inle är försäkrad och bör kunna appliceras även pä annan fasl egendom.

Fiertalel är negativa eller tveksamma.

Svenska kyrkans nämnd för församlings- och pastoralsförvaltning, som i samarbete med Svenska kyrkans församlings- och pastoralsförbund har inhämtat yttranden från bl. a. ett representativt urval om 286 kyrkliga kommuner, upplyser att i fråga om försäkringskostnaderna har de fiesta avgett yttrande och här är opinionen myckel delad. De 42 % som accepte­rar förslaget gör del delvis med reservationer, de 14 % som molsäller sig förslaget är mycket kritiska och fruktar försämringar. Pasloralsförbundel är också tveksamt till förslaget:

Det finns ifråga om de kyrkliga kommunernas försäkringskostnader många praktiska problem att lösa, som inte behandlats av kommittén. Förbundet vill här hänvisa lill del yttrande i denna del som avlämnats av Göteborgs kyrkliga samfällighet. Ytterligare översyn behövs. Remissopi­nionen är splittrad med en viss övervikt för förslaget. Åtskilliga varningar framförs mol all fara föreligger för utökad byråkrafi och all nu upparbeta­de värdefulla kontakter förloras.

Göteborgs kyrkliga samfällighel

Utredningen har myckel knapphändigt redovisat konsekvenserna av sill förslag. Som enda egentliga motiv för förslaget anges en beräknad premi­evinst på 40 % jämfört med dagens premiekoslnader. Enligl kyrkonämn­dens uppfattning har Göteborgs kyrkliga samfällighel och andra kyrko­kommuner framför allt under 1980-talet omprövat sina försäkringsavtal och genom anbudsförfarande åstadkommil premiesänkningar redan nu i den storleksordning kommitlén anger.

Konkurrensen mellan olika försäkringsbolag är viktig för prisnivån och den service bolagen ger sina kunder. Med den ökade akfivilet kyrkokom­munerna visat när del gäller upphandling har konkurrensbehovet redan tillgodosetls.

Det strider mol nu gällande decentraliseringssträvanden alt centralisera

80

alltfler funktioner inom Svenska kyrkan. För kyrkokommunerna är den      Prop. 1987/88: 31 lokala kontakten viktig.

Inom Göteborgs kyrkonämnds kansli har upprättats en promemoria med en jämförelse mellan lokall och cenlrall tecknad försäkring. Granskningen mynnar ut i följande sammanfattning:

Utredningen har alltför stora brister för all ligga till grund för beslul om förändring av nuvarande försäkringsformer. Innan beslul kan fattas bör utredningen kompletteras i de avseenden som angivits ovan. Ekonomiska beräkningar och kvalitelsmässiga bedömningar måsle göras för varje en­skild del.

På grundval av föreliggande material avstyrks en övergäng till en av kyrkofonden tecknad central försäkring.

Även flera andra remissyttranden avvisar förslaget.

Umeå/Ålidhems kyrkliga samfällighet

Som enskild samfällighel med konkurrens mellan försäkringsbolagen och med hänsynslagande till självrisker och andra överväganden beträffande försäkringarnas omfattning tror vi oss kunna åsladkomma ell bättre resul­tat belräffande försäkringarna än om vi skulle ingå i elt försäkringskollek­tiv genom kyrkofonden. Ell skäl som då skulle tala för utredningens förslag är all del skulle vara som ekonomisk uQämningsfaklor. Del måsle i så fall enligt vår uppfattning finnas andra vägar alf gå. Det är också en fråga om handligsfrihel för enskilda församlingar och samfälligheter. Enligl vår uppfattning bör vinster ur ekonomisk-, handläggnings- och praktisk synpunkt kunna vinnas för de små församlingarna genom all en kollekliv försäkringsuppgörelse via kyrkofonden kunna arrangeras på frivillig basis för de församlingar och samfälligheter söm så önskar. Möjlighel för den enskilda församlingen eller samfälligheten all själva välja form för sina försäkringar och därmed omfattning och kostnader bör alltså finnas.

Pä liknande sätt uttalar sig Sveriges kyrkokamerala förening.

Malmö kyrkUga samfällighet

Det kan icke nog understrykas värdet av all kunna få direktkontakt pä orten. Vid centralisering föreligger påtaglig risk för krångliga beslutspro­cesser och svårigheter alt fä kontakt. Samfällighelen kan inle heller under­låta atl påtala del anmärkningsvärda i att kommillén i delta hänseende förordar centralisering, medan den i övrigl föreslår decentralisering.

Katrineholms församling

Vad gäller kyrkofondens övertagande av försäkringsskyddet kan delta endasl tillstyrkas under förutsällning alt lokall inflytande och lokal service bibehålles. I del fall någon samfällighel önskar stä utanför kyrkofondens försäkringsskydd måste regler tillskapas för en reducering av kyrkofonds­avgiften med hänsyn härtill.

6   Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31. Bilaga

Den allmänna kyrkoavgiften (10.2.8)

Prop. 1987/88: 31

Den allmänna kyrkoavgiften accepteras av alla remissinstanserna som en av grundpelarna i uQämningssystemet. Linköpings stiftsråd uttalar sig dock om avgiftsbeloppet.

Utredningen föreslår alt den allmänna kyrkoavgiften alltfort i lag skall fastställas lill 16 öre per skattekrona, en redan i dag alltför låg nivå.

Stiftsrådel är av den meningen alt ett ev. lagfäst belopp måsle sältas så högt alt kyrkofonden får tillräcklig rörelsefrihet all kunna tillgodose olika framtida behov av ekonomiskt slöd lill stift och församlingar.

Den särskilda kyrkoavgiften (10.2.9)

I några remissytlranden för man fram förslag alt den särskilda kyrkoavgif­ten hell eller delvis skulle få disponeras av det egna stiftet.

Stiflsnämnden i Linköping

Del tidigare av sliftsjägmäslareföreningen föreslagna systemet med stiftsvis uQämning är enligt stiflsnämndens mening väl värt atl diskutera vidare. Vore det inte en adekvat uppgift för stiftsstyrelsen att i största möjliga utsträckning svara för uQämningen inom del egna stiftet. Till stiftsstyrelsens förfogande kunde då ställas, förutom den särskilda kyrko­avgiften, skogsavkastningen från egendomsnämnden och den del av all­männa kyrkoavgiften, som skall återgå inom stiftet. Kyrkofondens uppgift i uQämningssystemet skulle då kunna begränsas till ev. erforderliga uQäm-ningar mellan sliften. Stiftsstyrelsen stär myckel närmare de berörda för­samlingarna och pastoralen och borde rimligen ha bättre möjligheter än kyrkofonden all bedöma de verkliga behoven av t. ex. extra uQämningsme-dd.

Liknande förslag förs fram av sliftsnämnderna i Uppsala och Sträng­näs.

Flera remissinstanser är tveksamma till användningen av den särskilda kyrkoavgiften som styrmedel för medelsplaceringen och förordar ell av­giftssystem som lar större hänsyn till egendomens verkliga avkastning.

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Vad avser den särskilda kyrkoavgiften är domkapitlet tveksamt lill om den

skall användas som styrmedel i den omfattning som föreslagits. Det är

myckel angelägel alt man här kan hitta etl syslem som blir mera följsamt

än del föreslagna. Del är uppenbart att datorstöd hos sliftsnämnderna vad

avser registrering av lönelillgångarna skulle underiätta avsevärt. Detla är

emellertid inle bara en fråga om alt få fram medel för registreringen. De

manuella register som finns idag är ofta inle hell tillförlitliga och kan alltsä

inle ulan ell omfattande förarbete överföras till dator. Detla kommer i

vart fall i de slora stiften - all la avsevärd tid och kräva stora resurser.

82

Domkapitlet i Visby

Prop. 1987/88:31

Systemet med styrning av pastoralens kapitalplacering genom konstruera­de procenttal bör omprövas från grunden.

Det har t. ex. av pastoralen upplevts som felaktigt att behöva betala särskild kyrkoavgift på egendomen som man inte längre har kvar. Detla gäller i synnerhet om bankmedel, med högre schablonavgifl, har använts lill köp av fasl egendom. Fasllåsningen vid innehavet vid samma bestämda tidpunkt år efter år är myckel olycklig. Del måste i vatje fall gå alt införa rutiner sä atl ändringar i innehav av lönelillgångar åriigen får påverka beräkningen av den särskilda kyrkoavgiften.

Den datorisering av stiftskanslierna som kommillén förordar, bör på­skyndas genom att särskilda medel ställs till stiftsstyrelsernas förfogande.

Stiftsnämnden i[REDACTED_EFTERNAMN]

Sliftsnämnden anser all den särskilda kyrkoavgiften i princip inle skall användas för att försöka göra kyrkliga kommuner lill bättre kapitalförval-lare. Den enda styrning i della hänseende som sfiftsnämnden kan tänka sig är all göra del relativt oförmånligt alt hålla medel insatta på vanlig bank­räkning. Del särskilda kyrkoavgiften i övrigl bör däremot i möjligaste mån vara neutral från placeringssynpunkt och ligga fast under mer än ett år under del all avgiften på bankmedlen årligen anpassas till diskontot.

Stiftsnämnden i Luleå

Nu gällande ordning beträffande den särskilda kyrkoavgiften kan enligt stiflsnämndens mening inte försvaras på sakligt ekonomiska grunder. Sy­stemet med skilda procentsatser för avkastningen på de olika förmögen­hetsslagen medför en konstlad styrning av pastoratens placering av präsl-lönelillgängarna. Därtill kommer all ändringar av de avkaslningsmässiga faktorerna som slår utanför egendomsförvallningarnas bestämmande, l.ex. ändrat diskonto och ändrade taxeringsvärden från lid lill annan kan ge vitt skilda resultat för den sammantagna avkastningen av förmögenhels-massan.

Etl av motiven för införandet av nu gällande system var all beräkningar av pastoratens avgifter till kyrkofonden kunde förenklas. Della motiv saknar numera aktualitet eftersom den ekonomiska redovisningen av pa­storatens lönetillgångar sker genom någon form av dalabehandlingssys-tem.

Eftersom endasl de olika egendomsslagens verkliga avkastning kan vara lill ledning för valet mellan olika placeringsallernativ bör nuvarande mo­dell för beräkning av den särskilda kyrkoavgiften slopas.

Liknande synpunkter framförs av stiftsnämnden i Göteborg, som också har andra anmärkningar mol förslaget:

Förslaget alt för den särskilda kyrkoavgiften behålla uldebileringspro-

cenlen men relatera denna lill "nu gällande taxeringsvärde" är för del

första oklart vad beträffar om della skall avse även framlida förändringar i

taxeringsvärdet. För del andra är del elt säll alt överföra slora summor

avkaslningsmedd från pastoralen lill en central kyrkoförvallning utan all

della klart framgår av texten i förslaget.

83

Elt mera radikalt förslag läggs fram av domkapitlet i Härnösand som en      Prop. 1987/88: 31 möjlig lösning som emellertid behöver utredas närmare:

Den samlade utdelningen från pastoratens skogar är f n. 150 mkr. Den särskilda kyrkoavgiften beräknas öka lill 130 mkr. Inbetalning av avgifter och senare utbetalning av uQämningsbidrag blir närmast, en rundgång av pengar som kräver myckel administration. Vi vill därför ifrågasälta om inte avkastningen från skogen på löneboslällen och präsllönefondsfasligheler borde överföras direkl lill kyrkofonden i stället för alt som nu först belalas ul till pastoraten och sedan lill största delen av dem belalas in till fonden. Härigenom skulle man dels komma ifrån problemet med den bristande överensstämmelsen mellan ett paslorals intäkter från skogen och dess kyrkoavgift för samma skog och dels göra administrativa besparingar på alla nivåer. En sädan ökning av effektiviteten i förvaltningen skulle ge mera resurser för den rent kyrkliga verksamhelen.

Flera remissinstanser har synpunkter på de av, kommittén föreslagna procentsatserna för uttaget av den särskilda kyrkoavgiften. I fiertalel fall överensstämmer de framförda synpunkterna med vad stiftsnämnden i Lin­köping anför i sitt remissyttrande:

Synpunkter på de föreslagna procentsatserna och elt användande av gällande taxeringsvärden:

Fast egendom, icke skog, 2 %. För denna typ av egendom kan avkast­ningen i viss mån följa taxeringsvärdenas ulveckling. Med hänsyn till jordbrukels svaga lönsamhet kan nivån med tveksamhet accepteras.

Fast egendom, skog, 6 %. Även för delta egendomsslag kan avkastning­en följa taxeringsvärdenas utveckling om man ser till helheten, men för det enskilda pastoratet, som får in utdelning efter andelstal, där relationerna mellan pastoraten i princip är läst. blir konsekvenserna förödande. Skall särskilda kyrkoavgiften beräknas på aktuellt skogsbruksvärde måste skogsförvaltningens resultat fördelas med hänsyn härtill och inte enligl anddslalen. Delta är alltså en fördelningsfråga och inlé en niväfråga. Pastoraten betalar dessutom skogsvårdsavgiften.

Aktier m. rn., 2 % av ingångsvärdet. I analogi med ovanstående öch då knappast mer än ett par tre procents avkastning kan påräknas accepteras detla. Dock tveksamt all ha 50 % av förmögenheten på börsen. '

Bankmedel, 8 %. För högt med hänsyn lill nuvarande ränldäge. Bör

följa diskontots förändringar. Ärlig inventering av lönetillgångarna förut­

sattes. Om kyrkofonden kräver datoriserat material kan det inte vara något

problem ens för en ickedatoriserad stiflsnämnd att via servicebyrå tillhan­

dahålla band, diskett eller annat media. (Kan inte kyrkofonden la emot etl

'

stansunderlag?).

Om man i utredningens beräkning vill öka kyrkofondens inkomster med 60-65 milj. kr. kan della enklast ske genom en anpassning av allmänna kyrkoavgiften i stället för en höjning av särskilda kyrkoavgiften. En schab­lonmässig höjning av särskilda kyrkoavgiften kommer säkerligen all resul­tera i stora krav på extra uQämningsbidrag, varvid nettoeffekten starkt reduceras.

Statsbidrag till kyrkofonden (10.2.10)

Flera remissinstanser uttrycker oro för den kyrkliga ekonomin, i framliden

och menar atl slalen även i framliden bör lämna bidrag lill svenska kyrkan.

84

Bidragen bör inte bara inskränkas till kostnader förde verksamheler som       Prop. 1987/88: 31 enligl förslagen överförs från slaten lill kyrkokommunerna.

Linköpings domkapitel

Vid studiet av denna del av betänkandet får man ett intryck av att staten önskar så billigt och snabbt som möjligl göra sig av med den "ekonomiska börda" som statskyrkosystemet ulgör. Här mäste åtgärder vidlas så atl icke kyrkan kan gå ekonomiska förluster till mötes.

Doriikapitlet anser det oundgängligen nödvändigt att erforderiiga medel tillförs stiftet av statsmakterna under en rimlig övergångsperiod.

Domkapitlet i Skara

Då stiftssamfälligheterna frånsett övergångsåret i övrigt skall finansieras via samfällighetens uttaxering, befarar domkapitlet - som tidigar nämnts - all på något säll också dessa stiftsbidrag ur kyrkofonden skall uppfattas som öronmärkta för den personal som i fortsättningen på kansliet skall ha liknande arbetsuppgifier som nu, utökade med vissa lill stiftsstyrelsen delegerade statliga uppgifter av likartad karaktär, vilkel skulle kunna resul­tera i en personalklyvning som vore olycklig. Man kan tänka sig alt statsbidraget till kyrkofonden inte ökas i takt med kostnadsstegringar och behov, medan den inkomstkälla för sliflssamfälligheten som dess del av den kyrkliga utdebiteringen utgör, lällare kan anpassas efter behovet. Öronmärkning skulle dä innebära att personalresurserna oavsett behovet skulle vara oförändrade för vissa arbetsuppgifter. En sådan ulveckling resp. enbart en sådan farhåga är olycklig och motverkar den samman­smältning av den lagreglerade och den fria sektorn på regionalplanet som åsyftas. Det måste alltså klargöras från början, att stiftssamfällighelens samlade resurser i medclshänseende är en gemensam "pott", oavsett varifrån medlen härrör och oavsett vilken typ av arbetsuppgifter de hos stiftssamfälligheten anställda har eller tidigare haft. Om domkapitlet där­emot får egen personal eller egen budget alt köpa tjänster från samfällighe­tens organ, gäller inte det sagda just det framtida domkapitlet.

Domkapdlet i Stockholm har synpunkter på hur en rimlig fördelning av det ekonomiska ansvaret mellan slalen och stiftet kan se ul:

Domkapitlet förutsäller atl slalsbidrag via Kyrkofonden ulgår till sfifts­

samfälligheterna för kostnader för den obligatoriska verksamhel, som nu

föreslås åligga dem, såsom, kostnader för den andliga vården vid sjukhus

och vid kriminalvärdsanstaller och vid mililärförband samt för personal

vid domkapitel och egendomsnämnd. Kostnader för övrig personal vid

stiftskansliet, för församlingslivets utveckling i stiftet, för församlingsarbe­

tet bland finskspräkiga och samer - allt inomkyrkliga uppgifter bör

bekostas med av stiflssamfällighelen uldebiterade medel. Detsamma gäller

angående begravningsangdägenheler för ickekristna trosbekännare sä

länge dessa mäste betala sin resterande andel av kyrkoskatten. Om denna

skulle bortfalla bör begravningsverksamhet betalas av statliga medel.

Domkapitlet anser inte alt statliga medel bör utbetalas för den inomkyrkli­

ga verksamheten men skulle med tillfredsställelse se att etr betydande

statligt bidrag utgick förslagsvis genom Kyrkofonden för reparation och

85

underhåll av domkyrkor och andra kyrkobyggnader som har stort kultur-      Prop. 1987/88: 31 historiskt värde och vilkas underhåll koslnadsmässigl ofta betydligt över­skrider vad respektive församling ekonomiskt orkar med.

Egendomsförvaltning (11)

Egendomsnämnder (11.2.1)

Förslaget alt ersätta de nuvarande stifts- och boställsnämnderna med en egendomsnämnd i varje stift tillstyrks helt eller i huvudsak av en majoritet (2/3) av de remissinstanser som har yttrat sig över del. Även bland de kyrkliga kommuner som yttrat sig lill svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund råder majoritet för förslaget.

Fem yttranden kommenterar förslaget om en egendomsnämnd i Stock­holms stift.

Domkapitlet i Stockholm

Som ovan framhållits är Stockholms stift berett alt la över förvaltningen av sin egendom från stiftsnämnderna i Uppsala och Strängnäs stift. En egen­domsnämnd kommer atl tillskapas i sfiftel, men som chef för denna behö­ver i Stockholms stift ej nödvändigtvis finnas en stiflsjägmäslare. Däremot erfordras självfallet ekonomisk expertis vid stiftskansliet. För frågor om jord och skog torde erforderlig sakkunskap kunna tillhandahällas genom konsulter.

Stiftsrådel i Stockholms stift har en likartad uppfattning.

Sliftsnämnden i Uppsala

Sliftsnämnden har förståelse för atl delegation oCh självbestämmande mo-, fiverar alt en egendomsnämnd skall finnas även i Stockholms stift. Jord-och skogsbruksförvallningen i delta stift ombesörjes för närvarande av sliftsnämnderna i Strängnäs och Uppsala. Om Stockholms stift upprättar egna förvaltningar i dessa hänseenden kommer del att resultera i fördyring­ar. Inom Uppsala stift ulgör förvaltningsarbetet och tillsyn av Stockholms sfifts marker en mindre del av del totala arbetet. Det är inle troligt att förslaget medför besparingar inom Uppsala stift som kompenserar ökade kostnader inom Stockholms stift. Nuvarande ordning bör därför ej upphö­ra.

Stiflsnämnden anser all gällande förhållande med samarbete över stiftsgränsen i slället bör förslärkas. I fiera avseenden kan samarbete i förvaltningsfrågor och ulnyUjande av gemensamma resurser effekfivisera och förbilliga förvaltningsarbetet.

Även Svenska kyrkans centralstyrelse liksom Svenska kyrkans försam­

lings- och pastoratsförbund ifrågasätter behovet av en särskild egendoms­

nämnd för Stockholms stift med hänsyn till den ringa omfattningen av del

kyrkliga markinnehavet där.

°6

Flera yllranden betonar all krav mäste ställas på ledamöternas kompe-      Prop. 1987/88: 31 tens och insikter i egendomsförvaltning.

Stiftsnämnden i Skara

Sliftsnämnden trycker myckel på behovet av kompelens i egendoms­förvallningen på pastoratsnivå. Lika viktigt är atl egendomsnämndens ledamöler och särskilt dess ordförande besitter kunskaper i de frågor som ankommer på nämnden. Stiflsnämnden anser alt kravet på ledamöternas kompetens skall vara obligatoriskt även i fortsäUningen och alt del kan vara formulerat enligl förslaget som ell allmänl kompetenskrav ulan sär­skilt angivande av specialkompetens i visst slag av egendomsförvallning. Dock synes lämpligt atl i motiven lill lagbestämmelsen uttalas, all det är fråga om krav på insikter grundade pä erfarenhet av egendomsförvaltning och atl enbart intresse för miljöfrågor inte är tillräckligt oavsett hur uttalat det må vara.

Liknande synpunkter framför lantbruksstyrelsen, domkapitlen i Väster­ås, Karlstad, Luleå och Visby, fierlalel stiftsnämnder, Sveriges jägmästa­res och forstmäslares riksförbund saml Sliftsjägmäslareföreningen.

Domkapitlet och stiftsnämnden i Karlstad som betonar atl anlalel leda­möter bör vara sju med hänsyn till vikten av en representativ fördelning inom stiftet, föreslår bl. a.:

Stiflsjägmäslaren/chefen för skogsförvallningen skall vara ledamol i egendomsnämnden vid handläggning av ärenden inom hans kompetensom­råde.

Delsamma föreslår stiflsnämnden i Linköping och Sveriges jägmästares och forstmäslares riksförbund.

Belräffande egendomsnämndens sammansättning i övrigt finns ytterli­gare två förslag.

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund

Förbundet har tidigare berört inrättande av egendomsnämnder som en viktig del i den nya stiftsorganisalionen.Förbundsstyrelsen har därvid utta­lat atl nämnden bör erhålla representation på förslag av församlings- och pasloralsförbundels respektive förbundsavdelning.

Stiftsrådel i Luleå stift

Stiftsrådet anser alt frägan om behovet av teologisk kompelens inom den

föreslagna nämnden närmare bör övervägas. Det är angeläget atl kyrkans

övergripande ansvar och uppgift och att därmed också kyrkans "inners­

ida" bör företrädas i egendomsnämnden. Risken är annars uppenbar alt en

egendomsförvaltning som ytterst skall Qäna kyrkans uppgift, kan komma

alt bli föremål för misslänkliggöranden just på grund av bristen på kontakt

med kyrkan i övrigl. Sliflsrädel vill därför förorda all biskopen eller den

han utser, har närvaro-, yttrande- och förslagsrätt i egendomsnämnden.

87

Svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans församUngs- och      Prop. 1987/88: 31 pastoratsförbund pekar på en oklarhet kring egendomsnämndens kompe­lens i relafion till andra kyrkokommunala förvaltningar och ställer sig frågande till kommitténs jämförelse med social- och byggnadsnämnd:

Är den lillsyn över andra kyrkokommuners specialreglerade förvaltning, varom här är fråga, likartad med de angivna primärkommunala nämnder-, nas uppgifter? Frågan om egendomsnämnds befogenheter gentemot andra kyrkokommuners förvaltning bör noggrant prövas mol grundlag saml ut­ifrån kommunalrättsliga principer och gällande praxis.

Dessa remissinstanser anser vidare att del bl.a. bör få ankomma på pastoraten all själva få bestämma villkoren vid ularrendering av lönebos-tällerias jordbruk och atl föra talan när en arrendenämnd eller en domstol behandlar arrendevillkor.

Egendomsnämndens ansvarsområde och dess ställning gentemot stifts­fullmäktige diskuteras i fiera yllranden.

Rikskommittén för stiflslingen

Rikskommillén föreslår, alt egendomsnämnden får en bättre förankring i sliflsslyrelsen och all nämnden, som bör ha de bästa förulsällningarna för egendomsförvallning, av stiftsfullmäkfige och -styrelse skall kunna åläggas alt förvalla även annan egendom såsom stiftsgårdar och därmed ges kom­pelens alt lämna service ål församlingar och kyrkliga samfälligheter i hithörande frågor. Förslaget till Lag om församlingar och kyrkliga samfäl­ligheter, kap. 9, Sliflsslyrelsen och övriga nämnder i stiftssamfälligheten. Stiftsstyrelsens uppgifter § 1 anger att Sfiflsstyrdsen skall "ha lillsyn över övriga nämnders verksamhet". Detta bör avse även egendomsnämnden. I förslag till lag om ändring i lagen (1970:939) om förvaltning av kyrklig jord, bör därför § 5. st 1, andra meningen avslutas så:"... lag och bestämmelser som meddelats med slöd av lagen eller uppgifter, som meddelats av stifts­fullmäktige eller sfiflsslyrelse".

Ell motsvarande förslag har stiflsrådet i Linköpings stift.

Domkapitlet och sliftsnämnden i Karlstad

Inom egendomsnämndens kompelens bör vidare enligl sliflsmyndigheler-nas mening också kunna ligga egendomsfrågor som inle faller inom den nuvarande stiftsnämndens område, t. ex. egendom som kommer all finnas under sliflssamfälligheten kyrkokommunal egendom , stiftelseegen­dom m. m.

Stiftsrådet i Karlstads stift delar denna uppfattning.

Stiftsnämnden i Skara

Uttalandena om egendomsnämndens självständiga förvaltning och överla­gande av samtliga uppgifter som i dag ankommer på stifts- och boställs-

nämnderna uppfattar stiflsnämnden så alt egendomsnämnden skall besluta Prop. 1987/88: 31 om budget för jord och skog som förvallas av nämnden pä samma säll som uppgiften i dag ankommer pä stiftsnämnden. Om stiftsfullmäktiges beslut om anslag för verksamhelen endasl skall avse den del som i dag belastar statsbudgeten kan det inte sägas, att sfiftsfullmäktige får egentligt inflytan­de över egendomsförvaltningen. Frågan är av stor principiell belydelse för egendomsnämndens ställning gentemot stiftsfullmäktige och sfiftsslyrd-

Domkapitlet i Skara instämmer.

Sliftsnämnden i Göteborg

Fullmäktiges infiytande över egendomsnämndens arbete bör la sig ulfi-yck i granskning av nämndens arbete och att detta skett på rätt säll. Eftersom nämnden skall ha självständigt ansvar skall fullmäktige inle genom an-slagsslyrning ha möjlighel all påverka nämndens arbete då i sådanl fall del självständiga ansvaret sätts ur spel.

Stiftsnämnden i Luleå är av samma åsikt.

Belräffande egendomsnämndens personalansvar anför JUSEK:

När del gäller egendomsnämndens ansvar för personal- och budgetfrå­gor inom den jord- och skogsförvaltande verksamhelen är detta oklart. JUSEK anser atl det skall anges vem som har ansvaret för dessa frågor.

Svenska skogsarbetareförbundet finner del anmärkningsvärt att frågan om den skogliga personalens framfid inte berörs i utredningen och fortsät­ter:

----- all personal vid dagens skogsförvallningar kommer alt, om förslaget

genomförs, överföras från sina f.n. statliga anställningar till motsvarande kyrkokommunala sådana. Eftersom förslaget i denna del är så oklart i sina detaljer, kan förbundet av den anledningen inte tillstyrka förslaget. Vi föreslår därför, all frågan om vem som skall vara huvudman för den anställda personalen får ytterligare övervägas med tanke pä hur den exakta organisationen i framliden ska se ut.

Förslaget avstyrks av kammarkollegiet, länsstyrelsen i Gollands län, domkapitlen i Växjö och Visby, sliftsnämnderna i Växjö,[REDACTED_EFTERNAMN] och Visby, Sveriges jägmästares pch forstmäslares riksförbund. Svenska skogsarbe­lareförbundel, Stiftsjägmästareföreningen samt stiftsrådel i Visby stift.

Kammarkollegiet konstaterar att varken kommitténs förslag eller övriga aktuella ändringar avser att sakligt ändra principerna för den kyrkliga egendomsförvallningen:

Den lagstiftning som reglerar den kyrkliga jordens förvaltning är slallig,

och slaten bär alltså det yttersta ansvaret för denna förvaltning. De myn­

digheter som hillills svarat för lagstiftningens tillämpning har ocksä varit

stafiiga såväl på stiftsplanet som pä riksplanet med det särskilda ansvar

och de särskilda konlrollmedd som finns för statliga myndigheter. Det

89

betyder att de närmast handläggande stiftsmyndigheterna i allt varit under- Prop. 1987/88: 31 kastade statliga regler, atl deras avgöranden kunnat överprövas genom förvaltningsbesvär och atl deras verksamhet varil underkastad slallig för­valtnings- och redovisningsrevision. Om ansvaret övertas av kyrkokom­munala organ, gäller visserligen fortfarande de statliga reglerna för förvalt­ningen i materiellt hänseende och besvär skall likaledes fortfarande prövas av statliga myndigheter, men den aktiva statliga kontrollen över verksam­helen kommer att upphöra. Besvärsprövning och prövning av köp- och försäljningsärenden hos kammarkollegiet har endasl marginell betydelse i delta hänseende.

Man måste räkna med all kontrollen över egendomsnämndernas förvalt­ning efter elt genomförande av kyrkokommilléns förslag reellt kommer all lill slörsla delen ligga hos det organ som utser nämnderna, alltså stiftsfull­mäktige. Den grundläggande kontrollen sker, som kommittén ocksä näm­ner, vid valet av nämndens ledamöler. Kommillén framhåller visserligen atl nämnden som en specialreglerad nämnd har självständigt ansvar för sina statliga förvaltningsuppgifter men menar samlidigl att stiftsfullmäktige kan påverka inriktningen av verksamhelen genom valet av ledamöler. Delta är antagligen en realistisk beskrivning av hur förhållandena kommer all gestalta sig men visar samtidigt svagheten i förslaget all göra egendoms­nämnderna till kyrkokommunala organ. Uttalandet är ocksä svåriigen fö­renligt med principerna för speciallagsreglerade kommunala nämnder med statliga förvaltningsuppgifter. För dem gäller uteslutande vad kommittén uttalar om självständigt ansvar under den statliga lagstiftningen. Kommun­fullmäktige har inte rätl alt lämna några direktiv till byggnadsnämnden för tillämpningen av byggnadslagen, lill socialnämnden för tillämpningen av socialQänstlagen eller lill miljö- och hälsoskyddsnämnden för hälsoskydds­lagens tillämpning. Inle heller kan den kommunala revisionen uttala sig om sådan laglillämpning eller de speciallagsreglerade nämndernas verksamhet vid laglillämpningen bli föremål för fullmäktiges behandling. Detsamma måsle gälla vid egendomsnämndernas tillämpning av den kyrkliga förvall-ningslagstiflningen såväl i princip som i enskilda fall. En diskussion om en egendomsnämnds förvaltningsbeslut - i förväg eller i efterhand - hos stiftsfullmäktige är alltså inle förenlig med nämndens självständiga ansvar under lagstiftningen - långl mindre får fullmäktige meddela direktiv eller falla andra beslut i sädana frågor. Med hänsyn till den aktuella diskussio­nen på delta område är det synnerligen angeläget all egendomsnämndens självständiga ställning gentemot stiftsfullmäktige klargörs, om den tänkta ordningen med nämnden som elt kyrkokommunalt organ genomförs.

Även om egendomsnämndens självständiga ställning blir klarlagd i prin­

cip, kommer det all bli synnerligen svårt all upprätthålla principen. Del

måsle bli en i varje fall psykologiskt svår balansgång för nämndledamöter­

na mellan å ena sidan förfatlningskravet på en saklig och professionell

egendomsförvaltning som skall ge så hög avkastning som möjligt och å

andra sidan kravel pä lojalitet med den politiska gruppering från vilken

ledamoten hämtats och dess på ideologiska motiv grundade uppfattning

om hur förvaltningen skall skötas. Även om kravet på kunskap och erfa­

renhet inom ämnesområdet görs starkare genom lagregler, är det sannolikt

så, all poUtiska meriter i praktiken kommer alt väga tyngst när stiftsfull­

mäktige utser ledamöterna i nämnden. I de fiesta sliflsnämnder finns l. ex.

lanlmälerikunskap representerad i form av lantmätare - i flera fall över­

lantmätare. Detla är en viktig sakkunskap. Del är knappast troligt alt

stiftsfullmäktige vid ett val, som antagligen sker efter partipolitiska linjer,

kommer all finna plats för en lantmätare i egendomsnämnden annal än i

undanlagsfall. Det lär också bli svårt atl hindra all egendomsnämndernas

90

verksamhel diskuteras i fullmäktige vid valen eller i varje fall i samband Prop. 1987/88: 31 med atl nämndernas årsberätlelser behandlas i fullmäktige. Diskussionen kan få inslag av starkt vägledande karaklär som de politiskt valda ledamö­lerna i egendomsnämnden känner sig förpliktade all följa. Del finns därige­nom risk för att egendomsnämnden inte får den starka och oberoende ställning som den kyrkliga förvallningslagsliflningen förutsätter.

I egenskap av kommunal nämnd kommer egendomsnämnden visserligen att bli föremål för kommunal revision men denna kan, som nämnts, inte befatta sig med egendomens laglillämpande verksamhel, d. v. s. nämndens uppgifter enligl den kyrkliga förvaltningslagstiftningen. Eftersom samtidigt den statliga revisionen upphör, kommer egendomsnämndernas för den kyrkliga ekonomin betydelsefulla verksamhel alt i huvudsak lämnas utan revisionen kontroll. Delta kan inte vara godtagbart från allmän synpunkt.

Mol denna bakgrund finner kammarkollegiet övervägande skäl tala mol att göra egendomsnämnden till cn kommunal nämnd. Kommittén har som skäl för en sådan ändring anfört att del genom kommitténs förslag i övrigt finns förutsättningar för en sammanhållen förvaltningsorganisation i varje stift. Kommilléns förslag innebär emellertid inle all slifisorganen genom­gående blir statliga. Enligl förslaget bibehålls sålunda domkapitlet som statlig myndighel. Ordförande i såväl domkapitel som stiftsstyrelse blir den statligt tillsatte biskopen, innehavare av en statligt reglerad Qänsl. Eftersom någon ändring inle är avsedd i fråga om förvaltningen av den kyrkliga jorden vare sig belräffande den statliga regleringen eller principer­na för denna, ter det sig svårförståeligt att föra över organisationen för egendomsförvallningen på stiftsplanet från den statliga lill den kommunala sidan.

Förslaget om kommunalisering av den kyrkliga egendomsförvaltningen på stiftsplanet innebär, som redan nämnts, atl den statliga revisionen av denna förvaltning upphör. Samtidigt förutsätter förslaget att den kommu­nala egendomsnämnden skall överta förvaltningen även av kyrkofondens fastigheter. Kollegiet har i det föregående förordat alt kyrkofondens fastig­hetsinnehav avvecklas. I den mån delta inle skett vid etl genomförande av kyrkokommitléns organisalionsförslag, innebär detla att kyrkofondens fö­reträdare inle skulle ha någon insyn i förvaltningen av fondens egendom ulan tvingas nöja sig med den redovisning som egendomsnämnden lämnar. En sådan ordning skulle naturligtvis inte vara acceptabel. Den skulle innebära bl. a. alt kyrkofondens företrädare saknade möjlighet all bedöma l.ex. fördelningen av kostnader och intäkter mellan kyrkofondens faslig­heter och övriga fasligheter under nämndernas förvaltning liksom skälighe­len av kostnader för kulturminnesvärd och naturvård men också sakna underlag för atl pröva, lönsamheten hos enskilda fastigheter och därmed frågan om deras bibehållande i kyrkofondens ägo.

En förvaltning av kyrkofondens egendom genom egendomsnämnderna skulle vara ell skäl för atl låta nämnderna få karaklär av statlig myndighet. Om della inle skulle bli utgången, måste kyrkofondens intresse av revisio­nen insyn i förvaltningen av fondens egendom tillgodoses på annat sätt.

Domkapdlet och stiftsnämnden i Visby, sliftsnämnden i[REDACTED_EFTERNAMN], stiftsrå­det i Visby stift, Sveriges jägmästares och forsiniästares riksförbund saml Stiftsjägmästareföreningen avstyrker liksom kammarkollegiet med hän­visning till all del statliga intresset enligl förslaget förblir oförändrat och bäst tillgodoses av en statlig förvaltningsmyndighet.

Sliftsnämnden i Växjö vill avvakta något med reformen:

91

Det är för närvarande en rad problem förknippade med den kyrkliga Prop. 1987/88:31 egendomens förvaltning. Det föreligger inom hela kyrkan ingen gemensam uppfattning om hur de skall uppfattas och lösas. En kartläggning av situa­tionen måste ske och elt fortsatt reformarbete komma lill stånd i syfte atl effektivisera förvaltningen. Det är en ganska komplicerad och krävande uppgift att uppnå detta.

Den nuvarande organisafionen är enhetlig och sedan tidigare inriktad på alt arbeta i denna riktning. En kyrkokommunal organisation kan inle påräknas meddetsamma ha dessa förutsättningar. Egendomsnämnden fö­rutsattes visseriigen i förslaget ha en självständig ställning och upprätthålla kontinuiteten med stiflsnämndernas arbete. I praktiken torde stiftssamfäl­ligheten fä etl avgörande infiytande på verksamheten. I del fortsatta re­formarbetet krävs därvid en samordning inom och mellan stiften som kan bli svär. Sambandet med den centrala nivån inom kyrkan och förutsätt- . ningarna i övrigt där synes vara sådana alt därifrån inte blir någol avgöran­de inflytande pä frågan. En effektivisering av förvaltningen synes därför tills vidare bäst ske inom nuvarande organisation.

Stiftsnämnden ser del sålunda visseriigen naturligt och önskvärt att

.

egendomsförvallningen efter hand inordnas i den kyrkokommunala organi­sationen men föreslår atl nuvarande statliga organisation tills vidare bibe­hålles i avvaktan på atl målen och medlen för den kyrkliga egendoms­förvaltningen bättre klarlägges. Därvid bör kansli finnas gemensamt med sliflssamfälligheten och domkapitlet. Den personal som nu har anslällning inom skogsförvaltningen bör ges anställning hos stiflssamfällighelen men liksom nu inneha statligt reglerad Qänsl.

Förvaltningen av församlingskyrkas fastighet (11.2.2)

Förslaget alt församlingskyrkas faslighet skall förvallas av pastoratet ulom skogen som förvaltas av egendomsnämnden tillstyrks av samtliga remiss­instanser, som yttrat sig, men avstyrks av några berörda församlingar i Karislads stift.

Stiflsnämnden i Göteborg påpekar:

Förslaget alt lägga skogsbruket pä församlingskyrkas fastighet under egendomsnämndens förvaltning får anses rationellt, men fråga är om inte räkenskaperna därvid bör hållas isär eftersom denna egendom ju är desti­nerad för helt andra ändamål än vad som gäller för pastoratens fastigheter.

Stiflsnämnden i Växjö är av annan uppfattning:

Innebörden i lagrummet (21 § lagen om förvaltning av kyrklig jord) torde

av stiftsnämnderna i allmänhet ha tolkals så alt del i den löpande förvalt­

ningen är nödvändigt all årligen redovisa avkastningen särskilt för vaije

prästlönefondsfastighet. Motsvarande skulle med kommitténs förslag gälla

för envar av församlingskyrkornas fastigheter. I fråga om löneboställenas

skog redovisas avkastningen inte faslighetsvis på detta säll ulan i stället

totalt för alla stiftets fastigheter. Den samlade avkastningen fördelas på

pastoraten efter deras anddslal, vilka är beräknade med hänsyn lill varje

fastighets egna förutsällning för skogsproduktion. Genom detta fillväga-

gångssält uppnås alt pastoraten får en jämnare årlig utdelning, eftersom

den inle är beroende av den på respektive fastighet för tillfället rådande

skogsfillgången. För stiftsförvallningen underlättas driften genom atl redo-

2

visningen förenklas. Av nämnda skäl borde pä samma sätt även präsfiöne-      Prop. 1987/88: 31 fondsfasfigheler och församlingskyrkornas fasligheter ingå i den totala redovisningen och beräkningen. Nämnden föreslår atl en sädan tillämp­ning göres möjlig.

Stiftsjägmästareföreningen föreslår delsamma. Stiftsnämnden i[REDACTED_EFTERNAMN] anser del ocksä nödvändigt alt starkt förenkla reglerna om beräkning äv andelar i prästlönefondsfastighet och boslällsskog.

Förslaget avstyrks i spontana yllranden av några församlingar i Karls­tads sfift, med erfarenhet av förvaltning av fastigheter - inle minsl skog -som tillhör församlingskyrkan: Norra Ny, Dalby, Fiyksände, Lekvattnets och Östmarks församlingar.

Fryksände församling

För Fryksände församlings del rör det sig huvudsakligen om förvaltningen av den för församlingen i långliga lider så betydelsefulla kyrkskogen Län-gsjöhöjden i Lekvattnet (tillsammans 2.412 ha). I den för församlingsborna välkända Sirilegenden har man försökt förklara församlingens innehav av detta betydelsefulla skogsområde. Så myckel är klart, atl Fryksände kyr­kas ägorält lill skogen gär mycket långl tillbaka i fiden, öch alt den blivit fastställd genom Svea Hovrätts dom den 13/1 1825 och Kungl. Maj:ls dom den 10/9 1907. Del torde inle kunna påstås, att församlingen misskött förvaltningen, eller atl andra slora problem skulle vara förknippade med del förhållandet, all församlingen själv svarar för förvaltningen. Ännu så sent som 1971 behövde församlingen inte uldebitera någon församlings­skatt. Även för närvarande har denna kunnat hållas relativt låg. Del är med oro som församlingen tagit del av kyrkokommilléns förslag alt nu avhända församlingen förvaltningen av kyrkskogen.

På liknande grunder och med hänvisning till församlingskyrkans ägande­rätt till respektive fastigheter molsäller sig också de övriga nämnda för­samlingarna kommitténs förslag.

Regler för placering av förmögenhetstillgångar. Delegering och decentralisering av ärendehandläggning (11.2.3 och 11.2.4)

Alla remissinstanser tillstyrker eller lämnar ulan erinran kommitténs för­slag.

93

Bilaga 3      Prop. 1987/88: 31

KYRKOMÖTETS SKRIVELSE 1987: 20 1987-08-27

REGERINGEN

Organisationsutskottets betänkande 1987:3 om ny organisation på lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan, m. m. jämte motioner

Med överlämnande av nämnda betänkande får jag anmäla att kyrkomötet den 27 augusti 1987 beslutat

atl vid mom. 16 med avslag på motionerna 1987:31, 53, 59 yrkande 1 samt 41 som sin mening ge regeringen till känna att kyrkomötet godkänner regeringens förslag

samt i övrigt att bifalla vad ulskollel hemställt.

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

/ Bengt Törnell

94

Prop. 1987/88:31 Bilaga 4

Organisationsutskottets betänkande 1987:3

om ny organisation på lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan, m. m. (RegSkr. 1987:1 jämte motioner)

Kyrkom

ö

tet

KO

1987:3

REGERINGENS BESLUT

Regeringen har i skrivelsen 1987:1 till kyrkom

ö

tet f

ö

r yttrande 

ö

verl

ä

mnat f

ö

rslag till domkapitelslag, kyrkofondslag, lag om f

ö

rvaltningen av kyrklig jord och pr

ä

stanst

ä

llningslag samt f

ö

r k

ä

nnedom f

ö

rslag till f

ö

rsamlingslag och kyrklig indelningslag. Regeringens skrivelse har vad g

ä

ller f

ö

rslagen till f

ö

rsamlings­lag, kyrklig indelningslag och kyrkofondslag h

ä

nvisats till or­ganisationsutskottet.

Vidare har nedan angivna motioner, som v

ä

ckts med anledning av regeringens skrivelse 1987:1, h

ä

nvisats till organisationsut­skottet.

1987:7 av Dag[REDACTED_EFTERNAMN] (4.1)

1987:22 av Arne[REDACTED_EFTERNAMN] (4.2)

1987:25 av Ingrid[REDACTED_EFTERNAMN] (4.2)

1987:26 av Ingrid[REDACTED_EFTERNAMN] (4.2)

1987:30 av Sigvard Hovstadius (4.1)

1987:31 av Sune[REDACTED_EFTERNAMN] (4.7)

1987:34 av Ingvar Bergenhorn (4.2)

1987:40 av Stig[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. (4.6)

1987:41 av Sten[REDACTED_EFTERNAMN] (4.7)

1987:43 av Eskil Jinneg

å

rd m.fl. yrk. 1 (5.2.), yrk. 2-3 (4.1), yrk. 4 (6.2) och yrk. 5 (4.5)

1987:44 av Gunnel[REDACTED_EFTERNAMN] i Karlsborg (5.2)

1987:49 av Carl-Eric Abrahamson (4.1)

1987:50 av Ragnar[REDACTED_EFTERNAMN] (5.2)

1987:53 av Rolf Nordblom (4.7)

1987:59 av Anders Sv

ä

rd yrk. 1 (4.7)

1987:68 av Sven-E. Kragh (6.2)

95

Prop. 1987/88:31

1987:75 av Urban Gibson m.fl. yrk. A 1,3 och 7 (4.1), yrk. A 4 (4.2), yrk. A 5 (4.3), yrk. A 8-11 (4.6), yrk. A 6 :och A 19 (4.8), yrk. A 17 (6.3), yrk. A 18 (6.5)

1987:84 av Sigvard Hovstadius m.fl. (6.4)

1987:86 av Sigvard Hovstadius m.fl. (4.5)

1987:89 av Karl-Erik[REDACTED_EFTERNAMN] yrk. 1 (4.7)

1987:91 av Urban Gibson m.fl. (6.3)

1987:92 av Robert Sch

ö

tt yrk. 3 b (6.3)

1987:95 av Robert Sch

ö

tt (6.6)

1987:96 av Eskil Jinneg

å

rd (4.2)

1987:97 av Kjell[REDACTED_EFTERNAMN] yrk. 1 (4.8) och yrk. 2 (4.2)

1987:99 av Sune[REDACTED_EFTERNAMN] (4.4)

Motionsyrkandena redovisas i anslutning till i bet

ä

nkandet be-; r

ö

rda delar av regeringens skrivelse. Parenteserna efter respek­tive motion anger det avsnitt i bet

ä

nkandet i vilken motionen behandlas. Betr

ä

ffande det n

ä

rmare inneh

å

llet i motionerna h

ä

n­visas till dessa.

L

ä

ron

ä

mnden har avgett yttrande 1987:6 (bil. 1) med anledning av regeringens skrivelse och d

ä

rtill anslutande motioner 1987:20, 1987:31, 1987:41, 1987:46, 1987:53, 1987:59, 1987:61, 1987:62 och 1987:89 samt yttrande 1987:14 (bil. 2) med anledning av motion 1987:30.

1

INLEDNING

1982 

å

rs kyrkokommitt

é

 (Kn 1982:05) tillkallades f

ö

r att utreda fr

å

gan om svenska kyrkans struktur p

å

 lokalplanet m.m. (dir. 1982:95). Kommitt

é

n gav tillsammans med kyrkomusikerutredningen (Kn 1980:04) ut diskussionsbet

ä

nkandet (SOU 1983:55) F

ö

rsam-.. lingen i framtiden. Kommitt

é

n s

ä

nde sj

ä

lv ut bet

ä

nkandet p

å

 en bred remiss till bl.a. f

ö

rsamlingar och kyrkliga organ p

å

 olika plan. Remissvaren publicerades i bet

ä

nkandet (SOU 1984:75) F

ö

r­samlingarna och framtiden. I en l

ä

gesrapport (SOU 1985:1) F

ö

r­samlingar i samverkan redovisade kommitt

é

n'd

ä

refter sina st

ä

ll­ningstaganden. Regeringen 

ö

verl

ä

mnade rapporten till 1985 

å

rs kyrkom

ö

te som behandlade rapporten och ett antal motioner i an­slutande 

ä

mnen (RegSkr. 1985:1, KO 10, kskr. 34). I mars 1986 avl

ä

mnade kyrkokommitt

é

n sitt slutf

ö

rslag till lokal och regio­nal organisation i svenska kyrkan i bet

ä

nkandet (SOU 1986:17 och 18) Framtid i samverkan. Regeringen 

ö

verl

ä

mnade i maj 1987 ett f

ö

rslag om ny organisation p

å

 lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan m.m. till kyrkom

ö

tet.

96

Prop. 1987/88:31

SAMMANFATTNING AV REGERINGENS SKRIVELSE

Regeringens f

ö

rslag (RegSkr. 1987:1) Ny organisation p

å

lokal-och stiftsplanet i svenska kyrkan, m.m. ber

ö

r - s

å

vitt avser inneh

å

llet i detta bet

ä

nkande - i korthet f

ö

ljande.

Kompetensf

ö

rdelningen mellan f

ö

rsamlingar och pastorat f

ö

resl

å

s bli 

ä

ndrad s

å

att ansvaret f

ö

r alla mera kostnadskr

ä

vande f

ö

r-samlingsaingel

ä

genheter - underh

å

ll av fast egendom, sk

ö

tsel av begravningsplatser, personal - l

ä

ggs p

å

 pastoraten.

Obligatoriska stiftssamf

ä

lligheter bildas med kompetens att sk

ö

ta vissa f

ö

r stiftets f

ö

rsamlingar gemensamma angel

ä

genheter. Stiftsfullm

ä

ktige v

ä

ljer en stiftsstyrelse. Den f

å

r 

ö

verta f

ö

r­valtningsuppgifter fr

å

n bl.a. domkapitlet. Biskopen 

ä

r sj

ä

lv­skriven ordf

ö

rande. Domkapitlen beh

å

lls f

ö

r 

ä

renden r

ö

rande kyrkans l

ä

ra och pr

ä

sternas 

ä

mbetsf

ö

rvaltning. En obligatorisk n

ä

mnd hos stiftssamf

ä

lligheten - egendomsn

ä

mnden - 

ö

vertar de nuvarande stifts- och bost

ä

llsn

ä

mndernas uppgifter. Stiftssam­f

ä

lligheten skall h

å

lla stiftsorganen med ett gemensamt kansli.

Beslut om 

ä

ndrad f

ö

rsamlingsindelning och pastoratsindelning m.m. delegeras till kammarkollegiet resp. de nya stiftsstyrel­serna. De senare f

å

ir ocks

å

besluta om samf

ä

llighetsbildning och 

ä

ndringar i kontraktsindelningen.

Statens kostnader f

ö

r domkapitel och stiftsn

ä

mnder upph

ö

r. Kyr­kofonden l

ä

mnar allm

ä

nt utj

ä

mningsbidrag till pastorat och sam­f

ä

lligheter men inte l

ä

ngre till f

ö

rsamlingarna i flerf

ö

rsam­lingspastorat. Stiftsbidrag ur kyrkofonden skall utg

å

 till stiftskansliernas verksamhet m.m. (liksom bidrag som stiftssty­relsen kan dela ut till pastorat och kyrkliga samf

ä

lligheter med s

ä

rskilda behov av st

ö

d f

ö

r sin verksamhet).

Kyrkofondens styrelse kan bevilja bidrag till underh

å

ll av kul­turhistoriskt v

ä

rdefulla kyrkobyggnader.

Skrivelsen utmynnar i f

ö

rslag till sex nya eller 

ä

ndrade lagar. Dessa 

ä

r domkapitelslag, kyrkofondslag, lag om f

ö

rvaltningen av kyrklig jord, pr

ä

stanst

ä

llningslag, f

ö

rsamlingslag och kyrklig indelningslag.

Reformen avses tr

ä

da i kraft under 

å

r 1989.

3

UTSKOTTET

F

ö

rslagen i regeringens skrivelse 

ö

verensst

ä

mmer i huvudsak med kyrkokommitt

é

ns f

ö

rslag och 1985 

å

rs kyrkom

ö

tes bed

ö

mningar vid behandlingen av l

ä

gesrapporten F

ö

rsamlingar i samverkan (RegSkr 1985:1, KO 10, kskr 34).

De principiella 

ö

verv

ä

gandena i regeringens f

ö

rslag bygger p

å 

att f

ö

rsamlingen 

ä

r den grundl

ä

ggande enheten i svensla kyrkan samt den s.k. dubbla ansvarslinjen dvs. kombinationen av pr

ä

s-

97

7   Riksdagen 1987/88. I saml. Nr 31. Bilaga

Prop. 1987/88:31

terlig

ä

mbetsf

ö

rvaltning och folkligt f

ö

rankrad sj

ä

lvstyrelse. Denna linje inneb

ä

r att en demokratiskt uppbyggd f

ö

rsamlingsor­ganisation kombineras med pr

ä

sterligt 

ä

mbetsansvar som inte 

ä

r underst

ä

llt de demokratiskt valda organen. I f

ö

rslaget under­stryks att de reformer som f

ö

resl

å

s inte avser att f

ö

r

ä

ndra svenska kyrkans grundl

ä

ggande karakt

ä

r av episkopal kyrka d

ä

r biskopen och pr

ä

sten har ett sj

ä

lvst

ä

ndigt ansvar f

ö

r kyrkans l

ä

ra, f

ö

rkunnelse och sakramentsf

ö

rvaltning. Utskottet konsta­terar vidare att l

ä

ron

ä

mnden i sitt yttrande framh

å

llit att det nu framlagda f

ö

rslaget som helhet borde kunna resultera i en god samverkan mellan vigda och icke vigda i v

å

r kyrka.

De reformer som f

ö

resl

å

s ang

å

ende 

ö

verflyttning av uppgifter fr

å

n statliga myndigheter till kyrkokommunala organ i stiften inneb

ä

r en decentralisering och en 

ö

kad inomkyrklig frihet.

Utskottet kan i huvudsak tillstyrka de till utskottet h

ä

nskjutna delarna av f

ö

rslaget. Vad g

ä

ller vissa fr

å

gor, d

ä

r utskottet har en avvikande mening, redovisas dessa i samband med behandlingen av de till utskottet h

ä

nskjutna motionerna.

4

F

Ö

RSAMLINGSLAGEN

4.1      F

ö

rsamling och obligatorisk pastoratssamf

ä

llighet (RegSkr 3.1.1)

Regeringen f

ö

resl

å

r att kompetensen n

ä

r det g

ä

ller f

ö

rsamlings­angel

ä

genheterna f

ö

rdelas i ett flerf

ö

rsamlingspastorat p

å

 f

ö

l­jande s

ä

tt. F

ö

rsamlingen svarar f

ö

r fr

ä

mjande av kyrkans guds­tj

ä

nstliv, undervisning, diakoni och evangelisation. F

ö

rsam­lingen f

å

r ocks

å

 ha hand om den l

ö

sa egendom som inte 

ä

r bygg­nadstillbeh

ö

r i f

ö

rsamlingens kyrka och i 

ö

vriga lokaler f

ö

r f

ö

rsamlingsverksamheten.

F

ö

rsamlingen skall godk

ä

nna 

ä

ndringar av kyrkorummets utseende.

Pastoratssamf

ä

lligheten skall ha hand om anskaffning och under­h

å

ll av f

ö

rsamlingskyrkan och dess fasta inredning och annat byggnadstillbeh

ö

r, liksom anskaffning och underh

å

ll av 

ö

vriga lokaler f

ö

r f

ö

rsamlingsverksamhet samt dess fasta inredning och byggnadstillbeh

ö

r. P

å

 samf

ä

lligheten faller ocks

å

 kompetensen n

ä

r det g

ä

ller anl

ä

ggande och underh

å

ll av kyrkog

å

rdar och andra begravningsplatser samt personalen och personaladministrationen.

I ett enf

ö

rsamlingspastorat sk

ö

ter f

ö

rsamlingen samtliga f

ö

r­samlings- och pastoratsangel

ä

genheter.

I fr

å

gor som 

ä

ger samband med den kyrkokonununala kompetensen har v

ä

ckts motioner ang

å

ende diakonin (1987:30 och 1987:49) f

ö

rvalt­ningen av f

ö

rsamlingens kyrkog

å

rdar och andra fastigheter (1987:43 yrk. 2 och 3), pastoratens ansvar f

ö

r pr

ä

stg

å

rdar och l

ö

nebost

ä

llen (1987:75. yrk. A 1) 

ä

gander

ä

tten till den fasta egendomen (1987:75 yrk. A 7) samt kyrkokommunens r

ä

tt att l

ä

mna St

ö

d till internationell kyrklig verksamhet (1987:75 yrk. A 3).

98

Prop. 1987/88:31

Diakoni

I motion 1987:30 framh

å

lls bl.a. f

ö

ljande.

Av regeringens skrivelse 1987:1 framg

å

r att lagtexten inte inne­b

ä

r n

å

gon f

ö

r

ä

ndring i sak i fr

å

ga om f

ö

rsamlingarnas kompetens (s. 150). Detta inneb

ä

r att r

å

dande oklarhet i kompetensfr

å

gor permanentas med de konsekvenser detta kan f

å

 f

ö

r bl.a. sampro­jekt med motsvarande verksamhet p

å

 den kommunala och lands­tingskommunala sidan. "Diakoni - omv

å

rdnaden om medm

ä

nniskan i hennes olika livssituationer - 

ä

r en omistlig del av en f

ö

rsam­lings verksamhet, en konsekvens av evangeliets budskap om den gr

ä

nsl

ö

sa k

ä

rleken. Den pr

ö

var st

ä

ndigt nya former och verksam­hetsomr

å

den". Det 

ä

r d

ä

rf

ö

r angel

ä

get att kommentarerna till $ 3 p. 1 ges en positiv utformning, som understryker f

ö

rsamlingens/-samf

ä

llighetens kompetens att sj

ä

lv avg

ö

ra vad som i f

ö

rsam­lingslagens mening 

ä

r en kristen diakonal verksamhet.

Under h

ä

nvisning till vad s

å

lunda anf

ö

rts f

ö

resl

å

s i motionen att kyrkom

ö

tet beslutar som sin mening ge regeringen till k

ä

nna vad som h

ä

r anf

ö

rts om utformningen av kommentarerna till kap. 1 3 S p. 1 i f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag.

I motion 1987:49 hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet beslutar om s

å

dan 

ä

ndring i f

ö

rsamlingslagen kap. 1 3 S p. 1 f

å

r f

ö

ljande lydelse: Fr

ä

mjande av kyrkans gudstj

ä

nstliv och undervisning, diakoni och evangelisation samt kristen verksamhet bland barn och ungdom.

UTSKOTTET

I fr

å

ga om f

ö

rsamlingens kompeteins att bedriva diakonal verk­samhet inneb

ä

r f

ö

rslaget ingen 

ä

ndring i sak av vad som f

ö

r n

ä

rvarande g

ä

ller.

L

ä

ron

ä

mnden har i sitt yttrande 1987:14 framh

å

llit att n

ä

r f

ö

r­slaget till ny f

ö

rsamlingslag ger f

ö

rsamlingen kompetens att sj

ä

lv utforma och ansvara f

ö

r diakonin handlar detta om just denna diakoni som verkar i b

å

de samh

ä

lle och kyrka och vars om­fattning och verksamhetsformer st

ä

ndigt skiftar.

Utskottet kan inte finna att det i kommentarerna till lagtexten finns behov av att n

ä

rmare utveckla inneb

ö

rden av begreppet dia­koni. Kristen verksamhet bland barn och ungdom ryms enligt ut­skottets mening utan tvivel under begreppen i kap. 1 3 S 1 p. N

å

gon

ä

ndring av den f

ö

reslagna lagtexten synes i detta h

ä

n­seende inte erforderlig. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r motionerna 1987:30 och 1987:49.

F

ö

rvaltning och 

ä

gander

ä

tt av kyrkog

å

rdar, m.m.

I motion 1987:43 f

ö

resl

å

s under p. 2 att en best

ä

mmelse inf

ö

rs som ger f

ö

rsamlingen r

ä

tt att hos pastorat/samf

ä

llighet v

ä

cka

ä

rende om underh

å

ll eller andra 

å

tg

ä

rder i kyrkobyggnader, f

ö

r­samlingshus och andra f

ö

rsamlingslokaler.

99

Prop. 1987/88:31

I motion 1987:43 f

ö

resl

å

s under p. 3 att kyrkom

ö

tet som sin upp­fattning ger regeringen till k

ä

nna att f

ö

rsamlingens kyrkor

å

d b

ö

r vara ansvarigt f

ö

r de myndighetsfunktioner som g

ä

ller kyrko-g

å

rdsf

ö

rvaltningen.

UTSKOTTET

Genom sina representanter i samf

ä

llighetens kyrkor

å

d har f

ö

rsam­lingen i allm

ä

nhet m

ö

jlighet att ta initiativ till 

ä

renden av de slag som avses i motionen. Eftersom det 

ä

r v

ä

sentligt att f

ö

r­samlingen alltid skall ha m

ö

jlighet att v

ä

cka s

å

dana 

ä

renden an­ser utskottet dock att det b

ö

r finnas en lagf

ä

st r

ä

tt att v

ä

cka 

ä

rende om underh

å

ll eller andra 

å

tg

ä

rder r

ö

rande kyrkobyggnader, f

ö

rsamlingshus och andra f

ö

rsamlingslokaler. Utskottet till­styrker d

ä

rf

ö

r f

ö

rslaget i motion 1987:43 yrk. 2.

S

å

oir. framh

å

lls i regeringens skrivelse 

ä

r det v

ä

sentligt att det ekonomiska ansvaret f

ö

r kyrkotomt, kyrkog

å

rdar och 

ö

vriga begravningsplatser samlas hos pastoratssamf

ä

lligheten. I likhet med vad som anges i regeringens skrivelse f

ö

ruts

ä

tter utskottet att pastoratet, n

ä

r det g

ä

ller utformningen och v

å

rden av en kyrkog

å

rd i anslutning till f

ö

rsamlingskyrkan visar stor ly­h

ö

rdhet f

ö

r den enskilda f

ö

rsamlingens 

ö

nskem

å

l. M

ö

jlighet finns ocks

å

 att i ett flerf

ö

rsamlingspastorat tills

ä

tta en n

ä

mnd f

ö

r den l

ö

pande v

å

rden av en f

ö

rsamlingskyrkog

å

rd vartill v

ä

ljs s

å

dana som representerar den aktuella f

ö

rsamlingen. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r det i motion 1987:43 yrk. 3 v

ä

ckta f

ö

rslaget.

Ä

gande och f

ö

rvaltning av fast egendom

I motion 1987:75 yrk. A 1 hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet som svar p

å 

regeringens skrivelse 1987:1 anf

ö

r att det i f

ö

rsamlingslagen 3 S p. 4 klart b

ö

r anges att pastorat inom ramen f

ö

r sin kompetens f

ö

r

ä

gande och underh

å

ll av andra byggnader och annan mark ocks

å 

ansvarar f

ö

r

ä

gande och underh

å

ll av pr

ä

stg

å

rdar och l

ö

nebo­st

ä

llen.

I motion 1987:75 under yrk. A 7 hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet som svar p

å

 regeringens skrivelse 1987:1 anf

ö

r att det i proposi­tionen b

ö

r klart uts

ä

gas att d

å

 en samf

ä

llighet bildas, s

å

finns de ing

å

ende f

ö

rsamlingarna kvar som sj

ä

lvst

ä

ndiga juridiska per­soner med bibeh

å

llen 

ä

gander

ä

tt

ä

ven till.den fasta egendomen samt att det endast 

ä

r det som samf

ä

lligheten f

ö

rv

ä

rvat efter bildandet som blif samf

ä

llighetens egendom.

UTSKOTTET

I 7 S f

ö

rslaget till lag om f

ö

rvaltning av kyrklig jord f

ö

r­klaras uttryckligen att pastoratet skall f

ö

rvalta l

ö

nebost

ä

llen och f

ö

rsamlingskyrkors fastigheter, med undantag av tillh

ö

rande skog samt pr

ä

stg

å

rdar. N

å

got f

ö

rtydligande i f

ö

rsamlingslagen 

ä

r d

ä

rf

ö

r inte n

ö

dv

ä

ndigt. Utskottet avstyrker yrkandet i motion 1987:75 yrk. Al.

100

Prop. 1987/88:31

Att f

ö

rsamlingarna 

ä

ven efter en samf

ä

llighetsbildning kvarst

å

r som sj

ä

lvst

ä

ndiga juridiska personer kan det inte r

å

da n

å

gon tvekan om. N

å

got f

ö

rtydligande p

å

 denna punkt 

ä

r d

ä

rf

ö

r inte n

ö

dv

ä

ndigt. Enligt utskottets mening p

å

verkar f

ö

rsamlingslagens best

ä

mmelser om kompetens och samf

ä

llighetsbildning inte 

ä

gande­r

ä

tten till den fasta egendomen. I likhet med vad som anf

ö

rts i motionen anser utskottet att detta b

ö

r klarl

ä

ggas i den kommande propositionen till ny f

ö

rsamlingslag. Yrkandet i motion 1987:75 A 7 

ä

r d

ä

rmed besvarat.

St

ö

d till internationell kyrklig verksamhet

I motion 1987:75 yrk. A 3 yrkas att kyrkom

ö

tet som svar p

å

 re­geringens skrivelse f

ö

resl

å

r att beslut tr

ä

ffas som klarg

ö

r f

ö

r­samlingars och pastorats r

ä

tt att l

ä

mna st

ö

d till internationell kyrklig verksamhet.

UTSKOTTET

M

ö

jlighet finns att l

ä

mna bidrag enligt lagen (1975:494) om r

ä

tt f

ö

r kommun och landsting att l

ä

mna internationell katastrof­hj

ä

lp. Vad g

ä

ller.st

ö

d i 

ö

vrigt till internationell verksamhet synes r

ä

ttspraxis r

ö

rande den kommunala kompetensen inta en restriktiv h

å

llning. Utskottet anser d

ä

rf

ö

r att det saknas grund f

ö

r att g

ö

ra n

å

gra uttalanden av det slag som avses i motionen. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r yrkandet i motion 1987:75 yrk. A 3.

4.2    F

ö

rsamlings- och eamf

ä

llighetsorganisationen (RegSkr 3.1.4)

Enligt regeringens f

ö

rslag skall kyrkor

å

d alltid finnas i en f

ö

rsamling. Kyrkofullm

ä

ktige skall finnas i alla f

ö

rsamlingar med mer 

ä

n 500 r

ö

stber

ä

ttigade kyrkomedlemmar. I 

ö

vriga f

ö

r­samlingar f

å

r det finnas kyrkost

ä

mma.

Stiftsstyrelsen kan besluta att ett direktvalt kyrkor

å

d f

å

r finnas i en f

ö

rsamling som ing

å

r i en total samf

ä

llighet. F

ö

r­uts

ä

ttningen 

ä

r dock att f

ö

rsamlingen beg

ä

r det och att det finns fler 

ä

n 500 r

ö

stber

ä

ttigade kyrkomedlemmar i f

ö

rsamlingen. Antalet valda ledam

ö

ter i ett direktvalt kyrkor

å

d f

å

r inte understiga tio. I en f

ö

rsamling med direktvalt kyrkor

å

d skall det inte finnas kyrkofullm

ä

ktige.

Beslutander

ä

tten i flerf

ö

rsamlingspastorat och flerpastorats­samf

ä

lligheter ut

ö

vas av f

ö

rsamlingsdelegerade eller i totala samf

ä

lligheter av kyrkofullm

ä

ktige.

De nuvarande s

ä

rbest

ä

mmelserna om samf

ä

lligheterna i Stockholm och G

ö

teborg avskaffas.

I fr

å

gor som har samband med f

ö

rsamlings- och samf

ä

llighetsor­ganisationen har avgetts motioner ang

å

ende undantag fr

å

n regeln om att kyrkor

å

d alltid skall finnas (1987:96 och 1987:97 yrk. 2)

101

Prop. 1987/88:31

m

ö

jlighet till direktvalt kyrkor

å

d i s

å

dana f

ö

rsamlingar som har kyrkost

ä

mma (1987:22 och 1987:75 yrk. A 4) antalet suppleanter i direktvalt kyrkor

å

d (1987:25), tid f

ö

r kyrkor

å

ds v

ä

ljande av elektorer (1987:26), kallelse till sammantr

ä

de med kyrkor

å

d (1987:34) samt valbarhet som ledamot i kyrkor

å

d och som kyrk­v

ä

rd, m.m. (1987:7).

Kyrkor

å

d i varje f

ö

rsamling

I motion 1987:96 f

ö

resl

å

s att f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag 

ä

ndras s

å

 att stiftsstyrelsen ges kompetens att besluta om dis­pens fr

å

n skyldigheten att ha kyrkor

å

d f

ö

r de f

ö

rsamlingar som p.g.a bl.a. gemensam kyrka och begravningsplats, har gemensamt f

ö

rsamlingskyrkor

å

d eller en gemensam kyrklig samf

ä

llighet. I den nuvarande kyrkliga organisationen finns det f

ö

r ett antal f

ö

rsamlingar i v

å

rt land ett gemensamt f

ö

rsamlingskyrkor

å

d f

ö

r 2 f

ö

rsamlingar. Anledningen till detta 

ä

r att f

ö

rsamlingarna sedan 1800-talet har en gemensam kyrka och en gemensam begravnings­plats och i 

ö

vrigt svarar f

ö

r f

ö

rsamlingarnas verksamhet i dess helhet. N

å

gra sk

ä

l f

ö

r en sammanl

ä

ggning av dessa f

ö

rsamlingar f

ö

religger inte. Sockenindelningen 

ä

r starkt f

ö

rankrad f

ö

r dem som bor i dessa f

ö

rsamlingar. Det finns m

å

nga historiska och kulturella synpunkter som g

ö

r att dessa f

ö

rsamlingar b

ö

r vara kvar i den nya kyrkliga organisationen.

Med h

ä

nvisning till det anf

ö

rda hemst

ä

lls i motionen att kyrko­m

ö

tet i yttrande till regeringen med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 f

ö

resl

å

r de 

ä

ndringar i f

ö

rslaget till ny f

ö

r­samlingslag som angivits i motionen.

I motion 1987:97 yrk. 2 f

ö

resl

å

s att 7 kap. 1 S f

ö

rsamlingslagen ges f

ö

ljande lydelse.

Kyrkor

å

det 

ä

r f

ö

rsamlingens styrelse.

Tv

å

 eller flera f

ö

rsamlingar f

å

r ha ett gemensamt kyrkor

å

d eller, om de s

ä

rskilda kyrkor

å

den beh

å

lls, utse ett gemensamt kyrkor

å

d f

ö

r en eller flera angel

ä

genheter.

Ing

å

r en f

ö

rsamling i en kyrklig samf

ä

llighet f

ö

r alla ekonomiska f

ö

rsamlingsangel

ä

genheter, f

å

r stiftsstyrel­sen besluta att kyrkor

å

d inte skall finnas i f

ö

rsam­lingen om f

ö

rsamlingen beg

ä

r det..

Med h

ä

nvisning till det anf

ö

rda hemst

ä

lls i motionen att kyrko­m

ö

tet i yttrande till regeringen med anledning av regeringens skrivelse 1987:1, f

ö

resl

å

r 

ä

ndring av 7 kap. 1 $ i det remitte­rade f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag enligt ovan.

UTSKOTTET

Som kyrkokommitt

é

n framh

å

llit bygger dess f

ö

rslag p

å

 den grund­l

ä

ggande principen att f

ö

rsamlingen har ett sj

ä

lvst

ä

ndigt ansvar

102

Prop. 1987/88:31

f

ö

r f

ö

rsamlingsverksamheten, oavsett om den ing

å

r i en samf

ä

llig­het eller inte. Med utg

å

ngspunkt fr

å

n denna princip har f

ö

re­slagits att varje f

ö

rsamling skall ha ett eget kyrkor

å

d.

Enligt regeringens f

ö

rslag skall ocks

å

 finnas ett kyrkor

å

d i varje f

ö

rsamling. Utskottet anser det vara principiellt viktigt. Av lagf

ö

rslaget (7 kap. 1 $ andra stycket) framg

å

r att tv

å

 eller flera f

ö

rsamlingar f

å

r utse ett geemensamt kyrkor

å

d f

ö

r en eller flera angel

ä

genheter. Enligt utskottets mening skapas h

ä

rigenom praktiska m

ö

jligheter att l

ö

sa f

ö

r f

ö

rsamlingarna gemensamma angel

ä

genheter. Utskottet vill d

ä

rut

ö

ver framh

å

lla att det i s

å

dana fall d

ä

r f

ö

rsamlingar f

ö

r n

ä

rvarande endast har gemensamt kyrkor

å

d kan finnas anledning 

ö

verv

ä

ga 

ä

ndrad f

ö

rsamlingsindel­ning. Utskottet avstyrker motionerna 1987:96 och 1987:97 yrk. 2.

Direktvalt kyrkor

å

d

I motion 1987:22 hemst

ä

lles att kyrkom

ö

tet i sitt yttrande till regeringen f

ö

resl

å

r, att direktvalt kyrkor

å

d f

å

r finnas i alla f

ö

rsamlingar i total samf

ä

llighet, allts

å

ä

ven 1 f

ö

rsamlingar med kyrkost

ä

mma.

I motion 1987:75 yrk. A 4 hemst

ä

lles att kyrkom

ö

tet som svar p

å 

regeringens skrivelse anf

ö

r att det b

ö

r finnas m

ö

jlighet f

ö

r alla f

ö

rsamlingar som har mindre 

ä

n 500 r

ö

stber

ä

ttigade innev

å

nare att inf

ö

ra direktvalt kyrkor

å

d p

å

 motsvarande s

ä

tt som f

ö

resl

å

s f

ö

r f

ö

rsamling i total samf

ä

llighet.

UTSKOTTET

Om en f

ö

rsamling med

ö

ver 500 r

ö

stber

ä

ttigade kyrkomedlemmar ing

å

r i en total pastoratssamf

ä

llighet eller en total fler­pastoratssamf

ä

llighet f

å

r stiftsstyrelsen enligt 1 kap. 10 $ i f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag besluta att f

ö

rsamlingens beslu­tander

ä

tt skall ut

ö

vas av kyrkor

å

det, om f

ö

rsamlingen beg

ä

r det. Denna best

ä

mmelse, som 

ä

r en ny, inneb

ä

r ett undantag fr

å

n huvud­best

ä

mmelsen (1 kap. 9 S) att beslutander

ä

tten ut

ö

vas av kyrko­fullm

ä

ktige eller p

å

 kyrkost

ä

mma. Utskottet kan inte finna n

å

gon anledning till att m

ö

jligheten till att inr

ä

tta direktval av kyrkor

å

d skall begr

ä

nsas till f

ö

rsamlingar med 

ö

ver 500 r

ö

stbe­r

ä

ttigade kyrkomedlemmar. I likhet med vad som f

ö

resl

å

s i motio­nerna 1987:22 och 1987:75 yrk A 4. anser utskottet att denna be­gr

ä

nsning b

ö

r slopas och m

ö

jligheten till direktval skall finnas i alla f

ö

rsamlingar som ing

å

r i s

å

dana totala samf

ä

lligheter.

Suppleanter i direktvalt kyrkor

å

d

I motion 1987:25 hemst

ä

lles att kyrkom

ö

tet som sin mening ger regeringen tillk

ä

nna att f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag, 7 kap. 5 

Sr   

b

ö

r 

ä

ndras s

å

, att best

ä

mmelsen ang

å

ende antal suppleanter i direktvalt kyrkor

å

d kommer i 

ö

verensst

ä

mmelse med den f

ö

r suppleanter i kyrkor

å

d, valt av kyrkofullm

ä

ktige.

103

Prop. 1987/88:31

UTSKOTTET

Det direktvalda kyrkor

å

det ers

ä

tter kyrkofullm

ä

ktige och kyrko­st

ä

mma i vissa fall i en total samf

ä

llighet. Utskottet anser d

ä

r­f

ö

r det f

ö

ljdriktigt att det g

ä

ller motsvarande regler f

ö

r ut­seende av suppleanter. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r motion 1987:25.

Tid f

ö

r kyrkor

å

ds val av elektorer

I motion 1987:26 hemst

ä

lles att kyrkom

ö

tet som sin mening ger regeringen tillk

ä

nna att f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag, 7 kap. 16 S, b

ö

r 

ä

ndras till att bli i 

ö

verensst

ä

mmelse med f

ö

rslagets 6 kap. 9 S och ined lagen om kyrkom

ö

tet 12 S samt med beaktande av vad i motionen framf

ö

rts att uppgiften ankommer p

å

fullm

ä

ktige och inte p

å

 kyrkor

å

det i de fall fullm

ä

ktige finns.

UTSKOTTET

I 7 kap. 16 

§

tredje stycket sista meningen f

ö

rslaget till f

ö

r­samlingslag f

ö

reskrivs att det nyvalda kyrkor

å

det skall f

ö

re december m

å

nads utg

å

ng utse elektorer som avses i 6 kap. och i lagen (1982:943) om kyrkom

ö

tet.

I 6 kap. f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag finns best

ä

mmelser om stiftsfullm

ä

ktige. Dessa v

ä

ljs f

ö

r en period av tre 

å

r r

ä

knat fr

å

n och med den 1 januari 

å

ret efter val i hela riket av kyrkofullm

ä

ktige. F

ö

r att stiftsfullm

ä

ktige skall kunna v

ä

ljas i god tid har i 6 kap. 9 S i f

ö

rslaget f

ö

reskrivits att elektorer och deras ers

ä

ttare skall utses f

ö

re utg

å

ngen av november det 

å

r d

å

 val i hela riket av kyrkofullm

ä

ktige har f

ö

rr

ä

ttats.

Direktval av kyrkor

å

d skall ske samtidigt med andra kyrkliga val. Det finns d

ä

rf

ö

r inte anledning att i detta fall senarel

ä

gga valet av elektorer. Utskottet anser att den i 7 kap. 16 S gjorda h

ä

nvisningen till 6 kap. kan utg

å

. H

ä

rigenom skulle samma best

ä

m­melse om tidpunkt f

ö

r val av elektorer till stiftsfullm

ä

ktige g

ä

lla vare sig detta g

ö

rs av kyrkor

å

d eller kyrkofullm

ä

ktige. H

ä

rmed anser utskottet att syftet med yrkandet i motion 1987:26 tillgodosetts.

Kallelse till sammantr

ä

de med kyrkor

å

d

I motion 1987:34 hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet i sitt yttrande till regeringen

ö

ver dess skrivelse 1987:1 f

ö

resl

å

r och understryker angel

ä

genheten av att best

ä

mmelser om kallelse till sammantr

ä

de med kyrkor

å

d/motsvarande ges den inneb

ö

rd som i motionen redo­visas under rubriken.

Ny lydelse

Kallelse till sammantr

ä

de med kyrkor

å

det skall inne­h

å

lla uppgift om tid och plats f

ö

r sammantr

ä

det samt

104

Prop. 1987/88:31

uppgift om de 

ä

renden som skall behandlas. Kallelse. . skall minst en vecka f

ö

re sammantr

ä

desdagen till- st

ä

llas varje ledamot och suppleant i r

å

det p

å 

l

ä

mpligt s

ä

tt. 

Ä

renden som fordrar skyndsarn-hand­l

ä

ggning f

å

r 

ä

ven om det inte tillk

ä

nnagivits i kallelsen avg

ö

ras vid sammantr

ä

det om samtliga ledam

ö

ter beslutar det.

UTSKOTTET

Utskottet anser det tillfredsst

ä

llande att best

ä

mmelser inf

ö

rs f

ö

r kallelse till sammantr

ä

de med kyrkor

å

d. Utskottet har -ingen erinran mot de av regeringen f

ö

reslagna best

ä

mmelserna.

Utskottet anser emellertid att det i f

ö

rsta hand b

ö

r ankomma p

å 

kyrkofullm

ä

ktige eller kyrkost

ä

mma att' genom reglemente f

ö

r kyrkor

å

det och andra n

ä

mnder f

ö

reskriva om, kallelse till sam­mantr

ä

de. Endast om s

å

 inte sker finns anledning att till

ä

mpa tvingande lagbest

ä

mmelser, utskottet f

ö

resl

å

r d

ä

rf

ö

r att de f

ö

reslagna best

ä

mmelserna om kallelse till kyrkor

å

ds sammantr

ä

den blir dispositiva och s

å

ledes endast skall till

ä

mpas om full­m

ä

ktige eller st

ä

mma inte utf

ä

rdar best

ä

mmelser om detta. Ut­skottet anser att lagbest

ä

mmelsen skall utformas i enlighet med vad utskottet f

ö

reslagit. Utskottet anser att motion 1987:34 h

ä

rmed 

ä

r besvarad.

Valbarhet som kyrkor

å

dsledamot och kyrkv

ä

rd, m.m.

I motion 1987:7 framh

å

lls, att personer som flyttar till annan f

ö

rsamling enligt nuvarande regler f

ö

rlorar r

ö

str

ä

tt och inte kan beh

å

lla uppdrag som kyrkor

å

dsledamot eller kyrkv

ä

rd i den f

ö

r­samling d

ä

r de sedan l

ä

nge har sin tillh

ö

righet. Vidare framh

å

lls att inom ett pastorat kommer de ekonomiska villkoren att vara . lika.

Med ledning av vad som s

å

lunda anf

ö

rts f

ö

resl

å

s att kyrkom

ö

tet beslutar som sin mening ge regeringen tillk

ä

nna vad i motionen anf

ö

rts om s

å

dana 

å

tg

ä

rder att enskild inom pastoratet kan v

ä

lja f

ö

rsamlingstill-h

ö

righet och bli r

ö

stber

ä

ttigad i denna f

ö

rsam­ling.

UTSKOTTET

Av motiven till yrkandet i motionen framg

å

r att denna fr

ä

mst tar sikte p

å

 s

å

dana fall d

ä

r f

ö

rsamlingen f

ö

rlorar kompetenta f

ö

r­troendem

ä

n, som i 

ö

vrigt deltar i f

ö

rsamlingslivet, men av for­mella sk

ä

l inte l

ä

ngre

ä

r valbara d

ä

rf

ö

r att de flyttat utanf

ö

r f

ö

rsamlingen 

ä

ven om det r

ö

r sig om fr

å

n geografisk synpunkt sm

å

avst

å

nd. En uppl

ö

sning av de r

å

dande banden mellan den territo­riella f

ö

rsamlingen och de som d

ä

r har r

ö

str

ä

tt och 

ä

r valbara ' skulle leda till l

å

ngtg

å

ende f

ö

r

ä

ndringar av de principer som ligger till grund, f

ö

r organisationen av kyrkans verksamhet.

105

Prop. 1987/88:31

Fr

å

ganom villkoren f

ö

r medlemskap i kyrklig f

ö

rsamling har nyligen behandlats av kyrkom

ö

tet (motion 1984:150, KL 1985:5).

I sitt av kyrkom

ö

tet godtagna bet

ä

nkande anf

ö

rde kyrkolagsutskottet bl.a. f

ö

ljande.

Medlemskapet i svenska kyrkan regleras i 6-16 SS religionsfrihetslagen (1951:680) .

N

å

got egentligt medlemskap i kyrklig f

ö

rsamling, som kyrkomedlemmen sj

ä

lv f

ö

rfogar 

ö

ver, f

ö

religger icke. I gudstj

ä

nstliv och evangeliserande verksamhet 

ä

r kyrkan helt 

ö

ppen. F

ö

rsamlingstillh

ö

righeten - varmed i detta sammanhang f

å

r f

ö

rst

å

s det knippe av r

ä

ttigheter och skyldigheter som f

ö

r den enskilde kyrkomedlemmen 

ä

r f

ö

renat med bos

ä

ttning och egendomsf

ö

rh

å

llanden m.m. -f

ö

ljer direkt av olika lagbest

ä

mmelser och beror huvudsakligen av kyrkobokf

ö

ringen. Viktiga best

å

ndsdelar i detta f

ö

rsamlingstillh

ö

righetskomplex 

ä

r r

ö

str

ä

tt och valbarhet till f

ö

rsamlingens organ, skattskyldighet till f

ö

rsamlingen och besv

ä

rsr

ä

tt 

ö

ver beslut av f

ö

rsamlingens organ samt r

ä

tten att f

å 

kyrkliga f

ö

rr

ä

ttningar utf

ö

rda. F

ö

rh

å

llandena 

ä

r ingalunda symmetriska som vid ett regulj

ä

rt medlemskap. Man betalar viss skatt och beh

å

ller besv

ä

rsr

ä

tten 

ä

ven om man uttr

ä

der ur svenska kyrkan. Man kan eventuellt vara skattskyldig ocks

å

i annan f

ö

rsamling 

ä

n den man 

ä

r bosatt i osv.

Det kan i vissa avseenden - s

å

som exemplifieras av motion

ä

rerna - uppst

å

positiva effekter av att f

ö

rs

ö

ka g

å

ö

ver till en r

ö

rligare f

ö

rsamlingstillh

ö

righet.

Det finns emellertid inv

ä

ndningar av b

å

de principiellt och praktiskt slag. Anknytningen till n

å

demedlen och f

ö

rsamlingspr

ä

sten

ä

r grundl

ä

ggande f

ö

r folkkyrkan. Territorialf

ö

rsamlingsprincipen fr

å

ng

å

s om en f

ö

rsamling skall planera f

ö

r och bedriva verksamhet riktad mot personer s

å

v

ä

l inom som utom den egna f

ö

rsamlingen. Beskattningsr

ä

tten ut

ö

vas med kyrkokommunal status, vilket bl.a. inneb

ä

r att den s.k. kommunala likst

ä

llighetsprincipen skall till

ä

mpas. Alla som bor inom den kyrkliga kommunen skall behandlas lika.

Organisationsutskottet delar den upfattning som framf

ö

rts i kyrkolagsutskottets bet

ä

nkande och avstyrker motion 1987:7.

4.3      Kyrkoherdens st

ä

llning i kyrkor

å

det (RegSkt 3.1.5)

Begeringen f

ö

resl

å

r att kyrkoherden skall vara sj

ä

lvskriven ledamot i f

ö

rsamlings- och pastoratskyrkor

å

det. Om f

ö

rsamlingar

106

Prop. 1987/88:31

fr

å

n olika pastorat ing

å

r i en samf

ä

llighet, skall domkapitlet utse en av kyrkoherdarna att vara ledamot i samf

ä

llighetens kyrkor

å

d. En kyrkoherde som 

ä

r sj

ä

lvskriven ledamot i kyrkor

å

d eller av domkapitlet utsetts att vara ledamot i en flerpasto-ratssamf

ä

llighets kyrkor

å

d, skall inte vara valbar till kyrko­fullm

ä

ktige eller f

ö

rsamlingsdelegerade.

I motion 1987:75 yrk. A 5 f

ö

resl

å

s att kyrkom

ö

tet uttalar att det i f

ö

rfattningstexten b

ö

r f

ö

ras in ett klarg

ö

rande att er­s

ä

ttare f

ö

r kyrkoherde vid ledighet f

ö

r kyrkoherde intr

ä

der med kyrkoherdens alla r

ä

ttigheter och skyldigFieter vid kyrkor

å

dets sammantr

ä

den.

UTSKOTTET

Enligt regeringens f

ö

rslag

ä

r kyrkoherden sj

ä

lvskriven ledamot i kyrkor

å

det. Av denna regel - och d

å

 inget undantag stadgats betr

ä

ffande ers

ä

ttare f

ö

r kyrkoherden - f

ö

ljer att den pr

ä

st som 

ä

r vikarie f

ö

r kyrkoherden 

ä

r sj

ä

lvskriven ledamot i kyrkor

å

det. Utskottet finner d

ä

rf

ö

r att det saknas anledning att uttala n

å

got behov av ytterligare reglering i denna fr

å

ga. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r motion 1987:75 yrk. A 5.

4.4       Obligatorisk stiftssamf

ä

llighet (RegSkr. 3.2.1)

Regeringen f

ö

resl

å

r att f

ö

rsamlingarna i varje stift skall utg

ö

ra en obligatorisk stiftssamf

ä

llighet med kompetens att sk

ö

ta f

ö

ljande f

ö

rsamlingsangel

ä

genheter

fr

ä

mjande av f

ö

rsamlingslivets utveckling inom stiftet, fr

ä

mjande av finskspr

å

kigt f

ö

rsamlingsarbete och f

ö

rsamlingsarbete bland samer samt andlig v

å

rd vid sjukhus och andra st

ö

rre v

å

rdinr

ä

ttningar, vid kriminalv

å

rddsanstalter och vid milit

ä

ra f

ö

rband i fredstid, fr

ä

mst genom att tillhandah

å

lla pr

ä

ster f

ö

r verksamheten i f

ö

rsamlingen eller vid n

ä

mnda institutioner,

anl

ä

ggande och underh

å

ll av begravningsplatser f

ö

r icke kristna trosbek

ä

nnare.

Stiftssamf

ä

lligheten skall ocks

å

 svara f

ö

r avl

ö

ningsf

ö

rm

å

ner f

ö

r arbetstagare hos samf

ä

lligheten.

Ä

ven icke territoriella f

ö

rsamlingar f

å

r ing

å

 i stiftssam­f

ä

lligheten, om de 

ö

nskar det.

I motionen 1987:99 framh

å

lls att alla f

ö

rsamlingar b

ö

r behandlas lika i fr

å

ga om anslutning till obligatorisk stiftssamf

ä

llighet. I motionen f

ö

resl

å

s att kyrkom

ö

tet hos regeringen beg

ä

r att i f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag 1 kap. 8 $ de tv

å

 f

ö

rsta orden -"De territoriella" - samt den sista meningen strykes.

107

Prop. 1987/88:31

UTSKOTTET

Utskottet bitr

ä

der regeringens f

ö

rslag att alla territoriella f

ö

rsamlingar i ett stift skall utg

ö

ra en obligatorisk stifts­samf

ä

llighet samt att 

ä

ven icke territoriella f

ö

rsamlingar f

å

r ing

å

 i stiftssamf

ä

llighet, om de beslutar det. Utskottet av­styrker bifall till motion 1987:99.

4.5      Utvidgad verksamhet inom stiftssamf

ä

lligheten (RegSkr 3.2.2)

Regeringen f

ö

resl

å

r att stiftssamf

ä

lligheten f

å

r besluta om att utvidga sin verksamhet till att omfatta ytterligare ekonomiska f

ö

rsamlingsangel

ä

genheter som 

ä

r gemensamma f

ö

r f

ö

rsamlingarna i stiftet. Regler skall finnas till skydd f

ö

r en minoritet bland f

ö

rsamlingarnas f

ö

retr

ä

dare.

Stiftssamf

ä

lligheten och f

ö

rsamlingarna

I motion 1987:43 yrk. 5 hemst

ä

lles att kyrkom

ö

tet till rege­ringen uttalar att den nya stiftsorganisationen b

ö

r bedrivas inom realt sett of

ö

r

ä

ndrade kostnader och att kyrkom

ö

tet b

ö

r uttala att den nya organisationen p

å

 stiftsplanet inte f

å

r byggas upp p

å

 bekostnad av f

ö

rsamlingarnas verksamhet.

UTSKOTTET

Enligt 1 kap. 8 S ajidra stycket i f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag f

å

r en stiftssamf

ä

llighet ha hand om andra ekonomiska fr

å

gor 

ä

n de som r

ä

knas upp i f

ö

rsta stycket. En f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r en s

å

dan utvidgning av stiftssamf

ä

llighetens kompetens 

ä

r emeller­tid att fr

å

gorna 

ä

r gemensamma f

ö

r f

ö

rsamlingarna inom stiftet.

Kravet p

å

 att fr

å

gorna skall vara gemensamma f

ö

r f

ö

rsamlingarna inom stiftet inneb

ä

r att f

ö

rsamlingarna sk

ä

ll ha ett gemensamt intresse av fr

å

gorna och att f

ö

rsamlingarna eller deras med­lemmar kan t

ä

nkas tillgodog

ö

ra sig verksamheten.

Stiftssamf

ä

lligheten beslutar sj

ä

lv om verksamheten skall ut­vidgas. Det kan h

ä

r bli fr

å

ga om att 

ö

verf

ö

ra kompetens fr

å

n f

ö

rsamlingarna till stiftssamf

ä

lligheten, varefter f

ö

rsamling­arna inte l

ä

ngre sj

ä

lva f

å

r ha hand om uppgiften. P

å

 grund h

ä

rav har i lagf

ö

rslaget tagits in best

ä

mmelser om minoritetsskydd vid s

å

dana beslut.

Utskottet delar uppfattningen att organisationen f

ö

r stifts­planet inte f

å

r byggas upp p

å

 bekostnad av f

ö

rsamlingarnas verk­samhet.

Utskottet finner de i lagf

ö

rslaget intagna reglerna om minori­tetsskydd vara tillfyllest och finner d

ä

rmed motion 1987:43 yrk. 5 besvarad.

108

Prop. 1987/88:31

Kyrklig beredskap

I motion 1987:86 uttalas att till stiftssamf

ä

llighetens ange­l

ä

genhet b

ö

r h

ö

ra att fr

ä

mja den kyrkliga beredskapen i stiftet. Ett till

ä

gg b

ö

r d

ä

rf

ö

r g

ö

ras i 1 kap. 8 S- De statliga f

ö

rvalt­ningsuppgifter som i dag 

å

vilar domkapitel b

ö

r 

ö

verf

ö

ras till l

ä

nsstyrelse som redan i dag har en allt avg

ö

rande roll f

ö

r be­redskapsverksamheten i dess helhet.

Med h

ä

nvisning till vad som s

å

lunda anf

ö

rts f

ö

resl

å

s i motionen att kyrkom

ö

tet som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad som anf

ö

rts i motionen om kyrklig beredskap som en uppgift f

ö

r stiftssamf

ä

lligheten.

UTSKOTTET

Utskottet anser det angel

ä

get att domkapitlen avlastas de stat­liga f

ö

rvaltningsuppgifter som i motionen f

ö

resl

å

s 

ö

verf

ö

ras p

å 

l

ä

nsstyrelserna. Det b

ö

r ing

å

 i stiftssamf

ä

llighetens uppgifter att fr

ä

mja den kyrkliga beredskapen. Det 

ä

r v

ä

sentligt att l

ä

ns­styrelsen f

å

r tillf

ä

lle att med stiftssamf

ä

llighetens f

ö

retr

ä­

dare diskuterar fr

å

gor om kyrklig beredskap p

å

 regional och lo­kal niv

å

. Det b

ö

r d

ä

rf

ö

r i f

ö

rsamlingslagen anges att det an­kommer p

å

 stiftssamf

ä

lligheten att samverka med l

ä

nssstyrelsen i fr

å

ga om kyrklig beredskap. Utskottet tillstyrker d

ä

rf

ö

r motio­nens yrkande om att 1 kap. 8 S b

ö

r kompletteras p

å

 s

å

dant s

ä

tt att det framg

å

r att fr

å

ga om kyrklig beredskap ankommer p

å 

stiftssamf

ä

lligheten.

4.6      Stiftsfullm

ä

ktige (RegSkr 3.2.3)

Regeringen f

ö

resl

å

r att stiftssamf

ä

llighetens beslutande organ skall vara stiftsfullm

ä

ktige, som skall best

å

 av minst 51 ledam

ö

ter och suppleanter. Antalet skall fastst

ä

llas av stiftsfullm

ä

ktige.

F

ö

rsamlingarna utser f

ö

re utg

å

ngen av november det 

å

r d

å

 val i hela riket av kyrkofullm

ä

ktige f

ö

rr

ä

ttas, alltefter antalet r

ö

stber

ä

ttigade kyrkomedlemmar i f

ö

rsamlingen, 1-12 elektorer f

ö

r val av stiftsfullm

ä

ktige. Varje kontrakt utg

ö

r i pincip en valkrets f

ö

r stiftsfullm

ä

ktigevalet. Centrala valmyndigheten skall fastst

ä

lla det antal ledam

ö

ter i stiftsfullm

ä

ktige som varje kontrakt skall utse. Stiftsstyrelsen utser valf

ö

rr

ä

ttare i kontrakten.

Mandatperioden f

ö

r stiftsfullm

ä

ktige skall vara tre 

å

r r

ä

knat fr

å

n den 1 januari 

å

ret efter kyrkofullm

ä

ktigeval i hela riket.

F

ö

rsta g

å

ngen stiftsfullm

ä

ktige skall v

ä

ljas best

ä

mmer dom­kapitlet antalet ledam

ö

ter och suppleanter samt utser val­f

ö

rr

ä

ttare.

109

Prop. 1987/88:31

I motion 1987:40 hemst

ä

lles att kyrkom

ö

tet beslutar att val till stiftsfullm

ä

ktige sker p

å

 samma s

ä

tt som till kyrkom

ö

te.

I motion 1987:75 yrk. A 8-11 hemst

ä

lles att kyrkom

ö

tet uttalar

8.

att stiftet i sin helhet b

ö

r utg

ö

ra valkrets vid val till stiftssamf

ä

llighet, dock med iakttagande av de undantag som i detta avsende till

ä

mpas vid val till kyrkom

ö

te.

9.

att val till stiftssamf

ä

llighet b

ö

r samordnas med val till kyrkom

ö

te med gemensamma elektorer och gemensam valdag.

10.

att valperiod f

ö

r val till kyrkom

ö

te, stiftsfullm

ä

ktige, annan samf

ä

llighet och kyrkofullm

ä

ktige b

ö

r vara fyra 

å

r.

11.

att det b

ö

r uppdras

å

t centralstyreslen att f

ö

rdela mandat p

å

 valkrets.

UTSKOTTET

Regeringens f

ö

rslag i fr

å

ga om val till stiftsfullm

ä

ktige ger representativitet f

ö

r hela stiftet. Utskottet anser att detta fr

ä

mjar demokratin. Det f

ö

resl

å

s i motionen bl.a. att val­perioden best

ä

ms till fyra 

å

r. Folkstyrelsekommitt

é

n har bl.a. behandlat fr

å

gan om mandatperiodens l

ä

ngd. Utskottet utg

å

r fr

å

n att samma regler kommer att g

ä

lla f

ö

r kyrkliga organ som f

ö

r riksdag och kommunala organ. Enligt utskottets mening skulle det vara direkt ol

ä

mpligt att ha en separat mandatperiod bara f

ö

r stiftsfullm

ä

ktige. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 1987:40 och 1987:75 yrk. A 8-11.

4.7      Stiftsstyrelsen och 

ö

vriga n

ä

mnder (RegSkr 3.2.4)

Regeringen f

ö

resl

å

r att f

ö

rvaltning och verkst

ä

llighet i stiftssamf

ä

lligheten skall ankomma p

å

 en stiftsstyrelse och andra n

ä

mnder. De fullg

ö

r 

ä

ven i 

ö

vrigt uppgifter som ankommer p

å

 kyrkor

å

d och andra n

ä

mnder i f

ö

rsamlingarna eller i kyrkliga samf

ä

lligheter i 

ö

vrigt.

Stiftsstyrelsen skall best

å

 av biskopen som sj

ä

lvskriven ledamot och ordf

ö

rande samt minst 

å

tta andra ledam

ö

ter, vilka j

ä

mte suppleanter v

ä

ljs av stiftsfullm

ä

ktige. Domprosten - eller annan pr

ä

st som 

ä

r vice ordf

ö

rande i domkapitlet - skall vara ers

ä

tta­re f

ö

r biskopen i hans egenskap av ledamot. Bland de valda leda­m

ö

terna utser stiftsfullm

ä

ktige en vice ordf

ö

rande.

Biskops st

ä

llning i stiftsstyrelsen

Med anledning h

ä

rav har v

ä

ckts motionerna 1987:31, 1987:41, 1987:53 och 1987:59 yrk. 1, som alla g

ä

ller biskopens st

ä

llning i stiftsstyrelsen.

110

Prop. 1987/88:31

I motion 1987:31 hemst

ä

lles att kyrkom

ö

tet i sitt yttrande till regeringen uttalar sig f

ö

r att 9 kap. 6 $ f

ö

rsamlingslagen ges f

ö

ljande lydelse: "Stiftsfullm

ä

ktige v

ä

ljer bland stiftssty­relsens ledam

ö

ter en ordf

ö

rande och en vice ordf

ö

rande. Full­m

ä

ktige best

ä

mmer tiden f

ö

r uppdragen."

I motion 1987:41 f

ö

resl

å

s att 9 kap. 6 S f

ö

rsamlingslagen b

ö

r f

å 

f

ö

ljande lydelse: Biskopen 

ä

r stiftsstyrelsens ordf

ö

rande. Biskop 

ä

ger dock r

ä

tt att avs

ä

ga sig ordf

ö

randeskapet. Svenska kyrkans centralstyrelse utser annan person till ordf

ö

rande efter h

ö

rande av stiftsfullm

ä

ktige. Bland de valda ledam

ö

terna utser stiftsfullm

ä

ktige en vice ordf

ö

rande.

Mot bakgrund av det anf

ö

rda hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad i motionen anf

ö

rts om stiftsstyrelsens ordf

ö

rande.

I motion 1987:53  hemst

ä

lles att kyrkom

ö

tet beslutar att som sin mening ge regeringen till k

ä

nna vad som i motionen anf

ö

rts be­tr

ä

ffande det ol

ä

mpliga i att biskopen 

ä

r ordf

ö

rande i stifts­styrelsen.  I motionen framh

å

lls att det 

ä

r olyckligt att bis­kopen som ordf

ö

rande i stiftsstyrelsen  f

å

r dubbla roller.

I motion 1987:59 yrk. 1 hemst

ä

lles att kyrkom

ö

tet som sin mening ger regeringen tillk

ä

nna att biskopen ej b

ö

r vara sj

ä

lvskriven ordf

ö

rande i den f

ö

reslagna nya stiftsstyrelsen.

UTSKOTTET

Sk

ä

len f

ö

r att biskopen skall vara sj

ä

lvskriven ledamot och ord­f

ö

rande i stiftsstyrelsen anges utf

ö

rligt i regeringens skri­velse (s. 29). L

ä

ron

ä

mnden har i sitt yttrande 1987:16 anf

ö

rt att vad betr

ä

ffar fr

å

gan pm biskopens st

ä

llning som sj

ä

lvskriven ordf

ö

rande i stiftsstyrelsen vill l

ä

ron

ä

mnden framh

å

lla att en s

å

dan ordning 

ä

r av betydelse f

ö

r bevarandet av kyrkans episko­pala karakt

ä

r och f

ö

r biskopens uppdrag att ha ett helhetsansvar i stiftet.

Utskottet har i sitt tidigare angivna principbet

ä

nkande 

ö

ver kyrkokommitt

é

ns l

ä

gesrapport F

ö

rsamlingar i samverkan f

ö

reslagit att biskopen skall vara sj

ä

lvskriven ledamot och ordf

ö

rande i stiftsstyrelsen. Utskottet har ej funnit anledning fr

å

ng

å

 sin tidigare bed

ö

mning. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r motionerna 1987:31, 1987:53 och 1987:59 yrk. 1.

Utskottet delar de i motion 1987:41 framf

ö

rda farh

å

gorna f

ö

r att en l

ä

mplig kandidat kan avst

å

 fr

å

n att kandidera till biskops

ä

m­betet om han 

ä

ven skall vara tvungen att vara stiftsstyrelsens ordf

ö

rande. Om biskopen avst

å

r fr

å

n att vara ordf

ö

rande i stiftsstyrelsen b

ö

r ordf

ö

rande utses av stiftsfullm

ä

ktige och inte som i motionen f

ö

reslagits av centralstyrelsen. Utskottet f

ö

resl

å

r att lagtexten 

ä

ndras i enlighet med vad utskottet s

å­

lunda anf

ö

rt. Motion 1987:41 

ä

r d

ä

rmed besvarad.

111

Prop. 1987/88:31

Domprosts valbarhet

I motion 1987:89 yrk. 1 hemst

ä

lles att kyrkom

ö

tet hos regeringen anh

å

ller betr

ä

ffande valbarheten till stiftsstyrelsen att dom­prosten och annan kyrkoherde, som regeringen f

ö

rordnat som vice ordf

ö

rande i domkapitlet, skall kunna v

ä

ljas till ordinarie ledamot i' stiftsstyrelsen.

UTSKOTTET

I 6 kap. 12 

§

andra stycket f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag anges vilka som inte 

ä

r valbara till stiftsfullm

ä

ktige. I likhet med vad som g

ä

ller f

ö

r kyrkofullm

ä

ktige i f

ö

rsamling och kyrklig samf

ä

llighet och f

ö

r f

ö

rsamlingsdelegerade b

ö

r biskopen och den som har den ledande st

ä

llningen bland de kyrkokommunala tj

ä

nste­m

ä

nnen i stiftssamf

ä

lligheten inte vara valbara. Eftersom dom­prosten 

ä

r sj

ä

lvskriven ers

ä

ttare f

ö

r biskopen i stiftsstyrelsen 

ä

r inte heller denne valbar.

Utskottet delar den uppfattning som framf

ö

rs i regeringens f

ö

r­slag och avstyrker motionen.

4.6      

Ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelser (RegSkr 3.8)

Regeringen f

ö

resl

å

r att reformen i huvudsak tr

ä

der i kraft den 1 januari 1989. Vid den tidpunkten har val av stiftsfullm

ä

ktige 

ä

gt rum. Valen av stiftsstyrelsen och 

ö

vriga n

ä

mnder kan v

ä

ntas ske i b

ö

rjan av 

å

r 1989. F

ö

rst d

ä

refter kan den n

ä

rmare organi­sationen av det nya stiftskansliet beslutas och personal an­st

ä

llas vid detta. Stiftstyrelsen skall d

ä

rf

ö

r f

ö

rst fr.o.m. den 1 juli 1989 

ö

verta specialreglerade f

ö

rvaltningsuppgifter.

I regeringens skrivelse framh

å

lls vidare (s. 92) att organisa-tionskommitt

é

r redan har tillsatts i flera stift och att en beredskap inf

ö

r f

ö

r

ä

ndringarna h

å

ller p

å

att byggas upp.

I motion 1987:75 yrk. A 19 l

ä

mnas under p. 3.8 vissa f

ö

rslag ang

å

ende stiftssamf

ä

llighets skyldighet att i utg

å

ngsl

ä

get 

ö

verta egendom och personal fr

å

n stiftstingen.

I motionen framh

å

lls bl.a. att det f

ö

reslagna genomf

ö

randet av reformen kommer att leda till risker f

ö

r konflikter mellan de tv

å

 parallella organisationerna och ocks

å

 inneb

ä

ra sv

å

righeter f

ö

r anst

ä

llda hos stiftstingsorganisationen att konkurrera om ledande tj

ä

nster hos stiftssamf

ä

lligheten.

Enligt motionen f

ö

resl

å

s bl.a. att 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelser till den f

ö

reslagna lagstiftningen utformas s

å

 att det blir en skyl­dighet f

ö

r den nya stiftssamf

ä

lligheten att 

ö

verta stiftstingens egendom och personal och omh

ä

nderha den verksamhet som stifts­tingen bedriver 1988-12-31.

112

Prop. 1987/88:31

I motionen yrkas under A 19 att kyrkom

ö

tet beslutar att kyrko­m

ö

tet i skrivelse till regeringen som svar p

å

 regeringens skri­velse 1987:1 till kyrkom

ö

tet anf

ö

r att genomf

ö

randet av reformen b

ö

r ske enligt n

å

got av de alternativ som angetts i denna motion p. 3.8.

I motion 1987:75 yrkas vidare under A 6 att det i 

ö

verg

å

ngsbe­st

ä

mmelser till inf

ö

randet av f

ö

rsamlingslagen b

ö

r anges skyl­dighet f

ö

r stiftssamf

ä

llighet att 

ö

verta stifttings personal och egendom vid 

ö

verg

å

ngstillf

ä

llet samt att stiftssamf

ä

llighet skall vara-skyldig att bedriva den verksamhet som respektive stiftsting bedrev innan 

ö

verg

å

ngen till stiftsfullm

ä

ktige.

UTSKOTTET

Utskottet vill betona viken av att stiftstingens personal tas om hand av stiftssamf

ä

lligheten. Ansvaret f

ö

r detta b

ö

r rymmas inom skyldigheten att fr

ä

mja f

ö

rsamlingslivets utveckling. Utskottet finner inte att det finns anledning att lagreglera dessa fr

å

gor utan f

ö

ruts

ä

tter att organisationskommitt

é

erna tar hand om dessa. Motion 1987:75 yrk. A 6 och A 19 avstyrks.

I motion 1987:97 yrk. 1 hemst

ä

lles

att kyrkom

ö

tet i yttrande till regeringen med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 f

ö

resl

å

r 

ä

ndring av p. 6 till 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelserna till f

ö

rsamlingslag (sid. 203) enligt f

ö

ljande:

Remitterade f

ö

rslaget:

6. Annan kyrklig samf

ä

llig­het

ä

n som avses i 5 och som har bildats f

ö

re den 1 januari 1989 skall best

å

. Om samf

ä

lligheten inte omfattar de f

ö

rsamlingar och ekono­miska angel

ä

genheter som anges i 1 kap. 5 eller 6 SS f

å

r den dock best

å

l

ä

ngst till utg

å

ngen av 

å

r 1991. I fr

å

ga om s

å

dana samf

ä

llig­heter och f

ö

rsamlingar som ing

å

r i dessa till

ä

mpas

ä

ldre best

ä

mmelser. Best

ä

m­melserna i kyrkliga indel­ningslagen (19xx:000) till

ä

mpas i fr

å

ga om 

ä

ndring eller uppl

ö

sning

ä

v s

å

dana samf

ä

lligheter.

Ä

ndringsf

ö

rslag:

6. Annan kyrklig samf

ä

llig­het

ä

n som avses i 5 och som har bildats f

ö

re den 1 januari 1989 skall best

å

. Om samf

ä

lligheten inte omfattar de f

ö

rsamlingar och ekono­miska angel

ä

genheter som anges i 1 kap. 5 eller 6 SS f

å

r den dock best

å

i den omfattning den har vid lagens ikrafttr

ä

dande, dock l

ä

ngst till utg

å

ngen av 

å

r 1991. I fr

å

ga om s

å

dana samf

ä

lligheter och f

ö

rsam­lingar som ing

å

r i dessa till

ä

mpas d

ä

rvid 

ä

ldre best

ä

mmelser. Stiftssty­relsen ',f

å

r, om s

ä

rskilda sk

ä

l f

ö

religger, efter ans

ö

kan av f

ö

rsamlingarna och samf

ä

lligheten besluta att samf

ä

lligheten f

å

r best

å

8    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31. Bilaga

113

Prop. 1987/88:31

ä

ven efter 

å

r 1991. En s

å

dan samf

ä

llighet f

å

r dock efter 1 januari 1992 endast om­fatta ekonomiska angel

ä

gen­l

ä

genheter varj

ä

mte den nya lagens best

ä

mmelser om f

ö

rsamlings r

ä

tt att sj

ä

lv v

å

rda sina angel

ä

genheter, om beslutander

ä

tten samt om kyrkor

å

d i f

ö

rsamling skall till

ä

mpas p

å

de enskilda f

ö

rsamlingarna i samf

ä

llig­heten. Best

ä

mmelserna i kyrkliga indelningslagen (19xx:000) till

ä

mpas i fr

å

ga om 

ä

ndring eller upp­l

ö

sning av s

å

dana samf

ä

llig­heter .

UTSKOTTET

Utskottet, som i huvudsak godtar f

ö

rslaget till ny f

ö

rsam­lingslag med d

ä

ri fastlagda principer ang

å

ende villkoren f

ö

r samf

ä

llighetsbildning anser att det i motionen v

ä

ckta f

ö

rslaget till 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelser

ä

r 

ä

gnade och rubba dessa principer. Utskottet avstyrker yrk. 1 i motion 1987:97.

5

KYRKLIG INDELNINGSLAG

5.1            F

ö

rsamlingarna

(RegSkr 3.3.1, 3.3.2)

I regeringens f

ö

rslag har f

ö

rsamlingarnas storlek inte reglerats utan f

å

r best

ä

mmas av de lokala f

ö

rh

å

llandena.

Regeringen f

ö

resl

å

r att kammarkollegiet i princip skall 

ö

verta regeringens roll som centralt beslutande organ i 

ä

renden om rikets indelning i f

ö

rsamlingar. Kollegiet beslutar om 

ä

ndringar i f

ö

rsamlingsindelningen och meddelar de f

ö

reskrifter som beh

ö

vs f

ö

r att genomf

ö

ra 

ä

ndringarna. I samband med beslut om 

ä

ndringar i kommunindelningen skall dock regeringen samtidigt besluta om de 

ä

ndringar i f

ö

rsamlingsindelningen som kan f

ö

lja h

ä

rav och meddela de f

ö

reskrifter som beh

ö

vs f

ö

r genomf

ö

randet.

5.2             Pastoraten

(RegSkr 3.3.3, 3.3.4 och 3.3.5)

Regeringen f

ö

resl

å

r att stiftsstyrelsen 

å

l

ä

ggs att verka f

ö

r en 

ä

ndam

å

lsenlig pastoratsindelning, varvid h

ä

nsyn skall tas till pastoratens f

ö

rm

å

ga att svara f

ö

r de angel

ä

genheter som enligt f

ö

rfattning ankommer p

å

 dem.

Ett pastorat f

å

r inte utan synnerliga sk

ä

l ha f

ä

rre 

ä

n 2 000 kyrkomedlemmar eller vara bel

ä

get i mer 

ä

n en kommun.

114

Prop. 1987/88:31

stiftsstyrelsen b

ö

r g

ö

ra en fortl

ö

pande 

ö

versyn av pastoratsin­delningen. Arbetet b

ö

r utf

ö

ras av ett inom stiftsstyrelsen s

ä

r­skilt tillsatt utskott.

Pastoratsregleringen b

ö

r bygga p

å

 frivillighet och samverkan.

Strukturf

ö

r

ä

ndringen b

ö

r utv

ä

rderas f

ö

re 

å

r 2000.

Stiftsstyrelsen f

ö

resl

å

s f

å

 det 

ö

vergripande ansvaret f

ö

r stiftets pastoratsindelning. Den beslutar om 

ä

ndringar i pastoratsindelningen och meddelar de f

ö

reskrifter som beh

ö

vs f

ö

r genomf

ö

randet.

Indelning av pastorat

I motion 1987:44 hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet beslutar att be­st

ä

mmelsen i 3 kap; 1 S f

ö

rslag till kyrklig indelningslag - om att pastorat endast f

å

r vara bel

ä

get i en kommun - skall utg

å

.

I motion 1987:43 yrk. 1 f

ö

resl

å

s att kyrkom

ö

tet f

ö

resl

å

r rege­ringen att f

ö

rsamlingsdelningar f

ö

ljs av bildandet av nya pastorat i de fall d

ä

r det f

ö

r f

ö

rsamlingsv

å

rden och utifr

å

n lokala f

ö

rh

å

llanden 

ä

r angel

ä

get.

I motion 1987:50 hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet i sitt svar p

å 

regeringens skrivelse 1987:1 som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad som i motionen anf

ö

rts om att d

å

f

ö

rsamlingar, som redan ing

å

r i en flerpastoratssamf

ä

llighet, p

å

grund av sin storlek skall delas, de nybildade f

ö

rsamlingarna ocks

å

 skall bilda egna pastorat inom samf

ä

lligheten.

UTSKOTTET

Utskottet uttalade i. (KO 1985:10) principbest

ä

nkandet 

ö

ver 1982 

å

rs kyrkokommitt

é

s f

ö

rslag i fr

å

ga om pastorat som sk

ä

r kom­mungr

ä

ns, att om den lokala strukturen motiverar det b

ö

r pasto­ratet undantas fr

å

n obligatorisk pastoratsreglering.

Regeringen har i viss m

å

n beaktat detta i sitt f

ö

rslag vilket utskottet ser som tillfredsst

ä

llande. Emellertid har enligt utskottets mening de fall d

ä

r undantagsregeln kan bli till

ä

mplig kommit att begr

ä

nsas alltf

ö

r mycket. I 3 kap. 1 S kyrkliga indelningslagen uppst

ä

lls kravet att det skall f

ö

religga "synnerliga sk

ä

l" f

ö

r att ett pastorat skall f

å

 vara bel

ä

get i mer 

ä

n en kommun. I den allm

ä

nna motiveringen i regeringens skrivelse uttalas att undantag b

ö

r bara kunna accepteras i de fall man helt klart kan konstatera att m

ä

nniskornas sociala samh

ö

righet p

å

ett tydligt s

ä

tt f

ö

ljer den traditionella kyrk­liga strukturen mer 

ä

n den kommunala indelningen. I ett s

å

dant fall skall man i f

ö

rsta hand, anf

ö

r departementschefen, fr

å

ga sig om inte kyrkan genom en pastoratsreglering kan medverka till en social struktur som sammanfaller med den kommunala. I specialmotiveringen till regeln uttalas endast att pastoratet "normalt" inte f

å

r sk

ä

ra en borgerlig kommungr

ä

ns.

115

Prop. 1987/88:31

utskottet delar motion

ä

rens oro f

ö

r att lagen utformats s

å

 att den kommer att till

ä

mpas alltf

ö

r restriktivt. Utskottet till­styrker bifall till motionen 1987:44 och f

ö

resl

å

r att lagen 

ä

ndras till att ange "s

ä

rskilda" i st

ä

llet f

ö

r "synnerliga" sk

ä

l. Motion 1987:44 

ä

r d

ä

rmed besvarad.

I 3 kap. 3 S kyrkliga indelningslagen s

ä

gs att om en f

ö

rsamling som utg

ö

r ett enf

ö

rsamlingspastorat delas, skall de nybildade f

ö

rsamlingarna tillsammans utg

ö

ra ett pastorat, om inte stifts­styrelsen beslutar n

å

got annat.

I specialmotiveringen anf

ö

rs bl.a. att stora f

ö

rsamlingar skall normalt kunna delas i enheter som b

ä

ttre svarar mot f

ö

rsam­lingslivets behov, utan att de f

ö

r den skull skall beh

ö

va bilda egna nya pastorat. 

Ä

r avsikten att f

ö

rsamlingarna skall bilda egna pastorat m

å

ste det ske en n

ä

ra samordning mellan de olika beslutande organens beslutsprocesser. Med en ordning d

ä

r olika myndigheter beslutar betr

ä

ffande 

ä

ndringar i f

ö

rsamlingsindel­ningen respektive pastoratsindelningen lian det emellertid t

ä

nkas att besluten inte kan tr

ä

da i' kraft vid samma tidpunkt. Den f

ö

reslagna best

ä

mmelsen syftar till att l

ö

sa den fr

å

gan.

Utskottet inst

ä

mmer i vad som anf

ö

rts i regeringens skrivelse.

Best

ä

mmelserna l

ä

mnar dock visst utrymme f

ö

r att den delade f

ö

rsamlingen skall kunna utg

ö

ra flera pastorat, n

ä

mligen om stiftsstyelsen beslutar h

ä

rom.

Utskottet finner d

ä

rmed motion 1987:43 yrk. 1 och motion 1987:50 vara besvarade.

6

KYRKOFONDSLAGEN

6.1      Bakgrund

Sedan den 1 januari 1983 sker den ekonomiska utj

ä

mningen .mellan de kyrkliga kommunerna genom kyrkofonden. Ur kyrkofonden betalas allm

ä

nt, extra och s

ä

rskilt utj

ä

mningsbidrag.

Det allm

ä

nna utj

ä

mningsbidraget baseras p

å

 att de kyrkliga kom­munerna garanteras en viss skattekraft i procent av medelskatte­kraften i riket. Det s

ä

rskilda utj

ä

mningsbidraget som utg

å

r ur kyrkofonden var ursprungligen t

ä

nkt som ett provisorium. Det inneh

å

ller tv

å

komponenter. Den ena utg

ö

rs av ett l

ö

nebidrag. Den andra komponenten bygger p

å

 de tillskott ur kyrkofonden som ut­gick f

ö

re inf

ö

randet av det nya systemet. Det extra utj

ä

mnings­bidraget

ä

r systemets s

ä

kerhetsventil. M

ö

jlighet finns att genom detta komma till r

ä

tta med oformligheter i systemet.

Ut

ö

ver utj

ä

mningsbidragen betalas ur kyrkofonden bl.a. vissa l

ö

ner och pensioner samt vissa f

ö

rvaltningskostnader.

Kyrkofonden f

å

r inkomster fr

ä

mst genom den allm

ä

nna och den s

ä

rskilda kyrkoavgiften. Dessa betalas av pastoraten.

116

Prop. 1987/88:31

Grundl

ä

ggande best

ä

mmelser om kyrkofonden, om ekonomisk utj

ä

mning mellan kyrkliga kommuner genom kyrkofonden och om vilka andra kostnader som betalas av kyrkofonden finns f

ö

r n

ä

rvarande i lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader. Lagen inneh

å

ller ocks

å 

best

ä

mmelser om vissa andra kyrkliga kostnader.

Regeringen f

ö

resl

å

r nu att 1970 

å

rs kyrkliga kostnadsslag ers

ä

tts med en ny lag ben

ä

mnd kyrkofondslag. F

ö

rslaget till kyrkofondslag inneh

å

ller best

ä

mmelser om kyrkofondens styrelse och f

ö

rvaltning. Vidare har i f

ö

rslaget tagits med f

ö

reskrifter om hur kyrkofonden tillf

ö

rs medel och om hur dessa anv

ä

nds.

Enligt f

ö

rslaget tr

ä

der lagen i kraft den 1 januari 1989, d

å 

lagen om kyrkliga kostnader upph

ö

r att g

ä

lla.

6.2      Det allm

ä

nna utj

ä

mningsbidraget (Avsnitt 3.6.3 i RegSkr 1987:1)

Regeringen framh

å

lls att det allm

ä

nna utj

ä

mningsbidraget skall best

å

. Enligt f

ö

rslaget skall det emellertid endast g

å

 ut till pastorat och samf

ä

lligheter. Vidare 

ä

ndras skattegarantin s

å

 att besparingar uppn

å

s, motsvarande den av regeringen f

ö

reslagna minskningen av transfereringarna till de borgerliga kommunerna.

I motion 1987:68 framh

å

lls att kyrkom

ö

tet med tanke p

å

 m

å

nga mindre f

ö

rsamlingars knappa ekonomi inte tillstyrker regeringens f

ö

rslag att begr

ä

nsa det allm

ä

nna utj

ä

mningsbidraget'till endast pastorat och .samf

ä

lligheter. Det allm

ä

nna utj

ä

mningsbidraget b

ö

r i st

ä

llet utg

å

till alla kyrkokommuner. De transfereringar som g

ö

rs till kommunerna 

ä

r inte helt j

ä

mf

ö

rbara med kyrkans allm

ä

nna utj

ä

mningsbidrag.

Betr

ä

ffande pastoratens ekonomi och folkbokf

ö

ringens 

ö

verf

ö

rande ber motion

ä

ren att f

å

 h

ä

nvisa till annan motion som talar ora ofullst

ä

ndigt utredningsunderlag i denna fr

å

ga varf

ö

r det inte kan utg

ö

ra sk

ä

l f

ö

r f

ö

r

ä

ndring av utredningsf

ö

rslaget enligt SOU 1986:17.

I motionen hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet m

å

tte besluta

1.

att. avsl

å

 regeringens skrivelse 1987:1, 3.6.3, Det allm

ä

nna utj

ä

mningsbidraget

2.

att det allm

ä

nna utj

ä

mningsbidraget skall utg

å

 till alla kyrkokommuner

3.

att skattekraften skall f

ö

lja utredningsf

ö

rslaget redovisat i SOU 1986:17, s. 151.

I motion 1987:43 yrk. 4 framh

å

lls att motion

ä

rerna delar den i regeringens skrivelse framf

ö

rda uppfattningen att utg

å

ngspunkten f

ö

r reformen skall vara att den inte medf

ö

r n

å

gra -kostnads

ö

kningar.

I motionen yrkas .att ikyrkom

ö

tet ger regeringen till k

ä

nna vad

117

Prop. 1987/88:31

som i motionen anf

ö

rts betr

ä

ffande bibeh

å

llande av skatteut­j

ä

mningen till f

ö

rsamlingarna.

N

ä

r det g

ä

ller reglerna f

ö

r skatteutj

ä

mning anser motion

ä

rerna det vara fel att nu slopa skatteutj

ä

mningen till f

ö

rsamlingarna.

Ä

ven om tunga kostnader f

ö

r fastigheter och personal 

ö

vertas av pastoraten s

å

 ger ju detta i skattesvaga omr

å

den inga nya re­surser. F

ö

rsamlingens uppgifter - gudstj

ä

nstliv, undervisning, diakoni och evangelisation - m

å

ste vara det viktigaste arbetet inom svenska kyrkan och f

ö

r detta m

å

ste f

ö

rsamlingarna ges resurser .

UTSKOTTET

Utskottet st

ä

ller sig bakom de i motionerna uttalade farh

å

gorna f

ö

r f

ö

rsamlingarnas och pastoratens ekonomi.

Utskottet h

ä

nvisar vad g

ä

ller de kostnadsbesparingar f

ö

r kyrkan som regeringen r

ä

knar med p.g.a slopad folkbokf

ö

ringsskyldighet, till det av utskottet avgivna bet

ä

nkandet (KO 1987:4) ang

å

ende folkbokf

ö

ringen. D

ä

r framg

å

r att utskottet avstyrker ett 

ö

ver­f

ö

rande av folkbokf

ö

ringen fr

å

n kyrkan till staten.

Utskottet tillstyrker s

å

ledes vad som i motionerna 1987:68 och 1987:43 yrk. 4 anf

ö

rs om bibeh

å

llande av det allm

ä

nna utj

ä

m­ningsbidraget till f

ö

rsamlingarna. Betr

ä

ffande skattekrafts­garantin har utskottet i sitt yttrande (KO 1985:10) godtagit f

ö

reslagen ordning. De procentsatser som i regeringens skrivelse f

ö

resl

å

r f

ö

r resp. l

ä

n avviker fr

å

n de som var aktuella i be­t

ä

nkandet "Framtid i samverkan", SOU 1986:16. Skattekraftsga­rantin kommer att vara f

ö

rem

å

l f

ö

r nya 

ö

verv

ä

ganden successivt i samband med 

ö

versyn av den kommunala skatteutj

ä

mningen. Utskottet f

ö

resl

å

r d

ä

rf

ö

r kyrkom

ö

tet att uppdra 

å

t centralstyrelsen att fortl

ö

pande i kontakt med regeringen bevaka' fr

å

gor som samman­h

ä

nger med skattekraftsgarantin.

Vad som i 

ö

vrigt anf

ö

rs i motionerna har ej gett utskottet anledning uttala annan mening 

ä

n vad som i dessa redovisats i regeringens skrivelse 1987:1. Motionerna 1987:68 och 1987:43 yrk. 4 

ä

r h

ä

rmed besvarad.

6.3      Stiftsbidrag

(Avsnitt 3.6.2 i RegSkr 1987:1)

Regeringen f

ö

resl

å

r att ett belopp motsvarande kyrkofondens kostnader f

ö

r l

ö

ner m.m. 

å

t stiftsadjunkter, kontraktsadjunkter, pastoratadjunkter, vikarierande pr

ä

ster samt personalkonsulenter och bitr

ä

deshj

ä

lp 

å

t biskoparna, sammanlagt 130 milj. kr., samt statens och kyrkofondens kostnader f

ö

r stiftsmyndigheterna skall utg

å

 som stiftsbidrag till stiftssamf

ä

lligheterna och anv

ä

ndas till l

ö

ne- och f

ö

rvaltningskostnader p

å

 stiftsplanet. L

ö

nekost­naderna f

ö

r pastorsadjunkter ber

ä

knas p

å

 grundval av en antagen lika stor andel pastorsadjunkter i varje stift.

I stiftsbidragen skall vidare ing

å

 belopp motsvarande nuvarande

Ui

Prop. 1987/88:3/

l

ö

nebidrag inom det s

ä

rskilda utj

ä

mningsbidraget - ca 69 milj. kr. - samt kyrkofondens nuvarande kostnader - ca 12 milj. kr. -f

ö

r icke pr

ä

stvigda tj

ä

nstebitr

ä

den, vilka i forts

ä

ttningen skall betalas av pastoraten eller samf

ä

lligheterna sj

ä

lva.

F

ö

rdelningen ay stiftsbidragen skall g

ö

ras av kyrkofondens sty­relse. D

ä

rvid skall styreslen fastst

ä

lla f

ö

r varje stift hur stor del av bidraget som stiftsstyrelsen skall dela ut som struktur­bidrag till pastorat och 

ö

vriga samf

ä

lligheter i stiftet. Denna bidragsdel kan avse b

å

de vissa personalkostnader och olika ak­tiviteter hos kyrkliga kommuner som, beroende p

å

deras struktur, har behov av st

ö

d.

Stiftsbidraget skall 

ä

ven innefatta medel f

ö

r sekreterare 

å

t biskopen och f

ö

r domkapitlen. Kvar p

å

 kyrkofonden skall ligga kostnader f

ö

r 

ä

rkebiskops

ä

mbetets kansli och andra rikskyrkliga 

ä

ndam

å

l, kostnader f

ö

r kyrkofondens f

ö

rvaltning och 

ö

verg

å

ngsvis 

ä

ven vissa kostnader f

ö

r de svenska utlandsf

ö

rsamlingarna.

I motion 1987:75 yrk. A 17 liksom i motion 1987:91 hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet beslutar att i skrivelse till regeringen som svar p

å 

regeringens skrivelse 1987:1 till kyrkom

ö

tet anf

ö

ra:

Kyrkom

ö

tet konstaterar att f

ö

rslaget p

å

 denna punkt inneb

ä

r en ny form av skatteutj

ä

mnihg. Kyrkan har redan i dag ett bra och ef­fektivt utj

ä

mningssystem genom kyrkofonden. Kyrkom

ö

tet anser att storleken p

å

skatteutj

ä

mningen b

ö

r beslutas i ett sammanhang och finner inte sk

ä

l att p

å

denna punkt fr

å

ng

å

 kyrkokommitt

é

ns f

ö

r­slag att alla i 

ö

verg

å

ngsskedet befintliga pastoratsadjunkts-tj

ä

nster i respektive stift skall betalas av kyrkofondsmedel.

I motion 1987:92 yrk. 3 b hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 hos regeringen anh

å

ller

att 17 s i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till kyrko­fondslag ges f

ö

ljande lydelse:

17 

§

 Kyrkofondens styrelse f

å

r enligt f

ö

reskrifter som regeringen meddelar bevilja stiftssamf

ä

lligheter bidrag ur kyrkofonden (stiftsbidrag) f

ö

r betalning av f

ö

ljande kostnader:

1.

domkapiptlets, stiftsstyrelsens och egendomsn

ä

mndens f

ö

rvaltningskostnader,

2.

l

ö

nekostnader f

ö

r sekreterare till biskopen,

3.

l

ö

nekostnader f

ö

r stiftsadjunkter, kontraktsadjunkter,

pastorsadjunkter, garnisonspastorn i Boden och kyrkoherdar f

ö

r samer,

4.

arvoden 

å

t kontraktsprostar samt till praktikanter och handledare f

ö

r dessa,

5.

kostnader i samband med m

ö

te med stiftets pr

ä

ster.

119

Prop. 1987/88:31

6, kostnader f

ö

r s

ä

rskilda bidrag (strukturbidrag) som

stiftsstyrelsen skall f

ö

rdela mellan pastoraten f

ö

r s

ä

rskilda behov.

UTSKOTTET

Ls

Enligt specialmotiveringen till 17 S kyrkofondslagen f

å

r kyrkofondens styrelse bevilja stiftssamf

ä

lligheter bidrag till f

ö

rvaltningskostnader och kostnader f

ö

r avl

ö

ningsf

ö

rm

å

ner 

å

t pr

ä

ster anst

ä

llda hos samf

ä

lligheten. Vidare kan stiftssam­f

ä

lligheten inom en av kyrkofondens styrelse fastst

ä

lld ram bevilja bidrag f

ö

r s

ä

rskilda behov inom stiftet. Ur kyrkofonden betalas redan med g

ä

llande ordning kostnaderna f

ö

r flertalet av de pr

ä

ster som det h

ä

r 

ä

r fr

å

ga om. Inom ramen f

ö

r stiftsbidraget b

ö

r ocks

å

 t

ä

ckas bl.a. resekostnader och traktamentskostnader f

ö

r pr

ä

sterna vid deltagande i m

ö

te med stiftets pr

ä

ster f

ö

r det 

ä

ndam

å

l som anges i 7 S den nya domkapitelslagen. Det framh

å

ll! att stiftsbidraget 

ä

r ett bidrag till dessa kostnader och inte automatiskt inneb

ä

r att de totala kostnaderna h

ä

rf

ö

r kommer att t

ä

ckas. Bidragets storlek f

å

r pr

ö

vas fr

å

n fall till fall och 

å

r fr

å

n 

å

r. Pr

ö

vningen f

å

r ske mot bakgrund av behovet i varje stiftssamf

ä

llighet och tillg

å

ngen p

å

 medel i kyrkofonden.

Utskottet som inte finner anledning att mots

ä

tta sig den f

ö

re­slagna konstruktionen anser att regeringens f

ö

rslag b

ö

r till­styrkas. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r motion 1987:75 yrk. A 17 och motion 1987:91.

Utskottet delar de i motion 1987:92 yrk. 3 b framf

ö

rda 

å

sikterna om vad stiftsbidraget skall kunna anv

ä

ndas till.. 17 S kyrko­fondslagen b

ö

r d

ä

rf

ö

r erh

å

lla den utformning som f

ö

reslagits i motionen. Utskottet tillstyrker  motion 1987:92 yrk. 3b.

6.4       Bidrag till visst underh

ä

ll av f

ö

rsamlingskyrkor (RegSkr 3.6.6)

Regeringen f

ö

resl

å

r att ett nytt bidrag skall kunna betalas ut ur kyrkofonden. Bidraget 

ä

r enligt f

ö

rslaget avsett f

ö

r mera kost­nadskr

ä

vande underh

å

ll av f

ö

rsamlingskyrkor. Enligt f

ö

rslaget skall kyrkofondens styrelse besluta om bidraget och sj

ä

lv ange den 

å

rliga bidragsramen. Ans

ö

kan om bidrag skall enligt f

ö

rslaget ske hos riksantikvarie

ä

mbetet, som avger f

ö

rslag till f

ö

rdelning.

I motion 1987:84 anf

ö

rs bl.a. f

ö

ljande. Ans

ö

kan om bidrag .b

ö

r inges till kyrkofondens styrelse. Innan styrelsen fattar beslut h

ö

res Svenska kyrkans centralstyrelse - eller det organ central­styrelsen uppdrar uppgiften till s

å

som Svenska kyrkans Fastig­hetsdelegation - 

ä

vensom riksantikvarie

ä

mbetet som 

ö

vriga ber

ö

rda organ.

Kyrkofondslagen $ 18 ges ett till

ä

gg varigenom kyrkofondens styrelse f

å

r bevilja bidrag till utbildningsinsatser och ut­vecklingsarbete av betydelse f

ö

r den kyrkliga fastighetsf

ö

r­valtningen. I de f

ö

reskrifter som regeringen meddelar b

ö

r framg

å 

att medel kan avs

ä

ttas till fonder f

ö

r n

ä

mnda 

ä

ndam

å

l.

120

Prop. 1987/88:31

Med h

ä

nvisning till vad s

å

lunda anf

ö

rts hemst

ä

lles

1.

att; kyrkom

ö

tet hos regeringen beg

ä

r att kyrkofondslagen'S 18 ges ett till

ä

gg varigenom kyrkofondens styrelse f

å

r bevilja bidrag till , utbildningsinsatser och utvecklingsarbete inom den kyrkliga fastighetsf

ö

rvaltningens omr

å

de och

2.

att kyrkom

ö

tet beslutar att som sin mening ge regeringen till k

ä

nna vad som i 

ö

vrigt anf

ö

rts i motionen.    .

UTSKOTTET

Utskottet ser positivt p

å

 f

ö

rslaget till den s

ä

rskilda reglering av bidrag till kostnadskr

ä

vande underh

å

ll och restaurering av f

ö

rsamlingskyrka som f

ö

reslagits i 18 S kyrkofondslagen. I mo­tionen pekas p

å

 det angel

ä

gna i att det satsas p

å

 utvecklingsar­bete och utbildningsinsatser inom omr

å

det. Utskottet anser ocks

å 

att detta 

ä

r angel

ä

get. Utskottet menar att underh

å

lls- och res­taureringskostnader m

å

ste anses omfatta 

ä

ven vissa kostnader f

ö

r utvecklingsarbete och utbildning p

å

det aktuella omr

å

det. Till stor del kommer dock s

å

dana kostnader att falla p

å

 den 

ö

vriga fastighetsf

ö

rvaltningen. Se utskottets uttalanden i bet

ä

nkandet (KO 1982:7) ang

å

ende bidrag ur kyrkofonden till den kyrkliga fastighetsf

ö

rvaltningen (s. 8).

Utskottet 

ä

r inte berett att str

ä

cka sig l

ä

ngre 

ä

n vad som f

ö

re­sl

å

s i regeringens skrivelse n

ä

r det g

ä

ller att fastst

ä

lla:vilka byggnader som skall omfattas av bidragsreglerna i 18 S kyrko­fondslagen. Reglerna d

ä

r b

ö

r f

ö

rbeh

å

llas f

ö

rsamlingskyrkorna och inte omfatta andra kyrkliga byggnader. Det 

ä

r ocks

å

 betr

ä

ffande f

ö

rsamlingskyrkorna som de st

ö

rsta sv

å

righeterna kan uppst

å

 f

ö

r pastorat och samf

ä

lligheter att bekosta bibeh

å

llandet av bl.a. det medeltida kyrkobest

å

ndet.

Utskottet avstyrker motion 1987:84.

6.5       Den allm

ä

nna och den s

ä

rskilda kyrkoavgiften (RegSkr 3.6.7, 3.6.8)

Regeringen f

ö

resl

å

r att den allm

ä

nna kyrkoavgiften beh

å

lls samt att den liksom hittills betalas av pastoraten. Enligt f

ö

rslaget skall avgiftens storlek anges i lag.

I skrivelsen f

ö

resl

å

s 

ä

ven att den s

ä

rskilda kyrkoavgiften be­h

å

lls. Pastoraten skall i likhet med vad som hittills g

ä

llt betala avgiften i relation till sitt innehav av bost

ä

llsegendom. Den 

ä

ndringen f

ö

resl

å

s dock att avgiften i forts

ä

ttningen skall best

ä

mmas 

å

rligen och ber

ä

knas p

å

innehavet den 1 januari 

å

ret f

ö

re avgifts

å

ret (i lagf

ö

rslaget: 31 december 

å

ret f

ö

re det 

å

r som n

ä

rmast f

ö

reg

å

r bidrags

å

ret). Avgiftssatsen skall fastst

ä

llas i lag.

121

Prop. 1987/88:31

I motion 1987:75 punkt A 18 hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet beslutar att i skrivelse till regeringen som svar p

å

 regeringens skrivelse 1987:1 till kyrkom

ö

tet anf

ö

ra att regeringen b

ö

r framl

ä

gga f

ö

r­slag till f

ö

rfattnings

ä

ndringar inneb

ä

rande att beslut om den allm

ä

nna kyrkoavgiftens storlek samt fastst

ä

llande av avgifts­satserna f

ö

r den s

ä

rskilda kyrkoavgiften fattas av kyrkom

ö

tet.

UTSKOTTET

Kyrkoavgifterna inneb

ä

r ett 

å

liggande f

ö

r kyrkliga kommuner. Av konstitutionella sk

ä

l b

ö

r storleken p

å

 resp. avgift enligt re­geringens f

ö

rslag anges i lag och s

å

lunda beslutas av riksdagen.

Utskottet har i sitt yttrande (KO 1985:10) 

ö

ver principbet

ä

nkan­det fr

å

n 1982 

å

rs kyrkokommitt

é

 godtagit den av regeringen nu f

ö

reslagna beslutsordningen. Utskottet finner inte sk

ä

l att fr

å

n­g

å

 denna st

å

ndpunkt mot bakgrund av vad som anf

ö

rts i motionen.

Det b

ö

r dock betr

ä

ffande den s

ä

rskilda kyrkoavgiften anm

ä

rkas att det i 12 S fj

ä

rde stycket kyrkofondslagen inte b

ö

r st

å

"bidrags­

å

ret" utan "avgifts

å

ret" s

å

som angivits i den allm

ä

nna motive­ringen (s . 81) . .

Utskottet avstyrker motion 1987:75 A 18.

6.6      Kyrkofondens styrelse

I motion 1987:95 hemst

ä

lls att kyrkom

ö

tet hos regeringen anh

å

ller om s

å

dana f

ö

rfattnings

ä

ndringar att vice ordf

ö

randen i kyrko­fondens styrelse skall kunna v

ä

ljas bland de ledam

ö

ter i sty­relsen som kyrkom

ö

tet utser.

UTSKOTTET

I motionen anf

ö

rs att 1983 

å

rs kyrkom

ö

te besl

ö

t att hos rege­ringen anh

å

lla om en s

å

dan 

ä

ndring i lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader, att kyrkom

ö

tet f

å

r utse en majoritet av ledam

ö

terna i kyrkofondens styrelse inbegripet dess ordf

ö

rande.

Enligt regeringens f

ö

rslag skall styrelsen best

å

 av en ordf

ö

rande och sex andra ledam

ö

ter. Ordf

ö

randen och tre andra ledam

ö

ter skall utses av regeringen.

Utskottet delar den inst

ä

llning som framg

å

r av motionen att kyrkom

ö

tets inflytande i kyrkofondsstyrelsen b

ö

r st

ä

rkas i f

ö

r­h

å

llande till regeringens f

ö

rslag. Utskottet anser emellertid att kyrkom

ö

tets beg

ä

ran till regeringen b

ö

r str

ä

cka sig l

ä

ngre 

ä

n till att f

å

 utse vice ordf

ö

randen. I ett partssammansatt organ, som kyrkofondsstyrelsen,

ä

r det rimligt att den ena parten utser ordf

ö

randen och den andra vice ordf

ö

randen. Utskottet anser vidare att det 

ä

r rimligt att kyrkom

ö

tet f

å

r utse majoriteten av ledam

ö

terna. Som en yttersta kompromiss kan utskottet t

ä

nka sig att kyrkom

ö

tet tillf

ö

rs

ä

kras r

ä

tten att utse vice ordf

ö

randen.

Utskottet f

ö

resl

å

r att kyrkofondslagens best

ä

mmelser om fondens

122

Prop. 1987/88:31

styrelse utformas i enlighet med vad utskottet s

å

lunda anf

ö

rt. Motion 1987:95 

ä

r d

ä

rmed besvarad.

7

HEMST

Ä

LLAN

Å

beropande det anf

ö

rda hemst

ä

ller utskottet

1.  betr

ä

ffande diakoni m.m.

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motionerna 1987:30 och 1987:49,

2.         betr

ä

ffande f

ö

rvaltning och 

ä

gander

ä

tt av

kyrkog

å

rdar m.m.

att kyrkom

ö

tet med bifall till motion 1987:43 yrk. 2 och med avslag p

å

 motion 1987:43 yrk. 3 som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad utskottet anf

ö

rt betr

ä

ffande f

ö

rsamlings r

ä

tt att v

ä

cka

ä

rende.

3.  betr

ä

ffande 

ä

gande och f

ö

rvaltning av fast egendom

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motion 1987:75 yrk. A 1 och finner motion 1987:75 yrk. A 7 besvarad med vad utskottet anf

ö

rt,

4.         betr

ä

ffande st

ö

d till internationell kyrklig

verksamhet

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motion 1987:75 yrk. A 3,

5.  betr

ä

ffande kyrkor

å

d i varje f

ö

rsamling

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motionerna 1987:96 och 1987:97 yrk. 2,

6.  betr

ä

ffande direktvalt kyrkor

å

d

att kyrkom

ö

tet med bifall till motionerna 1987:22 och 1987:75 yrk. A 4 som sin mening ger regeringen till k

ä

nna att direktvalt kyrkor

å

d b

ö

r f

å

 finnas i alla f

ö

rsamlingar ing

å

ende i totala samf

ä

lligheter,

7.  betr

ä

ffande suppleanter i direktvalt kyrkor

å

d

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motion 1987:25

8.  betr

ä

ffande tid f

ö

r kyrkor

å

ds val av elektorer

att kyrkom

ö

tet finner motion 1987:26 besvarad med vad utskottet anf

ö

rt,

9.  betr

ä

ffande kallelse till sammantr

ä

de med kyrkor

å

d

att kyrkom

ö

tet finner motion 1987:34 besvarad med vad utskottet anf

ö

rt,

10.     betr

ä

ffande valbarhet som kyrkor

å

dsledamot och

kyrkv

ä

rd, m.m.

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motion 1987:7,

11.  betr

ä

ffande kyrkoherdens st

ä

llning i kyrkor

å

det

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motion 1987:75 yrk. A 5,

123

Prop. 1987/88:31

12.  betr

ä

ffande obligatorisk stiftssamf

ä

llighet

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motion 1987:99,

13.           betr

ä

ffande utvidgad verksamhet inom

stiftssamf

ä

lligheten

att kyrkom

ö

tet finner motion 1987:43 yrk. 5 besvarad med vad utskottet anf

ö

rt,

14.  betr

ä

ffande kyrklig beredskap

att kyrkom

ö

tet med bifall till motion 1987:86 som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad utskottet anf

ö

rt om kyrklig beredskap som en uppgift f

ö

r stiftssamf

ä

lligheten,

15.  betr

ä

ffande val av stiftsfullm

ä

ktige

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motionerna 1987:40 

ö

ch 1987:75 yrk. A 8-11,

16.  betr

ä

ffande biskops st

ä

llning i stiftsstyrelsen

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motionerna 1987:31, 1987:53 och 1987:59 yrk. 1 samt finner motion 1987:41 besvarad med vad utskottet anf

ö

rt,

17.  betr

ä

ffande domprosts valbarhet

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motion 1987:89 yrk. 1,

18.            betr

ä

ffande

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelser till

f

ö

rsamlingslagen

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motionerna 1987:75 yrk. A 6 och 19 samt 1987:97 yrk. 1,

19.  betr

ä

ffande indelning av pastorat

att kyrkom

ö

tet finner motionerna 1987:43 yrk. 1, 1987:44 och 1987:50 besvarade med vad utskottet anf

ö

rt,

20.  betr

ä

ffande det allm

ä

nna utj

ä

mningsbidraget

att kyrkom

ö

tet med anledning av motion 1987:43 yrk. 4 och 1987:68 uppdrar 

å

t centralstyrelsen att fortl

ö

pande bevaka fr

å

gor som sammanh

ä

nger med skattekraftsgarantin,

21.  betr

ä

ffande stiftsbidrag

att kyrkom

ö

tet med bifall' till motion 1987:92 yrk. 3 b samt med avslag p

å

 motionerna 1987:75 yrk. A 17 och 1987:91 ho's regeringen beg

ä

r att 17 S f

ö

rslaget till kyrkofondslag f

å

r den i motion 1987:92 yrk. 3 b f

ö

reslagna lydelsen,

22.  betr

ä

ffande bidrag till f

ö

rsamlingskyrkor

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motion 1987:84,

23.           betr

ä

ffande den allm

ä

nna och den s

ä

rskilda

kyrkoavgiften

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motion 1987:75 A 18,

124

Prop. 1987/88:31

24.' betr

ä

ffande kyrkofondens styrelse

att kyrkom

ö

tet finner motion 1987:95 besvarad med vad utskottet anf

ö

rt.

25.     betr

ä

ffande f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag s

å

vitt 

avser stiftsstyrelsen och 

ö

vriga n

ä

mnder i

stiftssamf

ä

lligheten (9 kap.) och f

ö

rslaget till

kyrkofondslag

att kyrkom

ö

tet anm

ä

ler hos regeringen att kyrkom

ö

tet tillstyrker f

ö

rslagen med undantag av vad som anf

ö

rts ovan under mom. 16, 17, 20, 21 och 24,

26.     betr

ä

ffande 

ö

vriga delar av f

ö

rslaget till f

ö

rsam­

lingslag samt f

ö

rslaget till kyrklig indelningslag

att kyrkom

ö

tet som sin mening uttalar att kyrkom

ö

tet inte har n

å

gon erinran ut

ö

ver vad som anf

ö

rts ovan under mom. 2, 3, 6, 8, 9, 13, 14 och 19.

Stockholm den 25 augusti 1987

P

å

 organisationsutskottets v

ä

gnar

KJELL[REDACTED_EFTERNAMN]

CARL NORSTR

Ö

M

CECILIA GUNNE[REDACTED_EFTERNAMN]

Ö

M

N

ä

rvarande: Kjell[REDACTED_EFTERNAMN] ordf., Ingemar[REDACTED_EFTERNAMN], Brita Pepling, Sven[REDACTED_EFTERNAMN], Lars Rydje, Bengt[REDACTED_EFTERNAMN], Vera[REDACTED_EFTERNAMN], Birgitta[REDACTED_EFTERNAMN], Sten[REDACTED_EFTERNAMN], Eva[REDACTED_EFTERNAMN], Per Jan[REDACTED_EFTERNAMN], Knut Kullenberg, Karl-Erik Nibell, Sven Lenhoff, P-H Wetterl

ö

f.

Dessutom deltog biskoparna Karl-Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN] och Arne[REDACTED_EFTERNAMN] i utskottets arbete.

Reservationer

1. av Karl-Erik Nibell, Sven Lenhoff och P-H Wetterl

ö

f som anser att utskottet borde anf

ö

rt f

ö

ljande:

Med anledning av f

ö

rslagen i RegSkr 1987:1 till kyrkom

ö

tet kommer bl.a. f

ö

rsamlingsdelningar att 

ä

ga rum. D

ä

rvid kan medlemmar i svenska kyrkan pl

ö

tsligt finna att de 

ä

r kyrkobokf

ö

rda i en annan f

ö

rsamling

ä

n den d

ä

r de sedan l

ä

nge har sitt engagemang i gudstj

ä

nstliv, distriktsr

å

d och liknande.

Vidare 

ä

r det inte ovanligt att man vid flyttning fr

å

n

é

n bostad  j25

Prop. 1987/88:31

till en annan i samma t

ä

tort eller bygd hamnar i en annan f

ö

rsamling 

ä

n i den man hittills levat sitt andliga liv.

Det 

ä

r mot denna bakgrund rimligt att man inom samma pastorat eller total samf

ä

llighet f

å

r m

ö

jlighet att i enstaka fall v

ä

lja f

ö

rsamlingstillh

ö

righet och bli r

ö

stber

ä

ttigad i annan f

ö

rsamling

ä

n i den man bor.

Med h

ä

nvisning till vad som s

å

lunda anf

ö

rts hemst

ä

ller utskottet att kyrkom

ö

tet bifaller motion 1987:7.

2.

av P-H Wetterl

ö

f som anser att motion 1987:40 och 1987:75 p. A 8-11 ang

å

ende avsnitt 2.2.9, borde bifallas med de motiveringar som motion

ä

rerna har l

ä

mnat.

3.

av P-H Wetterl

ö

f som anser att motion 1987:75 yrk. A 19 ang

å

ende avsnitt 3.8, yrk. A 6 ang

å

ende avsnitt 3.2.1 och 3.2.7, yrk. A 17 ang

å

ende avsnitt 3.6.2 och 3.6.8 borde bifallits med h

ä

nsyn till de motiveringar som motion

ä

rerna har l

ä

mnat.

126

Prop. 1987/88:31

Läronämndens yttrande

ko 

19873

-

Bilaga 1

1987:6

med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och därtill anslutande motioner

Till l

ä

ron

ä

mnden har f

ö

r yttrande 

ö

verl

ä

mnats RegSkr 1987:1 med f

ö

rslag till ny organisation p

å

 lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan m m samt de d

ä

rmed sammanh

ä

ngande KMot 1987:20, 31, 41, 46, 53, 59, 61, 62 och 89.

De f

ö

rslag som l

ä

ggs fram i RegSkr 1987:1 bygger p

å

 ett akt­ningsv

ä

rt utredningsarbete av 1982 

å

rs kyrkokommitt

é

, d

ä

r man ocks

å

 str

ä

vat efter att beakta teologiska aspekter. L

ä

ro­n

ä

mnden har tidigare yttrat sig 

ö

ver kommitt

é

ns l

ä

gesrapport "F

ö

rsamlingar i samverkan" (Ln 1985:23). Det som h

ä

r f

ö

ljer behandlar endast mera 

ö

vergripande fr

å

gor om den nya organi­sationen p

å

 lokal- och stiftsplanet.

Av de speciella fr

å

gor som ber

ö

rs i de n

ä

mnda motionerna fin­ner l

ä

ron

ä

mnden att det 

ä

r tv

å

 som kr

ä

ver s

ä

rskild belysning utifr

å

n l

ä

rom

ä

ssiga 

ö

verv

ä

ganden, n

ä

mligen

dels fr

å

gan om relationen mellan stiftsstyrelse och dom­kapitel bl a vad betr

ä

ffar f

ö

rdelningen av ansvar och ar­betsuppgifter,

dels fr

å

gan om biskopens st

ä

llning som sj

ä

lvskriven ord­f

ö

rande i stiftsstyrelsen.

Teologiska 

ö

verv

ä

ganden och r

å

dande f

ö

rh

å

llanden

I en evangelisk-luthersk kyrka kan olika ordningar accepteras vad organisationen betr

ä

ffar fast

ä

n l

ä

ran 

ä

r en. Struktur­f

ö

r

ä

ndringar i svenska kyrkan p

å

 stifts-, pastorats- och f

ö

rsamlingsplanet b

ö

r dock utg

å

 b

å

de fr

å

n teologiska 

ö

ver­v

ä

ganden om vad kyrka och f

ö

rsamling 

ä

r och fr

å

n den aktuella situationen i kyrka och samh

ä

lle. F

ö

r

ä

ndringar som f

ö

resl

å

s blir med n

ö

dv

ä

ndighet ofta stadier i en utvecklingprocess och utg

ö

r kompromisser i r

å

dande l

ä

ge. Det g

ä

ller ocks

å

de refor­mer som f

ö

resl

å

s i regeringens skrivelse.

Kyrkan beskrivs i dagens teologiska arbete ofta som ett Guds folk i v

ä

rlden. Bibeln inneh

å

ller visserligen m

å

nga bilder av kyrkan - kyrkan som Guds f

å

rhjord. Guds familj. Guds.hus. Guds tempel. Guds husbygge. Guds 

å

ker, Kristi kropp, Kristi brud mm- 

men  

just f

ö

rest

ä

llningen om kyrkan som Guds folk kan av flera sk

ä

l ge en grundl

ä

ggande totalvision: ett folk bundet till Gud som 

ä

r alla m

ä

nniskors skapare, ett folk som 

ä

r f

ö

renat genom tron p

å

 Jesus Kristus och genom dopet i den treenige gudens namn, en v

ä

rldsvid gemenskap manifesterad i varje gudstj

ä

nstfirande f

ö

rsamling. Kyrkan 

ä

r en plats f

ö

r Guds handlande till m

ä

nniskans fr

ä

lsning.

127

Prop. 1987/88:31

Tanken p

å

 kyrkan som Guds folk ger vikt 

å

t varje enskild medlem och 

å

t allas inb

ö

rdes gemenskap. Den kristna f

ö

r­samlingen 

ä

r "ett utvalt sl

ä

kte, kungar och pr

ä

ster, ett heligt folk, Guds eget folk som skall f

ö

rkunna hans storverk" i v

ä

rlden, ett andligt husbygge av levande stenar (1 Pet 2:9). Varje sten f

å

r sin plats och sin funktion utifr

å

n den h

ö

rnsten som Gud sj

ä

lv lagt i sitt bygge, Jesus Kristus, ratad av m

ä

nniskor (korsf

ä

st) men utvald av Gud och 

ä

rad av honom (uppv

ä

ckt fr

å

n de d

ö

da och upph

ö

jd). Kyrkan beskrivs i samma urkristna dokument som en grupp m

ä

nniskor som tj

ä

nar varandra, "var och en med den n

å

deg

å

va han har f

å

tt, som goda f

ö

rvaltare av Guds n

å

d i dess m

å

nga former" (1 Pet 4:10). H

ä

r framtr

ä

der m

å

ngfalden, allas gemensamma uppgift trots olika . utrustning, ett tj

ä

nande i f

ö

rvaltarskap. Samtidigt har 1 Pet plats f

ö

r en s

ä

rskild grupp.ledare i f

ö

rsamlingen som f

å

tt sitt uppdrag fr

å

n Gud: "Till 'era 

ä

ldste riktar jag nu denna.

maning, ........... :var herdar f

ö

r den hjord som Gud har

anf

ö

rtrott er ............. " (5:lf), en text som 

å

terkommer i det

liggande f

ö

rslaget till vigning av biskopar och pr

ä

ster i svenska kyrkan. Den bibliska f

ö

rest

ä

llningen om kyrkan som Guds folk p

å

jorden, d

ä

r alla har sitt ansvar, ger ocks

å

 rum f

ö

r vigningstj

ä

nster med specialuppgifter.

Tre grundl

ä

ggande principer

L

ä

ron

ä

mnden har tidigare yttrat sig i den typ av fr

å

gor som behandlas i RegSkr 1987:1 (se t ex Ln 1983:5, 1985:6, 23, 26, 27) och d

å

s

ä

rskilt framh

å

llit tre viktiga principer:

1) De lutherska kyrkornas grundl

ä

ggande bek

ä

nnelse om kyrkan, uttryckt i den augsburgska bek

ä

nnelsens sjunde artikel:

Vidare l

ä

ra de, att en helig kyrka skall 

ä

ga best

å

nd till ev

ä

tdelig tid. Men kyrkan 

ä

r de heligas samfund (latin communio sanctorum, tyska "die Versammlung allerGlaubigen" ) ,. i vilket evangelium rent f

ö

rkunnas och sakramenten r

ä

tt f

ö

rvaltas. Och f

ö

r kyrkans sanna enhet 

ä

r det nog att vara ense i fr

å

ga om evangelii l

ä

ra och f

ö

r­valtningen 

ä

v sakramenten. Och det 

ä

r icke n

ö

d­v

ä

ndigt, att ned

ä

rvda m

ä

nniskobud eller religi

ö

sa bruk eller yttre, av m

ä

nniskor f

ö

reskrivna former f

ö

r gudsdyrkan 

ö

verallt 

ä

ro lika. Paulus s

ä

ger ju: En tro, ett dop, en Gud som

ä

r allas Fader etc." (jfr Ef 4:5).

I denna artikel har tv

å

grundl

ä

ggande principer v

ä

vts samman: att Gud verkar genom n

å

demedlen och att det finns m

ä

nniskor som tagit emot vad Gud ger genom n

å

demedlen.

I "Von den Konziliis und Kirchen" (1539) talar Luther om kyrkans sju k

ä

nnetecken, notae ecclesiae, som visar att kyrkan inte kan beskrivas enbart som en institution och inte heller enbart som en samling m

ä

nniskor. De sju k

ä

nnetecknen -Ordet, dopet, nattvarden, gudstj

ä

nsten, b

ö

nen,. pr

ä

st

ä

mbetet och korset (lidandet) - visar att kyrkans grund 

ä

r det som

128

Prop. 1987/88: 31

Gud g

ö

r genom ordet och sakramenten. Men det Gud g

ö

r syftar till att skapa ett Guds folk p

å

 jorden, som i gudstj

ä

nsten och tron tar emot det Gud ger och som i kallelsen och genom det profetiska vittnesb

ö

rdet i samh

ä

llet f

ö

r evangeliet vidare, 

ä

ven om det skulle'm

ö

ta motst

å

nd (korset).

2)  Det allm

ä

nna pr

ä

stad

ö

met, "som g

ö

r att f

ö

rsamlingsmed­

lemmarna har r

ä

tt och plikt att axla inte endast ett orga­

nisatoriskt och ekonomiskt ansvar utan 

ä

ven ett andligt,

gemensamt med det kyrkliga 

ä

mbetet" (Ln 1985:23, s 1).

Det s k allm

ä

nna pr

ä

stad

ö

met har sin grund i dopet och tron. Alla d

ö

pta och troende, vigda eller icke vigda, har till­sammans ansvaret f

ö

r att kyrkans grundl

ä

ggande uppgifter blir utf

ö

rda. Och d

ä

rvid 

ä

r b

å

de f

ö

rsamlingen som helhet och pr

ä

sten i f

ö

rsamlingen underst

ä

llda evangeliet. Endast i den m

å

n evangeliet f

å

r komma till uttryck talar och handlar f

ö

r­samlingen och i den dess pr

ä

st i enlighet med sitt gudomliga uppdrag.

3)  Den s k dubbla ansvarslinjen i svensk kyrkor

ä

ttslig tra­

dition, dvs "kombinationen av pr

ä

sterlig 

ä

mbetsf

ö

rvaltning

och folkligt f

ö

rankrad sj

ä

lvstyrelse" (se bl a Ln 1985:23 s

1).

Denna dubbelhet i kyrkans natur 

ä

r grundad i hennes bundenhet till bibel och bek

ä

nnelse. Kyrkans l

ä

ra 

ä

r inte framsprungen ur en demokratisk process och kan inte 

ä

ndras enligt vanliga demokratiska regler.

L

ä

ron

ä

mnden finner nu att de i RegSkr 1987:1 framlagda f

ö

r­slagen till organisationsf

ö

r

ä

ndringar i stort 

ö

verensst

ä

mmer med dessa grundl

ä

ggande principer 

ä

ven om vissa enskildheter kan diskuteras. L

ä

ron

ä

mnden vill h

ä

r n

å

got utf

ö

rligare kom­mentera den tredje principen.

Enligt gammal tradition och i likhet med de flesta stora kyrkorna viger svenska kyrkan n

å

gra till s

ä

rskilda uppdrag i kyrkan, n

ä

mligen som biskopar, pr

ä

ster och diakoner, s

å

ä

ven enligt det nu liggande f

ö

rslaget till kyrkohandbok 

II. 

L

ä

ron

ä

mnden anger i sitt yttrande 

ö

ver detta f

ö

rslag (Ln 1987:1) vissa argument f

ö

r bevarande av ordet 

ä

mbete (Andens 

ä

mbete, biskops

ä

mbetet, pr

ä

st

ä

mbetet,' diakon

ä

mbetet). Efter avgivna l

ö

ften och genom vigning med b

ö

n och handp

å

l

ä

ggning ges somliga medlemmar i kyrkan ett s

ä

rskilt ansvar. Detta f

å

r sedan olika f

ö

ljder i kyrkans organisation p

å

 olika niv

å

er. Grundl

ä

ggande f

ö

r varje organisationsstruktur m

å

ste vara s

å

dant som fr

ä

mjar en god samverkan mellan vigda medlemmar i kyrkan och medlemmar som inte 

ä

r vigda.

129

9   Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31. Bilaga

Prop. 1987/88:31

som 

ä

r pr

ä

glat av Ordets f

ö

rkunnelse och sakramentens f

ö

r­valtning. Man kan inte t

ä

nka sig en f

ö

rsamling utan guds­tj

ä

nst och gudstj

ä

nstgemenskap". Vigda och icke vigda har ett gemensamt ansvar f

ö

r gudstj

ä

nsten och den gemenskap och det arbete som v

ä

xer fram ur denna. Det dubbla ansvaret i kyrkan kan d

å

 inte tolkas s

å

 att de vigda har ansvar f

ö

r "det and­liga" medan de andra ansvarar f

ö

r allt det 

ö

vriga. Att b

å

da "parter" ges plats i beslutande organ med ansvar f

ö

r f

ö

r­samlingen som helhet ligger i linje med det nu sagda. F

ö

rslagen om ett breddat och 

ö

kat ansvarstagande av icke vigda utg

å

r ocks

å

naturligt ifr

å

n den f

ö

ruts

ä

ttningen att de som ut

ö

var detta ansvar finns med i f

ö

rsamlingens gudstj

ä

nstgemenskap. En allm

ä

n modell med "beslutsfattare" och "tj

ä

nstem

ä

n" som tv

å

skilda kategorier skulle svara d

å

ligt mot de 

ö

verv

ä

ganden av teologisk art som h

ä

r gjorts.

Det 

ä

r med tillfredsst

ä

llelse som l

ä

ron

ä

mnden konstaterar liknande uppfattningar i RegSkr 1987:1 s 7. D

ä

r h

ä

nvisas till kyrkokommitt

é

ns betoning av att i stort sett samtliga fram­st

ä

llningar om 

ä

mbetet i dag har sin utg

å

ngspunkt i f

ö

rsam­lingen: "Uppdraget att f

ö

rkunna och gestalta det kristna budskapet 

ä

r givet 

å

t hela kyrkan, varje f

ö

rsamling och enskild troende." Samtidigt betonas 

ä

mbetet: "Det anses v

ä

sentligt f

ö

r evanglief

ö

rkunnelsens frihet att pr

ä

sten i sin 

ä

mbetsut

ö

vning inte 

ä

r underst

ä

lld f

ö

rsamlingen och dess organ." Svenska kyrkans karakt

ä

r av episkopal kyrka framh

å

lls i remissvaren. "Antagningen till pr

ä

st och pr

ä

stvigningen an­ses inneb

ä

ra att pr

ä

sten tr

ä

der i hela kyrkans tj

ä

nst i ett stift och inte 

ä

r att betrakta som anst

ä

lld endast av det pastorat d

ä

r han eller hon har sin tj

ä

nstg

ö

ring." Bl a detta 

ä

r bakgrunden till departementschefens egen bed

ö

mning: "F

ö

r egen del 

ä

r jag angel

ä

gen att understryka att de organisato­riska reformer som jag f

ö

resl

å

r i det f

ö

ljande inte avser att f

ö

r

ä

ndra svenska kyrkans grundl

ä

ggande karakt

ä

r av en episko­pal kyrka d

ä

r biskopar och pr

ä

ster har ett sj

ä

lvst

ä

ndigt ansvar f

ö

r kyrkans l

ä

ra, f

ö

rkunnelse och sakramentsf

ö

rvalt­ning."

Enligt l

ä

ron

ä

mndens bed

ö

mning borde det nu framlagda f

ö

r­slaget, som helhet kunna resultera i en god samverkan mellan vigda och icke vigda i v

å

r kyrka. F

ö

r att s

å

 skall bli fallet m

å

ste dock de teologiska 

ö

verv

ä

ganden som l

ä

ron

ä

mnden h

ä

r redovisar h

å

llas aktuella och beaktas, inte minst under upp­byggnadsskedet.

Enskilda punkter

a. I uppbyggnaden av en ny organisation p

å

 lokal- och stifts­planet 

ä

r det av vikt att kyrkans universella dimension fin­ner ett klart uttryck. Kyrkan 

ä

r Kristi kyrka 

ö

ver hela v

ä

rlden. Svenska kyrkan 

ä

r en del av denna v

ä

rldsvida kyrka. Biskoparna, som i det f

ö

religgande f

ö

rslaget till ordning f

ö

r biskopsvigning (CsSkr 1987:4) bl a lovar att "fr

ä

mja enheten i Kristus", spelar h

ä

r en enhetsskapande roll, n

å

got som m

å

ste f

å

 adekvata konsekvenser i fr

å

ga om b

å

de organisation och resurser.

130

Prop. 1987/88:31

b. En rad motioner behandlar fr

å

gor om den pr

ä

sterliga orga­nisationen. Som n

ä

mnts inledningsvis g

ä

ller det fr

ä

mst

dels ansvarsf

ö

rdelningen mellan stiftsstyrelse och domkapitel (KHot 20, 46, 61, 62 och 89)

dels biskopens st

ä

llning i stiftsstyrelsen (KMot 31, 41, 53 och 59).

Pr

ä

ster och biskopar har genom de l

ö

ften de avlagt vid vig­ningen ett s

ä

rskilt ansvar f

ö

r att Guds evangelium r

ä

tt f

ö

r­kunnas och sakramenten r

ä

tt brukas. Deras arbete 

ä

r d

ä

rmed best

ä

mt av detta s

ä

rskilda uppdrag fr

å

n Gud och inte bundet bara till f

ö

rsamlingen och vad den beslutar.

Den pr

ä

sterliga organisationen 

ä

r av h

ä

vd s

ä

rskilt bunden till domkapitlen. I det framlagda f

ö

rslaget, s 32, s

ä

ger statsr

å

det:

Som remissinstanserna kraftigt framh

å

llit och som jag sj

ä

lv i inledningen (2.3) har betonat b

ö

r den sedan gammalt till

ä

mpade dubbla ansvarslinjen i svenska kyrkan bevaras, dvs en klar markering skall g

ö

ras av att biskopar och pr

ä

ster har ett sj

ä

lv­st

ä

ndigt 

ä

mbetsansvar f

ö

r kyrkans l

ä

ra, f

ö

rkunnelse och sakramentsf

ö

rvaltning. Av denna anledning anser jag att domkapitlen alltj

ä

mt b

ö

r best

å

 f

ö

r att ta hand om de fr

å

gor som har samband med kyrkans l

ä

ra, pr

ä

st

ä

mbetets ut

ö

vning, gudstj

ä

nstlivet och kyrko­rummets utformning. Dessa fr

å

gor tarvar s

ä

rskild kyrklig sakkunskap.

En praktisk konsekvens av detta 

ä

r enligt l

ä

ron

ä

mndens be­d

ö

mning att ocks

å

 f

ö

ljande uppgifter, som nu f

ö

resl

å

s ligga hos stiftsstyrelse, skall handl

ä

ggas av domkapitel:

-

tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifter f

ö

r pr

ä

ster

-

utf

ä

rdande av tj

ä

nstg

ö

ringsbetyg f

ö

r pr

ä

ster

-

disciplinansvar m m betr

ä

ffande pr

ä

ster

-

f

ö

rordnande av pastorsadjunkter.

Den sistn

ä

mnda punkten b

ö

r ses som ett led i pr

ä

stutbild­ningen - och enligt f

ö

rslaget skall domkapitlet besluta i d

ä

rmed besl

ä

ktade 

ä

renden som pr

ä

stexamen och antagning av pr

ä

ster i stiftet.

Denna f

ö

r

ä

ndring av f

ö

rslaget till ansvarsf

ö

rdelning mellan domkapitel och stiftsstyrelse svarar ocks

å

 v

ä

l mot det som s

ä

gs i f

ö

rslaget till domkapitelslag, s 319:

131

Prop. 1987/88:31

Domkapitlet skall

1.

se till att den f

ö

r svenska kyrkan g

ä

llande ordningen med avseende p

å

 svenska kyrkans l

ä

ra, b

ö

cker, sakrament, gudstj

ä

nst och 

ö

vriga handlingar iakttas i f

ö

rsamlingarna,

2.

ha tillsyn 

ö

ver pr

ä

sternas 

ä

mbetsf

ö

rvaltning och efterlevnad av pr

ä

stl

ö

ftena.

L

ä

ron

ä

mnden finner allts

å

 att ansvarsf

ö

rdelningen mellan domkapitel och stiftsstyrelse av l

ä

rom

ä

ssiga sk

ä

l, 

ä

ven anf

ö

rda i regeringens skrivelse, b

ö

r 

ä

ndras enligt det nu sagda.

Vad betr

ä

ffar fr

å

gan om biskopens st

ä

llning som sj

ä

lvskriven ordf

ö

rande i stiftsstyrelsen vill l

ä

ron

ä

mnden framh

å

lla att en s

å

dan ordning 

ä

r av betydelse f

ö

r bevarandet av kyrkans episkopala karakt

ä

r och f

ö

r biskopens uppdrag att ha ett helhetsansvar i stiftet.

Stockholm den 17 augusti 1987

P

å

 l

ä

ron

ä

mndens v

ä

gnar

BERTIL WERKSTR

Ö

M

Ö

RJAN WIKMARK

N

ä

rvarande:

Ä

rkebiskop Bertil Werkstr

ö

m ordf, biskop Martin L

ö

nnebo, biskop Karl-Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Tord[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Sven Lindeg

å

rd, biskop Per-Olov Ahr

é

n, biskop Bengt Wadensj

ö

, biskop Bengt[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Gunnar Weman, biskop Tore Furberg, biskop Krister Stendahl, Ake[REDACTED_EFTERNAMN]

é

n, Carl-Axel[REDACTED_EFTERNAMN], Ulla[REDACTED_EFTERNAMN], Caroline Krook, Martin[REDACTED_EFTERNAMN], Birger[REDACTED_EFTERNAMN], per Erik[REDACTED_EFTERNAMN] och Rune S

ö

derlund.

132

Prop. 1987/88:31

KO 1987:3

Bilaga 2

Läronämndens yttrande 1987:14

med anledning av motion om diakonin som församlingsangelägenhet

Till l

ä

ron

ä

mnden har f

ö

r yttrande 

ö

verl

ä

mnats KMot 1987:30.

Kristen diakoni tar sig uttryck i omsorg och omv

å

rdnad av med­m

ä

nniskan i olika;livssituationer i samh

ä

lle och kyrka och. utg

ö

r en konsekvens av evangeliet. I f

ö

rsamlingens verksamhet 

ä

r dia­konin d

ä

rf

ö

r sj

ä

lvklar. Hen m

ä

nniskors behov av omsorg och om­v

å

rdnad skiftar, och diakonin m

å

ste bl.a. p

å

 grund av detta st

ä

ndigt pr

ö

va nya former, som inte kan f

ö

rutses. L

ä

ron

ä

mnden har i tidigare yttranden framh

å

llit detta (Ln 1986:13, 1987:1 s 5). N

ä

r f

ö

rslaget till ny f

ö

rsamlingslag (RegSkr 1987:1 s 149) ger f

ö

rsamlingen kompetens att sj

ä

lv utforma och ansvara f

ö

r diakonin handlar det om just denna diakoni som verkar i b

å

de samh

ä

lle och kyrka och vars omfattning och verksamhetsformer st

ä

ndigt skiftar.

Stockholm den 17 augusti 1987

P

å

 l

ä

ron

ä

mndens v

ä

gnar

BERTIL WERKSTR

Ö

M

Ö

RJAN WIKMARK

N

ä

rvarande:

Ä

rkebiskop Bertil Werkstr

ö

m, ordf

ö

rande, biskop Martin L

ö

nnebo, biskop Karl-Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Tord[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Sven Lindeg

å

rd, biskop Per-Olov Ahr

é

n, biskop Bengt Wadensj

ö

, biskop Bengt[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Gunnar Weman, biskop Tore Furberg, biskop Krister Stendahl, Ake[REDACTED_EFTERNAMN]

é

n, Carl-Axel[REDACTED_EFTERNAMN], Ulla[REDACTED_EFTERNAMN], Caroline Krook, Martin[REDACTED_EFTERNAMN], Birger[REDACTED_EFTERNAMN], Per Erik[REDACTED_EFTERNAMN] och Rune S

ö

derlund.

133

Bilagas      Prop. 1987/88:31

KYRKOMÖTETS SKRIVELSE 1987:22 1987-08-27

REGERINGEN

Kyrkolagsutskottets betänkande 1987:5 med anledning av regeringens skri­velse om ny organistion på lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan, m. m. jämte motioner

Med överlämnande av nämnda belänkande får jag anmäla alt kyrkomötet den 27 augusti 1987 beslutat

all vid mom. 27 bifalla ulskollets hemställan med den ändring som däri som föranleddes av bifall till motion 1987: 18 av Sven Lenhoff

all vid mom. 36 bifalla reservation 4 av Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN] med den ändringen i reservantens förslag till 7§, all första och andra styckena i paragrafen gavs följande lydelse:

Församlingen skall förvalta skogen på församlingskyrkas faslighe­ter.

Pastoraten skall förvalta församlingskyrkas fastigheter och lönebo­ställen med undantag av skogen på dessa saml prästgårdar, samt atl i övrigl bifalla vad utskottet hemställt.

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

/ Bengt Törnell

134

Prop. 1987/88:31 Bdaga6

Kyrkolagsutskottets betänkande

1987:5

med anledning av regeringens skrivelse om ny organisation på lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan, m. m. (RegSkr 1987:1) jämte motioner

Kyrkom

ö

tet

KL

1987:5

1

REGERINGENS SKRIVELSE M.M.

Till utskottet har h

ä

nvisats regeringens skrivelse till kyrko­m

ö

tet 1937:1 i de delar regeringen (civildepartementet) till kyrkom

ö

tet f

ö

r yttrande 

ö

verl

ä

mnat f

ö

rslag till

1.

domkapitelslag,

2.

pr

ä

stanst

ä

llningslag,

3.

lag om f

ö

rvaltningen av kyrklig jord.

Betr

ä

ffande det huvudsakliga inneh

å

llet i regeringens skrivelse i remitterade delar h

ä

nvisar utskottet till framst

ä

llningen i det f

ö

ljande under rubriken Utskottet p

å

 s. 27 f.

I samband med skrivelsen behandlar utskottet f

ö

ljande 21 motio­ner :

1987:6 av Dag[REDACTED_EFTERNAMN] om tills

ä

ttningen av pr

ä

sttj

ä

nster,

1987:8 av Elin[REDACTED_EFTERNAMN] och Lars Carlzon om lekmannarepresentation i hovkonsistoriet,

1987:9 av Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. om f

ö

rvaltningen av f

ö

rsamlings­kyrkas fastighet,

1987:18 av Sven Lenhoff om tredjeg

å

ngstills

ä

ttningar av kommini­ster ,

1987:20 av Gustav B

ö

rjesson om ansvarsf

ö

rdelningen mellan stifts­styrelsen och domkapitlet,

1987:21 av Gustav B

ö

rjesson om formerna f

ö

r pr

ä

sttills

ä

ttning,

1987:35 av Hans-Olof[REDACTED_EFTERNAMN] om tills

ä

ttningen av pr

ä

sttj

ä

nster,

1987:38 av Hans-Olof[REDACTED_EFTERNAMN]

é

n om domkapitlens r

ä

ttsliga st

ä

llning,

1987:46 av Dag[REDACTED_EFTERNAMN] om ansvarsf

ö

rdelningen mellan domkapitel och stiftsstyrelse,

1987:47

av Eric[REDACTED_EFTERNAMN] om tj

ä

nster i en samarbetskyrka,

1987:48

av Carl-Eric Abrahamson om bost

ä

llsn

ä

mnderna,

1987:52

av Rolf Nordblom om tills

ä

ttningen av pr

ä

sttj

ä

nster,

1987:60

av Anders Sv

ä

rd om tredjeg

å

ngstills

ä

ttningar av kyrko-

135

herde,

Prop. 1987/88: 31

1987:61 av Bo D[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. om huvudmannaskapet f

ö

r pr

ä

ster­skapet ,

1987:62 yrkande 2 och 3 av Ingemar Bj

ö

rck om domkapitlets upp-gi fter, m.m.,

1987:63 av Ingemar Bj

ö

rck om tills

ä

ttning av pr

ä

sttj

ä

nster,

1987:75 yrkande A12 och 14-16 av Urban Gibson m.fl. om en ny organisation p

å

 lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan

1987:89 yrkande 2-4 av Karl-Erik[REDACTED_EFTERNAMN] om valbarhet till stiftsstyrelsen, m.m.

1987:92 yrkande l-3a av Robert Sch

ö

tt om vissa 

ä

ndringar i lag­f

ö

rslagen i RegSkr. 1987:1,

1987:94 av Robert Sch

ö

tt om tj

ä

nstg

ö

ringstidens l

ä

ngd f

ö

r leda­m

ö

ter i domkapitlen m.m.,

1987:100 av Birger Sjungarg

å

rd om domkapitlets kyrkliga karakt

ä

r, m.m.

Motionsyrkandena redovisas p

å

 s. 23 f.

L

ä

ron

ä

mnden har yttrat sig 

ö

ver regeringens skrivelse och d

ä

rtill anslutande motioner. Yttrandet fogas som bilaga 1 till detta be­t

ä

nkande.

Utskottet har anh

å

llit om yttrande fr

å

n organisationsutskottet 

ö

ver motionen 1987:89 yrkande 3. Organisationsutskottets yttrande fogas som bilaga 2 till detta bet

ä

nkande.

De f

ö

r yttrande 

ö

verl

ä

mnade lagf

ö

rslagen har f

ö

ljande lydelse.

136

Foi slag till

Prop. 1987/88:31

Dorrikapitelslag

Härigenom föreskrivs följande.

Domkapitlet och dess uppgifter

1 §    I varje stift skall del finnas ell domkapitel.

Domkapitlet skall

. , 

1.    se till att den för svenska kyrkan gällande ordningen med avseende på

svenska kyrkans lära, böcker, sakrament, gudstjänst och övriga handlingar

iakttas i församlingarna,

2.

ha tillsyn över prästernas ämbetsförvaltning och efterlevnad av präst­löftena.

3.

i övrigt utföra de särskilda uppgifter som enligl lag eller annan författ­ning ankommer på domkapitlet.

Ledamöter och suppleanter

2 §    Domkapitlet består av följande ledamöler, nämligen

1. biskopen som ordförande,

2.

domprosten eller, där det inle finns någon domprost, en av regeringen för sex år i sänder bland stiftets kyrkoherdar förordnad ledamot som vice ordförande,

3.

en präst vald av stiftets präster.

4.

tre lekmän valda av stiftsfullmäktige.

För ledamölerna enligt första slyckel 3 och 4 skall finnas lika många suppleanter. De ulses på samma säll som ledamöterna.

Vid handläggning av ärenden som avses i 20-22 §§ skall domkapillels sekreterare ingå som ledamol.

Sekreteraren

3 §   För domkapitlet skall finnas en sekreterare. Stiftsstyrelsen förordnar sekreteraren efter yttrande av domkapitlet.

Behörig all vara domkapitlets sekreterare är den som är medlem i svenska kyrkan och har avlagt juris kandidatexamen eller juristexamen.

Personal och lokaler m. m.

4 § Stiflssamfällighelen skall tillhandahålla domkapitlet sekreteraren och annan personal, kontorslokaler, inventarier, materiel samt del som i övrigl behövs för atl domkapitlet skall kunna fullgöra sina uppgifter.

Valbarhel

5 § Valbar lill lekmannaledamol eller suppleanl för denne är den som är kyrkobokförd inom stiftet, är medlem i svenska kyrkan och är myndig senast på valdagen.

Valbar till prästledamot eller suppleant för denne är den som innehar en

137

anställning boiii präst inom stiftet.

Prop. 1987/88:31

Om en ledamot eller suppleant inle längre är valbar, upphör hans upp-

dr.ig gi.nasi.

Valet av prästledamot och suppleant för denne

Röst rett vid valet

6 § Rösträtt vid val av präslledamot och suppleanl för denne har den präst som innehar en anslällning som präst inom stiftet och som är behörig att utöva prästämbetet.

Valperiodens längd m.m.

7 § Valet av präslledamoten och dennes suppleant gäller för en tid av sex år räknal från och med den I januari årel efter det år valet har skett. Valet sker vid möte med stiftets präster inför biskopen som valförrättare. Kan inle möte med stiftets präster sammankallas före en valperiods utgång, får valet förrättas på det sätt som anges i andra slyckel.

Om ledamoten eller suppleanten avgår under tjänstgöringstiden och mer än sex månader återstår av denna, skall fyllnadsval förrättas för den återstående tiden. Valet förrättas kontraktsvis med kontraktsprosten som valförrättare.

Kungörelse om valet

8 § Tid och plats för valet beslutas avdomkapitlet. Kungörelsen om be­slutet skall i god tid före valet tillställas de röstberättigade genom kon­traktsprostarna.

Förfarandet vid valet

9 § Valet sker med slutna sedlar. Vid lika röstetal avgörs utgången av

valet genom lottning.

10        § Röstberättigad som är förhindrad att personligen närvara vid valet

får sända in sinavalsedlar till valförrätlaren i förslutna kuvert. Kuverten

skall förses med egenhändigt undertecknad, av två vittnen styrkt påskrift

om innehållet. Valsedlarna för valet av ledamoten respektive suppleanten

skall läggas i olika kuvert.

De insända kuverten öppnas vid valförrättningen. Valsedlarna tas ut. utan all läsas, och sammanblandas med de valsedlar som lämnats personli­gen av de röstberättigade. Sedan räknas rösterna samman.

11        § Protokoll skall föras över valet. I della anges vilka röstberättigade

som avlämnat sina valsedlar personligen vid valtillföllet och vilka som sänt

in sina valsedlar. Protokollet justeras samt skrivs under av valförrältaren

och minsl tvu röslberätligade. Del skall sedan omedelbart sändas över till

domkapitlet.

Röstsammanräkning

12 §    När valet förrättas på möte med stiftets präster, lillkännager valför­

rätlaren valets uigäng efter det att rösterna har räknats samman. Om valet

138

föirättus kontraklsvis, skall domkapitlet räkna samman rösterna på den        Prop. 1987/88:31 dag som angetts i kungörelsen om valet och tillkännage valets utgång genom anslag. Genom tillkännagivandel är valet avslutat.

Förvaring av valhandlingar

13 §    Valsedlar och annat valmalerial skall förvaras på betryggande säll till dess att valet har vunnit laga kraft.

Valet av lekmannaledamöter och suppleanter

Tidpunkt Jör valet

14 § Stiftsfullmäktige skall snarast efter sin valperiods böljan förrätta val av lekmannaledamöter och suppleanler. Valet gäller till dess all stiftsfull­mäktige förrättar nylt val under sin nästa valperiod.

Om en ledamot eller suppleanl avgår undertjänstgöringsliden och mer än sex månader återstår av denna, skall fyllnadsval förrättas för den återstå­ende tiden.

Förfarandet vid valet

15     §    Valet skall ske på samma sätt som val av ledamöler i stiftsstyrelsen.

Om suppleanterna inte väljs proportionellt, skall det vid valet även

bestämmas i vilken ordning de skall inkallas till tjänstgöring.

16        §    Sedan protokollet över valet har justerats skall det omedelbart sän­

das till domkapitlet.

Hur man överklagar valen

17        § Val av präslledamot och suppleanl för denne får överklagas hos

kammarrätten. Skrivelsen med överklagandet skall ges in lill domkapitlet

inom tio dagar efter det atl valet avslutades.

Domkapitlet skall infordra valförrällarens förklaring över överklagandet samt valsedlar och övriga valhandlingar. Domkapitlet skall sända över dessa handlingar och överklagandet med eget yttrande till kammarrätten. Bestämmelserna i 27 och 29 §§ förvaltningslagen (1986:223) om ompröv­ning av beslul skall inte tillämpas. Kammarrätten prövar om skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätl tid.

Den som har valls till prästledamot utövar sill uppdrag utan hinder av all valet har överklagats. Om valet ändras, skall den nya ledamoten inta sin plats så snart ändringen har kungjorts. Vad som nu har sagls om ledamot gäller också för supplenat.

Bestämmelserna om inhibition i 29 § förvaltningslagen (1986:223) gäller inte beslut som avses i denna paragraf.

18        § Val av lekmannaledamöter och suppleanler för dessa får överklagas

enligt 13 kap. församlingslagen (1988:000).

Förhinder för biskopen

19 §    När biskopen är förhindrad alt utöva sin tjänst eller när biskops­

tjänsten är ledig får domkapitlet

139

1.

ulse kontraktsprostar och vikarier för dessa,

Prop. 1987/88: 31

2.

besluta om vem som skall fullgöra de uppgifter, som biskopen får lämna över till annan.

3.

anlita annan biskop för prästvigning och de övriga ämbetsuppgifter som måste fullgöras av biskop.

Förlust av prästämbetet m. m.

20

§ En präst, som genom lagakraftägande dom eller beslut har blivit avskedad från sin anställning som präst, kan av domkapitlet skiljas från prästämbetet eller för viss lid, som inte överstiger ett år, förklaras obehö­rig atl utöva detta. Detsamma gäller för den präst, som inte innehar eller uppehåller en prästtjänst och som på grund av sitt levnadssätt eller annars har i avsevärd mån skadat del anseende eri präst bör ha.

21

§ En präst, som genom lagakraftägande dom eller beslut har ålagts disciplinpåföljd, kan av domkapitlet förklaras obehörig att utöva prästäm­betet för en viss tid, som inte överstiger ett år, om han i anslutning till domen eller beslutet på grund av sin sinnesbeskaffenhet har erhållit tjänst­ledighet. Under den tiden får han inte utöva sin tjänst. Detsamma gäller för den präst som innehar eller uppehåller en prästtjänst och som genom lagakraftägande dom funnits ha begått brott.

En präst kan även förklaras obehörig att utöva prästämbetet under den tid då han är avstängd från sin anställning som präst.

22

§ En präst som har övergett svenska kyrkans lära skall av domkapitlet skiljas från prästämbetet. Den som innehar en anställning som präst får dock skiljas från ämbetet först sedan han har slutat sin anslällning.

23

§ För biskopar prövas frågor som avses i 20-22 §§ av ansvarsnämn­den för biskopar.

För övriga präster prövas sådana frägor av domkapitlet i det stift inom vilket prästen har sin anställning som präst eller, om han inte har någon sådan anställning, av domkapitlet i det stift inom vilket han är kyrkobok­förd.

För präster som tjänstgör i svensk församling i utlandet, är anställda inom Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet eller av styrel­sen för Svenska kyrkan i utlandet skall frågorna prövas av domkapitlet i Uppsala stift. Detsamma gäller för en präst som inte är kyrkobokförd inom riket.

Ansvarsnämnden för biskopar

24        § Nämnden består av fem ledamöter. Ledamöterna skall vara med­

lemmar i svenska kyrkan. Ordföranden skall vara lagfaren och erfaren i

domarvärv. Av de övriga ledamöterna skall en vara biskop. De ålerstående

ledamöterna skall vara lekmän som är förtrogna med det kyrkliga försam­

lingslivet.

Närmare be>;tammelser om nämndens sammansättning och verksamhet meddelas av vegcnngca.

Överklagande av beslut som avses i 2022 §§

25                                                                                                                       S Beslut i ärenden som avses i 20-22 §§ får överklagas hos kammar­

rätten.

140

Domkapitlets, ansvarsnämndens för biskopar och kammarrättens beslut       Prop. 1987/88:31 i ärenden som avses i 20 § gäller omedelbart, om annat inte förordnas i samband med talan mol besluiel.

Hovkonsistorium

26

§ 1 Stockholm skall del finnas ett hovkonsislorium. Detla skall ha samma befogenheter med avseende på hovförsamlingen som domkapitlen har genteinoi församlingarna.

27

§ Hovkonsistoriet består av överhovpredikanten som ordförande saml de ordinarie hovpredikanterna.

1.     Denna lag träder i kraft den I juli 1989.

2.     Genom lagen upphävs

Kungl. Maj:ts inslruklion den 28 juni 1681, varefter dess consistorium aulicum vid de där förefallande ärenden skall hava sig alt rätta, samt lagen (1936:567) om domkapild.

3.

Uppdraget för prästledamöter och suppleanler för dessa som har utsetts enligt äldre bestämmelser gäller till och med utgången av sjätte årel efter valet.

4.

Uppdraget för lekmannaledamöter och suppleanter för dessa som har utsetts enligt äldre bestämmelser upphör när stiftsfullmäktige har valt lekmannaledamöter och suppleanler enligt de nya beslämmelserna och valet har vunnit laga kraft.

141

Förslag till

Prop. 1987/88: 31

Prästanställningslag

Härigenom föreskrivs följande.

Lagens tillämpningsområde m. m.

1 S Denna lag är tillämplig på biskopar och andra präster i svenska kyrkan som har anställning i territoriella pastorat och stiftssamfälligheter.

Bestämmelserna i lagen lillämpas också på präster i svenska kyrkan som har anställning i andra icke-terriloriella pastorat än hovförsamlingen.

Avlöningsförmånerna i prästernas anställningar fastställs under medver­kan av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer {statligt reglerade anställningar).

Prästtjänsternas antal och fördelning

2 § . Regeringen fastställer hur många statligt reglerade prästtjänster som får finnas inrättade i riket.

Svenska kyrkans centralstyrelse skall besluta hur många prästtjänsler som fär finnas i varje stift.

Pastoratstjänster

3 S I varje pastorat skall det finnas en tjänst som kyrkoherde. I det

pastorat där stiftets domkyrka är belägen skall det i stället finnas en tjänst

som domprost, om inte regeringen bestämmer annat. Domprosten är kyr­

koherde i pastoratet.

I etl pastorat får del också finnas ijänster som komminister.

Tillsättning av pastoratstjänster

Tjänster som domprost

4 §   Tjänster som domprost tillsätts av regeringen.

En tjänsi som domprost söks hos domkapitlet. Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och ge kyrkoråden i varje församling i pastoratet tillfälle att yttra sig över dessa.

Domkapitlet skall därefter med eget yttrande lämna över handlingarna avseende behöriga sökande lill regeringen.

Tjänster som kyrkoherde

5 § Första och andra gången av tre. när en tjänsi som kyrkoherde bUr ledig i elt pastoral, tillsätts den i elt enförsamlingspastorat av kyrkorådet och i elt fierförsamlingspastoral av en lillsättningsnämnd, om inte annal följer av 10 eller 12 §.

En tjänst som kyrkoherde söks hos domkapitlet. Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och lämna över ansökningshandling­arna från dessa lill kyrkorådet eller tillsättningsnämnden.

142

Ksrkorådei eller tillsättningsnämnden skall underrätta sliftsslyrdsen       Prop. 1987/88:31 om sina lillsällningsbeslut.  När ell beslut har vunnit laga kraft, skall stiftsstyrelsen utfärda ell anställningsbevis för den som har fått tjänslen.

6 § Finns det inte tre behöriga sökande lill en tjänst som kyrkoherde, får

kyrkorådet eller tillsättningsnämnden tillsätta tjänsten eller lämna över

tillsältningsärendel till domkapitlet. Domkapitlet får därvid tillsätta tjäns­

ten eller besluta alt tjänsten skall hållas vakant, om inte annat följer av 21 §

tredje stycket.

7       §    1 varje flerförsamlingspastorat skall det finnas en tillsättningsnämnd.

Kyrkorådet i varje församling i pastoratet väljer inom sig ledamöler i

nämnden. Antalet ledamöler och hur många av dem som varje församlings­kyrkoråd skall utse bestäms genom överenskommelse mellan kyrkoråden. Varje kyrkoråd skall dock välja minst en ledamot. Om församlingarna inte kan enas avgörs frågan av stiftsstyrelsen. För ledamöterna i nämnden skall väljas lika många suppleanter.

Val av ledamöler och suppleanler i nämnden skall ske på samma sätt som val av ledamöter i församlingskyrkoråd. Om suppleanterna inte väljs proportionelll skall del vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas lill tjänstgöring.

Beträffande tillsättningsnämnden lillämpas i övrigl beslämmelserna om kyrkoråd i 7 kap. 8 §, 9 §, 10 § första stycket tredje meningen, 11-13 §§. 14 § andra stycket samt 21 och 22 §§ församlingslagen (1988:000).

8 § Var tredje gång tjänsten som kyrkoherde blir ledig i etl pastorat

tillsätts den av domkapitlet, om inle annal följer av 10 eller 12 §. Innan

tjänsten tillsätts skall kyrkorådet i varje församling ges tillfälle alt yttra sig

över de behöriga sökandena.

Domkapitlet skall underrätta stiftsstyrelsen om sina lillsältningbeslut. När etl beslut har vunnit laga kraft, skall stiftsstyrelsen utfärda ell anställ-ningsbesvis för den som har fått tjänslen.

Tjänster som komminister

9 §   Tjänster som komminister tillsätts på det sätl som enligt 5 och 6 §S gäller vid lillsältning av tjänster som kyrkoherde.

Tillsättning av tjänster genom förflyttning

10        § En präst som innehar en tjänsi som komminister får av stiftsstyrel­

sen förflyttas lill en annan sådan tjänst. En förflyttning far endast ske om

den tjänst prästen innehar dras in eller när del annars finns synnerliga skäl

för det.

Del nu sagda gäller också en präst som innehar en tjänst som kyrkoher­de. Synnerliga skäl får dock åberopas bara när det annars är domkapitlet som enligt 8 S skulle ha tillsatt den kyrkoherdetjänst till vilken förflytining-en avses ske.

11        §    Stiftsstyrelsen skall bereda kyrkorådet eller tillsättningsnämnden i

berörda pastoral tillfälle att yttra sig i en fråga om förflyttning.

143

Tjänster i icke-territoriella pastorat och samarbetskyrka

Prop. 1987/88:31

12 § Tjänster som präst i icke-terriloriella pastorat samt tjänster som komminister i en samarbetskyrka mellan svenska kyrkan och annat sam­fund eller liknade tillsätts av regeringen eller den myndighet som regering­en bestämmer.

Stiftstjänster

13 §    I varje stift skall det finnas en tjänst som biskop. 1 Uppsala stift är ärkebiskopen biskop.

I en stiftssamfällighet får det finnas tjänster som stiftsadjunkt, kontrakts-adjunkt och pastorsadjunkt.

Tillsättning av stiftstjänster

Tjänster som biskop

14 §    Val av biskop fönättas enligl bestämmelserna i lagen (1963:633) om biskopsval.

Enligt lagen (1982:942) om svenska kyrkan utnämner regeringen lill biskop en av de tre som har föreslagits vid biskopsvalet.

Tjänster som stifts-, kontrakts- och pastorsadjunkt

15 § Tjänster som stiftsadjunkt, kontraktsadjunkl pch pastorsadjunkt till­sätts av stiftsstyrelsen.

Tjänsterna som stiftsadjunkt och kontraktsadjunkt söks hos domkapit­let. Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och sedan med eget yltrande lämna över ansökningshandlingarna från dessa till sliftssty-. relsen.

Domkapitlet prövar också vilka som är behöriga till en tjänsi som pas­torsadjunkt.

Tillsättning av vikariat

16 § Vikariat på tjänster som domprost, kyrkoherde, komminister, stifts­adjunkt och konlraktsadjunkt lillsätts av stiftsstyrelsen.

Vikariaten söks hos domkapitlet. Domkapitlet skall pröva vilka sökande som är behöriga och sedan med eget yllrande lämna över ansökshand-lingarna frän dessa lill sliflsstyrelsen.

Långtidsvikariat som domprost lillsätts dock i samma ordning som tjäns­ten.

Vikariat på tjänster som komminister får endasl tillsättas efter begäran av pastoratet, om regeringen inte föreskriver något annat.

Behörighet och befordringsgrunder

17       §    Av lagen (1982:942) om,svenska kyrkan framgår alt endasl den som

bekänner svenska kyrkans lära får utnämnas till präst.

En prästtjänst får endast tillsättas med den som får utöva prästämbetet.

18       §    Av regeringsformen följer att svenskt medborgarskap gäller som

särskilt villkor for innehav och ulö\ande av tjänst som biskop.

144

19

§    Regcr.ngen får meddela föreskrifter om de särskilda villkor som i       Prop. 1987/88:31 övrigt skall gälla för behörighet lill annan prästljänsl än biskopstjänst.

20

§ Vid tillsättning av en prästtjänsl skall avseende fästas endast vid sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet. Bland de grunder som sålunda skall beaktas skall skickligheten sättas främst, om del inte finns särskilda skäl för något annat.

Närr.iare föreskrifter om vad som sägs i första slyckel meddelas av regeringen.

Kungörelse om ledig prästtjänst, ansökan och behörighetsprövning

21 § Prästtjänster och vikariat på sådana tjänster skall av domkapitlet kungöras lediga lill ansökan. Regeringen får meddela föreskrifter om un­dantag från denna skyldighet.

Ansökan skall ges in till domkapitlet inom föreskriven tid. Om det finns särskilda skäl, får dock domkapitlet vid sin prövning av de sökandes behörighet även beakta ansökningar som har kommil in för senl.

Har en ijänst som kyrkoherde, vilken skall tillsättas i den ordning som anges i 5 och 6 §§. eller en tjänsi som komminister kungjorts ledig till ansökan, skall den kungöras ledig ytterligare en gång om det inle finns ire behöriga sökande till tjänsten och om kyrkorådet eller tillsättningsnämn­den begär det.

Vad som nu har sagls gäller inle tjänsi som biskop eller, såvitt avser förslå och andra styckena, tjänst som paslorsadjunkt.

Anställningsformer

22

§    Tjänst som biskop tillsätts med fullmakt. Övriga prästtjänster samt vikariat lillsätts med förordnande.

23

§    Förordnanden gäller tills vidare utan tidsbegränsning. Förordnanden får dock lidsbegränsas om del föranleds av arbelels sär­skilda beskaffenhet eller om anställningen gäller vikariat.

Har ett förordnande meddelats i strid med vad som sägs i andra stycket, skall förordnandet på talan av prästen förklaras gälla tills vidare utan tidsbegränsning.

Inrättande av prästtjänster

24 § Frågor om inrättande av tjänster som biskop och domprost prövas av regeringen.

Frågor om inrättande av ijänster som stiftsadjunkt och kontraktsadjunkl

prövas av svenska kyrkans centralstyrelse. Enligl föreskrifter som rege­

ringen meddelar prövar cenlralstyrdsen också frågor om inrättande av

personliga tjänster för präst eller ijänster för präst med tjänstgöring i flera

stift.

'

Frågor om inrättande av tjänster som kyrkoherde och komminister samt pastorsadjunkter prövas av stiftsstyrelsen.

Om vakanthållning och indragning av prästtjänster

25 §    När en prästtjänst  blir ledig, skall stiftsstyrelsen pröva om den

behöver tillsättas.

145

10   Riksdagen 1987/88. 1 .saml. Nr 31. Bilaga

Om tjänsten inte behöver tillsättas skall den hållas vakanl eller dras in.

Prop. 1987/88: 31

I fråga om en domprosttjänst ankommer prövningen dock på regeringen.

26 § När stiftsstyrelsen finner att en tjänsi som stiftsadjunkt eller kon­traktsadjunkl bör dras in, skall stiftsstyrelsen föreslå det hos svenska kyrkans cenlralslyrdse.

Frågor om disciplinansvar m. m.

Disciplinpåföljd

27        § Om en präst uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter vad som

åligger honom i hans anställning och felet inle är ringa, får disciplinpåföljd

åläggas honom för tjänsteförseelse.

Disciplinpåföljd får inle i någol fall åläggas en präst därför att han har deltagit i strejk eller därmed jämförlig stridsåtgärd.

28     §    Disciplinpåföljder är varning och löneavdrag.

Mer än en disciplinpåföljd får inte åläggas samtidigt.

Löneavdrag får göras för minst en och högst trettio dagar. Om storleken av löneavdrag föreskriver regeringen.

29        § Innehåller kollektivavtal någon bestämmelse som avviker från 28 §

eller från regeringens föreskrifter om löneavdragets storlek, gäller i stället

den bestämmelsen för präster som är sysselsatta inom det område som

avtalet avser.

Avskedande

30

§ Om en präst har begått brott, som visar att han uppenbarligen är olämplig atl inneha sin anställning, får han avskedas.

31

§ Har en präst genom annan gärning än brott begått grov tjänsteförse­else som visar all han uppenbarligen är olämplig att inneha sin anställning, får han avskedas i stället för alt åläggas disciplinpåföljd. Delsamma skall gälla, om en präst, som ålagts disciplinpåföljd, inom två år därefter i anslällning inom samma stift på nylt har begått tjänsteförseelse och därige­nom visat sig uppenbarligen olämplig alt inneha sin anställning.

32

§ En präst som har rätt till statlig pension men inte har uppnått pensioneringsperiodens nedre gräns får inte avskedas enligl 30 eller 31 §, om han har begått brottet eller tjänsteförseelsen under inflytande av själs­lig abnormitet som avses i 33 kap. 2 § brottsbalken och han lämpligen kan förflyttas eller annars omplaceras lill en annan präsujänsl som är förenad med sådan pensionsrått.

33

§ Avskedande får inte grundas enbart pä omständigheter som stifts­styrelsen har känt till mer än en månad före prövningen.

När frågan om avskedande prövas av ansvarsnämnden för biskopar får avskedande inte grundas enbart på en omständighet som den myndighet biskopen lyder under har känt till mer än två månader före prövningen.

Första och andra styckena gäller mte när beslutet om avskedande begärs

av riksdagens ombudsmän eller jusiiiiekanslern inom sex månader efter

det att omständigheten har inträffat.

]46

Åiulsantnälan

Prop. 1987/88:31

34

§ En präst som är skäligen misstänkt för alt i tjänsteutövningen ha begått brott enligl 20 kap. 1 -3 §§ broiisbalken eller annat brott varigenom han har åsidosatt åligganden i tjänsteutövningen, skall anmälas till åtal, om fängelse är föreskrivet för brottet eller om det finns anledning anla atl lalan om enskilt anspråk kommer att föras.

35

§ I fräga om allmänfarlig vårdslöshet som avses i 13 kap. 6 § första stycket brottsbalken får regeringen medge undantag från anmälningsskyl­digheten enligt 34 §.

Avstängning och läkarundersökning

36        § Inleds enligt denna lag elt förfarande som syftar lili att avskeda en

präst, får han avstängas från arbetet.

Vidtas en åtgärd för atl anställa åtal mot en präst, får han avstängas från arbetet, om gärningen i fråga kan antas medföra uppsägning eller avske­dande.

En avstängning enligt första eller andra stycket gäller längst till dess alt anställningen upphör.

37        § Om en präst inte fullgör sina arbetsuppgifter tillfredsställande, fär

han avstängas från sitt arbete, om den bristande tjänstdugligheten beror på

sjukdom eller därmed jämförligt förhållande.

Saknas tillräcklig utredning om atl den bristande tjänstdugligheten beror på sjukdom eller därmed jämförligt förhållande men framslår detla ändå som sannolikl, får prästen åläggas att låta sig undersökas av läkare som anvisas honom.

Följer prästen inte åläggandet får han avstängas från arbetet.

38

§ Upphör grunden för avstängning enligt 36 eller 37 §. skall avsläng­ningen omedelbart hävas.

39

§ Närmare föreskrifter för tillämpningen av 36 och 37 §§ meddelas av. regeringen.

Handläggningen av frågor som avses 12739 §§

40

§ Beslämmelserna i 14 kap. lagen (1976:600) om offentlig anställning skall tillämpas vid handläggningen av frägor enligl 27-.19 lj;?.

41

§ Beslämmmelserna i 11-14 §§ lagen (1976:580) om medbestämman­de i arbetslivet skall inte lillämpas i fräga om beslut som meddelas med Slöd av 27-39 S!J.

Beslutande myndighet

42 § Frågorom disciplinansvar, avskedande, åtalsanmälan, avstängning och läkarundersökning prövas av stiftsstyrelsen i det stift där prästen innehar sin anställning.

För biskopen prövas dock frågorna av ansvarsnämnden för biskopar.

Bestämmelser om den finns i domkapitelslagen (1988:()0()|.

147

43        §    Bestämmelser om rätt för riksdagens ombudsmän och för justitie-       Prop. 1987/88:31

kanslern atl göra anmälan i ärenden om disciplinansvar, avskedande eller

avstängning och om handläggning av sådana ärenden finns i 6 § lagen (1986:765) med instruktion för riksdagens ombudsmän och i 6§ lagen (1975: 1339) om justiliekanslerns tillsyn.

Verkställighet av beslut

44

§ Beslut om avskedande får inte verkställas förrän beslutet har prö­vats slutligt efter talan som avses i 52 § eller förrän rätten lill sådan lalan har förlorats.

45

§ Beslut om avstängning gäller omedelbart. 1 tvist om avslängningen får domstolen dock för tiden intill dess lagakraftägande dom eller beslut föreligger bestämma, alt avslängningen lills vidare inle skall gälla.

Ansvar för avlöningsförmåner m. m.

46

§ Suftssamfälligheien skall svara för kostnader för avlöningsförmåner till stifts- och kontraktsadjunkter, vikarier på sådana tjänster, pastors­adjunkter samt för prosttillägg.

47

§ Pasloratel skall svara för kostnader för avlöningsförmåner till inne­havare av prästtjänster i pastoratet och vikarier på sådana tjänster samt för icke prästvigda tjänstebiträden.

48

§ Stiftsstyrelsen skall bestämma hur kostnaderna för en prästs avlö­ningsförmåner skall fördelas mellan pastoraten, när prästen tjänstgör i flera pastorat eller i elt pastorat och stiftssamfälligheten.

49

§ Regeringen får besluta all innehavaren av en biskopstjänst skall anvisas tjänsteboslad.

1 fräga om innehavaren av en tjänst som kyrkoherde eller komminister får pastoratet besluta att prästen skall anvisas tjänstebostad. Om tjänsten är tillsatt får pastoratet meddela eller upphäva ett sådant beslul endast med samtycke av den som innehar tjänsten. Pastoratet skall underrätta domka­pitlet och egendomsnämnden om beslutet.

Kostnaderna för en tjänsteboslad åt en kyrkoherde eller komminister skall betalas av pasloratel.

Egendomsnämnden fastställer hyran för tjänstebostaden. Hyran tillfaller pastoratet.

50    §    När en tjänsteboslad har anvisats är prästen skyldig atl bo i den.

Beslut om befrielse från skyldighet alt bo i tjänsteboslad fattas av

regeringen om beslutet rör en biskop och i andra fall av domkapitlet.

Domkapitlet skall medge en ansökan om befrielse om pastoratet har tillstvrkt den eller om det på grund av prästens eller någon familjemedlems hälsa eller bostadsförhållanden eller andra särskilda omständigheter fram­slår som skäligl.

51       § Stiftsstyrelsen skall meddela tjänslgöringsföreskrifter för andra

präster i stiftet än biskopen, i den mån regeringen inte bestämmer annat.

Därvid skall i fråga om pastoratspräster beaktas vad domkapitlet har

föreskrivit om gudstjänsthållningen i pastoratet.

148

Rättegång och överklagande m. m.

Prop. 1987/88:31

52

§ Den som är missnöjd med en myndighels beslut om tidsbegränsning av förordnande, disciplinpåföljd, avskedande, avstängning eller läkarun­dersökning får väcka talan hos tingsrätten eller arbetsdomstolen enligt bestämmelser i lagen (1974: 371) om rättegången i arbetstvister.

53

§ Talan som avses i 23 § tredje stycket väcks senast två månader efter förordnandeiidens utgång.

Om en präst vill söka ändring i elt beslut enligl 27. 30 eller 31 § eller 37 § andra slyckel, skall han väcka lalan inom fyra veckor från den dag han fick del av besluiel.

Väcks inte lalan inom den föreskrivna liden, är rätlentill talan förlorad.

54

§ I fråga om rätt för riksdagens ombudsmän och justitiekanslern att söka ändring i beslul om disciplinansvar, avskedande eller avstängning tillämpas bestämmelserna i 16 kap. 3 § lagen (1976:600) om offentlig an­slällning.

55

§ Bestämmelserna om skadestånd i 38, 41 och 42 §§ lagen (1982: 80) om anställningsskydd skall lillämpas, om en myndighel i ärenden om disciplinansvar, avskedande, avslängning eller läkarundersökning bryter mot någon av följande bestämmelser:

1. 40 §, såvitt gäller tillämpningen av   14 kap.   1  eller 3-9 § lagen (1976: 600) om offentlig anställning. '    2. 42§,

3. föreskrifter enligl 39 § om handläggning av ärende om avslängning eller läkarundersökning.

I fråga om avvikelser i kollektivavtal från vad som sägs i 41 § lagen om anställningsskydd tillämpas 2 § andra stycket samma lag.

56

§ Kyrkorådets, tillsättningsnämndens eller stiftsstyrelsens beslut en­ligt denna lag får överklagas enligt beslämmelserna i 13 kap. 1-7 §§ församlingslagen (1988: 000). om inte annat följer av 52 eller 58 §.

57

§ Domkapitlets beslul enligt 50 § får överklagas hos kammarkollegiet. Kammarkollegiets beslut får inte överklagas.

Domkapitlets beslul i övrigl enligt denna lag får överklagas hos regering­en.

Domkapillels beslut om tillsättning av en prästtjänst får överklagas endast av den som har sökl tjänslen. Överklagandei skall ha kommil in lill domkapillel inom tre veckor från den dag då beslutet tillkännagavs genom anslag på domkapitlets anslagstavla.

58       § Svenska kyrkans centralstyrelses och stiftsstyrelsens beslul om in­

rättande eller indragning av en prästtjänst får inte överklagas.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989.

2.

Genom lagen upphävs lagen (1957: 577) om präslval.

3.

Om förfarandet för lillsältning av tjänst som avses i denna lag har påbörjats före den 1 juli 1989 skall tillsättningsärendet handläggas enligl äldre beslämmelser.

4.

Den turordning som enligt äldre bestämmelser varit avgörande för hur en kyrkoherdetjänst tillsätts ändras inte genom denna lag.

149

5.   Ulan hinder av bestämmelserna i denna lag får regeringen var tredje       Prop. 1987/88: 31

gång en kyrkoherdetjänst är ledig i ett pastoral tillsätta tjänslen genom alt

lill denna förflytta en präsl som är anställd med fullmakt. Sådan förfiyil­ning får ske endast om del är nödvändigt av organisatoriska eller andra synneriiga skäl. Vid tillsättning som nu sagls skall i övrigl alltjämt lilläm­pas beslämmelserna i 37-39 §§ lagen (1957: 577) om präslval.

6.

När en tjänst som pasloratsadjunkt blir ledig, skall den dras in. De som vid utgången av juni 1991 innehar en tjänsi som pasloratsadjunkt är därefter skyldiga alt med frånträdande av utövningen av sin tjänst utöva en tjänst som pastorsadjunkt i stiflssamfällighelen.

7.

De som med fullmakt innehar statliga tjänster som kyrkoherde för döva skall utöva sin ijänst genom alt fullgöra motsvarande arbetsuppgifter hos Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet.

150

Förslag till

Prop. 1987/88:31

Lag om förvaltningen av kyrklig jord

Härigenom föreskrivs följande.

Dennitioner m. m.

1§    Kyrklig jord är sådan fasl egendom eller lomträll .

1.   vars avkaslning är avsedd för avlöning åt kyrkoherde eller komminis­

ter i visst pastoral {löneboslälle),

2.

där tjänsteboslad är anvisad ål en kyrkoherde eller komminister (prästgård),

3.

vars avkaslning är avsedd för en församlingskyrkas behov (försam­lingskyrkas fastighet),

4.

som förvärvals för medel ur präsllönefonder från flera pasloral och vars avkaslning är avsedd för avlöning åt kyrkoherde eller komminister i dessa pastorat {prästlönefondsfastighet),

5.

vars avkaslning tillförs kyrkofonden (kyrkofondsfastighet),

6.

vars avkaslning är avsedd för en domkyrkas behov {domkyrkas fastig-hel), eller

7.

där tjänsteboslad är anvisad åt en biskop (biskopsgård).

Om tjänsteboslad inle längre är anvisad på en prästgård blir denna löneboslälle.

Vid tillämpning av 21 och 23 §§ skall även sådan fast egendom på vilken en församlingskyrka eller domkyrka av sliftdsekarakiär är uppförd anses som församlingskyrkas fastighet respektive domkyrkas fastighet.

2

§ Bestämmelser i lag eller annan författning om fast egendom eller lomträll som tillhör slaten tillämpas inte på kyrklig jord.

3

§ Vad som enligt lag eller annan författning åligger fastighetsägare skall fullgöras av den som förvaltar den kyrkliga jorden.

Den som förvallar den kyrkliga jorden företräder denna om annal inle sägs i denna lag.

Egendomsnämnden

4

§ I varje sliftssamfällighel skall del finnas en egendomsnämnd. Nämn­den skall ha hand om de uppgifter i fråga om kyrklig jord i stiftet som ankommer på nämnden enligt denna lag eller bestämmelser som har med­delats med slöd av lagen.

5

§ Ledamöter och suppleanler i egendomsnämnden väljs av stiftsfull­mäktige till det anlal fullmäktige bestämmer. Antalet ledamöler får dock inle vara mindre än fem. Anlalel suppleanler bör vara minst lika slort som antalet ledamöler.

Om suppleanterna inle skall väljas proportionelll skall det vid valet även bestämmas i vilken ordning de skall inkallas till ijänstgöring.

6§ Följande beslämmelser i församlingslagen (1988:000) lillämpas på egendomsnämnden, nämligen

151

7 kap. 8 § om rätl till ledighet för uppdraget,

Prop. 1987/88: 31

7 kap. 10 § om ordförandeskapet, 7 kap. 

II 

§ om sammanträden, 7 kap. 12 § om suppleanternas ijänstgöring, 7 kap. 13 § första slyckel om beslulsförhet,

7 kap.  14 § om val av särskild avdelning saml krav på beslul och protokoll, 7 kap. 15 § om mottagande av framställningar m. m., 7 kap. 17 § om reglemente, 7 kap. 21 § om förvaring av arkivhandlingar,

7 kap. 22 § första stycket om ersållning till ledamöler och suppleanler, 9 kap. 4 § om valbarhet, 9 kap. 5 § om valperiodens längd. Därvid skall följande gälla:

1.

Bestämmelserna om stiftsstyrelsen skall avse egendomsnämnden.

2.

Bestämmelserna om församlingen, kyrkofullmäktige och kyrkostäm­man skall avse stiftssamfälligheten och sliflsfullmäktige.

3.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får beslu­ta atl egendomsnämndens protokoll och andra arkivhandlingar får förvaras pä annal säll än i kyrkoarkiv.

Förvaltningen

Allmänna beslämmelser

.

.

7 § Pasloralel skall förvalla löneboställen och församlingskyrkors fastig­

heter, med undantag av tillhörande skog, saml prästgårdar.

Egendomsnämnden skall förvalta präsllönefondsfasligheler, domkyrkas fastigheter och biskopsgårdar saml skogen på löneboslällen och på försam­lingskyrkors fasligheter. Lunds domkyrkas fastigheter skall dock förvaltas av ell särskill domkyrkoråd enligt beslämmelser som regeringen meddelar.

Kammarkollegiet skall förvalla kyrkofondsfasligheler. En egendoiris-nämnd skall dock förvalta en kyrkofondsfastighet, om kammarkollegiet beslutar alt överlämna förvaltningen av fastigheten åt nämnden. Kammar­kollegiet kan också överlämna förvaltningen åt någon annan förvaltare.

Regeringen eller den myndighel som regeringen beslämmer får efter ansökan av den som förvallar den kyrkliga jorden besluta atl denna skall förvallas på annal sätl.

Särskilda bestämmelser om prästgårdar och biskopsgårdar

8 § Vid förvaltningen av prästgårdar och biskopsgårdar skall naturvår­

dens och kulturminnesvårdens intressen beaktas i skälig omfattning.

Egendomsnämnden får meddela bestämmelser för vården och använd­ningen av prästgårdar som utgör en särpräglad miljö. Detsamma gäller sådana byggnader på prästgårdar som har ett särskill värde som exempel på en viss lids byggnadsskick.

Vad som sägs om präslgård i förslå och andra styckena skall även gälla vid förvaltningen av ell löneboslälle, som tidigare varil präslgård.

9 § Har etl pasloral enligl 49 § prästanslällningslagen (1988:000) anvisat

en kyrkoherde dier komminister tjänsteboslad på en prästgård, skall pas­

loratel anordna prästgården.

Pasloratel skall underhålla prästgården och vid behov bygga nya hus på

den. Pastoratet svarar för prästgårdens sköisel, om della inle enligt före-

152

skrifter sen; regeringen meddelar eller enligl avtal skall ankomma på       Prop. 1987/88:31 innehavaren av tjänstebostaden.

10 § Egendomsnämnden skall svara för löpande underhåll, sköisel och uppvärmning av biskopsgården, om detla inle enligt avtal skall ankomma på någon annan. Behöver husen på biskopsgården byggas om eller en ny biskopsgård byggas, skall egendomsnämnden lämna förslag härom till regeringen. För biskopsgården i Lunds stift gäller dock de bestämmelser som regeringen meddelar.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, kammarkollegiet får

meddela ytterligare föreskrifter om hur egendomsnämndens åligganden

enligt första stycket skall utföras.

-

Särskilda beslämmelser om annan kyrklig Jord

11

§ Förvaltningen av löneboställen, församlingskyrkors fastigheter, präsllönefondsfasligheler, domkyrkors fastigheter och kyrkofondsfaslig­heler skall inriklas på atl egendomens avkastningsförmåga las tillvara på ekonomiskt bästa sätl. Naturvårderis och kulturminnesvårdens intressen skall beaktas i skälig omfattning.

12

§ Etl pastorat får endasl efter medgivande av egendomsnämnden före­lä en mera omfattande värdebeständig rationalisering med avseende på ett löneboslälles jordbruk. Detsamma gäller i fråga om nybyggnad eller vä­sentlig ombyggnad av hus pä ett löneboställes jordbruk.

Innan egendomsnämnden avgör en fråga om tillstånd lill sådan åtgärd som avses i första stycket, skall nämnden begära in yttrande från lant­bruksnämnden och bereda kommunen där egendomen finns tillfälle alt yttra sig. om del inle är obehövligt.

13

§ När ett löneboställe eller en församlingskyrkas fastighet skall upplå­tas pä arrende för jordbruk skall egendomsnämnden bestämma villkoren för upplåtelsen. När en arrendenämnd eller en domstol handlägger frågor om sädana villkor företräds den kyrkliga jorden av egendomsnämnden.

14

§ Rätl till jakt på kyrklig jord upplåts av den som förvallar egendo­men, om inle annal följer av andra stycket.

Egendomsnämnden upplåter rätt lill jakt på ett löneboställe eller en församlingskyrkas fastighet, om nämnden förvallar skogen på fasligheten. Pastoratet får dock med egendomsnämndens medgivande besluta om upp­låtelse i fråga om sådan mark som inte är skogsmark och som ligger avskilt i förhållande lill skogen. Sådanl medgivande får inle lämnas om del med hänsyn till jaktvården finns skäl för gemensam upplåtelse.

15

§ Rätt lill fiske i vatten som hör till kyrklig jord uppläts av förvaltaren. Pastoratet uppläter dock rätt till fiske i vallen som hör till ett löneboställe eller en församlingskyrkas fastighet.

16

§ Egendomsnämnden skall företräda kyrklig jord med undantag för kyrkofondsfasligheler i ärenden om upplåtelse av följande rättigheter, nämligen

1.

nyttjanderätt lill mark för församlingsändamål, kommunall behov, bostadsbebyggelse, industri eller annat liknande ändamäl.

2.

tomträtt.

I53

3.                                                                                                 rätt till annan naturtillgång än vattenkraft,

Prop. 1987/88*31

4.     servitut.

Delsamma gäller ärenden som rör ledningsräll eller vägrält saml, om regeringen inle föreskriver alt annan myndighet skall företräda den kyrkli­gajorden, i ärenden som rör byggnadsminnen, naturvårdsområden, natur­reservat, nalurminnen eller beslämmelser lill skydd för djuriivel.

17

§ Kammarkollegiet skall företräda kyrklig jord i ärenden som rör upplåtelse av rätt till vattenkraft.

18

§ En dispositionsändring, som inte avser en sådan upplåtelse eller sådant godkännande som anges i 16 eller 17 §, skall i fråga om löneboställe prövas av egendomnsnämnden och för annan kyrklig jord av den som förvallar egendomen. Föranleds ändringen av all ell självsländigl jordbruk inte längre är bärkraftigt eller kan ändringen leda lill att etl sådanl jordbruk inle kan beslå, skall frågan alllid prövas av egendomsnämnden.

19

§ Den vinst eller förlust som uppkommer vid förvaltningen av prästlö­nefondsfastigheter skall egendomsnämnden fördela på pastoralen i förhål­lande till deras andelar i fastigheterna. Delsamma gäller för vinst eller förlusl vid förvalmingen av skogen på löneboställena.

Regeringen eller den myndighet som regeringen beslämmer får meddela föreskrifter om hur andelarna skall beräknas.

Tillsynen över förvaltningen

20        § Egendomsnämnden skall ha tillsyn över sådan förvaltning av kyrklig

jord som pastoraten enligl 7 § första slyckel har hand om. Regeringen eller

den myndighel som regeringen bestämmer får dock i enskilda fall besluta

all sädan egendom inte skall stä under nämndens tillsyn.

Försäljning eller byte av kyrklig jord

21        §   Tillstånd lill försäljning eller byte av kyrklig jord får lämnas

1.      för atl tillgodose bostadsbehovet i orten.

2.

för att bilda lämpliga enheter för jordbruk eller skogsbruk.

3.

för atl främja annal syfte liknande del som avses i 1 eller 2,

4.

för alt tillgodose ändamål som avses i 2 kap. expropriationslagen (1972:719). eller

5.

när jorden på grund av särskilda omständigheter inle lämpligen bör behållas för sill ändamäl.

Tillsiånd till överlätelse får lämnas endast om överlåtelsen kan ske ulan olägenhet för det allmänna och den sker mot ersättning som, om annat inte särskilt föreskrivs, motsvarar fastighetens marknadsvärde.

Om del finns särskilda skäl fär tillstånd även ges lill sådan överiåtelse av kyrklig jord som medför all denna blir kyrklig jord av annal slag.

22        § Frågor om lillslånd enligl 21 § skall prövas av kammarkollegiet eller

egendomsnämnden enligt föreskrifter som regeringen meddelar.

Om präsfiönefonder m. m.

23        §    Ersättning för kyrklig jord på grund av försäljning, expropriation,

upplätdse av naturtillgång eller liknande skall fonderas. Avkastningen

skall användas för samma ändamäl som jorden har varil avsedd för.

,.,

154

Utan hinder av vad som sägs i första stycket skall ersättning som härrör        Prop. 1987/88: 31 från löneboslälle eller präsllönefondsfaslighel användas lill betalning av sådant lån ur kyrkofonden som upptagits för löneboställel eller prästlöne-fondsfaslighelen.

Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från skyldigheten atl fondera medel. Frägor om undantag prövas efter regeringens bestämman­de av kammarkollegiet eller egendomsnämnden.

24        § Ersättning som skall fonderas enligt 23 § och som kommer från ell

löneboställe eller en prästgård skall ulgöra prästlönefond för pasloralel.

Även annan fond vars avkastning är avsedd för avlöning ät en kyrkoherde

eller komminister ulgör präsllönefond.

Präsllönefonderna skall förvaltas av pastoralen. De skall göras räntebä­rande på samma sätt som föreskrivs om omyndigas medel. Regeringen får meddela föreskrifter om att fondernas tillgängar används på annat sätt. Frågor om undanlag prövas efter regeringens bestämmande av kammar­kollegiet eller egendomsnämnden.

Av medel ur prästlönefonder frän flera pastorat får prästlönejordsfond bildas för inköp av präsllönefondsfasligheler. Präsllönejordsfonderna skall förvaltas av egendomsnämnderna.

25        § Ersättning som skall fonderas enligl 23 § och som kommer från en

präsllönefondsfaslighel får behällas i en prästlönejordsfond i stifiel och

användas till köp av fast egendom, om del kan anlas alt köp kan komma till

stånd inom en nära framlid. Bestämmelser om sådant köp finns i 28 §.

I annal fall än som avses i första slyckel skall sädan ersäUning som anges där tillföras pastoratens präsllönefonder i förhållande lill pastoralens andelar i fastigheten.

26        § Ersättning som skall fonderas enligt 23 § och som kommer frän en

församlingskyrkas eller en domkyrkas fastighet utgör fastighetsfond för

församlingskyrkan respektive domkyrkan.

Ersättning som skall fonderas enligt 23 § och som kommer från biskops­gården i Lunds stift skall tillföras fasiighelsfonden för Lunds domkyrka.

Församlingskyrkas fastighetsfond förvaltas av pastoratet. Domkyrkas faslighetsfond förvaltas av den som förvallar domkyrkan.

En församlingskyrkas eller domkyrkas faslighetsfond skall göras ränte­bärande pä samma säll som föreskrivs om omyndigas medel. Regeringen får meddela föreskrifter om att fondernas tillgångar används på annal sätt. Frågor om undantag prövas efter regeringens beslämmande av kammar­kollegiet eller egendomsnämnden.

27        § Ersättning som avses i 23 § och som kommer från kyrkofondsfastig­

hel eller annan biskopsgård än biskopsgårdarna i Lunds och Visby stift

skall tillföras kyrkofonden.

Köp av fast egendom eller tomträtt

28 § Kammarkollegiet eller egendomsnämnden skall enligt bestämmelser

som regeringen meddelar pröva frågor om köp av fasl egendom eller

lomträll för medel ur präsllönefond, prästlönejordsfond eller församlings­

kyrkas faslighetsfond samt frågor om ur vilka prästlönefonder medel skall

tillskjutas till prästlönejordsfond.

155

överklaganden m. m.

Prop. 1987/88:31

29 § Pastoratets och egendomsnämndens beslut fär överklagas hos kam­markollegiet. Egendomsnämndens beslul enligt 13 § får endasl överklagas av den som förvaltar egendomen.

Kammarkollegiet får överlämna ett ärende till regeringens avgörande, om kollegiet anser atl särskilda skäl motiverar del. Kammarkollegiet skall då bifoga egel yttrande i ärendet.

Kammarkollegiets beslut i en dit överklagad fråga får inte överklagas. I övrigt fär kammarkollegiets beslut med undantag av beslut enligt 7 § tredje stycket överklagas hos regeringen.

1.

Denna lag träder i kraft den I juli 1989, då lagen (1970:939) om förvaltning av kyrklig jord skall upphöra atl gälla.

2.

Sliflsfullmäktige skall före utgången av juni månad 1989 välja ledamö­ter i egendomsnämnden. Valet gäller från och med den 1 juli 1989 till dess stiftsfullmäktige förrättar nytt val under näsla valperiod.

3.

Räkenskapsåret för egendomsnämndens förvaltning under dess första verksamhetsår skall utgöras av tiden den I juli - den 31 december 1989.

156

2

MOTIONER

Prop. 1987/88:31

I motion 1987:6 av Dag[REDACTED_EFTERNAMN] f

ö

resl

å

s

att kyrkom

ö

tet som sin mening ger regeringen tillk

ä

nna att dom­kapitlet b

ö

r vara tills

ä

ttningsmyndighet f

ö

r pr

ä

sttj

ä

nster men att ber

ö

rda f

ö

rsamlingars kyrkor

å

d b

ö

r f

å

 v

ä

lja p

å

 vilket s

ä

tt man 

ö

nskar medverka vid tills

ä

ttningen i enlighet med vad som anf

ö

rts i motionen.

I motion 1987:8 av Elin[REDACTED_EFTERNAMN] och Lars Carlzon f

ö

resl

å

s

att kyrkom

ö

tet som sin mening ger regeringen tillk

ä

nna att till-l

ä

gg b

ö

r g

ö

ras i 27 S i regeringens f

ö

rslag till ny domkapitels­lag inneb

ä

rande att lekmannaombud j

ä

mte' suppleant (er) inf

ö

res i hovkonsistoriet samt att dessa i likhet med konsistoriet i 

ö

vrigt utses av H.H. Konungen, i detta fall p

å

 f

ö

rslag av hovf

ö

rsam­lingens kyrkost

ä

mma.

I motion 1987:9 av Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. hemst

ä

lls.

1.

att kyrkom

ö

tet avstyrker regeringens f

ö

rslag om 

ä

ndrad f

ö

r­valtning av f

ö

rsamlingskyrkas fasta egendom,

2.

att kyrkom

ö

tet f

ö

resl

å

r regeringen:

F

ö

rsamlingskyrkas fasta egendom, inklusive skog, med tillh

ö

rande fond f

ö

rvaltas av f

ö

rsamlingen. Pastoratets kostnader f

ö

r f

ö

r­samlingskyrkan och skoglig personal avr

ä

knas mot f

ö

rsamlings­kyrkans skogsinkomster.

I motion 1987:18 av Sven Lenhoff hemst

ä

lls

att kyrkom

ö

tet hos regeringen beg

ä

r f

ö

rslag till 

ä

ndring i den f

ö

reslagna pr

ä

stanst

ä

llningslagen i regeringens skrivelse 1987:1 s

å

 att

1.

rubriken "Tj

ä

nster som kyrkoherde" ers

ä

tts med "Tj

ä

nster, som kyrkoherde och komminister",

2.

i SS 5, 6 och 8 orden "eller komminister" tillfogas efter ordet "kyrkoherde",

3.

S 9 utg

å

r.

I motion 1987:20 av Gustav B

ö

rjesson f

ö

resl

å

s

att kyrkom

ö

tet i sitt yttrande 

ö

ver regeringens skrivelse 1987:1 i fr

å

ga om domkapitlets resp. stiftsstyrelsens ansvarsomr

å

de be­slutar enligt vad som ovan anf

ö

rts i motionen.

I motion 1987:21 av Gustav B

ö

rjesson f

ö

resl

å

s

att kyrkom

ö

tet i fr

å

ga om formerna f

ö

r pr

ä

sttills

ä

ttningarna som

157

Prop. 1987/88:31

sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad som anf

ö

rts i motionen.

I motion 1987:35 av Hans-Olof[REDACTED_EFTERNAMN] hemst

ä

lls

att kyrkom

ö

tet i sitt yttrande 

ö

ver regeringens skrivelse 1987:1 i fr

å

ga om f

ö

rslaget till ny pr

ä

stanst

ä

llningslag beslutar i en­lighet med vad som anf

ö

rs i motionen.

I motion 1987:38 av Hans-Olof[REDACTED_EFTERNAMN]

é

n hemst

ä

lls

att kyrkom

ö

tet beslutar att i sitt yttrande till regeringen 

ö

ver RegSkr. 1987:1 beg

ä

ra att domkapitlen blir statliga f

ö

rvaltnings­myndigheter under kyrkom

ö

tet.

I motion 1987:46 av Dag[REDACTED_EFTERNAMN] f

ö

resl

å

s

1.

att kyrkom

ö

tet beslutar att ansvarsf

ö

rdelningen mellan dom­kapitel och stiftsstyrelse g

ö

rs s

å

 att domkapitlen beslutar ocks

å

i de i motionen anf

ö

rda fr

å

gorna,

2.

att kyrkom

ö

tet beslutar att fr

å

gor om pastoratsreglering av­g

ö

rs av stiftsstyrelsen efter domkapitlets h

ö

rande medan fr

å

gor om den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorganisationen avg

ö

rs av domkapitlet efter stiftsstyrelsens h

ö

rande samt

3.

att - d

ä

rest yrkande 1 inte vinner kyrkom

ö

tets bifall -kyrkom

ö

tet beslutar att fr

å

gor om den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorga­nisationen skall avg

ö

ras efter domkapitlets h

ö

rande.

I motion 1987:47 av Eric[REDACTED_EFTERNAMN] hemst

ä

lls

att kyrkom

ö

tet hos regeringen beg

ä

r att kyrkokommitt

é

ns f

ö

rslag till lagbest

ä

mmelse om tj

ä

nst som komminister i samarbetskyrkor med Evangeliska Fosterlandsstiftelsen fastst

ä

lles utan 

ä

ndring.

I motion 1987:48 av Carl-Eric Abrahamson hemst

ä

lls

att kyrkom

ö

tet uttalar sig f

ö

r att bost

ä

llsn

ä

mnderna bibeh

å

lles i den nya organisationen.

I motion 1987:52 av Rolf Nordblom hemst

ä

lls

att kyrkom

ö

tet beslutar som sin mening ge regeringen till k

ä

nna vad som ovan anf

ö

rts r

ö

rande f

ö

rslag om tre personer vid kyrko­herdetills

ä

ttning.

I motion 1987:60 av Anders Sv

ä

rd yrkas

att kyrkom

ö

tet som sin mening ger regeringen till k

ä

nna att alla kyrkoherdetills

ä

ttningar b

ö

r ske p

å

f

ö

rsamlingsplanet i likhet med 

ö

vriga pr

ä

sttills

ä

ttningar.

I motion 1987:61 av Bo D[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. hemst

ä

lls

158

Prop. 1987/88:31

att kyrkom

ö

tet beslutar f

ö

resl

å

 regeringen att hela huvudmanna­skapet f

ö

r svenska kyrkans pr

ä

sterskap skall handhavas av dom­kapitlet.

I motion 1987:62 yrkande 2 och 3 av Ingemar Bj

ö

rck hemst

ä

lls

2.

att kyrkom

ö

tet i skrivelse till regeringen uttalar sig f

ö

r att domkapitlet skall fastst

ä

lla pr

ä

sternas tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrif­ter,

3.

att kyrkom

ö

tet i skrivelse till regeringen uttalar sig f

ö

r att domkapitlets chefjurist skall ha samma kompetens (domarebeh

ö

rig­het) som nu.

I motion 1987:63 av Ingemar Bj

ö

rck hemst

ä

lls

1.

att kyrkom

ö

tet beslutar i skrivelse till regeringen uttala sig f

ö

r att de r

ö

stber

ä

ttigade i f

ö

rsamlingen 

ä

ven i forts

ä

ttningen skall f

å

 utse sin pr

ä

st genom val,

2.

att kyrkom

ö

tet beslutar i skrivelse till regeringen uttala sig f

ö

r att kyrkor

å

dens befattning med tills

ä

ttning av pr

ä

st skall inskr

ä

nkas till att avge yttrande 

ö

ver domkapitlets f

ö

rslag.

I motion 1987:75 yrkande A 12 och 14-16 av Urban Gibson m.fl. hemst

ä

lls

12. att regeringen f

ö

r sin del b

ö

r medverka till en l

ö

sning av 

ö

verf

ö

randet av pr

ä

sttj

ä

nster till kyrkligt huvudmannaskap i samband med en princip

ö

verenskommelse mellan arbetsmarknadspar­terna i fr

å

gan,

14.

att regeringen b

ö

r framl

ä

gga f

ö

rslag till lag

ä

ndring f

ö

r att tillgodose 

ö

nskem

å

let att domprost utses av centralstyrelsen,

15.

att f

ö

rfattningen b

ö

r utformas s

å

 att domkapitels tills

ä

tt­ningsbeslut f

å

r

ö

verklagas hos kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd,

16.

att det b

ö

r uppdras 

å

t centralstyrelsen att utf

ä

rda best

ä

m­melser om s

ä

rskilda villkor f

ö

r beh

ö

righet till annan pr

ä

sttj

ä

nst 

ä

n biskopstj

ä

nst.

I motion 1987:89 yrkande 2-4 av Karl-Erik[REDACTED_EFTERNAMN] hemst

ä

lls

att kyrkom

ö

tet hos regeringen anh

å

ller

2.

betr

ä

ffande ansvarsf

ö

rdelningen mellan stiftsstyrelse och dom­kapitel, att i motionen framf

ö

rda synpunkter blir tillgodosedda,

3.

betr

ä

ffande kyrkoherdarna f

ö

r d

ö

va, att dessa skall anst

ä

llas av stiftsstyrelserna och verksamheten i fr

å

ga vara en stiftsange­l

ä

genhet.

159

Prop. 1987/88:31 

4. betr

ä

ffande tills

ä

ttningen av pr

ä

sttj

ä

nster,

a)

att tills

ä

ttningen av pr

ä

ster i pastoraten, kyrkoherdar och komministrar, skall ske p

å

 det s

ä

tt som f

ö

reslagits av dom­kapitlet i Visby och i motionen redovisats,

b)

att, om yrkandet under a) inte vinner kyrkom

ö

tets bifall, dom­kapitlet vid beh

ö

righetspr

ö

vningen skall rangordna de s

ö

kande efter f

ö

rtj

ä

nst och skicklighet.

I motion 1987:92 yrkande l-3a av Robert Sch

ö

tt hemst

ä

lls

att kyrkom

ö

tet med anledning av'regeringens skrivelse 1987:1 hos regeringen anh

å

ller

1.   betr

ä

ffande till

ä

mpningsomr

å

det f

ö

r pr

ä

stanst

ä

llningslagen att

ils andra stycket i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget

till pr

ä

stanst

ä

llningslag ges f

ö

ljande lydelse:

Best

ä

mmelserna i lagen till

ä

mpas ocks

å

p

å

 pr

ä

ster i svenska kyrkan som har anst

ä

llning i andra icke-territoriella pastorat 

ä

n hovf

ö

rsamlingen, i den m

å

n regeringen best

ä

mmer detta.

2.   betr

ä

ffande tj

ä

nstebitr

ä

den

å

t pr

ä

ster

a)   att i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

st­

anst

ä

llningslag skall inf

ö

ras en ny best

ä

mmelse, 45 a S, samt

n

ä

rmast f

ö

re 45 a S en ny rubrik av f

ö

ljande lydelse.

Tj

ä

nstebitr

ä

den 

å

t pr

ä

ster

45 a S Stiftsstyrelsen f

å

r f

ö

rordna tj

ä

nstebitr

ä

den

å

t pr

ä

ster enligt f

ö

reskrifter som regeringen meddelar.

b)   att 47 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till

pr

ä

stanst

ä

llningslag ges f

ö

ljande lydelse:

47 

§

 Pastoratet skall svara f

ö

r kostnader f

ö

r av­l

ö

ningsf

ö

rm

å

ner till innehavare av pr

ä

sttj

ä

nster i pastoratet och vikarier p

å

s

å

dana tj

ä

nster samt f

ö

r tj

ä

nstebitr

ä

den 

å

t pr

ä

ster.

3.  betr

ä

ffande kostnadsansvaret f

ö

r praktikanter m.m.

a) att 46 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag ges f

ö

ljande lydelse:

46 S Stiftssamf

ä

lligheten skall svara f

ö

r f

ö

ljande kostnader:

1.

avl

ö

ningsf

ö

rm

å

ner till stifts- och kontraktsad­junkter, vikarier p

å

 s

å

dana tj

ä

nster samt pastorsadjunkter,

2.

arvoden till praktikanter och handledare f

ö

r dessa.

160

Prop. 1987/88:31 3.   prosttillägg.

I motion 1987:94 av Robert Sch

ö

tt hemst

ä

lls

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 hos regeringen anh

å

ller om s

å

dana f

ö

rfattnings

ä

ndringar att en en­hetlig tj

ä

nstg

ö

ringsperiod fastst

ä

lls f

ö

r de valda ledam

ö

terna och ers

ä

ttarna i domkapitlen, ansvarsn

ä

mnden f

ö

r biskopar och kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd.

I motion 1987:100 ay Birger Sjungarg

å

rd f

ö

resl

å

s

1.

att kyrkom

ö

tet f

ö

r regeringen uttalar att domkapitlen och stiftsn

ä

mnderna/egendomsn

ä

mriderna 

ä

r kyrkliga organ med ett kyrk­ligt utrprung och med kyrkliga funktioner och uppgifter, och att detta 

ä

r och f

ö

rblir f

ö

rh

å

llandet s

å

v

ä

l i nuvarande ordning som i dessa organs karakt

ä

r och funktion i den reformerade stiftsorga-, nisation som f

ö

resl

å

s.i skrivelsen,

2.

att kyrkom

ö

tet f

ö

r regeringen uttalar att pr

ä

st- och biskops­

ä

mbetena och pr

ä

st- och biskopstj

ä

nsterna 

ä

r och f

ö

rblir kyrkliga 

ä

mbeten och tj

ä

nster s

å

v

ä

l i nuvarande ordning som i den refor­merade ordning som f

ö

resl

å

s f

ö

r kyrkans stifts- och lokalplan.

Betr

ä

ffande de n

ä

rmare motiveringarna h

ä

nvisas till motionerna.

3

UTSKOTTET

3.1              Inledning

Å

ren efter det att kyrkom

ö

tet 

å

r 1979 hade avvisat tanken p

å

ä

nd­rade relationer mellan staten och kyrkan tillsattes olika utred­ningar f

ö

r att m

ö

ta 

ö

nskem

å

l om reformer p

å

 det kyrkliga omr

å

det. Ar 1982 tillsattes en parlamentarisk kommitt

é

, 1982 

å

rs kyrkokom­mitt

é

 f

ö

r att utreda fr

å

gan om svenska kyrkans struktur p

å

 lokal­planet m.m. I kommitt

é

ns uppdrag ingick 

ä

ven fr

å

gan om den pr

ä

s­terliga tj

ä

nsteorganisationen samt vissa fr

å

gor om det ekonomiska . utj

ä

mningssystemet f

ö

r kyrkliga kommuner. Kommitt

é

n gav 

å

r 1983 ut ett diskussionsbet

ä

nkande (SOU 1983:55) F

ö

rsamlingen i fram­tiden, som gick ut p

å

 en bred remiss. Med beaktande av vad som hade kommit fram.vid remissbehandlingen avgav kominitt

é

n i b

ö

rjan av 

å

r 1985 l

ä

gesrapporten (SOU 1985:1) F

ö

rsamlingar i samverkan. Kyrkom

ö

tet behandlade 

å

r 1985 kommitt

é

ns f

ö

rslag (Reg

Ä

r. 1985:1, KO 10, kskr 34). D

ä

refter har kyrkokommitt

é

n l

ä

mnat sitt slutf

ö

r­slag till lokal och regional organisation i svenska kyrkan i be­t

ä

nkandet (SOU 1986:17 och 18) Framtid i samverkan. Bet

ä

nkandet ' har remissbehandlats.

De f

ö

rslag som l

ä

ggs fram i regeringens skrivelse bygger p

å

 be­t

ä

nkandet och remissbehandlingen d

ä

rav.

3.2             Skrivelsens huvudsakliga inneh

å

ll

I skrivelsen redovisar regeringen sina f

ö

rslag till reformer med

161

11    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31. Bilaga

Prop. 1987/88:31

anledning av de f

ö

rslag som har lagts fram av 1982 

å

rs kyrkokom­mitt

é

.

Kyrkom

ö

tets yttrande inh

ä

mtas 

ö

ver fyra lagf

ö

rslag, n

ä

mligen f

ö

r­slag till domkapitelslag, kyrkofondslag, lag om f

ö

rvaltningen av kyrklig jord och pr

ä

stanst

ä

llningslag. H

ä

rut

ö

ver bereds kyrko­m

ö

tet tillf

ä

lle att ta del av ytterligare tv

å

 lagf

ö

rslag, n

ä

mli­gen f

ö

rslag till f

ö

rsamlingslag och kyrklig indelningslag. Sist­n

ä

mnda tv

å

 lagf

ö

rslag samt f

ö

rslaget till kyrkofondslag behandlas inte i detta bet

ä

nkande.

Enligt f

ö

rslaget 

ä

ndras kompetensf

ö

rdelningen p

å

lokalplanet s

å 

att ansvaret f

ö

r mera kostnadskr

ä

vande f

ö

rsamlingsangel

ä

genheter l

ä

ggs p

å

 pastoratsniv

å

n.

.1 varje stift skall det finnas en stiftssamf

ä

llighet med kompe­tens att sk

ö

ta vissa f

ö

r stiftets f

ö

rsamlingar gemensamma ange­l

ä

genheter. Det beslutande organet i samf

ä

lligheten - stiftsfull­m

ä

ktige - skall v

ä

lja en stiftsstyrelse. F

ö

rutom att vara bere­dande och verkst

ä

llande organ 

å

t stiftsfullm

ä

ktige f

å

r stifts­styrelsen 

ö

verta uppgifter fr

å

n bl.a. domkapitlet.

Domkapitlen beh

å

lls som statliga myndigheter f

ö

r 

ä

renden r

ö

rande kyrkans l

ä

ra och pr

ä

sternas 

ä

mbetsf

ö

rvaltning. Lekmannaleda­m

ö

terna v

ä

ljs av stiftsfullm

ä

ktige.

De nuvarande stifts- och bost

ä

llsn

ä

mnderna avskaffas. Deras upp­gifter 

ö

vertas av en obligatorisk n

ä

mnd hos stiftssamf

ä

lligheten - egendomsn

ä

mnden.

Den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorganisationen f

ö

renklas. Pr

ä

stvalen av­skaffas. Domkapitlens s.k. tredjeg

å

ngstills

ä

ttning av kyrkoherdar beh

å

lls. I 

ö

vrigt tills

ä

tts kyrkoherdar och komministrar av f

ö

r­samlingskyrkor

å

den. I flerf

ö

rsamlingspastorat tills

ä

tts tj

ä

nster­na av en s

ä

rskild tills

ä

ttningsn

ä

mnd. De nya stiftsstyrelserna 

ö

vertar flertalet av domkapitlens arbetsgivarfunktioner gentemot

P och kontraktsadjunkter.

F

ö

r stiftskansliernas verksamhet m.m. skall ur kyrkofonden utg

å 

stiftsbidrag. Fr

å

n detta skall stiftsstyrelsen kunna bevilja pastorat och kyrkliga samf

ä

lligheter med s

ä

rskilda behov bidrag.

F

ö

rslagen f

ö

resl

å

s tr

ä

da i kraft under 

å

r 1989.

3.3      Domkapitlen

3.3.1    Ansvarsf

ö

rdelningen mellan domkapitel och stifts­styrelse m.m.

162

Prop. 1987/88:31

Regeringens f

ö

rslag

Domkapitlen skall enligt regeringens f

ö

rslag best

å

 som statliga f

ö

rvaltningsmyndigheter. Deras uppgifter begr

ä

nsas emellertid till fr

å

gor som fr

ä

mst har anknytning till svenska kyrkans l

ä

ra och gudstj

ä

nst och den pr

ä

sterliga 

ä

mbetsf

ö

rvatlningen. Dom­kapitlen f

ö

resl

å

s ocks

å

 f

å

 avg

ö

ra s

å

dana 

ä

renden d

ä

r en pr

ä

sts personliga intressen kan komma i mots

ä

ttning till de kyrkokommu­nala, t.ex. befrielse fr

å

n tj

ä

nstebostadsskyldighet. De 

ä

renden som domkapitlet skall f

å

 besluta i 

ä

r enligt f

ö

rslaget i huvudsak f

ö

ljande:

~ pr

ä

stexamen och antagning av pr

ä

ster i stiftet ~ beh

ö

righet vid tills

ä

ttning av stiftspr

ä

ster och pastorats­pr

ä

ster ~ tills

ä

ttning av kyrkoherde i pastorat var tredje g

å

ng tj

ä

nsten 

ä

r ledig

-     tills

ä

ttning av pr

ä

st i samarbetskyrka med EFS eller med ett

annat trossamfund

~ skiljande fr

å

n pr

ä

st

ä

mbetet eller f

ö

rklaring att en pr

ä

st 

ä

r

obeh

ö

rig att ut

ö

va sitt 

ä

mbete ~ befrielse f

ö

r en pr

ä

st fr

å

n skyldighet att bo i tj

ä

nstebostad ~ f

ö

rordnande enligt f

ö

rordningen (1975:1047) om vigself

ö

r-

r

ä

ttare i vissa fall

-     utseende av en kyrkoherde att vara ledamot i en flerpasto-

ratssamf

ä

llighets kyrkor

å

d

-  f

ö

reskrifter om gudstj

ä

nsth

å

llningen i f

ö

rsamlingarna

-     

ö

verklagande i fr

å

ga om anteckning i kyrkobok eller beslut

av pr

ä

st enligt religionsfrihetslagen eller ang

å

ende f

ö

r­

r

ä

ttande av vigsel

~

ö

verklagande av kyrkor

å

ds beslut om kyrkas uppl

å

tande.

Enligt regeringens f

ö

rslag skall vissa av de uppgifter som i dag ankommer p

å

 domkapitlen f

ö

ras 

ö

ver till de nya stiftssamf

ä

llig­heternas styrelse - stiftsstyrelserna. P

å

 dessa skall 

ä

ven f

ö

ras 

ö

ver andra f

ö

rvaltningsuppgifter som i dag ligger p

å

 statliga f

ö

rvaltningsmyndigheter p

å

 central niv

å

. S

å

lunda f

ö

resl

å

s att stiftsstyrelsen skall f

å

 besluta i f

ö

ljande 

ä

renden:

-  bildande av kyrkliga samf

ä

lligheter

-  kontrakts- och pastoratsindelning

-  den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorganisationen i pastoraten

-  inr

ä

ttande av pastorsadjunktstj

ä

nster

-

tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifter f

ö

r pr

ä

ster

-

fastst

ä

llande av tj

ä

nstest

ä

llen f

ö

r pr

ä

st

-     ledigf

ö

rklarande, vakants

ä

ttning och indragning av pr

ä

st­

tj

ä

nster

-

tills

ä

ttning av stiftspr

ä

ster

-

f

ö

rordnande av pastorsadjunkter

-

tj

ä

nstledighet och vikarier f

ö

r pr

ä

ster

-

utf

ä

rdande av anst

ä

llningsbevis och tj

ä

nstg

ö

ringsbetyg f

ö

r pr

ä

ster

-

entledigande av pr

ä

ster

-

disciplinansvar m.m. betr

ä

ffande pr

ä

ster.

163

Prop. 1987/88:31

Motioner

Fr

å

gan om ansvarsf

ö

rdelningen mellan stiftsstyrelsen och dom­kapitlet tas upp i fem motioner. Motionerna tar sikte p

å

 hand­l

ä

ggningen av 

ä

renden som r

ö

r pr

ä

sterliga tj

ä

nsteinnehavare.

I motion 1987:20 kritiseras den f

ö

reslagna ansvarsf

ö

rdelningen mellan stiftsstyrelsen och domkapitlet. Enligt motion

ä

ren b

ö

r domkapitlet beh

å

lla sitt arbetsgivaransvar f

ö

r pr

ä

sterna. Motio­n

ä

ren f

ö

resl

å

r att domkapitlen ut

ö

ver vad regeringen har f

ö

re-, slagit skall handha f

ö

ljande 

ä

renden:

-

tills

ä

ttning av stiftspr

ä

ster efter yttrande av stiftssty­relsen

-

tills

ä

ttning av pastoratspr

ä

ster efter det att f

ö

rslag/ytt­rande avgivits av f

ö

rsamling (f

ö

rsamlingarna).

-  ledigf

ö

rklarande, vakants

ä

ttning och f

ö

rordnanden

-  f

ö

rordnande av pastorsadjunkter

-

-  tj

ä

nstledighet och vikarier f

ö

r pr

ä

ster

-     utf

ä

rdande av anst

ä

llningsbevis och tj

ä

nstg

ö

ringsbetyg f

ö

r

pr

ä

ster

-

entledigande av pr

ä

ster

-

disciplin

ä

renden m.m. betr

ä

ffande pr

ä

ster

-

f

ö

reskrifter om den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorganisationen i pastorat och tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifter.

I motion 1987:46 f

ö

resl

å

s att domkapitlet f

ö

rutom de av rege­ringen f

ö

reslagna uppgifterna ocks

å

 skallbesluta i f

ö

ljande 

ä

renden

-  tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifter f

ö

r pr

ä

ster

-  tills

ä

ttning av stiftspr

ä

ster

-  f

ö

rordnande av pastorsadjunkter..

-  tj

ä

nstledighet.och vikarier f

ö

r pr

ä

ster

-     utf

ä

rdande av anst

ä

llningsbevis och tj

ä

nstg

ö

ringsbetyg f

ö

r

pr

ä

ster

-  entledigande av pr

ä

ster

-  disciplinansvar m.m. betr

ä

ffande pr

ä

ster.

I motion 1987:61 avvisas tanken p

å

 stiftsstyrelsen som huvudman f

ö

r pr

ä

sterskapet. Motion

ä

rerna yrkar att hela huvudmannaskapet f

ö

r pr

ä

sterskapet skall has om.hand av domkapitlet.

I motion 1987:62 f

ö

resl

å

s att domkapitlet skall fastst

ä

lla pr

ä

s­ternas tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifter. .

I motion 1987:89 pekas p

å

 det kyrkliga 

ä

mbetets sj

ä

lvst

ä

ndighet och frihet i f

ö

rh

å

llande till de kyrkokommunala organen. Enligt motion

ä

ren b

ö

r beslut om tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifter och 

ä

renden om disciplinansvar betr

ä

ffande pr

ä

ster ligga hos domkapitlet. Detta g

ä

ller 

ä

ven f

ö

rordnande av pastorsadjunkter.

I tv

å

 motioner behandlas domkapitlens r

ä

ttsliga st

ä

llning.

I motion 1987:38 framh

å

lls att domkapitlens uppgifter enligt

164

Prop. 1987/88:31

regeringens f

ö

rslag koncentreras till fr

å

gor som 

ä

r av den "inom­kyrkliga" typ f

ö

r vilken normgivningen enligt kyrkom

ö

tesreformen har delegerats till kyrkom

ö

tet. Med dessa f

ö

r

ä

ndrade uppgifter b

ö

r domkapitlen enligt motion

ä

ren bli statliga f

ö

rvaltninigsmyn-digheter under kyrkom

ö

tet.

I motion 1987:100 framf

ö

rs protester mot att domkapitlen och stiftsn

ä

mndern

å

' i regeringens skrivelse beskrivs som statliga organ under regeringen. Motion

ä

ren yrkar att kyrkom

ö

tet f

ö

r rege­ringen uttalar att domkapitlen och stiftsn

ä

mnderna/egendomsn

ä

mn­derna

ä

r och f

ö

rblir kyrkliga organ med ett kyrkligt ursprung och med kyrkliga funktioner och uppgifter.

Utskottets 

ö

verv

ä

gandeii

I regeringens skrivelse betonas att den sedan gammalt till

ä

mpade dubbla ansvarslinjen i svenska kyrkan b

ö

r bevaras. F

ö

redragande statsr

å

det uttalar att en klar markering skall g

ö

ras av att biskopar och pr

ä

ster har ett sj

ä

lvst

ä

ndigt ansvar f

ö

r kyrkans l

ä

ra, f

ö

rkunnelse och sakramentsf

ö

rvaltning (s. 32). Med h

ä

nvis­ning till detta f

ö

resl

å

s att domkapitlen alltj

ä

mt skall best

å

 f

ö

r att ta hand om de fr

å

gor som har samband med kyrkans l

ä

ra, pr

ä

st­

ä

mbetets ut

ö

vning, gudstj

ä

nstlivets och kyrkorummets utformning.

Utskottet ansluter sig f

ö

r sin del till regeringens f

ö

rslag i denna del.

N

ä

r det g

ä

ller 

ä

renden som r

ö

r pr

ä

sterliga tj

ä

nsteinnehavare f

ö

resl

å

r regeringen en uppdelning mellan stiftisstyrelsen och domkapitlet. Enligt f

ö

rslaget skall stiftsstyrelsen ha hand om       fr

å

gor som r

ö

r pr

ä

sternas anst

ä

llning, medan domkapitlet skall ha hand om fr

å

gor som r

ö

r pr

ä

sternas 

ä

mbetsut

ö

vning. F

ö

rslaget, som skiljer sig fr

å

n kyrkokommitt

é

ns i dessa delar, motiveras med att en s

å

klar uppdelning som m

ö

jligt b

ö

r g

ö

ras mellan anst

ä

llning och 

ä

mbetsut

ö

vning.

Enligt utskottets mening kan dock f

ö

rslaget i denna del ifr

å

ga­s

ä

ttas p

å

 flera punkter.' Den f

ö

reslagna ansvarsf

ö

rdelningen kritiseras ocks

å

 i flera motioner och i l

ä

ron

ä

mndens yttrande.

Utskottet vill till en b

ö

rjan konstatera att varje uppdelning mellan olika organ av uppgifter som r

ö

r pr

ä

sterliga tj

ä

nste­innehavare alltid inneb

ä

r en risk f

ö

r att gr

ä

nsdragningsproblem kan uppst

å

. 

Å

tt, som regeringen f

ö

resl

å

r, skilja mellan anst

ä

ll­ning och 

ä

mbete - inneb

ä

r enligt utskottets mening inte att s

å­

dana problem undviks, Utg

å

ngspunkten f

ö

r en f

ö

rdelning av uppgif­ter b

ö

r i st

ä

llet vara den kompetens, som respektive organ besit­ter samt sambandet med 

ö

vriga uppgifter. Av betydelse f

ö

r bed

ö

m­ningen 

ä

r ocks

å

, som l

ä

ron

ä

mnden framh

å

ller i sitt yttrande, dom­kapitlets uppgifter enligt 1 

§

 andra stycket 1 och 2 den f

ö

re­slagna domkapitelslagen. Enligt dessa best

ä

mmelser skall dom­kapitlet Se till att den f

ö

r svenska kyrkan g

ä

llande ordningen med avseende p

å

svenska kyrkans l

ä

ra, b

ö

cker, sakrament, guds­tj

ä

nst och 

ö

vriga handlingar iakttas i f

ö

rsamlingarna samt ha

165

Prop. 1987/88:31

tillsyn 

ö

ver pr

ä

sternas 

ä

mbetsf

ö

rvaltning.

Utskottet delar l

ä

ron

ä

mndens uppfattning att det b

ö

r ankomma p

å 

domkapitlet att

-

meddela tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifter f

ö

r pr

ä

sterna,

-

utf

ä

rda tj

ä

nstg

ö

ringsbetyg,

-

besluta i fr

å

gor om disciplinansvar m.m. f

ö

r pr

ä

ster,samt.

-

f

ö

rordna pastorsadjunkter.

Tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifter  f

ö

r pr

ä

sterna har samband med dom­kapitlets uppgifter b

å

de att ha tillsyn 

ö

ver.pr

ä

sterna och guds­tj

ä

nstlivet. P

å

 domkapitlet ankommer 

ä

ven att meddela f

ö

reskrif­ter om gudstj

ä

nsth

å

llningen i f

ö

rsamlingarna. N

ä

r tj

ä

nstg

ö

rings­f

ö

reskrifter meddelas m

å

ste h

ä

nsyn tas till f

ö

reskrifterna om gudstj

ä

nsth

å

llningen. Enligt utskottets mening 

ä

r det d

ä

rf

ö

r b

å

de fr

å

n praktiska och principiella utg

å

ngspunkter l

ä

mpligast att uppgiften att besluta om tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifter has om hand av domkapitlet. Samtidigt vill utskottet framh

å

lla att det f

å

r anses ligga i sakens natur att domkapitlet i dessa fr

å

gor samr

å

der med stiftsstyrelsen. Utskottet ansluter sig s

å

lunda till motionerna 1987:20, 1987:46, 1987:62 och 1987:89 i denna del.

De tj

ä

nstg

ö

ringsbetyg som utf

ä

rdas f

ö

r pr

ä

sterna inneh

å

ller bl a en bed

ö

mning av pr

ä

sternas 

ä

mbetsf

ö

rvaltning och leverne. Efter­som dessa fr

å

gor h

ö

r till domkapitlets tillsynsansvar n

ä

r det g

ä

ller pr

ä

sterna anser utskottet att det b

ö

r ankomma p

å

domkapit­let att utf

ä

rda s

å

dana betyg. Utskottet delar allts

å

i denna del den uppfattning som kommer till uttryck i motionerna 1987:20 och 1987:46.

N

ä

r det g

ä

ller disciplinansvar betr

ä

ffande pr

ä

sterna ligger det ocks

å

 med h

ä

nsyn till domkapitlets f

ö

rut redovisade uppgifter n

ä

rmast till hands att beslutander

ä

tten ligger kvar hos dom­kapitlen. Domkapitlen f

å

r genom sitt fortl

ö

pande tillsynsansvar och sin medverkan vid varje pr

ä

sttills

ä

ttning genom beh

ö

righets­pr

ö

vning anses ha de st

ö

rsta m

ö

jligheterna att bed

ö

ma fr

å

gor om disciplinansvar. Fr

å

gorna har 

ä

ven s

å

dant samband med fr

å

gor om f

ö

rlust av pr

ä

st

ä

mbetet att domkapitlet redan av denna anledning b

ö

r beh

å

lla beslutander

ä

tten i dessa fr

å

gor. Det anf

ö

rda inneb

ä

r att utskottet ansluter sig till f

ö

rslagen i motionerna 1987:20, 1987:46 och 1987:89 i denna del.

N

ä

r det g

ä

ller f

ö

rordnande av pastorsadjunkter vill utskottet framh

å

lla f

ö

ljande. Pastorsadjunktstj

ä

nster 

ä

r utbildnings­tj

ä

nster f

ö

r nypr

ä

stvigda. Pastorsadjunkter skall bitr

ä

da pastor i f

ö

rsamlingen och arbetar 

ä

nnu inte sj

ä

lvst

ä

ndigt. Domkapitlet har att besluta i 

ä

renden om pr

ä

stexamen och antagning f

ö

r pr

ä

s­ter i stiftet. Genom pr

ö

vningen av pr

ä

stkandidaten har domkapit­let god k

ä

nnedom om kandidaten och kan b

ä

ttre 

ä

n stiftsstyrelsen . bed

ö

ma den nypr

ä

stvigdes behov av vidare utbildning som pastors­adjunkt. Utskottet anser d

ä

rf

ö

r i likhet med vad som f

ö

resl

å

s i motionerna 1987:20, 1987:46 och 1987:89 att pastorsadjunkter b

ö

r

166

Prop. 1987/88:31

f

ö

rordnas av domkapitlet.

u

I motionerna 1987:20 och 1987:46 f

ö

resl

å

s att domkapitlet skall utf

ä

rda anst

ä

llningsbevis f

ö

r pr

ä

ster samt besluta om tj

ä

nstle­dighet och entledigande av pr

ä

ster. Enligt utskottets uppfattning har dessa uppgifter inte s

å

 n

ä

ra samband med domkapitlets 

ö

vriga uppgifter att de b

ö

r ligga p

å

 domkapitlet. Uppgifterna 

ä

r av mera administrativ karakt

ä

r och kan med f

ö

rdel ligga hos stiftsstyrel­sen. Utskottet ifr

å

gas

ä

tter emellertid om inte. befogenheten f

ö

r stiftsstyrelsen att besluta om tj

ä

nstledighet och entledigande m

å

ste ges i lag med h

ä

nsyn till reglerna i 8 kap 5 S regerings­formen. Utskottet avstyrker motionerna i denna del.

Fr

å

gan om tills

ä

ttning av vikariat tas ocks

å

 upp i motionerna 1987:20 och 1987:46. Motion

ä

rerna anser att domkapitlet b

ö

r be­sluta i dessa fr

å

gor. Enligt regeringens f

ö

rslag skall vikariat p

å

 tj

ä

nster som domprost, kyrkoherde, komminister, stiftsadjunkt och kontraktsadjunkt tills

ä

ttas av stiftsstyrelsen. Vikariaten s

ö

ks hos domkapitlet, som skall pr

ö

va beh

ö

righeten och sedan med eget yttrande 

ö

verl

ä

mna ans

ö

kningshandlingarna till stiftsstyrel­sen. L

å

ngtidsvikariat p

å

 tj

ä

nst som domprost tills

ä

tts dock i samma ordning som tj

ä

nsten (16 S f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

ll­ningslag). Genom att domkapitlet skall yttra sig 

ö

ver ans

ö

kning­arna anser utskottet att domkapitlets kompetens att bed

ö

ma de s

ö

kandes l

ä

mplighet blir i tillr

ä

cklig grad tillvaratagen. P

å 

grund h

ä

rav och d

å

 fr

å

ga endast 

ä

r om vikariat ansluter sig ut­skottet inte till motion

ä

rernas f

ö

rslag i denna del. Utskottet, vill emellertid peka p

å

 att enligt den ordning som i dag g

ä

ller kan domkapitlet delegera beslutander

ä

tten i fr

å

ga om korttids­vikariat och vissa kortare tj

ä

nstledigheter till kontraktspros­ten. Detta 

ä

r en praktisk ordning som 

ä

ven b

ö

r 

ö

verv

ä

gas f

ö

r framtiden. Om stiftsstyrelsen skall ges befogenhet att delegera beslutander

ä

tten i dessa fall torde f

ö

reskrifter om detta beh

ö

va ges i lag.

I motionerna 1987:20 och 1987:46 tas ocks

å

 upp fr

å

gorna om till­s

ä

ttning av stiftspr

ä

ster och om den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorgani­sationen. Utskottet 

å

terkommer till dessa fr

å

gor under avsnitt 3.4.5 och 3.4.4.

I motionerna 1987:38 och 1987:100 tas fr

å

gan om domkapitlens r

ä

ttsliga st

ä

llning upp.

F

ö

rslaget i motion 1987:38 g

å

r ut p

å

att domkapitlen b

ö

r bli statliga f

ö

rvaltningsmyndigheter under kyrkom

ö

tet. Som sk

ä

l anges att domkapitlets uppgifter enligt regeringens f

ö

rslag skall kon­centreras till "inomkyrkliga fr

å

gor". Utskottet har i det f

ö

re­g

å

ende f

ö

reslagit en annan ansvarsf

ö

rdelning mellan domkapitel och stiftsstyrelse 

ä

n regeringen. Enligt utskottets f

ö

rslag skall domkapitlen ut

ö

ver fr

å

gor om bl a l

ä

ran och pr

ä

st

ä

mbetet 

ä

ven handha betydelsefulla gentemot de i stiftet anst

ä

llda pr

ä

sterna. Med h

ä

nsyn till bl a dessa f

ö

rh

å

llanden finner utskottet att anledning saknas att 

ä

ndra domkapitlens konstitutionella st

ä

ll­ning. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r motionen.

167

Prop. 1987/88:31

I motion 1987:100 protesteras mot att domkapitlen och stifts­n

ä

mnderna beskrivs som statliga organ under regeringen. Motsva­rande kritik har f

ö

rts fram i. samband med remissbehandlingen av kyrkokommitt

é

ns f

ö

rslag.

Utskottet vill f

ö

r sin del framh

å

lla f

ö

ljande.

Domkapitlen har ett annat ursprung 

ä

n de statliga organen med en annan identitet och sj

ä

lvst

ä

ndighet. "Bevarandet av biskops­

ä

mbetet och domkapitlet och som f

ö

ljd h

ä

rav stiftets kyrkliga sj

ä

lvstyrelse gav 

å

t den svenska kyrkans f

ö

rfattning dess s

ä

r­pr

ä

gel i j

ä

mf

ö

relse med den dansk-norska och de tyska reforma­tionskyrkorna" (SOU 1935:31, s. 38). De svenska domkapitlen utvecklades som kyrkliga konsistorier och organ f

ö

r en decen­traliserad kyrkostyrelse. Det var d

å

 inte-tal om, att domkapitlen skulle vara statliga organ. De var kyrkliga organ, genom vilka staten fullgjorde sina uppgifter i kyrkans sammanhang. De var p

å 

s

å

 s

ä

tt statskyrkliga men inte statliga.-

I propositionen (1951:100) med f

ö

rslag till religionsfrihetslag beskrevs svenska kyrkan som en andlig gemenskap, ett trossamfund som leder sitt ursprung fr

å

n de 

ä

ldsta kristna f

ö

rsamlingarna, och vars karakt

ä

r och verksamhet best

ä

mmes av dess bek

ä

nnelse. I propositionen ansl

ö

t sig regeringen till den uppfattning som kommit till uttryck vid 1929 

å

rs kyrkom

ö

te, n

ä

mligen att svenska kyrkan "b

ö

r vara en evangelisk- folkkyrka och att den varken b

ö

r f

ö

rvandlas till en i religi

ö

st avseende obest

ä

md statsfunktion eller, till en f

ö

rening med tr

å

nga och sn

ä

va gr

ä

nser" (kskr 1929:30). Det 

ä

r ocks

å

 denna linje som kommer till uttryck i lagen (1982:942) om svenska kyrkan'.

Domkapitlen och stiftsn

ä

mnderna

ä

r fr

å

n konstitutionell synpunkt statliga f

ö

rvaltningsmyndigheter under regeringen. Detta f

ö

r­h

å

llande bottnar i att regeringsformen dels inte k

ä

nner andra f

ö

rvaltningsmyndigheter 

ä

n statliga och kommunala (1 kap 8 S regeringsformen), dels inte k

ä

nner andra statliga f

ö

rvaltnings­myndigheter 

ä

n s

å

dana som antingen lyder under regeringen eller riksdagen (11 kap 6 S regeringsformen) eller under kyrkom

ö

tet (punkt 11 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelserna till regeringsformen). De i regeringens skrivelse f

ö

reslagna stiftsstyrelserna och egendoms­n

ä

mnderna kommer, med h

ä

nsyn till reglerna i 1 kap 8 S rege-: ringsformen att fr

å

n konstitutionell synpunkt bli kommunala f

ö

rvaltningsmyndigheter.

statliga f

ö

rvaltningsorganisationen. Detta f

ö

rh

å

llande undan­skymmer emellertid inte deras kyrkliga karakt

ä

r.

Enligt utskottets mening saknas anledning att p

å

tala nu angivna f

ö

rh

å

llanden f

ö

r regeringen. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motionen.

168

Prop. 1987/88:31

3.3.2'    Domkapitlets sammans

ä

ttning

Regeringens f

ö

rslag

Regeringen f

ö

resl

å

r att domkapitlet liksom hittills skall best

å 

av sex ledam

ö

ter. Biskopen skall vara ordf

ö

rande och domprosten vice ordf

ö

rande. Vidare skall det finnas en pr

ä

st som j

ä

mte en suppleant skall v

ä

ljas av stiftets pr

ä

ster f

ö

r en period av sex 

å

r. Dessutom skall tre lekmannaledam

ö

ter v

ä

ljas av stiftE'full-m

ä

ktige. Valet av dessa skall enligt f

ö

rslaget ske snarast efter valperiodens b

ö

rjan och g

ä

lla till dess att stiftsfullm

ä

ktige f

ö

rr

ä

ttar nytt val under n

ä

sta valperiod.

Motion

I motion 1987:94 behandlas fr

å

gan om tj

ä

nstg

ö

ringstidens l

ä

ngd f

ö

r ledam

ö

ter i domkapitlen, ansvarsn

ä

mnden f

ö

r biskopar och kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd. Motion

ä

ren anser med h

ä

nsyn till bl.a. dessa organs kommande uppgifter n

ä

r det g

ä

ller det kyrkliga 

ä

mbetet att en enhetlig och sex

å

rig tj

ä

nstg

ö

ringstid framst

å

r som l

ä

mplig. Enligt motion

ä

ren b

ö

r i vart fall tj

ä

nstg

ö

ringsperioden vara enhetlig i samma organ.

Utskottets 

ö

verv

ä

ganden

Utskottet har f

ö

r sin del inget att erinra mot regeringens f

ö

r­slag i fr

å

ga om domkapitlets sammans

ä

ttning.

Fr

å

gan om tj

ä

nstg

ö

ringstidens l

ä

ngd f

ö

r de valda ledam

ö

terna av domkapitlet tas upp i motion 1987:94.

Valperioden f

ö

r pr

ä

stledamoten i domkapitlet har hittills be­st

ä

mts av tiden f

ö

r pr

ä

stm

ö

tena, vilket enligt nuvarande ordning h

å

lls vart sj

ä

tte

å

r. F

ö

rslaget inneb

ä

r ingen 

ä

ndring i detta h

ä

nseende. N

ä

r det g

ä

ller lekmannaledam

ö

terna utses den som v

ä

ljs av pastoraten och de som utses av regeringen f

ö

r en tid av sex 

å

r. Enligt f

ö

rslaget skall lekmannaledm

ö

terna v

ä

ljas av stifts­fullm

ä

ktige f

ö

r en valperiod om tre 

å

r.

Ä

ven om samtliga valda ledam

ö

ter av domkapitlen enligt den ordning som nu g

ä

ller har en mandatperiod om sex 

å

r, sammanfaller inte perioderna i tiden. Detta skulle inte heller bli fallet om tj

ä

nstg

ö

ringstiden f

ö

r de av stiftsfullm

ä

ktige valda ledam

ö

terna f

ö

rl

ä

ngdes till sex 

å

r, Att f

ö

rkorta pr

ä

stledamotens.tj

ä

nstg

ö­

ringstid framst

å

r.varken som praktiskt eller l

ä

mpligt. Bortsett fr

å

n dessa f

ö

rh

å

llanden b

ö

r enligt utskottets mening bed

ö

mningen ske utifr

å

n de funktioner de olika valda ledam

ö

terna f

å

r anses ha i domkapitlet. Medan pr

ä

stledamoten tillsammans med biskopen och domprosten f

ö

retr

ä

der l

ä

ro

ä

mbetet och den kyrkliga sakkunskapen, har lekmannaledam

ö

terna indirekt sitt uppdrag fr

å

n f

ö

rsamling­arna. Utskottet anser bl.a. mot denna bakgrund att sk

ä

l saknas att s

ö

ka 

å

stadkomma en enhetlig tj

ä

nstg

ö

ringsperiod. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motionen i denna del och tillstyrker regeringens f

ö

rslag.

169

Prop. 1987/88:31

Ansvarsn

ä

mnden f

ö

r biskopar och kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd utses p

å 

annat s

ä

tt 

ä

n ledam

ö

terna i domkapitlen. Deras uppgifter 

ä

r be­gr

ä

nsade och har inte s

å

dant samband med domkapitlens uppgifter att en 

ö

verensst

ä

mmelse i tj

ä

nstg

ö

ringsperioder 

ä

r p

å

kallad. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motionen 

ä

ven i denna del.

3.3.3           Domkapitlets sekreterare

Regeringens f

ö

rslag

Regeringen f

ö

resl

å

r att domkapitlet skall ha en sekreterare som har avlagt juris kandidat eller juristexamen. Enligt f

ö

rslaget skall sekreteraren vara ledamot i domkapitlet vid handl

ä

ggningen av fr

å

gor om att skilja en pr

ä

st fr

å

n pr

ä

st

ä

mbetet. F

ö

rslaget 

ö

verensst

ä

mmer med den ordning som nu g

ä

ller.

Motion

I motion 1987:62. framh

å

lls att man b

ö

r sl

å

 vakt om domkapitlets kompetens och resurser och f

ö

resl

å

s att domkapitlets chefjurist skall ha samma kompetens som nu.

Utskottets 

ö

verv

ä

ganden

Som framg

å

r av redovisningen ovan 

ö

verensst

ä

mmer regeringens f

ö

rslag med den ordning som nu g

ä

ller i fr

å

ga om kravet p

å 

kompetens f

ö

r domkapitlets sekreterare. D

ä

rmed torde 

ö

nskem

å

let i motion 1987:62 i denna del vara tillgodosett. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motionen. Utskottet vill emellertid i samman­hanget framh

å

lla vikten av att sekreteraren ocks

å

 blir anst

ä

lld i det gemensamma stiftskansliet.

H

ä

rut

ö

ver vill utskottet anm

ä

rka att utskottets st

ä

llningstagande i fr

å

gan om disciplinansvar m.m. f

ö

r pr

ä

ster inneb

ä

r att dom­kapitlets sekreterare - i likhet med vad som nu g

ä

ller - b

ö

r ing

å 

som ledamot i domkapitlet vid handl

ä

ggning av s

å

dana 

ä

renden.

3.3.4           Gemensamt stiftskansli

Regeringens f

ö

rslag

Regeringen f

ö

resl

å

r att stiftssamf

ä

lligheten skalltillhandah

å

lla domkapitlet sekreteraren och annan personal liksom 

ö

vriga kansli­resurser som beh

ö

vs f

ö

r att domkapitlet skall kunna fullg

ö

ra sina uppgifter. En regel h

ä

rom har tagits in i 4 S f

ö

rslaget till dom­kapitelslag.

Genom att det ekonomiska ansvaret f

ö

r kansliresurserna p

å

 stifts­planet ligger hos stiftssamf

ä

lligheten ges m

ö

jligheten att 

å

stad­komma ett gemensamt stiftskansli i varje stift.

Enligt f

ö

rslaget skall s

ä

rskilda, medel f

å

 anvisas ur kyrkofonden till 

ä

rkebiskopens kansli (8 S 7 f

ö

rslaget till kyrkofondslag).

170

Prop. 1987/88:31

utskottets

ö

verv

ä

ganden

Utskottet noterar med tillfredsst

ä

llelse att m

ö

jligheter nu 

ö

pp­nas att sammanf

ö

ra kansliresurserna p

å

stiftsplanet. Utskottet tillstyrker d

ä

rf

ö

r regeringens f

ö

rslag.

3.3.5        Hovkonsistoriet

Regeringens f

ö

rslag

Regeringen f

ö

resl

å

r att de nu g

ä

llande grundl

ä

ggande reglerna om hovkonsistoriet f

ö

rs 

ö

ver till den nya domkapitelslagen.

Motion

I motion 1987:8 f

ö

resl

å

s att hovkonsistoriets sammans

ä

ttning 

ä

nd­ras s

å

 att i konsistoriet 

ä

ven skall ing

å

 lekmannaombud j

ä

mte suppleanter. Enligt motion

ä

rerna b

ö

r dessa - efter f

ö

rslag av hovf

ö

rsamlingens kyrkost

ä

mma - utses av H.M. Konungen i likhet med konsistoriet i 

ö

vrigt.

Utskottets

ö

verv

ä

ganden

I Stockholm finns ett hovkonsistorium som har samma befogenheter med avseende p

å

 hovf

ö

rsamlingen som domkapitlen har gentemot f

ö

r­samlingarna. Hovkonsistoriet best

å

r av 

ö

verhovpredikanten som ordf

ö

rande samt de ordinarie hovpredikanterna.

Enligt vad som framg

å

r av motionen har hovf

ö

rsamlingens kyrko­st

ä

mma uttalat 

ö

nskem

å

l om lekmannarepresentation i hovkonsi­storiet och beg

ä

rt 

å

tg

ä

rder i s

å

dan riktning. Enligt utskottets mening saknas anledning att.mots

ä

tta sig det 

ö

nskem

å

l som s

å

lunda framf

ö

rts. Utskottet tillstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motionen.

3.3.6        F

ö

rslaget till domkapitelslag

Regeringens f

ö

rslag

Grundl

ä

ggande f

ö

reskrifter om stiftsverksamheten finns i dag i lagen (1936:567) om domkapitel. Lagen g

ä

ller f

ö

r domkapitlen, men 

ä

r ocks

å

 till

ä

mplig p

å

 hovkonsistoriet. Lagen ber

ö

r ocks

å 

indirekt biskops

ä

mbetes befogenheter.

Regeringen f

ö

resl

å

r att 1936 

å

rs lag ers

ä

tts med en ny lag be­n

ä

mnd domkapitelslag. Vid utarbetande av lagsf

ö

rslaget har re­geringen bl.a. beaktat den bearbetning av nu g

ä

llande f

ö

rfatt­ningar som kyrkof

ö

rfattningsutredningen gjort i dess slutbe­t

ä

nkande (SOU 1987:4 och 5) En ny kyrkolag m.m.

Den f

ö

reslagna lagen inneh

å

ller best

ä

mmelser om domkapitlet, dess uppgifter och sammans

ä

ttning. Vidare finns regler om val.av ledam

ö

ter. I lagen har ocks

å

 tagits in f

ö

reskrifter om f

ö

rlust av pr

ä

st

ä

mbetet och f

ö

rfarandet i samband d

ä

rmed. Lagen inneh

å

ller ocks

å

 regler om hovkonsistorium.

171

Prop. 1987/88:31

Lagen f

ö

resl

å

s tr

ä

da i kraft den 1 juli 1989.

Utskottets 

ö

verv

ä

ganden

Ils andra stycket p. 1 i den f

ö

reslagna domkapitelslagen f

ö

re­skrivs att domkapitlet skall se till att den f

ö

r svenska kyrkan g

ä

llande ordningen med avseende p

å

svenska kyrkans l

ä

ra, b

ö

cker, sakrament, gudstj

ä

nst och 

ö

vriga handlingar iakttas i f

ö

rsam­lingarna. Genom de 

ä

ndringar i 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelserna till regeringsformen som genomf

ö

rdes i samband med 1982 

å

rs kyrko­m

ö

tesreform kom normgivningskompetensen betr

ä

ffande bl.a. de 

ä

mnen som domkapitlet enligt den f

ö

reslagna best

ä

mmelsen skall ha tillsyn 

ö

ver att f

ö

ras

ö

ver till kyrkom

ö

tet.

Normgivningsbest

ä

mmelserna i detta h

ä

nseende finns dels i p. 10 f

ö

rsta stycket 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelserna till regeringsformen, dels i 7 S lagen (1982:942) om svenska kyrkan. Enligt sista stycket: i p. 10 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelserna kan riksdagen i lagen om svenska kyrkan meddela f

ö

reskrifter i de 

ä

mnen som anges i f

ö

rsta stycket. Detta g

ä

ller 

ä

ven om kyrkom

ö

tet har bemyndigats att be­sluta f

ö

reskrifter i

ä

mnet.

Enligt utskottets mening kan det starkt ifr

å

gas

ä

ttas om inte 1' S andra stycket p. 1 f

ö

rslaget till domkapitelslag reglerar 

ä

innen som, om de ges i lag, m

å

ste tas in i lagen om svenska kyrkan. I sammanhanget kan h

ä

nvisas till vad kyrkof

ö

rfattningsutredningen anf

ö

rt i 

é

n liknande fr

å

ga i sitt slutbet

ä

nkande (SOU 1987:4) En ny kyrkolag m.m.. Del 1, s. 108. Om det bed

ö

ms n

ö

dv

ä

ndigt att ta in best

ä

mmelsen i lagen om svenska kyrkan har utskottet f

ö

r sin del ingen'erinran mot detta.

Utskottet har i sitt bet

ä

nkande KL 1987:2 f

ö

reslagit att beslut om att skilja en pr

ä

st fr

å

n pr

ä

st

ä

mbetet skall 

ö

verklagas hos kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd. Utskottets f

ö

rslag b

ö

r f

ö

ranleda 

ä

ndringar 

ä

ven i det nu framlagda f

ö

rslaget till domkapitelslag.

I 20-22 SS f

ö

rsta meningarna i f

ö

rslaget till domkapitelslag an­ges att en pr

ä

st av domkapitlet i vissa  fall skall skiljas fr

å

n eller f

ö

rklaras obeh

ö

rig att ut

ö

va pr

ä

st

ä

mbetet. Enligt utskot­tets mening kan orden "av domkapitlet" utg

å

eftersom 23 S inne-.h

å

ller best

ä

mmelser om att domkapitlet beslutar i dessa fr

å

gor.

I 24 S lagf

ö

rslaget finns den grundl

ä

ggande best

ä

mmelsen om ansvarsn

ä

mnden f

ö

r biskopar. Enligt utskottets mening b

ö

r be-st

ä

mmelseni st

ä

llet tas in i den f

ö

reslagna pr

ä

stanst

ä

ll­ningslagen .

3.4      Pr

ä

sttj

ä

nster

3.4.1    Den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorganisationen

172

Prop. 1987/88:31

Nuvarande ordning

Dagens pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorganisation best

å

r dels av f

ö

rsam­lingspr

ä

sterliga tj

ä

nster, dels av tj

ä

nster p

å

 stiftsplanet. Enheten f

ö

r den f

ö

rsamlingspr

ä

sterliga organisationen 

ä

r pasto­ratet. Varje pastorat har en kyrkoherde. I pastorat kan det ocks

å

finnas, beroende p

å

 pastoratets storlek och befolkningsstruktur, en eller flera komministertj

ä

nster och/eller en eller flera kyr-koadjunkturer.- Kyrkoherde och komminister innehar ordinarie pr

ä

sttj

ä

nster, medan kyrkoadjunkten har en extra ordinarie pr

ä

st­tj

ä

nst.

Tj

ä

nster f

ö

r kyrkoherde, komminister och kyrkoadjunkt inr

ä

ttas av regeringen.

P

å

 stiftsplanet finns stiftsadjunktstj

ä

nster och kontraktsad-junktstj

ä

nster. En stiftsadjunkt arbetar med fr

å

gor som r

ö

r hela stiftet, medan kontraktsadjunkten har sin verksamhet begr

ä

nsad till en del av stiftet, ett kontrakt.

Tj

ä

nster f

ö

r stiftsadjunkt och kontraktsadjunkt inr

ä

ttas av rege­ringen efter framst

ä

llning fr

å

n domkapitlet.

Domkapitlet kan dessutom besluta om att inr

ä

tta tj

ä

nster f

ö

r pastoratsadjunkter. S

å

dana tj

ä

nster innehas dels av nypr

ä

stvigda, dels av 

ö

vriga tj

ä

nstg

ö

rande pr

ä

ster inom stiftet som inte inne­har ordinarie eller extra ordinarie f

ö

rsamlingstj

ä

nst eller stifts- eller kontraktsadjunktur. Tj

ä

nsterna som pastoratsadjunkt anv

ä

nds som en r

ö

rlig pr

ä

sterlig resurs i ett stift f

ö

r att fylla vakanser och avhj

ä

lpa tillf

ä

lliga arbetsbelastningar.

Kostnaderna f

ö

r kyrkoherde, komminister och kyrkoadjunkts-tj

ä

nsterna b

ä

rs av pastorat, medan 

ö

vriga pr

ä

sttj

ä

nster bekostas av kyrkofonden.

Regeringens f

ö

rslag

Regeringen f

ö

resl

å

r en f

ö

renkling av tj

ä

nsteorganisationen. En­ligt f

ö

rslaget skall det i pastoraten endast finnas tv

å

 tj

ä

nste­kategorier, kyrkoherde och komminister. Dessa ben

ä

mns pastorats­pr

ä

ster och har i dag ordinarie tj

ä

nster tillsatta med fullmakt. Regeringen f

ö

resl

å

r att pastoratspr

ä

ster i framtiden tills

ä

tts med f

ö

rordnande.. Pastoratspr

ä

sterna avl

ö

nas av pastoratet. -

Enligt f

ö

rslaget skall det p

å

 stiftsplanet ocks

å

 bara finnas tv

å 

tj

ä

nstekategorier, stiftsadjunkt pch kontraktsadjunkt. Dessa stiftspr

ä

ster har i dag extra ordinarie tj

ä

nster. Deras anst

ä

ll­ningsf

ö

rh

å

llanden 

ä

ndras endast p

å

det s

ä

ttet att de f

å

r en ny huvudman, stiftssamf

ä

lligheten.

Regeringen f

ö

resl

å

r vidare att f

ö

r nyvigda pr

ä

ster, skall tj

ä

nster med ben

ä

mningen pastorsadjunkt f

å

 inr

ä

ttas. Pastorsadjunkterna avl

ö

nas av stiftssamf

ä

lligheten.

173

Prop. 1987/88:31

Enligt f

ö

rslaget skall pr

ä

sttj

ä

nsterna 

ä

ven i forts

ä

ttningen vara statligt reglerade (1 S tredje stycket f

ö

rslaget till pr

ä

stan­st

ä

llningslag ) .

Motion

I motion 1987:75 anf

ö

rs bl.a. att allt som kan skall g

ö

ras f

ö

r att stimulera arbetsmarknadens parter till en 

ö

verenskommelse om en kyrkokommunal reglering av pr

ä

sttj

ä

nsterna. Motion

ä

rerna anser att kyrkom

ö

tet b

ö

r uttala att regeringen f

ö

r sin del b

ö

r medverka till en l

ö

sning av 

ö

verf

ö

randet av pr

ä

sttj

ä

nster till kyrkligt huvudmannaskap i samband med en princip

ö

verenskommelse mellan arbetsmarknadens parter.

I motion 1987:100 protesteras mot beskrivningen av pr

ä

sttj

ä

ns­terna som statliga. Motion

ä

ren f

ö

resl

å

r att kyrkom

ö

tet uttalar att pr

ä

st- och biskops

ä

mbetena och pr

ä

st- och biskopstj

ä

nsterna

ä

r och f

ö

rblir kyrkliga 

ä

mbeten och tj

ä

nster.

Utskottets 

ö

verv

ä

ganden

Utskottet har f

ö

r sin del ingen erinran mot regeringens f

ö

rslag i fr

å

ga om den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorganisationen i pastoraten och stiften.

Enligt regeringens f

ö

rslag skall, som ovan har redovisats, pr

ä

st­tj

ä

nsterna vara statligt reglerade. Detta betyder att avl

ö

nings­f

ö

rm

å

nerna i pr

ä

sternas anst

ä

llningar fastst

ä

lls under medverkan av regeringen eller den myndighet som regeringen best

ä

mmer, vil­ket framg

å

r av 1 s sista stycket i f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

ll­ningslag. Det inneb

ä

r vidare att pr

ä

sterna i princip 

ä

r under­kastade samma regler som g

ä

ller f

ö

r arbetstagare hos staten och som finns i lagen (1976:600) omoffentlig anst

ä

llning (LOA) och andra av statsmakterna beslutade f

ö

rfattningar. Dessa f

ö

rh

å

llan­den mots

ä

ger inte det ostridiga faktum att pr

ä

st- och biskops­

ä

mbetena liksom pr

ä

st- och biskopstj

ä

nsterna 

ä

r och f

ö

rblir kyrk­liga 

ä

mbeten och tj

ä

nster. P

å

 grund av det anf

ö

rda avstyrker ut­skottet bifall till motion 1987:100 i denna del.

I motion 1987:75 tas upp fr

å

gan om en 

ö

verg

å

ng f

ö

r pr

ä

sterna till kyrkokommunala tj

ä

nster. Utskottet har i det f

ö

reg

å

ende redovisat den huvudsakliga inneb

ö

rden av att anst

ä

llningar 

ä

r statligt reg­lerade. Kommunala anst

ä

llningar 

ä

r i princip oreglerade. F

ö

r des­sa g

ä

ller endast de lagar och andra f

ö

rfattningar som g

ä

ller f

ö

r arbetstagare i allm

ä

nhet, t.ex. lagen (1982:80) om anst

ä

llnings­skydd. Anst

ä

llningsformer och l

ö

nef

ö

rm

å

ner best

ä

ms genom avtal mellan parterna p

å

 arbetsmarknaden.

Svenska kyrkans f

ö

rsamlings- och pastoratsfs

ö

rbund har, som p

å­

pekas i motionen, lagt fram f

ö

rslag i den riktning motion

ä

ren f

ö

resl

å

r. 1982 

å

rs kyrkokommitt

é

 diskuterade fr

å

gan i sitt be­t

ä

nkande (SOU 1986:17) Framtid i samverkan med anledning av f

ö

r­bundets f

ö

rslag. Kommitt

é

n anf

ö

rde i denna del bl.a. f

ö

ljande (s. 122 f ) :

174

Prop. 1987/88:31

"Pastoratsf

ö

rbundets f

ö

rslag 

ä

r s

å

lunda, att den del av den stat­liga regleringen av pr

ä

sttj

ä

nsterna som utg

ö

rs av de statliga kollektivavtalen och till dessa kopplade f

ö

rfattningar avvecklas. Statens arbetsgivarverks befattning med pr

ä

sttj

ä

nsterna b

ö

r upp­h

ö

ra och uppgifterna 

ö

verf

ö

ras till kyrkokommunernas egen arbets­givarorganisation, dvs. pastoratsf

ö

rbundet.

Vi inser till fullo de tekniska och administrativa f

ö

rdelar som den f

ö

reslagna

å

tg

ä

rden skulle inneb

ä

ra. Fr

å

gan 

ä

r emellertid huruvida kyrkokommunala avtal f

ö

r pr

ä

sterna g

å

r att f

ö

rena med alla huvuddragen i den reform vi f

ö

resl

å

r. F

ö

rbundet menar i sin skrivelse att detta skulle vara fallet. Man pekar p

å

den av alla omfattade uppfattningen att svenska kyrkans verksamhet skall be­drivas under iakttagande av principen av en l

ä

mplig avv

ä

gning mellan folkligt f

ö

rankrad sj

ä

lvstyrelse och pr

ä

sterlig 

ä

mbets­f

ö

rvaltning. Denna konkretiseras i v

å

rt f

ö

rslag om domkapitlens framtida uppgifter.

En f

ö

r

ä

ndring i den f

ö

reslagna riktningen kr

ä

ver enligt v

å

r me­ning enighet om vad en s

å

dan f

ö

r

ä

ndring inneb

ä

r och om dess f

ö

r­enlighet med grundl

ä

ggande principer i svenska kyrkans organisat­ion. N

å

gon s

å

dan enighet f

ö

religger inte. Vi har d

ä

rf

ö

r avst

å

tt fr

å

n att n

ä

rmare utreda och l

ä

gga fram f

ö

rslag i fr

å

gan."

Utskottet delar den bed

ö

mning kyrkokommitt

é

n har gjort och vill samtidigt betona att en "kommunalisering" av pr

ä

sttj

ä

nsterna inte bara inneb

ä

r en kommunal l

ö

nereglering. En f

ö

r

ä

ndring m

å

ste ocks

å 

ses i samband med de grundl

ä

ggande principerna f

ö

r svenska kyr­kans organisation. Enligt utskottets mening b

ö

r kyrkom

ö

tet bl.a. mot den bakgrunden inte ta n

å

got initiativ i fr

å

gan. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motionen.

3.4.2    Tj

ä

nstg

ö

ring i annat pastorat

Regeringens f

ö

rslag

Regeringen f

ö

resl

å

r att stiftsstyrelsen i form av ett arbets­ledningsbeslut skall kunna best

ä

mma att en pastoratspr

ä

st skall fullg

ö

ra kyrkliga arbetsuppgifter i stiftet utanf

ö

r pastoratet. Enligt f

ö

rslaget skall stiftsstyrelsen fastst

ä

lla tj

ä

nstg

ö

rings­f

ö

reskrifter f

ö

r samtliga pr

ä

ster (51 S f

ö

rslaget till pr

ä

stan­st

ä

llningslag. En delad tj

ä

nstg

ö

ring b

ö

r alltid fastst

ä

llas i s

å

dana f

ö

reskrifter. Stiftsstyrelsen skall besluta om den eko­nomiska' reglering som kan beh

ö

vas i s

å

dana fall (48 S f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag).

Enligt f

ö

rslaget skall det 

ä

ven i forts

ä

ttningen vara m

ö

jligt att besluta att en pr

ä

st under begr

ä

nsad tid skall vara skyldig att fr

å

ntr

ä

da ut

ö

vningen av sin tj

ä

nst eller att j

ä

msides med sin tj

ä

nst ut

ö

va annan pr

ä

sttj

ä

nst och tj

ä

nstg

ö

ra i ett annat pastorat i samma stift.

175

Prop. 1987/88:31

utskottets 

ö

verv

ä

ganden

Utskottet har i det f

ö

reg

å

ende (avsnitt 3 . 3 .1) avstyrkt rege­ringens f

ö

rslag att t j

ä

nstg

ö

r ingsf 

ö

.reskr if ter f

ö

r pr

ä

sterna skall meddelas av stiftsstyrelsen. Som utskottet tidigare har anf

ö

rt b

ö

r domkapitlen 

ä

ven i forts

ä

ttningen meddela s

å

dana f

ö

reskrif­ter.

ijuiiiiij    1    u±i.r.a   iJaöLULau.    uK\\.,a   ai    av   

ölul    uetyue±t>e     lul    a u c    ui

j

ä

mna de problem som finns bl.a. p

å

 grund av pr

ä

stbristen och d

ä

rmed ocks

å

 f

ö

rb

ä

ttra arbetssituationen f

ö

r pr

ä

sterna i framf

ö

r allt pastorat med m

å

nga f

ö

rsamlingar och kyrkor, men med f

å

Dr

ä

Str     

c r...      

.. 4. r. b 4- 4- A 4.   .-o/an   4-    n s .- a   K...-    n f 

X 

.. 4-   V.  ..   4? .. 1 n a n

rat

Regeringens f

ö

rslag att stiftsstyrelsen skall besluta om den eko­nomiska, reglering som beh

ö

vs i s

å

dana fall tillstyrks av utskot­tet. Till ledning f

ö

r beslutet f

å

r d

ä

rvid ligga de av domkapitlet fastst

ä

lla tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifterna.       ..

Regeringen f

ö

resl

å

r i skrivelsens allm

ä

nna motivering (s. 56 f) att det skall vara m

ö

jligt att besluta att en pr

ä

st under be­gr

ä

nsad tid skall vara skyldig, att ut

ö

va annan pr

ä

sttj

ä

nst eller att tj

ä

nstg

ö

ra i annat pastorat. Denna ordning g

ä

ller i dag en­ligt 8 S f

ö

rordningen (1965:729) med vissa best

ä

mmelser om an­st

ä

llning som pr

ä

st. I skrivelsens allm

ä

nna motivering f

ö

resl

å

s att beslutander

ä

tten i dessa fr

å

gor skall tillkomma stiftssty­relsen. Utskottet kan emellertid inte finna n

å

gon best

ä

mmelse h

ä

rom i den f

ö

reslagna pr

ä

stanst

ä

llningslagen. Oavsett detta an ser utskottet att beslutander

ä

tten i s

å

dana 

ä

renden b

ö

r tillkoitima domkapitlet. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r det i den allm

ä

nna moti­veringen framf

ö

rda f

ö

rslaget i denna del.

Enligt 11 S pr

ä

stanst

ä

llningsf

ö

rordningen

ä

r en pr

ä

st som 

ä

r anst

ä

lld med fullmakt skyldig att l

å

ta sig f

ö

rflyttas till annan pr

ä

sterlig tj

ä

nst som tills

ä

tts med samma anst

ä

llningsform, oin det 

ä

r p

å

kallat av organisatoriska eller andra synnerliga sk

ä

l. Fr

å

gor om f

ö

rflyttning av pr

ä

st pr

ö

vas enligt 12 S sista stycket samma f

ö

rordning av regeringen. I regeringens f

ö

rslag har best

ä

m­melser om f

ö

rflyttning tagits in i 10 S pr

ä

stanst

ä

llningslagen. Enligt f

ö

rslaget skall stiftsstyrelsen besluta om f

ö

rflyttning. Utskottet har f

ö

r sin del ingen erinran mot f

ö

rslaget i denna del.

Stiftsstyrelsens beslut om f

ö

rflyttning f

å

r enligt f

ö

rslaget

176

Prop. 1987/88:31

ö

verklagas genom kommunalb

é

sv

ä

r (56 S lagf

ö

rslaget). Motsvarande beslut n

ä

r det: g

ä

ller arbetstagare hos staten f

å

r 

ö

verklagas ge-, nom att talan v

ä

cks hos tingsr

ä

tten eller arbetsdomstolen enligt best

ä

mmelserna i lagen (1974:371) om r

ä

tteg

å

ngen i arbetstvister (7 kap. 8 

§

 och 16 kap LOA). Enligt utskottets mening b

ö

r samma ordning g

ä

lla i fr

å

ga om stiftsstyrelsens beslut om f

ö

rflyttning.

3.4.3    Kyrkoherdar f

ö

r d

ö

va

Regeringens f

ö

rslag

I dag finns sju kyrkoherdar f

ö

r d

ö

va. De har sin- egen organisa­tion under Stockholms domkapitel. Dessa s

ä

rskilda kyrkoherde­tj

ä

nster bekostas av kyrkofonden.

Regeringen f

ö

resl

å

r att kyrkoherdarna f

ö

r d

ö

va f

ö

rs 

ö

ver till dr.i rikskyrkliga organisationen och avl

ö

nas av Svenska kyrkans stif telse f

ö

r rikskyrklig verksamhet.

Motion

I motion 1987:89 ifr

å

gas

ä

tts anledningen till att de d

ö

va skall s

ä

rbehandlas. Motion

ä

ren f

ö

resl

å

r att kyrkoherdarna f

ö

r d

ö

va skall anst

ä

llas av stiftsstyrelserna och att verksamheten i fr

å

ga blir en stiftsangel

ä

genhet.

Utskottets 

ö

verv

ä

ganden

Regeringens f

ö

rslag inneb

ä

r att Svenska kyrkans n

ä

mnd f

ö

r diakoni och samh

ä

llsansvar skall ta 

ö

ver huvudmannaskapet f

ö

r kyrkoher­darna f

ö

r d

ö

va. F

ö

rslaget 

ö

verensst

ä

mmer med vad 1982 

å

rs kyrko-mmitt

é

 f

ö

reslog i sitt slutbet

ä

nkande. Genom p. 7 

ö

verg

å

ngsbe­st

ä

mmelserna till den f

ö

reslagna pr

ä

stanst

ä

llningslagen f

ö

resl

å

s att dessa kyrkoherdar skall vara skyldiga att tj

ä

nstg

ö

ra hos n

ä

mnden.

I sitt remissyttrande 

ö

ver kyrkokommitt

é

ns slutbet

ä

nkande st

ä

llde sig n

ä

mnden i princip positiv till kommitt

é

ns f

ö

rslag. Samtidigt pekade n

ä

mnden p

å

 behovet av att ytteriigare utreda kyrkoherdar­nas relation till domkapitel och biskop. Kyrkokommitt

é

ns f

ö

rslag har varit f

ö

rem

å

l f

ö

r n

ä

rmare 

ö

verv

ä

ganden i en arbetsgrupp inom Kyrkliga, r

å

det f

ö

r d

ö

va och h

ö

rselskadade. Arbetsgruppens f

ö

rslag inneb

ä

r att det kyrkliga arbetet bland d

ö

va och h

ö

rselskadade skall vara en angel

ä

genhet f

ö

r varje stiftssamf

ä

llighet.

Svenska kyrkans n

ä

mnd f

ö

r diakoni och samh

ä

llsansvar har till Svenska kyrkans centralstyrelse 

ö

verl

ä

mnat arbetsgruppens f

ö

r­slag. I skrivelse den 18 maj 1987 till centralstyrelsen har n

ä

mnden anf

ö

rt att arbetsgruppens f

ö

rslag skapar b

ä

ttre f

ö

rut­s

ä

ttningar f

ö

r en utveckling av verksamheten 

ä

n den av kyrko­kommitt

é

n f

ö

reslagna' organisationen.

Enligt utskottets uppfattning talar 

ö

verv

ä

gande sk

ä

l f

ö

r att

177

12    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr.3l. Bilaga

Prop. 1987/88:31

f

ö

rsamlingsarbete bland d

ö

va och h

ö

rselskadade blir en angel

ä

gen­het f

ö

r stiftssamf

ä

lligheterna p

å

 samma s

ä

tt som har f

ö

reslagits betr

ä

ffande f

ö

rsamlingsarbete bland finskspr

å

kiga och samer. Detta kan l

ä

mpligen ske antingen genom att f

ö

rsamlingsarbete bland d

ö

va och h

ö

rselskadade anges ligga inom stiftssamf

ä

llig­heternas fastlagda kompetensomr

å

de enligt 1 kap. 8 $ f

ö

rsta stycket i den i skrivelsen f

ö

reslagna f

ö

rsamlingslagen, eller genom att stiftsfullm

ä

ktige beslutar om utvidgad verksamhet i dessa h

ä

nseenden enligt andra stycket samma paragraf.

I vissa stift kan det f

ö

religga behov av flera pr

ä

sttj

ä

nster, medan det i andra stift inte finns underlag f

ö

r mer 

ä

n en del­tidstj

ä

nst. Tj

ä

nsterna blir i den f

ö

reslagna tj

ä

nsteorganisa­tionen stiftsadjunkturer. Fr

å

gan b

ö

r enligt utskottets mening behandlas av de organisationskommitt

é

er som f

ö

rbereder 

ö

verg

å

ngen till den nya organisationen p

å

 lokal- och stiftsplanet i varje stift.

Svenska kyrkans n

ä

mnd f

ö

r diakoni och samh

ä

llsansvar b

ö

r i en­lighet med den f

ö

rut n

ä

mnda arbetsgruppens f

ö

rslag handl

ä

gga 

ä

renden som kr

ä

ver samordning p

å

 riksplanet, t.ex. l

å

ngtidspla­nering r

ö

rande bl.a. personalutbildning och personalrekrytering.

Utskottet anser att fr

å

gan om huvudmannaskapet f

ö

r kyrkoherdarna f

ö

r d

ö

va b

ö

r 

ö

verv

ä

gas ytterligare med inriktning p

å

 att de in­ordnas i stiftspr

ä

storganisationen. Med det anf

ö

rda avstyrker ut­skottet regeringens f

ö

rslag i denna del och tillstyrker motionens f

ö

rslag.

3.4.4    Pr

ä

sttj

ä

nsternas f

ö

rdelning

Regeringens f

ö

rslag

I skrivelsen f

ö

resl

å

s att regeringen skall fastst

ä

lla det totala antalet pr

ä

sttj

ä

nster i landet. Vidare f

ö

resl

å

s att Svenska kyr­kans centralstyrelse skall besluta hur m

å

nga pr

ä

sttj

ä

nster som f

å

r finnas i varje stift (2 S f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llnings­lag). Enligt f

ö

rslaget skall nuvarande pr

ä

sttj

ä

nster, inber

ä

knat pastoratsadjunktstj

ä

nsterna, vara utg

å

ngspunkt f

ö

r den nya tj

ä

nsteorganisationen.

N

ä

r det g

ä

ller inr

ä

ttande, vakants

ä

ttning och indragning av pr

ä

s­ttj

ä

nster f

ö

resl

å

s att stiftsstyrelsen beslutar i dessa fr

å

gor betr

ä

ffande pastoratstj

ä

nster och pastorsadjunktstj

ä

nster. Enligt f

ö

rslaget beslutar Svenska kyrkans centralstyrelse om inr

ä

ttande, vakants

ä

ttning eller indragning av stiftstj

ä

nster (24 och 25 SS f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag).

Hotion

I motion 1987:46 f

ö

resl

å

s att fr

å

gor om pastoratsreglering avg

ö

rs av stiftsstyrelsen efter domkapitlets h

ö

rande, medan fr

å

gor om tj

ä

nsteorganisation avg

ö

rs av domkapitlet efter stiftsstyrelsens h

ö

rande.

178

Prop. 1987/88:31

utskottets 

ö

verv

ä

ganden

Utskottet konstaterar med tillfredsst

ä

llelse att i skrivelsen uttalas (s. 58) att det nuvarande antalet pr

ä

sttj

ä

nster in­ber

ä

knat pastoratsadjunktstj

ä

nsterna skall vara utg

å

ngspunkt f

ö

r den nya tj

ä

nsteorganisationen. D

ä

ri b

ö

r enligt utskottet inr

ä

knas de pastoratsadjunkter som vid 

ö

verg

å

ngstillf

ä

llet 

ä

r tj

ä

nstlediga f

ö

r t.ex. studier.

Regeringens f

ö

rslag i fr

å

ga om det totala antalet pr

ä

sttj

ä

nster avviker fr

å

n kyrkokommitt

é

ns. Kommitt

é

n f

ö

reslog i sitt slut­bet

ä

nkande (SOU 1984:17) Framtid i samverkan (s. 128) att n

å

gra beslut om det totala antalet pr

ä

ster inom svenska kyrkan inte skulle fattas. Enligt kommitt

é

n skulle det totala antalet pr

ä

ster i st

ä

llet bli beroende av kyrkokommunernas, pastoratens och stiftssamf

ä

lligheternas, vilja och f

ö

rm

å

ga att finansiera pr

ä

st­tj

ä

nster och av centralstyrelsen f

ö

rdelningsm

ä

ssiga m

å

l liksom av den framtida tillstr

ö

mningen till pr

ä

styrket. Utskottet anser f

ö

r sin del att kyrkokommitt

é

ns f

ö

rslag i denna del 

ä

r att f

ö

redra. Kommitt

é

ns f

ö

rslag l

ä

mnar 

ö

ver 

å

t kyrkan sj

ä

lv att f

ö

rdela pr

ä

st­tj

ä

nsterna. N

å

gon risk torde knappast f

ö

religga att det totala antalet pr

ä

sttj

ä

nster d

ä

rigenom skulle 

ö

ka i n

å

gon avg

ö

rande m

å

n. Genom att pastoraten och stiftssamf

ä

lligheterna i f

ö

rsta hand sj

ä

lva skall bekosta tj

ä

nsterna kommer - om inte annat - budget­m

ä

ssiga h

ä

nsyn att verka begr

ä

nsande, utskottet vill emellertid inte mots

ä

tta sig regeringens f

ö

rslag i denna del, men utg

å

r fr

å

n att regeringen f

ö

ruts

ä

ttningsl

ö

st ompr

ö

var det totala antalet pr

ä

ster n

ä

r den nya tj

ä

nsteorganisationen har blivit genomf

ö

rd.

Utskottet ansluter sig ocks

å

 till f

ö

rslaget att Svenska kyrkans centralstyrelse skall f

ö

rdela pr

ä

sttj

ä

nster mellan stiften. Rege­ringens f

ö

rslag skiljer i denna del fr

å

n kyrkokommitt

é

ns i fr

å

ga om s

ä

ttet f

ö

r f

ö

rdelning. Regeringens f

ö

rslag inneb

ä

r att cen­tralstyrelsen skall besluta hur m

å

nga tj

ä

nster det f

å

r finnas i varje stift, medan kommitt

é

ns f

ö

rslag inneb

ä

r att centralsty­relsen genom beslut om inr

ä

ttande och indragning av stifts­tj

ä

nster skall reglera f

ö

rdelningen.

Enligt utskottets mening kan det ifr

å

gas

ä

ttas om inte de beslut som centralstyrelsen fattar om pr

ä

sttj

ä

nsternas f

ö

rdelning

ä

r normgivning. Det 

ä

r fr

å

ga om beslut som har viss generell r

ä

ck­vidd och som 

ä

r bindande f

ö

r stiftsstyrelsen och pastoraten. Som j

ä

mf

ö

relse kan n

ä

mnas att domkapitlens beslut om t.ex. kollekter och gudstj

ä

nsth

å

llningen i f

ö

rsamlingarna har ansetts som norm­givning, vilket f

ö

ranledde de grundlagsregler om vidaredelegation som nu finns i p. 10 andra stycket 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelserna till regeringsformen och som tir

ä

dde i kraft den 1 januari 1986.

F

ö

r den h

ä

ndelse regeringens f

ö

rslag av konstitutionella sk

ä

l inte g

å

r att genomf

ö

ra har utskottet f

ö

r sin del ingen erinran mot att kyrkokommitt

é

ns f

ö

rslag i denna del genomf

ö

rs.

Enligt regeringens f

ö

rslag skall stiftsstyrelsen f

ö

rdela pr

ä

st­tj

ä

nsterna inom stiftet. Denna f

ö

rdelning sker p

å

 det s

ä

ttet att

179

Prop. 1987/88:31

stiftsstyrelsen beslutar om inr

ä

ttande och indragning av tj

ä

nster som kyrkoherde och komminister. Beslutander

ä

tten i dessa fr

å

gor tillkommer i dag regeringen. I motion 1987:46 f

ö

resl

å

s att dom­kapitlet skall besluta om tj

ä

nsteorganisationen i pastoraten efter h

ö

rande av stiftsstyrelsen.

Utskottet vill till en b

ö

rjan framh

å

lla att domkapitlet och stiftsstyrelsen enligt f

ö

rslaget f

ö

ruts

ä

tts ha ett gemensamt kansli. Den personal som kommer att beh

ö

vas f

ö

r de 

ä

renden som ankommer p

å

 domkapitlet kommer att vara anst

ä

llda hos stifts­samf

ä

lligheten. Det kan antas att personalen i stor utstr

ä

ckning kommer att handl

ä

gga s

å

v

ä

l domkapitlets som stiftsstyrelsens 

ä

renden. N

å

gra f

ö

reskrifter, om obligatoriskt yttrande fr

å

n den ena myndigheten till den andra i 

ä

renden av det slag som motio­n

ä

ren tar upp framst

å

r d

ä

rf

ö

r som- on

ö

diga.

N

ä

r det h

ä

refter g

ä

ller fr

å

gan, om domkapitlet skall besluta om den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorganisationen i pastoraten, ansluter sig utskottet till regeringens f

ö

rslag. Stiftsstyrelsen skall ha det 

ö

vergripande ansvaret f

ö

r strukturfr

å

gor, i stiftet och skallen-ligt f

ö

rslaget bl.a. besluta i 

ä

renden om pastoratsindelningen. . Dessa fr

å

gor h

ö

r n

ä

ra samman med den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorgani­sationen och b

ö

r handl

ä

ggas av samma organ.,Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motionen i denna del.

3.4.5    Tills

ä

tt:ningen av pr

ä

sttj

ä

nster

Nuvarande ordning

Komministerr,. kyrkoherde- och domprosttj

ä

nster 

ä

r ordinarie f

ö

r­samlingspr

ä

sterliga tj

ä

nster. Tills

ä

ttningsf

ö

rfarandet regleras i lagen (1957:577) om pr

ä

stval och i pr

ä

stvalsf

ö

rordningen (1958:261). Tills

ä

ttning av komminister och kyrkoherde sker efter val tv

å

 g

å

nger av .tre. D

å

 utn

ä

mner domkapitlet den som erh

å

llit de flesta r

ö

sterna. Tredje g

å

ngen en kyrkoherde- eller kommi­nistertj

ä

nst 

ä

r ledig utn

ä

mner domkapitlet en av de s

ö

kande efter yttrande fr

å

n kyrkor

å

det i varje f

ö

rsamling. F

ö

re den 1 januari 1983 g

ä

llde en ordning, enligt vilken domkapitlet tillsatte kom­ministertj

ä

nsterna och regeringen kyrkoherdetj

ä

nsterna var tredje g

å

ng de var lediga. F

ö

re regeringens utn

ä

mning avgav domkapitlet f

ö

rord.

Tills

ä

ttning av domprosttj

ä

nst 

ä

r en komplicerad procedur. Vid samtliga tillf

ä

llen

ä

ger val rum raen valet 

ä

r inte utslags­givande. Regeringen tills

ä

tter tj

ä

nsten.

Tj

ä

nster som kyrkoadjunkt, stiftsadjunkt, kontraktsadjunkt och. pastoratsadjunkt tills

ä

tts av domkapitlet. F

ö

reskrifter h

ä

rom finns i pr

ä

stanst

ä

llningsf

ö

rordningen.

Begeringens f

ö

rslag

Regeringen f

ö

resl

å

r i fr

å

ga om kyrkoherdetj

ä

nster att s

å

dana 

180

Prop. 1987/88:31

tills

ä

tts f

ö

rsta och andra g

å

ngen tj

ä

nsten 

ä

r ledig av kyrkor

å

det i ett enf

ö

rsamlingspastorat och av en s

ä

rskild tills

ä

ttningsn

ä

mnd i ett flerf

ö

rsamlingspastorat. Innan tj

ä

nsten tills

ä

tts skall dock domkapitlet pr

ö

va vilka s

ö

kande som 

ä

r beh

ö

riga. Tredje g

å

ngen en kyrkoherdetj

ä

nst 

ä

r ledig tills

ä

tts den av domkapitlet sedan kyrkor

å

den i ber

ö

rda f

ö

rsamlingar har yttrat sig (5 och 6 SS f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag).

Komministertj

ä

nster tills

ä

tts enligt f

ö

rslaget p

å

samma s

ä

tt som n

ä

r en kyrkoherdetj

ä

nst

ä

r ledig f

ö

rsta och andra g

å

ngen (9 S f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag).

I fr

å

ga om. domprosttj

ä

nster f

ö

resl

å

s att dessa liksom i dag till­s

ä

tts av regeringen, dock utan f

ö

reg

å

ende val. Enligt f

ö

rslaget skall tj

ä

nsten s

ö

kas hos domkapitlet. Sedan domkapitlet berett kyrkor

å

den i varje f

ö

rsamling tillf

ä

lle att yttra sig, skall de med eget yttrande l

ä

mna 

ö

ver ans

ö

kningshandlingarna till rege­ringen (4 ,S f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag).

Enligt f

ö

rslaget skall tj

ä

nster som stifts- och kontraktsadjunkt tills

ä

ttas av stiftsstyrelsen efter beh

ö

righetspr

ö

vning av dom­kapitlet. Stiftsstyrelsen f

ö

resl

å

s vidare tills

ä

tta och placera tj

ä

nster som pastorsadjunkt (15 S f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

ll­ningslag) .

I skrivelsen f

ö

resl

å

s att domkapitlets tills

ä

ttningsbeslut f

å

r

ö

verklagas hos regeringen. Beslut av kyrkor

å

d, tills

ä

ttningsn

ä

mnd och stiftsstyrelse f

å

r 

ö

verklagas i den ordning som g

ä

ller f

ö

r kommunala beslut (56 och 57 SS f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

ll­ningslag) .

Motioner

I motion 1987:6 skisseras olika modeller p

å

 hur f

ö

rsamlingar kan engagera sig vid tills

ä

ttning av pr

ä

sttj

ä

nster. Som motionen 

ä

r att f

ö

rst

å

 anser motion

ä

ren att alla pastoratstj

ä

nster skall til­ls

ä

ttas av domkapitlet, men att ber

ö

rda f

ö

rsamlingars kyrkor

å

d sj

ä

lva sk

ä

ll f

å

 best

ä

mma p

å

 vilket s

ä

tt man vill engagera sig i tills

ä

ttningen.

1  

motion 1987:18 anf

ö

rs att det f

ö

r att beh

å

lla balansen mellan f

ö

rsamlings- och'domkapitelsutn

ä

mningar 

ä

r ett minimikrav att komministertj

ä

nster liksom kyrkoherdetj

ä

nster var tredje g

å

ng tills

ä

tts av domkapitlet.

I motion 1987:21 f

ö

resl

å

s f

ö

ljande f

ö

rfarande n

ä

r det g

ä

ller tills

ä

ttning av pastoratstj

ä

nster

-

ans

ö

kan sker h

ö

s domkapitlet

-

dcjmkapitlet beh

ö

righetsf

ö

rklarar och uppr

ä

ttar f

ö

rslag efter samma normer som nu g

ä

ller

-

kyrkor

å

d/tills

ä

ttningsn

ä

mnd avger yttrande och f

ö

rslag

-

domkapitlet utn

ä

mner inom f

ö

rslaget.

181

Prop. 1987/88:31

I motion 1987:35 behandlas fr

å

gan om tills

ä

ttning av pastorats­tj

ä

nster och tj

ä

nster som pastorsadjunkt. Enligt motion

ä

ren 

ä

r ett samlat huvudmannaskap f

ö

r pr

ä

sterna klart f

ö

rdelaktigt. Motion

ä

ren f

ö

resl

å

r att domkapitlen skall ha tills

ä

ttningsr

ä

tten i samtliga fall samt att domkapitlen skall placera nypr

ä

stvigda som pastorsadjunkter.

I motion 1987:52 f

ö

resl

å

s i likhet med kyrkokommitt

é

ns f

ö

rslag att domkapitlet uppr

ä

ttar/s

ä

tter upp tre beh

ö

riga s

ö

kande p

å 

f

ö

rslag till kyrkoherdetj

ä

nst.

I motion 1987:75 f

ö

resl

å

s att tj

ä

nster som domprost skall till­s

ä

ttas av centralstyrelsen. Vidare f

ö

resl

å

s att domkapitlets tills

ä

ttningsbeslut skall f

å

ö

verklagas hos kyrkom

ö

tets besv

ä

rs­n

ä

mnd.

I motion 1987:60 f

ö

resl

å

s att domkapitlets roll vid kyrkoherde­tills

ä

ttningar begr

ä

nsas till beh

ö

righetspr

ö

vning. Enligt motio­n

ä

ren b

ö

r alla kyrkoherdetills

ä

ttningar ske p

å

f

ö

rsamlingsplanet.

I motion 1987:63 f

ö

resl

å

s att pr

ä

stvalen beh

å

lls samt att kyrko­r

å

dens befattning med pr

ä

sttills

ä

ttningar inskr

ä

nks till att avge yttrande 

ö

ver domkapitlets f

ö

rslag.

I motion 1987:89 f

ö

resl

å

s att tills

ä

ttning av pastoratspr

ä

ster skall ske p

å

 det s

ä

tt som dorakapitlet i Visby har f

ö

reslagit i sitt remissyttrande 

ö

ver kyrkokommitt

é

ns f

ö

rslag. Domkapitlets f

ö

rslag inneb

ä

r f

ö

ljande.

1.
[REDACTED_EFTERNAMN] tj

ä

nst s

ö

kes i vanlig ordning hos domkapitlet, som p

å

 grundval av f

ö

retagen meritv

ä

rdering uppr

ä

ttar f

ö

rslag, vilket beroende p

å

 antalet beh

ö

riga s

ö

kande upptar en, tv

å

 eller tre pr

ä

ster.

2.

Sedan f

ö

rslaget vunnit laga kraft genomf

ö

rs anst

ä

ll­ningsintervjuer med de p

å

 f

ö

rslaget uppf

ö

rda. Inter­vjuerna genomf

ö

rs under ledning av kontraktsprosten eller annan pr

ä

st, som domkapitlet d

ä

rtill f

ö

rordnar, och utfr

å

gare 

ä

r av f

ö

rsamlingskyrkor

å

den utsedda representanter, vilkas antal b

ö

r begr

ä

nsas till totalt tio; dock skall varje f

ö

rsamlingskyrkor

å

d vara f

ö

re­tr

ä

tt. N

ä

rmare, anvisningar f

ö

r intervjuernas genom­f

ö

rande b

ö

r ges i pr

ä

sttills

ä

ttningskung

ö

relsen.

3.

F

ö

rsamlingskyrkor

å

den avger var f

ö

r sig f

ö

rord f

ö

r den som enligt r

å

dets bed

ö

mning 

ä

r b

ä

st l

ä

mpad f

ö

r tj

ä

nsten.

4.

Domkapitlet utn

ä

mner till tj

ä

nsten den som vid en sam-, lad bed

ö

mning i f

ö

rsta hand b

ö

r.komma i fr

å

ga.  H

ä

rvid' skall h

ä

nsyn tas till tidigare merit- och skicklig­hetspr

ö

vning, kyrkor

å

dens f

ö

rord samt den bed

ö

mning som kontraktsprosten kan ha gjort p

å

grundval av an­st

ä

llningsintervjuerna.

182

Prop. 1987/88:31

Motion

ä

ren f

ö

resl

å

r vidare, f

ö

r den h

ä

ndelse f

ö

rslaget ovan inte vinner bifall, att domkapitlet vid sin beh

ö

righetspr

ö

vning skall rangordna de s

ö

kande efter f

ö

rtj

ä

nst och skicklighet.

I tre motioner redovisade under avsnitt 3.3.1 tas fr

å

gan om tills

ä

ttning av pr

ä

sttj

ä

nster ocks

å

 upp.

I motion 1987:20 f

ö

resl

å

s att domkapitlet tills

ä

tter stifts­pr

ä

ster efter yttrande av stiftsstyrelsen. Vidare f

ö

resl

å

s att domkapitlet tills

ä

tter pastoratspr

ä

ster efter det att f

ö

rslag/-yttrande har avgivits av f

ö

rsamling (f

ö

rsamlingarna) samt att domkapitlet f

ö

rordnar pastorsadjunkter.

I motion 1987:46 anser motion

ä

ren att domkapitlet skall tills

ä

tta stiftspr

ä

ster och f

ö

rordna pastorsadjunkter.

I motion 1987:61 f

ö

resl

å

s att domkapitlet tills

ä

tter kyrkoherdar efter h

ö

rande av f

ö

rsamlingarnas kyrkor

å

d i ett pastorat.

Utskottets 

ö

verv

ä

ganden

Utskottet vill till en b

ö

rjan redovisa bakgrunden till den nu­varande ordningen n

ä

r det g

ä

ller tills

ä

ttning av pr

ä

ster i pasto­raten genom att 

å

terge kyrkokommitt

é

ns redovisning h

ä

rav i SOU 1985:17 s. 131:

"Alltsedan den 

ä

ldsta kristna tiden i Sverige har det funnits en sp

ä

nning mellan "myndighetstills

ä

ttning" och "folkets val" vid tills

ä

ttning av pr

ä

sttj

ä

nster. De f

ö

rsta kyrkorna byggdes av sockenm

ä

nnen, och det ans

å

gs sj

ä

lvklart de d

ä

rf

ö

r ocks

å

 skulle ha r

ä

tten att utse sin pr

ä

st. Men detta f

ö

rfaringss

ä

tt stred mot den kanoniska r

ä

tten (den katolska kyrkans r

ä

ttspraxis), enligt vilken pr

ä

sterna skulle tills

ä

ttas av biskopen. Vid sidan av de vanliga sk.k. konsistoriella g

ä

llen (konsistorium - domkapitel, g

ä

ll = pastorat) kom efter hand s.k. regala g

ä

ll d

ä

r kungen hade tills

ä

ttningsr

ä

tten och patronella g

ä

ll, d

ä

r en adelsman (patro-nus) hade r

ä

tt att utn

ä

mna pr

ä

st. Dessa b

å

de senare tills

ä

tt­ningsf

ö

rfaranden avskaffades f

ö

rst under b

ö

rjan av 1900-talet. Man kan se den gamla sp

ä

nningen som en sp

ä

nning mellan synen p

å 

pr

ä

sten som tj

ä

nsteman (myndighetstills

ä

ttning) och f

ö

rtroendeman (folkets val). De tre pr

ä

stvalslagar som hittills stiftats under 1900-talet (1910, 1934 och 1957) kan ses som f

ö

rs

ö

k att finna en balans mellan de b

å

da syns

ä

tten. Kravet p

å

ö

kad myndighetstill­s

ä

ttning har samtidigt varit ett pr

ä

sterligt krav p

å

ett r

ä

ttvist befordringssystem. Som ett led i detta inf

ö

rdes 

å

r 1934 de s.k. tredjeg

å

ngstills

ä

ttningarna, vars anv

ä

ndningsomr

å

de kom att utvidgas genom best

ä

mmelserna i lagen (1957:577) om pr

ä

stval."

medverkan vid tills

ä

ttningsferfarandet

183

Prop. 1987/88:31

F

ö

rslaget att pr

ä

stvalen avskaffas och ers

ä

tts med en ordning enligt vilken f

ö

rsamlingen genom kyrkor

å

det/tills

ä

ttningsn

ä

mnden utser pr

ä

st tv

å

 g

å

nger av tre, medan domkapitlet utser tredje g

å

ngen 

ö

verensst

ä

mmer i princip med det f

ö

rslag 1982 

å

rs kyrko­kommitt

é

 lade fram i sin l

ä

gesrapport (SOU 1985:1). 1985 

å

rs kyrkom

ö

te tillstyrkte f

ö

rslaget med f

ö

ljande motivering (KO 1985:10s.l3f)':

"S

å

som kommitt

é

n framh

å

llit har de pr

ä

stvalslagar som stiftats under 19n0-talet s

ö

kt skapa en balans mellan kraven p

å

 att pr

ä

sttills

ä

ttning skall ske genom "folkets val" respektive genom "myndighetstills

ä

ttning". Enligt kommitt

é

ns f

ö

rslag skall kyr­kor

å

dets ledam

ö

ter v

ä

lja pr

ä

st tv

å

 g

å

nger av tre. Det kan m

å

h

ä

nda ifr

å

gas

ä

ttas om inte "folkets val" b

ä

ttre speglas av ett val d

ä

r den qudstjsnstfi rande f

ö

rsamlingen i.vart fall har m

ö

jlighet .att delta. A andra sidan kan det h

ä

vdas att domkapitlet, som enda tills

ä

ttande organ inom stiftet, skulle ha m

ö

jlighet att utarbeta en strategi i tills

ä

ttnings

ä

rendena med beaktande av stiftets totala Ijehov av pr

ä

ster. Utskottet har d

ä

rvid funnit att kom­mitt

é

ns f

ö

rslag tillfredsst

ä

llande torde tillgodose f

ö

rsamlingens ber

ä

ttigade krav p

å

 att f

å

 v

ä

lja pr

ä

st med utg

å

ngspunkt fr

å

n f

ö

rsamlingens och tj

ä

nstens s

ä

rskilda behov." 

Utskottet anser f

ö

r sin del att anledning saknas att fr

å

ng

å

 kyr­kom

ö

tets st

ä

llningstagande 

å

r 1985 i fr

å

ga om pr

ä

stvalens av­skaffande. Detsamma g

ä

ller fr

å

gan om tills

ä

ttning genom kyr­kor

å

det/tills

ä

ttningsn

ä

mnden tv

å

g

å

nger av tre en kyrkoherde­tj

ä

nst 

ä

r ledig och tills

ä

ttning genom domkapitlet tredje g

å

ngen. Utskottet tillstyrker s

å

lunda regeringens f

ö

rslag i dessa delar n

ä

r det g

ä

ller tills

ä

ttning av kyrkoherdetj

ä

nst och avstyrker bifall till motionerna 1987:6, 1987:20 i denna del, 1987:21, 1987:35 i denna del, 1987:60 i denna del, 1987:63 och 1987:89 i denna del.

Tills

ä

ttning av komministertj

ä

nster skall enligt regeringens f

ö

rslag alltid ske genom kyrkor

å

d/tills

ä

ttningsn

ä

mnd. I motion 1987:18 f

ö

resl

å

s att komministertj

ä

nster tills

ä

tts var tredje g

å

ng av domkapitlet. Vid bed

ö

mningen av denna fr

å

ga 

ä

r att beakta att de framtida komministertj

ä

nsterna kommer att omfatta s

å

v

ä

l de nuvarande kyrkcadjunkturerna, som de nuvarande komminister­tj

ä

nsterna (Se SOU 1986:17 s. 137 f). Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motion 1987:18.           

I flera motioner uttrycks farh

å

gor n

ä

r det g

ä

ller, kyrkor

å

dens/-tills

ä

ttningsn

ä

mndernas meritv

ä

rdering. Det framh

å

lls att kyrko­r

å

den/tills

ä

ttningsn

ä

mnden inte har samma kompetens att bed

ö

ma de s

ö

kandes l

ä

mplighet f

ö

r tj

ä

nsten som domkapitlet samt att risk finns f

ö

r godtyckliga utn

ä

mningar. I motion 1987:52 f

ö

resl

å

s att domkapitlet, i likhet med vad som nu g

ä

ller vid pr

ä

stvalen, s

ä

t­ter upp tre beh

ö

riga s

ö

kande p

å

 f

ö

rslag. I motion 1987:89 f

ö

re­sl

å

s som alternativ till domkapitelstills

ä

ttningar att domkapit­let rangordnar de s

ö

kande efter f

ö

rtj

ä

nst och skicklighet vid beh

ö

righetspr

ö

vningen.

184

Prop. 1987/88:31

utskottet vill f

ö

r sin del framh

å

lla att kyrkor

å

det respektive tills

ä

ttningsn

ä

mnden, i motsats till valmenigheten, 

ä

r en myn­dighet som har att till

ä

mpa sakliga grunder vid tills

ä

ttning av tj

ä

nster. I 20 S i den f

ö

reslagna pr

ä

stanst

ä

llningslagen har ock­s

å

 tagits in en regel enligt vilken vid tills

ä

ttning av en pr

ä

st­tj

ä

nst avseende endast skall f

ä

stas vid sakliga grunder s

å

som f

ö

rtj

ä

nst och skicklighet.

I motsats till kyrkokommitt

é

n f

ö

resl

å

r regeringen inte attdom-kapitlet skall s

ä

tta upp f

ö

rslag. F

ö

redragande statsr

å

det anf

ö

r emellertid att det dock b

ö

r vara till

å

tet f

ö

r domkapitlet att ge det tills

ä

ttande organet visst st

ö

d f

ö

r bed

ö

mningen geriom att i eget yttrande anl

ä

gga of

ö

rbindande synpunkter p

å

 i vilken inb

ö

r­des ordning de s

ö

kande eller de fr

ä

msta av dem enligt domkapit­lets mening b

ö

r komma ifr

å

ga vid tills

ä

titningen (s. 63). Ett resultat av regeringens f

ö

rslag 

ä

r att de s

ö

kande inte som nu blir bundna, om de f

ö

rs upp p

å

 f

ö

rslag, utan har m

ö

jlighet att 

ä

ven s

ö

ka andra tj

ä

nster medan tills

ä

ttningsf

ö

rfarandet p

å

g

å

r.

I skrivelsen uttalas att det inte 

ä

r lika angel

ä

get sora tidigare att begr

ä

nsa kandidatkretsen n

ä

r pr

ä

stvalen avskaffas. Utskottet delar denna.uppfattning. Enligt utskottets mening kan det alltid vara v

ä

rdefullt om domkapitlet till kyrkor

å

det/tills

ä

ttnings­n

ä

mnden yttrar sig 

ö

ver de beh

ö

riga s

ö

kande till tj

ä

nsten. Denna ordning har f

ö

reslagits betr

ä

ffande tills

ä

ttning av stiftspr

ä

ster (15 S andra stycket f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag), tj

ä

ns­ter som dompirost (4 S andra stycket lagf

ö

rslaget) och vid till­s

ä

ttning av vikariat (16 S andra stycket lagf

ö

rslaget). Utskottet f

ö

rsl

å

r att samma ordning skall g

ä

lla vid tills

ä

ttning av pasto­ratstj

ä

nster. D

ä

rmed avstyrker utskottet bifall till motionerna 1987:52 och 1987:89 i denna del.

Fr

å

gan om tills

ä

ttning av tj

ä

nster som domprost tas upp i motion 1987:75. I motionen f

ö

resl

å

s att centralstyrelsen skall tills

ä

tta dessa tj

ä

nster. Samma fr

å

ga behandlades vid 1986 

å

rs kyrkom

ö

te med anledning av en motion i 

ä

mnet. Utskottet anf

ö

rde i sitt bet

ä

nkande med anledning av motionen i denna del f

ö

ljande (KL 1986:6):

"I motion 1986:72 anges som sk

ä

l f

ö

r att flytta

ö

ver utn

ä

mnings­r

ä

tten betr

ä

ffande biskopar och domprostar till centralstyrelsen, att domkapitlen enligt 1982 

å

rs kyrkokommitt

é

s f

ö

rslag skall f

å

reducerade uppgifter och att dessa kvarvarande uppgifter huvud­sakligen r

ö

r inkomkyrkliga fr

å

gor, som nu ligger inom kyrkom

ö

tets normgivningskompetens. Utskottet vill f

ö

r sin del p

å

peka att bland domkapitlens framtida uppgifter enligt kommitt

é

f

ö

rslaget 

ä

ven ing

å

r betydelsefulla myndighetsfunktioner gentemot de i stiften anst

ä

llda pr

ä

sterna, som har statligt reglerade tj

ä

nster.

Enligt utskottets mening 

ä

r det d

ä

rf

ö

r inte ens om kyrkokom­mitt

é

ns f

ö

rslag genomf

ö

rs alldeles givet att domkapitlens kon­stitutionella st

ä

llning b

ö

r 

ä

ndras. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r yrkandena i motion 1986:72."

185

Prop. 1987/88:31

Kyrkom

ö

tet f

ö

ljde utskottet. Utskottet saknar anledning att be­d

ö

ma fr

å

gan p

å

 annat s

ä

tt

ä

n f

ö

reg

å

ende 

å

r. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motionen i denna del.

I motionerna 1987:20, 1987:35 och 1987:46 f

ö

resl

å

s att dom­kapitlen tills

ä

tter inte bara pastoratspr

ä

ster, utan 

ä

ven stiftspr

ä

ster. Enligt utskottets mening 

ä

r det rimligt och kon­sekvent att stiftsstyrelsen tills

ä

tter de pr

ä

ster sora skall tj

ä

nstg

ö

ra hos stiftssamf

ä

lligheten. De intressen domkapitlet har att f

ö

retr

ä

da blir enligt utskottets mening tillgodosedda genom att domkapitlet enligt f

ö

rslaget skall pr

ö

va de s

ö

kandes beh

ö

rig­het och med eget yttrande l

ä

mna 

ö

ver ans

ö

kningshandlingarna till stiftsstyrelsen. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motio­nerna 1987:20, 1987:35 och 1987:46, samtliga i denna del.

Utskottet har under avsnitt 3.3.1 f

ö

reslagit att domkapitlet skall f

ö

rordna pastorsadjunkter.

I motion 1987:75 f

ö

resl

å

s att domkapitlets tills

ä

ttningsbeslut f

å

r

ö

verklagas hos kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd. Som sk

ä

l f

ö

r f

ö

r­slaget anf

ö

rs att ett s

å

dant beslut skall vara inomkyrkligt. Det av motion

ä

rerna anf

ö

rda sk

ä

let 

ä

r enligt utskottets mening inte tillr

ä

ckligt f

ö

r att fr

å

ng

å

 regeringens f

ö

rslag. Utskottet kan f

ö

r sin del inte heller finna n

å

got annat sk

ä

l f

ö

r f

ö

rslaget. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motion 1987:75 i denna del.

3.4.6     Beh

ö

righet

Regeringens f

ö

rslag

Regeringen f

ö

resl

å

r att den allm

ä

nna beh

ö

righetspr

ö

vningen f

ö

r s

ö

kande till pr

ä

sterlig tj

ä

nst enligt 6 S lagen (1957:577) om pr

ä

stval avskaffas. Vidare f

ö

resl

å

s att regeringen f

å

r meddela f

ö

reskrifter om s

ä

rskilda villkor f

ö

r beh

ö

righet till annan pr

ä

sttj

ä

nst 

ä

n biskopstj

ä

nst.

Motion

I motion 1987:75 f

ö

resl

å

s att det uppdras 

å

t centralstyrelsen att i st

ä

llet f

ö

r regeringen utf

ä

rda best

ä

mmelser om s

ä

rskilda vill­kor f

ö

r beh

ö

righet till annan pr

ä

sttj

ä

nst 

ä

n biskopstj

ä

nst.

Utskottets 

ö

verv

ä

ganden

Den allm

ä

nna beh

ö

righeten regleras i dag i 6 S pr

ä

stvalslagen, som lyder: "Till pr

ä

sterlig tj

ä

nst m

å

 ifr

å

gak

ö

mraa endast den som 

ä

ger ut

ö

va pr

ä

st

ä

mbetet och som pr

ö

vas hava den f

ö

rm

å

ga och de egenskaper, vilka erfordras f

ö

r tj

ä

nstens n

ö

jaktiga bestridande".

Utskottet har f

ö

r sin del ingen erinran raot att den allra

ä

nna be­h

ö

righetspr

ö

vningen enligt 6 S pr

ä

stvalslagen avskaffas. Enligt

186

Prop. 1987/88:31

utskottets mening b

ö

r dock domkapitlet i samband med beh

ö

rig­hetspr

ö

vningen 

ä

ven pr

ö

va de s

ö

kandes l

ä

mplighet f

ö

r tj

ä

nsten.

Betr

ä

ffande f

ö

rslaget i motion 1987:75 kan utskottet konstatera att regeringsformen inte medger att normgivningskompetens i 

ä

mnet delegeras till centralstyrelsen. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bi­fall till motionen.

3.4.7    Tj

ä

nster i en samarbetskyrka

Regeringens f

ö

rslag

Regeringen f

ö

resl

å

r att tj

ä

nster som pr

ä

st i icke-territoriella pastorat samt tj

ä

nster som komminister i en samarbetskyrka mellan svenska kyrkan och annat samfund eller liknande skall tills

ä

ttas av regeringen eller den myndighet som regeringen best

ä

mmer (12 

§ 

f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag). Enligt f

ö

rslaget f

å

r rege­ringen meddela f

ö

reskrifter om tills

ä

ttning av pr

ä

sttj

ä

nster i en samarbetskyrka.

Motion

1 motion 1987:47 befarar motion

ä

ren att det kommer att dr

ö

ja in­nan f

ö

reskrifter om tills

ä

ttning av pr

ä

ster i samarbetskyrka kan f

ö

rhandlas fram. I motionen f

ö

resl

å

s d

ä

rf

ö

r att kyrkokommitt

é

ns f

ö

rslag till lagbest

ä

mmelse om tills

ä

ttning av komminister­tj

ä

nster i samarbetskyrka med Evangeliska Fosterlandsstiftelsen fastst

ä

lls utan 

ä

ndring.

Utskottets 

ö

verv

ä

ganden

1 sitt f

ö

rslag till lag om pr

ä

sttj

ä

nster tog kyrkokommitt

é

n i 10 S upp en best

ä

mmelse om tills

ä

ttning av tj

ä

nster som komminister inr

ä

ttad vid samarbetskyrka med Evangeliska Fosterlandsstiftels­en. Enligt den f

ö

reslagna best

ä

mmelsen skulle s

å

dana tj

ä

nster tills

ä

ttas av domkapitlet efter yttrande av kyrkor

å

den i varje f

ö

rsamling i pastoratet. Domkapitlet skulle ocks

å

 enligt kommit­t

é

ns f

ö

rslag bereda den distriktsstyrelse inom Evangeliska Fosterlandsstiftelsen som ber

ö

rs tillf

ä

lle att yttra sig.

Regeringen motiverar sitt f

ö

rslag med att samarbetskyrkor redan i dag torde finnas eller planeras 

ä

ven med andra samfund eller sam­manslutningar. Regler om tills

ä

ttningar b

ö

r d

ä

rf

ö

r fastst

ä

llas i en f

ö

rordning. I skrivelsen framh

å

lls samtidigt att det framst

å

r som sj

ä

lvklart att en tj

ä

nstetills

ä

ttning alltid b

ö

r ske i enig­het mellan de samverkande parterna.

Utskottet vill f

ö

r egen del anf

ö

ra f

ö

ljande. Flertalet av de lag­f

ö

rslag som regeringen l

ä

gger fram i sin skrivelse 1987:1 till kyrkom

ö

tet kommer att kr

ä

va 

ä

ndringar och kompletteringar i nu g

ä

llande regeringsf

ö

rfattningar. Chefen f

ö

r civildepartementet har i november 1986 tillsatt en arbetsgrupp med uppdrag att ut­arbeta de kyrkliga f

ö

rfattningar som beh

ö

vs i anslutning till

187

Prop. 1987/88:31

lagf

ö

rslagen i skrivelsen. Arbetsgruppen f

ö

rv

ä

ntas att under h

ö

s­ten 1987 redovisa resultatet av sitt arbete. Enligt vad utskottet har inh

ä

mtat kommer arbetsgruppens f

ö

rslag att inneh

å

lla 

ä

ven f

ö

reskrifter om tills

ä

ttning av pr

ä

sttj

ä

nster i en samarbetskyrka med Evangeliska Fosterlandsstiftelsen. D

ä

rmed torde 

ö

nskem

å

len i motionen bli tillgodosedda. Utskottet tillstyrker f

ö

r sin del re­geringens f

ö

rslag i denna del och avstyrker bifall till motionen.

3.4.8    F

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag

Regeringens f

ö

rslag

Enligt p. 9 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelserna till regeringsformen skall grundl

ä

ggande f

ö

reskrifter om pr

ä

sterliga tj

ä

nster i svenska kyrkan meddelas i lagen om svenska kyrkan eller i annan lag, som stiftas av riksdagen efter yttrande av kyrkom

ö

tet.

Regeringen l

ä

gger i skrivelsen fram f

ö

rslag till en ny pr

ä

stan­st

ä

llningslag. Enligt f

ö

rslaget skall lagen till

ä

mpas p

å

biskopar och andra pr

ä

ster i svenska kyrkan som har anst

ä

llning i terri­toriella pastorat och stiftssamf

ä

lligheter. Lagen skall ocks

å 

till

ä

mpas p

å

 pr

ä

sttj

ä

nster i icke-territoriella pastorat, med undantag av hovf

ö

rsamlingen.

Lagen reglerar den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorganisationen i stift och pastorat samt f

ö

rfarandet vid tills

ä

ttning av pr

ä

sttj

ä

nster. I lagen har ocks

å

 tagits in best

ä

mmelser om disciplinansvar, av­skedande m.m. med avseende p

å

 pr

ä

ster. Lagen inneh

å

ller ocks

å 

best

ä

mmelser om viss ekonomisk reglering n

ä

r en pr

ä

st har delad tj

ä

nstg

ö

ring, vidare inneh

å

ller lagen vissa best

ä

mmelser'om tj

ä

nstebost

ä

der f

ö

r pr

ä

ster.

Lagen f

ö

resl

å

s tr

ä

da i kraft den 1 juli 1989, varvid l

ä

gen om pr

ä

stval kan upph

ä

vas.

Motion

I motion 1987:92 tas bl.a. upp vissa fr

å

gor med avseende p

å

 den f

ö

reslagna pr

ä

stanst

ä

llningslagen. Motion

ä

ren pekar p

å

 att 1 S andra stycket i lagen n

ä

rmast skall motsvara 1 S f

ö

rsta stycket lagen (1957:577) om pr

ä

stval, enligt vilken vissa best

ä

mmelser i lagen till

ä

mpas p

å

 pr

ä

ster i icke-territoriella pastorat endast i den m

å

n regeringen best

ä

mmer detta. I motionen f

ö

resl

å

s vidare att i lagen tas in en best

ä

mmelse som ger stiftsstyrelsen befo­genhet att f

ö

rordna tj

ä

ristebitr

ä

den 

å

t pr

ä

ster. Motion

ä

ren tar ocks

å

 upp fr

å

gan om kostnadsansvaret f

ö

r praktikanter. I motionen framh

å

lls att regeringen f

ö

resl

å

r p

å

 s. 72 i skrivelsen bl.a. att kostnaderna f

ö

r arvoden f

ö

r praktikanter skall betalas av stifts­samf

ä

lligheterna. Stiftsbidrag skall dock kunna utg

å

f

ö

r dessa kostnader. Detta framg

å

r emellertid inte av de f

ö

reslagna best

ä

m­melserna i 46 S pr

ä

stanst

ä

llningslagen och 17 S kyrkofondslagen. Motion

ä

ren f

ö

resl

å

r att de angivna paragraferna kompletteras i dessa h

ä

nseenden.

188

Prop. 1987/88:31

utskottets 

ö

verv

ä

ganden

F

ö

r de icke territoriella pastoraten g

ä

ller s

ä

rskilda stadgor. Lagen (1957:577) om pr

ä

stval reglerar tills

ä

ttningen av dom­prost-, kyrkoherde- och komministertj

ä

nster. Enligt 1 S pr

ä

st­valslagen till

ä

mpas lagen p

å

 motsvarande tj

ä

nster i icke-terri­toriella pastorat, om regeringen s

å

 f

ö

rordnar. Det i skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag reglerar f

ö

rutom pr

ä

sttills

ä

ttningar

ä

ven andra fr

å

gor som har avseende p

å

 pr

ä

st­tj

ä

nster i svenska kyrkan,-Det g

ä

ller tj

ä

nsteorganisationen, an­st

ä

llningsformer, inr

ä

ttande, indragning pch vakanth

å

llning av pr

ä

sttj

ä

nster, disciplinansvar m.m.

Enligt utskottets mening b

ö

r ingen 

ä

ndring ske i f

ö

rh

å

llande till vad som i dag g

ä

ller f

ö

r pr

ä

sttj

ä

nster i de icke-territoriella pastoraten. Lagf

ö

rslaget inneb

ä

r

ä

ndringar s

å

vitt avser tills

ä

tt­ning av pr

ä

sttj

ä

nster i vissa av dessa pastorat. Vidare inneb

ä

r lagf

ö

rslaget

ä

ndringar i fr

å

ga om tills

ä

ttning av vikariat samt i fr

å

ga om inr

ä

ttande, indragning och vakanth

å

llning av tj

ä

nster i de icke-territoriella pastoraten. Med h

ä

nvisning h

ä

rtill avstyi-ker utskottet f

ö

rslaget att lagen i dessa h

ä

nseenden skall till-l

ä

mpas p

å

 pr

ä

sttj

ä

nster i de icke-territoriella pastoraten. D

ä

remot anser utskottet att reglerna om anst

ä

llningsformer och disciplinansvar m.m. b

ö

r g

ä

lla 

ä

ven i fr

å

ga om pr

ä

sttj

ä

nster i dessa pastorat. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motionen 1987:92 i denna del.

I motionen f

ö

resl

å

s att best

ä

mmelser om att stiftsstyrelsen f

ö

r­ordnar tj

ä

nstebitr

ä

den tas in i f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llnings­lag. Utskottet vill med anledning h

ä

rav framh

å

lla att tj

ä

nste­bitr

ä

den f

ö

rordnas som ett led i utbildningen f

ö

r blivande pr

ä

s­ter. Enligt utskottets mening b

ö

r domkapitlet 

ä

ven i forts

ä

tt­ningen f

ö

rordna dessa. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motionen i denna del.

N

ä

r det g

ä

ller kostnaderna f

ö

r arvoden 

å

t praktikanter ansluter sig utskottet p

å

 de i motionen angivna sk

ä

len till motion

ä

rens f

ö

rslag i denna del.

Utskottet har ut

ö

ver vad som tidigare anf

ö

rts ingen erinran mot f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag.

3.5       Egendomsf

ö

rvaltningen

3.5.1    Bakgrunden

Grundl

ä

ggande'best

ä

mmelser om f

ö

rvaltningen av den s.k. special­reglerade kyrkliga egendomen finns i lagen (1970:939) om f

ö

rvalt­ning av kyrklig jord. Till denna anknyter f

ö

rordningen (1971:860) om f

ö

rvaltning av kyrklig jord.

Central f

ö

rvaltningsmyndighet f

ö

r fr

å

gor om kyrklig egendom 

ä

r

189

Prop. 1987/88:31

kammarkollegiet. Regionala statliga myndigheter f

ö

r fr

å

gor om f

ö

rvaltning av kyrklig jord m.m. 

ä

r stiftsn

ä

mnderna och bost

ä

lls­n

ä

mnderna.

I varje stift skall det finnas en stiftsn

ä

mnd och bost

ä

llsn

ä

mnder till det antal regeringen best

ä

mmer. I Stockholms stift fullg

ö

rs de uppgifter som ankommer p

å

 stiftsn

ä

mnd av stiftsn

ä

mnderna i Uppsala och Str

ä

ngn

ä

s stift.

F

ö

rutom f

ö

rvaltningen av viss kyrklig egendom skall n

ä

mnden ha tillsyn 

ö

ver kyrklig jord. Stiftsn

ä

mnden handl

ä

gger ocks

å

ä

renden om pastoratens och kyrkofondens ekonomiska mellanhavanden samt vissa 

ä

renden om k

ö

p, f

ö

rs

ä

ljning och byte av kyrklig jord m.m.

Bost

ä

llsn

ä

mnderna har en mellanst

ä

llning i f

ö

rh

å

llande till stifts- och f

ö

rsamlingsorganen. De fungerar dels som sj

ä

lvst

ä

n­diga myndigheter, dels som stiftsn

ä

mndernas f

ä

ltorganisationer. Till deras uppgifter h

ö

r bl.a. tillsyn 

ö

ver pr

ä

stg

å

rdar och l

ö

ne­bost

ä

llen samt att utf

ö

ra v

ä

rderingsuppgifter och arrendes

ä

tt­ningar .

3.5.2     Egendomsn

ä

mnder

Regeringens f

ö

rslag

Regeringen f

ö

resl

å

r att de nuvarande stiftsn

ä

mnderna och bo­st

ä

llsn

ä

mnderna avskaffas och ers

ä

tts med en obligatorisk kom­munal n

ä

mnd i varje stiftssamf

ä

llighet. Enligt f

ö

rslaget skall denna n

ä

mnd kallas egendomsn

ä

mnd.

Egendomsn

ä

mnden skall enligt f

ö

rslaget best

å

 av minst fem leda­m

ö

ter med lika m

å

nga suppleanter. Ledam

ö

terna och suppleanterna skall v

ä

ljas av stiftsfullm

ä

ktige f

ö

r varje valperiod.

I skrivelsen f

ö

resl

å

s att egendomsn

ä

mnderna skall 

ö

verta de upp­gifter som enligt lagen och f

ö

rordningen om f

ö

rvaltning av kyrk­lig jord ankommer p

å

 de nuvarande stifts- och bost

ä

llsn

ä

mnderna. Regeringen f

ö

resl

å

r dock att kammarkollegiet skall 

ö

verta stifts­n

ä

mndernas f

ö

rvaltningsansvar f

ö

r kyrkofondsfastigheterna.

Ä

ven Stockholms stift skall enligt f

ö

rslaget f

å

 en egendomsn

ä

mnd.

Motion

I motion 1987:48 framh

å

lls att bost

ä

llsn

ä

mnderna 

ä

r v

ä

l insatta i parternas f

ö

rh

å

llanden samt att de har en kompetens som 

ä

r eta­blerad och v

ä

l f

ö

rdelad geografiskt 

ö

ver stiftet raed god k

ä

nnedom om lokala f

ö

rh

å

llanden. Motion

ä

ren anser d

ä

rf

ö

r att bost

ä

llsn

ä

mn­derna b

ö

r beh

å

llas i den nya organisationen.

Utskottets 

ö

verv

ä

ganden

Utskottet har f

ö

r egen del ingen erinran mot regeringens f

ö

rslag

190

Prop. 1987/88:31

att stiftsn

ä

mnderna ers

ä

tts med en obligatorisk n

ä

mnd i varje stiftssamf

ä

llighet som ben

ä

mns egendomsn

ä

mnd.

I motionen f

ö

resl

å

s att ' bost

ä

llsn

ä

mnderna beh

å

lls. Fr

å

gan om att avskaffa bost

ä

llsn

ä

mnderna behandlades av 1986 

å

rs kyrkom

ö

te med anledning av regeringens skrivelse 1986:3. Utskottet tillstyrkte regeringens f

ö

rslag att avskaffa n

ä

mnderna. Kyrkom

ö

tet f

ö

ljde ut­skottet. I sitt bet

ä

nkande (KL 1986:1) med anledning av regering­ens f

ö

rslag framh

ö

ll utskottet att omfattningen av det kyrkliga jordinnehavet v

ä

xlar starkt mellan de olika stiften, liksom be­hovet av lokalk

ä

nnedom och jordbruksexpertis. Utskottet framh

ö

ll vidare att det borde ankomma p

å

 stiftsn

ä

mnderna sj

ä

lva att bed

ö

ma vilket behov av bitr

ä

de som kan f

ö

religga i det egna stiftet och att stiftsn

ä

mnderna b

ä

st kunde avg

ö

ra i vilken form ett s

å

dant behov l

ä

mpligen kan tillgodoses. Enligt utskottets mening g

ä

ller de synpunkter som utskottet framf

ö

rde f

ö

reg

å

ende 

å

r p

å

 stifts-n

ä

mnderna 

ä

ven egendomsn

ä

mnderna. Det f

å

r vidare anses ligga i sakens natur att de nya egendomsn

ä

mnderna genom arvodering och delegation tar tillvara den sakkunskap som redan finns i stiftet, inte minst hos de nuvarande bost

ä

llsn

ä

mndsordf

ö

randena, n

ä

r n

ä

mnden tar 

ö

ver ansvaret f

ö

r den kyrkliga jorden. Behovet av k

ä

nnedom om de lokala f

ö

rh

å

llandena kan vidare tillgodoses genom att stiftsfullm

ä

ktige v

ä

ljer ledam

ö

ter i n

ä

mnden fr

å

n olika delar av stiftet. Med h

ä

nvisning till det anf

ö

rda avstyrker utskottet bifall till motionen.

3.5.3     F

ö

rvaltningen av f

ö

rsamlingskyrkas fastighet

Regeringens f

ö

rslag

F

ö

rsamlingskyrkas fastighet f

ö

rvaltas i dag av f

ö

rsamlingen. Avkastningen 

ä

r avsedd f

ö

r f

ö

rsamlingskyrkas behov.

Regeringen f

ö

resl

å

r att f

ö

rsamlingskyrkas fasta egendom med tillh

ö

rande fond skall f

ö

rvaltas av pastoratet. Enligt f

ö

rslaget skall dock skog p

å

 s

å

dan fastighet f

ö

rvaltas av egendomsn

ä

mnden.

Motion

I motion 1987:9 avstyrks f

ö

rslaget. Motion

ä

rerna anser att det saknas reell grund f

ö

r en centraliserad f

ö

rvaltning och att det 

ä

r av stor vikt att f

ö

rvaltningen ligger kvar s

å

 n

ä

ra f

ö

rsam­lingskyrkan som m

ö

jligt. Vidare f

ö

resl

å

r motion

ä

rerna att pasto­ratets kostnader f

ö

r f

ö

rsamlingskyrkan och skogspersonalen skall r

ä

knas av mot f

ö

rsamlingskyrkas skogsinkomster.

Utskottets 

ö

verv

ä

ganden

Regeringen motiverar sitt f

ö

rslag om att pastoratet skall 

ö

verta f

ö

rvaltningen av f

ö

rsamlingskyrkas fastigheter med att kostnads­ansvaret f

ö

r anskaffning och underh

å

ll av f

ö

rsamlingskyrkan m.m. enligt f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag flyttas till pastoratsniv

å

n. N

ä

r det g

ä

ller f

ö

rsamlingskyrkas skog anges att pastoraten nu in-

191

Prop. 1987/88:31

te har n

å

gon egen skogsf

ö

rvaltning, varf

ö

r skogen b

ö

r f

ö

rvaltas av egendomsn

ä

mnden.

Utskottet vill till en b

ö

rjan, i likhet med regeringen, framh

å

lla att 

ä

gander

ä

tten till en, f

ö

rsamlingskyrkas fastighet med till­h

ö

rande fondmedel inte p

å

verkas av f

ö

rvaltningsansvarets place­ring. 

Ä

ndam

å

let f

ö

r vilket avkastningen 

ä

r avsedd p

å

verkas inte heller.

Motionen har sin utg

å

ngspunkt i de skogs

ä

gande f

ö

rsamlingskyrkor­na i V

ä

rmland. Betydande areal skogsmark 

ä

gs av ett raindre antal f

ö

rsamlingskyrkor. Motion

ä

rerna framh

å

ller att de f

ö

rtroendevalda f

ö

rfogar 

ö

ver goda insikter om villkoren f

ö

r ett ekonomiskt, l

å

ngsiktigt och uth

å

lligt skogsbruk.

Anledning saknas att ifr

å

gas

ä

tta att det i dag p

å

 flera h

å

ll finns v

ä

l etablerade och v

ä

l fungerande f

ö

rvaltningar . n

ä

r det g

ä

ller f

ö

rsamlingskyrkas fastigheter med tillh

ö

rande skog. Sam­tidigt m

å

ste emellertid p

å

pekas att f

ö

rh

å

llandena p

å

 andra h

å

ll 

ä

r s

å

dana att f

ö

rsamlingarna inte sj

ä

lva har resurser att p

å

 ett 

ä

ndam

å

lsenligt s

ä

tt f

ö

rvalta f

ö

rsamlingskyrkans fastigheter. I flera fall har med h

ä

nsyn till detta ocks

å

 utnyttjats den i 9 S lagen (1970:939) om f

ö

rvaltning av kyrklig jord givna m

ö

jligheten att p

å

framst

ä

llning av den som f

ö

rvaltar jorden besluta om f

ö

r­valtning i annan ordning. Denna m

ö

jlighet f

ö

resl

å

s st

å

 kvar (7 S sista stycket f

ö

rslaget till lag om f

ö

rvaltningen av kyrklig jord).

Enligt utskottets mening f

å

r det f

ö

ruts

ä

ttas att f

ö

rvaltningen efter s

ä

rskilda beslut f

å

r vara kvar hos f

ö

rsamlingen i de fall f

ö

rsamlingen 

ö

nskar forts

ä

tta f

ö

rvaltningen och har en v

ä

l funge­rande organisation f

ö

r en rationell f

ö

rvaltning av f

ö

rsamlings­kyrkans fastigheter. Detta torde s

ä

rskilt bli aktuellt f

ö

r de stora skogsegendomar som 

ä

gs av vissa f

ö

rsamlingskyrkor i V

ä

rm­land. Med h

ä

nvisning till det anf

ö

rda avstyrker utskottet bifall till motionen.

3.5.4     F

ö

rslaget till lag om f

ö

rvaltningen av kyrklig jord

Regeringen f

ö

resl

å

r att 1970 

å

rs lag om f

ö

rvaltning av kyrklig jord ers

ä

tts av en ny lag p

å

 omr

å

det: Enligt f

ö

rslaget skall den ben

ä

mnas lagen om f

ö

rvaltningen av kyrklig jord. Vid utarbetande av lagf

ö

rslaget har regeringen bl.a. beaktat den bearbetning av nu g

ä

llande f

ö

rfattningar som kyrkof

ö

rfattningsutredningen har presenterat i slutbet

ä

nkandet (SOU 1987:4 och 5) En ny kyrkolag m.m.

Lagen f

ö

resl

å

s f

å

 samma till

ä

mpningsomr

å

de som 1970 

å

rs lag. Lagen inneh

å

ller best

ä

mmelser med definitioner p

å

 kyrklig jord m.m. Vidare har i lagen tagits in best

ä

ramelser om egendomsn

ä

randen s

ä

rat om f

ö

rvaltningen av kyrklig jord. I lagen regleras ocks

å 

pr

ä

stl

ö

nefonder och andra fonder samt fr

å

gor om k

ö

p och f

ö

rs

ä

lj­ning av kyrklig jord.

192

Prop. 1987/88:31

Med h

ä

nsyn till 8 kap. 5 S regeringsformen (RF) j

ä

mf

ö

rt med punkt 13 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelserna till RF m

å

ste vissa fr

å

gor som nu reg­leras i f

ö

rordningen (1971:860) om f

ö

rvaltning av kyrklig jord tas in i lag. Det g

ä

ller de befogenheter som egendomsn

ä

mnderna tar 

ö

ver fr

å

n stifts- och bost

ä

llsn

ä

mnderna.

Lagf

ö

rslaget inneh

å

ller vidare best

ä

mmelser som inneb

ä

r att vissa 

ä

renden r

ö

rande den kyrkliga jorden decentraliseras och att r

ä

t­ten att 

ö

verklaga beslut enligt lagen begr

ä

nsas.

Utskottet har ingen annan erinran mot det framlagda lagf

ö

rslaget 

ä

n att det i 29 S b

ö

r anges att det 

ä

r pastoratets och egendoms­n

ä

mndens beslut enligt lagen som f

å

r 

ö

verklagas hos kammarkolle­giet .

193 13    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31. Bilaga

Prop. 1987/88:31

4       HEMST

Ä

LLAN Utskottet hemst

ä

ller

1.   betr

ä

ffande tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifter f

ö

r pr

ä

ster

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och motionerna 1987:20, 1987:46 yrkande 1 och 1987:89 yrkande 2, alla i denna del, och med bifall till motionen 1987:62 yrkande 2 avstyrker 51 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag,

2.   betr

ä

ffande tj

ä

nstg

ö

ringsbetyg

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och motionerna 1987:20 och 1987:46 yrkande 1, b

å

da i denna del, som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad utskottet har anf

ö

rt (avsnitt 3.3.1),

3.   betr

ä

ffande disciplinansvar m.m.

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse och motionerna 1987:20, 1987:46 yrkande 1 och 1987:89 yrkande 2, alla i denna del, hos regeringen anh

å

ller att 33 S f

ö

rsta stycket och 42 S f

ö

rsta stycket i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag ges f

ö

ljande som Utskottets f

ö

rslag betecknade lydelse:

Regeringens f

ö

rslag

Utskottets f

ö

rslag

33 S f

ö

rsta stycket

Avskedande f

å

r inte grundas

Avskedande f

å

r inte grundas

enbart p

å

 omst

ä

ndigheter som

enbart p

å

 omst

ä

ndigheter som

stiftsstyrelsen har k

ä

nt till

domkapitlet har k

ä

nt till

mer 

ä

n en m

å

nad f

ö

re prov-

mer 

ä

n en m

å

nad f

ö

re pr

ö

v­

ningen,

ningen.

42 S f

ö

rsta stycket

Fr

å

gor om disciplinansvar.

Fr

å

gor om disciplinansvar,

avskedande, 

å

talsanm

ä

lan,

avskedande, 

å

talsanm

ä

lan,

avst

ä

ngning och l

ä

karunder-

avst

ä

ngning och l

ä

karunder­

s

ö

kning pr

ö

vas av sti ftssty-

s

ö

kning pr

ö

vas av domkapi t-

relsen i det stift d

ä

r

let i det stift d

ä

r pr

ä

sten

pr

ä

sten innehar sin an-

innehar sin anst

ä

llning

st

ä

llning.

4.  betr

ä

ffande anst

ä

llningsbevis, tj

ä

nstledighet och

entledigande av pr

ä

ster

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionerna 1987:20 och 1987:46

194

Prop. 1987/88:31

yrkande 1, b

å

da i denna del, som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad utskottet anf

ö

rt (avsnitt 3.3.1),

5. betr

ä

ffande f

ö

rordnande av pastorsadjunkt

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och motionerna 1987:20, 1987:35, 1987:46, alla i denna del, och 1987:89 yrkande 2 i 

å

terst

å

ende del, hos regeringen anh

å

ller att 15 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag ges f

ö

ljande som Utskottets f

ö

rslag betecknade lydelse:

Regeringens f

ö

rslag

Utskottets f

ö

rslag

15 S

Tj

ä

nster som stiftsadjunkt, kontraktsadjunkt och pastors­adjunkt tills

ä

tts av stifts­styrelsen .

Tj

ä

nster som stiftsadjunkt, och kontraktsadjunkt till­s

ä

tts av stiftsstyrelsen.

Tj

ä

nster som pastorsadjunkt tills

ä

tts av domkapitlet.

Tj

ä

nsterna som stiftsadjunkt och kontraktsadjunkt s

ö

ks hos dorakapitlet. Domkapitlet skall pr

ö

va vilka s

ö

kande som 

ä

r beh

ö

riga och sedan med eget yttrande l

ä

mna 

ö

ver ans

ö

k­ningshandlingarna fr

å

n dessa till stiftsstyrelsen

Domkap

itlet

pr

ö

var oc

ks

å

vilka

som 

ä

r beh

ö

riga

till

tj

ä

nst

som

pastorsadj

unkt.

6.  betr

ä

ffande tills

ä

ttning av vikariat

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionerna 1987:20 och 1987:46 yrkande 1, b

å

da i denna del, hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker 16 S i det genom skrivelsen fram­lagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag samt som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad utskottet har anf

ö

rt (avsnitt 3.3.1),

7.

betr

ä

ffande domkapitlets r

ä

ttsliga st

ä

llning att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motion 1987:38,

8.

betr

ä

ffande domkapitlet som statligt organ att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motion 1987:100 yrkande 1,

9.

betr

ä

ffande domkapitlets sammans

ä

ttning m.m.

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionen 1987:94 hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker 7 och 14 S

§

 i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till domkapitelslag.

195

Prop. 1987/88:31

10. betr

ä

ffande domkapitlets sekreterare

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionen . 1987:62 yrkande 3 hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker 3 S i det genora skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till domkapitelslag,

11.  betr

ä

ffande sekreteraren som ledamot i domkapitlet

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 hos regeringen anh

å

ller att 2 S sista stycket i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till domkapitelslag ges f

ö

ljande som Utskottets f

ö

rslag betecknade lydelse:

Regeringens f

ö

rslag

Utskottets f

ö

rslag

2 S sista stycket

Vid handl

ä

ggningen av 

ä

renden       Vid handl

ä

ggning av 

ä

renden

som avses i 20-22 

§

S skall

som avses i 20-22 SS samt

domkapitlets sekreterare in-        i 42 S pr

ä

stanst

ä

llnings-

g

å

 som ledamot.

lagen (1988:000) skall dom-

kapitlets sekreterare ing

å 

som ledamot.

12.  betr

ä

ffande hovkonsistoriet

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med bifall till motionen 1987:8 som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad som har anf

ö

rts i motionen 1987:8 om till

ä

gg till 27 S i det genom skrivelsen fram­lagda f

ö

rslaget till domkapitelslag,

betr

ä

ffande f

ö

rslaget till domkapitelslag

13.

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad ut­skottet har anf

ö

rt om 1 S andra stycket p 1 i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till domkapitelslag,

14.

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 hos regeringen anh

å

ller att orden "av domkapitlet" utg

å

r ur f

ö

rsta meningarna i 20-22 SS i det genom skrivel­sen framlagda f

ö

rslaget till domkapitelslag,

15.

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse hos regeringen anh

å

ller att rubriken n

ä

rmast f

ö

re 24 S och 24 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till dom­kapitelslag utg

å

r samt att i det genom skrivelsen framlag­da f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag inf

ö

rs en ny para­graf, 42 a 5, och n

ä

rmast f

ö

re denna en ny rubrik med f

ö

ljande som Utskottets f

ö

rslag betecknade lydelse:

196

Prop. 1987/88:31

Regeringens f

ö

rslag

Utskottets f

ö

rslag Ansvarsn

ä

mnden f

ö

r biskopar 42 a S

F

ö

r biskopar pr

ö

vas fr

å

gor

som avses i 42 S av en

s

ä

rskild n

ä

mnd.

ansvarsn

ä

mnden f

ö

r biskopar.

N

ä

mnden best

å

r av fem

ledam

ö

ter. Ordf

ö

randen skall

vara lagfaren och erfaren i

domarv

ä

rv. Av de 

ö

vrija

ledam

ö

terna skall en vara

biskop. De 

å

terst

å

ende

ledam

ö

terna skall vara

lekm

ä

n som 

ä

r f

ö

rtrogna med

det kyrkliga f

ö

rsamlings-

livet.

N

ä

rmare best

ä

mmelser om

n

ä

mndens sammans

ä

ttning och

verksamhet meddelas av

regeringen.

16. att kyrkom

ö

tet raed anledning av regeringens skrivelse 1987:1 hos regeringen anh

å

ller att 25 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till domkapitelslag ges f

ö

ljande som Utskottets f

ö

rslag betecknade lydelse:

Regeringens f

ö

rslag

Utskottets f

ö

rslag

25 S

Beslut i 

ä

renden sora avses i 20-22 SS f

å

r 

ö

verklagas- hos kammarr

ä

tten.

Domkapitlets, ansvars­n

ä

mndens f

ö

r biskopar och kammarr

ä

ttens beslut i 

ä

renden som avses i 20 S g

ä

ller omedelbart, om inte annat f

ö

rordnas i samband med talan mot beslutet.

Beslut i 

ä

renden som avses i 20-22 SS f

å

r 

ö

verklagas hos kyrkom

ö

tets besv

ä

rs­n

ä

mnd . Besv

ä

rsn

ä

mndens be­slut f

å

r inte 

ö

verklagas.

Domkapitlets och ansvars­n

ä

mndens f

ö

r biskopar be­slut i 

ä

renden som avses i 20 S g

ä

ller omedelbart, om inte annat f

ö

rordnas i samband med talan mot be­slutet.

17. att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker

197

Prop. 1987/88:31

det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till domkapitels­lag i 

ö

vrigt,

18.  betr

ä

ffande statligt reglerade pr

ä

stanst

ä

llningar

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag av motionen 1987:100 yrkande 2 hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker 1 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

ll­ningslag ,

19.  betr

ä

ffande kommunalt l

ö

nereglerade pr

ä

sttj

ä

nster

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motionen 1987:75 yrkande A 12,

20.  betr

ä

ffande tj

ä

nstg

ö

ring under begr

ä

nsad tid i annat

pastorat

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad utskottet har anf

ö

rt (avsnitt 3.4.2),

21.  betr

ä

ffande talan mot beslut om f

ö

rflyttning

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 hos regeringen anh

å

ller att 52 S och 53 5 andra stycket i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag ges f

ö

ljande som Utskottets f

ö

rslag betecknade lydelse:

Regeringens f

ö

rslag

Utskottets f

ö

rslag

52  S

Den som 

ä

r missn

ö

jd raed en

Den som 

ä

r missn

ö

jd med en

myndighets beslut om tidsbe-

myndighets beslut om f

ö

r-

gr

ä

nsning av f

ö

rordnande,

flyttning, tidsbegr

ä

nsning

disciplinp

å

f

ö

ljd, avskedande,

av f

ö

rordnande, disciplinp

å

-

avst

ä

ngning eller l

ä

karunder-

f

ö

ljd, avskedande, avst

ä

ng-

s

ö

kning f

å

r v

ä

cka talan hos

ning eller l

ä

karunders

ö

kning

tingsr

ä

tten eller arbetsdom-

f

å

r v

ä

cka talan hos tings­

stolen enligt best

ä

mmelser i

r

ä

tten eller arbetsdomstolen

lagen (1974:371) om r

ä

tteg

å

ngen

enligt best

ä

mmelser i lagen

i arbetstvister.

(1974:371) om r

ä

tteg

å

ngen i

arbetstvister.

53  S andra stycket

Om en pr

ä

st vill s

ö

ka 

ä

ndring

Om en pr

ä

st vill s

ö

ka

ä

nd-

i ett beslut enligt 27, 30

ring i ett beslut enligt

eller 31 S eller 37 S andra

_10, 27, 30 eller 31 S eller

stycket, skall han v

ä

cka

37 S andra stycket, skall

talan inom fyra veckor fr

å

n

han v

ä

cka talan inom fyra

198

Prop. 1987/88:31

den dag han fick del av be­slutet.

veckor fr

å

n den dag han fick del av beslutet.

22.  betr

ä

ffande kyrkoherdar f

ö

r d

ö

va

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med bifall till motionen 1987:89 yrkande 3 som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad utskottet anf

ö

rt (avsnitt 3.4.3) och avstyrker punkt 7 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmel­serna i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag,

23.  betr

ä

ffande det totala antalet pr

ä

sttj

ä

nster och

pr

ä

sttj

ä

nsternas f

ö

rdelning mellan stiften

att kyrkora

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 sora sin raening ger regeringen till k

ä

nna vad utskottet har anf

ö

rt (avsnitt 3.4.4),

24.  betr

ä

ffande pr

ä

sttj

ä

nsternas f

ö

rdelning mellan

pastoraten

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionerna 1987:20 i denna del och 1987:46 yrkande 2 och 3 hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker 24 S i det genom skrivelsen fram­lagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag,

25.  betr

ä

ffande tills

ä

ttning av kyrkoherdetj

ä

nster

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse och med avslag p

å

 motionerna 1987:6 i denna del, 1987:20 i denna del, 1987:21 i denna del, 1987:35 i denna del, 1987:52, 1987:60, 1987:63 yrkande 1 och 2 i denna del och 1987:89 yrkande 4 i denna del hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker 5 S f

ö

rsta stycket och 8 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

ll­ningslag och hos regeringen anh

å

ller att 5 S andra stycket lagf

ö

rslaget ges f

ö

ljande som Utskottets f

ö

rslag beteck­nade lydelse:

Regeringens f

ö

rslag

Utskottets f

ö

rslag 5 S andra stycket

En tj

ä

nst som kyrkoherde s

ö

ks hos domkapitlet. Domkapitlet skall pr

ö

va vilka s

ö

kande som 

ä

r be­h

ö

riga och l

ä

mna 

ö

ver ans

ö

kningshandlingarna, fr

å

n dessa till kyrkor

å

det eller tills

ä

ttningsn

ä

ran-den.

En tj

ä

nst som kyrkoherde s

ö

ks hos domkapitlet. Domkapitlet skall pr

ö

va vilka s

ö

kande som 

ä

r be­h

ö

riga och med eget yttran­de l

ä

mna 

ö

ver ans

ö

knings­handlingarna fr

å

n dessa till kyrkor

å

det eller till­s

ä

ttningsn

ä

mnden.

199

Prop. 1987/88:31

26. betr

ä

ffande tills

ä

ttning av tj

ä

nster som domprost

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionen 1987:75 yrkande A 14 hos regeringen anm

ä

ler att kyrkora

ö

tet tillstyrker 4 $ i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

ll­ningslag ,

27.  betr

ä

ffande tills

ä

ttning av komministertj

ä

nster

att kyrkom

ö

tet raed anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionerna 1987:6 i 

å

terst

å

ende del, 1987:18, 1987:20 i denna del, 1987:21 i 

å

terst

å

ende del, 1987:35 i denna del, 1987:63 yrkande 1 och 2 i 

å

ter­st

å

ende delar och 1987:89 yrkande 4 i 

å

terst

å

ende del hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker 9 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag,

28.  betr

ä

ffande tills

ä

ttning av tj

ä

nster som stifts- och

kontraktsadjunkt

att kyrkora

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionerna 1987:20, 1987:35 och 1987:46 yrkande 1, samtliga i 

å

terst

å

ende delar, hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet med den 

ä

ndring sora angetts i raora. 5 tillstyrker 15 S i det genora skrivelsen fraralagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag,

29.  betr

ä

ffande 

ö

verklagande av domkapitlets tills

ä

tt­

ningsbeslut

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionen 1987:75 yrkande A 15 hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker 57 S i det genora skrivelsen fraralagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

ll­ningslag,

30.  betr

ä

ffande f

ö

reskrifter om s

ä

rskilda beh

ö

righets

villkor

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motion 1987:75 yrkande A 16 hos regringen anra

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker 19 5 i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

ll­ningslag,

31.  betr

ä

ffande tj

ä

nster i samarbetskyrka och i icke

territoriella pastorat

att kyrkora

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionerna 1987:47 och 1987:92 yrkande 1 hos regeringen anh

å

ller att 1 S andra stycket

200

Prop. 1987/88:31

och 12 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag ges f

ö

ljande som Utskottets f

ö

rslag betecknade lydelse:

Regeringens f

ö

rslag

Best

ä

mmelserna i lagen till

ä

mpas ocks

å

p

å 

pr

ä

ster i svenska kyrkan som har anst

ä

llning i andra icke-territoriella pastorat 

ä

n hovf

ö

rsam­lingen.

Utskottets f

ö

rslag

1 S andra stycket

Best

ä

mmelserna i lagen, med undantag av 4-11 SS, 16 S, 21 S, 24 och 25 SS, till

ä

mpas ocks

å

 p

å

 pr

ä

ster i svenska kyrkan som har anst

ä

llning i 

ä

ndra icke­territoriella pastorat 

ä

n hovf

ö

rsamlingen.

12 

§

Tj

ä

nster som pr

ä

st i icke-territoriella pasto­rat samt tj

ä

nster som komminister I samarbets-kyrka mellan svenska kyrkan och annat tros­samfund eller liknande tills

ä

tts av regeringen eller den myndighet som regeringen best

ä

mmer.

Tj

ä

nster som komminister i en samarbetskyrka mellan svenska kyrkan och annat trossamfund eller liknande tills

ä

tts av regeringen eller den myndighet som re­geringen best

ä

mmer.

32. betr

ä

ffande kostnadsansvaret f

ö

r praktikanter

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med bifall till motionen 1987:92 yrkande 3a hos regeringen anh

å

ller att 46 S i det genom skrivelsen frara­lagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag ges f

ö

ljande som Utskottets f

ö

rslag betecknade lydelse:

Regeringens f

ö

rslag

Utskottets f

ö

rslag

46 S

Stiftssamf

ä

lligheten skall svara f

ö

r kostnader f

ö

r avl

ö

ningsf

ö

rm

å

ner till stifts- och kontrakts­adjunkter, vikarier p

å 

s

å

dana tj

ä

nster, pastors­adjunkter samt f

ö

r prost­till

ä

gg.

Stiftssamf

ä

lligheten skall svara f

ö

r f

ö

ljande kostna­der :

1.   avl

ö

ningsf

ö

rm

å

ner till

stifts- och kontraktsadjunk­

ter, vikarier p

å

 s

å

dana

tj

ä

nster samt pastorsadjunk­

ter ,

2.

arvoden till praktikanter och handledare f

ö

r dessa,

3.

prosttill

ä

gg

201

Prop. 1987/88:31

33. betr

ä

ffande tj

ä

nstebitr

ä

den 

å

t pr

ä

ster m.i

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

motionen 1987:92 yrkande 2a samt med bifall till motionen 1987:92 yrkande 2b hos regeringen anh

å

ller att 47 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

r­slaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag ges f

ö

ljande som Utskot­tets f

ö

rslag betecknade lydelse:

Regringens f

ö

rslag

Utskottets f

ö

rslag

47 S

Pastoratet skall svara f

ö

r kostnader f

ö

r avl

ö

ningsf

ö

r­m

å

ner till innehavare av pr

ä

sttj

ä

nster i pastoratet och vikarier p

å

s

å

dana tj

ä

ns­ter samt f

ö

r icke pr

ä

st­vigda tj

ä

nstebitr

ä

den.

Pastoratet skall svara f

ö

r kostnader f

ö

r avl

ö

ningsf

ö

r­m

å

ner till innehavare av pr

ä

sttj

ä

nster i pastoratet och vikarier p

å

s

å

dana tj

ä

nster samt f

ö

r tj

ä

nste­bitr

ä

den 

å

t pr

ä

ster.

34.  betr

ä

ffande f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag i

ö

vrigt

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionen 1987:61 hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet i 

ö

vrigt tillstyrker det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag,

35.  betr

ä

ffande bost

ä

llsn

ä

mnderna

att kyrkom

ö

tet avsl

å

r motionen 1987:48,

36.  betr

ä

ffande f

ö

rvaltningen av f

ö

rsamlingskyrkas

fastighet

att kyrkora

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med avslag p

å

 motionen 1987:9 hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker 7 S i det genom skri­velsen framlagda f

ö

rslaget till lag om f

ö

rvaltning av kyrklig jord,

37.  betr

ä

ffande 

ö

verklagande av beslut om f

ö

rvaltning av

kyrklig jord

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 hos regeringen anh

å

ller att 29 S f

ö

rsta stycket i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till lag om f

ö

r­valtningen av kyrklig jord ges f

ö

ljande som Utskottets f

ö

rslag betecknade lydelse:

202

Prop. 1987/88:31

Regeringens f

ö

rslag

Utskottets f

ö

rslag 29 S f

ö

rsta stycket

Pastoratets och egendoms­n

ä

mndens beslut f

å

r 

ö

ver­klagas hos kammarkollegiet. Egendomsn

ä

mndens beslut enligt 13 S f

å

r endast 

ö

verklagas av den som f

ö

r­valtar egendomen.

Pastoratets och egendoms­n

ä

mndens beslut enligt denna lag f

å

r 

ö

verklagas hos kam­markollegiet. Egendomsn

ä

mn­dens beslut enligt 13 S f

å

r endast 

ö

verklagas av den som f

ö

rvaltar egendomen.

38. betr

ä

ffande f

ö

rslaget till lag om f

ö

rvaltningen av kyrklig jord i 

ö

vrigt

att kyrkora

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet tillstyrker lagf

ö

rslaget i 

ö

vrigt.

Stockholm den 20 augusti 1987

P

å

 kyrkolagsutskottets v

ä

gnar

KARL-ERIK[REDACTED_EFTERNAMN]

LOTTY NORDLING

N

ä

rvarande: Karl-Erik[REDACTED_EFTERNAMN], ordf

ö

rande, Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN], Rune[REDACTED_EFTERNAMN], Karl-Axel[REDACTED_EFTERNAMN], Solveig Fridh, Thomas S

ö

derberg, Torsten[REDACTED_EFTERNAMN], Sune[REDACTED_EFTERNAMN], Berith 

Ö

hrnberg, Ingemar Bj

ö

rck, Robert Sch

ö

tt, Per Wihiborg, Urban Gibson, Lars[REDACTED_EFTERNAMN] och Lennart[REDACTED_EFTERNAMN].

RESERVATIONER Reservationer har avgivits

1.   av Urban Gibson som ansett

att utskottet under mom. 19 bort hemst

ä

lla

19. att kyrkom

ö

tet med bifall till motionen 1987:75 yrkande A 12 hos regeringen anh

å

ller att regeringen medverkar till en l

ö

sning av 

ö

verf

ö

randet av pr

ä

st­tj

ä

nster till kyrkligt huvudmannaskap i samband med princip

ö

verenskommelse mellan arbetsmarknadens parter.

2.   av Karl-Erik[REDACTED_EFTERNAMN] som ansett

att utskottet under mom. 25 och 27 bort hemst

ä

lla

25 och 27. att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och med bifall till motionen 1987:89

203

Prop. 1987/88:31

yrkande 4a hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet av­styrker 5-9 SS i det genom skrivelsen framlagda f

ö

r­slaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag.

3.   av Urban Gibson som ansett

att utskottet under mom. 26 bort hemst

ä

lla

26. att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skri­velse 1987:1 och med bifall till motionen 1987:75 yrkande A 14 hos regeringen anm

ä

ler att kyrkom

ö

tet avstyrker 4 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

r­slaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag och anh

å

ller att regeringen f

ö

resl

å

r riksdagen s

å

dan lag

ä

ndring att domprost utses av centralstyrelsen.

4.   av Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN] som ansett att utskottet under mom. 36 bort

hemst

ä

lla

36. att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skri­velse 1987:1 och med bifall till motionen 1987:9 hos regeringen anh

å

ller att 7 S i det genom skrivelsen framlagda f

ö

rslaget till lag om f

ö

rvaltningen av kyrk­lig jord ges f

ö

ljande som Utskottets f

ö

rslag betecknade lydelse:

Regeringens f

ö

rslag

Utskottets f

ö

rslag

7 S

Pastoratet skall f

ö

rvalta l

ö

nebost

ä

llen och f

ö

rsam-lingskyrkos fastigheter, med undantag av tillh

ö

rande skog, samt pr

ä

stg

å

rdar.

Egendomsn

ä

mnden skall f

ö

rvalta pr

ä

stl

ö

nefondsfastigheter, domkyrkas fastigheter och biskopsg

å

rdar samt skogen p

å

 l

ö

nebost

ä

llen och p

å 

f

ö

rsamlingskyrkors fastig­heter. Lunds domkyrkas fas­tigheter skall dock f

ö

r­valtas av ett s

ä

rskilt domkyrkor

å

d enligt be­st

ä

mmelser som regeringen meddelar.

F

ö

rsamliqen skall f

ö

rvalta f

ö

rsamlingskyrkas fastighet

Pastoratet skall f

ö

rvalta l

ö

nebost

ä

llen med undantag av tillh

ö

rande skog, samt pr

ä

stg

å

rdar.

Egendomsn

ä

mnden skall f

ö

r­valta pr

ä

stl

ö

nefondsfastig­heter, domkyrkas fastigheter och biskopsg

å

rdar samt sko­gen p

å

 l

ö

nebost

ä

llen. Lunds domkyrkas fastigheter skall dock f

ö

rvaltas av ett s

ä

r­skilt domkyrkor

å

d enligt be­st

ä

mmelser som regeringen meddelar.

Kammarkollegiet skall f

ö

rvalta kyrkofondsfastigheter. En egen­domsn

ä

mnd skall dock f

ö

rvalta en kyrkofondsfastighet, om kammar­kollegiet beslutar att 

ö

verl

ä

mna f

ö

rvaltningen av fastigheten 

å

t

204

Prop. 1987/88:31

n

ä

randen. Kammarkollegiet kan ocks

å

ö

verl

ä

mna f

ö

rvaltningen 

å

t n

å

gon annan f

ö

rvaltare.

Regeringen eller den myndighet sora regeringen best

ä

mmer f

å

r efter ans

ö

kan av den som f

ö

rvaltar den kyrkliga jorden besluta att denna skall f

ö

rvaltas p

å

 annat s

ä

tt.

205

Prop. 1987/88:31

Läronämndens yttrande

kli987:5

'

Bilaga 1

1987:6

med anledning av regeringens skrivelse 1987:1 och därtill anslutande motioner

Till l

ä

ron

ä

mnden har f

ö

r yttrande 

ö

verl

ä

mnats RegSkr 1987:1 med f

ö

rslag till ny organisation p

å

 lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan m m samt de d

ä

rmed sammanh

ä

ngande KMot 1987:20, 31, 41, 46, 53, 59, 61, 62 och 89.

De f

ö

rslag som l

ä

ggs fram i RegSkr 1987:1 bygger p

å

 ett akt­ningsv

ä

rt utredningsarbete av 1982 

å

rs kyrkokommitt

é

, d

ä

r man ocks

å

 str

ä

vat eftec att beakta teologiska aspekter. L

ä

ro­n

ä

mnden har tidigare yttrat sig 

ö

ver kommitt

é

ns l

ä

gesrapport "F

ö

rsamlingar i samverkan" (Ln 1985:23). Det som h

ä

r f

ö

ljer behandlar endast mera 

ö

vergripande fr

å

gor om den nya organi­sationen p

å

 lokal- och stiftsplanet.

Av de speciella fr

å

gor som ber

ö

rs i de n

ä

mnda motionerna fin­ner l

ä

ron

ä

mnden att det 

ä

r tv

å

 som kr

ä

ver s

ä

rskild belysning utifr

å

n l

ä

rom

ä

ssiga 

ö

verv

ä

ganden, n

ä

mligen

dels fr

å

gan om relationen mellan stiftsstyrelse och dom­kapitel bl a vad betr

ä

ffar f

ö

rdelningen av ansvar och ar­betsuppgifter ,

dels fr

å

gan om biskopens st

ä

llning som sj

ä

lvskriven ord­f

ö

rande i stiftsstyrelsen.

Teologiska 

ö

verv

ä

ganden och r

å

dande f

ö

rh

å

llanden

I en evangelisk-luthersk kyrka kan olika ordningar accepteras vad organisationen betr

ä

ffar fast

ä

n l

ä

ran 

ä

r en. Struktur­f

ö

r

ä

ndringar i svenska kyrkan p

å

 stifts-, pastorats- och f

ö

rsamlingsplanet b

ö

r dock utg

å

 b

å

de fr

å

n teologiska 

ö

ver­v

ä

ganden om vad kyrka och f

ö

rsamling 

ä

r och fr

å

n den aktuella situationen i kyrka och samh

ä

lle. F

ö

r

ä

ndringar som f

ö

resl

å

s blir med n

ö

dv

ä

ndighet ofta stadier i en utvecklingprocess och utg

ö

r kompromisser i r

å

dande l

ä

ge. Det g

ä

ller ocks

å

 de refor­mer som f

ö

resl

å

s i regeringens skrivelse.

Kyrkan beskrivs i dagens teologiska arbete ofta som ett Guds folk i v

ä

rlden. Bibeln inneh

å

ller visserligen m

å

nga bilder av kyrkan - kyrkan som Guds f

å

rhjord. Guds familj. Guds hus. Guds tempel. Guds husbygge. Guds 

å

ker, Kristi kropp, Kristi brud mm- men just f

ö

rest

ä

llningen om kyrkan som Guds folk kan av flera sk

ä

l ge en grundl

ä

ggande totalvision: ett folk bundet till Gud som 

ä

r alla m

ä

nniskors skapare, ett folk som 

ä

r f

ö

renat genom tron p

å

 Jesus Kristus och genom dopet i den treenige gudens namn, en v

ä

rldsvid gemenskap manifesterad i varje gudstj

ä

nstfi rande f

ö

rsamling. Kyrkan 

ä

r en plats f

ö

r Guds handlande till m

ä

nniskans fr

ä

lsning.

206

Prop. 1987/88:31

Tanken p

å

 kyrkan som Guds folk ger vikt 

å

t varje enskild medlem och 

å

t allas inb

ö

rdes gemenskap. Den kristna f

ö

r­samlingen 

ä

r "ett utvalt sl

ä

kte, kungar och pr

ä

ster, ett heligt folk. Guds eget folk som skall f

ö

rkunna hans storverk" i v

ä

rlden, ett andligt husbygge av levande stenar (1 Pet 2:9). Varje sten f

å

r sin plats och sin funktion utifr

å

n den h

ö

rnsten som Gud sj

ä

lv lagt i sitt bygge, Jesus Kristus, ratad av m

ä

nniskor (korsf

ä

st) men utvald av Gud och 

ä

rad av honom (uppv

ä

ckt fr

å

n de d

ö

da och upph

ö

jd). Kyrkan beskrivs i samma urkristna dokument som en grupp m

ä

nniskor som tj

ä

nar varandra, "var och en med den n

å

deg

å

va han har f

å

tt, som goda f

ö

rvaltare av Guds n

å

d i dess m

å

nga former" (1 Pet 4:10). H

ä

r framtr

ä

der m

å

ngfalden, allas gemensamma uppgift trots olika utrustning, ett tj

ä

nande i f

ö

rvaltarskap. Samtidigt har 1 Pet plats f

ö

r en s

ä

rskild grupp ledare i f

ö

rsamlingen som f

å

tt sitt uppdrag fr

å

n Gud: "Till era 

ä

ldste riktar jag nu denna

maning, .......... :var herdar f

ö

r den hjord som Gud har

anf

ö

rtrott er ............ " (5:lf), en text som 

å

terkommer i det

liggande f

ö

rslaget till vigning av biskopar och pr

ä

ster i svenska kyrkan. Den bibliska f

ö

rest

ä

llningen om kyrkan sora Guds folk p

å

 jorden, d

ä

r alla har sitt ansvar, ger ocks

å

 rura f

ö

r vigningstj

ä

nster med specialuppgifter.

Tre grundl

ä

ggande principer

L

ä

ron

ä

mnden har tidigare yttrat sig i den typ av fr

å

gor som behandlas i RegSkr 1987:1 (se t ex Ln 1983:5, 1985:8, 23, 26, 27) och d

å

 s

ä

rskilt framh

å

llit tre viktiga principer:

1) De lutherska kyrkornas grundl

ä

ggande bek

ä

nnelse om kyrkan, uttryckt i den augsburgska bek

ä

nnelsens sjunde artikel:

Vidare l

ä

ra de, att en helig kyrka skall 

ä

ga best

å

nd till ev

ä

rdelig tid. Men kyrkan 

ä

r de heligas samfund (latin communio sanctorum, tyska "die Versammlung aller Glaubigen"), i vilket evangelium rent f

ö

rkunnas och sakramenten r

ä

tt f

ö

rvaltas. Och f

ö

r kyrkans sanna enhet 

ä

r det nog att vara ense i fr

å

ga om evangelii l

ä

ra och f

ö

r­valtningen av sakramenten. Och det 

ä

r icke n

ö

d­v

ä

ndigt, att ned

ä

rvda m

ä

nniskobud eller religi

ö

sa bruk eller yttre, av m

ä

nniskor f

ö

reskrivna former f

ö

r gudsdyrkan 

ö

verallt 

ä

ro lika. Paulus s

ä

ger ju: En tro, ett dop, en Gud som

ä

r allas Fader etc." (jfr Ef 4:5).

I denna artikel har tv

å

 grundl

ä

ggande principer v

ä

vts samman: att Gud verkar genom n

å

demedlen och att det finns ra

ä

nniskor som tagit emot vad Gud ger genom n

å

demedlen.

I "Von den Konziliis und Kirchen" (1539) talar Luther om kyrkans sju k

ä

nnetecken, notae ecclesiae, sora visar att kyrkan inte kan beskrivas enbart sora en institution och inte heller enbart som en samling m

ä

nniskor. De sju k

ä

nnetecknen -Ordet, dopet, nattvarden, gudstj

ä

nsten, b

ö

nen, pr

ä

st

ä

mbetet och korset (lidandet) - visar att kyrkans grund 

ä

r det som

207

Prop. 1987/88:31

Gud g

ö

r genom ordet och sakramenten. Hen det Gud g

ö

r syftar till att skapa ett Guds folk p

å

 jorden, som i gudstj

ä

nsten och tron tar emot det Gud ger och som i kallelsen och genom det profetiska vittnesb

ö

rdet i samh

ä

llet f

ö

r evangeliet vidare, 

ä

ven om det skulle m

ö

ta motst

å

nd (korset).

2)   Det allm

ä

nna pr

ä

stad

ö

met, "som g

ö

r att f

ö

rsamlingsmed­

lemmarna har r

ä

tt och plikt att axla inte endast ett orga­

nisatoriskt och ekonomiskt ansvar utan 

ä

ven ett andligt,

gemensamt med det kyrkliga 

ä

mbetet" (Ln 1985:23, s 1).

Det s k allm

ä

nna pr

ä

stad

ö

met har sin grund i dopet och tron. Alla d

ö

pta och troende, vigda eller icke vigda, har till­sammans ansvaret f

ö

r.att kyrkans grundl

ä

ggande uppgifter blir utf

ö

rda. Och d

ä

rvid

ä

r b

å

de f

ö

rsamlingen som helhet och pr

ä

sten i f

ö

rsamlingen underst

ä

llda evangeliet. Endast i den m

å

n evangeliet f

å

r komma till uttryck talar och handlar f

ö

r­samlingen och i den dess pr

ä

st i enlighet med sitt gudomliga uppdrag.

3)   Den s k dubbla ansvarslinjen i svensk kyrkor

ä

ttslig tra­

dition, dvs "kombinationen av pr

ä

sterlig

ä

mbetsf

ö

rvaltning

och folkligt f

ö

rankrad sj

ä

lvstyrelse" (se bl a Ln 1985:23 s

1).

Denna dubbelhet i kyrkans natur 

ä

r grundad i hennes bundenhet till bibel och bek

ä

nnelse. Kyrkans l

ä

ra

ä

r inte framsprungen ur en demokratisk process och kan inte 

ä

ndras enligt vanliga demokratiska regler.

L

ä

ron

ä

mnden finner nu att de i RegSkr 1987:1 framlagda f

ö

r­slagen till organisationsf

ö

r

ä

ndringar i stort 

ö

verensst

ä

mmer med dessa grundl

ä

ggande principer 

ä

ven om vissa enskildheter kan diskuteras. L

ä

ron

ä

mnden vill h

ä

r n

å

got utf

ö

rligare kom­mentera den tredje principen.

Enligt gammal tradition och i likhet med de flesta stora kyrkorna viger svenska kyrkan n

å

gra till s

ä

rskilda uppdrag i kyrkan, n

ä

mligen som biskopar, pr

ä

ster och diakoner, s

å

ä

ven enligt det nu liggande f

ö

rslaget till kyrkohandbok 

II. 

L

ä

ron

ä

mnden anger i sitt yttrande 

ö

ver detta f

ö

rslag (Ln 1987:1) vissa argument f

ö

r bevarande av ordet 

ä

mbete (Andens 

ä

mbete, biskops

ä

mbetet, pr

ä

st

ä

mbetet, diakon

ä

mbetet). Efter avgivna l

ö

ften och genom vigning med b

ö

n och handp

å

l

ä

ggning ges somliga medlemmar i kyrkan ett s

ä

rskilt ansvar. Detta f

å

r sedan olika f

ö

ljder i kyrkans organisation p

å

 olika niv

å

er. Grundl

ä

ggande f

ö

r varje organisationsstruktur m

å

ste vara s

å

dant som fr

ä

mjar en god samverkan mellan vigda medlemmar i kyrkan och medlemmar som inte 

ä

r vigda.

Ett grundl

ä

ggande uttryck f

ö

r denna samh

ö

righet 

ä

r guds­tj

ä

nsten. L

ä

ron

ä

mnden vill d

ä

rf

ö

r understryka det som kyrko­kommitt

é

n s

ä

ger om den fundamentala principen i sitt f

ö

rslag (citerat i RegSkr 1987:1 s 227), n

ä

mligen att "f

ö

rsamlingens centrura finns i gudstj

ä

nsten och det f

ö

rsamlingsliv i 

ö

vrigt

208

Prop. 1987/88:31

som 

ä

r pr

ä

glat av Ordets f

ö

rkunnelse och sakramentens f

ö

r­valtning. Man kan inte t

ä

nka sig en f

ö

rsamling utan guds­tj

ä

nst och gudstj

ä

nstgemenskap". Vigda och icke vigda har ett gemensamt ansvar f

ö

r gudstj

ä

nsten och den gemenskap och det arbete som v

ä

xer fram ur denna. Det dubbla ansvaret i kyrkan kan d

å

 inte tolkas s

å

 att de vigda har ansvar f

ö

r "det and­liga" medan de andra ansvarar f

ö

r allt det 

ö

vriga. Att b

å

da "parter" ges plats i beslutande organ med ansvar f

ö

r f

ö

r­samlingen som helhet ligger i linje med det nu sagda. F

ö

rslagen ora ett breddat och 

ö

kat ansvarstagande av icke vigda utg

å

r ocks

å

naturligt ifr

å

n den f

ö

ruts

ä

ttningen att de som ut

ö

var detta ansvar finns med i f

ö

rsamlingens gudstj

ä

nstgemenskap. En allm

ä

n modell med "beslutsfattare" och "tj

ä

nstem

ä

n" som tv

å

skilda kategorier skulle svara d

å

ligt mot de 

ö

verv

ä

ganden av teologisk art som h

ä

r gjorts.

Det 

ä

r med tillfredsst

ä

llelse som l

ä

ron

ä

mnden konstaterar liknande uppfattningar i RegSkr 1987:1 s 7. D

ä

r h

ä

nvisas till kyrkokommitt

é

ns betoning av att i stort sett samtliga fram­st

ä

llningar om 

ä

mbetet i dag har sin utg

å

ngspunkt i f

ö

rsam­lingen: "Uppdraget att f

ö

rkunna och gestalta det kristna budskapet 

ä

r givet 

å

t hela kyrkan, varje f

ö

rsamling och enskild troende." Samtidigt betonas 

ä

mbetet: "Det anses v

ä

sentligt f

ö

r evanglief

ö

rkunnelsens frihet att pr

ä

sten i sin 

ä

mbetsut

ö

vning inte 

ä

r underst

ä

lld f

ö

rsamlingen och dess organ." Svenska kyrkans karakt

ä

r av episkopal kyrka framh

å

lls i remissvaren. "Antagningen till pr

ä

st och pr

ä

stvigningen an­ses inneb

ä

ra att pr

ä

sten tr

ä

der i hela kyrkans tj

ä

nst i ett stift och inte 

ä

r att betrakta som anst

ä

lld endast av det pastorat d

ä

r han eller hon har sin tj

ä

nstg

ö

ring." Bl a detta 

ä

r bakgrunden till departementschefens egen bed

ö

mning: "F

ö

r egen del 

ä

r jag angel

ä

gen att understryka att de organisato­riska reformer som jag f

ö

resl

å

r i det f

ö

ljande inte avser att f

ö

r

ä

ndra svenska kyrkans grundl

ä

ggande karakt

ä

r av en episko­pal kyrka d

ä

r biskopar och pr

ä

ster har ett sj

ä

lvst

ä

ndigt ansvar f

ö

r kyrkans l

ä

ra, f

ö

rkunnelse och sakramentsf

ö

rvalt­ning. "

Enligt l

ä

ron

ä

mndens bed

ö

mning borde det nu framlagda f

ö

r­slaget som helhet kunna resultera i en god samverkan mellan vigda och icke vigda i v

å

r kyrka. F

ö

r att s

å

 skall bli fallet m

å

ste dock de teologiska 

ö

verv

ä

ganden som l

ä

ron

ä

mnden h

ä

r redovisar h

å

llas aktuella och beaktas, inte minst under upp­byggnadsskedet .

Enskilda punkter

a. I uppbyggnaden av en ny organisation p

å

 lokal- och stifts­planet 

ä

r det av vikt att kyrkans universella dimension fin­ner ett klart uttryck. Kyrkan 

ä

r Kristi kyrka 

ö

ver hela v

ä

rlden. Svenska kyrkan 

ä

r en del av denna v

ä

rldsvida kyrka. Biskoparna, som i det f

ö

religgande f

ö

rslaget till ordning f

ö

r biskopsvigning (CsSkr 1987:4) bl a lovar att "fr

ä

mja enheten i Kristus", spelar h

ä

r en enhetsskapande roll, n

å

got som m

å

ste f

å

 adekvata konsekvenser i fr

å

ga om b

å

de organisation och resurser.

209

14   Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31. Bilaga

Prop. 1987/88:31

b. En rad motioner behandlar fr

å

gor om den pr

ä

sterliga orga­nisationen. Sora n

ä

mnts inledningsvis g

ä

ller det fr

ä

mst

dels ansvarsf

ö

rdelningen mellan stiftsstyrelse och domkapitel (KMot 20, 46, 61, 62 och 89)

dels biskopens st

ä

llning i stiftsstyrelsen (KMot 31, 41, 53 och 59) .

Pr

ä

ster och biskopar har genora de l

ö

ften de avlagt vid vig­ningen ett s

ä

rskilt ansvar f

ö

r att Guds evangelium r

ä

tt f

ö

r­kunnas och sakramenten r

ä

tt brukas. Deras arbete 

ä

r d

ä

rmed best

ä

mt av detta s

ä

rskilda uppdrag fr

å

n Gud och inte bundet bara till f

ö

rsamlingen och vad den beslutar.

Den pr

ä

sterliga organisationen 

ä

r av h

ä

vd s

ä

rskilt bunden till domkapitlen. I det fraralagda f

ö

rslaget, s 32, s

ä

ger statsr

å

det:

Sora remissinstanserna kraftigt framh

å

llit och som jag sj

ä

lv i inledningen (2.3) har betonat b

ö

r den sedan gammalt till

ä

mpade dubbla ansvarslinjen i svenska kyrkan bevaras, dvs en klar markering skall g

ö

ras av att biskopar och pr

ä

ster har ett sj

ä

lv­st

ä

ndigt 

ä

mbetsansvar f

ö

r kyrkans l

ä

ra, f

ö

rkunnelse och sakramentsf

ö

rvaltning. Av denna anledning anser jag att domkapitlen alltj

ä

mt b

ö

r best

å

 f

ö

r att ta hand om de fr

å

gor som har samband med kyrkans l

ä

ra, pr

ä

st

ä

mbetets ut

ö

vning, gudstj

ä

nstlivet och kyrko­rummets utformning. Dessa fr

å

gor tarvar s

ä

rskild kyrklig sakkunskap.

En praktisk konsekvens av detta 

ä

r enligt l

ä

ron

ä

mndens be­d

ö

mning att ocks

å

 f

ö

ljande uppgifter, som nu f

ö

resl

å

s ligga hos stiftsstyrelse, skall handl

ä

ggas av domkapitel:

-

tj

ä

nstg

ö

ringsf

ö

reskrifter f

ö

r pr

ä

ster

-

utf

ä

rdande av tj

ä

nstg

ö

ringsbetyg f

ö

r pr

ä

ster

-

disciplinansvar m m betr

ä

ffande pr

ä

ster

-

f

ö

rordnande av pastorsadjunkter.

Den sistn

ä

mnda punkten b

ö

r ses som ett led i pr

ä

stutbild­ningen - och enligt f

ö

rslaget skall domkapitlet besluta i d

ä

rmed besl

ä

ktade 

ä

renden som pr

ä

stexamen och antagning av pr

ä

ster i stiftet.

Denna f

ö

r

ä

ndring av f

ö

rslaget till ansvarsf

ö

rdelning mellan domkapitel och stiftsstyrelse svarar ocks

å

 v

ä

l raot det sora s

ä

gs i f

ö

rslaget till domkapitelslag, s 319:

210

Prop. 1987/88:31

Dorakapitlet skall

1.

se till att den f

ö

r svenska kyrkan g

ä

llande ordningen med avseende p

å

 svenska kyrkans l

ä

ra, b

ö

cker, sakrament, gudstj

ä

nst och 

ö

vriga handlingar iakttas i f

ö

rsamlingarna,

2.

ha tillsyn 

ö

ver pr

ä

sternas 

ä

mbetsf

ö

rvaltning och efterlevnad av pr

ä

stl

ö

ftena.

':,

ä

ron

ä

randen finner allts

å

 att ansvarsf

ö

rdelningen mellan dorakapitel och stiftsstyrelse av l

ä

rom

ä

ssiga sk

ä

l, 

ä

ven tinf

ö

rda i regeringens skrivelse, b

ö

r 

ä

ndras enligt det nu :;agda.

Vad betr

ä

ffar fr

å

gan om biskopens st

ä

llning som sj

ä

lvskriven ordf

ö

rande i stiftsstyrelsen vill l

ä

ron

ä

mnden framh

å

lla att en s

å

dan ordning 

ä

r av betydelse f

ö

r bevarandet av kyrkans episkopala karakt

ä

r och f

ö

r biskopens uppdrag att ha ett helhetsansvar i stiftet.

Stockholm den 17 augusti 1987

P

å

 l

ä

ron

ä

mndens v

ä

gnar

BERTIL WERKSTR

Ö

M

Ö

RJAN WIKMARK

N

ä

rvarande:

Ä

rkebiskop Bertil Werkstr

ö

m ordf, biskop Martin L

ö

nnebo, biskop Karl-Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Tord[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Sven Lindeg

å

rd, biskop Per-Olov Ahr

é

n, biskop Bengt Wadensj

ö

, biskop Bengt[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Gunnar Weman, biskop Tore Furberg, biskop Krister Stendahl, 

Å

ke[REDACTED_EFTERNAMN]

é

n, Carl-Axel[REDACTED_EFTERNAMN], Ulla[REDACTED_EFTERNAMN], Caroline Krook, Martin[REDACTED_EFTERNAMN], Birger[REDACTED_EFTERNAMN], Per Erik[REDACTED_EFTERNAMN] och Rune S

ö

derlund.

211

Prop. 1987/88:31

Organisationsutskottets

kli987:5

Bilaga 2

yttrande 1987:1 y

avser frågan om verksamheten som bedrivs av kyrkoherdarna för döva

Till kyrkolagsutskottet

Kyrkolagsutskottet har anh

å

llit om organisationsutskottets yttrande 

ö

ver motion 1987:89 p. 3 s

å

vitt avser fr

å

gan om verksamheten som bedrivs av kyrkoherdarna f

ö

r d

ö

va skall vara en stiftsangel

ä

genhet.

Som svar p

å

kyrkolagsutskottets beg

ä

ran f

å

r organisationsut­skottet anf

ö

ra f

ö

ljande.

I regeringens skrivelse anf

ö

rs f

ö

ljande:

N

ä

r det g

ä

ller tillsynen 

ö

ver den pr

ä

sterliga 

ä

mbetsut­

ö

vningen uppkommer fr

å

gan om kyrkoherdarna f

ö

r d

ö

va skall vara underst

ä

llda domkapitlet i Stockholm s

å

som hittills eller domkapitlet i Uppsala i enlighet med 

ö

nskem

å

l som de sj

ä

lva f

ö

rt fram. Domkapitlet i Uppsala har tillsynen 

ö

ver pr

ä

ster i utlandet. Jag anser att kyrkoherdarna f

ö

r d

ö

va, som inte heller 

ä

r geografiskt bundna till ett best

ä

mt stift, ocks

å

l

ä

mpligen b

ö

r h

ö

ra under domkapitlet i Uppsala.

Organisationsutskottet ansluter sig till den bed

ö

mning sora h

ä

r g

ö

rs i regeringens skrivelse 1987:1

Organisationsutskottet vill vidare framh

å

lla att stiftssamf

ä

l­ligheterna har m

ö

jlighet att enligt 1 kap. 8 S andra stycket f

ö

rslaget till f

ö

rsamlingslag besluta om utvidgning av stifts-saraf

ä

llighets verksamhet till att avse verksarahet som bedrivs av kyrkoherdarna f

ö

r d

ö

va.

Stockholm den 24 augusti 1987

F

ö

r organisationsutskottet

KJELL[REDACTED_EFTERNAMN]

CARL NORSTR

Ö

M

212

Prop. 1987/88:31

INNEH

Å

LLSF

Ö

RTECKNING

1

REGERINGENS SKRIVELSE M.M.

2

MOTIONER

3

UTSKOTTET

3.1

Inledning

3.2

Skrivelsens huvudsakliga inneh

å

ll 3.3.      Domkapitlen

3.3.1

Ansvarsf

ö

rdelningen mellan domkapitel och stifts­styrelse m.m.

3.3.2

Domkapitlets sammans

ä

ttning m.m.

3.3.3

Domkapitlets sekreterare

3.3.4

Gemensara stiftskansli

3.3.5

Hovkonsistoriet

3.3.6

F

ö

rslaget till dorakapitelslag

3.4             Pr

ä

sttj

ä

nster

3.4.1

Den pr

ä

sterliga tj

ä

nsteorganisationen

3.4.2

Tj

ä

nstg

ö

ring i annat pastorat

3.4.3

Kyrkoherdar f

ö

r d

ö

va

3.4.4

Pr

ä

sttj

ä

nsternas f

ö

rdelning

3.4.5

Tills

ä

ttningen av pr

ä

stj

ä

nster

3.4.6

Beh

ö

righet

3.4.7

Tj

ä

nster i saraarbetskyrka

3.4.8

F

ö

rslaget till pr

ä

stanst

ä

llningslag

3.5             Egendomsf

ö

rvaltningen

3.5.1

Bakgrunden

3.5.2

Egendomsn

ä

randen

3.5.3

F

ö

rvaltningen av f

ö

rsamlingskyrkas fastighet

3.5.4

F

ö

rslaget till lag om f

ö

rvaltningen av kyrklig jord

4                HEMST

Ä

LLAN

RESERVATIONER

S

Ä

RSKILT YTTRANDE

BILAGOR

L

ä

ron

ä

mndens yttrande Ln 1987:6

Organisationsutskottets yttrande KO 1987:1

213

Bilaga 7      Prop. 1987/88: 31

Sammanfattning av kyrkoförfattningsutredningens slutbetänkande (SOU 1987:4 och 5) En ny kyrkolag m. m. såvitt avser avsnitt III, Prästämbetet, samt förteckning över remissinstanserna och sammanställning av remissyttrandena

Sammanfattning

Normgivningen om prästämbetet förs över till kyrkomötet

Förutom kyrkolagen, som i allt väsentligt inneburit en lagteknisk bearbet­ning av gällande rätt, har kyrkoförfattningsutredningen också haft att ta ställning till om vissa ändringar i sak bör göras beträffande normgivningen om prästämbetet. I denna fråga har det från kyrkligt håll framförts starka önskemål om att ämnet skall överföras till kyrkomötets normgivningskom­petens. Kyrkoförfattningsutredningen delar denna uppfattning och har därför föreslagit att regeringsformens övergångsbestämmelser och lagen om svenska kyrkan ändras så att detta blir möjligt. Förslaget innebär bl. a. att frågor om att frånta någon prästämbetet uteslutande skall prövas av kyrkliga organ och inte som nu ibland av förvaltningsdomstolar. Detta föreslås gälla utan hinder av att prästen samtidigt uppehåller en prästtjänst. (Avdelning III i belänkandet).

Remissinstanser

Efter remiss har yttranden över det aktuella förslaget kommit in från:

Justitiekanslern

Hovrätten för Västra Sverige

Kammarrätten i Sundsvall

Arbetsdomstolen

Kammarkollegiet

Universitets- och högskoleämbetet

Ärkebiskopen

Domkapitlet i Uppsala

Domkapitlet i Skara

Domkapitlet i Strängnäs

Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Domkapitlet i Härnösand

Domkapitlet i Visby

Svenska kyrkans centralstyrelse

Ansvarsnämnden för biskopar

Riksdagens ombudsmän

Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund

Svenska kyrkans personalförbund

Universitets- och högskoleämbetet har överlämnat yttranden från de

214

teologiska ochjuridiska fakulteterna vid universiteten i Uppsala och[REDACTED_EFTERNAMN].

Yttranden har därutöver kommit in från Svenska Kyrkans Diakon- och     Prop. 1987/88: 31 Diakonissförbund samt domkapitlet i Västerås.

Sammanställning av remissyttrandena

Kyrkoförfattningsutredningens förslag i här berörda del tillstyrks i huvud­sak av samtliga som yttrat sig över det utom av hovrätten för Västra Sverige, som avstyrker förslaget. Några instanser anser dock att normgiv­ningskompetensen bör avse "det kyrkliga ämbetet", vilket skulle kunna omfatta såväl präst- och biskopsämbetet som diakonatet inom kyrkan.

Domkapdlet i Strängnäs konstaterar att enligt förslaget ämbetslinjen inte kommer att ha samma inflytande i nu aktuella ämnen på riksplanet som på stiftsplanet. Domkapitlet anser att vissa ändringar i sammansätt­ningen av och befogenheterna hos de berörda kyrkliga riksorganen bör övervägas innan kompetensen att besluta i frågor rörande prästämbetet förs över dit.

Hovrätten för Västra Sverige

För ett trossamfund är det en rimlig utgångspunkt att det självt skall reglera alla frågor som har med tron att göra och att samfundet då skall vara bundet endast av de lagar och andra föreskrifter som gäller för andra som är underkastade svensk lag. För svenska kyrkans vidkommande har utredningen (s. 98), i enlighet med detta betraktelsesätt, uppgivit att det har ansetts vara kyrkans ensak att bestämma åt vem prästämbetet skall. ges. På motsvarande sätt skulle det kunna hävdas att prästernas ämbets­plikter skall bestämmas av kyrkans egna organ.

Saken kompliceras emellertid av svenska kyrkans ställning som stats-och kommunkyrka, något som kommer till uttryck bl.a. genom vissa åtaganden inom det offentliga livet och genom att kyrkliga organ i stor omfattning förvaltar egendom som är bekostad med skattemedel och att kyrkans verksamhet i huvudsak finansieras med löpande skatteinkomster..

De senaste decenniernas utveckling ger prov på konflikter mellan kyrkli­ga gruppers och de världsliga samhällsorganens krav, konflikter i vilka olika uppfattningar om den kristna läran har hävdats. Den långvariga och ännu icke slutförda striden om kvinnan som präst har väckt särskild uppmärksamhet. En fråga som på sin tid tilldrog sig stort intresse är den om prästernas skyldighet att viga frånskilda (se nu 4 kap. 3 § giftermålsbal­ken). Båda dessa frågor rör sådant som med betänkandets terminologi hör till "ämbetet" och inte till tjänsten. Hovrätten finner det antagligt att det fortfarande fmns utbredda krav bland den del av befolkningen som tillhör svenska kyrkan på att kvinnor skall kunna vara präster i kyrkan och på att de som tillhör kyrkan skall ha rätt till kyrklig vigsel även om de är frånskilda. Redan dessa två exempel visar enligt hovrättens mening att tanken på att överföra kompetensen att ge föreskrifter om prästämbetet till kyrkomötet kräver noggranna överväganden.

Utredningens överväganden framstår som motsägelsefulla. Så t. ex. an­

förs att det "ligger i kyrkans intresse att innehavaren av ämbetet motsva­

rar de krav som staten i sin tur har på innehavaren av prästtjänsten" (s.

215

105) och att staten inte "kan        acceptera att reglerna utformas så, att     Prop. 1987/88: 31

jämställdheten mellan könen skulle äventyras vid tillsättningen av präst­tjänster" (s. 106). Ett likartat exempel bildar yttrandena att "kyrkomötet /måste/ beakta att den som i dag får en biskopstjänst också kan räkna med att automatiskt få bli vigd till ämbetet" och att "en inomkyrklig reglering av behörigheten till biskopsämbetet /inte får/ medföra någon ändring i detta hänseende" (s. 106).

Hovrätten finner det mindre tillfredsställande att riksdagen genom be­stämmelser i regeringsformen och lagen om svenska kyrkan skapar illusio­nen om en beslutanderätt för kyrkomötet i frågor där staten uppträder med så noga definierade anspråk på att bestämma beslutens innehåll.

På vissa särskilda punkter har anmärkningar och kritiska synpunkter förts fram.

1 Gränsdragningen mellan ämbete och tjänst

Ärkebiskopen påtalar den alltför skarpa gränsdragning som utredningen har gjort mellan prästämbete och tjänst och riktar även kritik mot utred­ningens bestämning av innehållet i framför allt biskopsämbetet. Även domkapdlet i Västerås för fram kritik i dessa delar.

Juridiska fakullelen vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN]

Beträffande den offentligrättsliga regleringen bör en klar gränsdragning ske mellan prästämbetet (andligt ämbete) och prästtjänst (offentlig anställ­ning). Utredningen förordar emellertid (sid. 108) att det inte bör föreligga några principiella hinder mot att kyrkomötet får utfärda föreskrifter om disciplinära åtgärder mot innehavare av ämbetet som uppehåller en präst­tjänst. Sett utifrån förslagen i övrigt kan därvid problem uppstå främst när det gäller omfattningen av kompetensen för kyrkomötets besvärsnämnd. För undvikande av denna kompetenstvist, som också är av statsrättsligt intresse, bör därför alla frågor om prästtjänsten regleras i nuvarande ar­betsrättsliga ordning, dvs. prövning skall ske av tingsrätt och arbetsdom­stolen.

2 Normgivningskompetensens omfattning

Teologiska fakultetsnämnden vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] (TFN) Utredningens terminologi inbjuder till missförstånd av olika slag. De klas­siska och i Svenska kyrkans bekännelseskrifter brukade sammanfattande uttrycken - Guds ords ämbete. Andens eller det andliga ämbetet, prediko­ämbetet - har numera ofta fått träda tillbaka för ännu en klassisk term, kyrkans ämbete. Av två skäl bör detta uttryckssätt brukas i de föreslagna författningarna (del 2 s. 5 och 7).

För det första bör man på allmänna grunder använda en samlingsbeteck­

ning som har hävd och som framstår just som grundläggande bestämning.

Det krävs särskild exeges för att klarlägga att "prästämbetet" avser mer

än prästers uppdrag.

216

För det andra bör en statlig kyrkolag enligt utredningens grundläggande Prop. 1987/88: 31 premisser inte bruka en formulering som i realiteten innebär ett statligt diktat i en lärofråga. Historiskt och framförallt i nutiden är det ett centralt ekumeniskt samtalsämne på vilka sätt kyrkans ämbete kan eller måste struktureras med hänsyn till uppdragstyper. Den diskussionen finns även inom Svenska kyrkan. I det läget kan t. ex. utredningens resonemang om biskopsämbetet som "en högre grad av predikoämbetet", dvs. "prästäm­betet" enligt utredningen, lätt nog uppfattas som ett ställningstagande i något som samtidigt förklaras vara en inomkyrklig angelägenhet.

Enligt TFN:s mening använder de här aktuella nya författningarna en för Svenska kyrkan främmande men likafullt lanserad terminologi för att klar­göra kyrkomötets kompetensområde. I konsekvens med den terminologin är det rimligt att såsom särskilt ämnesområde i nyssnämnda katalog föra in "kyrkans ämbete".

Domkapitlet i Visby

Domkapitlet ifrågasätter [dock], om kyrkomötets normgivningskompetens skall begränsas till "prästämbetet". Enligt domkapitlets mening bör den i stället avse "det kyrkliga ämbetet". Frågan om det kyrkliga ämbetets innehåll och utformning är i våra dagar föremål för viktiga ekumeniska samtal och överväganden på internationellt plan. Mot den bakgrunden och med hänsyn till den fortgående debatten om diakonatets ställning i svenska kyrkan måste det anses olyckligt, om kyrkomötets normgivningskompe­tens för framtiden begränsas till det traditionella präst- och biskopsämbe­tet. I samtliga här berörda författningstexter bör således ordet "prästäm­betet" utbytas mot "det kyrkliga ämbetet" med de följdändringar, som blir nödvändiga i de föreslagna 12 och 13 §§ lagen (1982: 942) om svenska kyrkan.

Svenska Kyrkans Diakon- och Diakonissförbund

Det var för oss av stor betydelse, att kyrkokommittén aviserade att kyrko­författningsutredningen övervägde att föreslå en ändring i regeringsformen med innebörd att kyrkomötet skulle kunna meddela föreskrifter i ämnet "svenska kyrkans ämbete". Det är därför med stor besvikelse vi nu sett att kyrkoförfattningsutredningen begränsar sitt förslag till att gälla präst- ämbetet. Som intresseförening för diakoner och diakonissor i Svenska kyrkan vill vi med kraft hävda att kyrkomötet måste ges kompetens att besluta om ämbetet utan att någon begränsning görs till prästämbetet.

När 1975 års kyrkomöte för sin del antog ett förslag till Lag om diakonat

hälsades detta med stor glädje och vid ett par olika tillfällen uppvaktades

regeringen om att låta lagförslaget gå vidare till riksdagen. Så skedde ej.

Istället skulle frågorna om diakonatet lösas av först den s. k. prästtjänst­

kommittén och sedan 1982 års kyrkokommitté. Sistnämnda kommitté har

för sin egen del ej lagt fram nägra direkta förslag men pekat på olika

möjligheter till inomkyrkliga beslut. Ingen tvekan har rått om atl därmed

har avsetts beslut fattade av kyrkomötet. Skulle det läget nu uppstå att

kyrkomötet inte ges möjlighet att besluta i frågor om diakonatet som

217

15    Riksdagen 1987/88. 1 saml. Nr 31. Bilaga

kyrkligt ämbete innebär detta en av ingen önskad situation. År 1985 fram-      Prop. 1987/88: 31 höll kyrkomötets diakoniutskott det som synnerligen angeläget att diako­natets ställning i Svenska kyrkan stärks och preciseras. Denna diakoniut­skottets åsikt synes ha delats av kyrkomötet.

Domkapitlen i Strängnäs och[REDACTED_EFTERNAMN] samt Svenska kyrkans personalför­bund stöder förslaget om en normgivningskompetens som omfattar även diakonatet.

Svenska kyrkans centralstyrelse vill med särskild hänvisning till de up­penbara svårigheter som blir följden, om kyrkomötet endast får kompetens att meddela föreskrifter om en del av det som uppfattas som kyrkans ämbete, yrka att normgivningsbefogenheten skall avse hela svenska kyr­kans ämbete. Den skulle därmed omfatta även diakonatet.

3 Överprövning av beslut om skiljande från prästämbetet

Kammarrätten i Sundsvall

Utredningens förslag att frågor om att skilja någon från prästämbetet uteslutande skall prövas av kyrkliga organ med kyrkomötets besvärs­nämnd som slutinstans aktualiserar, som utredningen framhåller, frågan om besvärsnämndens sammansättning. Kammarrätten ser det som bety­delsefullt att nämnden tillförs en sådan kompetens och får en sådan sam­mansättning att den framstår som väl ägnad att fylla de krav som måste ställas på en slutinstans med de angivna uppgifterna.

Ansvarsnämnden för biskopar

Det är självfallet önskvärt att kyrkomötets besvärsnämnd vid handlägg­ningen av besvär över ansvarsnämndens beslut besitter erforderlig kompe­tens. För att besvärsnämnden skall kunna tillföras sådan kompetens kan ifrågasättas om inte ledamöterna i besvärsnämnden bör väljas på samma sätt som kyrkomötets läronämnd, i vilken de åtta ledamöter som kyrkomö­tet väljer inte behöver vara ledamöter av kyrkomötet.

Ansvarsnämnden vill som en särskild synpunkt framhålla att nämnden har svårt att tänka sig något fall, då en präst som skilts från sitt ämbete bör få behålla sin tjänst (jfr del I s. 108 3 st.). Med hänsyn härtill bör övervägas att införa en bestämmelse av innebörd att den som skilts från sitt prästäm­bete skall avskedas från sin tjänst.

Svenska kyrkans församlings- och pastoralsförbund Förbundet tillstyrker vidare att domkapitlets beslut och ansvarsnämndens beslut i fortsättningen skall få överklagas hos ett inomkyrkligt organ. Om detta organ blir kyrkomötets besvärsnämnd, vilket kan vara lämpligt, bör särskilda regler om teologisk kompetens tillföras bestämmelserna om be­svärsnämndens sammansättning.

Juridiska fakulteten vid universitetet i Uppsala

Juridiska fakulteten i Uppsala tillstyrker i huvudsak utredningens förslag

till ny kyrkolag, såvitt avser förslaget (avd III) om ändrad normgivnings­

kompetens beträffande prästämbetet. Dock finner fakulteten det vara nöd-

218

vändigt, att det i lagtexten föreskrives, att i den föreslagna kyrkomötets      Prop. 1987/88:31 besvärsnämnd (6: 2225) skall i likhet med vad som gäller för ansvars­nämnden för biskopar (Lag 1975:956) ingå en biskop.

Fakulteten finner lagförslaget väl underbyggt och genomarbetat. Utred­ningen har tagit tillböriig hänsyn till kyrkans och de kyrkliga ämbetenas speciella karaktär och i överensstämmelse därmed utformat sitt lagförslag. På en punkt har utredningen icke velat fullfölja denna linje fullt ut, nämli­gen i fråga om kyrkomötets besvärsnämnd. Med hänsyn till såväl den enskilde individens rättssäkerhet som till kyrkan som trossamfund bör en av ledamöterna av kyrkomötets besvärsnämnd vara en biskop. Biskoparna företräder kyrkans läroämbete, och i besvärsnämnden bör det alltid finnas en högsta företrädare för detta ämbete i likhet med vad som är fallet med ansvarsnämnden för biskopar.

Förslag till ändrad lagtext 7:23: "Besvärsnämnden består av fem leda­möter, en ordförande, som skall vara eller ha varit ordinarie domare, samt fyra inom kyrkomötet valda ledamöter, av vilka en alltid skall vara biskop. Ordförande väljs särskilt.

För ordföranden och den biskoplige ledamoten skall det finnas ersättare. Vad som föreskrives om ordföranden och om den biskoplige ledamoten gäller också ersättarna. För övriga ledamöter skall lika många ersättare utses inom kyrkomötet."

219

Bilaga 8     Prop. 1987/88: 31

KYRKOMÖTETS SKRIVELSE 1987: 12 1987-08-25

REGERINGEN

Kyrkolagsutskottets betänkande 1987:9 med anledning av regeringens skri­velse om ändrad normgivningskompetens beträffande det kyrkliga ämbetet, m. m. (RegSkr 1987:5) jämte motion

Med överlämnande av nämnda betänkande får jag anmäla att kyrkomötet den 25 augusti 1987 bifallit vad utskottet hemställt.

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

/Bengt Törnell

220

Prop. 1987/88:31 Bilaga 9

Kyrkolagsutskottets betänkande    Kyrkomötet 1987:9

med anledning av regeringens skrivelse om ändrad normgivningskompetens beträffande det kyrkliga ämbetet, m. m. (RegSkr 1987:5) jämte motion

REGERINGENS SKRIVELSE M.M.

I regeringens skrivelse 1987:5 har regeringen (civildeparte­mentet) till kyrkom

ö

tet f

ö

r yttrande l

ä

mnat 

ö

ver f

ö

rslag till lag om 

ä

ndring i lagen (1982:942) om svenska kyrkan.

1 samband med skrivelsen behandlar utskottet motion 1987:93 yrkande 1 och 2 av Robert Sch

ö

tt om kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd.

Motionsyrkandet redovisas p

å

 s.3.

L

ä

ron

ä

mnden har yttrat sig.

ö

ver regeringens skrivelse. Yttrandet fogas som bilaga till detta bet

ä

nkande.

Det f

ö

r yttrande 

ö

verl

ä

mnade lagf

ö

rslaget har f

ö

ljande lydelse.

221

Förslag till

Prop. 1987/88:31

Lag om ändring i lagen (1982:942) om svenska kyrkan

Härigenom föreskrivs att 7 § lagen (1982:942) om svenska kyrkan skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7§' Kyrkomötet får genom kyrklig kungörelse meddela föreskrifter i följan­de ämnen:

der kyrkomötet. Kyrkomötet får genom kyrklig kungörelse överlåta åt svenska kyrkans centralstyrelse att i sädan kungörelse meddela föreskrifter om kollekter. Kyrkomötet får ocksä genom kyrklig kungörelse överlåta åt domkapitel, kyrkliga kommuner och kyrkokommunala förvaltningsmyndigheter att meddela föreskrifter om svenska kyrkans böcker, svenska kyrkans sakra­ment, gudstjänst och övriga handlingar samt kollekter.

1.

svenska kyrkans lära.

2.

svenska kyrkans böcker.

3.

svenska kyrkans sakrament, gudstjänst och övriga handlingar.

4.

kollekter,

5.

central verksamhet för evangelisation, mission och övrigt utlandsarbete samt diakoni,

6.

kyrkomötets arbetssätt samt verksamheten hos myndigheter un­der kyrkomötet.

1. svenska kyrkans lära, lära.

2.

det kyrkliga ämbetet.

3.

svenska kyrkans böcker,

4.

svenska kyrkans sakrament, gudstjänst och övriga handlingar,

5.

kollekler.

6.

central verksamhet för evangelisation, mission och övrigt utlandsarbete samt diakoni.

7.

kyrkomötets arbetssätt samt verksamheten hos myndigheter un-

Denna lag träder i kraft den I juli 1989.

222

Prop. 1987/88:31

MOTIONEN

I motion 1987:93 yrkande 1 och 2 av Robert Sch

ö

tt hemst

ä

lls

att  

kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:1, 1987:2 och 1987:5 hos regeringen anh

å

ller om s

å

dana f

ö

rfattnings­

ä

ndringar att

1.

beslut i fr

å

gor om intr

ä

de i det kyrkliga 

ä

mbetet respektive att skilja n

å

gon fr

å

n det kyrkliga 

ä

mbetet eller att f

ö

r viss tid f

ö

rklara n

å

gon obeh

ö

rig att ut

ö

va det kyrkliga 

ä

mbetet f

å

r 

ö

verklagas hos kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd samt att besv

ä

rsn

ä

mndens beslut i dessa fr

å

gor inte f

å

r 

ö

verklagas,

2.

valbarhetskraven f

ö

r ledam

ö

ter och ers

ä

ttare i kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd skall vara desamma som f

ö

r ledam

ö

ter och ers

ä

ttare i svenska kyrkans centralstyrelse.

Betr

ä

ffande den n

ä

rmare motiveringen h

ä

nvisas till'motionen.

UTSKOTTET

Bakgrunden

F

ö

reskrifter om kyrkans 

ä

mbeten beslutas av riksdagen eller regeringen.

Kyrkom

ö

tet, svenska kyrkans centralstyrelse och biskopsm

ö

tet har vid skilda tillf

ä

llen hos regeringen hemst

ä

llt om en 

ö

versyn av best

ä

mmelserna om obeh

ö

righet att ut

ö

va pr

ä

st

ä

mbetet och om skiljande av pr

ä

st fr

å

n 

ä

mbetet. Regeringen har 

ö

verl

ä

mnat framst

ä

llningarna till kyrkof

ö

rfattningsutredningen (Kn 1982:06).

I sitt slutbet

ä

nkande (SOU 1987:4 och 5) En ny kyrkolag m.m. har kyrkof

ö

rfattningsutredningen f

ö

reslagit 

ä

ndringar i regerings­formens 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelser som g

ö

r det m

ö

jligt f

ö

r riksdagen ' att delegera r

ä

tten att meddela f

ö

reskrifter om pr

ä

st

ä

mbetet. Utredningen har vidare f

ö

reslagit

ä

ndringar i lagen (1982:942) om svenska kyrkan varigenom riksdagen 

ö

verl

å

ter 

å

t kyrkom

ö

tet att meddela f

ö

reskrifter om pr

ä

st

ä

mbetet.

Utredningens f

ö

rslag har remissbehandlats. Regeringens skrivelse grundar sig p

å

 utrecSningens f

ö

rslag i fr

å

ga om normgivningskompe­tensen betr

ä

ffande pr

ä

st

ä

mbetet och remissyttrandena d

ä

r

ö

ver.

Ä

ndring i normgivningskompetensen

Regeringen f

ö

resl

å

r i skrivelsen att r

ä

tten att meddela f

ö

re­skrifter om det kyrkliga 

ä

mbetet f

ö

rs 

ö

ver till kyrkom

ö

tets kompetensomr

å

de. F

ö

rslaget f

ö

ruts

ä

tter 

ä

ndringar i dels punkt 10 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelserna till regeringsformen, dels 7 

§

 lagen om svenska kyrkan. Till kyrkom

ö

tet har f

ö

r yttrande l

ä

mnats 

ö

ver f

ö

rslag till 

ä

ndring i 7 

§

lagen om svenska kyrkan. Lag

ä

ndringen f

ö

resl

å

s tr

ä

da i kraft den 1 juli 1989.

Kyrkof

ö

rfattningsutredningen har begr

ä

nsat sitt f

ö

rslag till att

223

Prop. 1987/88:31

avse normgivningen i fr

å

ga om pr

ä

st

ä

mbetet. Fr

å

gan om diakonatets st

ä

llning i svenska kyrkan har inte legat inom ramen f

ö

r utred­ningens uppdrag. N

å

gra remissinstanser har ansett att kyrkom

ö

tets normgivningskompetens inte skall begr

ä

nsas till pr

ä

st

ä

mbetet utan i st

ä

llet avse det kyrkliga 

ä

mbetet. P

å

 s

å

 s

ä

tt skulle normgiv­ningskompetensen komma att omfatta inte bara det traditionella pr

ä

st- och biskops

ä

mbetet utan 

ä

ven diakonatets st

ä

llning i svenska kyrkan. I skrivelsen anf

ö

r f

ö

redragande statsr

å

det i denna fr

å

ga bl.a. f

ö

ljande (s. 5f):

"N

å

got statligt intresse av vilka best

ä

mmelser som skall g

ä

lla f

ö

r antagning och vigning av diakoner och diakonissor i svenska kyrkan och om vilka f

ö

rpliktelser som f

ö

ljer av vigningen f

ö

religger inte utan detta f

å

r ses som en rent inomkyrklig fr

å

ga, sora b

ö

r f

å

 utredas och beslutas av svenska kyrkans egna organ. Det b

ö

r d

å

 enligt min mening ges m

ö

jlighet f

ö

r kyrkom

ö

tet att p

å

grundval av inomkyrkliga 

ö

verv

ä

ganden ta st

ä

llning till om diakonatet h

ö

r hemma inom det kyrkliga 

ä

mbetet och i s

å

dant fall 

ä

ven besluta om villkoren f

ö

r innehav av detta.

Jag f

ö

resl

å

r d

ä

rf

ö

r att kyrkom

ö

tets normgivningskompetens i lagtexten skall ges en vidare ram 

ä

n den som anges med kyrkof

ö

rfattningsutredningens terminologi och som inbjuder till missf

ö

rst

å

nd. Till kyrkom

ö

tets normgivningskompetens b

ö

r enligt mitt f

ö

rslag h

ä

nf

ö

ras fr

å

gor som avser "det kyrkliga 

ä

mbetet'."

Utskottet vill f

ö

r sin del ansluta  sig till vad l

ä

ron

ä

mnden har anf

ö

rt i sitt yttrande med anledning av skrivelsen. Utskottet tillstyrker regeringens f

ö

rslag.

Beh

ö

righeten till och f

ö

rlusten av pr

ä

st

ä

mbetet

I sitt slutbet

ä

nkande har kyrkof

ö

rfattningsutredningen 

ä

ven behandlat fr

å

gan ora instansordningen n

ä

r det g

ä

ller att skilja en pr

ä

st fr

å

n pr

ä

st

ä

mbetet. Utredningen f

ö

resl

å

r i denna del att den nuvarande ordningen beh

å

lls n

ä

r det g

ä

ller att i f

ö

rsta instans pr

ö

va fr

å

gor om att skilja en pr

ä

st eller en biskop fr

å

n pr

ä

st

ä

ra-betet eller att f

ö

r viss tid f

ö

rklara en pr

ä

st eller en biskop obeh

ö

rig att ut

ö

va

ä

mbetet. Enligt utredningens f

ö

rslag skall allts

å

domkapitlet och ansvarsn

ä

mnden f

ö

r biskopar 

ä

ven i forts

ä

ttningen pr

ö

va dessa fr

å

gor. N

ä

r det g

ä

ller instansord­ningen f

ö

r att 

ö

verklaga domkapitlets eller ansvarsn

ä

mndens beslut om f

ö

rlust av pr

ä

st

ä

mbetet f

ö

resl

å

r utredningen att s

å

dana beslut skall f

å

ö

verklagas hos kyrkora

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd. Besv

ä

rs­n

ä

mndens beslut skall enligt utredningens f

ö

rslag inte f

å ö

verklagas.

I regeringens skrivelse anf

ö

r f

ö

redragande statsr

å

det att regeringen inte b

ö

r ta st

ä

llning till n

å

gra nya f

ö

rslag i fr

å

ga om disciplin

ä

ra 

å

tg

ä

rder avseende pr

ä

st

ä

mbetet och om beslutande myndighet avseende f

ö

rlust av pr

ä

st

ä

mbetet m.m. f

ö

rr

ä

n kyrkom

ö

tet har avgett sitt yttrande 

ö

ver regeringens skrivelse till kyrko­m

ö

tet om ny organisation p

å

 lokal- och stiftsplanet i svenska kyrkan, m.m. (RegSkr 1987:1).

224

Prop. 1987/88:31

utskottet har den 15 maj 1987 med anledning av en vid 1986

å

rs kyrkom

ö

te i 

ä

mnet v

ä

ckt motion (1986:71) behandlat fr

å

gan om instansordningen n

ä

r det g

ä

ller beslut att skilja en pr

ä

st fr

å

n pr

ä

st

ä

mbetet. I utskottets bet

ä

nkande med anledning av motionen (KL 1987:2) har utskottet anf

ö

rt att det enligt utskottets mening saknas anledning att avvakta grundlags

ä

ndringar i fr

å

ga om normgivningskompetensen betr

ä

ffande pr

ä

st

ä

mbetet f

ö

r en 

ä

ndrad instansordning n

ä

r det g

ä

ller att 

ö

verklaga beslut om att skilja en pr

ä

st eller biskop fr

å

n pr

ä

st

ä

mbetet. Utskottet har i det nyss angivna bet

ä

nkandet hemst

ä

llt att kyrkom

ö

tet anh

å

ller att regeringen f

ö

resl

å

r riksdagen s

å

dana lag

ä

ndringar att domkapit­lets och ansvarsn

ä

mndens f

ö

r biskopar beslut om att skilja en pr

ä

st eller en biskop fr

å

n pr

ä

st

ä

mbetet eller att f

ö

r viss tid f

ö

rklara en pr

ä

st eller en biskop obeh

ö

rig att ut

ö

va pr

ä

st

ä

mbetet f

å

r

ö

verklagas hos kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd, att besv

ä

rsn

ä

mndens beslut inte f

å

r 

ö

verklagas samt att lag

ä

ndringarna tr

ä

der i kraft den 1 januari 1988.

I motion 93 anf

ö

rs att kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd b

ö

r bli andra och sista instans vid pr

ö

vning av fr

å

gor om intr

ä

de i och skiljande fr

å

n det kyrkliga 

ä

mbetet n

ä

r normgivningskompetensen betr

ä

ffande 

ä

mbetet f

ö

rs 

ö

ver till kyrkom

ö

tet. Enligt motion

ä

ren b

ö

r besv

ä

rs-n

ä

mndens ledam

ö

ter och ers

ä

ttare d

ä

rvid l

ä

mpligen kunna v

ä

ljas ocks

å

 bland andra 

ä

n kyrkom

ö

tets ledam

ö

ter.

Utskottet vill mot bakgrund av det anf

ö

rda framh

å

lla f

ö

ljande.

F

ö

rst sedan normgivningskompetensen betr

ä

ffande det kyrkliga 

ä

mbetet genom n

ö

dv

ä

ndiga grundlags

ä

ndringar och 

ä

ndringar i lagen om svenska kyrkan har f

ö

rts 

ö

ver till kyrkom

ö

tet kan detta 

ä

mbetes inneh

å

ll och utformning definieras i en kyrklig kung

ö

rel­se. Detta kr

ä

ver i sin tur noggranna 

ö

verv

ä

ganden. Innan s

å

 har skett b

ö

r lagregleringen av instansordningen begr

ä

nsas till att avse det traditionella pr

ä

st- och biskops

ä

mbetet.

Intr

ä

de i pr

ä

st

ä

mbetet beslutas enligt den ordning som i dag g

ä

ller av biskopen och domkapitlet genom antagning och pr

ä

stvig­ning. Biskopens och dorakapitlets beslut kan inte 

ö

verklagas. N

ä

r det g

ä

ller

å

terintr

ä

de i pr

ä

st

ä

mbetet fattas beslutet av dom­kapitlet.

Domkapitlet 

ä

r i s

å

dana 

ä

renden beslutf

ö

rt endast om biskopen 

ä

r n

ä

rvarande. Delade meningar r

å

der i fr

å

gan om beslut ora 

å

terin­tr

ä

de i pr

ä

st

ä

rabetet kan 

ö

verklagas. Fr

å

gan kr

ä

ver utredning och noggranna 

ö

verv

ä

ganden. I avvaktan h

ä

rp

å

 b

ö

r n

å

gra f

ö

rslag i 

ä

mnet inte nu l

ä

ggas frara. Utskottet avstyrker d

ä

rf

ö

r bifall till motion 93 i denna del.

N

ä

r det d

ä

remot g

ä

ller fr

å

gan ora att 

ö

verklaga beslut om att skilja en pr

ä

st eller biskop fr

å

n pr

ä

st

ä

rabetet har utskottet, som f

ö

rut sagts, redan i sitt bet

ä

nkande KL 1987:2 f

ö

reslagit en 

ä

ndrad instansordning. Anledning saknas att i detta sammanhang g

ö

ra n

å

gon annan bed

ö

mning 

ä

n den utskottet redan gjort.

I motion 93 aktualiseras 

ä

ven fr

å

gan om besv

ä

rsn

ä

mndens samraan-

225

Prop. 1987/88:31

s

ä

ttning. Fr

å

gan har ocks

å

aktualiserats vid remissbehandlingen av kyrkof

ö

rfattningsutredningens f

ö

rslag i denna del. Enligt 47 

§

lagen (1982:943) om kyrkom

ö

tet best

å

r kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd av en ordf

ö

rande, sora skall vara eller ha varit ordinarie doraare, och fyra inom kyrkom

ö

tet valda ledam

ö

ter. F

ö

r ordf

ö

randen skall finnas en ers

ä

ttare. Vad som f

ö

reskrivs ora ordf

ö

randen g

ä

ller ocks

å

 ers

ä

ttaren.

Enligt utskottets raening 

ä

r det av stor betydelse att besv

ä

rs-n

ä

randen f

ö

r erforderlig juridisk och teologisk kompetens f

ö

r att som slutinstans handl

ä

gga fr

å

gor om f

ö

rlust m.m. av pr

ä

st

ä

mbetet. F

ö

r att tillf

ö

rs

ä

kra n

ä

mnden en s

å

dan kompetens b

ö

r kyrkom

ö

tet kunna v

ä

lja ledam

ö

ter

ä

ven utanf

ö

r kretsen av kyrkom

ö

tesleda-m

ö

ter.

Med h

ä

nsyn till  karakt

ä

ren av de 

ä

renden besv

ä

rsn

ä

mnden har att handl

ä

gga b

ö

r kr

ä

vas att ledam

ö

terna tillh

ö

r svenska kyrkan. N

å

gra andra valbarhetskrav, f

ö

rutom att ordf

ö

randen skall vara eller ha varit ordinarie domare b

ö

r inte st

ä

llas upp. Enligt utskottets mening f

å

r det f

ö

ruts

ä

ttas att kyrkom

ö

tet v

ä

ljer ledam

ö

ter s

å

 att n

ä

mnden f

å

r den kompetens som beh

ö

vs.

F

ö

r att f

å

 n

ö

dv

ä

ndig kontinuitet p

å

 ordf

ö

randeposten anser utskottet att besv

ä

rsn

ä

randen b

ö

r ha en vice ordf

ö

rande sora 

ä

r ledamot av n

ä

mnden. F

ö

r vice ordf

ö

rande b

ö

r - i likhet med vad som nu g

ä

ller f

ö

r ers

ä

ttaren f

ö

r ordf

ö

randen - g

ä

lla samma valbarhetskrav som f

ö

r ordf

ö

randen. F

ö

r att n

ä

mnden skall kunna f

å

 en s

å

 bred kompetens som m

ö

jligt b

ö

r n

ä

mnden ut

ö

ver ordf

ö

ran­den och vice ordf

ö

randen best

å

 av ytterligare fyra ledam

ö

ter, f

ö

r vilka v

ä

ljs lika m

å

nga ers

ä

ttare.

Utskottet ansluter sig allts

å

 till f

ö

rslaget i motion 93 att valbarhetskraven f

ö

r ledam

ö

ter och ers

ä

ttare skall vara desamma som f

ö

r ledam

ö

ter och ers

ä

ttare i svenska kyrkans central­styrelse. D

ä

rut

ö

ver f

ö

resl

å

r utskottet att i n

ä

mnden v

ä

ljs en vice ordf

ö

rande, fyra andra ledam

ö

ter samt lika ra

å

nga ers

ä

ttare. F

ö

rslaget kr

ä

ver

ä

ndringar i lagen om kyrkom

ö

tet.

F

ö

rslaget om att kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd blir slutinstans i 

ä

renden om skiljande m.m. fr

å

n pr

ä

st

ä

mbetet aktualiserar 

ä

ven fr

å

gor om n

ä

mndens beslutf

ö

rhet och om omr

ö

stning n

ä

r skiljaktiga meningar uppkommer. Dessa fr

å

gor behandlar utskottet emellertid i samband med regeringens skrivelse 1987:2 om f

ö

ljdlagstiftning till f

ö

rvaltningslagen.

UTSKOTTETS HEMST

Ä

LLAN

Utskottet hemst

ä

ller

1.   betr

ä

ffande

ä

ndrad normgivningskompetens i fr

å

ga om det kyrkliga 

ä

mbetet

att kyrkokom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:5 tillstyrker regeringens f

ö

rslag till 

ä

ndring i lagen (1982:943) om svenska kyrkan.

226

Prop. 1987/88:31

2.      betr

ä

ffande beh

ö

righeten till och f

ö

rlusten av pr

ä

st

ä

mbetet

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:5 och med anledning av motion 1987:93 i denna del (yrkande 1) som sin mening ger regeringen till k

ä

nna vad utskottet anf

ö

rt,

3.        betr

ä

ffande kyrkom

ö

tets besv

ä

rsn

ä

mnd

att kyrkom

ö

tet med anledning av regeringens skrivelse 1987:5 och med bifall till motion 1987:93 i denna del (yrkande 2) anh

å

ller att regeringen f

ö

resl

å

r riksdagen s

å

dan 

ä

ndring i lagen (1982:43) om kyrkora

ö

tet att besv

ä

rsn

ä

mnden v

ä

ljs i enlighet med vad utskottet anf

ö

rt.

Stockholm den 20 augusti 1987 P

å

 kyrkolagsutskottets v

ä

gnar

KARL-ERIK[REDACTED_EFTERNAMN]

LOTTY NORDLING  

N

ä

rvarande: Karl-Erik[REDACTED_EFTERNAMN], ordf., Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN], Rune[REDACTED_EFTERNAMN], Karl-Axel[REDACTED_EFTERNAMN], Solveig Fridh, Thomas S

ö

derberg, Torsten[REDACTED_EFTERNAMN], Sune[REDACTED_EFTERNAMN], Hans[REDACTED_EFTERNAMN] *, Berith 

Ö

hrnberg, Ingeraar Bj

ö

rck, Robert Sch

ö

tt, Per Wihiborg, Urban Gibson och Lars[REDACTED_EFTERNAMN].

* Ej n

ä

rvarande vid bet

ä

nkandets justering

227

Prop. 1987/88:31

Läronämndens yttrande

"g

1987:7

med anledning av regeringens skrivelse 1987:5

Ln

1987:7

L

ä

ron

ä

mndens yttrande

1987:7

med anledning av regeringens skrivelse 1987:5

Till l

ä

ron

ä

mnden har f

ö

r yttrande 

ö

verl

ä

mnats RegSkr 1987:5.

L

ä

ron

ä

mnden h

ä

lsar med tillfredsst

ä

llelse det framlagda f

ö

rslaget att kyrkom

ö

tet genom kyrklig kung

ö

relse skall f

å

 medde]a f

ö

re­skrifter i fr

å

ga om det kyrkliga 

ä

mbetet. Det 

ä

r b

å

de f

ö

ljdrik­tigt och naturligt att kyrkom

ö

tets kompetens 

ä

ven omfattar det kyrkliga 

ä

mbetet, eftersom detta i grundl

ä

ggande avseenden best

ä

ms av svenska kyrkans l

ä

ra som redan tillhor kyrkom

ö

tets normgivningskompetens.

Stockholm den 17 augusti 1987

P

å

 l

ä

ron

ä

mndens v

ä

gnar

BERTIL WERKSTR

Ö

.':

Ö

RJAN

wik;-'.ark

N

ä

rvarande: 

Ä

rkebiskop Bertil VJerkstr

ö

m ordf, biskop r-:artin L

ö

nnebo, biskop Karl-Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Tord[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Sven Lindeg

å

rd, biskop Per-Olov Ahr

é

n, biskop Bengt VJadensjo, biskop Bengt[REDACTED_EFTERNAMN], biskop Gunnar Weman, biskop Tore Furberg, biskop Krister Stendahl, Ake[REDACTED_EFTERNAMN]

é

n, Carl-Axel A.xelsson. Ulla[REDACTED_EFTERNAMN], Caroline Krook, Martin[REDACTED_EFTERNAMN], Birger[REDACTED_EFTERNAMN], Per Erik[REDACTED_EFTERNAMN] och Rune S

ö

derlund.

228

Bilagedelens innehållsförteckning

°p- 

'987/88:31

Bilaga 1        Sammanfattning av   1982 års kyrkokommittés slutbe­

tänkande (SOU 1986: 17 och 18) Framtid i samverkan ..       I

Bilaga 2        Förteckning över remissinstanserna och sammanställ­

ning av remissyttrandena över kyrkokommitténs slutbe­

tänkande ..........................................................      10

Bilaga 3        Kyrkomötets skrivelse 1987: 20   .........      94

Bilaga 4        Organisationsutskottets betänkande 1987: 3            95

Bilaga 5        Kyrkomötets skrivelse 1987:22   ..........    134

Bilaga 6        Kyrkolagsutskottets betänkande 1987: 5...    135

Bilaga 7 Sammanfattning av kyrkoförfattningsutredningens slut­

betänkande (SOU 1987:4 och 5) En ny kyrkolag m.m.

såvitt avser avsnitt III, Prästämbetet, samt förteckning

över remissinstanserna och sammanställning av remiss­

yttrandena   ........................................    214

Bilaga 8        Kyrkomötets skrivelse 1987: 12   .........    220

Bilaga 9        Kyrkolagsutskottets betänkande 1987: 9...    221

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987                                                                                                                    229