Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 148 år 1971

Prop. 1971:148

Nr 148

Kungl. Maj:ts proposition med förslag till lag om ändring i förordningen (1967:139) om obligatorisk statsplombering av utsädesvara och om växtförädlingsavgift; given Stockholms slott den 22 oktober 1971.

Kungl. Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över jordbruksärenden, föreslå riksdagen att bifalla det förslag om vars avlåtande till riksdagen föredragande departements­chefen hemställt.

Under Hans Maj:ts Min allernådigste Konungs och Herres frånvaro:

CARL GUSTAF

INGEMUND[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att systemet med växtför'ädlingsavgift och obligatorisk statsplombering anpassas till växtförädlarrättslagen.

1    Riksdagen 1971.1 saml. Nr 148

Prop. 1971:148

Förslag till

Lag om ändring 1 förordningen (1967:139) om obligatorisk statsplom­bering av utsädesvara och om växtförädlingsavgift

Härigenom förordnas, att 2 § förordningen (1967: 139) om obliga­torisk statsplombering av utsädesvara och om växtförädlingsavgift skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §1   

Vid plombering av utsädesvara, som avses i 1 §, skall den som be­gärt plomberingen erlägga avgift (växtförädlingsavgift) med följande belopp för deciton, förpackningens vikt inräknad, nämligen för

potatis 50 öre,

stråsäd och trindsäd 1 krona 25 öre,

vallbaljväxt och vallgräs samt beta 15 kronor,

kålrot, röva, fodermärgkål, grönfoderraps, raps, rybs, vitsenap och oljedådra 25 kronor.

För utsäde av sort som har re­gistrerats enligt växtförädlarrätts­lagen (1971: 392) uttages växtför­ädlingsavgift endast om sortinne­havaren till beskattningsmyndighet som avses i 3 § avger förklaring på heder och samvete att han ej avser att uppbära ersättning för annans yrkesmässiga utnyttjande av sorten inom landet.

Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligt därå med­delad uppgift utkommit från trycket i Svensk författningssamling.

1 Senaste lydelse 1969: 826,

Prop. 1971: 148

Utdrag av protokollet över jordbruksärenden, hållet inför Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenten i statsrådet på Stockholms slott den 22 oktober 1971.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], BENGTS­SON,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för jordbruksdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om ändring i förordningen om obligatorisk statsplombering av utsädesvara och om växtförädlingsavgift och anför.

Enligt förordningen (1967: 139) om obligatorisk statsplombering av utsädesvara och om växtförädlingsavgift (ändrad senast 1971: 96) gäller ett system med obligatorisk statsplombering och växtförädlingsavgift för samtiiga lantbruksväxter utom sockerbeta, lin och hampa samt för alla grönyteväxter. Utsäde av sådana växter får i regel inte säljas för användning som utsäde eller exporteras, om det inte är statsplomberat (1 §). Vid plombering skall den som har begärt plomberingen erlägga växtför'ädlingsavgift (2 §). Om växtför'ädUngsavgift g'äller i tillämpliga delar förordningen (1959: 92) om förfarandet vid viss konsumtionsbe­skattning. Beskattningsmyndighet är statens centrala frökontrollanstalt (3 §), Uppburna avgiftsbelopp tillförs en särskild fond, växtförädlings­fonden, som förvaltas enligt grunder som fastställs av Kungl, Maj:t (4 §), Befrielse från eller återbetalning av växtförädlingsavgift får med­ges vid utförsel ur landet i den omfattning Kungl, Maj:t bestämmer (5§).

Ur v'äxtförädlingsfonden sker utdelning två gånger om året genom bidrag tiU svenska växtförädlare och svenska representanter för utländs­ka förädlare. Om utdelningen beslutar Kungl, Maj:t efter förslag av lantbruksstyrelsen. Varje förädlares bidrag från fonden skall i princip motsvara summan av de växtförädlingsavgifter som har influtit från de sorter förädlaren framställt. För medelstilldelningen gäller särskUda villkor, vUka närmare angivits i prop, 1961: 92,

Den 1 juli 1971 trädde växtförädlarrättslagen (1971:392) i kraft, Lagen motsvarar de krav som stäUs av 1961 års internationella konven­tion för skydd av växtförädlingsprodukter. Enligt lagen kan förädlare

Prop. 1971: 148

4

som framställt en växtsort eller hans rättsinnehavare genom registrering få växtförädlarrätt, dvs, ensamrätt för innehavaren av växtförädlarrätten (sortinnehavaren) att yrkesmässigt framställa och marknadsföra förök­ningsmaterial av växtsorten samt i vissa fall också att yrkesm'ässigt an­vända sorten för framställning av förökningsmaterial av annan sort (4 §), Växtförädlarrätt erhålls genom registrering i växtsortregistret, som förs av statens växtsortnämnd (6 §), Ensamrätten innebär att sortinnehavaren kan mot ersättning tUlåta annan att framställa förökningsmaterial av skyddad sort och marknadsföra detta, dvs. bevilja licens (25 §).

I den proposition som låg till grund för växtförädlarrättslagen (prop. 1971: 40 s. 84) uttalade chefen för justitiedepartementet att skäl talade för att växtförädlingsavgiftssystemet i princip borde behållas för nya sorter vid sidan av växtförädlarrätten. Departementschefen anförde vi­dare.

Eftersom bidragen ur växtförädlingsfonden kan sägas vara en ersätt­ning för de licensintäkter en ensamrätt kunde ge, bör man å andra si­dan vid samordningen utgå från att de förädlare som utnyttjar växt­förädlarrätten till att betinga sig licensavgifter inte skall få bidrag ur fonden. Avgörande bör däremot inte vara huruvida sorten registrerats eller ej. Det bör således vara möjligt för en förädlare eller hans rätts­innehavare att söka växtförädlarrätt för en sort i Sverige vilket en­ligt artikel 12 i konventionen ger honom prioritet att under tolv måna­der söka skydd i övriga konventionsstater men att sedan avstå från att inom Sverige använda en beviljad ensamrätt till att begära licens­avgifter för vidareförsäljningen av utsäde av sorten och i stället få bi­drag ur fonden.

Vid omsättningen av utsäde av sort för vilken bidrag ur fonden be­talas ut skall givetvis uppbäras växtförädlingsavgifter efter hittillsva­rande grunder. Avstår däremot sortinnehavaren från bidragen torde ut­sädet av sorten inte böra beläggas med växtförädlingsavgift. Detta tor­de normalt kunna innebära att visst utrymme i stället bereds för licens­avgift, ett förhållande som kan vara ägnat att stimulera till en över­gång till det internationella systemet.

Valet mellan system bör ske sort för sort och vara bindande för all framtid. Om vederbörande avstår från bidrag ur fonden bör växtföräd­lingsavgift inte heller tas ut efter det att skyddstiden gått ut eller växt­förädlarrätten eljest upphört.

En sådan uppdelning mellan sorter som beläggs med växtförädlings­avgift och sorter som inte beläggs med avgift erbjuder inte några tek­niska svårigheter. Myndigheterna torde kunna utgå från att bidrag ur fonden inte begärs för sorter som registrerats enligt växtför'ädlarr'ätts-lagen och således vid statsplomberingen inte ta ut växtförädlingsavgift för dessa sorter. Men meddelar sortinnehavaren innan han börjar mark­nadsföra sorten att han önskar bidrag ur fonden för densamma bör sor­ten vid statsplomberingen behandlas som en oskyddad sort, dvs, utsädet beläggs med växtförädlingsavgift. Ett sådant meddelande från sortinne­havaren bör kompletteras med en förbindelse från honom att inte på den svenska marknaden begära eller uppbära licensavgifter för sorten.

Prop. 1971: 148

5

Vid tillämpning av denna ordning skall utländska företag givetvis behandlas på samma sätt som svenska företag. Utländska sortinneha­vare bör ges obegränsad rätt att fullt ut använda det internationeUa systemet på den svenska marknaden men liksom svenska företag be­redas tillfälle att för viss enligt växtförädlarrättslagen registrerad sort avstå från licensavgifter och i stället begära bidrag ur växtförädlingsfon­den med påföljd att sorten beläggs med växtförädlingsavgift.

Jag ansluter mig helt tiU vad chefen för justitiedepartementet sålunda uttalat. Växtförädlingsavgiftssystemet bör på angivet sätt kunna tUläm­pas vid sidan av det privaträttsliga systemet. För sort som har registre­rats enligt växtförädlarrättslagen bör sålunda som regel inte tas ut Jiågon växtförädlingsavgift. Dylik avgift bör tas ut endast om sortinne­havaren innan han börjar marknadsföra sorten avger förklaring till be­skattningsmyndigheten att han inte ämnar på den svenska marknaden utnyttja sin ensamrätt till att ta ut licensavgifter. En sådan ordning för­utsätter ändring av förordningen om obligatorisk statsplombering av ut­sädesvara och om växtförädlingsavgift. Ändringen bör lämpligen ske genom tillägg av ett andra stycke i 2 §, Nämnda förklaring tiU beskatt­ningsmyndigheten bör avges på heder och samvete. Det bör i övrigt an­komma på beskattningsmyndigheten att bestämma hur förklaringen när­mare skall utformas. Ändringen i fråga bör träda i kraft så snart som möjligt.

Under åberopande av det anförda hemställer jag att Kungl, Maj:t föreslår riksdagen

att antaga inom jordbruksdepartementet upprättat förslag till lag om ändring i förordningen (1967:139) om obligatorisk statsplombering av utsädesvara och om växtförädlingsavgift.

Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl, Höghet Kronprinsen-Regenten att till riksdagen skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.

Ur protokollet: Britta Gyllensten

MARCUS BOKTB. STHLM mi   710483