Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1979/80:88

Regeringens proposition

1979/80: 88

om ny organisationsform m. m. för statens industriverks enhet för företagsutveckling

beslutad den 28 februari 1980.

Regeringen föreslår riksdagen all anlaga de förslag som har upptagits i bifogade uldrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

NILS G.[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås alt staten industriverks enhet för förelagsut­veckling (SIFU) ombildas till en stiflelse med staten som huvudman. SIFU avses därigenom få en friare organisation som bätlre svarar mot den verksamhet som bedrivs. Huvuddelen av den nya stiftelsens verksamhet kommer i enlighet med tidigare riksdagsbeslut att lokaliseras till Borås. I propositionen föreslås vidare att 13080000 kr. anvisas till SIFU och atl 9924 000 kr. anvisas som bidrag till företagsinriklad fortbildning för bud­getåret 1980/81.

I    Riksdagen 1979/80. I saml. Nr 88 Kartong: sid. 2, ändring i Närvarande.

Prop. 1979/80:88

Utdrag

INDUSTRIDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid   regeringssammanlräde 1980-02-28

Närvarande: Statsministern Fälidin, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Buren-stam[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo,[REDACTED_EFTERNAMN], Adel­sohn,[REDACTED_EFTERNAMN]. Petri

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ny organisationsform m. m. för statens industriverks enhet för företagsutveckling

1    Inledning

Statens industriverks enhet för företagsutveckling (SIFU) upprättades den I juli 1974 i samband med att huvuddelen av den verksamhet som bedrevs av dåvarande slalens institut för företagsutveckling fördes över till och integrerades med industriverket.

Riksdagen tog senast slällning till riktlinjerna för SlFU:s verksamhet i samband med behandlingen av propositionen om åtgärder för att främja de mindre och medelstora företagens utveckling (prop, 1977/78:40 bil, I s, 177-182. NU 1977/78:34. rskr 1977/78: 110). Enligl dessa rikllinjer har SIFU som huvuduppgift alt genom fortbildning slödja mindre och medel­stora förelags utveckling. Detla sker främsl genom korta specialkurser i aktuella ämnen inom teknik och ekonomi med stark anknylning lill konkret arbetslillämpning. Ulöver denna verksamhel utvecklar och genomför SIFU på uppdragsbasis kurser även för andra målgrupper ån småföreta­gen. SIFU utvecklar vidare kurser för andra ulbildningsgivares eller myndigheters räkning.

Med stöd av regeringens bemyndigande den 29 juni 1978 tillkallade jag en särskild utredare för att utreda frågan om framlida organisaiionsform för SlFU;s verksamhel. Utredaren', som för sitl arbele anlog benämning­en SIFU-kommittén (I 1978: 03), har avlämnat betänkandet (Ds I 1978: 38) SlFU:s organisationsform. I betänkandel föreslås alt SIFU ombildas till en

' Riksdagsledamolen Johan A.[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1979/80:88

3

stiftelse med staten och vissa organisationer som huvudmän. Betänkandet bör fogas till prolokollel i delta ärende som bilaga 1.

Efler remiss har yllranden över belänkandel avgelts av statskontoret, riksrevisionsverket (RRV), skolöverstyrelsen, universitets- och högsko­leämbelel (UHÄ), arbelsmarknadsslyrelsen, statens planverk, slalens in­dustriverk, styrelsen för teknisk utveckling, statens provningsanslalt, sla­lens personalnämnd, statens personalutbildningsnämnd, länsstyrelserna i Slockholms, Kronobergs, Göteborgs och Bohus, Älvsborgs, Gävleborgs, Kopparbergs och Norrbotlens län, stiftelseulredningen. Centralorganisa­tionen SACO/SR, Svenska handelskammarförbundet. Institutet för före­tagsledning. Landsorganisationen i Sverige (LO), Landslingsförbundet, Svenska kommunförbundet. Svensk industriförening. Svenska arbetsgiva­reföreningen (SAF), Svenska företagares riksförbund, Sveriges industri­förbund, Sveriges hantverks- och industriorganisation-Familjeföretagen (SHIO-F), Tjänstemännens centralorganisation (TCO), de regionala ut­vecklingsfonderna i Stockholms, Uppsala, Södermanlands, Östergötlands, Jönköpings, Kronobergs, Kalmar. Hallands, Göieborgs och Bohus, Öre­bro, Kopparbergs, Västerbottens och Norrbottens län samt personalför­eningarna vid statens industriverk. SAF och SHIO-F har avlämnal gemen­samt yttrande.

Vidare har bifogats yttranden av länsarbetsnämnderna i Kronobergs, Göteborgs och Bohus och Norrbottens län, Borås kommun, Stockholms och Uppsala högskoleregioner, högskolorna i Borås och Luleå, Västsvens­ka Handelskammaren samt Sveriges Mekanförbund.

En sammanställning över remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.

1 prop. 1979/80: 100 (bil. 17 s. 35-36 och s. 59) har regeringen föreslagit riksdagen alt, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, för budgetåret 1980/81 beräkna

1.

lill Slalens industriverk: Kursverksamhet m. m. etl förslagsanslag av I 000 kr.,

2.

till Statens industriverk: Bidrag till Kursverksamhei m. m. etl reserva­tionsanslag av 10,4 milj. kr.,

3.

till Statens industriverk: Ulruslning etl reservationsanslag av 180000 kr.,

4.

till Bidrag lill företagsinriklad fortbildning elt reservaiionsanslag av 9 174000 kr.

Jag anhåller nu om att få ta upp dessa frågor.

2    Föredragandens överväganden

SIFU ingår f. n. som en enhel i statens industriverk. Enheten, som leds av en direktör och en biträdande direktör, är uppdelad på sex operativa

Prop. 1979/80:88

4

sektioner och vissa stabsfunktioner. Vid enheten finns f. n. ca 180 anställ­da. En mer ingående redogörelse för SlFU:s nuvarande verksamhel och organisafion lämnas i SlFU-kommitléns belänkande. Enligl riksdagsbeslut år 1973 skall en enhet om ca 100 personer vid SIFU omlokaliseras till Borås (prop. 1973:55, InU 1973:22, rskr 1973:220). År 1978 fastställde regeringen vilka verksamhetsgrenar som skall omfattas av omlokalisering­en. Ca 120 anställda berörs direkl av omlokaliseringen, som beräknas kunna genomföras under sommaren 1982.

SlFU-kommilléns huvuduppgift har varil alt ulreda frågan om lämplig organisationsform för den framtida SlFU-verksamheten, Kommittén på­pekar att SIFU:s verksamhet numera saknar inslag av det som kan sägas vara del karaktäristiska för en statlig myndighet, s, k, myndighetsutöv­ning, SlFU:s uppgift är allmänl selt densamma som privaträtlsliga utbild­ningsorgans, nämligen all mol avgifl producera och genomföra kurser. Ingen av SlFU:s kurser är obligalorisk för behörighel till vissl yrke eller viss examen i den meningen all SIFU skulle ha exklusiv rält all vara kursarrangör, SIFU har således ingen monopolställning som kräver sär­skild lillsyn.

För alt fullgöra sin näringspolitiska uppgift måsle SIFU enligt kommit­tén ständigt anpassa sin kursverksamhei lill marknadens, framför allt småföretagens, krav och de fortlöpande förändringarna i samhällel. För atl kunna lyckas med detta krävs en flexibel organisation med smidiga be­slutsprocesser för SIFU, Kommittén anser all myndighelsformen passar mindre väl för de verksamhetsbetingelser som gäller för SIFU,

Den nuvarande organisationsformen, som innebär atl SIFU från all ha varit en självständig myndighet har övergått till att vara en del i annan myndighel, medför enligl kommitténs uppfattning större nackdelar än för­delar.

De samordningsvinster i etl slörre näringspolitiskt perspektiv som var ett av målen för integrationen i industriverket kan enligt kommittén uppnås i andra former. Kommittén förutsätter därvid atl SIFU:s samverkan med industriverket måsle bestå framöver, oavsett om SIFU ingår som en del av verkel eller organiseras som ett fristående organ, SlFU:s roll som ett operativt industripolitiskt instrument och verkets roll som etl organ med bl, a. övergripande ansvar på myndighetsplanet för induslrifrågor gör att ett fortsatt nära samarbete framslår som nalurligl och självklarl. De admi­nistrativa samordningsvinsterna som integrationen i indusiriverkel har medfört lorde enligl kommittén i allt väsentligt falla borl i och med SlFU:s lokalisering lill Borås.

Sammanlaget anser kommittén att SIFU skulle kunna fullgöra sina upp­gifter på ett effektivare sätt med en annan och friare organisationsform. Efter genomgång av olika tänkbara former för verksamhelen föreslår kom­mittén att SIFU-enheten ombildas lill en stiftelse. Vidare föreslås att en organisalionskommitlé får i uppdrag att förbereda

Prop. 1979/80:88

5

ombildningen och därvid bl.a. utarbeta slutligt förslag till stadgar och organisationsmodell för stiftelsen samt medverka vid överföring av perso­nal och egendom från del nuvarande SIFU till stiftelsen.

Flertalet remissinsianser lillslyrker eller lämnar ulan erinran förslaget alt ombilda SIFU till en stiflelse. Några inslanser, exempelvis statskon­toret, förordar dock att myndighetsformen behålls i avvaktan på vidare ulredning av bl. a. vissa organisationsfrågor. Personalorganisationerna vid statens industriverk/SlFU finner inte att de sakskål som kommittén re­dovisar är tillräckliga för all förändra organisationsformen.

På i huvudsak de grunder som anges av kommittén och i likhel med det övervägande antalet remissinstanser förordar jag atl SIFU-enheten vid statens industriverk ombildas lill en stiftelse. SIFU får därigenom en friare organisation som bätlre svarar mol den verksamhet som bedrivs.

Som jag tidigare har nämnt skall huvuddelen av SIFU:s verksamhel omlokaliseras lill Borås. F.n. är ca 120 personer anställda inom den verksamhet vid SIFU som direkl berörs av omlokaliseringen. Flytlningen beräknas ske under sommaren 1982. Den nu förordade ändringen av SlFU:s organisationsform påverkar inle dessa lokaliseringsbeslut. Huvud­delen av stiftelsens verksamhet bör således lokaliseras lill Borås.

Beträffande huvudmannaskapet för stiftelsen föreslår kommittén atl staten och vissa företags- och fackliga organisationer genom avtal bildar stiftelsen och därvid tillför visst stiftelsekapital.

Statens industriverk och några andra remissinstanser föreslår att det slatliga huvudmannaskapet ulövas av industriverket. Därigenom skulle verket bältre kunna samordna utbildningsresurserna till småföretagen.

Såväl LO som TCO anser atl slaten ensam bör vara huvudman för sfiftelsen. SIFU:s verksamhet skall som LO ser del vara elt inslag i den slatliga näringspolitiken och slalen kommer att få svara för huvuddelen av finansieringen. Om de olika organisationerna ges plats i stiftelsens styrel­se, behöver deras engagemang i verksamheten inte bli mindre än om de, som kommittén föreslår, också dellar som stiftare med ett symboliskt stiftelsekapital. TCO anför liknande skäl och påpekar dessulom alt flera av de organisationer som kommittén tänker sig som stiftare har egen utbild­ningsverksamhet som till en del konkurrerar med SIFU. Det kan enligl TCO inle helt uteslutas alt dessa organisationer skulle kunna passivisera eller l.o, m, motarbeta SIFU om de ingick som huvudmän för en SIFU-stifielse. Denna risk framhålls också av personalorganisationerna vid sta­tens industriverk/SlFU,

För egen del finner jag det väsentligt atl företrädare för såväl företagens ägare och ledning som deras anställda aklivi medverkar i SlFU-sliftelsens fortlöpande verksamhel. Jag kommer alt i det följande utveckla min syn på hur organisationerna genom representation i stiftelsens styrelse kan med­verka till atl lämplig kompetens och erfarenhel tillförs stiftelsen, 1 likhet med bl, a, LO och TCO finner jag det dock inte nödvändigl att organisatio-

Prop. 1979/80:88

6

nerna medverkar som stiftare och huvudmän. Huvuddelen av del kapital som enligt kommiuén behöver tillföras från stiftarna skulle enligt förslaget tillskjutas av stålen, Detla förhållande lalar mot etl delal huvudmanna­skap. Jag förordar därför atl staten ensam bildar stiftelsen. Något avlal mellan slaten och organisationerna blir då inle aktuellt. Med hänsyn lill industriverkets roll som näringspolitiskt organ är det naturligt alt verket även i fortsättningen spelar en viktig roll när det gäller bl, a, samordning och fördelning av utbildningsresurserna för småförelagen. Del ankommer pä regeringen atl närmare beslula om ansvarsfördelning m, m, när det gäller del statliga huvudmannaskapel för SlFU-sliflelsen.

Jag övergår nu lill alt behandla frågan om lämplig tidpunkt för ombildan­det lill stiftelse. Kommittén föreslår all stiftelsen bildas den 1 juli 1980, så alt verksamhelen i dess nya form kan inledas i god tid före den planerade utflyttningen lill Borås. Remissopinionen är splittrad på denna punkl. Elt flerlal inslanser - bl. a. industriverket och Sveriges industriförbund -förordar att organisationsförändringen samordnas tidsmässigt med omlo­kaliseringen. Som huvudsakligt skäl anförs att det löpande arbetet pä det sättet drabbas av minsta möjliga störningar. Om två så genomgripande förändringar genomförs samtidigt antas verksamhetens problemperiod bli förkortad. Dessulom garanleras personalens omlokaliseringsförmåner om de vid flyttningen är statsanställda.

Jag har förståelse för de instanser som vill minska störningarna i SlFU:s verksamhet genom alt föreslå atl organisationsförändringen genomförs samtidigt med omlokaliseringen. Enligt min mening medför emellertid detta också risk för en sådan anhopning av praktiska omställningsproblem lill samma lidsperiod, alt den löpande verksamhelen kan bli allvarligt lidande.

Den beslutade omlokaliseringen av huvuddelen av SIFU:s verksamhet till Borås beräknas, som tidigare har nämnls, kunna genomföras först sommaren 1982. Jag bedömer att fördelarna med atl i god lid före flyttning­en fill Borås bilda stiftelsen överväger nackdelarna. Å andra sidan behövs viss tid för att förbereda omorganisationen. En riktpunkt bör vara att stiftelsen skali kunna överta personal och verksamhet från den nuvarande SIFU-enheten under våren 1981. Dess verkställande ledning och personal hinner då aktivt della i såväl planeringen av själva omlokaliseringen som uppbyggnaden av stiftelsens organisation och verksamhel före flyttningen. Jag kommer i det följande atl ta upp frågan om SlFU-personalens önske­mål att erhålla sedvanliga statliga omlokaliseringsförmåner trols alt stiftel­sen bildas innan omlokaliseringen genomförs.

Jag övergår nu lill alt behandla vissa frågor om hur stiftelsen bör slyras. SIFU-kommittén har till silt betänkande bifogat förslag till stadgar för stiftelsen. Remissinstanserna lillslyrker förslagel i allt väsenlligt. Vissa instanser understryker viklen av att - såsom kommittén har föreslagit -inrälta rådgivande referensgrupper, knutna till stiftelsen, för att stärka de

Prop. 1979/80:88

7

löpande kontakterna mellan SIFU och represenlanler för avnämarna. In­stitutet för föret-dgsledning pekar dock på risken atl dessa grupper kan leda till en byråkratisk stelhet.

Förslaget till stadgar bör enligt min mening i sina huvuddrag ligga lill grund för stiftelsens verksamhet. Del behöver emellertid omarbetas på några punkter till följd av dels all slaten ensam bör bilda stiftelsen, dels vissa synpunkter som har kommit fram vid remissbehandlingen. Liksom kommittén anser jag vidare att det är en uppgifl för stiftelsen själv att ta initiativ lill eventuella rådgivande referensgrupper. Det ankommer på rege­ringen att fastställa stiftelsens stadgar.

Kommittén föreslår beträffande stiftelsens styrelse att näringslivets or­ganisationer ges så många styrelseplalser att de särskilda förhållanden som råder inom olika bransch- och förelagslyper kan beaktas. Företagsorgani­sationerna bör enligl kommittén få fyra plalser. Vidare anser kommittén del vara självklart all var och en av de tre cenirala fackliga organisationer­na erbjuds en styrelseplals. Delta ger sju ledamöler. Kommittén anser också all ingen av organisalionsgrupperna, dvs. näringslivsorganisalio­nerna å ena sidan och de fackliga organisationerna å andra sidan, bör ha fler styrelseplalser än slaten, som bör bära huvudansvaret för verksamhe­len. Regeringen bör därför utse fyra ledamöler för egen del. Del skulle medföra all slyrelsen får elva ledamöler.

Kommittén betonar vikten av att ledamöterna har ingående erfarenhet och kunskap om SIFU:s målgrupper och verksamhelsområde. Med hän­syn lill stiftelsens särskilda beröringspunkter med de regionala utveck­lingsfonderna bör en yrkesverksam person från en sådan fond vara själv­skriven som ledamol bland dem som staten utser.

Liksom vad som gäller för myndighelers styrelser bör del enligl kommit­tén finnas särskilda personalföreträdare i SIFU:s slyrelse, under förutsätt­ning av atl de fackliga organisationerna önskar det. Det innebär atl perso­nalföreträdarna i enlighet med gällande regler skulle få rösträtt beträffande den inlerna verksamhelen men endasi närvaro- och yltranderäll vad gäller den utåtriktade verksamheten.

Flera remissinstanser har lämnat synpunkter på styrelsens sammansätt­ning. Olika förslag ges på organisationer som lämpligen bör vara före­trädda i slyrelsen. TCO ser det som naturiigt all de anställdas organisatio­ner får lika många representanter som de organisationer som företräder kapitalägarna.

Enligt min mening bör styrelsen till slörre delen beslå av personer med praktisk erfarenhet från näringslivet - företrädesvis från mindre och me­delstora företag - såsom företagsledare och förelrädare för de anställdas eller företagens organisationer. Del är väsentligt atl dessa företräder kom­pelens och erfarenhet frän olika bransch- och företagstyper. Därutöver bör i styrelsen kunna ingå representanler för sådana samhällsorgan som i hög grad berörs av SIFU:s verksamhet, t.ex. myndigheter, högskolor och

Prop. 1979/80:88

8

regionala utvecklingsfonder. Vidare bör stiftelsens verkställande direktör kunna ingå i slyrelsen. Utöver dessa ledamöter bör företrädare för stiftel­sens personal knyias lill slyrelsen med de befogenheler som kommittén har föreslagit. Jag anser vidare atl antalet styrelseledamöter bör hällas relativt lågl för atl medge smidiga arbetsformer och en snabb beslutspro­cess.

Det ankommer på regeringen att bestämma antalet styrelseledamöter och atl utse stiftelsens styrelse. Styrelsen har sedan alt ulse stiftelsens verkslällande ledning. Nuvarande personal vid industriverkets SlFU-en-hel bör erbjudas att övergå till stiftelsen. Jag har härvid utgått frän all avlal om ansvarighetsförsäkring för personskada saml om avgångsbidrag och årlig ersättning inte skall gälla för den personal vid SIFU-enheten som anställs i den nya stiftelsen.

Enligt SIFU-kommittén bör stiftelsens personal åtnjuta sedvanliga stat­liga omlokaliseringsförmåner, trols atl SIFU förulsätts vara ell privaträtts­ligt subjekt vid flytlningen till Borås. Vissa remissinsianser, såsom LO och TCO samt industriverket och dess personalorganisationer, slryker under vikten av att personalens förmåner i detta avseende inle försämras lill följd av organisationsförändringen.

Del ankommer på förelrädare för stiftelsen resp. för personalen alt förhandla om löner och övriga förmåner för personalen. Frågan om kom­pensation för personalens koslnader m. m. i samband med omlokalisering­en får tas upp vid dessa förhandlingar.

Det ankommer pä regeringen alt svara för att omorganisationen genom­förs och därvid falta de beslut som erfordras. Jag avser all inhämta rege­ringens bemyndigande att tillkalla en organisationskommitté för att förbe­reda delta arbete. Den bör bl.a. utarbeta slulligl förslag till stadgar och intern organisation för stiftelsen, förbereda rekrytering av verkslällande ledning, bereda frågan om arbetsgivarorganisation för stiftelsen saml med­verka vid överföring av personal och egendom från industriverket lill stiftelsen.

Granskning av stiftelsens förvaltning och räkenskaper bör ske årligen genom revision. Regeringen bör ulse två revisorer, varav en bör vara auktoriserad. Vidare bör RRV, liksom hittills, ha möjlighet att utföra förvaltningsrevision av verksamhelen.

Jag övergår nu lill att behandla frågor som rör SIFU:s framlida finansi­ering.

Kommittén har enligt direktiven inte haft alt ompröva principerna för SlFU:s finansiering, t.ex. graden av självfinansiering, olika former av subventioner etc. Sådana frågor har dock tagits upp av vissa remissinstan­ser. Jag vill därför redovisa min syn på dessa frågor och i detta samman­hang beröra SlFU:s roll vad gäller utveckling och genomförande av ange­lägna kurser för småföretag.

SIFU:s verksamhel - i huvudsak att utveckla och genomföra kurser -

Prop. 1979/80:88

9

finansieras f. n. dels genom kursavgifter och ersäuningar för vissa ijänster, dels genom statsanslag. Avgifterna fastställs av industriverket. SIFU:s lotala verksamhet redovisas över förslagsanslaget Statens industriverk: Kursverksamhet m. m. Anslagel förs formellt upp med I 000 kr. och får i princip inte belastas. SIFU finansierar f. n. ca tre fjärdedelar av sin verk­samhet genom avgifler. Statens bidrag, som anvisas från reservationsan­slaget Statens industriverk: Bidrag Ull kursverksamhet m.m., uppgår för budgetåret 1979/80 Ull 10,4 milj. kr. Stalligl stöd fill SlFU:s verksamhel kan ges även från reservationsanslaget Bidrag till företagsinriklad fortbild­ning. Särskilda medel för investeringar i mer kostnadskrävande utrustning anvisas över reservationsanslaget Slalens industriverk: Utrustning, som för budgetåret 1979/80 uppgår lill 180000 kr. På sill utrustningskapital betalar SIFU av driftmedel ränta och levererar in medel som molsvarar avskrivningar.

SIFU -kommittén bedömer atl SIFU liksom hitills inom överskådlig tid kommer alt behöva årliga bidrag från staten för den löpande driften. Delta hänger samman med atl SIFU enligt statsmakternas rikllinjer skall anpassa sin verksamhet till småförelagens behov. Föratt stimulera denna målgrupp alt i ökad omfattning delta i fortbildning och vidareutbildning krävs enligl kommittén särskilda utbildningsakliviteter som inle kan ävgiftsfinansieras till fullo. Syftet med statsbidraget är att täcka sädana merkostnader. Den löpande verksamheten förutsätts dock liksom hittills lill övervägande de­len bli finansierad genom kursavgifter.

Kommittén anser sig ha kunnat konstalera den belydelse SlFU:s fort­bildnings- och rådgivningsverksamhet har för atl uppnå den av riksdagen uttalade målsättningen rörande de små och medelstora företagen. Kommit­tén finner mol denna bakgrund anledning att betona att i den fortsatta handläggningen av SIFU-frågorna utgångspunkten bör vara alt SIFU skall få möjlighel alt utvecklas lill elt ännu effektivare och allsidigare serviceor­gan för företagen inom sitl områdel.

Det finns enligt kommittén flera luckor att fylla och ett behov av att ulveckla områden där SIFU redan är verksami. Inle minst uppbyggnaden av de regionala utvecklingsfonderna inneär ökade uppgifter och möjlighe­ter för SIFU. Kommiuén föreslår därför att slalen tillför SIFU ökade driftsbidrag i framtiden. Detta ses som en ålgärd för att öka produktivite­ten i näringslivet vilket kommer hela samhällsekonomin till godo. Vidare påpekar kommittén atl SlFU-stiflelsen inledningsvis kommer atl befinna sig i en omställningsprocess med anledning av omlokaliseringen lill Borås och därför så längl möjligt bör garanteras en god start så att den inte i onödan tappar marknadsandelar.

Remissutfallet är splittrat beträffande principerna för SIFU:s finansi­ering. Flera instanser betonar vikten av att verksamheten i så stor ut­sträckning som möjligt är självbärande. RRV och ytterligare några remiss­instanser menar i konsekvens härmed att det nuvarande bidragel, som är

Prop. 1979/80:88

10

riktat direkt till SIFU, slopas. I några remissyttranden betonas risken för att SIFU med en betydande statlig subvention kan komma all bedriva en osund konkurrens med övriga utbildningsgivare. Bidrag borde därför läm­nas lill SIFU endast i det fall där de används för utbildningsinsatser som inle finns alt tillgå på den privata marknaden.

Från bl.a. Svensk industriförening och vissa utvecklingsfonder hävdas att avgifterna för SlFU:s kurser har en myckel stor psykologisk belydelse och all anlalel kursdeltagare har visat sig öka betydligt i de fall avgifterna har kunnat sänkas. Enligt Hallands läns utvecklingsfond är avgifterna så pass höga, trols statsbidraget, atl de verkar avskräckande för de mindre förelagen. Fonden anser atl ålminstone de kurser som riklar sig direkl lill dessa företag ytterligare bör subvenlioneras för att komma närmare vad som gäller övrig vuxenulbildning.

Enligl min mening ger stödet lill fortbildning både näringsliv och samhäl­le en god avkastning i form av konkurrenskraftiga förelag. Det är angeläget att samhället stimulerar en ökad fortbildningsverksamhel i småföretagen. De speciella utbildningsbehoven hos dessa företag kräver ofla särskilt upplagda kursprogram. 1 vissa fall är också anlalel kursdeltagare begrän­sal. Det kan bl.a. gälla starkt specialiserade kurser. Möjligheterna all genom kursavgifter täcka utvecklingskostnaderna kan därigenom blir be­gränsade. För att kursavgifterna skall kunna hållas på en rimlig nivå är det enligl min mening motiverat att samhällel i mån av behov bidrar lill finansieringen av kursverksamheten. Även ambitionen atl genomföra kur­ser med en bred geografisk spridning kan medföra särskilda kostnader.

Jag vill betona att samhällets stöd till fortbildning i småföretag bör lämnas i syfle atl komplellera del befintliga privata kursutbudet. Del gäller framför allt utveckling av kurser. Stödet till SIFU är ett exempel på en viktig sådan kompletlerande insats. Det ligger ell värde i att upprätthålla vissa basresurser vid SIFU, inte minst för all garantera elt utbud och en vidareutveckling av kurser som kan vara angelägna från samhällelig syn­punkt men kanske olönsamma i etl snävare perspektiv eller i övrigt mindre attraktiva för andra kursarrangörer. Del är i många fall angeläget alt sådana kurser kommer lill stånd även om de inte har lagits upp av privala fortbildningsorgan, SlFU:s verksamhet bidrar också till atl göra kursutbu­det geografiski heltäckande.

Vad jag nyss har anfört måste ses mot bakgrund av den grundläggande principen att SIFU:s verksamhel skall bedrivas i affärsmässiga former. Kostnadstäckning bör således eftersträvas. Jag vill också påminna om atl SIFU i likhet med andra kursarrangörer kan erhålla stöd från anslaget Bidrag till företagsinriklad fortbildning,

SIFU bör kunna lillämpa en differentierad prissättning inom ramen för sin samlade verksamhet, så att de speciellt priskänsliga målgrupperna inom småföretagssektorn stimuleras atl delta i fortbildning som är angelä­gen från samhällets synpunkt. Del ankommer på stiftelsen att närmare bedöma hur en sådan differentiering kan åstadkommas.

Prop. 1979/80:88

11

Enligl min mening bör SIFU också ha möjlighet att till full kostnadstäck­ning offerera kurser, som normall ulvecklas för den primära målgruppen, även till andra grupper av företag och till statliga och kommunala myndig­heter, i den mån detta inle försämrar möjlighelerna alt bislå småföretagen, SlFU:s kursverksamhet bör givelvis slyras utifrån småförelagens utbild­ningsbehov. Samverkan med de regionala utvecklingsfonderna har därvid visat sig vara ett värdefullt komplement lill SlFU:s direkla konlakler med småförelagen och deras organisationer.

En huvuduppgift för SIFU är all medverka till all kunskaper om ny leknik sprids bland småförelagen och snabbt kommer till praktisk till­lämpning, SIFU bör som hittills kunna anordna även kurser i anslutning till sådana förändringar i samhällel som påverkar småföretagandets villkor, t, ex, ny lagstiftning,

SIFU-kommittén föreslår atl slaten föruiom årliga slatsbidrag lill stif­telsens löpande verksamhel lämnar ett engängsbidrag på 5 milj, kr, såsom stiftelsekapital, Dessulom förutsätts att staten lill stiftelsen utan vederlag överlåter SlFU:s nu befintliga egendom.

Enligt RRV beror behovel av stiftelsekapital bl, a, på möjligheten alt ta upp län. Om SIFU bedrivs i stiftelseform med staten som en av huvudmän­nen, bör SIFU enligt RRV:s mening kunna la upp tillfälliga lån genom röriig kredil hos riksgäldskonloret. Industriverket menaratt ombildningen till stiftelse på korl sikt ökar SlFU:s koslnader och att det slatliga bidraget således mäsle höjas, Mol bakgrund härav bedömer verket all stiftelsens riskkapital är för lågt beräknat,

Enligl min mening är det väsentligt all stiftelsen med sin i huvudsak affarsdrivande verksamhet har en tillfredsställande likviditet. Behovet av rörelsekapital bör emellertid kunna tillgodoses genom all stiftelsen dispo­nerar en röriig kredit i riksgäldskonloret, i likhel med vad som f, n, gäller för industriverket för verksamheten vid SIFU-enheten, Denna kredit bör t, v, uppgå till 3 milj, kr. Efter samråd med chefen för budgetdepartementet förordar jag att regeringen föreslår riksdagen detla.

Liksom SIFU-kommittén finner jag att SlFU-enhelens nuvarande ut­rustning, kontorsmateriel etc, bör överiåtas till stiftelsen utan vederiag. Jag förutsätter att stiftelsen övertar även de övriga tillgångar och de skulder som är förknippade med SlFU-enhetens verksamhet. Jag förordar alt regeringen inhämtar riksdagens tillstånd härtill. Dessa tillgångar, mins­kade med skulderna, avses utgöra stiftelsens egel kapital.

SIFU-kommittén har visal att de löpande kostnaderna för all driva SIFU i stiftelseform av olika skäl blir högre än vad som gäller f. n., när SIFU är en del av en myndighet. Som exempel på sådana koslnadshöjande faktorer har nämnts högre personalkostnader, arvoden till styrelse och revisorer och bortfall av tjänstebrevsrätten. Vissa av dessa kostnadshöjningar mot­svaras av minskade kostnader eller ökade intäkter inom andra delar av statsförvaltningen.

Prop. 1979/80:88

12

Jag avser alt i det följande behandla frågan om bidrag till stiftelsen och vissa andra anslagsfrågor för budgetåret 1980/81. Jag kommer därvid alt la hänsyn till de merkostnader som även enligt min mening föranleds av övergången till stiftelseform. Merkostnader som föranleds av den besluta­de omlokaliseringen lill Borås slår däremot igenom i huvudsak försl efler budgetåret 1980/81. Dessa frägor får därför las upp i annal sammanhang.

Från åttonde huvudtitelns förslagsanslag E 14 Förberedelser för omloka­lisering av statlig verksamhel ulgår bidrag lill myndigheler för alt täcka vissa kostnader i samband med åtgärder inför omlokalisering. Industriver­ket har under de senaste budgetåren erhållit bidrag från detta anslag för förberedelser inför utflyttningen av SIFU-enheten lill Borås. Jag förordar, efter samråd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], atl medel från delta anslag får användas för atl bekosla förberedelser och genomförande av SIFU-siiftel-sens överflyttning lill Borås.

3    Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anförl hemsläller jag all regeringen föreslär riksdagen alt

1.       medge alt enheten för företagsutveckling vid statens industriverk

ombildas till en statlig stiftelse med i huvudsak den organisation

och verksamhet somjag har förordal,

2.

medge all lillgångar överförs från statens industriverk lill den nya stiftelsen i enlighet med vad jag har förordat,

3.

bemyndiga fullmäktige i riksgäldskonloret all ställa en rörlig kredit av högsl 3 000000 kr. lill den nya stiftelsens förfogande,

4.

medge all åttonde huvudtitelns förlagsanslag Förberedelser för omlokalisering av statlig verksamhel får användas i enlighet med vad jag har förordal,

5.

bemyndiga regeringen atl vidla de övergångsanordningar och ålgärder i övrigt som behövs för att omorganisationen skall kun­na genomföras.

Prop. 1979/80: 88

13

4    Anslagsfrågor för budgetåret 1980/81

DRIFTBUDGETEN

FJORTONDE HUVUDTITELN

B. Industri m. m.

B 3. Statens industriverk: Kursverksamhet m. m.

1978/79 Utgift

184 035

1979/80 Anslag

1000

1980/81  Förslag

1000

Under anslaget redovisas utgifter och inkomster avseende verksamhe­ten vid statens industriverks enhet för förelagsutveckling (SIFU). Bland inkomslerna tas upp även de statsbidrag som lämnas med medel från anslaget B 4. Statens industriverk: Bidrag till kursverksamhet m. m. Ansla­gel är etl förslagsanslag som las upp med etl formelll belopp på I 000 kr. Anslagel får i princip inle belastas. För att lösa tillfälliga eller säsongmäs­siga likviditelsproblem och för atl tillgodose behovel av rörelsekapital disponerar industriverket en rörlig kredit i riksgäldskonloret.

Av följande sammanställning framgår omfattningen av SIFU-verksam-helen' (I OOO-tal kr.)

1978/79

1979/80

1980/81

Utfall

Beräknar statens

industriverk

Kostnader

35 773

40886

53 050

Egna inkomster

24 794

30476

34 350

Resultat

-10979

-10410

-18700

Statens bidrag

10400

10400

18700

Anslaget behövs till dess den nya stiftelsen har övertagit ansvaret för redovisningen av SIFU:s verksamhet. Jag hemsläller alt regeringen föreslår riksdagen

atl till Statens industriverk: Kursverksamhet m.m. för budgetåret 1980/81 anvisa ett förslagsanslag av 1 000 kr.

' Medel från anslagen XIV B 5, Statens industriverk: Utrustning och Vill E 14, Förberedelser för omlokalisering av statlig verksamhet är inte medräknade.

Prop. 1979/80:88

14

B 4. Statens industriverk: Bidrag till kursverksamhet m. m.

1978/79 Utgift

10979276

Reservation

10073

1979/80 Anslag

10400000

1980/81  Förslag

7 000000

Slalens industriverk

Industriverket föreslår i sin anslagsframställning för budgetåret 1980/81 en ökad betoning på hanlverkskurser, etableringsfrämjande kurser och ulbildning på elektronikomrädet. Enligt verkel bör bidraget till SIFU räk­nas upp med 7,5 milj, kr, av dessa skäl. Till följd av den föreslagna volymökningen i verksamheten och automatiska kostnadsstegringar be­dömer verkel att del statliga bidraget lill SlFU-verksamheien behöver uppgå lill 18,7 milj, kr, för budgetåret 1980/81,

Föredraganden

Jag har lidigare föreslagil all SIFU ombildas lill en stiftelse med inrikt­ning på alt stiftelsen skall kunna överta personal och verksamhel från industriverkets SlFU-enhet under våren 1981, Jag kommer i det följande att föreslå alt elt nytt anslag för bidrag lill denna stiftelse tas upp på statsbudgeten för budgetåret 1980/81, Till dess stiftelsen träder i funktion bör medel liksom hittills anvisas på SlFU:s nuvarande bidragsanslag. Jag har vidare funnit all särskilda medel för utrustning inte behövs under nästa budgetär, utan att sådana medel i fortsättningen får räknas in i det nya bidragsanslaget. Jag beräknar anslaget lill 7 milj, kr.

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

all lill Statens industriverk: Bidrag till kursverksamhei m.m. för budgetåret 1980/81 anvisa elt reservationsanslag av 7 000000 kr,

B 5. Bidrag till Stiftelsen Institutet för Företagsutveckling

Nytt anslag

(förslag)

6080000

Bidrag till den föreslagna sfiftelsen bör ulgå över ell nytt anslag som bör benämnas Bidrag lill Stiftelsen Institutet för Företagsutveckling, När stif­telsen inleder sin verksamhel bör till anslaget överföras behållningen från anslagel B 4 Statens industriverk: Bidrag till kursverksamhei. Jag beräknar del nya anslagel lill 6080000 kr. Jag har vid min beräkning av de båda anslagen tagit hänsyn lill bl, a, de merkoslnader som enligl min mening föranleds av övergängen lill stiftelseform.

Jag hemsläller alt regeringen föreslår riksdagen

att till Bidrag till Stiftelsen Institutet för Företagsutveckling för budgetåret 1980/81 anvisa ett reservaiionsanslag av 6080000 kr.

Prop. 1979/80:88

15

B 16. Bidrag till företagsinriktad fortbildning

1978/79 Utgift

4 548 876

Reservation

3451 124

1979/80 Anslag

9 174 000

1980/81  Förslag

9924 000

Från -anslaget lämnas bidrag lill utbildningsarrangörer för kostnader i samband med utveckling, anpassning och genomförande av småföretagsin­riktade kurser (jfr prop. 1977/78: 40 bil. I s. 180).

Statens industriverk

Indusiriverkel delar upp anslagel i två olika bidragsiyper saml därutöver koslnader för informations- och marknadsföringsinsatser kring småföre-lagsinriklad ulbildning. Omfattningen av verksamhelen saml industriver­kets fördelning och medelsförslag för näsla budgelår framgår av följande sammanställning (I OOO-tal kr.)

Utfall/Beräknat

1978/79

1979/80

1980/81

Bidrag till kursgenomförande

4 200

4 874

5000

Bidrag till utveckling av

nya kurser

2 800

3 000

4 500

Information/marknadsföring

1000

1300

1500

8000

9174

11000

Med ulgångspunkt i utvecklingsfondernas regionala utbildningsprogram lilldelas vissa utbildningsarrangörer medel för kursgenomförande. Kurser inom följande ämnesområden prioriteras: marknadsföring, exportkunskap, produktutveckling, etableringsfrågor, produktionsteknik och personalad­ministration. För de prioriterade kurserna har kursavgiften genom bidraget sänkts med 40%. Totall för budgetåret 1978/79 har 280 kurser med 5 300 dellagare fåll genomförandebidrag.

Verket ser som sin uppgift atl slyra inriktningen till angelägna områden, utfärda principer för bidragels användning, samordna regionernas program genlemol slörre utbildningsarrangörer m.m. Del är verkets mening att medlen inom anslaget i större utsträckning skall styras till utvecklingsstöd. Under budgetåret 1978/79 har ca 40 utvecklingsprojekt beviljats bidrag.

De regionala utvecklingsfonderna bör, enligl verket, i sin förelagsservi­ceverksamhet uppmärksamma återkommande problem som kan lösas med kollekliva utbildningsinsatser. Därvid ställs krav på utveckling av nya kurser med hjälp av medel från anslagel.

Industriverket hemsläller alt sammanlagl 11 milj. kr. anvisas till företagsinriklad fortbildning för budgetåret 1980/81.

Prop. 1979/80:88

16

Föredraganden

Den verksamhet som bedrivs med medel från anslaget har ännu inle hell funnil sina former. Den medverkar dock i betydande utsträckning till att relaUvt billiga kurser för småföretagen kan utvecklas och genomföras. Jag beräknar anslaget för nästa budgetår lill 9924000 kr. Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

atl lill Bidrag till företagsinriktad fortbildning för budgetärel 1980/ 81 anvisa ett reservaiionsanslag av 9924000 kr.

5   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslular att genom proposition föreslå riksdagen atl anta de förslag som föredragan­den har lagt fram.

Prop. 1979/80:88

17

Bilaga 1

Framtida organisationsform m. m. för statens industri­verks enhet för företagsut­veckling (SIFU)

Dsl 1978:38

2    Riksdagen 1979/80. I .saml. Nr 88

Prop. 1979/80:88

19

Till statsrådet och

chefen för industridepartementet

Regeringen bemyndigade den 29 juni 1978 chefen för industrideparte­mentet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda frågan om framlida organisationsform för verksamheten inom statens industriverks enhet för företagsutveckling (SIFU). Chefen för industrideparlementet bemyndigades även att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde ål utredaren. Med stöd av nämnda bemyndigande tillkallades den 5 juli 1978 såsom särskild utredare riksdagsledamoten Johan A.[REDACTED_EFTERNAMN] (c).

Till sekreterare förordnades den 5 juli 1978 departementssekreteraren Bo Strömgren (industrideparlementet). Till biträdande sekrelerare förord­nades den I seplember 1978 departementssekreteraren J. Bertil Carlstedi (industridepartementet).

Såsom experter förordnades den 5 juli 1978 hovrättsassessorn Per Erik Lindeberg (industridepartementet), den 7 augusti 1978 byråchefen Hans Janlinder (statens industriverk), dåvarande avdelningsdirektören numera verkställande direktören Christian[REDACTED_EFTERNAMN] (ulvecklingsfonden i Söder­manlands län), assistenten Elise Nick-Huttunen (ST, statens industriverk/ SIFU), direktören Sigge-Wilhelm Pantzerhielm (slalens industriverk/ SIFU), byrådirektören Björn Sellberg (SACO/SR, statens industriverk/ SIFU), maskinisten Gustav[REDACTED_EFTERNAMN] (SF, statens industriverk/SIFU), samt fr.o.m. den 19 september 1978 civilekonomen Anders G.[REDACTED_EFTERNAMN] (ulvecklingsfonden i Kronobergs län).

Utredaren har under utredningsarbetet använt namnet SIFU-kommit­tén.

Utredaren anser sig ha fullgort silt uppdrag och överiämnar härmed betänkandet (Ds 1 1978:38) SIFU:s organisationsform.

Till belänkandet fogas särskilt gemensaml yttrande av experterna Nick-Huttunen, Sellberg och[REDACTED_EFTERNAMN].

Stockholm i december 1978

Johan A.[REDACTED_EFTERNAMN]

/Bo Slrömgren J. Bertil Caristedt

Prop. 1979/80:88

20

1. Sammanfattning

Det förslag om framtida organisationsform för SIFU som läggs fram grundas på kommitténs övertygelse om utbildningens betydelse för en posiliv utveckling av småförelagen.

Kommittén har gjort en karlläggning av företagsinriktade fortbildnings-organ bland vilka SIFU sedan länge intar en framträdande plats. Med utgångspunkl i direktiven (Dir 1978:71) har därefter för- och nackdelar med SIFU:s nuvarande organisationsform undersökts och redovisats. Härvid har beaktats i vad mån de mål som utgjorde motiven för SIFU:s integration med statens industriverk (SIND) har uppnåtts. Kommittén har även analy­serat kretsen av SIFU-verksamhetens avnämnare och intressenter. Sär­skild hänsyn har tagits Ull de synpunkter som kommit fram vid de över­läggningar som kommittén har hafl med företagens och de anställdas organisationer.

Sammanfattningsvis har kommittén funnil alt nackdelarna med nuvaran­de organisationsform överväger fördelarna, varför skäl lalar för en ny, friare organisationsform för SIFU. Efler att ha redovisai och diskuterat olika former för statlig verksamhet lägger kommittén fram ell principför­slag som innebär ell framlida SIFU i stiftelseform.

Förslagel förutsätter all i den nya stiftelsen - Stiftelsen Institutet för Företagsutveckling (SIFU) - förutom staten även Svensk industriför­ening. Svenska arbeisgivareföreningen (SAF), Sveriges hantverks- och induslriorganisation - Familjeföretagen (SHIO-Familjeföretagen), Sveri­ges industriförbund samt Centralorganisationen SACO/SR, Landsorgani­sationen i Sverige (LO) och Tjänstemännens centralorganisation (TCO) tillsammans blir stiftare och huvudmän.

Stiftelsen förutsätts särskill beakla de utbildningsbehov på småföretags­området som förmedlas genom de regionala utvecklingsfonderna. Stiftel­sens styrelse föreslås bestå av elva ledamöter av vilka regeringen för egen del utser fyra. De övriga ledamöterna föreslås bli utsedda av regeringen efter anmälan av de nämnda organisationerna.

Kommittén föreslår vidare, för atl möjliggöra elt SIFU i utveckling, atl slaten tillskjuter fem milj. kr. som stiftelsekapital samt dessulom etl ökal driftsbidrag för det första och de kommande verksamhetsåren jämte bidrag för eventuella följdkostnader med anledning av övergången från statlig till privat verksamhet. Staten förutsätts bära huvudansvaret för den del av verksamhelen som inle kan finansieras genom kursavgifter. Även intres­seorganisationerna förutsätts lillskjula stiftelsekapital med ännu icke defi­nilivl faslslällda belopp. Etl kapilal i slorieksordningen 50000 kr. per organisation har dock under hand diskuterats med representanler för intresseorganisationerna. Organisationerna förvänlas dessutom kunna lämna ekonomiskt bidrag till särskilda projekt.

SIFU-kommittén föreslår vidare alt en organisationskommitté bildas för atl genomföra principförslaget. Organisationskommittén bör bl. a. utarbeta slutligt förslag lill eventuellt avtal mellan staten och intresseorganisation­erna samt en organisationsmodell för verksamhelen. Vidare bör kommit­tén medverka vid överföring av personal och egendom från nuvarande SIFU lill den nya stiftelsen. Organisationskommittén bör också behandla de personalpolitiska konsekvenserna av en övergång frän statlig till privat­rättslig verksamhet och frågan om stiftelsens organisationstillhörighet som arbetsgivare. Därutöver bör kommiuén la upp frågan om räkenskapsår och lämplig anslagskonstruklion vad avser de statliga bidragen lill stiftelsen

Prop. 1979/80: 88

21

samt andra frågor av praktisk natur som hänger samman med ombildandet. Tidsmässigt bedömer SIFU-kommittén att dess förslag kan genomföras så att den nya stiftelsen kan påbörja sin verksamhet per den I juli 1980 dvs. ca ett år före den planerade utflyttningen till Borås. Kommittén förutsätter härvid att lidpunkten för omorganisationen inte medför försämring för personalen vad gäller de statliga omlokaliseringsförmånerna.

Prop. 1979/80:88

22

2.    Inledning

2.1  Utredningsuppdraget

Enligt direktiven (Dir 1978: 71) skall ulredaren redovisa för- och nackde­lar med SlFU:s nuvarande organisationsform saml mol bakgrund därav undersöka om del är moliverat med förändringar i organisationsformen. Eventuella förändringar kan föranledas av t.ex. karaktären på SlFU:s verksamhel och av behovet av ändamålsenliga former för inftytande från och samverkan med intressenter i verksamheten.

I direktiven framhålls som särskill angelägel alt beakta dels intressenter­nas roll dels SIFU i egenskap av utbildningsresurs för de regionala utveck­lingsfonderna vad gäller förelagarulbildning.

Om skäl talar för en förändring av SlFU:s organisationsform bör etl principförslag härom redovisas. De kostnadsmässiga konsekvenserna av elt evenluellt sådant förslag bör också redovisas.

Däremol ingår det inle i uppdraget alt ulreda de evenluella organisatoris­ka förändringarna i delalj som ett principförslag medför. Inte heller skall verksamhetens inriklning prövas.

Ulredaren bör enligl direktiven arbela skyndsaml och redovisa resulta­tet av silt arbele före den 1 januari 1979. Direktiven återges i sin helhel i bilaga 

I.

2.2 Arbetets uppläggning

Utredningsarbetet har bedrivits i kontakt med intressenterna i SlFU:s verksamhet - SIFU-anslällda, berörda myndigheter, bl.a. SIND, arbels­marknadsslyrelsen (AMS), skolöverstyrelsen (SÖ), slalens personalulbild-ningsnänind (PUN), statens provningsanslalt och slyrelsen för leknisk utveckling (STU), samt arbetsmarknadens organisationer.

Överläggningar har fortlöpande hållils med representanter för Svensk industriförening, SAF, SHIO-Familjeföretagen samt Sveriges industriför­bund. Överläggningar har även hållils med representanler för SACO/SR, LO och TCO. Överläggningarna har gällt möjligheterna till medverkan i och inflytande på SlFU:s framlida organisation och verksamhet. I över­läggningarna har även deltagit represenlanler för Svenska Företagares Riksförbund och Svenska handelskammarförbundet.

Utredaren har haft sex sammanträden med kommitténs experter.

Etl studiebesök har gjorls vid Teknologisk Insiitut i Köpenhamn.

3.   Nuläge

3.1 Den företagsinriktade fortbildningens näringspolitiska betydelse

Ulbildningens betydelse för en positiv utveckling av bl. a. de små företa­gen har slagils fasl i olika näringspolitiska sammanhang under senare år. Med anledning av propositionen om åtgärder för atl främja de mindre och medelstora förelagens utveckling godkände riksdagen i december 1977 bl. a. de i propositionen förordade riktlinjerna för småförelagsinriklad fort­bildning (prop. 1977/78:40, bil. I, NU 1977/78:34, rskr 1977/78:110). I denna del anförde föredraganden - chefen för industridepartementet -inledningsvis följande (s. 177):

Prop. 1979/80:88

23

"Utbildningsfrågorna har sin givna betydelse i en aktiv näringspolitik. Den tekniska utvecklingen och förändringarna i samhället i storl ställer höga krav på företagsledningens och de anställdas kunskaps- och färdig­hetsnivå. Företagens förmåga atl anpassa sig till och även dra fördel av dessa förändringar är i hög grad beroende av personalutvecklande insatser.

Välplanerade utbildningsinsatser ger näringsliv och samhälle en god avkastning i form av konkurrenskraftiga företag. Med hänsyn härtill är det en viktig uppgift för näringspolitiken att som komplement till det ordinarie utbildningsväsendet främja fortbildningen i förelagen.

Många småföretagare anser sig sakna lillräckliga teoretiska kunskaper för rollen som företagsledare. Detta kan gälla ämnesområden som före­tagsekonomi, marknadsföring, bokföring osv. Samtidigt kan konstateras att såväl företagsledaren som de anställda i småföretagen i regel dellar i fortbildning i påfallande mindre omfallning än molsvarande personalgrup­per inom de slörre förelagen. Tidsbrist, höga kursavgifter, svårtillgängligt kursutbud och i vissa fall brislande inlresse är enligl småföretagarna själva de huvudsakliga faktorerna som hämmar ulbildningsdellagandel."

Riksdagsbeslutet innebär en fortsatt salsning på särskilda åtgärder från samhällels sida för atl stimulera fortbildningen i förelagen. SIFU:s, SlND:s industriavdelnings samt de nyinrättade regionala utvecklingsfon­dernas roller på utbildningsområdet slås fasl. Rollfördelningen innebär i korthel atl industriavdelningen inom SIND har övergripande samordnings­uppgifter rörande företagsinriklad fortbildning, atl SIFU svarar för egen kursutveckling och egna genomföranden saml all utvecklingsfonderna analyserar utbildningsbehov samt initierar, informerar om och adminis­trerar kurser. Till grund för detta och lidigare riksdagsbeslut om statligt slöd till företagsinriktad utbildning finns elt omfattande utredningsmaterial i vilket behovet av sådan ulbildning påvisas.

Här kan först nämnas SlND:s rapport (SIND 1: 1974) Förelagareutbild-ning i mindre och medelstora förelag. Sammanfattningsvis hävdas där att den ökade utbildningen och den därigenom höjda kunskapsnivån inom alla skikt i samhället har varit en väsentlig faklor bakom de senaste årtiondenas ekonomiska framåtskridande och all del därför finns moliv för vidgade samhällsinsatser på detta område. Delta lorde inle minst gälla i fråga om utbildning av personer med företagsledande uppgifler. Framför allt de mindre företagen har ännu inle ulnyiljai det ökade ulbildningsulbud som utvecklats av samhällel och näringslivel under de senaste decennierna. En ökad satsning på förelagarulbildning riktad lill personer inom småföreta­gen borde därför ha klarl positiva samhällsekonomiska effekler. I rappor­len förordas mol denna bakgrund alt en rad olika åtgärder vidlas för att stimulera till ökade utbildningsaktiviteter inom småförelagen i syfte att stärka dessas utvecklingsmöjligheter och konkurrenskraft.

Rapporlen berördes i budgetpropositionen år 1975 (prop. 1975: I, bil. 15, s. 61-62), varvid föredragande departementschefen förutsatte att betydel­sefulla insatser på området torde kunna göras av de dåvarande företagare­föreningarnas ulbildningskonsulenler i samarbete med SIFU.

1 en senare rapport, (SIND 1975:6) Kursverksamheten m. m. vid slalens industriverk, behandlade verket på uppdrag av regeringen ånyo olika ut­bildningsfrågor - och därmed sammanhängande problem - med inriktning på småföretagen.

SIND framhöll att olika utbildningsfrämjande åtgärder måsle anses ulgö­ra etl väsentligt inslag i en effektivitelsfrämjande industripolitik. Stalligl stöd till industripolitiskt motiverade utbildningsinsatser borde i princip

Prop. 1979/80:88

24

inriktas på aU täcka behov och brisier i det exislerande utbildningssyste­met, särskilt sådana av betydelse för de mindre och medelstora företagen.

SlND:s insalser på utbildningsområdet borde enligl rapporten även i fortsättningen vara inrikiade på fortbildning och vidareulbildning av i näringslivel yrkesverksamma personer. SIND ansåg emellertid all en kla­rare profilering av verkets ulbildningsanknulna verksamhel var nödvän­dig, framför allt rollfördelningen mellan industriavdelningen och SIFU. I rapporten föreslogs vissa rikllinjer för SIND:s ulbildningsanknulna verk­samhel samt vissa organisatoriska förändringar.

Företagareföreningsulredningen log också upp vissa utbildningsfrågor i sitl betänkande (SOU 1977: 3) Utbyggd regional näringspoliUk. Ulredning­ens principiella ulgångspunkt var atl företagareföreningarnas utbildnings­service - lill vilken räknades främst uppgiften att genom sina särskilda utbildningskonsulenter informera om värdel av fortbildning samt inventera och analysera förelagens utbildningsbehov - borde ses som en integrerad del av föreningarnas verksamhet med förelagsservice. En annan utgångs­punkl var att regionala näringspolitiska insalser, bl. a. företagsinriktad ulbildning, så långt möjligt borde kanaliseras geom etl organ, företagare­föreningarna. Mot den bakgrunden föreslog utredningen atl funktionerna vid SIFU:s filialkontor i Malmö, Göteborg, Växjö och Luleå skulle föras över lill företagareföreningarna samt alt molsvarande funktioner inrätta­des i Falun och Nyköping, alternativt Gävle resp. Stockholm.

SIND:s förslag i den sist nämnda rapporlen och företagareförenings-utredningens förslag logs upp av föredraganden i småförelagsproposi-tionen och låg till grund för de i propositionen föreslagna riktlinjer om utbildning som godkändes av riksdagen.

Kommittén vill i detta sammanhang fästa uppmärksamheten på ylterli­gare en i småförelagsproposilionen behandlad fråga som ofta nämns i debatten om utbildningen i småföretagen, nämligen frågan om avdragsrätt för utbildningskostnader. Vid sin behandling av de särskilda beskaUnings­ reglerna för fåmansföretag anförde föredraganden - chefen för budgetde­partementet - följande (prop. 1977/78: 40, bil. 3, s. 40-41):

"T detta sammanhang villjag nämna att man från småföretagarhåll också har riklat krilik mot att taxeringsmyndigheterna ofta har inlagil en restrik­tiv hållning till egenföretagares yrkanden om avdrag för utbildningskost­nader. Man har också efleriyst regler som skulle ge egenföretagarna möj­ligheler att vid taxeringen få avdrag för konsultkostnader som uppkommer i samband med upprättandel av självdeklarationer och vid laxeringspro-cesser. Enligl min mening finns del dock inle någol behov av att nu ändra beskattningsreglerna på dessa områden. För fåmansföretagen gäller här samma regler som för andra skattskyldiga. Utbildnings-, konsull- och processkostnader är avdragsgilla endast under förutsättning att de kan anses ha nedlagts för alt förvärva eller bibehålla intäkterna i den skaUskyl-diges förvärvskälla. Detla är en för nuvarande avdragssystem grundläg­gande princip, som gäller för alla kategorier av skattskyldiga och för alla inkomstslag. Jag anser det varken lämpligl eller ens möjligt atl i deUa lagstiftningsärende ta upp dessa avdragsfrågor till omprövning."

Kommittén har i anslutning härtill inhämtat följande. I praxis har avdrag för uppgivna utbildnings- och liknande kostnader inte medgivils i de fall fråga varit om levnadskostnader. Så har ansetts vara fallet t.ex. då en såsom studieresa betecknad resa i allt väsentligt haft karaktären av rekrea­tions- eller nöjesresa. Utbildningsmomentet har i sådana fall varil helt obetydligt medan nöjes- och rekreationsmomentel framstått som det helt

Prop. 1979/80:88

25

dominerande. I andra fall har avdrag vägrats på den grund atl studiernas väsentliga syfte varit att vinna viss formell kompetens. Det torde däremot knappast kunna hävdas att kostnaderna för t. ex. en två-dagars SlFU-kurs i företagsekonomi för en småföretagare ulgör levnadskostnader. Avdrag syns normalt därför kunna påräknas för kursavgift, resekostnader samt logikostnader o. dyl.

Beträffande omfattningen och inriklningen av företagsutbildningen skall vidare nämnas all dessa förhållanden nyligen har karllagts närmare i betän­kandel (SOU 1977: 92) Utbildningen i företag, kommuner och landsting. 1 belänkandel konstateras bl.a. alt störte förelag i högre grad än mindre förelag bedriver personalutbildning i systematiserade former. Praktiskt tagel alla förelag med 500 anslällda eller fler hade sådan utbildning under år 1975 jämfört med under 15 % av förelag med mindre än 20 anställda. När det gäller utbildningen inom olika näringsgrenar och branscher konstateras vidare att industrin har en något mindre andel ulbildningsdeltagare i fort­bildning och vidareutbildning än föret-ag inom flera andra seklorer.

I sammanhanget bör slulligen också nämnas all SIND hell nyligen har fått regeringens uppdrag alt ulreda vissa frågor om hanlverkels situation och framtidsutsikter. Därvid förutsätts även hantverksutbildningen bli be­lyst.

3.2 Företagsinriktade utbildningsorgan

Det finns ett stort antal organ som bedriver företagsinriktad utbildnings­verksamhet. SIFU intar en framträdande plats bland dem. SIFU:s verk­samhet beskrivs utförligt i avsnill 3.3. 1 del följande anges elt antal andra utbildningsorgan som ofta utnytljas som kursanordnare för förelagen och av vilka flera i viss mån arbetar i konkurrens med SIFU:

ALI-RATI, SAF:s utbildningscentrum, bedriver en omfattande ut­bildningsverksamhet inom områdena ledarskapsutveckling, samarbelsfrå­gor, personaladministration, produktionsteknik, administrativ rationalise­ring, produktionsekonomi och lönesältning. Vissa kurser är specielll inrik­tade på en viss bransch. ALI-RATI har ca 11 000 deltagare per år och genomför både öppen och företagsintern utbildning saml konsultation. Utbildningen omfattade år 1977 ca 300 kurser med ca 11 000 deltagare. Därtill kommer inom SAF-området ulbildningen inom de olika arbetsgivar-förbunden.

Institutet för företagsledning, IFL, är en fristående, riksom­fattande stiftelse. Huvudmän är Handelshögskoleföreningen, SAF, Svens­ka Civilekonomföreningen, Sveriges civilingenjörsförbund och Sveriges industriförbund. Stiftelsen bedriver utbildning av personal för ledarupp-gifter och stöder vetenskaplig forskning som främjar sådan utbildning. IFL vänder sig lill privala, kooperativa och offenlliga förelag och förvaltningar. Kurserna omfattar bl. a. företagsledning, ekonomisk analys, planering och slyrning, marknadsföring, redovisning och finansiering, utbildningspro­gram för styrelseledamöter saml chefs- och organisationsutveckling. Kur­serna varar oftasi flera veckor med uppföljningsseminarier på tre dagar. Under år 1977 deltog ca 1 200 personer i kurser och seminarier. Anlalel representerade förelag eller organisationer bland dellagarna var ca 640. IFL används även för företagsintern utbildning.

Institutet för försäkringsutbildning (IFU)är en partsamman­satt utbildningsorganisation som genomför ulbildning inom försäkrings­branschen. IFU slår under överinseende av skolöverstyrelsen och är en-

Prop. 1979/80: 88

26

skild yrkesskola med slatsbidrag. Kurserna omfatlar bl. a. personförsäk­ring, sakförsäkring, försäkringsredovisning, försäkringsjuridik, företags­ekonomi, administration och ADB. Lärare anlitas främst frän försäkrings­bolag och universitet. Framför allt mindre företag inom branschen anlitar IFU:s tjänster. Huvuddelen av kurserna hälls på veckohelger och kvällar. Under år 1977 var antalet kurser 72, antalet seminarier 32 och antalet deltagare lolalt 1 730.

Köpmannainslilulel är Sveriges köpmannaförbunds organ för yr­kesutbildning. Inslitutel genomför dels rekryleringsutbildning, dels fort­bildning och vidareulbildning för den enskilda handeln. Rekryleringsul-bildningen vänder sig lill ungdomar som efler avslutad gymnasieskola tänker ägna sig ål arbete inom part- eller detaljhandel. Ulbildningen omfal­tar mellan en och tvä terminer. Fortbildningen och vidareutbildningen drivs huvudsakligen i samarbete med enskilda företag, ekonomiska grup­peringar eller med handelns organisationer. Anlalel elever var under stu­dieåret 1977/78 ca I 340.

Mercuriinstilulel är ell konsultföretag som anordnar säljamlbild-ning, ledarutbildning och sekrelerarulbildning men som framför allt anlitas som konsult för att lägga upp intern utbildning i företagen. Totalt genom­förs ca 1 600 utbildningsdagar per är. varav 85 % sker internt i företagen.

STF Ingenjörsutbildningären sektion inom Sveriges civilingen­jörsförbund som anordnar teknisk fortbildning av olika slag. Kurserna omfatlar bl.a. miljövårdsleknik, elektroteknik, energiteknik, maskintek­nik, processteknik, byggnadsteknik, datateknik saml administration och organisation. Vid STF Ingenjörsutbildning finns 30 personer som sysslar med utbildning. Närmare 170 kurser för ca 7 650 dellagare genomförs per år.

Studierådel vid affärsbankerna är en partsammansall ut­bildningsorganisation för utbildning inom bankväsendet. Verksamheten finansieras genom fasta årsavgifter från affärsbankerna och genom kursav­gifter. Kurserna omfallar bl.a. bankjuridik, fond- och notariat, ullandsrö-relse, nalionalekonomi och administration. Grundutbildning och arbelsle­darutbildning genomförs internt av bankernas utbildningsavdelningar. Stu­dierådet utbildar ca 4000 personer per år.

Vår gård. Kooperativa förbundels skola, anordnar ulbildning för anställda inom kooperationens butiker, varuhus, industriföretag, lagercen­traler, bagerier, charkulerifabriker, kontor, restauranger etc. Kurserna omfatlar ell antal grundkurser inom olika områden, t.ex. livsmedel, ar­belsledarutbildning för olika kategorier av arbetsledare, fortbildnings­kurser i bl. a. ekonomi, försäljningsledning, gruppulveckling samt kurser i administration, inköp och marknadsföring. Under år 1977 var antalet elev­veckor ca 3 390.

Statskonsultgruppen - innefattande moderbolaget Statskonsult AB och åtta dotterbolag - bedriver kursverksamhei som omfattar organi­sation och administration, utveckling av individer och grupper, systemut­vecklingstekniker, realtids- och dalabasteknik, utveckling av manuella system saml metoder för slyrning av administrativ utveckling, informa­tion, kommunikation och utbildning. Förelagel arrangerar även förelags-anpassade kurser. Per år genomförs ca 160 kurser med sammanlagt ca 2000 deltagare.

Sveriges mekanförbund är verkstadsindustrins centrala bransch­organisation och anslutet till Sveriges industriförbund. Förbundels kurs­verksamhet omfaltar produktutveckling, planering, automatisering, under-

Prop. 1979/80:88

27

håll och produktionsteknik. Ärligen deltar ca 7000 personer i förbundets kurser och ca 3 500 personer i dess konferenser.

Institutet för Högre Mark nadsföri ngsutbild ni ng , IHM, är en stiftelse i vars slyrelse ingår represenlanler för bl.a. Göteborgs universitet, TBV och Marknadsföreningen i Göteborg. Kursverksamheten är inriktad på marknadsekonomutbildning, internalionell marknadsföring, marknadsrätt m. m. Per år genomförs ca 30 kurser med sammanlagl ca I 000 deltagare.

Ledarutveckling AB:s kursverksamhet omfaltar samordning och ledning av företag, utveckling av individer, grupper och organisationer, problemanalys och planering, personlig arbetsleknik, kommunikations-, informations-, mötes-, föredragnings-, instruktions- och förhandlingstek­nik. Per år genomförs totall ca 200 kurser med sammanlagt ca 4000 dellagare. Kursernas längd varierar från lägst en vecka tili högsl fyra veckor. I genomsnitt omfattar kurserna ca en-två veckor. Totalt genom­förs 100 kurs veckor per år.

Förutom ovan nämnda kursanordnare utnyttjar företagen även den kommunala vuxenutbildningen och studieförbunden för sin personalutbildning. Företagen begagnar sig även i förekommande fall av sina resp. bransch förbunds kursutbud. I sammanhanget bör näm­nas atl frågan om den kommunala vuxenutbildningens framlida inriklning nu är föremål för översyn inom utbildningsdepartementet.

Bland organ på myndighelsplanet bör i della sammanhang nämnas SÖ, som bl. a. är huvudman forden kommunala vuxenutbildningen och AMS, som ansvarar för arbetsmarknadsutbildningen. De lekniska högsko­lorna och deras samarbetsorgan på småföretagsområdet - Högsko­lornas samarbelsgrupp för utveckling av företagsamhe-t e n (HÖSUF) - är också av storl inlresse.

Av särskill inlresse är givetvis även de utbildningsuppgifter som ankom­mer på SIND. Verket skall enligt rikflinjer i prop. 1977/78:40 ha del övergripande ansvarel på myndighetsplanet för småföretagsinriktade fort­bildningsinsatser. I denna uppgift ingår att främja tillkomst och utveckling av företagsanpassade kurser och att samordna olika utbildningsakliviteter. Verket skall också hålla sig underrättat om utbud och efterfrågan vad gäller kursverksamhei av intresse för småföretagen. För all fullgöra upp­giften har verkel lill silt förfogande bl.a. ett särskilt anslag - XIV B 16 Bidrag lill företagsinriktad fortbildning. Anslaget, som tillkom den 1 juli 1978, uppgår lill 8 milj. kr. för budgetåret 1978/79. Medlen skall användas som bidrag till utbildningsarrangörer och kursproducenler för utveckling och genomföranden av småföretagsanpassade kurser och lill informations­insatser om sådana kurser på främst regional nivå. SIND fördelar bidragen efter hörande av resp. regionala utvecklingsfond. SIFU tillhör de ulbild-ningsgivare som utnyttjar anslaget för sin kursverksamhei.

De regionala utvecklingsfonderna, av vilka det finns en i varje län, bildades den I juli 1978 med de tidigare företagareföreningarna som grund. Utvecklingsfondernas huvuduppgift är atl genom kredilverk­samhet och företagsservice främja småförelagens utveckling. Varje fond har en utbildningsfunklion vars huvuduppgift är att - inom ramen för fondens företagsservice - informera om kursutbud, analysera företagens utbildningsbehov och söka påverka utbildningsgivare atl anpassa sin kurs­verksamhet till småföretagens behov. Därutöver finns vid fonderna i Malmö, Göteborg, Växjö, Nyköping, Falun och Luleå en särskild utbild­ningsenhet, som är gemensam för flera fonder, med främsta uppgift alt

Prop. 1979/80:88

28

planera samt medverka i genomföranden och uppföljning av regionala kurser. Varje utbildningsenhet har flera län som arbetsområde. Varje fond är sålunda knulen lill en viss utbildningsenhet, vars verksamhel besläms gemensaml av de fonder som ingår i områdel. Utbildningsenheterna har övertagit i princip de funktioner som tidigare utövades vid SlFU:s fili-al-konlor och kontorens personal. En väsentlig skillnad är emellertid all utbildningsenheterna inte är hänvisade till enbart SlFU:s kursutbud vilket var fallet med filialkontoren.

3.3   SIFU

3.3.1 Historik

Tanken på en verksamhet syftande Ull att i kursform bereda speciellt yrkesutövare inom hantverk och mindre indusiri möjligheler all följa med i den lekniska utvecklingen och därmed öka deras yrkesskicklighet och produktionsförmåga går långt tillbaka i Uden. Redan då Sveriges Hanl-verksorganisation (SHO) år 1905 bildades tog man upp frågan om en centralt ordnad fortbildningsinslitution för landels hantverkare.

Efter omfattande ulredningar beslöt SHO vid årsmötet 1921 aU bilda ett hanlverksinstitut. Det invigdes år 1922 och drevs i egen regi eftersom begäran om statligt anslag hade lämnats utan bifall.

Sedan år 1916 hade SHO med slalsbidrag ordnat sammanlagl 32 mästar-kurser med 1 450 deltagare. Hantverksinstitulet ordnade säväl special­kurser som mästarkurser inom flertalet hantverksyrken. Fram till år 1939 var antalet deltagare omkring 600 per år.

Efter motion i riksdagen Ullkallades 1936 års hanlverkssakkunniga. 1 utredningen föreslogs atl ett statligt hanlverksinstitut skulle bildas. Försla­gel behandlades i prop. 1937: 141 (SU 1937: 147, rskr 1937: 320) och resul­terade i atl slalens hanlverksinstitut (SHl) bildades och kunde börja sin verksamhel den 1 juli 1940. Institutet organiserades som en myndighet och finansierades genom statsanslag.

Enligt instruktionen skulle institutet verka för höjande av yrkesskick­ligheten hos yrkesmän inom hantverket och den mindre industrin. Detla skulle ske genom kurser och föreläsningar med ändamål alt bibringa prak-tisk-teknisk verkstadsulbildning och teoretisk ulbildning. Institutet skulle också bl.a. bedriva konsulterande verksamhet, försöksverksamhet och teknisk information samt hålla etl centralt yrkesbibliotek. Slyrelsen skulle bestå av lio av Kungl. Maj:t utsedda ledamöter och institutets chef.

Medel anvisades av riksdagen för uppförande av inslitutsbyggnad med fast utrustning. Tomt ställdes av Stockholms stad kostnadsfritt lill förfo­gande under förutsättning att byggnaden i framtiden skulle användas för institutets verksamhet. Byggnaden stod färdig år 1940 och hyser i dag SIFU:s personal för administration och huvuddelen av SIFU:s kursprodu-cerande sektioner. Utöver erforderliga lokaler kom slalen alt svara för allmänna adminstralionskostnader medan övriga kostnader skulle bestri­das med egna inkomster, bidrag m. m.

Under institutets första budgetär 1940/41 blev inkomsterna av kursverk­samheten 26910 kr. Kurserna ändrades emellertid snabbt Ull typ och inriktning och kursantalet ökade hastigt. Antalet kursdeltagare per år var i början av 1950-talet omkring 6000 och under 1960-talel ca 13000.

Institutet kom i allt högre grad att betjäna även industrin och år 1963 ändrades namnet, efler förslag av styrelsen (prop. 1963: I, bil. 12, SU 1963: 10, rskr 1963: 10), till slalens institut för hantverk och industri. Efter

Prop. 1979/80: 88

29

förslag av SHl-ulredningen (Ds Fi 1968:09, prop. 1970:1, bil. 15, SU 1970: 13, rskr 1970: 13) ombildades institutet den I juli 1970 till statens insUtut för förelagsutveckling (SIFU).

SIFU fick till uppgift att främja näringslivets tekniska och ekonomiska utveckling med särskild hänsyn lill de mindre och medelstora företagen samt hantverket.

Sedan SIND inrättats år 1973 inordnades SIFU i detta verk den I juli 1974 (prop. 1973:41 och 1974:47). "SIFU" kvarstår som beteckning för statens industriverks enhet för företagsutveckling. Utbildningsmomenten i de särskilda branschprogrammen överfördes därvid till SlND:s industriav­delning och SlFU:s regionala utbildningskonsulenter till resp. företagare­förening. Slora delar av provningsverksamheten - vilken bl.a. omfattade målerikonsultation, vatlenanalyser och pannprovningar - överfördes lill andra huvudmän eiler avvecklades. Filialkontoren i Malmö, Luleå, Göte­borg och Växjö överfördes fr. o. m. 1 juli 1978 till de regionala utvecklings­fonderna.

Enligt beslut av regeringen den 8 juni 1978 grundat på riksdagens slällningslaganden åren 1973 och 1974 (prop. 1973:55, InU 1973:22, rskr 1973: 220 och prop. 1974:47, NU 1974:35, rskr 1974:227) - skall SIFU, med undanlag för eleklronikenheten inom sektionen för elteknik, under sommaren 1981 omlokaliseras lill Borås.

J.J.2 Mål och uppgifter

SIND har enligl sin instruktion lill uppgifl bl. a. all främja näringslivels lekniska och ekonomiska utveckling med särskild hänsyn till mindre och medelstora förelag. Till verkel är bl.a. knutet ell råd för företagsutveck­ling. Rådet består av ordförande - SlND:s generaldirektör - samt högst femlon ledamöter. Ledamölerna. som utses av SIND, representerar nä­ringslivets organisationer, de fackliga organisationerna, samt ulbildnings-och forskningsorgan inom rådels verksamhelsområde. Vid rådels sam­manlräden bör närvara chefen för SIND:s industriavdelning och chefen för SIFU. Rådets uppgift är att ge synpunkler på och förslag till SlND:s verksamhet belräffande företagsutveckling.

Det åligger SIFU enligt SIND:s instruktion att bl. a. insamla och bearbe­ta kunskaper och erfarenheter i tekniska, administrativa, kommersiella och ekonomiska frågor av belydelse för utvecklingen inom näringslivet samt att genom kursverksamhet, rådgivande verksamhet, information eller på annat sätt främja utbildning av företagare och anställda inom näringsli­vel. Målet är alt genom fortbildning ge kunskaper som direkt leder till förbällrade arbetsprestationer.

Om det behövs för de företagsutvecklande uppgifterna får försöks- och ulvecklingsarbete bedrivas samt provningar och undersökningar utföras ål myndigheler eller enskilda. Avsiklen med denna s. k. tekniska facktjänst är att skapa erfarenhetsunderlag för kursverksamheten.

1 prop. 1977/78:40 (bil. 1, s. 178) fastslås SlFU:s nuvarande inriktning mer i detalj varvid föredragande departemenlschefen underslryker alt SIFU:s primära uppgifl även forlsätlningsvis bör vara atl genom fortbild­ning stödja småförelagens utveckling.

"Detta bör kunna ske genom korta specialkurser i aktuella ämnen inom främsl leknik och ekonomi med stark anknytning lill praktisk tillämpning. Kurserna bör rikta sig tiil nyckelpersoner i förelagen. SIFU:s kursverk­samhet bör givelvis slyras utifrån småföretagens utbildningsbehov. Sam­verkan med de regionala utvecklingsfonderna torde därför bli ell värdefulll

Prop. 1979/80:88

30

komplement till SIFU:s direkta kontakter med sina målgrupper och deras organisationer. SIFU bör vidare kunna anordna kurser i anslulning lill förändringar i samhällel, t.ex. ny lagstiftning, vilka påverkar småförela-gandels villkor.

Utöver den primära verksamheten bör SIFU i viss ulsträckning och under förutsältning av all del sker på uppdragsbasis kunna ulveckla och genomföra kurser även för andra målgrupper än småförelagen. Vidare bör SIFU kunna utveckla kurser för andra utbildningsgivares eller myndig­helers räkning och också vid behov introducera dessa. Slutligen bör SIFU kunna bedriva konsult- och provningsverksamhet i anslulning lill kurs­verksamheten.

Belräffande finansiering av SlFU:s primära verksamhel bör en grund­princip vara all verksamhelen är självbärande. Denna princip kan dock inle tillämpas i samlliga fall. Av skäl som jag redan har berörl är del angeläget all samhället stimulerar en ökad fortbildningsverksamhel i små­förelagen. De speciella utbildningsbehoven hos dessa förelag kräver ofla särskilt upplagda kursprogram, vilka medför onormalt höga kursulveck-lingskostnader. För alt kursavgifterna skall kunna hållas på en rimlig nivå är det därför enligl min mening motiverat atl samhället bidrar till finansi­eringen av kursverksamheten. Jag erinrar om vad jag nyss har anfört om att SIFU skall konkurrera på lika villkor med andra arrangörer om bidrag till fortbildningsverksamhel. En differentiering i prissättning bör lillämpas så all de specielll priskänsliga målgrupperna inom småföretagssektorn stimuleras all della i från samhällels synpunkt angelägen fortbildning.

SIFU:s uppdragsverksamhet bör däremot finansieras hell genom upp­dragsintäkter. Härigenom skapas möjligheter för SIFU att medverka i näringspolitiskt vikliga aktiviteter, vilka uteslutande bör finansieras av beställaren. Jag har nyss nämnt atl såväl enskilda som offentliga organ bör kunna vara uppdragsgivare. SIFU bör ha möjlighet att lill full kostnads­täckning offerera kurser som normalt utvecklas för den primära målgrup­pen även till slatliga myndigheter i den mån inte delta försämrar möjlighe­tema alt bistå småföretagen."

3.3.3 Organisation och verksamhet

SIFU:s placering i SIND:s organisation framgårav fig. 1. Enheten, som leds av en direktör och en biträdande direktör, är uppdelad på sex opera­tiva sektioner nämligen för: verkstadsteknik, byggnads- och VVS-leknik, elteknik, processteknik, kemisk teknik saml företagsekonomi. Dessulom finns stabsorgan för marknads- och planeringsfrågor och en serviceseklion (fig. 2).

Den 1 juli 1978 fanns inom SIFU-verksamheten 193 tjänster varav 92 för handläggare, 81 för övrig personal, 11 för lokalvårdare och 9 för arkivarbe-lare. Av tjänsterna var 25 inte tillsatta. Enligt inlernbudgeten skall 12 av dessa hållas vakanta.

Verksamheten vid SIFU omfattas av programbudgetering. Följande pro­gramindelning gäller l.v.:

1.

Allmänna Ijänsler

2.

Kursverksamhei

3.

Teknisk facktjänst

Sedan budgetåret 1977/78 ligger i stort sett hela SIFU:s verksamhet inom ulbildningsområdel - program 2. Utbildningen omfaltar främst korla

Prop. 1979/80:88

Figur

I: 

Organisationsplan för SIND år 1978.

31

pf"-. 1 ut .]-iii.->   m q.Tn   r:rll kiiy I nlnq     lill     vnl kel   

l'.".'l.(lv.-i(iHo   nt'(.-(,,    Ull    vi-ikoi.:

inirulf 11    fiif   q ( T I rn'   q i i 'iriiOiifTi

-[... v::.;::.:.:!

II"'- 

-.10 i'lcn.'niruk -1

;j;*ni|-i,irn   [or   pii-i f) I |'i niliik-L lon-i fofpkii intf

Ucq ton.T J o   utvock 1 i nr)*; fon-

_J

It." liqi v,-inrlr>   iiJnnndfn    f

ö

l    t r.in-F|'nr t   v    fnr J fU   'jo

P.tOpL   

T')!    cl'Usi.r IbnLions-        1

frA.jnr                                                        '

Pl.-nGr i nT".-    nch it ri?(lnitiqsh/r,'in

I.'nqs Ikt. t.(].T roqnoinr

AHm;-inn.i   in- fluctir i pril 11 isk-T

MuUinfitiont?] IcT rorctnq

InLrrn.Tt loncl 1 a Er.irjni:

Iiul.itn.Tu.l'-!-111 iTjr-n

T i'irni,-icj9.':orviC''

Ul l-.llr]iiMiti'-'rr.'.qor rin.TriFipl ] L   sL

ö

d HirTnPchkrntli ter 1) r .1 n r. cl 11T o CJ r .T n rxpon-krcLnriaL

nxp) o" i v.T   ncli b r .T n f 1 f .T f 11 CJ a   v .i ror

X

S|iriiny;'ininGPin- spckt i on"n

r,nh'?l rn    for    fnr l..ir|siii.vrcK 1 i n'j

I.rdni nrj \jorKSl.nc1'lr.nknik

Myriq-   och   V\.'.S-t-rknik CJ rcknik rrncrnstcKrti k Knmi Gk    .oknik r CJ r c t'T q F r'k n n nm 1

r.nr;r'iintredninq- 

T r

Lnirniproqnnfjnr

Fnnrq 1 IlPSp.T ] i rmF hi'lrm

ladistrihiiL ion

7777-1

I'"iLntnii'-,    elek kn    inr.pf-kl- lon

dl iioi n IbyT.-in

(lynvH cjht;t'-iren-Pt.ilrnr    qrnv-

r.rr>]oqi

ninrv riVtnV.vji V.

_ rz

|l

»

ni---,s.

n 11; t. r a t i v rT

Pr.r

nn

n.

Tl

-

nrii

pcrvirnf)-

qOt

r.V.ni-ior.' 

iZi

.'lOC

rlnnnrinq

 r 1:.

Figur 2: Organisationsplan för SIFU år 1978.

Dl rcKL

ö

r/H] tr dirckLnr

M.nrkn.Tl

(Ti   t.j.-inrtpr)

PJ-inirlnn (T    t.jiin-Lci )

Sorv j Cf? (.13   tiin-.iGr)

Sr?ktioncn    fcir vcrkSLOrJritek- nlk (16   tjJnstor)

Snk t. inncn    fnr hyt)'jii,i'lr.-   orli

/VS-t.cl.lMt'.

(18    tj.instnr)

( K.   t irinst'-rl

fr-k I  ln

'f-.k,i    5:.'kt l.-i..'

Prop. 1979/80: 88

32

och specialiserade kurser av fortbildningskaraktär. De är företagsanpas­sade, dvs. inriktade på att direkt lillgodose förelagens fortbildningsbehov. Av SIFU:s 21000 kursdeltagare budgetåret 1977/78 kom tvä tredjedelar från näringslivet och en Iredjedel utgjordes av stats-, kommunal- och landslingsanställda. Av 1 034 genomförda kurser var 767 öppna och 267 förelagsbeställda. Ca 13 000 av kursdeltagarna - 61 % - kom från de mindre och medelstora förelagen.

Program 1: Allmänna tjänster omfattar sådan service Ull offentliga or­gan, regionala utvecklingsfonder, branschorganisationer etc. som inle kan hänföras till den egna kursverksamheten eller till den lekniska fack­tjänsten, viss extern informations- och dokumentationstjänst i tekniska och ekonomiska frågor samt viss administrations- och utredningsverksam­het.

Vid tiden för SIFU:s inordnande i SIND, dvs. den 1 juli 1974, omfattade programmet Allmänna tjänster drygt 8% av den totala verksamheten. SIFU har därefler sökt begränsa programmel och koslnadsandelen av detta var under budgetåret 1977/78 drygt 1 %. Inom programmet återfanns då främst kostnader för stipendieadministration (som numera har avskaf­fats) och för rådet för företagsutveckling och i minskande omfallning kostnader för rådgivning lill allmänhelen. SIFU:s medverkan i SIND:s remissarbete har i storl sett upphört.

Program 2: Kursverksamheten omfattar de av SIFU anordnade kurser­na och föreläsningarna i prakliska och teoretiska ämnen saml det plane­rings- och utvecklingsarbete som är hänförligt lill framtagandet av nya kurser.

Under budgetåret 1977/78 har antalet kursgenomföranden bibehållits pä 1976/77 års nivå, men det genomsnittliga anlalel dellagare per kurs har sjunkit med 5 %. Delta i förening med en ökad satsning på kursutveckling medförde etl försämrat rörelseresultat. Nedan följer en redovisning av sektionernas verksamhel inom programmel.

Sektionen för verkstadsteknik

Sektionens utbildning anknyler lill förelagens akluella problem och kursinnehållet presenleras orienterande, informerande eller instruerande. Utbildningen avser främst att ge företagen kompletterande kunskaper för anpassning av företagels produktutveckling och tillverkningsteknik lill den lekniska ulvecklingen. Det nuvarande utbildningsutbudet berör i huvudsak områdena bearbetningsteknik, kvalitetsteknik, svetsteknik, träteknik och produktionsekonomi.

För att följa med i den tekniska utvecklingen inom branschen har under budgetåret 1977/78 utvecklingsarbetet prioriterats. Utveckling av nya kur­ser har främst skett inom områdena kvalitetsteknik och bearbetningslek-nik. Totalt har 20 nya kurser utvecklats under året. Bland avslutade och pågående utvecklingsprojekt finns fiera kurser, som är avsedda för regio­nall genomförande med lärare som rekryterats lokalt. Dessa kurser är i hög grad efterfrågade av bl. a. de regionala utvecklingsfonderna.

Sektionen för byggnads- och VVS-leknik

Verksamhelen är inriktad på förelag inom byggnads- och installations-branschen. Denna kännetecknas av ell fålal slora företag med rikstäckan­de aktiviteter och etl stort anlal mindre förelag med färre än 15 anställda. Dessa företags verksamhel bedrivs inom begränsade delar av landet.

Sektionen erbjuder fortbildningskurser som har lill mål att förmedla

Prop. 1979/80:88

33

lekniska förbällringar inom byggnadsomrädel, nya bestämmelsers till­lämpning inom Svensk Byggnorm, arbelarskyddsbestämmelsers tillämp­ning inom byggområdet samt ändrade ekonomiska förulsättningar för pla­nering, byggande och förvaltning. Kurserna riklar sig främsl lill beslutsfat­tare, konsulter, arbetsledare, kontrollanter, besiktningsmän saml drifl-och underhållspersonal inom såväl byggande som förvaltande företag.

Efterfrågan på fortbildning inom specielll VVS-området har ökal mar­kant sedan budgetåret 1976/77. Bland orsakerna märks den nya situationen på energiområdet som medförl elt ökat inlresse för alternativ energiut­veckling, för lagstiftning om bällre energihushållning vid nybyggande saml för de lån och bidrag som finns tillgängliga för energibesparande åtgärder i befintlig bebyggelse. En annan orsak till ökad efterfrågan pä fortbildning inom VVS-branschen är avsaknaden av en relevant VVS-teknisk grundut­bildning.

I begränsad omfattning driver sektionen alltjämt kurser inom hantverks­yrken såsom i golvläggning, fönslerlätning samt underhåll av tvätt- och kylinslallalioner m. m. Verksamhelen inom sektionen ligger i princip hell inom program 2, Kursverksamhei.

Sektionen har utvecklat nya kurser inom såvål det byggnadslekniska som del VVS-tekniska området, bl. a. kurser för arbetsledare.

Sektionen för elteknik

Sektionen är verksam inom områdena elektronik, datorteknik och el-kraflteknik och svarar för utbildning, tekniskt ulvecklingsarbete och råd­givning. Utbildningen ger kunskaper för anpassning av företagens presla­tioner, effektivitet och lönsamhet till den tekniska ulvecklingen samt kun­skap för arbetsmetodik.

Vissa kurser har gmndläggande och översiktlig karaklär. Flertalel kur­ser behandlar speciella ämnen inom områdena tillämpad analog och digital elektronik, optoelektronik, kraftelektronik, elektrisk mätteknik, servo-och reglerteknik, mini- och mikrodalorteknik, programmeringsteknik, in­dustriell elteknik, eldistribution, ellagstiflning, elsäkerhet samt besiktning av elanläggningar.

Utbildningen vänder sig lill personer inom nyckelfunktionerna konstruk­tion, kontroll, produktion, drift och underhåll.

Budgetåret 1977/78 har karaktäriserats av en myckel stor efterfrågan på sektionens kursutbud främsl inom elektronik och datorteknik. Kurserna är ofta fulltecknade flera månader i förväg, samlidigl som många företag beställer företagsanpassade kurser.

Under budgetåret 1977/78 har utvecklingsarbetet främsl rört dator- och optoelektronikområdena saml områdel programmerbara logiska styrsys­tem.

Sektionen för processteknik

Den processlekniska sektionen sysslade lidigare till en slor del med integrerade Ijänster (provning, rådgivning och kurser). Den officiella prov­ningen har nu hell överförts till andra huvudmän och den därvid samman­hängande rådgivningen upphört.

Sektionen gör numera insatser på åtskilliga nya områden där behov av kurs- och informationsverksamhet föreligger. Huvudområdena är miljö­skydd, industriell drift- och underhållsteknik samt energibesparing.

Sektionen har byggt upp egen kompelens inom bl. a. ämnesområdena teknisk fysik, akustik, miljölagstiftning, förbränningsteknik, ångleknik, 

3    Riksdagen 1979/80. I saml. Nr 88

Prop. 1979/80:88

34

geologi, energiteknik, kemisk analysteknik, vattenkemi, reglerteknik saml drift- och underhållsteknik. Efterfrågan på kurser har varil god.

Under budgetåret 1977/78 har sektionens utvecklingsarbete fortsatt. Nya kursområden är ångpanneskötsel, drift och underhåll av ventiler, pumpar m. m. Sektionen har vidare inlett utveckling av ett slort anlal kurser för kylbesiktningsmän, kontrollanter saml personal som ansvarar för hanlering och transport av farligt gods.

Sektionen för kemisk leknik

Sektionen har aktiviteter inom de måleri-, rengörings- och livsmedels­tekniska områdena.

Tyngdpunkterna i verksamheten ligger inom det målerilekniska områ­det. Den tidigare mycket omfattande konsult- och försöksverksamhelen har successivt minskat och forlbildningsverksamhelen är nu dominerande. Kurserna är ämnesorienterande och avser exempelvis färgsättningsteknik, entreprenadleknik, produktinformation om nyare och äldre material och metoder, renoverings- och reparalionsleknik, besiktning och kontroll samt korrosionsskydd. Målgrupper är företagsledare, arbetsledare, lagbaser, kalkylpersonal, målare, kontrollanter samt beställare av målningsarbeten.

Inom det rengöringslekniska områdel bedrivs fortbildningsverksamhel för anställda vid fasadrengöringsföretag saml för slädinspeklörer och släd-ledare inom lokalvårdsområdet. Kurserna vänder sig primärt till personal med planerings- och arbetsledande funktioner.

Inom det livsmedelstekniska områdel genomförs en fortlöpande kurs-och rådgivningsverksamhet till små charkuteriförelag samt kursverksam­het för storkök, restauranger, hotell, bagerier och konditorier. Den livsme­delstekniska rådgivningsverksamheten omfattar i huvudsak produktut­veckling, produktionsteknik, livsmedelshygien och produktionsplanering.

Sektionens utvecklingsarbete har koncentrerats till områdena måleri-och livsmedelsteknik.

Sektionen för företagsekonomi

Sektionens verksamhet syftar till alt genom information och ulbildning skapa ökade förulsättningar för utveckling inom små och medelstora indu­stri- och hanlverksförelag. Ulbildningen omfallar ämnesområdena före­tagsledning, ekonomi, marknadsföring och personalutveckling. Sektionens kursutbud riktar sig främsl lill personal i företagens ledningsfunklioner.

Sektionen har i viss mån lyckats kompensera eftersläpningen i arbetet med kursutveckling. Sålunda har ell antal nya kurser inom bl. a. arbetsrät­tens område samt kurser om reklam, inköp och styrelsearbete framtagits eller vidareutvecklats.

Program 3: Teknisk facktjänst omfattar sådana försöks- och utvecklings­arbeten samt provningar och undersökningar av material, arbetsmetoder, driftförhållanden, redskap, instrument och apparater som erfordras för SIFU:s verksamhel under övriga program. Vidare ingår provningar och undersökningar som inom ramen för SIFU:s verksamhet ulförs mol ersäll­ning på uppdrag av myndighet eller enskild.

Verksamheten inom programmel teknisk facktjänsl har i del närmasle avvecklats dock görs alltjämt insalser inom främst de måleri- och charku-teritekniska områdena.

3.3.4 Ekonomi

SIFU:s verksamhet finansieras dels genom kursavgifter och andra er-

Prop. 1979/80:88

35

sättningar för tjänster, provningar, undersökningar m. m. dels genom stats­anslag. Kursavgifterna fastställs av SIND. Statens bidrag anvisas under fjortonde huvudtiteln anslaget B 4 (reservationsanslag).

Tabell 

I: 

Statligt bidrag till SIFU:s verksamhetd OOO-tal kr.)

Anvisat     Anvisat     Begärda medel 1977/78      1978/79      1979/80

B 4: Bidrag till kursverksamhei

m.m.r

10600        10400        13000

Vid medlesanvisningen för budgetåret 1978/79(10,4 milj. kr.) har hänsyn lagits lill kostnadsborlfallet lill följd av atl SlFU:s filialkontor överförts till annan huvudman och att slipendieverksamhelen upphör. Med hänsyn härtill innebär medelsanvisningen i reala termer en ökning med 1.3 milj. kr. jämförl med budgetåret 1977/78.

Fr. o. m. budgetåret 1978/79 finansierar SIFU sin verksamhel även med statliga bidrag över anslaget B 16., Bidrag till företagsinriktad fortbildning.

Särskilda medel för investeringar i mera kostnadskrävande ulruslning anvisas under anslaget B 5 (reservationsanslag).

TabeU2:Slal\\gl bidrag lill SIFU;s investeringskostnader (1 OOO-tal kr.)

stning, r

Anvisat 1977/78

Anvisat 1978/79

Begärda medel 1979/80

B 5: Utru

146

180

200

TabeU 3:

Utveckling

av intäkter

och kostnader (1 OOO-tal kr.)

Ulfall

Utfall

Utfall           Anvisat

1975/76

1976/77

1977/78         1978/79

Inläkter                                      24568

28717

33061

(Kursintäktert                          (16461)

(19 334)

(22 204)

(Statl. bidrag)                          (8 107)

(9383)

(10857)        (10400)

Kostnader                                    24 568

28717

33061

Siälvfinansieringsgrad                  67,0%

67,3%

67,2%

På grund av den stora volymökningen av kursverksamheten sleg mellan budgetåret 1975/76 och 1976/77 intäkterna med 23,5% och kostnaderna med 23,3 %. Under budgetåret 1977/78 var kursverksamheten i stort seU av samma omfattning som 1976/77. Intäkterna mellan åren ökade med 9,2% och kostnaderna med 9,1 %.

TabeU 4: Utvecklingskostnader. Kostnaderna för utveckling av nya kurser inom program 2, Kursverksamhei (1 OOO-tal kr.)

Budgetår        Utvecklingskostnader

Procent av totalkostnaderna

1975/76

1348

5.5%

1976/77

2 206

7,9%

1977/78

3 457

10,5%

Utvecklingskostnadernas andel av totalkostnaderna har nästan fördubb­lals de tre senaste budgetåren. Orsaken härtill är den snabba lekniska utvecklingen inom främsl verkstadstekniken som medförl atl arbelet med utveckling av kurser prioriterats.

Prop. 1979/80:88

36

3.4 Intressenter i SlFU:s verksamhet

SIFU:s intressenter är i första hand dess målgrupper, dvs. främst de små och medelstora företagen, men också näringslivet i övrigl samt myndighe­ter och institutioner. Den största och i detla sammanhang mesl intressanta målgruppen är småförelagen. SlFU:s kontinuerliga kursverksamhet ger dessa en möjlighet all möla ell föränderligt fortbildningsbehov. Förelagsle­darnas och arbetslagarnas kontakter med SIFU kanaliseras dels genom direktkontakter vid kursverksamheten dels genom företagar- och närings­livsorganisationer saml föreningar och fackliga organisationer.

De regionala utvecklingsfonderna får en ökande betydelse som kontakt­förmedlare mellan småföretagen och SIFU. Till varje fond är knulen en utbildningsfunktion som har lill uppgifl atl informera förelag om kursut­bud, analysera företagens utbildningsbehov saml försöka påverka utbild­ningsgivare atl anpassa sin kursverksamhet lill småföretagens behov. Dessutom finns vid fonderna i Malmö, Göleborg, Växjö, Nyköping, Falun och Luleå en särskild utbildningsenhet som är gemensam för flera fonder. Utbildningsenheterna har i princip övertagit de arbetsuppgifter som SIFU:s filialkontor hade - med en väsentlig skillnad: fondernas utbild­ningsenheter är inte hänvisade till enbarl SIFU:s kursutbud. SIFU får här konkurrera på lika villkor med andra utbildningsgivare.

Under en följd av år har SIFU medverkat inom speciella kursområden för landstings- och kommunalanställda. En slor målgrupp är också statligt anställda, särskill inom den affärsdrivande verksamhelen. De stora förela­gen, såväl statliga som privata, utnyttjar ofta SIFU:s insatser där dessa är inriktade på starkt specialiserade funktioner.

En rad myndigheter är intressenter i SIFU:s kursverksamhet. Samver­kan förekommer sålunda med andra utbildningsmyndigheter, som SÖ och AMS. Vidare har föreskrivande myndigheler behov av all kännedom om nya bestämmelser når ut till näringslivet. Hit hör förutom den egna myn­dighelen SIND, statens planverk, arbelarskyddsstyrelsen, naturvårdsver­ket, byggnadsstyrelsen, fortifikationsförvaltningen, konsumentverket samt patent- och registreringsverket.

En särställning bland SIFU:s intressenter intar STU som medverkar vid finansieringen av en rad kollektiva forskningsinstitut. Begreppet kollektiv forskning innebär i STU:s verksamhet den forsknings- och utvecklings­verksamhet som bedrivs i enlighet med ett av STU och en grupp av förelag i stiftelseform gemensamt finansierat flerårigt ramprogram. Budgetåret 1977/78 utgick staUigt stöd via STU till 16 kollekliva forskningsinstitut. Det slatliga stödet uppgick i genomsnitt lill ca 50% av totalkostnaderna. Svenska träforskningsinstitutet med ca 340 anställda är f. n. det största inslilulel, medan Glasforskningsinslilulel - tre anställda - och Svenska Silikatforskningsinslitulet - två anställda - är de minsla.

Under budgetåret 1977/78 bidrog STU med drygt 47 milj. kr. lill den kollektiva forskningen. Där ingår även stöd lill tio ramprogram som inte har anknytning till något särskilt insUtut. Forsknings- och utvecklingsin­satserna inom dessa program sker med hjälp av befintliga resurser vid högskolor, institut och företag. Inom ramen för den kollektiva forskningen har bedrivits en verksamhet kallad ökad service till småföretag. Denna verksamhet har bidragit till en starkt ökad efterfrågan på rådgivning, en uppgång av antalet uppdrag och ell tillskott av nya sliftelsemedlemmar. Del är i linje med SIFU:s verksamhel alt medverka till atl resultaten av den kollektiva forskningen ges en god spridning inom näringslivel. SIFU

Prop. 1979/80: 88

37

har fortlöpande kontakter med i försia hand Korrosionsinstilulel, Möbelin­stitutet och Ytkemiska institutet.

Vad gäller kursutveckling har SIFU kontakter med främst universiteten och de tekniska högskolorna. 1 varierande grad samverkar SIFU även med en rad institutioner såsom Tekniska nomenklalurcenlralen (TNC), Sveri­ges Mekanstandardisering (SMS) och Sveriges Tekniska Kontrollinstilul (STK).

En sannolik utveckling är att SIFU efter lokalisering till Borås etablerar nära kontakter med statens provningsanslalt i Borås samt statens skepps­provningsanslalt, institutet för konserveringsforskning och institutet för verkstadsteknisk forskning i Göleborg. Vidare kan samverkan med Borås kommun förväntas i olika frågor. Tänkbar är också en ökad samverkan med de leknologiska instituten i Oslo och Köpenhamn.

Bland SIFU:s intressenter bör även nämnas övriga kursgivare inom forlbildningsområdel såsom Sveriges mekanförbund, ALI-RATI och IFL.

SIFU:s direkla och fortlöpande kontakter med branschspecifika organi­sationer sker direkt genom de kursproducerande sektionerna. Detta kon­taktnät år myckel omfattande.

Sektionernas verksamhel har redovisais under punklen 3.3.3, Organisa­tion och verksamhet.

3.5 Internationella förhållanden

Från sin tillkomst år 1940 har SHI och senare SIFU samverkat med redan tidigare verksamma institut i de nordiska grannländerna. Del gäller Teknologisk Institut i Köpenhamn, Jydsk Teknologisk Institut i Århus, Statens Teknologiske Instilult i Oslo och Anstallen för yrkenas främjande i Helsingfors. Under en följd av år behandlades övergripande frågor vid s. k. Norlekmöten med deltagande av personal från inslilutsledningarna och personalrepresentanter. Mölen anordnades vartannat år och instituten al­ternerade som värdar. Numera sker samverkan bl. a. i projeklgrupper frän inlresserade insiitut.

Direktörsmöten hålls årligen för informalion om resp. verksamheler. Från SIFU:s sida söker man därvid finna konkreta samarbelsmöjligheler såsom utbyte av kursmaterial eller gemensamt utarbetande av kurskom­pendier.

SIFU-kommittén har besökt Teknologisk Institut i Köpenhamn för aU närmare informera sig om institutets verksamhelsformer och finansiering. (En närmare redogörelse lämnas i avsnitt 3.5.1).

År 1969 dellog SHI vid bildandet av en europeisk kommillé för förelags­konsulter. SIFU medverkar alltjämt i kommittén även om konsultverk­samheten vid SIFU lill stora delar avvecklats. Kommittén anordnar vart­annat år en konferens om hur man kan förbättra sina möjligheler alt nå ut till och hjälpa småföretagen. Mellan konferenserna förmedlar kommilléns sekreteriat i Bryssel informationsmaterial mellan medlemsorganisatio­nerna. Dessa var år 1977 följande:

Belgien

- Institut  économique  et  social  des classes  moyennes

(lESCM)

Danmark

- Danmarks Ehrvervsfond

- Teknologisk Institut (TI)

England

- Council for small induslries in rural areas

Finland

- Fonden för främjande av mindre och medelstor indusiri

Prop. 1979/80: 88

38

Frankrike        - Cenlre d'Eludes du Commerce et de la Distribution

-

Cenlre de Formation des Assislanls Techniques du Com­merce

-

Cenlre de Formation des Assislanls en Geslion Industri-elle

-

Centre d'Eludes et de Perteclionnemenl de TArtisanat et des Métiers

Holland

- Centraal Insliluut voor het Midden-en Kleinbedrijfl

Irland

- Irish Productivity Cenlre (IPC)

Italien

- Ente Nazionale per Tartigianato e le piccole Industrie

(ENAPl)

-   Ente per lo sviluppo deirarligianato nel Friula-Venezia

Geulia (ESA)

Spanien

- Comilé Nacional de la Pequena y Mediana Empresa

(CNPME)

Sverige

- Statens    industriverks    enhet    för   företagsutveckling

(SIFU) Västtyskland  - Belriebswirkschaflliche Beratungsslelle fiir den Einzel-

handel (BBE)

-   Rationalisiemngs Kuratorium der deutschen Wirtschaft

(RKW)

Österrike

- Wirtschaftsförderungsinslilul   der   Bundeskammer   der

Gewerblichen Wirtschaft (WIFl)

Dessa organisationers ändamål är i slorl selt delsamma. Näslan alla sysslar med leknisk, administrativ och kommersiell hjälp till mindre och medelstora företag - i många fall även detaljhandels- och serviceförelag -i avsikt all ulveckla förelagen. Aklivilelerna läcker med några undanlag hela landel. Flera sysslar med fortbildning av företagsledare och arbelsla­gare. De organ som är medlemmar i kommittén har olika organisations­former. De flesta är självständiga privala organ. 1 slyrelsen ingår regelmäs­sigt representanter för intressenlgrupperna, såsom stat, region, branschor­ganisation, handelskammare samt arbetsgivar- och arbetstagarorganisatio­ner. Verksamheten finansieras dels genom bidrag från myndigheter och organisationer som är representerade i styrelsen dels genom avgifler för utförda Ijänster.

3.5.1  Teknologisk Institut, Danmark

Teknologisk Insiitut som grundades år 1906 är SIFU:s motsvarighel och samarbetspartner i Danmark. Inslitutel uppvisar många likheter med SIFU men också en rad olikheter. Institutet är en "selvejende institution"', dvs. i princip motsvarigheten till stiftelse i Sverige. Instiiutel svarar för teknisk och annan ulvecklingsfrämjande service till företag, i försia hand småföre­tag. Serviceinsatserna spänner över etl brelt område och omfatlar bl. a. kursverksamhet, allmän informalion och rådgivning, provningar och tek­niskt utvecklingsarbete. Något förenklat ullryckt kan sägas att instiiutel fullgör vissa sådana uppgifter som i Sverige utförs av SIFU, statens prov­ningsanslalt. STU och de regionala utvecklingsfonderna.

Institutet leds av en styrelse och en direktör. Slyrelsen består av minsl 11 och högst 15 ledamöler som representerar näringslivel (3), arbetsgivar­organisationer (1), arbetstagarorganisationer (4), akademien för tekniska vetenskaper (I), handelsminsteriel 

(I) 

saml institulets personal (4). Institu­tets direktör är 'T0dt"" medlem av slyrelsen. Vidare finns bl. a. samarbets-

Prop. 1979/80:88

39

och branschulskolt som utses av slyrelsen. Utskotten består av personal vid institutet och represenlanler för berörda industribranscher.

Institutet har omkring 540 anställda. Budgetåret 1977/78 hade det en omsättning på ca 110 milj. Dkr. Härav uppgick intäkterna, i form av kursavgifter och konsultarvoden o. d., lill ca 60 milj. Dkr. och bidrag från slalen till ca 50 milj. Dkr. - en självfinansieringsgrad på ca 55%. För verksamhetsåret 1979 (övergång lill kalenderår) har budgeterats för ca 143 milj. Dkr. i omsättning, varav ca 83 milj. Dkr. utgör egna inläkter och ca 60 milj. Dkr. ulgör statligt bidrag, vilket ger en självfinansieringsgrad på ca 58%.

Del slatliga bidragel till institutet kanaliseras via Teknologirådel, ell statligt organ vars verksamhet regleras i särskild lagstiftning och som har till uppgift atl på ett övergripande plan främja den induslriella utveckling­en. Rådet fördelar bl. a. ekonomiska bidrag lill vissa institutioner och organ som aktivt bedriver företagsulvecklande verksamhel. Institutels årliga anslagsframställning ges, i form av delaljerade projekikalaloger, in lill Teknologirådet som beslutar om bidragels storlek.

Personalpolitiken vid Teknologisk institut präglas av en slrävan efler stor personalrörlighet. Målel är all i framliden en tredjedel av personalen skall utgöras av anställda som arbelal minst lio år i inslitutel och som förvänlas fortsätta sin anslällning. En Iredjedel skall beslå av s. k. "junior-medarbeidere" av vilka en stor del förvänlas la anställning inom näringsli­vel. Den sisla tredjedelen, slulligen, kommer atl utgöras av projektan­ställda konsulter som slular sin anslällning i och med all projekten slut­förts.

I Århus finns ett molsvarande institut med Jylland som verksamhelsom­råde - Jydsk Teknologisk Institut, vars styrelse - 18 ledamöter - utses av elt representskap på 80 personer. Institutets direktör är dock 'T0dt" medlem av slyrelsen. Representanlskapel i sin tur beslår av personer från bl.a. näringslivet samt arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna.

3.5.2   Statens Teknologiske Institutt, Norge

Instiiutel, som är en myndighel underslälld industridepartementet, grun­dades år 1917. Del leds av en slyrelse på åtta personer som lillsatls av industridepartementet. I slyrelsen ingår institutets direktör, två personal­representanter, två representanter för LO, en representant för Industriför­bundet och en för Hantverksförbundel saml en represenlant för teknisk-naturvetenskapliga forskningsrådet. Delta råd har ungefär samma funktion som Teknologirådel i Danmark.

År 1978 hade instilulel 350 anslällda varav ca 250 personer i Oslo och ca 100 fördelade på ålta regionkontor.

Institutets budget ligger på 86 milj. Nkr. varav 70 milj. Nkr. eller 81 % utgör statsbidrag. De egna intäkterna - 16 milj. Nkr. - fördelar sig lika på kurs- och konsultverksamhet.

3.5.3   Anstalten för yrkenas främjande, Finland

Anstalten är en självägande stiftelse. Den grundades år 1922. Stiftarna ingår i elt förvaltningsråd med 21 medlemmar. Bland dessa återfinns nä­ringslivets organisationer samt representanter för undervisningsministeriet och tekniska högskolan. Stiftelsen driver dels anstalten i Helsingfors, dels ett kurscentrum i mellersta Finland. Förvaltningsrådet ulser en slyrelse för den direkta ledningen av anstaltens verksamhet. I styrelsen ingår anstal­tens direktör och ytterligare sju ledamöter.

Prop. 1979/80: 88

40

Anstalten har 64 anställda och driver i huvudsak kursverksamhet men har även rätt att ägna sig ål konsult-, rådgivnings- och uppdragsverksam­hel.

Statens bidrag lill verksamheten uppgår lill mellan 40 och 50% av kostnaderna och resten finansieras med egna intäkter. Budgeten uppgår till sex milj. Fmk. Härtill kommer fem milj. Fmk för kostnaderna för kurscen-Irel, vilka helt beslrids av statsmedel.

4   Överväganden

4.1 Allmänna utgångspunkter

Kommittén har inledningsvis erinrat om utbildningens betydelse för en posiliv utveckling av småföretagen. De förslag som kommittén lägger fram i del följande grundas på bl.a. denna uppfattning. En annan väsenllig ulgångspunkt är att jusl småförelagen - dvs. förelag med upp lill 200 anställda - är i behov av särskilda ulbildnings- och andra företagsservi­ceinsatser från samhällels sida. Småföretagen - framför allt de allra mins­ta - saknar ofla erforderlig kvalificerad tekniskt och ekonomiskl skolad personal. Delta beror i hög grad på att sådana förelag inte kan fulll utnyttja eller bekosla heltidsanställda specialister. Exempelvis anställs som regel färdigutbildade civilingenjörer och civilekonomer i slörre förelag i den mån de söker sig till näringslivel. Detla innebär alt de resurser som samhällel via skattemedel avsätter lill gmndutbildning för blivande civilingenjörer och civilekonomer och liknande högl kvalificerade yrkesgrupper endast i mycket begränsad omfattning kommer småförelagen lill del. Det kan där­för med visst fog hävdas som etl rätlvisekrav alt samhället släller särskilda resurser på förelagsserviceområdet till småföretagens förfogande. För­utom de rådgivnings-, konsult- och utbildningsinsatser för småföretagen som samhället stöder via de regionala utvecklingsfonderna behövs enligl kommitténs mening stöd till utveckling och genomförande av kursverk­samhet med inriklning på småförelagens speciella behov.

På detta område har sedan länge SIFU spelat en cenlral roll. Vid de överiäggningar som kommittén fortlöpande hafl med företagens och de anställdas organisationer under utredningsarbetet har organisaUonerna be­tonat värdet av ett organ med SIFU:s uppgifler. SlFU:s direktkontakter med förelagen och deras anställda via kursverksamheten bekräftar denna uppfattning. Det är också kommitténs mening att SlFU:s utbildningsverk­samhet fyller en viktig funktion när det gäller all främja ulvecklingen av småföretagen.

De samlade utbildningsbehoven inom småföretagssektorn gördel vidare naturiigt att betrakta SIFU som ett utbildningsorgan i utveckling. SIFU torde få vidgade uppgifter och ökad betydelse i takt med ulbyggnaden av de regionala utvecklingsfondernas kontaktförmedling och annan service på bl.a. utbildningsområdet.

1 den situation som svenskt näringsliv befinner sig med ökade krav på konkurrensduglighet genlemot omvärlden är del nödvändigl att samhällels industripolitiska instrument utnyttjas helt. SIFU är ett av dessa instru­menl, vars kunskaper och erfarenhel som utbildnings- och serviceorgan för främst småförelagen, måste tas till vara. Det är lika angeläget att SIFU:s utvecklingsmöjligheter utnyttjas.

Tekniskt kunnande och teknisk förnyelse är livsviktiga faktorer inom

Prop. 1979/80: 88

41

stora delar av näringslivel. På detta område liksom på andra områden av betydelse för företagens expansion och utveckling kan SIFU:s kompelens användas.

En viktig förutsättning är därvid att den yttre formen för verksamheten är anpassad lill behovel av inflyiande från och samverkan med SIFU:s målgmpper. Det är givetvis även angeläget alt verksamhelen ges de ekono­miska resurser som behövs för atl svara upp mol de krav och önskemål som företagen har rätt att ställa på samhällel.

De flesta länder i övriga Västeuropa har väl utbyggda organ med SIFU:s verksamhelsprofil. Åven selt i ett inlernalionellt perspektiv finns därför anledning atl satsa på eU SIFU i utveckling.

BI. a. mot denna bakgmnd analyserar kommittén i det följande för- och nackdelar med SIFU:s nuvarande organisation varvid tre alternativa släll­ningslaganden belyses; nämligen ett bibehållande av nuvarande organisa­tion, en återgång till etl SIFU som självsländig myndighet och slulligen en övergång till en självsländig, fristående organisation vid sidan av myndig­hetsformen.

4.2 Fördelar och nackdelar med nuvarande organisationsform

Fram till den 1 juli 1974 utgjorde SIFU en egen myndighet direkt under­ställd regeringen - industridepartementet. Därefter ingår SIFU som en enhet i SIND. Riksdagen fattade år 1973 principbeslul härom (prop. 1973:41, NU 1973:54, rskr 1973:225).

I prop. 1973:41 angående industripolitisk verksorganisaiion m. m., som behandlar bl.a. SIFU:s roll i relalion till det föreslagna indusiriverkel, anför föredragande statsrådet som moliv lill integrationen med SIND del stora behovet av nära samordning mellan SIFU och SIND.

Tre områden utpekades som särskilt vikligta i detta sammanhang:

-

samverkan mellan SIFU:s utbildningsverksamhet och företagareför­eningarna (numera de regionala utvecklingsfonderna),

-

kopplingen mellan SIND:s utredande verksamhet och SIFU (SIFU:s kurser skulle därvid nyttiggöra den information som kommer fram i de industripoliliska utredningarna),

-

samverkan mellan de särskilda branschprogrammen hos SIND, i vilka bl. a. utbildningsinsatser ulgör viktiga komponenter, och SIFU.

De närmare formerna för SIFU:s integration i SIND behandlades av riksdagen våren 1974. Riksdagen godkände då riktlinjer för kursverksam­heten vid SIND (prop. 1974: 47, NU 1974: 35, rskr 1974: 227). Enligt dessa skulle bl. a. följande gälla:

-

Den operativa verkamhelen, dvs. planering, produktion och genomfö­rande av SIFU-tjänslerna skulle hållas samman i en enhel med stor självständighet.

-

De övergripande styrnings-, samordnings- och planeringsfrågorna för SIFU-verksamheten skulle föras över lill SlND:s industriavdelning i den mån det gällde programformulerande och programslyrande upp­gifter.

-

SIFU:s uppgifter inom branschutbildningsprogrammen skulle föras över till industriavdelningen och inordnas i de särskilda branschpro­grammen.

-

En viss samordning skulle göras av de administrativa resursema genom överföring av uppgifter från SIFU lill SIND:s administrativa byrå.

-

Huvuddelen av SIFU:s laboratorie- och försöksverksamhel skulle föras över till andra huvudmän.

Prop. 1979/80:88

42

-        SIFU:s filialkontor skulle t. v. kvarstå i organisationen. (De har seder­

mera överförts till de regionala utvecklingsfonderna fr. o. m. den 1 juli

1978).

Vid en bedömning av fördelar och nackdelar med nuvarande organisa­tion bör hänsyn las även fill de yttre faktorer som uigjorde förutsättningar­na för integrationen i SIND.

Dessa var:

-

SIFU organiserades i verket som en enhet med slor självständighet,

-

SIFU omfattades alltjämt av det statliga regelsystemet,

-

SIFU behöll sin tidigare anslagskonstruklion med anslag i program­termer enligt sedvanlig modell för en s. k. uppdragsmyndighel,

-

SIFU behöll och utvecklade sina lidigare planeringsinslmment och planeringsrutiner,

-

SIFU behöll lill stor del sin serviceorganisation,

-

SIFU stannade kvar i sina tidigare lokaler. Sammanfattningsvis innebär del sagda att integrationen inle var avsedd

att leda till en tolal sammansmältning av SIND och SIFU.

I det följande diskuteras den nuvarande organisationen med ulgångs­punkt i fyra faklorer:

1.

Myndighetsformen

2.

De allmänna målen för integrationen SIND-SIFU

3.

Den övergripande styrningen av SIFU och intressenternas medver­kan

4.

Den administrativa integrationen i SIND

4.2.1 Myndighetsformen

Att statlig verksamhet bedrivs i myndighetsform är motiverat framför allt då behoven atl styra verksamheten är särskill slora eller rättssäker­helskraven på verksamhelen är högl ställda. Många av de regler som myndigheterna har att rätta sig efler har skapats för all garantera oväld och objektivitet hos myndighetsutövande organ med dömande, föreskrivande eller kontrollerande uppgifter.

SIFU:s verksamhet innebär ingen myndighetsutövning. Den består i stället av service till företagen och bedrivs med vissa modifikationer på affärsmässiga villkor i konkurrens med andra utbildningsorgan. Detta med­för atl de regler som har skapals för myndigheter av helt annan karaktär än SIFU:s ofta utgör onödiga hinder i SlFU:s verksamhet.

Följande nackdelar kan särskilt framhållas:

-

Myndighetsformen försvårar möjlighelerna till ökat samarbele med och intresse för SlFU:s verksamhet hos näringslivet och dess organisatio­ner. En myndighet uppfattas ofla - med rätt eller orätt - som represen­tant för onödig byråkrati samt tungroddhet. Sålunda har näringslivets organisationer i olika sammanhang anförl alt SIFU bör ges en mer flexibel organisationsform än myndighelsformen. Förtroendet hos och samverkan med näringslivet är en grundförutsättning för SIFU:s exi­stens. Företagens och deras organisationers uppfattning i organisations­frågan är därför av slor betydelse.

-

Regeringsformens regler om förtjänst (anlalel anställningsår i offenllig tjänst) som en viktig befordringsgrund vid tjänstetillsättningar saml besvärsrätten i sådana ärenden liksom de komplicerade slalliga löne-och personaladministraliva systemen försvårar för SIFU att uppnå en flexibel och effektiv organisation. SIFU har således inte samma frihel som ell privaträttsligt organ vid personalrekrytering och befordran;

Prop. 1979/80:88

43

löneutrymmet är generellt selt mer begränsal, besvärsrällen kan medfö­ra långvariga tillsättningsärenden osv.

-        Statsförvaltningens deltaljerade regler och syslem för den ekonomiad­

ministrativa verksamheten utgör ett tidsmässigt hinder för SIFU och

hämmar resultatinriktad effektivitet och produktivitet.

Följande fördelar kan sägas vara förknippade med myndighetsformen:

-

Myndighelsformen kan bäst motsvara krav på saklighet och avsaknad av privat-kommersiella intressen vid framtagning och genomförande av kurser.

-

Personalens anställningstrygghet är allmänl sett slörre i en statlig myn­dighet än i andra verksamheler på arbelsmarknaden. De grundläggande arbelsrättsliga reglerna är visserligen numera i slorl desamma inom hela arbelsmarknaden men omplaceringsmöjlighelerna är bättre inom den statliga sektorn. Detta är en följd av det koncernlänkande som i dessa sammanhang numera finns inom staten och i första hand inom ansvars­området för statens personalnämnd (SPN). Enligl omplaceringsförord­ningen (1974: 1006) betraktas statliga myndigheter m.fl. som en arbets­givare i omplaceringsärenden, vilkel ger SPN stora möjligheler att lösa omplaceringsärenden på etl för personalen godtagbart sätl. Omplace­ringstryggheten är givelvis av särskild betydelse i delta fall med hänsyn till den föreslående omlokaliseringen av SIFU. Sammanfattningsvis innebär det ovan sagda emellertid all nackdelarna

enligt kommitténs mening överväger fördelarna för SIFU atl bedriva sin verksamhet i myndighetsform.

4.2.2    De allmänna målen för integrationen SINDSIFU

Del övergripande målet för SIFU:s integration i SIND var atl SIFU skulle kunna knyla an till ett störte industripolitiskt sammanhang. Detta mål har delvis uppnåtts samtidigt som SIFU har behållit en stor självstän­dighet. Della lalar å ena sidan för elt bibehållande av nuvarande organisa­tion. Å andra sidan lorde detta mål kunna nås även om SIFU:s formella bindning till SIND upphör.

Vidare har inlegrationsmålen i mer konkreta frågor uppnåtts endasi i begränsad omfattning. Detla gäller t. ex.:

-

kopplingen mellan SIFU och den utredande verksamheten vid SIND. På denna punkl har relativt lilel uppnålts. Anledningen till detla är närmast att SlND:s industripolitiska planering sker i relativt övergri­pande termer med få konkrela beröringspunkter med SIFU,

-

samverkan mellan SIFU och SIND:s särskilda branschprogram. I viss utsträckning har SIFU anlitats för denna verksamhel, men sannolikl i betydligt mindre grad än vad som ursprungligen torde ha varil avsett,

-  organisalionen av de övergripande styrnings-, samordnings- och plane­

ringsfrågorna. Den programformulering och programstyrning som

SIND:s industriavdelning skulle ombesörja åt SIFU har ej kommit Ull

stånd. Däremot har SIFU fullgjort uppgifler inom del allmänna utbild­

nings- och företagsserviceprogrammets ram ål industriavdelningen.

Kommittén har därför uppfattningen att de allmänna målen för integra­

tionen av SIFU i SIND endast delvis har uppnåtts. Detta innebär dock inte

alt den nuvarande organisationen enbarl av det skälet bör ersättas.

4.2.3    Den övergripande styrningen av SIFU och intressenternas medver­

kan

I samband med atl SIFU integrerades i SIND upphörde SIFU:s egen

Prop. 1979/80:88

44

slyrelse. I stället knöls lill SIFU-verksamheten etl rådgivande organ -rådel för företagsutveckling.

Besluten i principiella och strategiska frågor, liksom i andra frågor rörande SIFU-verksamheten, fattas sålunda inle av rådel ulan av SlND:s slyrelse.

Den nuvarande formen för den övergripande styrningen har i viss om­fattning lett till att:

-

SIFU-verksamheten har "förlorat posiUon" (frän aU ha varit en själv­ständig myndighet med egen styrelse är SIFU nu en del av elt större induslripoltiskt komplex inom en annan myndighet),

-

verksledningen endast i relaUvt begränsad omfattning har kunnat ägna intresse åt SIFU (detta är främst en följd av atl SIFU-verksamheten innehåller förhållandevis färre inslag av strategisk planering etc, än de övriga verksamhetsgrenarna inom SIND),

-

SIFU:s direkla kontakytor mol näringslivel och andra organisationer troligen har minskal.

På denna punkt kan sägas all nackdelarna med nuvarande organisation sannolikl överväger. Det är dock viktigt aU framhålla all statsmakterna underströk att SIFU skulle ha stor självständighet, vilkel kan ha letl till en kluven inställning hos SIND:s ledning i fråga om styrningen av SIFU.

Slutsatserna i delta avseende ger vid handen all del finns skäl all pröva en annan organisationsform som kan skapa slörre möjligheler för avnä­marna av SIFU:s Ijänsler att påverka, medverka i och ta etl större ansvar för verksamhetens utveckling.

4.2.4 Den administrativa integrationen i SIND

I samband med integrationen överfördes sex tjänster från SIFU till SIND:s administrativa byrå. I storl behöll dock SIFU sin serviceorganisa­tion. Om man delar in den adminislraliva verksamheten i fyra områden -personal, service, ekonomi och planering - kan resultatet av integrationen beskrivas på följande sätl:

-       Personal: Personalrapportering, löneadministration, personalbeslul,

övergripande personaladministration och förhandlingsarbete har överta­

gits av SIND.

-

Service: Verksamhelen, som omfatlar intendentur, bibliotekstjänst och annan intern service, kvarstår helt hos SIFU.

-

Ekonomi: Den löpande redovisningen och bokslutsarbetet har överla­gils av SIND. Uppföljning, analyser etc. sköts av SIFU.

-

Planering: Verksamheten kvarslår och har vidareutvecklats hos SIFU. Detta innebär att SIFU ombesörjer sin löpande planering av kurser elc. och upprättar även inlernbudgel och anslagsframställning för sin verk­samhel.

Utvecklingen kan sägas ha letl till en administrativ hybrid trots de tjänster som överfördes från SIFU till SIND. Frågan om en mer rationell uppdelning av den adminislraliva verksamheten har kontinuerligt diskule­rals inom verkel. I samband med omlokaliseringen får del anses nödvän­digt att genomföra vissa ändringar av den administrativa verksamheten även inom nuvarande organisaiionsform.

Sammanfattningsvis kan sägas att på det övergripande personaladmini­straliva områdel, främst då vad gäller förhandlingsarbete och frågor i anslutning till MBL, har sannolikt nuvarande organisation medfört rationa-lisenngsvinster. På de mera mtinbetonade områdena, som t.ex. löpande

Prop. 1979/80: 88

45

redovisning, är nuvarande organisation ej rationell. Problemen kan dock lösas inom ramen för myndighelsformen. Någol skäl för en organisations­förändring enbart på grund av denna fråga finns därför inte.

Som tidigare har nämnls medför dock myndighelsformen som sådan betydande hinder för en rationell administration av en verksamhet som SIFU:s, som t.ex. komplicerad och krånglig budgetprocess, osmidiga redovisningssystem och en hårt regelstyrd personaladministration. Detla är dock en följd av myndighetsformen som sådan och har ej direkt att göra med att SIFU:s administrativa verksamhet delvis förts över lill SIND. Slutsatsen är dock att det inte finns något som talar mot all man prövar en annan organisationsform för SIFU. I sammanhanget bör särskill uppmärk­sammas att den administrativa kopplingen till SIND av geografiska skäl sannolikt måsle upphöra då SIFU har lokaliserats lill Borås. Denna om­ständighet talar för att ompröva organisationsformen.

4.3      Överläggningar med intresseorganisationerna

Utredningsuppdraget har i väsentliga delar kommit all beslå av diskus­sioner och överläggningar med intressenlgrupperna om deras syn på Sl-FU:s organisation. Särskilt ingående diskussioner har förts med företräda­re för näringslivels organisationer, framför allt SAF, Sveriges industriför­bund, SHIO-Familjeföretagen och Svensk industriförening, men även fö­relrädare för Svenska handelskammarförbundet och Svenska företagares riksorganisation har deltagit.

Överläggningar har vidare förls med represenlanler för de fackliga cent­ralorganisationerna, LO, TCO och SACO/SR.

Det sammanfattande intryckel från dessa överläggningar är atl intres­seorganisationerna är positiva lill SIFU som utbildningsorgan men all SIFU bör brytas ut ur myndighetsorganisationen. Vid överläggningarna har också framkommit atl stiftelse kan vara en lämplig organisationsform för SIFU. I det sammanhanget har tagits upp frågan om enbart staten bör vara huvudman för en sådan stiftelse eller om staten och intresseorganisa­tionerna bör vara gemensamma huvudmän. Vad gäller del sistnämnda alternativet har diskuterats tänkbara finansieringsprinciper varvid förts fram alt 50000 kr. skulle vara etl tänkbart stiftelsekapital från resp. organi­sation. Staten i sin tur skulle bidra med etl större stiftelsekapital samt med årliga driflsbidrag.

Slutligen har organisationerna fått ta del av och lämnat synpunkter på utkast till avtal om bildande av en evenluell stiftelse och till stadgar för en sådan stiftelse.

4.4      Sammanfattande slutsatser

I kapitel 4 har kommittén försökl att beskriva fördelar och nackdelar med nuvarande organisation av SIFU-verksamheten, främst med utgångs­punkt i motiven bakom integrationen i SIND. Vidare har summariskt redogjorts för kommilléns överläggningar med intresseorganisationerna om SIFU. Kommitténs slutsatser av denna genomgång kan sammanfallas på följande sätt.

SIFU saknar numera helt inslag av det som kan sägas vara det karaktä­ristiska för en statlig myndighel, s. k. myndighetsutövning. SIFU:s uppgift är allmänt sett densamma som andra, privaträtlsliga utbildningsorgans, nämligen att mot avgift producera och genomföra kurser. SIFU:s kurser är

Prop. 1979/80:88

46

öppna eller förelagsbeställda, dvs. ingen av kurserna är obligatorisk för behörighet Ull visst yrke eller viss examen i den meningen aU SIFU skulle ha exklusiv rätl alt vara kursarrangör. SIFU har således ingen monopol­ställning som kräver särskild lillsyn. Vidare skall SIFU i princip vara självbärande, även om verksamhelen av särskilda skäl till viss grad är statligt bidragsfinansierad.

Föratt fullgöra sin näringspolitiska uppgift måste SIFU ständigt anpassa sin kursverksamhet till marknadens, framför allt småförelagens, krav och de fortlöpande förändringarna i samhället. För all kunna lyckas med delta krävs en flexibel organisation med smidiga beslutsprocesser för SIFU.

Della gör att myndighelsformen. Ull vilken är knulen eU viUomfattande och från effeklivilssynpunkt betungande regelkomplex, passar mindre väl för de verksamhetsbetingelser som gäller för SIFU.

Ser man enbart till verksamhelens art ler sig således myndighelsformen som mindre lämplig för SIFU. Den nuvarande organisalionen, som innebär att SIFU från alt ha varil en egen självständig myndighel övergåll till att bli en del i annan myndighet, har enligl kommilléns uppfattning medfört slörre nackdelar än fördelar.

De samordningsvinster i etl större näringspoliUskl perspektiv som var ett av målen för integrationen i SIND torde kunna uppnås i andra former. Kommittén förutsätter därvid att SIFU;s samverkan med SIND måste beslå framöver oavselt om SIFU ingår som en del av verkel eller organi­seras som ell fristående organ. SIFU:s roll som ett operativt industripoli­tiskt instrument och SIND:s roll som elt organ med bl.a. övergripande ansvar pä myndighelsplanet för induslrifrågor gör att ett fortsatt nära samarbele framslår som naturligt och självklart.

Belräffande de administrativa samordningsvinsterna som integrationen i SIND har medfört bör understrykas alt dessa i allt väsentligl lorde falla bort efter SIFU:s lokalisering lill Borås. Det framstår som mindre effekfivt att sköta personaladministration och redovisningsfrågor avseende Borås­verksamheten i Stockholm.

Den påtagliga fördelen med myndighetsformen jämfört med varje annan organisationsform finns enligl kommitténs uppfattning på det personalpoli­tiska området. Kommittén har tidigare nämnt atl anställningstryggheten generellt sett är störst i offenllig verksamhel. I praktiken torde dock skillnaden sakna betydelse, eftersom kommittén i sina förslag ulgår från ell fortsalt statligt engagemang och ansvar även vid en förändrad organisa­tionsform.

Av belydelse i sammanhanget, med hänsyn till Borås-lokaliseringen, är emellertid de särskilda omlokaliseringsförmåner som gäller inom den stat­liga seklorn. Kommittén förutsätter dock att - om slalsmaklerna godkän­ner kommitténs förslag och dessa förverkligas före omlokaliseringen -personalens förmåner i detta avseende inte försämras.

Sammantaget har kommittén kommit till uppfattningen att SIFU på ell mer effektivi sätt skulle kunna fullgöra sina uppgifler med en annan organi­sationsform än den nuvarande. Förutom de direkta nackdelarna och av­saknaden av påtagliga fördelar med myndighelsformen som sådan talar följande skäl för en omorganisation:

-

En självständig, mindre formbunden organisation ger större uirymme för inflytande från och samverkan med företagen och de organisationer som representerar intressenterna/kundkretsen.

-

En självständig organisation har bättre fömtsättningar att genom styrel­se eller andra interna organ samarbeta på ell mer obundet sätt med

Prop. 1979/80:88

47

intressenterna på avnämarsidan och med andra ulbildningsgivare.

-

En frislående organisation har större möjligheler till flexibelt handlande i fråga om överenskommelser om projektsamverkan m. m. med intres­seorganisationer, andra utbildningsorgan m. fl.

-

Av effektivitets- och ansvarsskäl är det önskvärl atl SIFU får en for­melll självständig ledning som arbetar såväl med den långsikliga plane­ringen och utvecklingen som det praktiska genomförandet av dessa planer. I den nuvarande organisationen styrs i princip den långsiktiga utvecklingen av SIND centralt medan ansvaret för det praktiska genom­förandet och den kortsiktiga planeringen ligger hos SIFU.

-

En ny egen organisation ökar möjligheterna lill en högsla ledning (sty­relse) med särskilt kunnande i och intresse för SlFU-frågor.

-

För en självsländig organisation kan skapas/tillämpas regler och rutiner som bätlre passar den löpande verksamhelen samlidigl som samhälleli­ga tillsyns- och objektivitetskrav kan tillgodoses.

-

En annan form än myndighetsformen ger ell mer flexibelt lönesystem med generellt sett större möjligheter att rekrytera och behålla kvalifi­cerad personal saml en i övrigt slörre handlingsfrihel vid rekryteringar.

-     Ett fristående SIFU i nära samverkan med näringslivet och arbetstagar­

organisationerna torde ha bättre möjligheler atl knyta an till ett större

industripolitiskt sammanhang än vad som blivit fallel i nuvarande or­

ganisationsform. Inlresset och förtroendet för SIFU torde härigenom

öka inom främst näringslivel.

Efter atl sålunda ha konstaterat att övervägande skäl talar för en ny, friare organisationsform för SIFU presenterar och kommenlerar kommit­tén under punkt 4.5 olika former för statlig verksamhel.

4.5 Former för statlig verksamhet

StaUig verksamhet kan ske i många olika former. Med verksamhetsform avses här den yttre form som ger det organ där verksamheten bedrivs dess rättsliga ställning utåt. De olika former som staten kan välja mellan för sin verksamhet har på senare tid beskrivits i flera olika sammanhang. Här kan nämnas att statskontoret i sin rapport (1976: 22) Myndighet, stiftelse eller akiiebolag analyserat de nämnda verksamhetsformernas egenskaper och användningssätt. Vidare finns i företagareföreningsulredningens belänkan­de (SOU 1977: 3) Utbyggd regional näringspolitik en utförlig redovisning av olika former för offentlig förvaltning. Åven i STU-kommitténs delbetän­kande (Ds I 1975: 7) STUs organisaiionsform redovisas olika organisalion-salternaUv för statlig verksamhet. De olika formerna för offentlig förvalt­ning framgår av det följande.

4.5.1 Allmänt om former för StatUg verksamhet

Verksamhet som bedrivs för del allmännas räkning, dvs. för stal och kommun, kan vara av mycket varierande beskaffenhet. En väsentlig del av den statliga verksamheten beslår i s. k. myndighetsutövning. I förvalt­ningslagen (1971: 290) definieras detla närmare som ulövning av befogen­het att för enskild bestämma om förmån, rättighet, skyldighet, disciplinpå­följd, avskedande eller annat jämförbart förhållande. För myndighetsut­övning gäller att verksamheten måsle ske med stöd av lag eller förordning eller på annat sätt utgå från ett beslut av regering och riksdag. Myndighets­utövning utmärks således av att det är fråga om ensidiga beslut från statens sida, dvs. ej ett avtal.

Prop. 1979/80: 88

48

Sedan gammalt har myndighetsutövning utgjort kärnan i den slalliga verksamhelen. Efler hand har dock uppgifterna för denna vidgais. Numera finns många andra områden för statlig verksamhel som t. ex affärs-, plane­rings-, ulrednings-, informations- och serviceverksamhet.

Etl sammanfattande namn på den verksamhet som bedrivs för det all­männas räkning är offentlig förvaltning. Som förvaltning räknar man dock vanligen inle den verksamhet som utövas av riksdagen, regeringen och domslolarna. Det normala är all förvaltningsuppgifter ligger på myndighe­ter, som ulan egen rällssubjeklivilet, dvs. förmåga att förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter, representerar det allmänna. De statliga myn­dighelerna fömtsätts således vara organ för elt och samma rättssubjekl, staten. De utgör en del av vad som med ett sammanfallande namn kallas statsförvaltningen. På motsvarande sätt är de kommunala myndighelerna organ för kommunen. Emellertid kan också som framgår av 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen (RF) förvaltningsuppgift överlämnas lill bl.a. bolag, förening, samfällighel eller stiftelse. De uppräknade organen är juridiska personer med självständig rällssubjeklivilet. Formelll är de enskilda organ. Överlämnande sker normall endast till rättssubjekt som ägs eller på annal sätt kontrolleras av stal eller kommun. Bakom valet av privaträttslig form för statlig verksamhel ligger framför allt två skäl, nämli­gen att verksamheten skall bedrivas i organiserat och permanent samarbe­te med ulomslående intressenter eller att del är fråga om affärsverksamhet eller annan självbärande verksamhet.

Då en förvaltningsuppgift överlämnas till enskilt rättssubjekt kan delta i allmänhel ske utan särskilda yllre former. Elt undantag utgör del fallet att förvaltningsuppgiften innefallar myndighetsutövning. Enligl 11 kap. 6 § Iredje stycket RF krävs i sådanl fall alt överlämnande sker med stöd av lag.

Myndighelulövning ställer särskilda krav på garanlier för rättssäkerhet. Vid avgörande av frågan om myndighetsutövning bör ske via ett privat­rättsligt rättssubjekt måste en avvägning göras mellan å ena sidan de skäl som föranleder alt verksamhelen bör bedrivas av elt privalrältsligt rätts­subjekt och å andra sidan arten av myndighetsutövning och de garanlier för rättssäkerheten som ställs upp. Eflersom SIFU:s verksamhel inle innefattar myndighetsutövning är dock denna fråga inle akluell i detla sammanhang.

4.5.2 Statlig verksamhet genom myndighet

Det finns inget enhetligt myndighetsbegrepp, vilkel medför att myndig­hetsformen inom sig rymmer organ som organisatoriskt skiljer sig starkt åt. Som myndigheler räknas organ som ämbetsverk, affärsverk och uppdrags­myndigheter. Till krelsen av myndigheler kan i undanlagsfall hänföras organ som är självständiga juridiska personer, t. ex. allmänna försäkrings­kassor. De är då så inordnade i det regelsystem som normall gäller för myndigheler att de får anses som sådana. Trots de organisatoriska skillna­derna har myndigheterna - genom alt de är en del av staten - åtskilligt gemensamt. Bl. a. är samtliga myndigheter underordnade regeringen. Den­na har således rält all ulfärda direkliv för verksamheten. Direktiven får dock inte strida mot gällande rätt. Av 11 kap. 7 § RF följer vidare all varken regering eller riksdag får beslämma hur en myndighet skall besluta i enskilda ärenden som rör myndighetsutövning eller tillämpning av lag.

De lermer som används för alt beteckna myndigeter svarar ibland inle mol någon enhetlig typ av organ. Termen nämnd används t. ex. både för

Prop. 1979/80:88

49

cenirala ämbetsverk och för små organ med etl lilel kansli eller sekretariat. Det senare slagel av nämnder är ofta nära knutna till eller underställda deparetmentet eller cenirala ämbetsverk och affärsverk. Motsvarande oklarheter finns beträffande termer som slyrelse, råd, institut, anstalt, fond och delegation. Termerna centralt ämbetsverk, affärsverk och upp­dragsmyndighet har dock en relativt klar innebörd.

Med centralt ämbetsverk avses en myndighet som är direkt un­derställd regeringen, har hela landet som verksamhetsområde och är så stor att den är uppdelad i underenheter. Exempel på centrala ämbetsverk är stalskonloret, riksförsäkringsverket, socialstyrelsen och SIND. Läns­slyrelserna kan i praktiken föras till denna kategori. De är dock lill skillnad från de uppräknade myndigheterna inle centrala organ.

Del finns ålskilliga organ som uppfyller ovanslående kriterier på cenlrall ämbetsverk men som trols delta inle brukar belecknas ämbetsverk eller ens myndighel. I rältslig mening är de dock myndigheter. Hit hör bl. a. vissa utbildningsanstalter, forskningsinrättningar, museer samt de militära staberna.

Affärsverken har slörre frihet i främst ekonomiskt avseende än ämbetsverken. Denna frihet tar sig utlryck i att affärsverken i allmänhet har rätt att självständigt använda sina löpande inkomster för bestridande av driftsutgifter. Endasi överskottet redovisas i statsbudgeten. Däremol skall investeringsutgifter i regel fastställas av riksdagen och redovisas mot anvisade anslag.

Affärsverken beslutar i viss utsträckning själva om sina taxor. Också i fråga om personalpolitiken är affärsverkens handlingsfrihet större än äm­betsverkens. Handlingsfriheten varierar dock något. Affärsverksformen är således inte enhetlig. Som exempel på affärsverk kan nämnas postverket, televerket, domänverket och slalens järnvägar (SJ).

Uppdragsmyndigheterna skiljer sig i ell väsenlligl avseende från de egenlliga ämbetsverken: de har i likhet med affärsverken möjlighet att använda löpande inkomster för all bestrida driftsulgifter. Uppdragsmyn­digheterna har dock inte samma frihet i övrigt som affärsverken. Dessutom anslagsfinansieras vanligen delar av verksamheten. Trots detta kan upp­dragsmyndigheten ses som ell mellanting mellan centralt ämbetsverk och affärsverk. Som uppdragsmyndighel räknas bl. a. statistiska centralbyrån (SCB), statens bakteriologiska laboralorium och statens provningsanstalt. Hit räknas även SIFU, trots att SIFU organisatoriskt ingår som en del i SIND,

En statlig myndighel skapas genom atl regeringen genom instruktion eller liknande föreskrifi utfärdar de bestämmelser som behövs för den verksamhet myndigheten avses bedriva och vidare ulser vissa befattnings­havare. Eftersom inrättande av nya myndigheter så gotl som alllid kräver att medel anvisas för verksamheten, behövs i praktiken även beslut av riksdagen. Det förekommer också att i lag finns direkt bestämmelse om att viss myndighet skall finnas. Beslutet om inrättande har då skett direkt genom lagen och del ankommer på regeringen att utfärda föreskrifter om organisationen och utse befattningshavare.

När det gäller bedrivande av verksamheten finns vikliga principiella skillnader mellan myndigheter och enskilda rättssubjekt. En gmndläggan­de olikhet följer av del nyssnämnda förhållandel att regeringen direkt kan ingripa med direktiv och föreskrifter i olika avseenden gentemot myndig­heter. För myndigheterna gäller vidare ett storl antal bestämmelser som ingående reglerar deras administration och handläggning av ärenden. 

4    Riksdagen 1979/80. I saml. Nr 88

Prop. 1979/80:88

50

Grundläggande bestämmelser som gäller för de flesta myndigheterna finns i allmänna verkssladgan (1965:600), där bl.a. föreskrivs atl beslul och vissa uppgifter i samband därmed skall framgå av prolokoll eller andra handlingar. För arbetet vid de särskilda myndighelerna gäller av regering­en meddelade instruktioner, som myndigheterna i allmänhet är skyldiga atl komplettera med en intern arbetsordning.

För handläggning av ärenden hos myndigheler finns allmänna regler i förvallningslagen. Av särskild belydelse är de bestämmelser som reglerar förfarandet i ärenden som gäller myndighetsutövning. Enskildas rättssä­kerhet tryggas också genom den rätt atl anföra besvär över myndighets beslut som alltid finns, om inte besvärsrätten avskurils eller inskränkts genom uttrycklig bestämmelse i lag eller annan författning. Myndigheterna står under tillsyn av justitieombudsmannen (JO) och justitiekanslern (JK). Dessas tillsyn gäller också enskilda organ i den mån dessa handhar myn­dighetsutövning.

Av stor vikt för myndighelernas verksamhet är också principen att de skall arbela under insyn och konlroll från allmänheten. I fråga om hand­lingar som inkommit till eller upprättats hos myndigheter gäller enligt tryckfrihetsförordningen den s. k. offentlighetsprincipen. Denna innebär atl var och en har rätt att ta del av sådan handling, om inte uttryckligt slöd för hemlighållande finns i lagen (1937: 249) om inskränkningar i rätten alt utbekomma allmänna handlingar (sekretesslagen). Vidare är enligl service­cirkuläret (1972:806) Ull statsmyndigheterna dessa skyldiga att gå allmän­heten till hända med att översända handlingar och lämna upplysningar av olika slag.

Det finns även anledning att något beröra personalens slällning i myndig­heter resp. i enskilda organ. Vissa olikheter finns. De viktigaste skillna­derna är att de statliga myndighelerna är bundna av regler för inrättande av tjänster, anställning och lönesättning, som saknar motsvarighet i enskild verksamhet. Olikheterna mellan anställda vid myndigheter resp. enskilda organ har minskat väsentligt i och med att ämbetsansvaret och ämbels-straffen togs bort år 1975. Åven i fråga om anställningstryggheten gäller numera i stort sett samma regler för statligt och privat anställda. Vid omplaceringsärenden beiraktas dock staten som en arbetsgivare, vilkel kan medföra vissa fördelar för de myndighelsanställda.

Syftet med det regelsystem som gäller för statsmyndigheterna är alt tillgodose dels behovet av kontroll och god ordning inom slallig verksam­het, dels allmänhetens intresse av rättssäkerhet och korrekt behandling av de ärenden som handläggs. Regelsystemet ger en siadga åt verksamheten som knappast kan uppnås om den drivs i privaträttslig form. Nackdelen med myndighetsformen är att den i vissa lägen är stel och osmidig och att större risker för onödig byråkratisering finns än om verksamheten sker i friare former.

4.5.3 Statlig verksamhet genom ekonomisk eller ideell förening

En ekonomisk förening är en sammanslutning av medlemmar som kan vara fysiska eller juridiska personer. Strukturen liknar eU aktiebolags på det sättet att en och samma organisation hela tiden anses föreligga, fastän föreningens medlemmar likaväl som dess ekonomiska lillgångar kan växla och utbytas mot andra. Som en sammanhållande formell faktor fungerar föreningens firma. En ekonomisk förening är en självständig juridisk per­son. För föreningens förbindelser svarar föreningens tillgångar. Medlem­marnas ansvar gäller endast förfallna obetalda insalser och avgifler.

Prop. 1979/80:88

51

Med hänsyn till de krav som lagen uppställer för erhållande av regislre­ring som ekonomisk förening är det uteslutet för stat eller kommun atl ulöva offenllig förvallning genom alt bilda ekonomisk förening. Däremot föreligger inget hinder mot att överlämna förvaltningsuppgifter åt redan bildade ekonomiska föreningar. Eftersom syftel med föreningsverksamhe­ten skall vara atl främja medlemmarnas ekonomiska inlressen, kan del dock mera sällan bli fråga om sådan verksamhet för statens del. Ett undantag var företagarföreningarna, vars verksamhet dock numera överta­gils av de regionala utvecklingsfonderna, som till formen är stiftelser.

En sammanfallande juridisk beteckning på föreningar som inte är regist­rerade som ekonomiska föreningar är ideella föreningar. Definitionen är således formell och ideellt syfte med föreningens verksamhet krävs inle, även om sådanl ofta finns. Del kan vara fråga om föreningar som driver ekonomisk rörelse men i annal syfte än atl främja medlemmarnas ekono­miska intressen eller föreningar som har detla syfle men som inle driver ekonomisk verksamhet i föreningslagens mening, t. ex. arbetsmarknadens organisaUoner. Benämningen ideell förening är historiskt betingad.

För ideella föreningar finns ingen lagstiftning. Del finns dock i de flesla hänseenden klara regler i praxis. De tillerkänns självständig rätlssubjekti-vitet under fömtsättning atl stadgar antagits, som ger omväriden en klar bild av föreningen, och slyrelse utsetts. En korrekt bildad ideell förening kan således förvärva rältigheter och ikläda sig skyldigheter. Den arbetar liksom en ekonomisk förening utan personligt ekonomiskt ansvar för med­lemmar, styrelse och funktionärer. Ideella föreningar har stor frihet att organisera sig på det sätt de finner lämpligt. I allmänhet brukar de ha en organisation av liknande slag som ekonomiska föreningar. Någon möjlig­het att registrera ideell förening finns inte med undanlag för alt förening som driver näring skall föras in i del hos länsstyrelsen förda handelsregis­tret.

I fråga om möjligheterna atl utöva offentlig förvallning genom ideell förening är situationen principielll densamma som då del gäller ekonomisk förening. Eftersom en förening bygger på medlemskap av fysiska eller juridiska personer kan slalen inte utöva förvaltning genom alt bilda en sådan, medan inget hinder finns mot atl överlämna förvaltningsuppgifter till en existerande förening. Det är emellertid mindre vanligt all ideella föreningar har sådana uppgifter. Exempel på ideella föreningar som utför sådana uppgifter är Riksidrottsförbundel och Jägareförbundet. I dessa fall avser förvaltningsuppgifterna bl. a. fördelning av slatliga bidrag.

4.5.4 Statlig verksamhet genom aktiebolag

Aktiebolags verksamhet regleras i aktiebolagslagen (1975: 1385). Aktie­bolag är alltid ett självständigt rättssubjekt. Del ägs av aktieägarna som inte svarar personligen för bolagets ålaganden och förpliktelser ulan en­dast med insatt aktiekapital. Borgenärer får således hålla sig lill bolagets tillgångar. I syfle att skydda borgenärsintressen finns regler om inbetalning av aktiekapital och skydd för detla. I akiiebolag skall finnas tre bolagsor­gan: bolagsstämma, styrelse och revisorer. I större bolag skall också finnas en verkslällande direktör. Med innehav av aktier följer en viss rösträtt på bolagsstämma. Den grundläggande principen är alt de som har majoriteten av rösträtten också bestämmer i bolagel. Det finns dock ell antal regler som syflar till att skydda minoriteter mol maktmissbmk. På bolagsstäm­man avgörs bl. a. frågan om ansvarsfrihet för slyrelseledamöler och verk­ställande direktör, val av styrelse, ändringar i bolagsordning, aklieutdel-

Prop. 1979/80: 88

52

ning, ändring av aktiekapital m. m. Den löpande verksamheten leds av styrelsen och verkslällande direkiören, om sådan finns. För aktiebolag skall finnas en bolagsordning, där bl. a. bolagets firma och arten av bola­gels verksamhel skall anges. Akiiebolag skall registreras hos patent- och registreringsverket, som för etl offentligt register med olika uppgifler om aktiebolagen. Dessa är skyldiga atl dit sända in sin årsredovisning.

Akiiebolag förutsätter i princip att olika aktieägare genom all lillskjula kapital samverkar för att driva en vinstinriktad verksamhet. Aktiebolagsla­gen är i allt väsentligt uppbyggd för detla. Del finns dock inget formelll hinder mot atl det endasi finns en aktieägare och inte heller mol alt verksamheten drivs utan vinstsyfte. Aktiebolagsformen används i slor utsträckning för atl driva stadig verksamhet i de fall då ett självständigt rättssubjekt anses lämpligt för uppgiften. Främsl är det fråga om affärs­mässig verksamhet, t.ex. Statskonsult AB. Åven andra hänsyn än affärs­intresset kan spela in. Vid bildandet av AB Svensk Bilprovning anfördes bl.a. samarbetet med olika organ inom motorbranschen som skäl för aktiebolagsformen. Detta bolag har en särskild ställning som riksprovplats för molorfordon m.m. Del förekommer någon gång att aktiebolagsformen används också för ändamål där affärsintresset är av underordnad belydel­se. Bl. a. bedrivs viss forskning i bolagsform. Exempel på della är Studsvik Energiteknik AB (f.d. AB Atomenergi) och Svenska Rymd AB. Åven kulturverksamhet bedrivs ibland i bolagsform, t. ex. Operan, Dramaten och Sveriges Radio. De icke-affärsmässiga användningarna av aktiebolags­formen är dock relativt ovanliga.

Om viss verksamhet skall drivas så att inte kostnaderna täcks, har aktiebolagsformen nackdelar. Del krävs då ell kontinuerligt inflöde av kapital. Om akUekapitalet sjunker under en viss nivå, är nämligen bolaget skyldigt att gå i likvidation. Som exempel på överväganden om aktiebo­lagsformens lämplighet för statlig verksamhet vid fall av deUa slag kan nämnas all för ledningen av de s. k. industricentra valdes formen stiftelse i stället för den av industricentrautredningen föreslagna aktiebolagsformen med hänvisning till att verksamheten skulle ha ren förvaltningskaraklär och inte drivas i vinstsyfte (prop. 1973:40 s. 79). Det kan också nämnas att vid val mellan formerna akiiebolag och stiftelse för arbetsvårdsföretagen stiftelseformen vahs med hänvisning till bl. a. atl betydande tillskoU av allmänna medel krävs för verksamhelen (prop. 1977/78: 30 s. 84). Liknande överväganden gjordes då företagareföreningarna omorganiserades till stif­telser (prop. 1977/78:40, bil. 1 s. 137). Del bör påpekas aU vid valet mellan akiiebolag och stiftelse även andra faktorer har stor betydelse. En väsent­lig skillnad mellan dessa verksamhetsformer är alt för aktiebolag finns noga regleral hur ansvarsfördelningen skall vara mellan de organ som handhar den ekonomiska kontrollen av bolaget, hur den ekonomiska redo­visningen skall vara ordnad m. m. För stiftelser har däremot stiftaren stor frihet alt i avsaknad av lagregler utforma stiftelsens sladgar som han finner lämpligl.

Åven statliga akiiebolag har naluriiglvis all följa aktiebolagslagens be­stämmelser. Ell stort anlal regler saknar dock sin avsedda belydelse för sådana bolag. Detta gäller t.ex. regler som har Ull uppgifl alt skydda aktieägarnas och bolagsborgenärernas intressen. Särskilt om verksamhe­ten inle är affärsmässig kan sådana regler i stället vara lill hinder för statliga bolag.

Från den verksamhet som drivs av statliga aktiebolag bör skiljas verk­samhel som drivs av affärsverk. Åven om affärsverken har en självständi-

Prop. 1979/80: 88

53

gare ställning än vanliga myndigheter, ingår de i den direkta statsförvalt­ningen och står i omedelbarl beroendeförhållande lill regeringen. 1 statliga aktiebolag gör sig däremot det staUiga inflytandet gällande genom all staten uppträder som ägare på bolagsstämman. Ett statligt aktiebolag kan till skillnad från ett affärsverk på egen hand falla beslul om investeringar och flertalet övriga förhållanden som påverkar förelagets kapitalförsörj­ning. Bolagel är heller inte bundet av de personalpolitiska överenskom­melser som ingålls för statstjänstemannen. Offentlighetsprincipen gäller inle för bolagets verksamhet. Ett undantag är Svensk Bilprovning som genom en särskild bestämmelse i sekretesslagen likställs med myndighet såvitt avser bolagets myndighetsutövning.

Möjligheter till staflig konlroll över akiiebolag pä annat sätt än genom ägarinflytande finns dock. Aktiebolagslagen medger atl i bolagsordningen intas särskilda bestämmelser om styrelse, revisorer, ändring i bolagsord­ning m.m. Del är således möjligt alt föreskriva t.ex. att elt vissl anlal styrelseledamöter skall utses av annal organ eller all ändring av bolagsord­ningen kräver godkännande av regeringen. Däremot torde aktiebolagsla­gens ingående regler om ansvarsfördelning förhindra att generell besvärs­rätt införs över bolagets beslut. Det förekommer atl statsmakterna i sam­band med statsfinansielll stöd till bolaget förbehåller sig elt mera ingående inflyiande över elt bolags verksamhet genom atl i bolagsordningen införa villkor av olika slag. Om elt statligt bolag behöver nytt aktiekapital har statsmakterna ell direkl inflytande genom alt det är aktieägarna som beslu­tar om kapitaltillskott. Andra möjligheler till styrning finns också. Avtal kan finnas mellan slaten och aktiebolaget. Så är fallet belräffande t.ex. Sveriges Radio.

4.5.5 Statlig verksamhel genom stiftelse

Stiftelser har en helt annan struktur än bolag och föreningar. Del är i varje fall inte i första hand fråga om någon sammanslutning av personer för ett gemensamt ändamål. Karaktäristiskt för stiftelseformen är i stället all en eller flera fysiska eller juridiska personer (stiftare) avsätter en viss egendom (stiftelseförmögenhet) för elt bestäml ändamål. Stiftarnas före­skrifter kommer oftast till utlryck i en särskilt upprättad stifteiseurkund. Stiftarnas inflytande över stiftelsen - i deras egenskap av stiftare -upphör sedan stiftelsen bildats. Uppgiften all beslämma över egendomen tillkommer i stället förvaltare eller slyrelse för stiftelsen, vilka i sin tur är bundna av stiflelseändamålel. I princip råder förbud att ändra vidlagna stiftelsedispositioner. Bundenheten gäller ändamålet och stiftelsens upp­lösning. 1 övrigt kan i de ursprungliga stadgarna ges anvisning om vem som skall ha rält atl ändra stadgarna. Permutationslagen (1972: 205) innehåller regler om ändring av sliflelsevillkor som har blivit föråldrade, orimliga eller annars inte kan iakttas. Från förening skiljer sig således stiftelse framför allt pä del sättet att stiftelsen inle har några medlemmar och att stiftelsens intressenter inle fritl kan ändra stadgarna.

En stiftelse som står under egen förvaltning brukar man kalla självstän­dig stiftelse. En sådan tillerkänns självsländig rättssubjektivilel och kan gentemot tredje man ikläda sig rättigheter och skyldigheter. Något erkän­nande av myndighel eller regislrering behövs inte. Om förmögenhetsmas­san däremol inte står under egen förvaltning utan förvaltas av en exisleran­de oiganisation brukar man tala om fond eller osjälvständig stiftelse. 1 praktiken behöver inte skillnaden bli så stor mellan självsländiga och osjälvständiga stiftelser. 1 och med att stiftelseförmögenheten i en osjälv-

Prop. 1979/80:88

54

ständig stiflelse skall hållas avskild, vilkel regelmässigt är fallet, och ocksä verkligen av förvaltaren hålls avskild från dennes egen förmögenhet, blir nämligen enligt lagen (1944: 181) om redovisningsmedel förmögenheten oåtkomlig för förvaltarens borgenärer vid en utmätning eller konkurs hos denne. Delta kallas med en juridisk lerm all stiftelseförmögenheten är sakrättsligl skyddad. En sådan stiftelse är också atl anse som en juridisk person. Rättsverkningarna för stiftelser med olika förvaltningsformer är därför i slor utsträckning likartade. I det nu aktuella sammanhanget är det dock de självständiga stiftelserna som är av intresse. Del bör nämnas att beleckningen självsländig stiftelse ibland används om varje stiflelse som är självsländig juridisk person oavselt förvaltningsform.

Svensk rätt saknar en samlande lagstiftning om stiftelser av det slag som finns belräffande akiiebolag och ekonomiska föreningar. Hur förvaltning­en av en stiftelse skall gå till beror i första hand på vad som besläms i stiftelseurkunden eller särskilda sladgar. Om inte annal har beslämts där, fallas beslul i stiftelsens angelägenheter av slyrelsen med enkel majorilel. I stiftelser med omfattande verksamhel och då särskill rörelsedrivande stif­telser förekommer det att vissa verkställande funktioner överlåts på en verkställande ledamot. Om ingel annal är bestämt torde reglerna i aktiebo­lagslagen om slyrelse och verkslällande direktör vara vägledande för kom­petens- och ansvarsfördelning mellan slyrelse och verkställande ledamol. Stiftelser kan naturligtvis också ha anställd personal.

Vissa sliflelserällsliga regler finns i lagen (1929: 116) om tillsyn av stif­telser. Enligt tillsynslagen skall stiftelser i princip anmälas lill länsslyrel­sen. Om stiftelsen främjar ett allmännyttigt ändamål, skall länsslyrelsen ulöva tillsyn atl stiftelsens förvaltning sköts i enlighet med lagen och de föreskrifter som gäller för stiftelsen. Lagen innehåller vissa regler om styrelse, räkenskaper m. m. i syfle all göra denna kontroll möjlig. Till­synen av allmännyttiga stiftelser har ansells påkallad dels med hänsyn lill samhällets intresse av att ändamålet med stiftelsen tillgodoses och dels med hänsyn till att dessa stiftelser har en skatlerätlsligl gynnad posilion.

Betydelsefulla begränsningar finns i anmälningsplikten enligt tillsynsla­gen. Undantagna från anmälningsskyldighel - och därmed också från tillsyn - är bl. a. stiftelser som genom anknylning till staten eller särskilda institutioner antas vara förvallade på elt belryggande sätt och stiftelser som har av regeringen fastställda stadgar och enligt dem står under särskill anordnad lillsyn. 1 praktiken innebär detla all stiftelser som utövar statlig verksamhet inle står under tillsyn enligt 1929 års lag. Det bör nämnas atl stiftelser som driver näring skall föras in i del hos länsstyrelsen förda handelsregistret.

En statlig stiftelse bildas i regel genom atl regeringen fastställer stadgar för stiftelsens verksamhet och förvallning saml utser styrelseledamöter, i den mån inle i stadgarna har angetts atl dessa skall utses på annat sätt. De statliga stiftelserna bildas i allmänhel för att driva viss verksamhet. I praktiken har beträffande sådana stiftelser en väsenllig urholkning av sliftelsebegreppet skett. Vanligen är nämligen den för de enskilda stiftel­serna grundläggande förmögenhelsdispositionen inte det väsenlliga. I all­mänhet utgör stiftelsekapitalet en relalivi blygsam summa, som i vissa fall närmast är symbolisk. Verksamheten finansieras i stället helt eller delvis genom anslag över statsbudgeten. Det har förekommil att förmögenhets-dispositionen hell har ersatts med sådana anslag. Med denna utveckling blir den reella skillnaden mellan myndighel och stiftelse diffus och beslår närmasl i all verksamhel i myndighetsform är bunden av ell relativt fast

Prop. 1979/80:88

55

regelkomplex medan för verksamheten i stiftelseform gäller de regler som för varje särskill fall fastställs i stadgarna för stiftelsen. Härvid kan erinras om det tidagare nämnda förhållandet atl någol fast myndighetsbegrepp inte finns och atl vissa formelll enskilda rättssubjekt i vissa sammanhang kan inbegripas bland myndigheterna.

Stiftelseform för statlig verksamhet har särskill under senare tid valts i ålskilliga fall där myndighetsformen ansells mindre lämplig. Till grund för ett sådanl val kan ligga flera skäl. Ett skäl är atl verksamhelen i stiftelse­form kan bedrivas mindre formbundet är i myndighetsform och dessutom förvaltningen anpassas till ändamålei med verksamheten. Ett annat skäl är atl verksamheten kan bedrivas mer fristående från staten t. ex. för att tillgodose krav på konstnärlig frihet. Etl mycket viktigt skäl är slutligen att om man önskar bedriva verksamheten i organiserat och permanent samråd med utomstående intressenter stiftelseformen lämnar hell andra möjlighe­ter än myndighetsformen atl lillgodose alla parters intressen. Valel mellan stiftelse och aktiebolag har berörts tidigare. Principiellt kan sägas att aktiebolagsformen är särskilt lämpad för affärsmässig verksamhet. Man får elt beprövat regelsystem för ansvarsfördelning och ekonomisk kontroll. Stiftelseformens fördelar beslår främst i möjlighelen all anpassa regelsy­stemet för den avsedda verksamheten. En nackdel är avsaknaden av regler för ekonomi-administration. Aktiebolagsformen ger automatiskt en ekono­misk stadga åt verksamhelen, medan stiftelseformens fördel är dess flexi­bilitet. Stiftelse- och aktiebolagsformerna tillskapades båda för atl tillgodo­se enskilda behov och var från början inte avsedda att fungera som en form för statlig förvaltningsverksamhet. De har trots detta visal sig ändamålsen­liga i många fall. För de statliga stiftelsernas del har som nämnls utveck­lingen medfört påtagliga förändringar i hela sliftelsebegreppet. Detta sam­manhänger med att det f. n. saknas en helt ändamålsenlig verksamhetsform för icke-affärsmässig statlig verksamhet som skall bedrivas i själsvtändig form.

Stiftelseformen har av slaten hittills använts för verksamhetsuppgifter främsl inom områdena kullur och forskning. Del kännetecknande för de statliga stiftelserna, fömtom atl de är undantagna anmälningsplikt enligt tillsynslagen, är att statsmakterna varit verksamma vid bildandet eller att de på etl eller annal sätt skaffat sig inflyiande över förvallningen i stiftelser bildade av enskilda rättssubjekt. Som exempel på det senare kan nämnas Stiftelsen Solstickan, Stiftelsen Danvikens hospital och Stiftelsen Drott­ningholms teatermuseum.

På det näringspolitiska området förekommer vissa stiftelser. Som exem­pel kan nämnas de regionala utvecklingsfonderna, där staten och lands-Ungen tillskjutit tillgångarna. Norrlandsfonden och Stiftelsen Industricen­tra, där staten tillskjuUt tillgångarna, och Stiftelsen Industriellt Utveck­lingscentrum i övre Norrland, som gmndats av slaten genom vissa myndig­heter, de två nordligaste landslingen och Norrlandsfonden.

Viss kollektiv forskning är organiserad så att forskning, vars inriktning bestäms av en programstyrelse, bedrivs inom en för ändamålet bildad stiftelse. Programstyrelserna, som tillkommit genom avlal mella STU och näringslivets branschorganisationer, saknar rättssubjektivitet och är köpa­re av tjänster medan själva forskandet utförs av universitet eller högskolor. En programstyrelse kan sägas vara arbetsgrupp tillkommen för atl lösa vissa uppgifter inom etl ramprogram och ofla underställt ett kollektivt forskningsinstitut i stiftelseform med STU och näringslivet som huvud-

Prop. 1979/80:88

56

Som exempel på etl kollektivt forskningsinstitut i stiftelseform kan näm­nas Svenska träforskningsinstitutet. Bakom detla står STU som represen­tant för staten och Stiftelsen svensk träforskning som representant för träindustrins branschorganisationer. Svenska träforskningsinstitutet lill­förs medel frän slalen och induslrin genom treårsavtal med STU och Stiftelsen svensk träforskning som avtalspartner.

På senare tid har påtalats atl systemet med treåriga projekt som underlag för stiflelse- eller programstyrelseavtal gör det svårl för de kollektiva forskningsorganen all bära fullt arbetsgivaransvar. En arbetsgrupp med representanter från stiftelserna, STU och instituten utreder f. n. olika möjligheter att bedriva kollekUv forskning med full anställningstrygghet för personalen.

5   Förslag

5.1 Ny organisationsform för SIFU självständig myndighet, aktiebolag eller stiftelse?

Kommittén har i föregående kapitel förordat en ny organisationsform för SIFU saml redovisat olika alternaUv till statlig verksamhet. I och för sig kan övervägas att ombilda SIFU till en självständig myndighet. Det bör därför nämnas att inte samtliga av de förul nämnda skälen för en omorgani­sation diskvalificerar myndighetsformen som sådan. SIFU som egen myn­dighet - således en återgång Ull förhållandel före den 1 juli 1974 - torde givelvis få t.ex. ökad självständighet och handlingsfrihet bl.a. i kontak­terna med näringslivet. Myndighetsformen är dock i sig inte lämpad för SIFU, som kommittén tidigare framhållit. Myndighelsalternativet bör såle­des inte aktualiseras. Det finns i delta sammanhang anledning atl erinra om att SIND i den förut nämnda rapporten (SIND 1975:6) Kursverksamheten m.m. vid statens industriverk framhöll att myndighetsformen är mindre lämpad för direkt genomförande uppgifter som t. ex. SIFU:s kursverksam­het.

De alternativa organisationsformer som ligger närmasl till hands med hänsyn till SIFU:s uppgifter och verksamhetsvillkor är enligt kommitténs uppfattning aktiebolag och stiflelse. Del kännetecknande för dessa organi­sationsformer framgår av det föregående kapitlet. Vid en jämförelse mellan de två formerna har kommittén funnit stiftelseformen vara den mest lämp­liga. Anledningen härtill är framför allt att SIFU:s verksamhet i vissa avseenden inte är anpassad till det givna regelsystem - aktiebolagslagen -som gäller för aktiebolag. Vinstintresset förutsätts vara själva drivkraften i ett aktiebolag och lagen är särskilt anpassad till de förhållanden som gäller för enskilt bedriven affärsverksamhet. Det betyder att åtskilliga bestäm­melser har som främsta syfte alt skydda borgenärernas och aktieägarnas intressen. Sådana regler kan utgöra en onödig belastning för en verksam­het som SIFU:s. Exempel på della är bestämmelsen i aktiebolagslagen om likvidationsplikt, om viss del av aktiekapitalet förbrukas.

Kommittén förutsätter att SIFU liksom hittills inom överskådlig tid kommer alt behöva årliga bidrag från staten för den löpande driften. Detla hänger samman med SIFU:s profilering - enligl statsmakternas rikllinjer - mot småföretagen. För alt stimulera denna målgrupp all i ökad omfatt­ning della i fortbildning och vidareutbildning krävs särskilda utbildningsak-

Prop. 1979/80: 88

57

tiviteter som svåriigen till fullo kan ävgiftsfinansieras. Syftel med statsbi­draget är att täcka sådana merkostnader. Detta gör att SIFU, om det drevs som akiiebolag, för sin rättsliga existens skulle vara beroende av bidragel och ständigt verka under likvidationshot såvida del inte förfogar över ett aktiekapital med en avkastning motsvarande drifisbidragsbehovel. Med ulgångspunkt i nuvarande omsättning och finansiering för SIFU skulle elt sådant aktiekapitaltillskolt ligga i storleksordningen ca 100 milj. kr.

Kommittén anser atl stiftelseformen bättre passar den verksamhet som SIFU bedriver. En väsentlig fördel med denna organisationsform är att den formella regleringen kan "skräddarsys" via stadgarna så att önskvärd hänsyn kan tas till den berörda verksamhelens särart och speciella förut­sättningar. Ett bra exempel på en väl fungerande stiftelse (motsvarande) med uppgifler liknande SIFU:s är Teknologisk Institut i Danmark. Kom­mittén förordar sålunda att SIFU omorganiseras till en stiftelse i huvudsak­lig överensstämmelse med det förslag lill avlal och sladgar som finns fogade som bilaga 2 och 3 lill betänkandet.

5.1.1   SIFU i utveckling

Statsministern anförde i den av riksdagen godkända s. k. småföretags­propositionen (1977/78:40, s. 6) bl. a. följande:

"Genom sin flexibilitet och sin branschmässiga spridning spelar små­förelagen, som jag redan understrukit, en viktig roll i näringslivsutveck­lingen. I elt läge då del framstår som särskilt angeläget att alla samhällets produkUva resurser tas tillvara på bästa sätt är det vikligl alt småföreta­gens utvecklingsmöjligheter underiättas. Den viktiga produktionsfaktor som vilja och förmåga till företagande innebär måste tas tillvara på ett bätlre sätt. Detta är en av de viktigaste fömtsättningarna för att långsiktigt kunna stärka det svenska näringslivets konkurrensförmåga och Irygga välstånd och sysselsättning."

Kommittén har i sitt arbele kunnat konstalera den betydelse SIFU:s fortbildnings- och rådgivningsverksamhet har för att uppnå den av riksda­gen uttalade målsättningen rörande de små och medelstora företagen. Kommittén finner mot denna bakgrund anledning att betona atl man i den fortsatta handläggningen av SIFU-frågorna bör utgå från att ge SIFU möjlighet att utvecklas till etl ännu mer effekUvl och allsidigare serviceor­gan för företagen inom sitl område.

Del finns flera luckor alt fylla och att utveckla områden där man redan är verksam. Inte minst riksdagens satsning på utvecklingsfonderna innebär ökade uppgifter och möjligheter för SIFU. Ökat direkt engagemang från näringslivet kommer att verka i samma riktning.

Kommittén föreslår därför att staten, vid en omorganisation av SIFU till stiftelse, tillskjuter fem milj. kr. som stiftelsekapital. Vidare anser kommit­tén all det mot den bakgrund som här anförts, bör övervägas att Ullföra SIFU ökade driftsbidrag i framliden. Delta får ses som en ålgärd för att öka produktiviteten i näringslivel vilket kommer hela samhällsekonomin till godo.

5.1.2   Avlal och stadgar för Stiftelsen Institutet för Företagsutveckling

(SIFU)

Som en konsekvens av sitt förslag att ombilda SIFU lill stiftelse framläg­ger kommittén ell förslag till stadgar. Förslaget att som stiftare för SIFU skall jämte staten ingå olika näringslivs- och fackliga organisationer kräver ett avlal till vilket läggs etl förslag i det följande.

Prop. 1979/80:88

58

Kommiuén vill härvid underslryka sin positiva inställning lill alt statens engagemang i SIFU kompletteras med ett ökat ansvar och inflytande för den primära målgruppens intresseorganisationer. Härigenom skapas vä­sentligt förbällrade möjligheler för SIFU all nå ul till målgrupperna även­som ökade möjligheter för målgrupperna all få sina speciella utbildningsbe­hov lillgodosedda.

Som förebild lill förslagen lill avtal och sladgar har tjänat normalavtalen resp. stadgarna för de regionala utvecklingsfonderna. Principiella avvi­kelser finns dock, t. ex. i fråga om utseende av slyrelseledamöler. Försla­gen har som fömt nämnts utformats efler diskussioner med de intresseor­ganisationer som kommittén har överlagt med. Deras företrädare har un­der hand meddelat att förslagen i storl kan ligga till grund för fortsatta överläggningar.

Den nya stiftelsen föreslås få namnel Stiftelsen Institutet för Företagsut­veckling (SIFU).

1 det följande skall innehållet i avtals- resp. stadgeförslaget kommenle­ras.

Avtalet

1 -2 §§    Här fastställs beslutet atl bilda stiftelsen samt anges vilka som blir

stiftare och vilken reglering som gäller för stiftelsen.

3 §    Här anges stiftelsens ändamål.

4-5 §§ Här anges stiftelsens finansieringskällor. Kommittén har härvid ulgålt från atl staten - fömtom att lill stiftelsen överiåta SIFU:s nu befinUiga egendom - som stiftelsekapital tillskjuter dels ett engångsbelopp om förslagsvis fem milj. kr., dels ökade driftsbidrag jämte eventuella följdkostnader med anledning av övergången från statlig till prival verk­samhet. Engångsbeloppet från staten om fem milj. kr. är avsett att använ­das som rörelsekapital. Den nya stiftelsen, som inledningsvis kommer att befinna sig i en omställningsprocess med anledning av omlokaliseringen till Borås, bör enligl kommittén så långt möjligt garanteras en god start så den inte i onödan tappar marknadsandelar. Intresseorganisationerna förutsätts även Ullskjuta stiftelsekapital.

Den löpande verksamheten fömtsätts liksom hittills till övervägande delen bli finansierad genom kursavgifter. Men hänsyn lill de givna riktlin­jerna för SIFU med inriktning på en viss målgmpp kan SIFU emellertid inte bedriva sin verksamhet enbart efter vad som är företagsekonomiskt lönsaml utan måsle ulforma sina mål så att de överensstämmer med riktlinjerna. Till följd härav kan intäkterna befaras bli lägre än kostna­derna. Av det skälet måste verksamheten sannolikl även i fortsättningen bidragsfinansieras. Enligt kommitténs mening bör huvudansvaret för den­na del av finansieringen åvila staten.

I detta sammanhang vill kommittén ånyo erinra om att SIFU fr. o .m. del innevarande budgetåret, alltså budgetåret 1978,/79, kan tillföras statliga bidrag från två skilda anslag under Qortonde huvudtiteln (industrideparte­mentet). Förutom från anslaget B 4. Statens industriverk: Bidrag till kurs­verksamhet m. m., som är riktat direkt till SIFU, kan verksamheten finan­sieras även genom anslaget B 16. Bidrag till företagsinriktad fortbildning. Det sistnämnda anslaget står till SIND:s förfogande för fördelning - efter samråd med de regionala utvecklingsfonderna - till olika utbildningsgi­vare. Här får alltså SIFU direkl konkurrera med andra utbildningsgivare

Prop. 1979/80:88

59

om medelstilldelning. Man kan dock förutsäUa att t.ex. branschorganisa­tioner som har möjlighet utnyttja anslaget ofta finner det rationellt att använda SIFU som kursulvecklare och utbildningsgivare varvid medlen kommeratt användas i SIFU:s verksamhet. Enligt kommitténs uppfaUning finns skäl all överväga en sammanföring av de tvä anslagen.

Vid sidan av den statliga finansieringen av den löpande driften avses intresseorganisationerna kunna ge bidrag till speciella projekt som de finner angelägna men som inte ryms inom SIFU:s budget.

Sammanfattningsvis räknar kommittén med att verksamhelen kommer atl finansieras genom olika slags intäkter. Vidare anser kommittén att det är viktigt alt den nya stiftelsen har en väl utvecklad långsiktig planering bl.a. vad gäller kostnads- och intäktssidan. För alt underiätta en sådan planering föreslär kommittén att de statliga medlen lill stiftelsen anvisas för en längre tidsperiod än etl år. Enligl kommilléns mening är det önsk­värt med en treårsbudget. Tekniska lösningar för en sådan form finns inom ramen för del slatliga budgetsystemet.

6§ En viklig punkl i avtalet är enligl kommittén del ansvar hos intres­seorganisationerna för marknadsföringen av SIFU-kurser som texten ger ultryck för. Delta får emellertid inle tolkas så snävt atl SIFU ges monopol­ställning. Det måste givetvis stå organisationerna fritt att främja även annan kursverksamhet. SIFU:s uppgift blir bl.a. att täcka brister i det övriga kursutbudet.

7§ Avtalet förutsäUs gälla treårsperioder, vilket bl.a. ansluter till vad kommittén nyss har nämnt om elt treårsbudgelsystem .

Stadgarna

l-2§§ Dessa paragrafer innehåller i princip detsamma som anges i 1-5 §§ avtalet.

I 2 § andra slyckel återges statsmakternas riktlinjer för den s. k. sekun­dära verksamheten som innebär atl SIFU mot full ersäUning kan ulnylljas även av slora förelag och offenlliga organ, t.ex. inom ramen för den statliga fortbildningen, i den mån delta inte försämrar ijänsleulbudet till småföretagen.

3 § Här pekas på samspelet med de regionala utvecklingsfonderna. Sam­hällel har i ökad omfattning satsat på utvecklingsfonderna bl. .a som kon­taktorganisationer mellan småförelagen och samhället. Det är därför följd­rikligl aU SIFU:s verksamhet anpassas lill de utbildningsbehov som fon­derna finner ute hos förelagen. Kommittén vill härvid påminna om den speciella kompetens som finns hos fonderna pä detla område och den utbildningsservice som de förmedlar. Som tidigare har beskriviis finns en särskild utbildningskonsultfunktion vid varje fond samt länsövergripande utbildningsenheter. Samspelet mellan SIFU och fonderna kan i princip beskrivas på det sättet att fonderna slussar utbildningsbehovet Ull SIFU som antingen genomför - cenlrall eller lokall - befintliga kurser i samver­kan med fonderna eller också utvecklar nya kurser för genomförandel.

I paragrafen framhålls också möjlighelen för SIFU att la på sig upp­dragsprojekt från bl. a. intresseorganisationerna.

4§ Här anges styrelsens sloriek och sammansättning. Kommittén anser det naturligt att näringslivets organisationer ges tillräckligt mänga styrelse-

Prop. 1979/80: 88

60

platser så atl de specifika behoven inom olika bransch- och företagstyper som företräds via skilda organisationer kan beaktas. De bör förslagsvis få fyra platser. Vidare anser kommiuén det vara självklart all envar av de tre centrala fackliga organisationerna erbjuds en styrelseplals. Detla ger sju ledamöter. Kommittén anser också atl ingen av organisationsgrupperna, dvs. näringslivsorganisationerna å ena sidan och de fackliga organisatio­nerna å andra sidan, bör ha fler styrelseplalser än slaten, som fär anses bära huvudansvaret för verksamhelen. Regeringen bör därför ulse för egen del fyra ledamöter - dvs. sammanlagl får slyrelsen elva ledamöter. 1 och för sig kan kommittén tänka sig ytterligare ledamöter som utses av slalen så all staten ges ökat inflytande. Ett alternativt förslag är alltså tretton ledamöter eller fler, av vilka sex (eller fler) utses av staten efter egel bedömande. I sammanhanget kan hänvisas till det förul nämnda Teknolo­gisk Institut, vars styrelse har femton ledamöter. Av dem representerar endast en ledamot del allmännas inlresse. De övriga utses via näringsliv, fackliga organisationer, utbildningsväsendet osv.

Kommiuén vill dock varna för en alltför stor styrelse, som kan försvåra smidiga arbelsformer. Viktigare än antalet ledamöter är dock enligt kom­mitténs mening kompetensen hos dem som väljs in i slyrelsen. Kommittén vill betona vikten av alt ledamöterna har ingående erfarenhet och kunskap om SIFU:s målgrupper och verksamhetsområde. Med hänsyn till stiftel­sens särskilda beröringspunkter med de regionala utvecklingsfonderna bör en yrkesverksam person från en sådan fond vara sj-älvskriven som ledamot bland dem som slalen utser.

Liksom vad som gäller för myndigheters styrelse bör finnas en särskild personalförelrädare i SIFU:s styrelse, under förutsättning givetvis att de fackliga organisationerna önskar det. Personalföreträdaren får enligt gäl­lande regler rösträtt beträffande den interna verksamheten men endast närvaro- och yttranderätt vad gäller den utåtriktade verksamheten.

5

§ Bestämmelsen om atl styrelsen skall ha säte i Borås hänger samman med den beslutade utflyttningen.

6

§ För att stärka de löpande kontakterna i sakfrågorna mellan SIFU och represenlanler för avnämarna bör inrättas rådgivande organ eller referens­grupper knutna till stiftelsen och bestående av branschkunniga personer. Det bör ankomma på styrelsen alt bestämma om delta och atl i så fall närmare ange verksamhetsformer m.m.

7

§ Beträffande förslaget om verkställande direktörens befogenheter vid styrelsesammanträden kan också starkt övervägas att - lill skillnad mot vad som anges i paragrafen - låta denne även få rösträtt. I sammanhanget bör nämnas atl viss kritik har riktats mot att de verkslällande direktörerna i de regionala utvecklingsfonderna inte har rösträtt.

8-17 §§ Dessa paragrafer behandlar firmateckning, ärendenas handlägg­ning saml räkenskaper och revision. Beträffande dem skall endasi påpekas alt av 15 § framgår atl stiftelsens räkenskapsår skall sammanfalla med det slalliga budgetåret. Kommittén har inle funnit några olägenheler med att behålla nuvarande räkenskapsperiod. En eventuell övergång lill kalen­derår kan dock övervägas. Detta är en fråga som får avgöras i etl senare sammanhang.

Prop. 1979/80: 88

61

18 § Det finns starka skäl för alt läla intressenter utanför slyrelsekretsen få tal del av och ge synpunkler på SlFU:s verksamhet. Naturliga intressen­ter av detla slag är bl. a. de regionala utvecklingsfondernas utbildningsen­heter, skolöverslyrelsen, styrelsen för teknisk utveckling och arbetsmark­nadsstyrelsen, vissa bransch- och intresseorganisationer osv.

19-21 §§ Dessa paragrafer behandlar frägor om stiftelsens anslagsfram­slällning, arvoden till ledamöter, ändring av stadgarna samt stiftelsens upplösning och tillsyn. Granskningen av stiftelsens anslagsframställning lill slaten och beslut om medelstilldelning bör enligl kommittén kunna delegeras till SIND. Detla förutsätter emellertid en omläggning av nuva­rande anslagskonstruktion. Kommittén har tidigare anfört att det bör över­vägas alt sammanföra anslaget B 4 och B 16. Hilhörande frågor bör las upp i annat sammanhang.

5.2 Kostnadskonsekvenser vid ny organisationsform

Kommitténs förslag lill ändrad organisation för SIFU, från del av myn­dighet till stiftelse, medför ekonomiska konsekvenser beträffande stiftelse­kapital och årliga driflsbidrag saml administrativa koslnader innefattande löner, pensioner, arvoden m.m. Direkta koslnader som förorsakas av SIFU:s omlokalisering till Borås beaktas inte i della sammanhang.

5.2.1    Stiftelsekapital och årliga driftsbidrag m. m.

Som framgått av förslagen lill avtal och stadgar för stiftelsen förutsätts SIFU som stiftelsekapital få sig tillfört dels etl engångsbelopp från staten om fem milj. kr. och ökade driftsbidrag för del försia och de följande verksamhetsåren jämte evenluella följdkostnader med anledning av över­gången från statlig lill prival verksamhel, dels engångsbelopp från intres­seorganisationerna. Staten förutsätts också överlåla SIFU:s befintliga egendom Ull stiftelsen.

Vidare förulsätts slaten även i fortsättningen ha huvudansvaret för den del av verksamhelen som inle kan ävgiftsfinansieras. Slutligen finns skäl atl räkna med ensiaka projektbidrag från intresseorganisationerna.

Storleken på de årliga statliga driftsbidragen och bidragen från intres­seorganisationerna går av naturliga skäl inte att ange f. n. De får fastställas i sedvanlig ordning i den slalliga budgetprocessen resp. genom förhand­lingar med intresseorganisationerna.

Kommittén vill i detla sammanhang erinra om att SIND i den förut­nämnda rapporten (SIND 1975:6) anser att del, med hänsyn lill målen för den föreslagna inriktningen av SIFU:s verksamhel, är rimligl alt ulgå från alt kostnaderna för SIFU:s administration och service liksom kursutveck-lingskoslnaderna i princip skall läckas av statsmedel.

Kommittén fömtsätter att stiftelen i likhet med de regionala utvecklings­fonderna kommer att medges skattefrihet enligl 53 § 1 mom. d) kommu­nalskallelagen (1928: 370).

5.2.2    Administrativa kostnader

I samband med integrationen överfördes vissa uppgifler från SIFU till SlND:s administrativa byrå, som idag ger SIFU service inom följande områden:

Prop. 1979/80:88

62

Ekonomiadministration

-

bokföring, utbetalning m. m. (system S)

-

bokslut

-

systemfrågor

-

likvidilelsberäkning

-

arkivering av redovisningshandlingar

Personaladministration

-

beredning av och beslul i tjänstelillsällningsärenden

-

matrikelföring

-

sjukrapporlering

-

avtalsfrågor

Arbetsuppgifterna fördelar sig på anställda inom olika personalkategori­er - verkschef, byråchef, sektionschefer, handläggare samt biträdes- och servicepersonal - som använder viss del av sin lolala arbetstid för SIFU-uppgifler.

Elt självständigt SIFU måsle tillföras resurser för all kunna la över dessa arbetsuppgifter från SIND:s administrativa byrå. 1 första hand bör medel härför föras över från SIND:s förvaltningsanslag eftersom admini­strativa byrån avlastas motsvarande arbetsuppgifter och kostnader. Even­tuellt krävs tillskott av medel, utöver vad som kan överföras från anslaget, för atl förslärka SIFU:s adminislraliva funktioner på någon punkt.

I sin nya organisationsform kommer SIFU att behöva särskilda medel för atl klara sina redovisningskostnader. Dessa har hittills huvudsakligen belastat SIND. Vidare bör medel motsvarande värdel för tjänstebrevsrät­ten Ullföras SIFU.

Den evenluella förändring av SIFU:s löne- och pensionskostnader som orsakas av övergången från del slalliga lönesystemet till marknadsanpas­sade löner är f. n. svår att exakt beräkna. Det ankommer på arbetsmarkna­dens parter att förhandla och träffa avlal om lönerna.

Arvoden för styrelsens ledamöter och revisorerna kommer att belasta SIFU. Styrelsearvodena är avhängiga främsl av den blivande styrelsens arbetsform, storlek samt antalet sammanlräden per år.

Traktamenten och reseersättningar kommer i slort all följa de slalliga normerna varför kostnaderna för dessa kan anses oförändrade liksom kostnaderna för läkarvård.

Vad slutligen gäller de statliga rabatterna vid inköp av inventarier och kontorsmateriel lorde samma förmåner kunna erhållas även av privala inköpare om större inköp görs vid samma faktureringstillfälle.

5.3 Plan för genomförande

Kommitténs förslag om ny organisationsform för SIFU är, i enlighet med direktiven, ett pricipförslag. Den närmare utformningen av organisa­tionen och verksamheten inom den nya stiftelsen har kommittén endasi ytligt behandlat. Förberedelsearbetet i detalj inför ombildandet, om stats­makterna godkänner det lagda förslagel, bör lämpligen anförlros en organi­sationskommitté. Denna kommitté bör bl. a. ularbela slutligt förslag till etl eventuellt avlal mellan slaten och intresseorganisationerna om bildandel av stiftelsen liksom stadgar för denna. Vidare bör kommittén utarbeta en organisationsmodell för verksamhelen saml medverka vid överföring av personal och egendom från det nuvarande SIFU lill den nya stiftelsen. Organisationskommittén bör också behandla de personalpolitiska konse­kvenserna av en övergång från statlig Ull privaträttslig verksamhet och

Prop. 1979/80: 88

63

frågan om stiftelsens organisalionstillhörighel som arbelsgivare. Därut­över bör kommittén ta upp frågan om räkenskapsår och lämplig anslags­konstruktion vad avser de statliga bidragen lill stiftelsen saml andra frågor av praktisk natur som hänger samman med ombildandet.

Tidsmässigt bedömer SIFU-kommittén alt dess förslag kan genomföras så att den nya stiftelsen kan påbörja sin verksamhet per den I juli 1980. Detla innebär att verksamheten i sin nya form kan inledas i god lid före den planerade utflyttningen Ull Borås sommaren 1981, vilket enligl kommiuén är en fördel. Kommittén vill härvid omigen erinra om sin ulgångspunkt aU tidpunkten för omorganisationen inte får medföra försämringar för perso­nalen vad gäller rätten till omplacering.

I tidsplaneringen har kommittén tagit hänsyn till den tid som behövs för bl.a. remissbehandling, arbete i organisationskommitté inkl. förhandlingar med personal och andra intressenter samt proposilionsarbele och riksdags­behandling.

Experterna Nick-Huttunen, Sellberg och[REDACTED_EFTERNAMN] har till SIFU-kom­mittén lämnal följande gemensamma särskilda yttrande:

"Personalföreningarna vid SIFU avlämnar härmed följande yttrande med anledning av SIFU-kommitléns förslag.

SIFU bör kvarstå i sin nuvarande organisationsform lills efter omlokali­seringen. Detta innebär bl.a. att vi kräver atl staten tar personellt och ekonomiskt ansvar för omlokaliseringsbeslutel, och alt förutsällningarna för ändrad organisationsform kan utredas när effekterna av omlokalise­ringen klarnat.

Om stiftelsen bildas före omlokalisering kräver vi att:

-

Erforderliga regler iakttas vid nedläggande av slallig verksamhel.

-

Avtalet för statlig omlokalisering förlängs för SIFU till eU år efter omlokaliseringen.

Dessutom kräver vi atl regeringens omlokaliseringsbeslut omprövas, och atl man följer riksdagens omlokaliseringsbeslut.

För

ST avd 309/SIND

SACO/SR-SIND

SF-SIND

Elise Nick-Huttunen        Björn Sellberg

Gustav Wärnberg"

Prop. 1979/80:88

64

Bilaga I

Kommittédirektiv

Framlida organisaiionsform för verksamhelen inom slalens industri­verks enhet för företagsutveckling (SIFU)

Dir 1978:71

Beslul vid regeringssammanlräde 1978-06-29

Departemenlschefen, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anför.

Statens industriverks enhet för företagsutveckling (SIFU) tillkom den 1 juli 1974 i samband med all huvuddelen av den verksamhet som bedrevs av dåvarande statens institut för förelagsutveckling integrerades i verket.

SIFU har som huvuduppgift all genom fortbildning slödja mindre och medelstora förelags utveckling. Della sker främsl genom korta special­kurser i akluella ämnen inom leknik och ekonomi med slark anknytning till konkret arbetslillämpning. Utöver denna primära verksamhel ulvecklar och genomför SIFU på uppdragsbasis kurser även för andra målgrupper än småförelagen. SIFU utvecklar vidare kurser för andra utbildningsgivares eller myndigheters räkning. Riktlinjerna för verksamhelen har angivits senast i propositionen om ålgärder för atl främja de mindre och medelstora företagens utveckling (prop. 1977/78: 40 bil. 1, NU 1977/78: 34, rskr 1977/ 78:110).

SIFU:s verksamhel skall i princip vara självbärande. Principen kan dock inte tillämpas hell när det gäller den primära verksamheten, dvs. de för småföretagen särskilt upplagda kursprogrammen. För alt kursavgifterna skall kunna hållas på en rimlig nivå ulgår därför anslag över statsbudgeten.

SIFU-enheten är indelad i sex operativa sektioner, nämligen för verk­stadsteknik, byggnads- och VVS-leknik, elteknik, processteknik, kemisk teknik saml förelagsekonomi. Dessulom finns stabsorgan för marknads-och planeringsfrågor och en servicesektion.

Enligt beslut av regeringen den 8 juni 1978 - grundat på riksdagens slällningslaganden åren 1973 och 1974 (prop. 1973:55, InU 1973:22, rskr 1973:220 och prop. 1974:47, NU 1974:35, rskr 1974:227) - skall SIFU, med undantag för elektronikenheten inom sektionen för elteknik, under sommaren 1981 omlokaliseras till Borås.

1 rapporten (SIND 1975:6) Kursverksamheten m.m. vid statens indu­striverk föreslog industriverket all frågan om en ny organisationsform för SIFU skulle ulredas närmare. Verkel anförde därvid bl. a. all en fortsatt profilering av SlFU:s aktiviteter mot korta kurser av fortbildningskaraktär innebar atl verksamhelen hell skulle komma all sakna inslag av sådan art som normalt var förknippad med myndighetsutövning. Samtidigt ställdes stora krav på flexibelt handlande och snabba beslut. Skäl talade därför enligt verkel för alt SIFU borde ges en formelll frislående ställning uianför den centrala statsförvaltningen.

SIFU har enligl min uppfattning en viktig funktion atl fylla på småföre­tagsområdet. Åven i andra sammanhang, t. ex. i fråga om vissa avsnill inom den slalliga fortbildningen, bör SIFU:s kompetens och resurser med fördel kunna utnyttjas.

Behovet av god förankring av SIFU:s verksamhel hos avnämarna såväl

Prop. 1979/80:88

65

inom näringslivet som bland myndigheler och andra offenlliga organ är slort. Jag har redan lidigare, i min anmälan till den förutnämnda proposi­tionen 1977/78: 40, angivit att jag avsåg att förutsättningslöst la upp diskus­sioner med bl. a. företagens och de anställdas organisationer om för- och nackdelar med ett breddat huvudmannaskap för SIFU.

Jag finner det lämpligt att frågan om framtida organisationsform för SIFU-verksamheten nu utreds. Uppgiften bör anförlros en särskild utreda­re.

Ulredaren bör redovisa för- och nackdelar med den organisationsform som nu gäller. Mot bakgrund härav bör undersökas om några förändringar i SlFU:s organisationsform är motiverade. Sådana förändringar kan föran­ledas t.ex. av verksamhetens karaktär och behovet av ändamålsenliga former för inflytande från och samverkan med de olika intressenterna i SIFU-verksamheten. Jag finner det särskilt angeläget att utredaren i sina förslag beaktar den senare aspeklen. Som grund härför bör kretsen av intressenter såväl inom det privala näringslivel som inom den offenlliga sektorn analyseras. Särskilt bör härvid beaktas SIFU:s roll som utbild­ningsresurs för de regionala utvecklingsfonderna i fråga om företagareut­bildning.

Ulredaren bör vid sin översyn utgå från den verksamhel i stort som SIFU i dag svarar för. Det ingår således inte i utredningsuppdraget att pröva verksamhetens inriktning.

Om skäl lalar för en förändring av SlFU:s organisationsform bör ett principförslag härom redovisas. Utredaren bör således inte i en försia omgång redovisa de organisatoriska konsekvenserna i detalj av ett sådant förslag.

De kostnadsmässiga konsekvenserna av etl eventuellt förslag till princi­piellt ändrad organisation för SIFU-verksamheten bör redovisas.

Ulredaren, som bör utarbeta sina förslag i nära samarbele med berörda myndigheter och organisationer saml med företrädare för de anställda inom SIFU, bör arbela skyndsamt och redovisa resultatet av sitt arbele före den 1 januari 1979.

Med hänvisning till vad jag nu har anförl hemställer jag att regeringen bemyndigar chefen för industridepartementet

-

att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att ulreda frågan om framtida organisaiionsform för verksamheten inom statens industri­verks enhet för företagsutveckling,

-

all besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt utredaren.

Vidare hemställer jag atl regeringen föreskriver

-   all kostnaderna skall belasta fjortonde huvudtitelns kommilléanslag.

Regeringen -ansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan.

(Industridepartementet)

5    Riksdagen 1979/80. I saml. Nr 88

Prop. 1979/80: 88

66

Bilaga 2 Förslag till avtal mellan staten och vissa intresseorganisationer

1

§ Slaten och följande intresseorganisationer, nämligen ...', ålar sig alt i enlighel med detla avtal bilda och driva Stiftelsen Institutet för Förelag­sutveckling - SIFU - fr. o. m. den 1 juli 1980.

2

§ Stiftelsens verksamhet regleras av detla avlal och sladgar för stiftel­sen. Stadgarna skall ha den lydelse som framgår av bdaga.

3

§ Stiftelsen skall ha till ändamål att främst genom utbildningsverksam­het, bl. a. utveckling och genomföranden av kurser, anpassade lill i första hand de små och medelstora förelagens behov, främja fortbildningen i företag i syfte atl stärka dessas livskraft. Stiftelsens verksamhet grundas på utbildningens belydelse för ell konkurrenskraftigt näringsliv som kan ge ökad produktion och trygg sysselsättning.

4

§ Stiftelsen skall beslå av dels medel eller egendom som slaten och organisationerna tillskjuter som stiftelsekapital- dels medel som stiftarna därutöver anvisar eller som på annat sätt tillförs stiftelsen eller uppkom­mer i dess verksamhet.

5

§ Den löpande verksamheten finansieras i första hand genom kursav­gifter och i mån av behov årliga bidrag från staten. För finansiering av främst kursutveckling kan enligl särskilt träffade överenskommelser pro­jektbidrag utgå från intresseorganisationerna.

6

§ Intresseorganisationerna ålar sig atl aktivt medverka lill all sprida kännedom om SIFU:s kursutbud och att främja deltagandet i sådana kurser bland sina resp. medlemmar.

7

§ Delta avtal träder i kraft när regeringen och berörd intresseorganisa­tion har godkänl avtalet jämte stadgarna för stiftelsen. Avlalel gäller t. o. m. den 30 juni 1983 (treårsperiod). Avtalet förlängs därefter i perioder om tre år såvida inte uppsägning av någondera parten sker. Uppsägning skall göras senast etl år innan ny avtalsperiod inleds.

Slockholm den ...

För staten

För resp. intresseorganisation

lä de intresseorganisationer som biträder avtalet.

Aa*    r....«    rAriili.rit*c    biinrto   fT-rrjlc    KfAcn    ctlQmnl

' Här anges senare namnen på de intresseorganisationer som biträder avtalet. -I det slutliga avtalet, dvs. det som förutsätts kunna träffas sedan statsmakterna tagil slällning till kommitténs förslag, avses medelslillskoltet från slalen resp. be­rörd organisation bli fastställt i denna paragraf.

Prop. 1979/80:88

67

Bilaga 3

Förslag till stadgar för stiftelsen SIFU

Inledande bestämmelser

1 § Stiftelsen Institutet för Företagsutveckling - SIFU - beslår av

medel som enligt avtal mellan staten och följande intresseorganisationer,

nämligen ..., eller på annal säll tillförs SIFU samt medel bl. a. i form av

kursavgifter som uppkommer i SIFU:s verksamhet.

Uppgifter

2 S SIFU har till ändamål att i enlighel med de grunder som riksdagen

godkänt med anledning av propositionen 1978/79:000 om SIFU:s organisa­

tionsform, främst genom utbildningsverksamhet, bl.a. utveckling och ge­

nomföranden av kurser som är anpassade till i första hand de små och

medelstora företagens behov främja fortbildning i förelag i syfle att stärka

dessas livskraft. Stiftelsens verksamhet grundas på utbildningens belydel­

se för elt konkurrenskraftigt näringsliv som kan ge ökad produktion och

trygg sysselsättning. SIFU:s kursaktiviteler bör omfalta olika ämnesområ­

den av betydelse för småföretagens verksamhetsvillkor inom t.ex. teknik

och ekonomi.

SIFU kan också ulveckla och genomföra kurser även för andra privata och offentliga målgrupper än småföretagen under fömtsättning att detta sker på uppdragsbasis och med i princip full kostnadstäckning.

3 § I sin verksamhel skall SIFU särskilt beakla de utbildningsbehov på

småförelagsområdel som förmedlas genom de regionala utvecklingsfon­

derna. SIFU skall vidare söka genomföra uppdragsprojekt från intresseor­

ganisation eller branschförbund.

Organisation

4 § För stiftelsen skall finnas en slyrelse som består av elva ledamöter

med personliga suppleanter. Ledamöter och suppleanter utses av regering­

en, varav fyra efter anmälan från näringslivels organisationer och tre efter

anmälan från de cenirala fackliga organisationerna. En av ledamöterna och

suppleanl för denne skall vara yrkesverksam inom regional utvecklings­

fond. Regeringen utser ordförande. Slyrelsen utser inom sig vice ordföran­

de.

I styrelsen skall ingå även en personalföreträdare med personlig supple­ant. I fräga om dem skall tillämpas vad som enligt kungörelsen (1974:224) om personalförelrädare i myndighels slyrelse gäller för sådan förelrädare i myndighet med lekmannastyrelse.

Ledamöter, suppleanter och personalföreträdare utses för en tid av högst tre år.

5

§    Styrelsen har sill säte i Borås.

6

§ För varje huvudämnesområde inom stiftelsens verksamhel bör fin­nas en referensgmpp med rådgivande uppgifter för löpande samråd om kursframtagning och genomföranden. Sådana referensgrupper bör beslå av

Prop. 1979/80:88

68

bl.a. berörd tjänsteman inom SIFU och företrädare för berörd bransch (motsvarande) inom näringslivel eller myndighet, resp. den offentliga sek­lorn. Ledamol i referensgmpp utses av slyrelsen efter anmälan från resp. organisation eller myndighel. Anlalel referensgrupper samt deras närmare sammansättning, verksamhetsformer och uppgifter bestäms av styrelsen.

7 § SIFU skall ha ett kansli med en verkslällande direktör, som utses av

styrelsen, och annan personal som behövs. Verksamhelen skall regleras i

arbetsordning.

Verkställande direktören deltar i styrelsens sammanträden men har inte rösträtt vid dessa.

Firmateckning

8 § SlFU:s firma tecknas, förutom av slyrelsen, av den eller dem styrel­

sen ulser.

Ärendenas handläggning

9 §   Av slyrelsen avgörs

1)

frågor om planeringen och den närmare inriktningen av SIFU:s verk­samhel,

2)

frågor om bestridande av kostnaderna för stiftelsens verksamhel, framställningar om anslag och andra ekonomiska frågor av större vikt,

3)

frågor om organisation och arbetsordning,

4)

frågor om anställande av verkställande direktör samt lön och andra anställningsförmåner för denne,

5)

andra frågor som hänskjuts till styrelsen.

10

§ Övriga ärenden avgörs av verkställande direktören, som handhar den löpande förvallningen av stiftelsens angelägenheter. Verkslällande direktören svarar för verkställighet av fattade beslul och sörjer för att stiftelsens bokföring fullgörs på föreskrivet sätt och all medelsförvaltning­en är tillfredsställande ordnad.

11

§ 1 arbetsordning eller genom särskill beslul får överlämnas åt annan tjänsteman än verkställande direkiören all avgöra ärende eller grupp av ärenden, som ej är av sädan beskaffenhet att prövningen bör ankomma på verkställande direktören.

12

§ Styrelsen sammanträder efter kallelse av ordföranden när förekom­mande ärenden så påfordrar. Slyrelsen skall sammankallas, om tre leda­möter hos ordföranden begär att så sker.

13

§ Styrelsen är beslutför då minst sju ledamöler är närvarande. När ärende av större vikl handläggs bör om möjligt styrelsen vara fulltalig. Som styrelsens beslut gäller den mening om vilken de flesta förenar sig. Vid lika röstetal har ordföranden utslagsröst.

14

§ Vid styrelsens sammanträden förs protokoll. Av detla skall framgä vilka som har varit närvarande och de beslut som har fattats. Har skiljaktig mening förekommit skall denna antecknas i protokollet.

Prolokollet justeras av ordföranden och ytteriigare en ledamol.

Prop. 1979/80:88

69

Räkenskaper och revision

15 § Stiftelsens räkenskaper skall föras i enlighet med bestämmelserna i

bokföringslagen (1976: 125).

Stiftelsens räkenskapsår skall omfatta perioden den I juli-den 30 juni.

16

§ Styrelsen och verkslällande direktören skall årligen före uigången av oklober månad avge årsredovisning beslående av resultaträkning, ba­lansräkning och förvaltningsberättelse. Årsredovisningen skall jämte revi­sionsberättelse inlämnas till stiftarna före uigången av november månad.

17

§ Styrelsens och verkställande direktörens förvaltning samt stiftel­sens räkenskaper skall årligen granskas av två revisorer med personliga suppleanler, vilka utses av regeringen eller myndighel som regeringen beslämmer. En av revisorerna jämle suppleanl skall vara auktoriserade. Revisorerna utses för tre räkenskapsår.

Revisorerna skall avlämna revisionsberättelse senast den 15 november. Berättelsen skall innehålla uttalande i fråga om ansvarsfrihet för styrelsen och verkställande direktören.

Regeringen, eller myndighet som regeringen bestämmer, beslutar, efler hörande av de övriga stiftarna, om ansvarsfrihet för slyrelsen och verkstäl­lande direktören.

Intressenter

18 § Myndighet, organisation eller annal organ som är intresserad av

SlFU:s verksamhel kan anmäla sig till stiftelsen som intressent. Sådan

intressent bör - enligt styrelsens närmare beslämmande - minsl en gång

årligen kallas till ett möte för närmare information om och diskussion kring

stiftelsens verksamhet.

Övriga bestämmelser

19

§ SIFU skall senast den I maj varje år till statens industriverk ge in framställning om bidrag lill verksamhelen.

20

§ Ersättning till styrelseledamot och revisor samt suppleant för sådan fastställs av regeringen eller myndighet som regeringen beslämmer.

21

§ Beslut om ändring av SIFU:s sladgar fastställs av regeringen efter godkännande av de övriga stiftarna.

22

§ Skulle stiftelsen upphöra med sin verksamhet, skall dess tillgångar överlämnas till stiftarna och fördelas dem mellan efter särskild överens­kommelse.

23

§ Stiftelsen är undantagen från Ullsyn enligl lagen (1929: 116) om tillsyn av stiftelser.

Prop. 1979/80: 88

70

Bilaga 2

Sammanställning av remissyttrandena över SIFU-kommittens betän­kande (I 1978:38)

Remissammanställningen återger, med cital, samtliga synpunkler som har redovisats. Beskrivningar av rådande ordning eller rena referat av vad ulredningen har anfört har dock inte tagils med. Synpunklerna har i sam­manslällningen delats in i avsnitten 

I. 

SIFU:s mål och verksamhel, m. m., 2. Organisationsfrågor samt 3. Finansieringsfrågor. För en fullständig version av enskilda remissvar hänvisas till resp. remissorgan.

1. SlFU:s mål och verksamhet, m. m.

1 SIFU-kommitléns uppdrag ingick inte att överväga SIFU:s roll med avseende på målsätlning för verksamhelen, arbelsuppgifter elc. Flera re­missinstanser framhåller att även dessa frågor bör ses över i samband med eventuella organisationsförändringar. Remissvaren innehåller också skilda synpunkler på bl. a. SIFU:s framlida verksamhel.

Statskontoret

"Enligl direktiven skulle del vara en särskill angelägen uppgifl för kommit­tén atl studera såväl de offenlliga som de privala intressenterna. Statskon­toret anser att kommittén bältre borde ha penetrerat denna fråga, granskat samlliga intressenter samt analyserat deras betydelse idag och förmodade betydelse för SIFU i framtiden.

Av betänkandet framgår alt SlFU:s verksamhet kan spaltas upp i två dimensioner som var och en ställer sina speciella krav på organisatorisk form för alt bedrivas rationellt. Kursverksamheten med dess kringsmliner är en intensiv produktion som kräver långtgående decentralisering och anpassning (lill inlressenterna) medan bevakningsansvaret kräver en viss samordning och styrmöjlighet för atl utövas effektivt.

Med lanke på att SIFU:s verksamhet finansieras genom bidrag från slaten är det dock nödvändigt att se till att denna verksamhet inte tillåls konkurrera med andra kursarrangörers."

Riksrevisionsverket

"Riksrevisionsverkei (RRV) anser atl vid bedömning av SIFU:s framti­da organisaiionsform och finansiering tre förhållanden, som statsmakterna i olika sammanhang betonat, bör tillmätas avgörande belydelse. För det första gäller att åtgärder som vidlas från statens sida för att främja utbild­ning av småföretagens personal skall vara konkurrensneulrala.

SIFU skall konkurrera på lika villkor med andra arrangörer om de statliga bidragen till företagsinriktad fortbildning. Utöver den primära verksamheten kan SIFU i viss utsträckning och på uppdragsbasis utveckla och genomföra kurser även för andra målgrupper än småföretagen. Denna verksamhel skall helt finansieras genom uppdragsinläkter.

Etl ställningstagande till omfattningen av och inriklningen på SIFU:s

Prop. 1979/80:88

71

framtida verksamhel förutsätter en analys av bl.a. konsekvensema för SIFU av näringspolitikens regionalisering och principen om konkurrens­neutralitet i statens stöd till utbildningsfrämjande ålgärder saml konkur­renssituationen inom företagsutbildningsområdet. Vidare måsle SIFU:s nuvarande kursutbud och profilering analyseras dels ur näringspolitisk synvinkel, dels ekonomiskt och konkurrensmässigt. RRV anser del ange­läget atl den av SIFU-kommittén föreslagna organisationskommittén får i uppdrag alt skyndsamt analysera nu nämnda frågor och göra en römtsätl-ningslös bedömning av verksamhetens omfattning, personal- och lokalbe­hov samt etableringstakt vid omlokaliseringen. Mot bakgrund härav anser RRV att ändringen av SlFU:s organisationsform bör anstå lill och samord­nas med omlokaliseringen till Borås 1981".

Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ)

"Enligl UHÅ:s mening är en ökad samverkan mellan högskolan och SIFU värdefull.

Inom ramen för s. k. uppdragsutbildning kan myndigheler, organisatio­ner, företag, enskilda m. fl. hos en högskoleenhet "köpa" ulbildning i form av kurser som las fram efler beställarens krav eller kurser inom det reguljära utbudet. Uppdragsutbildningen kan därför vara en lämplig väg atl ulvidga samarbetet.

Den organisationskommitté som föreslås bör få i uppdrag all i sill arbele beakla de möjligheter lill samverkan med högskolan som ges bl. a. genom SIFU:s beslutade lokalisering till Borås, där del finns en slallig högsko­leenhet."

Statens planverk

"När det gäller ulbildning av ansvariga arbetsledare inom byggfacket bör del ankomma på SIFU att även utarbeta regler för kunskapsprov. Härigenom blir det lättare för dem som önskar skaffa sig behörighet all vara ansvarig arbetsledare all dokumenlera all de har erforderliga leorelis­ka kunskaper."

Statens industriverk (SIND)

"SIND anser emellertid all del är mer angelägel alt SIFU:s roll i nä­ringspolitiken klarl definieras och all erforderiiga ekonomiska resurser slälls lill SIFU:s förfogande. I annat fall saknar den förändrade organisa­tionsformen betydelse.

1 avtalet och stadgan för den föreslagna stiftelsen har stiftelsens ändamål och uppgifter definierats. Av dessa framgår att det endast är olika utbild­ningsaktiviteter stiftelsen skall ägna sig ål. Som påtalats i andra samman­hang bl. a. i småförelagsproposilionen 1977/78: 40 kan inle en verksamhet isoleras från andra aktiviteter. Utbildningen är en del i en rad insalser och åtgärder som erbjuds småföretagaren. SIND förordar därför att stiftelsens ändamåisparagraf ges en vidare utformning enligt samma modell som gäller för SIFU idag.

SIND har i sitt remissvar över ulredningen om statlig personalutbildning SOU 1976:61 framfört synpunklen all SIFU skulle få ansvaret för den tekniska utbildningen inom statsförvaltningen. Enligl SIND skulle denna

Prop. 1979/80:88

72

kunna vara en av grundstenarna i SlFU:s verksamhet och SIND anser del beklagligl all ulredningen inle berört denna fråga närmare."

Statens provningsanstalt (SP)

"SP vill därutöver framhålla det angelägna i atl SIFU inte bygger upp egna resurser för teknisk utvecklingsverksamhet eller för leknisk provning och konlroll. SP hoppas aU SIFU efter omlokaliseringen lill Borås i möjlig omfattning replierar på SP:s kunnande och resurser."

Länsarbetsnämnden i Kronobergs län

"Nämnden vill dock betona att även om målgruppen för SIFU:s verk­samhet allt framgent - i första hand - skall vara företag på småförelags-området är det värdefullt att SIFU:s kursutbud kommer även de medel­stora och större företagen samt den offentliga seklorn lill del."

Länsstyrelsen i Kopparbergs län

"Vi vill därutöver underslryka viklen av alt de utbildningsbehov på småföretagsområdet som förmedlas genom de regionala utvecklingsfon­derna ges en framskjuten position inom SIFU:s verksamhet."

Institutet för Företagsledning

"Man bör vidare koncentrera sig pä de utbildningsområden och bran­scher där inle marknaden har etl fullgoU utbud. SIFU:s engagemang inom del företagsadminislraliva områdel bör därför kunna begränsas med hän­syn Ull de goda möjligheler som där redan erbjuds."

Landsorganisationen i Sverige

"Den satsning som under senare år har skelt på de regionala utveck­lingsfonderna kommer dessulom sannolikl all på olika säU öka underlaget för SIFU:s verksamhel. Kommittén har dock inle haft lill uppgift alt behandla verksamheten vid SIFU och den har inte heller närmare sökt definiera SIFU:s roll i industripolitiken. LO anser dock atl en precisering av SlFU:s roll i industripolitiken bör göras i samband med en eventuell organisationsförändring."

Sveriges Mekanförbund

"Det är realistiskt aU inse att en intressekonflikt skulle kunna uppstå mellan oss och SIFU med hänsyn till all vi delvis har sammanfallande mål. DeUa blir särskilt väsentligt aU beakla vid en konstruktion för SIFU som den föreslagna, där näringslivets organisationer är med som stiftare.

Vi skulle uppskatta om SIFU verkligen utvecklas lill en organisation som är specialist på utbildning för de mindre företagen. Vi skulle i en sådan situation väl kunna tänka oss aU SIFU marknadsförde och genomförde även vår utbildning i de mindre förelagen. En sådan situation förutsätter emellertid en samplanering och eU ömsesidigt hänsynslagande."

Tjänstemännens Centralorganisation (TCO)

"SIFU bör i sina kontakter bedöma samtliga personalkategoriers utbild­ningsbehov, inte bara förelagsledningens.

I samband med att SIFU överfördes lill industriverket var ett motiv all SIFU skulle lillgodogöra sig den information som fortlöpande kommer fram i de industripolitiska utredningarna. Dessulom var tanken all SIFU

Prop. 1979/80:88

73

skulle kunna spela en roll i samband med industriverkets branschprogram. Erfarenhelerna visar att det varit svårt att leva upp till dessa målsätt­ningar. TCO anser emellertid att ambitionerna att uppnå ett sådant erfaren­hetsutbyte bör bibehållas.

1 stadgarnas 2 § anges all SIFU:s kursaktiviteter bör omfatta områden för småföretagens hela verksamhet, t. ex. teknik och ekonomi.

Det är viktigt att SIFU ges denna breda inriklning på småföretagens problem. Som framgår av organisationen har SIFU en stark teknisk inrikt­ning. I framtiden torde olika områden inom ekonomi och adminislralion bli allt viktigare för småförelagens utveckling.

I både 2 och 3 §§ anges förutsättningarna för uppdragsverksamhet. Det bör framhållas atl denna inte får bli av sådan omfattning atl resurserna ej räcker Uli för utveckling av den löpande kursverksamheten."

Utbildningsrådet för utvecklingsfonderna i Stockholms. Södermanlands, Örebro och Östergötlands län

"Utredningsuppdraget har på ett olyckligl sätl begränsats lill att endast gälla organisaiionsform, och ej behandla den viktigasle frågan nämligen: Vilka möjligheter SIFU har att uppfylla nuvarande och framtida mål för verksamheten.

I första hand gäller deUa koncentrationen till småföretagssektorn. Det krävs en starkare styrning och konlroll av den statliga bidragsverksamhe­ten så att större företag får stå för sina kostnader även i så kallade öppna kurser."

Kronobergs läns utvecklingsfond

"Vi vill i detta sammanhang särskilt omnämna att SIFU under flera år skapat en stark ställning i egenskap av utbildningssakkunnig i äldre hani-verksteknik. Det är självklart att sådan verksamhel endasi till en mindre del kan ävgiftsfinansieras. Något underlag för att sådan verksamhet skall bedrivas av flera utbildningsgivare torde ej finnas. Det är därför angelägel att denna speciella verksamhel samordnas av den nya stiftelsen. Särskilda statsanslag bör också ulgå för alt bedriva denna verksamhet.

Det är angeläget att SIFU ser över sina distributionsformer för sin utbildning. Det är, enligt vår erfarenhel, välgrundat atl SIFU överför distributionsansvaret för vissa kurser lill KOMVUX., sludieförbund m.fl."

Kalmar läns utvecklingsfond

"Denna konkurtensneutralitet uppfattas'posilivi av Ulvecklingsfonden varför den föreslagna omorganisationen lill stiflelse kan skapa förutsätt­ningar härför. Mot denna bakgrund synes förslagel alt en av de av slalen utsedda ledamöterna skall vara yrkesverksam i en Utvecklingsfond ej motsvara intentionerna om konkurrensneutralitet. På samma säll synes del fortfarande motiverat att separera anslagen B 4 och B 16."

2   Organisationsfrågor

Flertalel instanser lillslyrker eller lämnar ulan erinran förslagel om övergång till stiftelseform. Citat av endasi den innebörden har utelämnats här. Remissopinionen är splittrad i fråga om flera andra organisalionsfrå-

6   Riksdagen 1979/80. I saml. Nr 88

Prop. 1979/80:88

74

gor. Skilda förslag redovisas beträffande exempelvis lidpunkten för organi-saUonsförändringen, huvudmannaskapet för stiftelsen och styrelsens sam­mansättning.

Statskontoret

"Statskontoret föreslår all frågan utreds huruvida det är lämpligt att bedri­va SIFU:s verksamhet på två funktionelll skilda enheter med bevaknings/ rapporteringsmtiner dem emellan som möjliggör erfarenhetsutbyte. Under tiden bör myndighelsformen behållas."

Riksrevisionsverkei

"Elt Iredje förhållande som bör tillmätas betydelse i nu nämnt samman­hang betonas även i SIFU-kommitléns direktiv. Där anges det som särskill angelägel att beakta behovet av ändamålsenliga former för inflytande från och samverkan med de olika intressenterna i SIFU-verksamheten.

Åven om RRV inte finner kommitténs moliv för alt avvisa aktiebolags­formen helt övertygande, anser RRV, i likhel med kommittén, alt en stiftelse i detta fall kan vara en lämplig form för samverkan mellan slaten och avnämarna."

Skolöverstyrelsen (SÖ)

"SÖ vill underslryka vad kommittén anger på s. 84-85, 18§, att bl.a. SÖ även i fortsättningen får ta del av och ge synpunkter på SIFU:s verksamhet.

SÖ understryker värdel av atl bl. a. STU medverkar som intressent."

Statens planverk

"Genom frikoppling av SIFU från vissa uppgifter, som ovan nämnls bör undersökas om inle utvecklingen av den allmänna verksamhelen för ut­bildningen kunde motivera alt SIFU placeras i Slockholm, varvid samråd med berörda samarbelsorgan underlättas. För själva utbildningen kan dock krävas viss utbyggnad av filialer.

Statens industriverk

"SIND finner det angeläget att i della sammanhang framföra lämplighe­len av att SIND svarar för det statliga huvudmannaskapel och all som ulredningen föreslår, anslagen till stiftelsen kanaliseras via SIND. Därige­nom kan SIND samordna även utbildningsresurserna för småförelagarna.

Verket är emellertid av den uppfattningen alt medverkan från näringslivets intressenter skulle kunna bli väsenlligl större och kunna ge etl mera ekonomiskl aklivi engagemang om Boråslokaliseringen omprövades eller ulformas enligl del förslag SIND tidigare lämnal 1977-06-20.

SIFU-kommittén har föreslagit att den nya stiftelsen kan påbörja sin verk­samhet den I juli 1980. Enligl planeringen för SIFU:s lokalisering till Borås skall flyttningen av SIFU ske sommaren 1981. 1 omlokaliseringsarbetel är del mycket vanligt atl myndigheternas organisation och arbelsformer dis­kuleras och förändras. För SIFU:s del är del nödvändigt att så sker då SIFU saknar vissa funktioner idag. SIND bedömer del därför som lämpligt

Prop. 1979/80:88

75

att den organisations- och arbelsförändring som blir följden av stiftelse­formen, kopplas samman med SlFU:s omlokaliseringsplanering. Därige­nom undviks dubbelarbete och störningarna av SIFU:s verksamhel be­gränsas. Det innebär atl SIND förordar att stiflelseförslaget inte genom­förs förrän den Ijuli 1981.

SIND önskar slutligen starkt understryka vad kommittén förutsatt be­lräffande de personalpolitiska konsekvensema i samband med verksam­hetens övergång lill stiftelseform. SIND kan inte medverka till att persona­lens förmåner i samband med omlokalisering av statlig verksamhet försäm­ras genom verksamhelens ändrade organisaiionsform."

Slyrelsen för teknisk utveckling (STU)

"STU vill här ifrågasätta om inte en styrelseledamot åven bör vara yrkesverksam vid enhelen för förelagsservice och ulbildning vid SIND för all verkligen säkerställa samverkansfunklionen mellan SIFU, Utveck­lingsfonderna och deras slalliga huvudman representerad av SIND."

Statens personalnämnd

"Enligl SPN:s uppfattning är de personalpolitiska konsekvenserna av respektive organisationsformer otillräckligt behandlade i belänkandet. Be­slul om förändring av SIFU:s organisation, omfattningen av en sådan förändring liksom tidpunkten för genomförandet bör därför inle fattas på föreliggande material. En kompletterad kartläggning av konsekvenserna av utredningens förslag är nödvändig.

Ett övergångsavtal bör slutas avseende den personal vid SIFU som an­ställs innan sluilig ställning tagils lill institutets framtida organisations­form. Avlalel bör garantera denna personal samma anställningstrygghet som gäller personal i en statlig myndighet.

En överföring av personal- och ekonomiadministrativl arbele från SIND till SIFU bör ske successivt innan omlokaliseringen. En sådan överföring bör placeras och startas redan nu."

Statens personalutbildningsnämnd (PUN)

"PUN kan konstatera alt SIFU har målgrupper och ämnesinnehåll som lill vissa delar har intresse för statlig personalutbildning. Utredningen anger på sid. 22 all en Iredjedel av kursdeltagarna bå 1977/78 utgjordes av stats-, kommunal- och landstingsanslällda.

PUN anser mol den här skisserade bakgrunden all del är synneriigen viktigt all ett samarbete mellan SIFU och PUN utvecklas, för alt i mån av behov finna lämpliga utbildningslösningar för här relevanla målgrupper. PUN bör med anledning härav ingå i den inlressenlgrupp som föreslås av utredningen (sladgar 18§)."

Lånsstyrelsen i Stockholms län

"Del är därför angelägel atl utvecklingsfonderna ges en slark represen­tation i del nya SIFU:s styrelse."

Länsstyrelsen i Kronobergs län

"Väsentligt är dock atl den organisationskommitté som i delalj skall förbereda ombildandet lill stiftelseform ges erforderlig Ud så atl en perma­nent lösning på SIFU:s organisation kan åstadkommas."

Prop. 1979/80: 88

76

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län

"Enligt länsstyrelsens uppfattning borde därför kommittén inte ha låst sig för ell förslag som innebär alt omorganisationen skall vara genomförd före den 1 juli 1980. Det borde i stället varit en uppgifl för den föreslagna organisationskommittén atl undersöka hur omställningen kan genomföras med minsla möjliga avbräck för verksamheten."

Västsvenska Handelskammaren

"Mot denna bakgrund finns det därför anledning att ifrågasätta om inte genomförandel av den föreslagna omorganisationen bör anstå så atl den sammanfaller med utflyttningen. Därigenom kommer man atl tidsmässigt kunna förkorta verksamhetens 'problemperiod'."

Länsstyrelsen i Norrbottens län

"Vissa av de resurser som tilldelats SIFU skulle sannolikt kunna utnytt­jas mer ändamålsenligt och effektivt om de direkt överfördes till de regio­nala utvecklingsfonderna.

Länsstyrelsen finner beträffande organisationsformen att mycket lalar för att SIFU även fortsättningsvis organisatoriskt samordnas med SIND."

Stiftelseutredningen

"Utan att ytterligare gå in på ämnet vill vi som vår mening uttala all aktiebolagsformen icke är olämplig som organisationsform för verksamhe­ten, i allt fall under fömtsättning atl staten äger majoriteten av aktierna i bolaget.

Av uttalanden i betänkandet (s. 75-76 och 79) förefaller det oss framgå, att kommittén avsett att välja en privaträttslig organisaiionsform för verksam­heten, när den föreslår au SIFU ombildas till en stiftelse. Vi vill med hänsyn till det ovan sagda framhålla, att vad förslagel torde innebära i stället är, atl del inrättas en offentligrältslig stiftelse.

Vi vill särskilt understryka att offenlligrättsliga stiftelser i vissa sam­manhang kan räknas in bland myndigheterna och atl det t. ex. är oklart hur långt myndighetsbegreppet sträcker sig vid tryckfrihetsförordningens reg­ler om allmänna handlingars offentlighet eller hur långl regeringens och riksdagens kontrollorgans kompetens kan sträcka sig i förhållande till dessa institutioner.

Skulle däremot en privaträtlslig stiftelsebildning ha åsyftats torde det bli nödvändigl att omarbeta förslaget till sladgar, främst 21 och 22 §§."

Svenska Handelskammareförbundet

"Vilka organisationer som skall vara representerade i styrelsen och bland stiftarna torde få avgöras efler kontakter mellan departementet och organisationerna. Åven för handelskamrarna, som represenlerar förelag inom alla branscher och storlekar inom sina respektive regioner, är SlFU:s verksamhet av intresse. Ett ökat engagemang från handelskamrarnas sida vad beträffar SIFU torde vara naturligt, inte minst mot bakgrund av den ökade regionalisering SIFU:s verksamhet fåll."

Prop. 1979/80:88

77

Institutet för Företagsledning

"Vi vill peka på att kommitténs förslag att man kan tillgodose det vidgade samarbelel, genom att skapa referensgrupper/rådgivande organ, kan leda till en onödig byråkratisk stelhet."

Landsorganisationen i Sverige

"Till skillnad från kommittén anser dock LO det vara lämpligare att staten ensam är huvudman för denna stiflelse. SIFU:s verksamhet skall som LO ser det utgöra ett inslag i den slatliga näringspolitiken och slalen kommer att få svara för huvuddelen av finansieringen. Om de olika organi­sationerna ges plats i stiftelsens styrelse behöver deras engagemang för verksamhelen inle bli mindre än om de som kommittén föreslår också deltar som stiftare med elt symboliskt stiftelsekapital.

Åven om nu SIFU ges en mer självständig ställning bör givelvis en god koppling till och samordning med övriga delar av industripolitiken efter­strävas. Av detta skäl bör SIND få statsmakternas uppdrag all svara för huvudmannaskapet för stiftelsen samtidigt som anslagen till stiftelsen ka­naliseras via SIND.

LO förutsätter slutligen att de anställdas intressen beaklas i samband med omorganisationen så att denna inte leder lill en försämring i anställ­ningsförmåner."

Landstingsförbundet

"Slalen är lillsammans med respektive landsting stiftare och huvudman för de regionala utvecklingsfonderna. Landstingsförbundels styrelse vill därför betona vikten av alt utvecklingsfondernas speciella kompetens las til! vara i styrelsen för den nya stiftelsen.

Kommitténs förslag alt en yrkesverksam person från en regional utveck­lingsfond skall ingå i styrelsen finner förbundel inte hell lillfredsslällande. Med hänsyn lill vikten av ingående erfarenhel och kunskap om SIFU:s målgmpper och verksamhelsområde borde antalet ledamöter med sådan bakgrund vara minst två. Av dessa bör lämpligen en förelräda utvecklings­fondernas styrelser och en utses bland fondernas ledande tjänstemän. Nomineringen av dessa båda ledamöler bör enligl slyrelsens mening göras genom Landstingsförbundets försorg.

J övrigt anser förbundsstyrelsen att en snar omorganisation den 1 juli 1980 enligt förslaget torde vara till fördel för verksamheten. Förslaget om att en organisalionskommitlé snarasl tillsätts för det vidare genomförande-arbetet tillstyrks."

Svensk Industriförening

"Beträffande omlokaliseringen skulle enligt föreningens mening inte de kriterier för alt kunna ta etl omlokaliseringsbeslut i riksdagen ha förelegat om SIFU redan varil en stiflelse. Del måsle därför vara synnerligen Iveksamt om omlokaliseringsbeslut med SIFU-kommitléns egna argumenl för att bryta ut SIFU ur statsförvaltningen som bakgrund, skall anses vara bindande för stiftelsen i framliden. Skall stiftelsens slyrelse äga den hand­lingsfrihet som krävs för att på bäsla säll i försia hand kunna främja vidareutbildningen av småföretagare måste styrelsen också vara oför­hindrad att besluta om lokaliseringen av dess resurser."

Prop. 1979/80:88

78

Svenska Arbetsgivareföreningen samt Sveriges Hantverks- och Industri-organisation Familjeföretagen

"Som inledningsvis framhölls anser organisationerna all utlokaliserings-beslutel bör omprövas. Skulle en dylik begäran inle tillgodoses, bör plane­ringen inriktas på att den nya stiftelsen startar i och med alt ullokalise­ringen avslutals. För en dylik samordning lalar såväl de ekonomiska följ­derna av en utlokalisering som de komplicerade personalfrågorna i sam­band med en omorganisation och en omlokalisering."

Sveriges Industriförbund

"Det är enligl Förbundels mening olyckligl atl två genomgripande för­ändringar följer på varandra med ett års mellanrum. Två så vikiga och omfattande förändringar bör enligt Förbundels mening genomföras samti­digt."

Sveriges Mekanförbund

"Med hänsyn lill verkstadsindustrins sloriek och dominerande belydel­se för utvecklingen inom svensk industri över huvud taget och även till Mekanförbundets slora erfarenheter av utbildningsverksamhet och goda förankring inom induslrin anser vi del rimligl all vi får en plats i SIFU:s styrelse.

Tjänstemännens Centralorganisation

"TCO anser all SIFU:s organisation måste prövas utifrån vilken organi­sationsform för statlig verksamhel som är mesl lämpad. Utredningen har inte haft denna utgångspunkt ulan i stället tänkt all vissa intressenter skall fä ställning som huvudmän jämte slalen för verksamhelen. Mol en sådan lösning talar vad som ovan anförts, nämligen all SIFU måste ses som etl näringspolitiskt medel. Därtill kommer atl de olika intressenterna inle kan förväntas ta någol betydande ekonomiskt ansvar för verksamheten.

Flera av de arbetsgivarorganisationer ulredningen länker sig som stiftare har egen utbildningsverksamhet som till en del konkurrerar med SIFU. Del kan inte helt uteslutas all dessa organisationer skulle kunna passivi­sera eller t.o.m. motarbeta SIFU om de ingick som huvudmän för en SIFU-stiftelse.

Ulredningen anser atl den nuvarande myndighelsformen försvårar möj­ligheterna till ökat samarbete med och intresse för SIFU:s verksamhet hos arbelsgivare och deras organisationer. Denna uppfattning verkar mer vara en schablonmässig bedömning än resultat av en verklig analys. SIFU har ju - som utredningen även påpekar - varil framgångsrikt i sin roll atl genom fortbildning stödja de mindre och medelstora företagen. SIFU häri sin nuvarande organisationsform (uppdragsmyndighel) lämligen goda ar­betsbetingelser.

TCO vill samtidigt med della konstaterande framhålla att stiftelseformen i och för sig inte behöver innebära nackdelar. Dessutom skulle den kunna innebära vissa fördelar när det gäller rekryteringen av personal med prak­tisk erfarenhet från förelagsvärlden. Dessa aspekter är dock inle av den betydelse alt de motiverar elt ändral huvudmannaskap för SIFU.

TCO anser, som framgått ovan, att SIFU även i fortsättningen skall bedrivas i helslallig form. Med en sådan lösning blir det avlalsulkast som återges i bilaga 2 inaktuellt.

Prop. 1979/80:88

79

Slyrelsens sammansättning regleras i 4 §. Där föreslås alt organisationer som represenlerar kapitalägarna skall ha fler representanler än de anställ­das organisationer. TCO anser del naturligt med en jämbördig representa­tion.

Det förslag om referensgrupper som återfinns i 6 S är värdefullt och bör genomföras även med bibehållen organisaiionsform.

I avsnittel om ärendenas handläggning (9 §-14 §) bör ingå en hänvisning Ull MBL och MBA.

Statsmakterna har beslutat att SIFU skall omlokaliseras till Borås. Detla beslut fattades under förutsättningen att SIFU var en statlig myndighet. Om SIFU skulle ombildas till stiftelse förändras förutsättningarna för omlokaliseringen.

För de anslällda är del av vikl att oberoende av SlFU:s organisations­form de får del av de slatliga förmånerna som gäller vid omlokalisering om en sådan skulle bli aktuell. Del är vidare viktigi all S!FU:s framlida arbetsförhållanden snarasl fasllägges så atl de anslällda får arbetsro. SIFU har under den senaste lO-ärsperioden varit föremål för en mängd utred­ningar."

Utbildningsrådel för utvecklingsfonderna i Stockholms. Södermanlands, Örebro och Östergötlands län

"Bland stiftare och huvudmän återfinnes huvudorganisationerna inom näringslivet, fackförbunden och staten. Man saknar sådana slora intres­senter som exempelvis utbildningsväsendet och handelskammarväsendel. Statens representation bör med fördel kunna ske genom utvbecklingsfon-derna.

SIFU:s räkenskapsår bör vara kalenderår för att få en planmässig sam­stämmighet mellan näringslivet, utvecklingsfonderna och SIFU."

Jönköpings läns Utvecklingsfond tillstyrker hell utredningens förslag. I en reservation lill fondens remissyttrande anför emellertid styrelseledamö­terna[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och Toll:

"Vi anser del därför vara ytterst beklagligl, alt det nu föreslås en annan organisationsform och avslyrker helt ulredningens förslag om atl en ny organisation tillskapas i stiftelseform. Inga skäl lalar för detla enligt vår uppfattning. Åven om stiftelseformen som organisaiionsform för närvaran­de är "inne" ulgör delta inle någon fördel för SlFU:s cenirala verksamhel eller utvecklingsfondernas regionala ulbud av ulbildning och kursverksam­het till fondernas målgrupper. Snarare ivärlom. En ändring av en väl fungerande organisationsform kan lill och med beiraktas som klåfing­righet."

Kronobergs läns Utvecklingsfond

"Vi stöder kommitténs uppfaUning enligl § 6 i stadgarna (sid. 84) att referensgrupper bör knytas lill stiftelsen. Vi ser det som en klar fördel om Utvecklingsfonderna blir väl företrädda i dessa referensgrupper främsl vad avser kursutvecklingar."

Kopparbergs läns Utvecklingsfond

"Fonden ansluler sig till del principförslag som SIFU-kommittén avgi­vit, vad avser organisationsformen.

Prop. 1979/80: 88

80

Genomförandel av planen anser fonden däremot bör anstå lill dess alt effekterna av den beslutade omlokaliseringen till Borås kan överblickas."

Personalorganisationerna vid statens industriverk/SIFU

"De av kommittén redovisade nackdelarna med SIFU:s nuvarande or­ganisationsform (del av myndighel) är enligl SlFU:s personal inte Ullräck­liga som sakskäl för en förändring.

Personalen vid SIFU anser vidare atl organisaiionsform och utlokalise-ringsbeslul är beroende av varandra. Vid etl oförändral beslut om utlokali­sering måste etl eventuellt beslul om förändrad organisationsform genom­föras först efter omlokaliseringen.

SIFU-personalen vill vidare peka på aU det kan uppstå situationer där stiftare och intressenter kan komma i konflikt gentemot egen organisation i händelse av konkurrerande utbildningsutbud.

Med hänvisning till ovanslående och tidigare framförda krav anför SIFU-personalen alltså ånyo:

-

all principförslaget om ändrad organisationform avvisas

-

aU bedömningar betr SIFU:s organisationsform mäste omfalta även analyser av utlokaliseringens för- och nackdelar kopplat till verksamhe­lens inriktning

-

atl regeringsbeslutet 1978-06-08 undanröjs

-

atl finansieringsformer skapas som säkerställer SIFU:s möjligheter att fullgöra sin näringspolitiska uppgift

-

att vid ev beslut om en förändrad organisationsform garantier skapas belräffande nuvarande personals förmåner och anställningsförhållan­den

-

all avtal och sladgar för en ev stiftelse bereds och fastställs i en organi­sationskommitté med representanter för personalen."

3    Finansieringsfrågor

Remissopinionen är splittrad vad beträffar frågor om finansieringen av SIFU:s framtida verksamhel. Det gäller dels mer övergripande frågor såsom graden av självfinansiering och behovet av statsbidrag, dels mer tekniska frågor som lämplig anslagskonstruklion m. m.

Riksrevisionsverket

"Mol bakgmnd härav har redan nu de statliga bidragen lill den företags­inriktade ulbildningen ändrats (anslagel B 16), så alt SIFU i högre grad skall konkurrera med övriga kursarrangörer. Delvis som en konsekvens av della synsäu har, för det andra, i fråga om SIFU:s finansiering fastslagits att grundprincipen skall vara att verksamhelen skall vara självbärande.

RRV utgår från att statens finansieringsintresse i etl framlida SIFU alltså är avgränsat till sådana kurser eller fortbildningsområden som är näringspolitiskt motiverade genom atl de berör priskänsliga målgrupper i småföretagssektorn.

Den lämpligaste formen för slalens slyrning av verksamhelen är genom

Prop. 1979/80:88

81

del Ull SIND anvisade anslaget (B 16), Bidrag Ull företagsinriktad utbild­ning. Vid medelstilldelning från detta anslag får SIFU konkurrera på lika villkor med andra utbildningsarrangörer. 1 konsekvens härmed anser RRV att det nuvarande anslaget (B 4) Statens industriverk: Bidrag Ull kursverk­samhet m. m., som är riklat direkt till SIFU, bör ulgå ur riksstaten.

Beträffande stiftelsekapitalet ifrågasäller RRV dock om inte det symbo­liska tillskott på 50000 kr. från resp. organisation som föreslås för de övriga stiftarna, eller tillsammans 350000 kr., är alllför litet i relation lill de 5 Mkr. som staten förväntas tillskjuta. En fördelning av stiftelsekapitalet så att staten tillskjuter 50% och övriga stiftare tillsammans 50% skulle enligt RRV:s mening bättre avspegla målsättningen om ökat inflytande över och ansvar för SIFU:s verksamhet från avnämarna av SIFU:s tjäns­ter. På samma grunder bör enligt RRV:s mening eventuellt underskott i verksamhelen täckas av parterna gemensaml i relalion till insall stiftelse­kapital.

Behovet av stiftelsekapital beror bl. a. på möjlighelen all uppta lån. Om SIFU bedrivs i stiftelseform med staten som en av huvudmännen bör SIFU enligl RRV:s mening kunna la upp tillfälliga lån genom rörlig kredil hos riksgäldskontoret.

RRV fömtsätter alt verket blir konsulterat vid avvecklingen av SIFU:s koppling Ull den statliga redovisningen.

RRV har lidigare förordat atl staten och övriga parter i stiftelsen skall ha samma ekonomiska ansvar för verksamheten. Om man i slällel väljer en organisationsform och finansiering som SIFU-kommittén föreslagil kom­mer staten ensam att få ansvaret för eventuella underskott i verksamheten samtidigt som det primära driftansvaret åvilar den avnämardominerade stiftelsen. RRV finner del i detla fall angeläget atl del ekonomi-administra­tiva systemet vid stiftelsen byggs upp med beaktande av statens behov av bl.a. ekonomisk information om verksamheten."

Statens industriverk

"Det torde dock vara klart atl staten under alla omständigheter måste svara för den övervägande delen av finansieringen av verksamheten.

Utredningen har behandlat kostnadskonsekvenserna vid övergången lill en ny organisaiionsform för SIFU. Behovel av bidrag lill SIFU är beroen­de av dels förändringen till stiftelse dels SIFU:s lokalisering till Borås. Utredningen har inte räknat ul kostnadshöjningarna och det är angeläget atl dessa inte undervärderas. På kort sikt ökar stiftelsealternativet SIFU:s kostnader och det statliga bidraget måste således höjas. Mot bakgmnd härav bedömer SIND att stiftelsens riskkapital är för lågl.

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län

"Länsstyrelsen anser därför att anslaget B 16 Bidrag till företagsinriktad fortbildning inte bör slås samman med anslaget B 4 och överföras till stiftelsen. I stället bör det fördelas direkt på SIFU och respektive utveck­lingsfond".

Centralorganisationen SACOISR

"Dock anser SACO/SR atl ulredningen närmare borde ha analyserat de ekonomiska ålaganden som bör åläggas stiftarna."

Prop. 1979/80:88

82

Institutet för Företagsledning

"Men kommitténs uppfattning all man kan slå ihop de två anslagen B 4 och B 16 anser vi ytterst olycklig. Om man inle samtidigt tillförsäkrar övriga utbildningsgivare den fortsatta möjligheten att söka anslag för den småföretagsinriktade fortbildningen rubbar man radikalt den positiva kon­kurrenssituation som kommittén på andra ställen i betänkandet förordar."

Svensk Industriförening

"Med dessa utgångspunkter borde inte självfinansieringskravel på SIFU drivas längre än lill den punkl då en ytterligare sänkning av kursavgiften inle längre skulle öka deltagarantalet.

Det är givetvis svårt att värdesätta nyttan av utbildning i relalion till kostnaden. När det gäller grundutbildning, olika former av högskoleutbild­ning antingen den sker i direkt anslulning till skolplikten eller senare via den kommunala vuxenutbildningen, eller i form av studiecirkelverksamhet i bildningsförbundens regi visar slalsmaklerna en långtgående generositet. Som också påpekas i SIFU-kommitléns belänkande lorde proportionellt en liten del av denna salsning komma småförelagsamheten lill godo. Sam­tidigt kan man på goda grunder anta atl ökad kunskap knappasi för någon annan grupp samhällsmedborgare har möjlighet atl omsättas i ålgärder för ökad produktivitet i vid bemärkelse som för småföretagare. Del är då synnerligen ologiskt atl statsmaklerna jusl belräffande ulbildning av dessa släller så höga krav som 72% självfinansiering, budgetåret 1979-80 - en inte oväsentlig ökning sedan föregående år. Del medför kursavgifter i slorieksordningen 400 kronor per utbildningsdag. Del vittnar inte om sinne för proportioner.

Erfarenheterna från det särskilda utbildningsprogram för bl. a. tekoin­dustrin, som f ö. SIFU genomförde lill en början, visar all kursavgiften har en mycket stor psykologisk betydelse. Anlalel deltagare från småindu­strin ökade drastiskt när kurserna för tekoindustrin blev kostnadsfria. Den varierande prissättningen av SIFU-kurser mot bakgrund av de regionala Utvecklingsfondernas priorilering av fördelning av kurssubventionerna från det särskilda anslaget härför lyder på samma sak, t. ex. avseende "starta eget"-kurserna.

Liksom föreningen med sina knappa resurser prioriterar utbildning i centrala företagarfrågor borde statsmakterna göra likadant inom SIFU-områdel genom att tillföra SIFU avsevärl störte anslag än för närvarande.

Ulgångslägel för SIFU med rådande omlokaliseringsbeslut och finan­sieringsläge inger dock föreningen slora farhågor. Föreningens bedömning av värdel av en investering i ett stiftelsekapital i SIFU påverkas givelvis härav. Föreningen anser sig därför endasi kunna motivera ett mindre belopp som föreningens bidrag till stiftelsekapitalet. Den exakta slorleken på detla belopp får bli föremål för förhandling men föreningen anser atl den även med hänsyn till sin storiek bör bidraga med en avsevärt mindre summa än de 50000 kronor som under hand diskuterats i kontakterna mellan kommittén och näringslivets organisationer."

Svenska Arbetsgivareföreningen samt Sveriges Hantverks- och Industrior­ganisation - Familjeföretagen

"Staten måsle fömtsättas svara för alla de kostnader, som en omorgani-

Prop. 1979/80:88

83

sation och en ev. omlokalisering av verksamhelen kan komma att medföra på kort och lång sikl.

Då del gäller stiftelsekapitalet är undertecknade organisationer beredda all gå in med vardera 50000 kr i stiftelsekapital, under förutsättning all övriga intressenter också deltar.

Enligt organisationernas mening är del nödvändigt att den nya stiftelsen får tillräckliga resurser för all göra speciella fortbildnings- och utvecklings­insatser på smala seklorer vars målgrupper är så små alt en utbildning på kommersiell bas är svår alt få till slånd. På områden där marknaden erbjuder goda ulbildningsalternaliv och för olika offenlliga kundgrupper bör SIFU-utbildningen bygga på självkostnadstäckning. SIFU skall enligt organisationernas mening inte bedriva osund konkurrens med andra ul­bildningsgivare."

Svenska Företagares Riksförbund

"Förbundel tillstyrker sålunda kommitténs förslag vad gäller organisa­tionsform för SIFU men avstyrker bidrag till SIFU annat än i de fall de används för utbildningsinsatser som inte finns atl tillgå på den privata marknaden."

Sveriges Mekanförbund

"Vi anser alltså alt det bör vara en ledande princip vid prissättningen av SIFU;s kurseratt verksamheten skall vara självfinansierande utan särskil­da statsbidrag."

Utbildningsrådet för utvecklingsfonderna i Stockholms, Södermanlands, Örebro och Östergötlands län

"Stiftelsekapitalet föreslås fördelas så atl staten slår för en mycket slor del och övriga stiftare var för sig för en nästan försumbar del. En jämnare fördelning av stiftelsekapital ger med säkerhel etl slörre engagemang och intresse för SIFU:s verksamhet från övriga stiftare."

Om man sammanför anslagen B 4 och B 16 till etl anslag, så bör det fördelas enligt principerna för B 16 och således även kunna komma andra utbildningsarrangörer Ull del. Man skulle därmed åstadkomma konkurrens på lika villkor ulan alt för den skull mista den näringspolitiska inriktning­en."

Kronobergs läns Utvecklingsfond

"Mellan SIFU och andra ulbildningsgivare bör gälla konkurrensneutra­litet. Detta får bl. a. till följd att SIFU torde räkna med samma förutsätt­ningar som andra utbildningsgivare betr. ackvisitionskostnader samt an­slag från B 16. Anslag från B 4 och B 16 bör ej sammanföras."

Hallands läns Utvecklingsfond

"Enligt vår mening blir avgifterna så pass höga, trots kursbidraget från SIND, alt de verkar avskräckande för de mindre förelagen. Vi anser alt åtminstone de kurser som riklar sig direkt Ull dessa företag ytterligare bör subventioneras, för atl komma närmare vad som gäller övrig vuxenutbild­ning."

Prop. 1979/80: 88

84

Göteborgs och Bohus läns Utvecklingsfond

"Eu problem för de mindre förelagen i samband med utbildning är de ofla höga kursavgifterna. För alt lill viss del råda bol mot detta beträffande SIFU föreslår kommittén slatsbidrag lill driften. Genom en sådan kon­stmktion får SIFU, som vi ser det, en oberättigad konkurrensfördel jäm­fört med andra producenter. Vi anser, atl man bör gå ell sleg längre, så alt samlliga kursproducenter kan få elt genomförandebidrag för sin utbild­ning. Bidraget bör ulgå efter generella regler och inte enbarl efler ansökan, som del idag fungerar med de begränsade subventionspengar, som fonder­nas utbildningsenheter förmedlar."

Personalorgarusationerna vid statens industriverk/SIFU

"Vidare måste med skärpa framhållas atl även om ett breddat huvud­mannaskap kan innebära positiva utvecklingsmöjligheter för SIFU måsle samtliga stiftare i så fall ta ekonomiskt ansvar för löpande driftkostnader."

Prop. 1979/80:88

85

Innehåll

Propositionens huvudsakliga innehåll   ............................ 

I

Utdrag ur regeringsprolokoll den 28 februari 1980   ........ 

2

1

Inledning    .................................................................... 

2

2

Föredragandens överväganden    ................................. 

..... 

3

3

Hemställan   ................................................................... 

12

4

Anslagsfrågor för budgetåret 1980/81  ......................... 

13

5

Beslut   .......................................................................... 

16

Bilaga I

SIFU-kommitléns (I 1978:03) betänkande (Ds 1 1978:38) SlFU:s or­

ganisationsform   .............................................................. 

... 

17

1

Sammanfattning ............................................................ 

... 

20

2

Inledning    .................................................................... 

22

3

Nuläge    ........................................................................ 

... 

22

4

Överväganden   ............................................................. 

... 

40

5

Förslag   ........................................................................ 

... 

56

Särskilt yttrande   .......................................................... 

... 

63

Bilagor

DirekUv    ....................................................................... 

... 

64

Avlal   ............................................................................. 

66

Stadgar   ....................................................................... 

67

Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över SIFU-kommitléns

betänkande (Ds I 1978: 38) ............................................ 

... 

70

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1980