Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop.   1979/80:160 Regeringens prupcKsition

1979/80:160

om fortsatt valiitarcjjleriiijj, m. m.;

hcshitad den 2(1 iii;irs VIHO.

Regeringen f'örel;iggcr riksdagen vad som har upptagits i bitogadc iitcliag av regeringsprotokoll för cicii åtgärd och det ändamål som framgår av föredragandens hemställan.

På regeringens vägnar

THORBJÖRN FALLDIN

GÖSTA[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I proposilionen föreslås att valularegleringen förlängs all gälla yllerligare citår.dvs. för liden den I juli l9,S()-den 30 juni 1981. För rikstlagens yitramle läggs samiidigi fram elt förslag till förordning om fortsatt gillighel och ändring av valutaförordningen. Ändringen innebär att utländska företags filialer och kontor i Sverige behandlas som valuiainlänningar oavsett i 

\ilkcn 

form filialerna och kontoren tlri\s.

1   Riksdiigen 1979,SO. / i,,,,,/.  \v Ihll

Prop.  1979/80:160

2

1 Förslag till

Lag om tillämpning av valutalagen (1939:350)

Härigenom föreskrivs att 2 S försia stycket I, 2 och 4-9 saml 5 S 1 och 3 valulalagen (1939:350) skall äga lillämpning under tiden den I juli 1980-dcn 30 juni 1981.

2 Förslag till

Förordning    om    dels    iortsatt   giltighet   av   valutaförordningen (1959:264), dels ändring i samma förordning

Härigenom föreskrivs i fräga om valutaförordniiigen (1959:264). som enligi förordning (1979:367) galler till utgången av juni 1980.

dels atl förordningen skall äga fortsatt giltighet till utgången av juni 198..

dels alt I S skall häTiedan aniiivna Ivdelsc.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1§'

1 denna förordning förstås med

betalningsmedel: sedlar och skiljemynt samt växlar, checkar och andra penninganvisningar;

utländska belalningsmedel: utländska sedlar och skiljemynt saml andra betalningsmedel, som innefatta rätt till betalning i utländskt mynt;

utländska fordringar: fordringar, som innefatta rätt till betalning i utländskt mynt och icke grunda sig på värdepapper, dock att lill fordran, som här avses, ej skall räknas pä avtal grundad fordran, där betalningen fortfarande .ir betingad av avtalets fullgörande ä fcraringsägarens sida;

utländska banktillgodohavanden: utländska fordringar, som innestå på räkning hos den som inom riket äger driva bankrörelse eller som utom riket driver bank- eller bankirrörelse;

värdepapper: aktier, lottbrev och andra delaktighetsbevis i bolag samt obligationer och andra förskrivningar, vilka utfärdals för särskilda delar av skuldbelopp och uppenbarligen äro avsedda för den allmänna rörelsen, så ock handlingar, varigenom någon tillförsäkras förfoganderätt över värde­papper (ceriifikat);

utländska värdepapper: värdepapper, vilka äro utfärdade av någon, som är iiosatl i utlandet;

vederlag i svenskt mynt: vederlag, som är bestämt alt utgå i svenskt mynt eller som utgöres av fordringar eller värdepapper, vilka äro utställda i svenskt mvnt.

I Senaste Ivdelse 1963:176.

Prop.  1979/80:160

Nuvarande lydelse

Såsom bosalt här i riket anses enligt denna förordning den som har fast bostad i Sverige, därest han är utlänning dock endasl om han inne­haft sådan boslad de tre senast förflutna kalenderåren. Juridisk per­son skall anses vara bosatt i del land. där styrelsen har sitt säte, eller, om styrelse icke finnes, där huvudkon­toret är beläget. Filial för utländskt bolag eller för utländsk ekonomisk förening, som med stöd av .särskilt tillstånd driver näring här i riket, skall anses vara bosatt i Sverige.

Föreslagen lydelse

Såsom bosatl här i riket anses enligt denna förordning den som har fast boslad i Sverige, därest han är utlänning dock endast om han inne­haft sädan bostad de tre senasl förflutna kalenderåren. Juridisk per­son skall anses vara bosatt i del land. där styrelsen har sitt säte, eller, om styrelse icke finnes, diir huvudkon­toret är beläget. Filial eller annat konlor för utländskt bolag eller för ulländsk ekonomisk förening, som driver verksamhel här i riket, skall anses vara bosall i Sverige.

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1980.

Prop.   1979/80:160

EKONOMIDEPARTEMENTET

Utdrag PROTOKQI.L

vid regeringssammantr

ä

de I9SU-03-2U

N

ä

rvarande: statsministern F

ä

lldin. ordf

ö

rande, och statsr

å

den Ullslen.[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

m.[REDACTED_EFTERNAMN]. Mog

å

rd.[REDACTED_EFTERNAMN]. Aslinc. S

ö

der.[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN], Wirt

é

n,[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN]. Boo.[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN]. Petri

F

ö

redragande: statsr

å

det[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om fortsatt valutareglering, m. m.

I  Inledning

Enligt valutalagen (1939:350. andrad senast-1978:257) g.;jjler alt fullniiik-lige i riksbanken skall g

ö

ra framst

ä

llning till regeringen om valutarcgleriiig. om del pr

ö

vas n

ö

dv

ä

ndigl f

ö

r atl n

å

de cenirala m

ä

l som har fastst

ä

llts f

ö

r den ekonomiska poliliken. Fullm

ä

klige skall d

ä

rvid beg

ä

ra alt regeringen f

ö

resl

å

r riksdagen en lag som ger valulalagen giltighet under en tid av h

ö

gsl ett 

ä

r. Regeringen skull samtidigt f

ö

rel

ä

gga riksdagen de valutareglerande f

ö

reskrifter som regeringen avser att utf

ä

rda med st

ö

d av bemvndigandet. S

å

dana f

ö

reskrifter finns i valulaf

ö

rordningen (1959:264. 

ä

ndrad senast 1977:1088).

Genom lagen (1979:366) om till

ä

mpning av valulalagen (1939:350) och f

ö

rordningen (1979:367) om fortsatt giltighet av valutaf

ö

rordningen (1959:264) har valutareglering f

ö

reskrivits f

ö

r liden den 1 juli 1979-den 30 juni 1980 (prop. 1978/79:173. FiU 36, rskr 377).

I skrivelse den K) januari 1980 har fullm

ä

ktige i riksbanken hemst

ä

llt att regeringen beg

ä

r riksdagens bemyndigande alt f

ö

rl

ä

nga valularegleringen till den 30 juni 1981. Fullm

ä

ktige f

ö

resl

ä

r en 

ä

ndring i valutaf

ö

rordningen s

å 

att alla typer av filialer i Sverige som 

ä

gs av ull

ä

ndska f

ö

relag skall anses som valutainl

ä

nningar. oavsett i vilken form filialerna drivs. Slutligen f

ö

resl

ä

r riksbanksfullm

ä

ktige s

ä

dana 

ä

ndringar i valutalagen och valutaf

ö

rordningen alt bearbetat guld med h

ö

gre guldhalt 

ä

n 18 karat inte f

ä

r foras in i landet utitn lillst

å

nd av rikshiinken.

Kik'-l'';inksfiillni;ikiiL",' skri\cKe torclc fogas till tletta pvnrokoll vmii hitii'.;(i

I.

Efter remiss har yllranden avgivits av bankinspektionen, kommerskolle-giiiiii. geiieraliulKiyrcisen. statens prov niiiysanslalt. \aliitakommilt

é

n (E

Prop.   1979/80:160

5

1977:03). fullmäktige i riksgäldskonlorel. Svenska bankföreningen. Posl-och Kredilbanken PK-banken. Svenska sparbanksföreningen. Svenska rescbyräföreiiingen, Guklcenlralen ekonomisk förening. Guldsmedsbran­schens samorganisation. Guldfynd AB och AB Sporrong.

En sammanställning av remissyllrantlena torde fogas till delta prolokoll som hilaga 2.

2 

F

ö

redragandens 

ö

verv

ä

ganden

2.1  Frågan om furtsatt valutareglering

Genom valutaregleringen är det niö|ligt att i penningpolitiskt syfte p.".verka valutaströminania till och frän landet. Valulalagen är en fullmakts-lag som ger regeringen befogenhet alt under vissa i lagen angivna förutsättningar förordna om valiitareglering och att utfärda närmare föreskrifter i valutaförordnincen. En redogörelse för innehållet i valulalagen och valulaförordningen finns i prop. 1975:82 s. 14-21 och prop. 1977/78:169 s. 6 och 7. 1 det följande begränsar jag min framslällning till vissa bestämmelser som har samband med riksbanksfullmäktiges förslag.

Valutaförordningen innehåller förbud mot olika valutadispositioner om inte riksbanken ger tillstånd till dem. Förbuden innebär bl. a. att den som är bosatt i Sverige (valutainlänning) inte får betala till den som är bosatl i utlandet (valulautlänning) eller ta emot betalning av valutautlänning. Dessa förbud avser väsentligen kapitalbetalningar, dvs. betalningar från Sverige i samband med investeringar i utlandet eller andra kapitalöverföringar dil samt liknande betalningar till Sverige. Viltgående undantag görs för löpande betalningar, varmed enligt 10 a S och anvisningarna till 3 och 10 a SS valulaförordningen främst avses likvider vid export och import av varor och tjänsler på normala betalningsvillkor.

Ar 1977 tillsattes valutakominiltén (E 1977:03) som fick i uppdrag atl från allmänna uigångspunkter göra en fullständig översyn av valutaregleringen och valutalagstiftningen.

Riksbanksfullmäktige har anfört att anledning alltjämt föreligger alt ta gällande fullmakter i valutalagen i anspråk och att ge valutaförordningen fortsatt giltighet. Fullmäktige har därför hemställt att regeringen begär riksdagens bemyndigande atl tillämpa fortsatt valutareglering under liden den 1 juli 1980-den 30 juni 1981 enligt samma lagrum i valutalagen som nu äger tillämpning, nämligen 2 S första stycket, 1, 2 och 4-9 amt 5 S I och 3 valutalagen. Vidare föreslås atl regeringen lägger fram förslag om att valulaförordningen skall äga fortsatt giltighet under samma tid.

Framställningen om fortsall valutareglering har tillstyrkts eller lämnats ulan erinran under remissbehandlingen. Valulakommitlén framhåller all i rådande situation med obalans i samhällsekonomin saknas förutsättningar för ett ekonomisk-politiskt beslut om att upphäva valularegleringen. Oberoende av bedömningen av den nuvarande valutaregleringen torde det enligi komniillcn råda enighet om atl det behövs en fullmaktslagstiftning som

1'  Riksdagen 1979/80. 1 .saml. Nr 160

Prop.  1979/80:160

6

ger beredskap lör ingripanden mol destabiliseraiide kapitalrörelser. Valu-takoniniittén lillstyrker därltir att regleringen forliings. Bankföreningen oeh PK-hanken har inte n;igol alt invaiitla mot alt valularegleringen förlängs i avvaktan pä valulakt)ininittéiis resullal men tillägger att del är synnerligen angeläget atl ulretlMingsarbetet bedrivs skyiKlsanit.

.lag vill frainliälla alt Sverige efter det senaste iirels slora oljeprishöjiiiiigar åler stär inför en myckel allvarlig ekononiisk obalans gentemot omvärlden. Den politik som inleddes när den förra Irepartiregeringen tilllriidtle var i vikliga hänseenden framgångsrik. Frän det läge av fimdamenlal obalans som ekonomin befann sig i hösten 1976, styrdes ulvecklingen genom en rad åtgärder in pä nva bancir. Genom devalveringarn;i är 1977, borttagandet av arbetsgivaravgiften samt genom det tvååriga löneavtalet för 1978 och 1979. lades gruntlen för en förbättring av bytesbalansen. Denna registreratle ett vissi överskon åi l97

Det stora bytesbalansunderskotlet är ett utiryck för att vår samlade produktionskapacitet är för liten i förhållande till iinportbehovet. Den väg regeringen anvisar i finansplanen för att lösa bytesbalansproblemel innebär alt förutsättningar skapas för att nå extern balans med bibehållande av full sysselsällning. Dels måste tillväxt och sysselsättning i den utlandskonkurre­rande seklorn främjas. Dels är det nödvändigt för oss atl uppnå en långsammare kostnadsökning än våra konkurrentländer. Samlidigt måste givetvis kraftfulla ansträngningar göras för att spara energi. Men även med målmedvetna insalser i dessa olika hänseenden kommer det att dröja flera är innan vår strukturella obalans med omvärlden har övervunnits. En fortsatt långfristig utlandsupplåning kommer därför att krävas för att täcka bytesbalansunderskotten. Det är viktigt att denna upplåning och övriga kapitalrörelser mellan Sverige och utlandet kan styras i sä jämna banor som möjligt och att detta sker på elt sätt som främjar målet om extern balans. Valutaregleringen är det instrument som traditionellt används för att åstadkomma den önskvärda kontrollen och styrningen av kapitalrörelser­na.

Med hänsyn till vad jag nu har anfört finner jag i likhet med riksbanks­fullmäktige och remissinstanserna det nödvändigt atl förläng;i valutaregle­ringen så att den även i fortsättningen kan utnyttjas för att komplettera den övriga valuta- och kredilpoliliken. Jag förordar därför att regeringen begär riksdagens godkännande att förlänga valularegleringen ytterligare ett år. dvs. för tiden den I juli 198G-den .30 juni 1981.

Enliul vad jag har inhämlal kommer valulakommitlén att under hösten 1980 lämna etl första betänkande i form av expertrapptirier. Kommitténs förslag i principiellt vikliga frägor fär avvakias innan några mer gentimgri-pande ändrinuar övervägs i fräga om valut;iregleringens Innehall och uiformnin!:.

Prop.  1979/80:160

7

 1..

2.2 Utländska företags filialer i Sverige

För att näringsverksamhet i Sverige skall fä drivas av utländska företag fordras särskilt näringstillstånd. Tillständsgivningen sker enligt lagen (1968:555) om rätt för utlänning och utländskt företag atl idk,'i näring här i riket. Tillstånd fär beviljas om det ulländska företaget i sitt hemland är registrerat som bolag eller ekonomisk förening och driver näringsverksamhet där. Den i Sverige bedrivna verksamheten skall ske genom en filial. Med filial avses enligt 16 S i lagen ett avdelningskontor med självsländig förvallning. Delta innebär bl. a. att filialen skall ha egen bokföring som är skild från det ulländska moderbolagets övriga bokftiring. Filialen skall :,tä under ledning av en verkställande direktör som ansvarar för verksamheten har i rikel. Huvudprincipen är alllsä atl filialen skall vara en i väsentliga avseenden sjiilvständig enhet (jfr prop. 1968:98 s. 73 tich 114).

De filialer som har fätl näringstillstånd att driva verksamhet i Sverige skall enligt 1 S andra stycket valutaförordningen anses som valuiainlänningar. Detta innebär att betalningar oeh andra penningtransaktioner mellan filialerna och svenska enskilda eller juridiska personer inte berörs av valutaregleringen.

Riksbanksfullmäktige har anfört alt ulländska förelags filialer i Sverige drivs i olika former varav vissa inte är alt anse som självsiändigl näringsidkande. 1. ex. kontor för ulländska flyg- och transportföretag som befordrar varor eller passagerare till och från Sverige. Sädana företag kan utan särskilt näringstillstånd upprätta kontor här för upplysning, reklam och biljettförsäljning. Dessa och andra konlor som får drivas här i landel utan näringstillstånd är enligt valutaförordningen att anse som valutautlänningar. Fullmäktige hemställer att regeringen ändrar 1 S andra stycket valulaförord­ningen sä atl alla ulländska filialer i Sverige blir likställda i valutahänseende och behandlade som valuiainlänningar.

Remissinslanserna. bl. a. Svenska resebyräföreningen, har inte haft något att invända mot fullmäktiges ftirslag i denna del. Kommerskollegium har fäst uppmärksamheten på att man vid prövning av näringstillstånd kräver atl verksamheten skall ha viss varaktighet och vara av viss omfattning. Riksbanksfullmäktiges förslag innebär att såväl filialer vars verksamhet är av ringa omfattning, som filialer vilka upprättas för ett enstaka kortvarigt uppdrag skulle betraktas som valuiainlänningar. Det är tveksamt om dessa filialer är bokföringspliktiga. Kollegiet anser sig dock inte kunna bedöma om dessa förhållanden medför några svårigheler exempelvis för den tillsyn som riksbanken skall utöva.

För egen del vill jag framhålla att det kan finnas behov hos utländska företag med internationellt betonad verksamhet att förlägga vissa funktioner till Sverige utan atl behöva inrätta självständiga filialer med särskild driftsledning, bokföring m. m. Det kan gälla t. ex. en agentur som har sina uppgifler begränsade till att upprätthålla affärsförbindelser mellan företagel i hemlandet och den svenska marknaden. En vanli" verksamhetsform är alt

Prop.   1979/80:160

8

utländska företag har kt)ntor hiir i lantlet föi iipplvsiiing, reklam eller biljettförsiiljning. t. ex. utländska flygbolags kontor i Sverige. I tiessa t)cli liknantle fall iir det rimligt att verksamheten hiir i laiulel kan bedrivas ulan hinder av valutaregleringeiis restriktioner. Della innebiir ii antlra sidan atl valutaregieringens besliimmelser kommer all giilla ft)r siitlana Iransaklioner inelhm filialkonloren i Sverige och utlandet vilka inte iirltipaiule betalningar eller annars undantagna frän regleringen. Den föreslagna imdiingen piiverkar inte filialkontorens bokföringsskyklighet och inte heller tViriitsiitl-ningarna för riksbankens valulakontrtill. .lag ansluier mig såletles till fullmiiktiges förshig i denna del med deii språkliga justeringen att i författningstexten anges såväl filial som annat konlor. För all geiiomfiira förslaget kriivs endast en mindre imdrinu av I S valulafortirdningen.

Förslaget till lag om tilliimpning av valulalagen iir utformat efter torebiltl frän motsvarande lagar som har antagits untler litligare iii". Detta lagförslag och det förslag till forordning som liiggs fram i denna proptisilioii iir av enkel beskaffenhet och lagrådets hör;inde torde dårför sakna hetytlelse. Jag har alltså inte funnit det erforderlist med hmrädseranskninL; av förskmen.

2..3 Fråga nm begränsningar i handeln med guld

Regleringen av belaliiingsströmmarna till och Iran lantlet giiller olika belalningsmedel i form av mynt. sedlar, 

\iixl

ar

. 

checkar och antlra betalningsanvisningar. Dessutom kontrtilleras handeln med guld. stmi enliet valulalagsiiftningen inte fritt fär föras in eller ut ur landet. Giiltl behantllas niimligen som ett betalningsmedel i valiitahiinseende. Forbudet a\'ser obearbetat guld. inbegripet platinerat guld. och aiulr;i ft)rm\ äror av gukl ttcli plalineral guld iin bladguld saml guldmynt. Bearbetat gukl - guldsmedsar­beten och andrii föremål gjorda av guld - faller utanför vakitiivegleringeii. Kontrollen nv obearbetat gukl är avsedd nit hindra enskilda perstmer frän alt förviirva sådant guld. Genom atl försiiljning nv ohenrhetnt guld sker vin Guklcentrnlen ekonomisk förening. stim snmnrbelar med riksbnnken. kan guldet förbehnllns tillverkningen nv guklsmedsnrbeten ticli deiilnK nrtir snml industriella imdamäl.

Rikshnnksfiillmiiktige nnför nit del iir en huvudprincip i salutnregleriiigen alt vnlutninliiuning ej medges nit ta valiitnreserviillgiing;ir i nnsprnk tor att göra plnceringnr i utliindskn viirdepnpper. I konsekvens med detta har det ansetts att vnliitaiiiliinniiig inte heller btir fä görn plnceringnr i gukl. Deiinn princip genomförs med stöd av det i valuUilagstiflningen slatliinde llllsUmds-tvånget ftir införsel nv t>benrbelnl gukl. Med stöd av dessn besliimmelser reglerns guldimporten oeh iiveii giildförsiiljiiiiigen inom Iniitlet. Fiillmiikiige anför vidnre nit det obenrbet;ide guldet siiills i obetiriiiisntl omfatliiiiii: till förfognnde for guldsmedsnrbeten. dentnlnrbeten oeh andrn tekniska niitln-mäl. Diiremot v;igvas tilldelning av tihenvhelnl gukl. tim iingoii benvhetniiig nv guldel inte avses ktimma till stiintl.

Riksbanken pek;ir pa att gukl nu har htirjnl nnvniidas kir reii;i investe-

Prop.   1979/80:160

9

ringsiiiidnninl, s. k. tesnurering. Det iir den mycket storn guldprishöjning som skett under sennre är som tikni intresset lör investeringar i gukl. Delin har medförl att mnn trots den upprntlhällnn guldregleriiigen sökt finnn utrymme för nit försälja guld för tesnurering. Vissn företng har därvid i finguld tillvcrknt en enkel s. k. jelong. vnrs uppnrbetningskostnnd uppen­barligen är skäligen obetydlig men vnrs utformning nndn obestridligen förvnndlnr guldet frän '"obearbelnr' till "benrbetnt" i tullnomenklalurens mening. Därmed omfultas guldjetongcn inle nv regleringen.

Utvecklingen har enligt riksbnnksfullmiiktige visat att den nuvarnnde guklregleringen. som grundar sig pä kontrollen nv exporl och import nv entlast obearbetat guld. inle är tillriickligt länglgnende för ntl nä sitl syfle. alt förliindrn tesnurering nv guld. Riksbnnksfullmiiktige nnser i likhet med vnlutastyrelsen alt en valutareglering, som i övrigt förbjuder valutnförbruk-ning för olika tvper nv knpitnlplneeringnr, ocksä bör giilla placering i gukl. Alt avskaffa guldregleringen i nuvnrnndc läge skulle le sig nnniiirkningsviirt. 1 enlighet med elt förslug av vnkitnslyrelsen föreslär riksbniiksfullinuklige alt del reglerade området vidgas till utt omfatta samtliga guldsmedsnrbeten med en guldhalt överstigande 750 tusendelar (18 karnt). Att anknyta till guidsmedsnrbetenns guldhalt innebiir enligt fullmäktige en enkel urvalsme­tod, särskilt som dessa arbeten ändock i yrkesmässig hnndel måste proberas för den kontrollstämpling som enligt lag skall ske. Metoden hur också den fördelen alt den största gruppen guldsmedsvuror. vilka enligt uppgift tillverkas i 18 karat, biir fria från reglering. Fullmiiktige framhåller dock ntl den föreslagna regleringen inte kommer att hindra atl guldvaror även i fortsättningen kan säljas för tesaurering. om guldhnlten begriinsas till 18 kurat. Fullmiiktige anser emellertid alt plnceringsiniressei kun vimlas nvin med lägre guldhult och att införselförbudet därför bör begriinsas till föremål med högre guldhalt än 18 karat.

De flesta remissinstansernu hur tillstyrkt riksbanksfullmäktiges förslag i fråga om guldvaror eller lämnal del uiun erinrun. Hit hör bl. a. bnnkiiispek-tionen, statens provningsanslnll och Guldsmedsbrnnschens sumorgunisa-tioii. 1 flera fall har dock samtidigt förts frum kritisku synpunkier på forslaget, bl. n. av generallullslyrelsen och kommerskollegium. Generallullslyrelsen nnför bl. u. att det med hänsyn till kontrollsvärigheiernn blir nödvimdigt med undnntug frän irnportregleringen. i. ex. (örgnvoroch resgods. Kommerskol­legium ifrågasäuer om ändringen av beslåmmelserna för guldhandeln bör gn i den föreslugna riktningen. Från teoretisk ekonomisk synpunki kan enligi kollegiel starkt diskuterus om guld över huvud Ingel bör onifaltus uv vulutnbesinmmelserna.

Förslaget uvstyrks av valutakomniittén, AB Sporrong saml elt untnl enskikin guldsmeder. Vulutukommittén nnför bl. u. nit guldet vid sidan uvsin industriella och konstnärliga användning är en plnceringstillgnng som mer iin någon nnnnn~varn är ett substitut lill viirdepnpper och vnlulor. Det ingnr

Prop. 1979/80:160

W

också som en väsentlig tillgång i centralbankernas vulutureserver. Kommit­tén kommer sennre utt ta ställning till valuturegleringen ocksä i fråga om guldvuror. 1 avvaktan pä dennu översyn finner konimittén utt guldirunsak-lioner bör förbli likställda med kapitnlbetalningur i regleringshänseende. Fullmäktiges förslag har det begränsade syftet att inskränku bl. a. guldje-tongmarknaden. som hittills varit ringa och vars framtida utveckling är svårbedömbar, till placering i föremål uv 18 kuruls guld. Samtidigt som förslaget har ett begränsat syfte aktualiserar det betydande praktiska gränsdragningsproblem och kontrollsvärigheter och öppnar därmed möjlig­heter till kringgående. Det gäller inte bura atl som hittills upprätthålla distinktionen mellan obearbetat och bearbetat guld och att bedöma om bearbetningsgruden skall anses tillräckligt hög för att guldföremålen skull falla utanför regleringen. Kommittén anser att avsevårt större bedömnings­svårigheter tillkommer, om det också gäller atl la ställning till om guld och guldsmedsarbeten med mer än 18 karat skall få importeras. Tullmyndighe­terna måste då bedöma om sådana guldsmedsarbeten har en sådan bearbetningsgrad att de inle kan betraktas som tesaureringsobjekt. Pä motsvarande sätt måste riksbanken/Guldcentralen vid import av obearbetat guld med mer än 18 karat bedöma om den slutprodukt som skall framställas av guldet blir etl "verkligt guldsmedsarbete"" och inte bara etl föremål avsett för tesaurering.

Valutakommillén anför vidare att den har övervägl olika möjligheter att komma till rätta med de påtalade problemen. Kommittén har emellertid dragit slutsatsen att olika metoder att motverka kringgående av valutaregle­ringens beslämmelser rörantie guldimport är behäftad med praktiska svårigheter.

Med hänsyn till att tesaurering av guld i form av jeionger och liknande enkelt bearbetade guldföremål hittills inle hur hafl några återverkningur av betydelse pä betalningsbalansen och att effekterna på tesaureringsintresset av en sänkning uv karathulten är ovissa, förordur valutukommittén all inga förfatiningsändringar i valutalagstiftningen genomförs.

Jag är i stort sett ense med valutukommittén i kriliken mot riksbanks­fullmäktiges förslag. Särskilt vill jag framhålla min tveksamhet i fräga om förslagels verkliga effekter pä den guldhandel mot vilken de föreslagna restriktionerna är riktade. Fullmäktiges förslag skulle visserligen medföra hinder för fortsalt handel med jeionger av finguld men penningplaceringar i jeionger och andra föremål av 18 karats guld skulle fortfarande varu tillåtna. Ett förbud riktat mot enbart guld med högre hult ån IS karat förefaller därför inte kunna innebära nugot avgörande hinder för handeln med tesaurerings-guld. Enligt min mening ligger det ocksä i sakens nalur att en sädan lagreglering medför prakliska grånsdrugningsproblem och knntro'l*värighe-ter och därmed öppnar möjligheter lill kringgående. En mer betydande import av guld hindrus redun nu genom förbudet i frägu om obcarbetnl guld.

Prop.  1979/80:160

I delin snmmnnhang vill jag pekn pä utt det kan finnns vissn iiivimdiiingar mot nit tu vuluturegleringen i nnsprnk för att begrånsu den inhemska hnndeln med guldjelonger m. m. efiersom delin inte hur nägot direkt sumbnnd med valutnregleringens huvudsyfte, som ur nit såkrn landets vulutntillgnngnr.

Jagvill erinra om alt valutakommittén f. n. arbetar med en lotal översyn nv valutaregleringen. Däri ingår också att ta ställning lill om det alltjämt finns behov av att behälla vuiutareslriktionerna för guldhandeln. Mot bakgrund uv vud jug nu har anfört finner jug inte skäl förorda alt regeringen nu lägger fram något förslag om ändring i de valulabestämmelser som reglerar handeln med guld. Jag avser i stället atl senare föreslå regeringen att överlnninu riksbanksfullmäktiges skri velse jämte remissyttrandenn i frägu om guldregle­ringen till vulutukommittén för ull övervågas i samband med utredningens fortsatta arbete.

3 Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen dels  föreslår  riksdagen   att   antaga   etl   inom   ekonomidepartemenlet upprätlal förslag lill

1. lag om tillämpning av valutalagen (1939:350),

dels lämnar riksdagen lillfälle all yttra sig över del inom ekonomidepnr-temenlet uppräiiade förslaget lill

2.    förordning om dels fortsatt giltighet  av valulaförordningen

(1959:264), dels ändring i summa förordning.

4 Beslut

Regeringen ansluter sig till företlragandens överväganden och beslutar ntl genom proposiiion förelägga riksdugen vad föredraganden har anfört för den åtgärd och det ändamål som foredrugunden har hemställt om.

Prop.  1979/80:160

12

Bilaga I FULLMÄKTIGES 1 SVERIGES RIKSBANK SKRIVELSE

Till ekonomidepartementet

Fullmäklige i riksbanken får härmed la upp frågan om förlängning nv valutaregleringen och om vissa ändringar i valutuförfnttningarna.

Förlängning av valularegleringen

Genom lagen (1979:366) om tillämpning av valutalagen (1939:350) hur föreskrivits att 2 S första slyckel 1, 2 och 4-9 samt 5 S 1 och 3 valulalagen (1939:350) skall äga tillämpning under tiden den I juli 1979-30 juni 1980. Därjämte har jämlikt förordningen (1979:367) om fortsatt giltighet av valutaförordningen (1959:264) föreskrivits att valutaförordningen (1959:264), som enligt förordningen (1978:259) gäller till utgången av juni 1979, skall äga fortsalt gillighel lill ulgången av juni 198(1.

Då anledning alltjämt föreligger att ianspråktaga gållande fullmakter i valulalagen och samtidigt ge valulaförordningen fortsutt giltighet fär fullmäktige i rikshanken hemställa atl regeringen målle

dels begära riksdugens bemyndigande alt 2 S första stvcket 1. 2 och 4-9 samt 5 S 1 och 3 valuiulugen skall äga tillämpning under tiden den 1 juli I98(K30 juni 1981;

dels framlägga förslag om att valutaförordningen skall ugn forisnii giltighet lill ulgången av juni 1981.

Filial för utländskt förelag

1 samband med ikraftlrädandet av lagen (1955:383) om rätt för utländska bolag och föreningar att idka näring här i riket (dens. k. filuillagen) infördes i 1 § andra stycket sista punkten valulaförordningen en regel om att filial för utländskt bolag eller för utländsk ekonomisk förening, som med stöd av sårskilt tillstånd driver näring här i riket, skall anses vara bosatl i Sverige (SFS 1955:303). Filiallagens bestämmelser har i stort sell senare överförts till lagen (1968:555) om rätt för utlänning och utländskt företag atl idka näring hår i riket.

Den senare lagens bestämmelser innebär att utländskt företag fär idka näring i Sverige endasl efter lillslånd av regeringen. Näringsverksamheten här i riket skall drivas genom ett avdelningskontor med självständig förvaltning (filial). Endast verksamhet som är atl anse som näringsidkande här omfattas emellertid av lagsiiftningen.  Sålunda faller utanför lagens

Prop.  1979/80:160

'

tillämpning t. ex. utländska transportföretag som befordrar varor eller pussagerure till eller från Sverige. Sådunu företag kan fritt upprätta kontor hiir för bl. a. upplysning, reklam och biljettförsäljning (jfr prop. 1968:98, s. 73 f, 101 f samt 114 f). Till denna kategori torde sålunda regelmässigt vara att hänföra t. ex. ulländska flygbolags kontor i Sverige.

Filial för utländskt förelag för vars verksamhet särskilt tillstånd enligt lagslifiningen ej erfordras är sålunda med en slrikl lillämpning uv definilio­nen i I S andra stycket sista punklen valutaförordningen ej att anse som bosatl i Sverige (vulutuutlänning). Dä unlalet sådana filialer synes hu ökat under sennre är och dä anledning saknas att från valutaregleringssynpunkl belrakla dem på annat sätt än andra utländska företags filialer i Sverige, dvs. som vnlutainlänningar. föresläs att 1 S andra stycket sista punkten valulaför­ordningen ändras i sådan riklning. Det skulle innebära ett klarläggande nv atl kunder, leverantörer och andra valuiainlänningar som ulför belalningar och andra iransaktioner med filialen fritt finge utföra sädana transaktioner då även filialen vore att anse som valutainlänning.

Ul- och införsel av guld och guldvaror Gällande ordning

Enligt 4 S valutaförordningen får, jämte annat, vissa guldvaror ej ulan riksbankens tillstånd utföras ur riket. Förbudet omfattar följande guldvaror enligt tulltaxan (1977:975), nämligen

ur nr 71.07 obearbetat guld, inbegripet platinerat guld, och andra formvaror av guld och platinerat guld än bladguld,

ur nr 72.01 guldmynt.

Enligt 6 S samma förordning får, jämte annat, angivna guldvaror ej heller utan riksbankens tillstånd införas lill riket.

På grundval av stadgandet om tillständstvång för införsel av guld övervakas att guld importeras eller eljesi ställes lill förfogande endast för upparbelning eller annan användning, säsom för guldsmedsarbeten, dental-arbeten eller andra lekniska ändamål, men ej för tesaurering. Denna reglering utövas av den pä riksbankens initiativ inrättade ekonomiska föreningen Guldcentralen, vilken äges av olika guldförbrukare i Sverige.

Framställningar om författningsändring

I skrivelser den 11 juni samt den 3 och 17 juli 1979 har Guldsmedsbran­schens samorganisalion och Guldfynd AB fäsl uppmärksamheten på all AB Sporrong försålde enkelt upparbetade jeionger i 24 karat guld. Samorgani­salionen framhåller att denna tillverkning och försäljning huvudsakligen synes ha kommii till stånd i syfte att guldprodukterna skall tesaureras. Det erinras om alt riksbanken tidigare intagit en negativ inställning till sådan

1" Riksdagen 1979/80. 1 snml. Nr 160

Prop.   1979/80:160

14

giildförsiiljning. nägol som ocksä förklnrns överenssliimma med den nllmnmin uppfnllniiigen i guldsmedsbranschen. Samorgniiisationeii finner svårt utt uccepteru den av AB Sporrong sålunda lunsernde typen nv investeringar och anser ntl tillverkning och försiiljning av guldjelonger inte heller kan vurn nv intresse för snmhiillsekonomin. Det anses diirför hörn ankommn pä fullmäktige i riksbnnken ull genom liimpligu ålgiirder förhintirn ull "'i princip obearhelul guld"" sålunda användes ft

Även Guldfynd AB kritiserar den uv AB Sporrong lanserade tillverkning­en och försäljningen av guldjelonger men konstnterar sumtidigi ntl om denna verksamhet tillätes fortsätta, även Guldfynd av konkurrensskäl nödgas uppta en tillverkning och försäljning uv guldjelonger. Enligt Guldfynds beråkning-nr skulle värdet uv det tesaureringsguld som bolaget genom sitt 80-lul butiker i Sverige skulle kunnu sälja komma att uppgå lill en ärlig summa av 60-70 miljoner kronor. Guldfynd tillägger att om därjämte undra företng inom eller ulom brunschen. exempelvis bnnkerna, upptar motsvarunde försäljning, den totala försäljningssumman skulle komma att överstiga en miljard kronor per är. Enligt Guldfynds mening bör sådana bestämmelser utfärdas alt hnndel med guld för tesaurering icke vidare kan ske.

Valulaslyrelsens ytlrnnde

Fullmäktige har inhämtut yttrande frän valutustyrelsen över frnmstnllning-arnn frän Guldsmedsbranschens samorgunisation och Guldfynd AB.

1 sitt ytlrnnde konstaterur vnlutastyrelsen att valuturegleringen alltid varit förenad med bestämmelser om förbud mot export och sedan 1944 iiven mot imporl av obearbetat guld och vissa härmed jämförburn guldföremnl snml nv guldmynt. Syftet med denna reglering kan enligt vulutnstyrelsen siigns vurn att kompletterade valutareglerande bestämmelserna. Dä valuturegleringen i övrigt förhindrar portföljinvesteringar i utlandet, har nnmligeii motsvurnnde placering i guld ej heller anseits böra fä göras. Styrelsen unser ntl dennu guldreglering i slort sett fyllt sin uppgift. Vissn tendenser att söka kringgå regleringen anses ha förekommit i det att guldsmycken oeh meduljer i myckel enkla ulföranden saluförts väsentligen såsom tesaureringsobjekt. dock :itt sådan försäljning enligt valulaslyrelsens uppfattning saknnl nämnvärd betydelse. Styrelsen konstnterar emellertid samtidigt ntl just regleringens effektivitet skapat ett uppdämt inlresse för placeringar i guld. vilket synes hu förstärkts på senare tid till följd nv den inträffade giildprishöiningeii.

Prop.  1979/80:160

15

Beiräffande Sporrongs försäljning uv guldjelonger konstaterar valulasty-relsen att försiiljningsargumenleringen är inrikiad pä guldvärdet i sig liksom att jetongerna ej heller synes hu något konstnärligt värde eller snmlnrvurde utöver det värde guldet representerar. Styrelsen upplyser att enligt uppgifler frän slatens provningsanslnll Sporrong synes ha sålt en icke helt obetydlig kvantitet guld i jeionger. Eflersom jetongerna emellertid otvivelaktigt är atl betrakta som bearbetat guld enligt tullnomenklaturen, varför import av liknande jeionger skulle kunnu ske ohindrad av valulaförordningens guldimporiförbud, har riksbanken ej ansett sig kunna tillråda Guldcenlrulen ntl söka förhindra alt importerat guld säljes till Sporrong för tillverkning av jeionger. Valuiastyrelsen konstaierar därmed alt guldregleringen i nuvaran­de utftirmning lätl kan kringgås genom alt obearbetat guld ges en prägling eller annan bearbetning, som visserligen förändrar guldets karaktär till "beurbeiai'" men som dock är så ytterligt enkel att del sålunda "bearbetade" guldets pris endast helt obetydligt behöver överstiga det obearbetade guldets. Valutastyrelsen fortsätter.

Sporrong AB:s försåljning av guldjelonger medför enligt valutastyrelsens uppfattning alt guldregleringen ej kan behållas i nuvarande utformning. Antingen måste alltså guldregleringen upphävas, så att import av guld för tesaurering blir möjlig, eller måste importregleringen utvidgas på sådant sätt att försäljning för tesaurering av guldjelonger och liknande enkelt bearbe­tade guldföremål förhindras.

Beträffande valet mellan sålunda angivna alternativ kan sägas följande. Om guldförsäljningen slappes fri, kommer under den närmaste tiden icke obetydliga placeringar uppenbarligen all göras i guld och valutatillgångar och förbrukas härför. Härtill bidrar det uppdämda intresset för guld. guldpris­utvecklingen i relation till inflationsförväntningar, förhoppningar om skatte­fria realisationsvinster, gynnsamma momsregler. Vilken omfattning sådana guldköp kan ta låter sig ej ens tillnärmelsevis uppskattas. Av avgörande betydelse härvidlag blir uppenbarligen den fortsatta guldprisutvecklingen. Guldfynd AB:s antaganden om alt enbart detta företag skulle kunna sälja guld för tesaurering för en årlig summa av 60-70 miljoner kronor förefaller visserligen överdriven. Men om siffran tas som indikation på vad endast ett företag anser sig kunna sälja och härtill lägger försäljningar från branschen i övrigt och kanske även frän banker, är del uppenbart alt valutaförbrukning­en för guldimport skulle kunna bli av mer än marginell betydelse.

Samtidigt kan del sägas att den valutareglering som i övrigt upprätlhålles för kapiialbetalningar bedrives med i många fall långt ingripande detaljkon­troll. Mänga av valutaregleringen nu förhindrade iransaktionstyper skulle säkerligen kunna släppas fria utan nämnvärda valutaeffekter. Men de har ansetts böra förbli under reglering därför att deras frisläppande ej skulle överensstämma med de grundläggande principerna för valutaregleringens upprätthållande. Med del allmänna regelsystem som sålunda i övrigt gäller

Prop.   1979/80:160

16

for knpitnlbetnliiiiignr synes nlltsä närmusl förenligt utt behnlln ftirbutl mol tesnurering nv gukl. Diirtill kun liiggns den synpimkten ull du vulutuiegle-riiigcn alltsediin sin tillkt)msl varil förenad med kontrtill nv guklhniitleln, tlel onekligen skulle te sig nnniiirkningsviirt att häva delin forbuti just i luivnrnnde liige med i dug förulsebnra päfiesliiingnr pä vnlulnreserven. Valutustyrelsen erinrar tickså om den pågående vnlutnutrediiingeii. Även om dennu iir inriktad på för vakitnregleringen grundläggnnde problem, kan den ej undgå ntl i sitl urbete ta upp iiven frägun tim fortsutt kontroll nv guldimpt)rteii. Det iir diirmed nnlurligt atl läla frågan tim giildregleringens bestånd nnstn för nit prövas i ell vidnre snmmniilinng i snmbniid metl stiilliiingstngnnde till vnlutnutredningens ktimmande fiirslag,

Valutustyrelsen vill med hiinvisning lill det sugdu föreslä ull regleringen nv imporl och exporl uvguld bibehålles och ulvidgas så ntl iiven imporl nv enkelt bearbetade guklföremål för tesaurering förhindras. Om sådunu regler införes kommer vnlulnstyrelsen att genom Guldcenlrulen förhindru ull imporlerul guld säljes för upparbelning inom landet av motsvurnnde enkla guklftireniäl för lesaurering.

Vad dä gäller den lekniska utformningen av en sådan utvidgad reglering vill valutastyrelsen framhålla följande.

Närmasl tillhands kun synas vara att inrikta regleringen direkt pä de olika typer nv guldvaror som kan tänkas tus i anspråk för tesnurering och som därför önskas under kontroll. Della kunde då ske aniingen på sä siill. ull den erforderliga preciseringen gjordes direkt i valulaförordningen som dä bleve avsevärl omfattande, eller sä, ull valutaförordningens förbud nngäves ulnn inskränkning giillu allu berörda tulltaxenummer (71.11. 71.12, 71.13. 71.14 och 99.05) varefter den närmare bestämningen med vidsiråcktn unduntag och preciseringur finge lämnas i riksbankens tillämpningsföreskrifter. Antingen den enu eller den andra tekniken väljes. skulle emellertid dennu melod med nödvändighet bli svårhanterlig med besvärliga grånsdruaningar mellun importreglerade och icke-importreglerude guldvuror. Från tullens sidu har mun också bestämt avstyrkt frän att bestämma det reglerade området på angivet säll.

En enklare metod för att lägga under reglering i vurt fall de för tesaurering mesl tjänliga guldvurornu synes vurn ull niiknyta lill dessus guldhult. De nv Sporrong AB säldn jetongernn är tillverkade i finguld och anges hällu 24 karat. Med hänsyn till alt guldnoteringar och guldhandeln för tesaurering överhuvudlaget gäller finguld. iir det rimligt utt untu atl intresset för tesaurering av guld gäller i första hand just finguld och all delin inlresse nvlnr med lägre guldhult. Samtidigt brukar ä undra sidan egcntlign guldsmedsnr­beten i allmänhet utföras i lägre guldbalt. Det har upplysts utt det för närvnrande är vanligast att arbeta i 18 karat guld. Frän dessn utgångspunkter skulle ut- och införselförbuden för guld lämpligen kunnu utformns sä ull tlet reglerude området, som i dug omfuttar obeurbelal guld inbegripel plntiiin-uuld, formvnror uv euld och culdmvnt, utvideas ull diirulöver omfntta nlln

Prop.   1979/80:160

17

guldurbelen som hur en guldhult overstigunde 18 kurui (750 tusendelar). En sålunda uppbyggd införselreglering blir enkel utt operera. Eftersoni ullu guldurbeten enligt lagen om hnndel med nrbelen av guld. silver eller platinu (3 S andrn stycket) skull till provningsunslalten för kontrollstämpling, blir nämligen guldhalten ändå kontrollerad och det kan efter finhaltsstämplingcn avgöras, om arbetet faller under ett enligt ovan utformat införselförbud eller ej.

Del bör tilläggas att ett ut- och införselförbud, vilket sålunda lämpligen synes böra bestämmas till att omfatta guldvaror med guldhalt överstigande 750 tusendelar, givetvis ej skulle av vnlutastyrelsen ianspråktagas i vidare mån än vad som skulle föranledas av del bakomliggande syflel, nämligen att förhindra lesaurering. Detta innebär alt utförsel av guld bör kunna generelll medges och atl ansökningar om införsel av guldvaror med högre guldhalt än 18 karat ocksä bör medges, i den mån fråga arom verkliga guldsmedsarbeten och ej tesaureringsobjekt. Men säsom ovan framhålles förekommer gulds­medsarbeten i högre finhalt endast i begränsad omfattning och det kan därför antas att ett sålunda utformat förbud kommer att generellt träffa syftet med regleringen rält väl. Visserligen skulle det förbli möjligt atl allljåmt sälja guldvaror för tesaurering, om blotl guldhallen begränsas till 750 tusendelar. Sädan guldförsäljning kan därför tänkas blolt komma att anpassas till de nya reglerna och därefler fortsätta. Men som framhållits lär dock placeringsin­tresset avla med den lägre guldhalten. Valutastyrelsen vill dårför föreslå att man i vart fall f. n. nöjer sig med den föreslagna justeringen av in- och utförselförbuden och därefter avvaktar ulvecklingen, innan eventuellt mer långtgående åtgärder vidtages.

Med åberopande av del anförda får valuiastyrelsen föreslå att fullmäktige hos regeringen hemställer om en sådan utvidgning av valutalagens och valulaförordningens ut- och införselförbud för guld all del reglerade området utökas att omfatta guldsmedsarbeten med guldhalt överstigande 750 tusendelar (18 karat).

Fullmäktige

Det åren huvudprincip i valularegleringen att valutainlänning ej medges ta valulareserviillgungar i anspråk för att göra placeringar i utländska värdepapper. I konsekvens härmed har valutainlänning ansetts ej heller böra fä göra placeringar i guld. Denna princip genomföres med stöd av del i valulaförordningen stadgade lillständslvånget för införsel av obearbetat guld. Med tillämpning av dennu bestämmelse regleras guldimporten och därmed guldförsäljningen inom landel på sä sätt, all samlidigt som guld i obegränsad omfattning sliilles lill förfogande för guldsmedsarbeten, dental-arbeten och andra lekniska ändamål, tilldelning av guld vägras om någon upparbelning av guldel ej avses kommu lill slånd. Denna enkla reglering hur fumierat i slori sell lillfredsstållnnde intill senare tid.

Prop.  1979/80:160

'«

Den mycket stora guldprishöjning som skett under senare år har uppenbarligen medförl ökat inlresse för att investera i guld och har skapal förutsättningar för en marknadsförare att ytterligare bygga upp ett sådant intresse. Detta har medfört att man trots den upprätthållna guldregleringen sökt finna utrymme för att försälja guld för tesaurering och Sporrong AB har såsom första företag uinylljal den lucka som finns i nuvarande system och börjat med sådan försäljning. Företaget har därvid i finguld tillverkat en enkel s. k. jelong, vars upparbetningskostnad uppenbarligen är skäligen obelydlig men vars ulformning ändock obestridligen förvandlar guldet från ""obearbetat" till "bearbetat" i tullnomenklaturens mening. Jetongen marknadsföres icke som konsl- eller prydnadsföremål utan uteslutande med hänvisning lill sannolikheten för en ytterligare guldvärdestegring. Försälj­ningsargumenteringen försiärkes med en ålerköpsgaranti från Sporrongs sida och underlättas därjämte av att erlagd mervärdeskalt ålerbäres vid sädan återförsåljning. Om guldjetongens värde ökas, blir återbäringen rentav högre än den en gäng erlagda mervärdeskatten. Den sålunda av Sporrong bedrivna försäljningen av guldjelonger synes ha mötts med påtaglig framgång.

Uppenbarligen under intryck av Sporrongs försäljningsframgängar har på senaste tiden även Guldfynd AB börjat försäljning av liknande guldjelonger för tesaureringsändamål.

Utvecklingen har sålunda visat att den nuvarande guldregleringen, som grundar sig på kontrollen av export och import av endast obearbetat guld, ej är tillräckligt långtgående för alt nå sitt syfte, att förhindra tesaurering av guld. Då det sålunda är möjligt att framgångsrikt kringgå nuvarande reglering och då så kan väntas ske i tilltagande omfattning, instämmer fullmäktige i valutastyrelsens slutsats att guldregleringen ej kan behållas i nuvarande utformning. Antingen bör nuvarande regleringssystem upphävas så att tesaurering av guld blir tillåten även utan atl guldet uppbearbetas till jetonger eller liknande eller bör regleringen utvidgas så att försäljning för lesaurering av dylika enkelt bearbetade guldföremål kan förhindras.

Också i valet mellan dessa två alternativ kan fullmäktige ansluta sig till valutastyrelsens resonemang. Även om det är svårt atl ens tillnärmelsevis uppskatta framtida efterfrågan på guld för tesaurering - särskilt som denna i hög grad torde komma att påverkas av den framtida guldprisutvecklingen -är det dock uppenbart att valutaförbrukningen härför kan komma att uppgå till beaklansvärda belopp. När då samhället upprätthåller en valutareglering som i övrigt förbjuder valulaförbrukning för olika typer av kapitalplacering­ar, förefaller därmed motsvarande förbud böra gälla även placering i guld. Som valutastyrelsen framhåller kan det också le sig anmärkningsvärt att just i nuvarande läge avskaffa regleringen pä denna punkt, då skydd mol kapitalutförsel kan te sig mera angeläget än tidigare och då därtill hela problematiken kring valutaregleringen är under utredning. 1 likhet med valutastyrelsen vill alltså fullmäktige föreslå atl regleringen av import och

Prop.   1979/80:160

19

export av guld bibehålles och utvidgas sil uti iiven import nv enkelt benrbetnde guldföremnl för tesnurering liigges under intörselktjiitroll.

Det understrykes ntl en siilundn utvidgnd införselkontroll inle nr tillriicklig enbart i sig för ull nä den nvseddn regleringsefleklen. De jeionger som inurknudsföres iir nämligen inle imporiernde i färdigt skick utan tillverkas i Sverige. Men nnr en importkonlrtill gå/ler anser sig riksbnnken lin befogenhet att förhindru utt med vederbtirligt tillstånd imptirlerni guld överlätes till den som i sin tur säljer det vidare i former som omfattas nv importkontrollen. Liksom riksbnnken i dug förhindrur atl guld ställes till förfogande för den som vill vidnreförsnlju det i obearbetnd form, skulle sålundu riksbnnken. efler en utvidgning uv importkontrollen, på molsvarnn-de sått förhindra utt guld onivnndlus till och vidnrelörs;iljes i de former som omfultas av den utvidgade importkontrollen. dvs. säsom jetonger och motsvnrande.

Vud gäller tekniken för nit i nngivet syfte vidgn vulutalngens och vulutaförordningens ut- och införselförbud för guld föreslår vnlutastyrelsen atl del reglerade områdel skall, utöver nu reglerade guldvaror, omfalta guldsmedsarbeten med guldhalt överstigande 750 tusendelar (18 karat). Att sålunda anknyta till guldsmedsarbetenus guldhalt innebär en enkel urvals­metod, särskilt som dessu arbelen ändock i yrkesmässig handel måste proberas i och för föreskriven kontrollstämpling. Metoden har också den fördelen all den största "gruppen guldsmedsvuror, vilka uppges vara tillverkade i 18 karat, blir fria från reglering. Men, som vnlutastyrelsen själv påpekar, medger ett sålunda begränsat införselförbud ntl guldvaror alltjämt skulle kunna säljas för tesaurering, om blott guldhallen begränsas till 750 tusendelar. Med hänsyn till att plnceringsiniressei kan väntas avm med lägre guldhalt anser emellertid valuiastyrelsen utt ut- och införselförbuden bör kunna begränsas till föremål i högre guldhult.

Sedan valulaslyrelsens yttrande avgavs och blivit offentligt har såväl Sporrong som Guldfynd, uppenbarligen under intryck nv valulaslyrelsens förslag, börjat sälja jeionger även i 750 tusendelars finhet. Det står därmed klart att även om man genomför den av valutastyrelsen föreslagnu förfuitningsändringen i syfle att förhindra tesaurcringsköp av guld. sådunu likväl kommer att fortsätta inriklade på jetonger och liknande i lägre guldhalt. Men såsom vnlulnstyrelsen frumhåller iir del likväl anledning utt räkna med att spekulationsintresset blir avgjort mindre om endast guldfö­remål i lägre guldhalt kommer alt sin till buds. Med hänsyn härtill och till intresset utt ej onödigtvis belnsta tullen och guldsmedsbrunschen unser fullmiiktige uu cn utvidgning nv valutnförfnltningarnus beslämmelser om endasl införsel av guld bör kunnu begriinsas till guldföremäl med en finhnlt överslignnde 750 lusendelur. Anledning utt nndrn vnlutnförordningens utförselbestunimelse synes ej föreliggn.

Prop.  1979/80:160

20

Hemställan

Med åberopande av det anförda får fullmäktige hemslälla

dels  om  förlängning  av  valutaregleringen  i  enlighet   med  vad  ovan

angivits

dels om ändring i valutalagen och valutaförordningen i enlighel med

bilagda förslag.

Stockholm som ovan

Å Fullmäktiges vägnar;

Testen[REDACTED_EFTERNAMN]

T af Jochnick

Prop.  1979/80:160

21

Fullmäktiges i Sveriges riksbank förfaftningsförslag

/. Förslag lill

Lag om ändring i valulalagen (1939:35(1)

Härigenom föreskrivs utt 2S vnlutulngen (1939:3.50) skull ha nedan angiven lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2S

Regeringen fär i förordnande, som den meddelar, föreskriva:

1)    atl allenast riksbanken samt, efter dess bemyndignnde, annan bank och

postverket (valutabank) må driva handel med ulländska sedlar och

skiljemynl, med växlar, checkar, andra penninganvisningur och fordringur,

som innefalla rätt till betalning i utländskt mynt (utländska betalningsmedel

och utländska fordringur), ävensom med aktier, obligationer och likartude

värdepapper, vilka äro utfärdade av någon, som är bosalt i utlandet

(utländska värdepapper);

2)

atl Ulländska belalningsmedel, ulländska fordringar och utländska värdepapper må, mol vederlag som bestämmes i svenskt mynt, förvärvas och föryttras allenast i den omfattning och pä de villkor regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, riksbanken bestämmer;

3)

alt dylika tillgångar skola erbjudas riksbunken eller valutabank till inlösen mot konlanl ersättning i svenskt mynt;

4)

att svenska och utländska betalningsmedel, fordringar och värdepap­per icke utan särskilt tillstånd må utföras ur riket eller på annat sätt överföras till utlandet eller överlåtas å den, som år bosatt i utlandet;

5)

atl dylika tillgångar icke utan lillstånd av riksbanken må införas till riket;

6)

att över värdepapper, som införes till riket eller som hår förvaras för den. som är bosatt i utlandet, så ock över köpeskilling, som influtit vid försäljning av sådana värdepapper, ej må förfogns i vidnre mån iin regeringen eller, efter regeringens bemyndignnde. riksbunken bestämmer;

7)

utt i annat hänseende än under 2)-6) sägs ej må över utliindskn betalningsmedel, utländska fordringar och utländska värdepupper utan tillstånd UV riksbanken förfogas annorledes än genom föryttriiig till riksbnnken eller lill valutnbnnk;

8)

att med slöd av meddelat förordnande får bestämmus alt avgift skall utgå och tillfalla riksbanken; och

9)

utt annan än riksbanken eller

9) att annan ån riksbunken eller Internationella regleringsbunken i Internationella regleringsbunken i Basel (Bunque des Réglements Basel (Banque des Réglements Iniernaiionaux) icke får utan till- Internulionuux) icke får ulan till­stånd av riksbanken ur rikel ulföru stånd nv riksbnnken ur rikel ulföru eller till riket införa guldmynt, obe- eller till riket införa guldmynt, obe­arbetat guld eller med obearheiai urbetnl guld eller varor av guld. guld   jämförligt    halvfabrikat    av

guld.

Genom förordnande, som bår uvses, må ej inskränkning ske i riksbunken tillkommunde befogenheter.

Prop.  1979/80:160

22

2. Förslag lill

Lag om ändring i valuiaförordiungcn I1959:2MI

Härigenom föreskrivs nit 1 och 6 SS vnliilnförordningen (195:264) sknll lin neckin nngiven lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

IS

I denna förordning förslås med

betalningsmedel: sedlar och skiljemynt sumt växlur. checkar och andra penninganvisningar;

ulländska betalningsmedel: utländska sedlar och skiljemvnl samt andra betalningsmedel, som innefutta rält till betulning i utländskt mynt;

utländska fordringar; fordringar, som innefalla rått lill betalning i utländskt mynt och icke grunda sig pä värdepapper, dock att till fordran, som här avses, ej skall räknas på avtal grundad fordran, där betalningen fortfarande är betingad av avtalets fullgörande å fordringsägarens sida;

utländska banktillgodohavanden: utländska fordringar, som innestå på räkning hos den, som inom riket äger driva bankrörelse eller som utom riket driver bank- eller bankirrörelse;

värdepapper: aktier, lottbrev och andra delaktighetsbevis i bolag saml obligationer och andra förskrivningar, vilka utfärdats för särskilda delar av skuldbelopp och uppenbarligen äro avsedda för den allmänna rörelsen, så ock handlingar, varigenom någon tillförsäkras förfoganderätt över värde­papper (ceriifikat);

utländska värdepapper: värdepapper, vilka äro utfärdade av någon, som är bosatt i utlandet;

vederlag i svenskt mynl: vederlag, som år bestämt att utgå i svenskl mynl eller som utgöres av fordringar eller värdepapper, vilka äro utställda i svenskt mynl.

Säsom  bosatt  här  i  riket  anses

Såsom  bosatt  hår i  riket  anses

enligt denna förordning den som har enligt denna förordning den som har fast bostad i Sverige, därest han är fast boslad i Sverige, därest han är utlänning dock endast om han inne- utlänning dock endast om han inne­haft sädan bostad de tre senast haft sådan bostad de tre senast förflutna kalenderåren. Juridisk per- förflutna kalenderåren. Juridisk per­son skall anses vara bosatt i det land, son skall anses vara bosatt i det land, där styrelsen har sitl säte, eller, om där slyrelsen har siu sate, eller, om styrelse icke finnes, där huvudkon- styrelse icke finnes, där huvudkon­toret är beläget. Filial för ullänäskl loret är beläget. Filial i Sverige för bolag eller för ulländsk ekonomisk utländskt bolag eller för utländsk förening, som med siöd av särskilt ekonomisk jörcning sknll niises vurn lillstånd driver näring här i rikel, btisatt i Sverige, skall anses varu bosatt i Sveriiie.

Prop.   1979/80:160                                                                   23

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6S

Andra betalningsmedel 

ä

n v

ä

xlar     Andra belalningsmedel 

ä

n v

ä

xlar

samt guld och guldvaror som s

ä

gs i samt guld och guldvaror som siigs i

4 

§

 andra stycket m

å

 ej utan riksban- iredje slyckel m

å

 ej utan riksbankens

kens tillst

å

nd inf

ö

ras lill riket, dock lillst

å

nd inf

ö

ras till riket, dock atl

atl resande fr

å

n utlandet m

å

 inf

ö

ra resande fr

å

n utlandet m

å

 inf

ö

ra rese­

resevaluta till belopp som riksban- valuta till belopp som riksbanken

ken medgiver.                               medgiver.

Iden m

ä

n ej annat f

ö

ljerav 10 a S fordras riksbankens lillst

å

nd. d

ä

rest den som 

ä

r bosatt h

ä

r i riket skall

1)

direkl eller genom annans f

ö

rmedling, i annat fall 

å

n i f

ö

rsta stycket avses, mottaga betalning fr

å

n n

å

gon, som 

ä

r bosatl i utlandet,

2)

ikl

ä

da sig g

ä

ld till n

å

gon som 

ä

r bosatt i utlandet, d

ä

r ej fr

å

ga 

å

r om ing

å

ende av k

ö

peavtal p

ä

inom branschen allm

ä

nt till

ä

mpade k

ö

pevillkor eller om vidtagande av d

ä

rmed j

ä

mf

ö

rliga 

å

tg

ä

rder, eller

3)

l

ä

mna f

ö

rstr

ä

ckning mol s

ä

kerhet av borgen av n

å

gon som 

ä

r bosatt i utlandet.

F

ö

rbudet i f

ö

rsia stycket omfattar guld och f

ö

ljande guldvaror enligt tulltaxan (1977:975) n

ä

mligen

ur nr 71.07 obearbetat guld. inbe­gripet platinerat guld, och andra formvaror av guld och platinerat guld 

ä

n bladguld,

ur nr 71.11 annat avfull och skrot av guld och platinerat guld 

ä

n gulds­medssopor,

ur nr 72.01 guldmynt

samt, under f

ö

ruts

ä

ttning all guld­varorna har finhall 

ö

verstigande 750 tusendelar

ur nr 71.12 bijouterivuror och delar d

ä

rtill av guld.

ur nr 71.13 guldsmedsvaror och delar d

ä

rtill av guld.

ur nr 71.14 undru varor av guld som ej 

ä

r avseddu cndnst f

ö

r tekniskt bruk.

Prop.   1979/80:160

24

3. Fiirslag lill

dispens från införselförhiidcl inseende guldvaror

l:l6n Resunde frän ullnndel får ulnn riksbnnkens tillstånd för personligt bruk införa dels guldvaror huiiförlign lill ni 71.12. 71.13 och 7 1.14 i tulltaxan (1977:975) ouktnl gukKnran hur en finhnlt som överstiger 750 tusendelar, dels guldmynt hunförlign lill nr 72.01 i tulllnxuii (1977:975) och som år snmlarobjekl.

Prop.   1979/80:160

Hilaga

SAMMANST

Ä

LLNING AV RLMISSYII RANDLNA

1 Fr

å

gan om fortsatt vaUitarcgkring

Bnnkiiisiieklionen. kommerskollegium. vnkilnkommitieii (E 1977:113). fullmiiktige i liksgiiklskoiitorel. Sveiiskn bnnkf

ö

remiigeii. Posl- ocb Kredit-hniikeii PK-bniiken och Svenska spnrbnnkstoreiiingen liar lillslyrkl liks-b;inksfullni

ä

kiiges hemstiillan om fortsutt vnlutnregleriiig. Ktimiiieiskollegi-um hur inliimitnt vttrnntlen fr

ä

n V;ists\enskn hniitlelsk;imiiinreii och Sk;mes hnndelskiimmure. vilkn ocks

ä

 h;ir tillstyrkt en f

ö

rliingniiig u\ vnlulnregle-riiigen.

Ftiljnndc remissinstiinscr har yltrnt sig niirmare i frugnii.

Svenska bnnkf

ö

reningen oeh PK-bnnken hur i sitt gemensummu yllrniide anf

ö

rt ntl mnn i nvvnktnn p

ä

 \nlutnkommitt

é

ns resulint inte vill in\iind;i mot ull valutaregleringen f

ö

rl

ä

ngs yllerligare ett 

ä

r och utt det 

ä

r synnerligen nngeliiget ntl vulutukommitt

é

ns iiircdningsnrbete bedri\s skyiitlsnml. Lik­nande sMipunkter hur framf

ö

rls nv Sk

å

nes himdelsknmmnre.

/./   Valiilakominiil

é

n

Frnmstiillningen om en f

ö

rliingniiig nv vnlutnlngens fiillmnkler tich \'nlutnf

ö

rordningen b

ö

;- ses mot bnkgrimd nv ull den nuvurande vuluturegle­ringen Ulnn en s

å

dun f

ö

rliingning skulle upphiivns per tlen 1 juli I9S0. F

ö

rutsiiliiiingurnn f

ö

r ell sndnnt ekontmiisk-politiskt beslut snkniis i rntluiide situation med ohnlnns i snmhnllsekonomiii. Vnkiinrealeriiigen innebiir en \iss restriktion mot destnbilisernnde kupitnlr

ö

relser tich som intecrerntl tlel i den ekt>nt)iiiiskn politiken h

ä

rden ocks

ä

 p.iverkni utformningen n\ ptililiken i 

ö

vrigt.

Oberoende u\' bed

ö

mningen a\ den nuvarnnde valuturegleringen torde det rudu enighet om behovet nv en fiillmuklslugslillninn som sier beredsknp ft>r ingripanden mot deslnbiliseraiitle knpitnli

ö

ielser. 

Ä

ndringar i regleringens tilliimpning iir sj

ä

lvfullet m

ö

jligu ;itl genomf

ö

ra inom ramen f

ö

r giillnntle Ingstiftning. Vnlutnkommitl

é

n tillsu rker tlurf

ö

r nu vnliituregleriimeiis giltig­het forliings till ulg

ä

ngen nv juni 19S1.

2 Utl

ä

ndska f

ö

relags filialer i S>criee

Buiikinspeklioneii. \nltitnkoiiimiU

é

ii. Iiillmnktige i riksgiiltKktiiuoict. S\enskn resebyrnl

ö

reiiingeii. Viistsvenskn hnndelskumninren och Sk;iiics hundelsknnimnre hur tillstyrkt riksbanksfullm

ä

ktiges torslng i deniin tlel eller liimnnt f

ö

rshmet ulnn erinrun.

Prop.   1979/80:160

26

2. t Kommerskollegium hur utvecklul sinn synpunkter i denna frågn genom följunde yllrande.

Vud beträffar försluget utt vissa filialer skulle belruktas som valutuinliin-ningar gäller ull enligt lagen (1968:555) om rätt för utlänning och utländskt företag ull idka niiring här i riket fär utländskt förelag idka näring här endast efter lillstånd av regeringen. Näringsverksamheten här i riket skall drivas genom ell avdelningskontor med självständig förvaltning s. k. filial. För att företng med internaiionelll betonad verksumhet sknll anses driva näring här fordras att verksamheten erhållil en tämligen fast anknytning till Sverige. En utländsk rörelse kan sålunda upprätta en egen agentur som för rörelsens räkning ombesörjer reklam, utställning o. d. eller tar upp beställningar på varor som skall levereras från rörelsen i hemlandet. Vad gäller transporter till och från Sverige anses etl företag ej idka näring här om det som ett led i en internationellt inriktad och utomlands ledd verksamhet här upprättar ett kontor med sådana begränsade funktioner som upplysning, reklam och biljettförsäljning. Om emellertid förelaget förlägger sin driftsledning bit, anses del ha etablerat sig här som näringsidkare. Näringsutövning anses ej heller föreligga beträffande enstaka kortvariga uppdrag. Av vad som ovan anförts framgår att man vid prövning avseende näringstillstånd kräver att verksamhelen dels skall ha viss varaktighet dels vara av viss omfattning. Riksbanksfullmäktiges förslag innebär således atl såväl filialer vars verksam­het är av ringa omfattning som filialer vilka upprättas för ett enstaka kortvarigt uppdrag skulle betraktas som valuiainlänningar. Dessutom gäller att det är tveksamt om dessa filialer är bokföringsskyldiga. Enligt bokfö­ringslagen (1976:125) är nämligen endast näringsidkare bokföringsskyldiga. Såsom näringsidkare anses icke - enligt lagen om rätl för utlänning ocb utländskt företag att idka näring här i riket - filial vars verksamhet är sådan att näringstillstånd ej erfordras. Kollegiel kan icke bedöma om de förhållanden som här behandlats skulle medföra några svårigheter exempel­vis för den tillsyn riksbunken skall ulöva men hur ändå velat peka på dessa eventuella komplikationer.

3 Fråga om begränsningar i handeln med guld

De flesta remissinstanserna har tillstyrkt riksbanksfullmäktiges förslag i fråga om guldvaror eller lämnat del utan erinran. I flera fall har dock samtidigt förts fram olika kritiska synpunkter på förslaget. Vissa remissin­stanser avstyrker helt förslaget.

Följande remissinstanser har yttrat sig närmare i frågan.

3.1  Bankinspeklionen

Enligt inspektionens mening är det angeläget att motverka rådande tendens till spekulation i guld. Även om fullmäktiges förslag i detta syfte måhiinda inte kan ge hundraprocentig effektivitet anser sig inspektionen därför böra tillslvrka detta.

Prop.  1979/80:160

27

3.2 Kommerskollegium

V;id gäller försluget tMii en iitvidguti legleviiig i frägu tim guklhundcln kun ifrngasällusom ändringnrpn detla omrätic börgä i den föreslugnu riktningen. Från teoretisk ekonomisk synpunkt kun stnrkt tliskiitcrns t)m guld överhu-viitltngel bör omfultas nv valutnregleringens bestiimniclser. I förevnrniide skrivelse berörs ocksä hell kt)rlfullut ullernalivet utt upphäva guklreglering­en. Med hänsyn lill det uktuella liiget pä guldmnrknnden och lill utt den pngnende vnlulnutredniiigen kommer nit behnndin även frågnn om fortsutt kontroll på gukloinrådet unses emellertid niternutivel ull helt upphiivn regleringen inte kunnu ifrågnktimmn för niirvnrnnde. Även om det i och för sig hnde vuril värdefullt om möjligheten utt upphiivn regleringen diskuternts mern utförligt kun kollegiet tielu uppfuttningen ntl dettu i vurt fall inte bör ske för närvarande och begränsar dårför sinn synpunkter till att uvse endnst det frnmlugdn försluget.

Belriiffande delta gäller utt Sverige i internntionelln överenskommelser hur iklätt sig långtgående förpliktelser rörande bl. a. kvantitativa begräns­ningar av handeln. Enligt såväl GATT-stadgan och EFTA-konventionen som Sveriges avtal med EEC råder i princip förbud mot sådana restriktioner. Undanlag (Art 

XX 

i GATT-stadgan. Art 12 i EFTA-konventionen och Art 20 i uvtniet Sverige-EEC) från förbudet görs dock för ett unlal särskilt angivna älgärder. Till dem hör föreskrifter rörunde hnndeln med guld och silver. En förutsättning för uU fä införa dylika åtgårder är emellertid all de inte används som medel för godtycklig eller oberättigad diskriminering eller till en förtiickt begränsning uv handeln.

I försinget sägs att det utökude ut- och införselförbudet ej kommer alt av vnlutastyrelsen ianspräktugus i vidnre män än vud som föranleds av det bukomliggnnde syftet. Det innebär, säger man. nit utförsel nv guld bör kunnu generellt medges tich utt ansökningur om införsel uv guldvuror med höiire gLildhnli än 18 kurat ocksä bör medges i den män fruga iir om verkligu guldsmedsarbeten och ej tesaureringsobjekt.

De uv riksbanksfullmäktige här föreslagna ålgiirderna beiräffande ut- och införsel av guldvaror svnes mot bakgrund nv ovanstående inte medföra några diskriminerande eller hnndelshindrunde effekter för andrn vuror ån vissa tesaureringsobjekt. Försluget torde därför ej stå i strid med Sveriges inlernalionel lu åtaganden.

Om frän o\nn berörda uigångspunkter ingen erinran föreligger mol försluget måste emellertid tveksumhet framförus om den föreslugnu åtgärden verkligen kommeralt ledn till del nvseddn mulet. Det iir svårt ntl förslå vnrför guld av mindre iin 750 tusendelnrs guldhult skulle vurn ointressant ur lesuurcringssynpunkt. särskilt som nv skrivelsen frnmgär ull del redan nu föreligger indikntitmer pä -.m enkell benrbetnde uuldvnror med 751) tusendelnrs guldhalt säljs för tesnurering. Du kollegiet inle hur ingående kiinnedom om hur dennn specielln murknnd fungerur\ill kollegiel dock inte moisiitiu siu försluaets eenomförande.

Prop.   1979/80:160

28

,?..? Skånes luindclskainmare

Försluget i denna del syftur lill utt förhindru tesnureringsköp uv guld. Bukgrunden iir den försäljning uv guld i form uv guldjelonger och liknande med en relativt obetydlig bearbetningsgrud som under sennre titl iiåtl en ökad omfattning i tukt med prissiegringen på guld. Den föreslugna lösningen innebiir all import uv guldsmedsnrbeten med en guldhalt överstigande 18 kurat liigges under införselkontroll. Med en sådan utvidgud reglering skulle riksbnnken nnse sig hu befogenhet att förhindra att obeurbelal guld överlätes lill den som i sin tur säljer det vidnre i former som omfattas av importkontrollen.

Av skål som redan anförts i frågan om en förlängning nv vnlutaregleringen anser sig handelskammaren inte nu vilju rikla nägon invändning mot att regleringen av imporl och exporl av guld bibehålles. Med den omfallning försäljningen av guldjelonger och liknande fätl frumstär del ocksä som i och för sig följdriktigt att utvidga regleringen i syfte att motverka denna försäljning. Handelskammaren vill därför inle motsätta sig ifrågavarande fiirslag. Del förtjänar dock betonas att en förulsållning för atl placeringsin­tresset för guld skall bestå torde vara en fortsalt långsiktig prisstegring.

3.4 Gencralndlsivrelsen

Riksbanksfullmäktige föreslår utvidgning av irnportregleringen enligt valutalagen och valulaförordningen. Sålunda kommer enligt förslaget importregleringen att omfatta - utöver vad som nu gäller - visst avfall och skrot av guld och platinerat guld samt vissa guldvaror med en finhalt överstigande 750 tusendelar. Generaltullstyrelsen har ej någol att invända mot fullmäktiges förslag. Styrelsen vill dock framhålla följande.

1 gällunde tullprocedur baseras tulltaxeringen av varor och övervakningen av efterlevnaden av importrestriktioner pä en uv den tullskyldige avgiven tulldeklaration och till denna fogade fakturor och andra dokument rörande varorna. Lämnade uppgifter kun av praktiska skäl endast i ringa ulslräckning kontrolleras genom fysisk undersökning av varorna.

Införseln av guldvaror år även reglerad i lagen (1974:283) om handel med arbeten nv guld. silver eller plutina. Enligt denna lag som endast äger tillämpning på yrkesmässig handel med guldarbeten får endast sädana guldarbeten införas som år tillverkade av 750 tusendelar eller mer fint guld (iidelmctnllnrbeten) och som år försedda med föreskrivna stämplar. En a\vikelse nedåt med fem lusendelar lillåts.

Pä grund av bestämmelserna i nämnda lag skall guldarbele, som införs för vikcsmässig försiiljning. sändas till statens provningsanslalt för kontroll. Fär guldurbeie efter sädun kontroll införus skall provningsanslalten utfärdu iniyg ftir förtullningen. Guldurbetet fur inte utlämnas utan medgivande av tullmvndisihet.   Fur  auldnrbetet  ej   införas  sknll  det  återutföras   under

Prop.  1979/80:160

29

tullkontroll. Den som yrkesmässigt inför ädelmetallurbele skull vara registrerad hos provningsanstalten.

Vad gäller den nu föreslugnu importregleringen i vnlutaförfnttningurnu ulgår generallullslyrelsen från att riksbunken i enlighet med underhandsdis­kussioner med generaltullstyrelsen kommer ntl utfiirdn tillämpningsföre­skrifter så atl guldföremål med högre finhall än 750 tusendelar för nnnut ån yrkesmässigl ändamål, t. ex. gåvor, resgods och fiyttgods. unduntus frän importregleringen i valutaförfattningarnn. Alt ett sädnnt unduntag görs år nödvändigt med hänsyn till bl. n. konlrollsvårigheternu. Den föreslugnu uiökningen av importregleringen skulle llärigenom endnst kommu ntl avse guldurbeten som redan i dag är föremål för införselkontroll enligt Ingen (1974:283) om handel med arbeten av guld. silver eller platina.

Den föreslugna importregleringen i valutaförfnttningarna skull omfnlln guldföremål med en finhalt översiigande 750 lusendelar. Dettu innebär - på grund av bestämmelserna om finhalt i lagen (1974:283) - att guldvaror med en finhalt av 750 tusendelar (med en tilläten avvikelse nedåt med fem tusendelar) kan införas ulan lillståndstvång. Generaltullstyrelsen ifrågasät­ter om inte en viss tolerans eller avvikelse uppåt författningsenligt bör medges för att undvika alt myndigheter och enskilda betungas av onödigt många dispensansökningar.

Beträffande den föreslagna ändringen av 6 S valulaförordningen vill generaltullstyrelsen - för att göra helt klart att gränsen 750 lusendelur gäller för de tre numren 71.12. 71.13 och 71.14 - föreslå att ordel ""och"" tilläggs efter texten ""ur nr 71.13 guldsmedsvaror och delar därtill av guld"".

1 7 a S undra meningen valulaförordningen bör hänvisningen lill 4 S andra stycket ändras till 6 S tredje stycket.

3.5 Slatens provningsanslalt (SP)

Enligt lagen (1974:283) om handel med arbeten av guld, silver eller plutina skall guldarbete som tillverkas inom riket eller som hit införs kontrolleras och konlrollståmplas av SP. Annat aibete av guld än sådant ådelmetnllarbete som år försett med föreskrivna stämplar fär icke saluhållas eller försäljas inom riket eller införus till riket. Med ådelmetullnrbete nv guld nvses arbete utfört med en finhalt av 750 tusendelar eller mer fint guld. SP skall förse guldarbete med kontrollstämpel om ädelmetullhulten motsvurar äsuti finhaltsstämpel och om arbetet i övrigt motsvarar gällande föreskrifter.

Införs till rikel nu aktuella jetonger av finguld iir SP således skvldig utt konlrollslämpla dessn. likuså om de tillverkas inom riket.

Föreslagnu ändringur i valuiulugen och valutuförordningen får till följd utt SP kommer att vågrn kontrollstnmplu jetonger med en finhnlt överslignnde 18 knrni som inkommer till riket, om tillstnnd för införsel ej erliullils uv riksbunken. För ntl SP skall kunna vägrn konlrollslämpln jetonger u\ fingultl

Prop.  1979/80:160

30

tillverknde inom riket fordrns dock. enligt SP mening atl en föreskrift utformns med innebörden all sådnnn arbelen som år imporlreglerade enligt valutuförordningens 6 S ej heller fur tillverkas uv inom riket befintligl guld. Med befintligt guld menas bäde nytt guld via guldcentralen eller uffinerier och gummult guld säsom skrotguld, kräts ni. m.

Om förbudet endast utformas så att nyll guld från guldcentralen eller uffinerier ej fär användas för tillverkning av arbeten med högre finhnlt än 18 kurnt. ser sig SP ändå nödsukad alt kontrollstämpla tillverkade jetonger av finguld. enär dessn kan vara tillverkade av i. ex. skrolguld.

Vidare föreslås att, i syfte atl underlätta kontrollen, den föreslagna gränsen 750 tusendelar (18 karat) höjs något, då en del 18 knrnl-urbeten kan varu tillverkade av 760 tusendelar fint guld.

SP förutsätter ocksä att tillstånd erhålls pä etl enkelt siitt för införsel av arbeten som ej är atl betrakta som tesaureringsobjekt.

Då guldregleringen i nuvarande utformning lätl kan kringgås och ett utvidgande av införselförbudet har till syfte alt upprätthålla nuvarande bestämmelsers mening, tillstyrker SP riksbanksfullmäktiges förslag till ändring av valutalagen och valutaförordningen med komplettering och beaktande av vad som anförts ovan.

3.6 Valulakommitlén Nuvarande ordning

En av valutaregleringens grundprinciper är att portföljinvesleringar i utlandet inte utan riksbankens tillstånd tillåts för valutainlänning, liksom att valutautlänningar inte utan särskilt tillstånd medges företa portföljinveste­ringar i Sverige. Med denna huvudregel som grund skall således i princip alla kapitalbetalningar till och frän utlandet prövas av riksbanken.

Regleringen av guldhandeln kan numera sågas ha samma motiv som kontrollen av kapiialbetalningar.

-

In- och utförsel av obearbetat guld för guldsmedsändamål eller teknisk användning medges sålunda utan begränsning.

-

Imporl av obearbetat guld för placeringsändamål (s. k. tesaurering) likställs med portföljinveslering och medges inle. medan exporl av obearbetat guld regelmässigt medges efter ansökan.

-

Imporl och export av bearbelade guldvaror faller utanför regleringen och prövas således inle av riksbanken.

Den praktiska hanleringen av guldregleringen handhas av Guldcentra­len ekonomisk förening, ett organ som bildats pä riksbunkens initiutiv med bl. a. tva brnnschorgnnisntioner och ett par dentalföretng som medlem­mar. Guldcenlrulen tillhnnduhnller huvuddelen av guldsmeders och andra förbrukares behov av obearbetat guld men ett untal större företag importerar själva guld för egen förbrukning. Genom uppföljande kontroll

Prop.  1979/80:160

31

att avnämarnas förvärv (genom Guldcentralen eller egen import) av obearbetat guld motsvaras av användning för icke-tesaureringsåndamål upprätthålls valutaregleringens syfte. Guldcenlralen anser sig ha befogen­het all utsträcka kontrollen också lill hanleringen av icke imponerat guld för att motverka att från allmänheten uppköpt s. k. skrotguld förädlas och säljs i obearbetad form för tesaurering. Några ingripanden har emellertid inte aktualiserats i detta sammanhang. Riksbanken har också sedan gammalt eu avtal med den enda inhemska guldproducenten. Boliden, att det guld som inte exporteras av företaget skall säljas till föreningen. Denna försäljning har täckt huvuddelen av Guldcentralens behov varför dess import varit obetydlig under senare år.

Guldcentralens kontroll av guldmarknaden syftar således till att avstänga den inhemska marknaden från tillförsel av obearbetat guld för tesaureringsändamål. Detta sker genom föreningens medverkan i import­regleringen och genom uppköp av inom landet producerat guld. Guldcen­tralen kan därigenom i praktiken sägas fylla den dubbla funktionen atr vara ett led i valutaregleringen och ett organ med uppgift att hindra spekulation i guldprisutvecklingen oavsett varifrån guldet härrör. Båda funktionerna har det yttersta syflel att hindra att valuta förbrukas för ändamål som kan likställas med portföljinvestering.

Det sålunda utarbetade systemet har ansetts fungera enligt intentioner­na intill de senaste åren när guldpriserna på världsmarknaden stegrats våldsamt till följd av oro pä valutamarknaderna, politisk oro och en inflationsutveckling som etablerats på en högre nivå än den tidigare.

Valutaregleringens importförbud för obearbetat guld och vissa därmed likställda formvaror av guld har under trycket av prisförväntningarna visat sig vara otillräckligt för alt hindra import av tesaureringsguld. Genom en ytterligt enkel maskinell bearbetning kan guldråvaran lill en ringa kostnad omvandlas till produkter som enligt tulltaxan är att belrakta som bearbetat guld och därmed faller ulanför valularegleringen. Importen kan därmed inte hindras av riksbanken. Bearbetningen äger rum inom landet men berättigar till köp av guld från Guldcentralen vars kriterier för tilldelning är helt avhängiga av importbestämmelserna.

Valutakommitténs slutsatser

De ursprungliga motiven för guldregleringen sammanhängde med guldets monetära roll. alltså dess funktion i det inlernationellu valutasystemet som betalningsmedel/reservtillgång och värderingsnorm för valutornas inbördes växelkurser. Denna guldets unika roll har efterhand reducerats men guldet intar ulltjämt en siirstallning med nain nnknylning lili de inleriinlionclln valuiamarknaderna.

Den grundläggande frågan att ta ställning till i samband med förslagen om

Prop.  1979/80:160

32

iindrade villkor i regleringen uv guldhnndeln, gäller om moliv alltjämt föreligger till en särskild reglering eller om guld bör betrnktus som en vurn likställd med t. ex. silver och diumunter.

Guldet är vid sidun av sin indusiriellu tich konstiiårlign användning en placeringstillgång som mer än någon annnn vnra år ett substitut lill värdepapper och valutor. Det ingår ocksä som en väsentlig tillgång i ceiitralbunkernas valutareserver. F. n. giiller alt valutainlänning inte i placeringssyfte medges förvärva utländska värdepapper eller fast egendom och inle göra insättningar i utländsk bank. Kommiitén kommer senare att ta ställning till valularegleringen på denna punkl. I avvaktan pä denna översyn finner kommittén att guldtrnnsuktioner btir förbli likstålldn med kupitalbe-tnlningar i regleringshänseende. Detta sker framför allt genom det nu gällande förbudet att införa obearbetat guld. Det år inle möjligt all med någon säkerhet bedöma om vi slår inför en utveckling mot tesnurering i större omfattning av obetydligt bearbetat guld i form uv t. ex. jetonger.

Fullmäktiges förslag till vidgning av den nuvarande regleringen hur det begränsade syftet atl inskränka denna del av marknaden, som hittills varit ringa och vars framlida utveckling år svårbedömbar, till placering i föremål av 18 karals guld.

Samtidigt som fullmäktiges förslag har detta begriinsadc syfte, aktualiserar det betydnnde praktiska gränsdragningsproblem och kontrollsvårigheter och öppnar dårmed möjligheter till kringgående.

Genomförs fullmäktiges förslag gäller det inte bara att som hittills upprätthålla dislinktionen obearbetat/bearbetnt guld vilket år viktigt då ju importkontrollen avses innefatta allt obeurbelal guld (oavsett knrntlul) men benrbetat guld endasl om karultalet överstiger 18. Det ankommer sålundu liksom f. n. på tullmyndigheterna att göra en bedömning av om benrbet-ningsgraden för ell 18 karats guldföremäl skall anses tillräckligt hög för au det skall falla ulanför regleringen. Avsevärt större bedömningssvårigheier tillkommer emellertid om det också gäller utt tu ställning lill tim guld och guldsmedsarbeten med mer än 18 karat sknll fä importeras. Tullmyndighe­terna måste då bedöma om sådana guldsmedsarbeten hur en sådun beurbetningsgrud att det inle kun betrnktus som tesaureringsobjekt. På motsvarunde siitt måste riksbnnken/Guldeentmlen vid import nv obeurbetul guld med mer än 18 karal bedöma om den slulprodukt som skull framställas av guldet blir ett ""verkligt guldsmedsurbete"" och inle barn ett föremål uvsetl för lesuurering. Låier sig f. ö. tesuureringssyfte och intresset uv "verkligu guldsmedsnrbeten"" alltid särskiljns? Kan det inte t. ex. förekomma guld­smedsarbeten vars bearbetningsgrad är tämligen hög men som synes iiinehulln en slörre mängd finguld än ""nödviindigt""?

IS kurnts jetonger kommer utt kunna importerus enligt försluget. liksom ocksn obeurbetnt guld (finguld för legering eller 18 knrutsj ttir tillM.) knmg nv sådnnn inom landet. Möjligheter till kringgnentle nv det nvseddn hintlrei möt tillverkning av jeionger i finguld öppnus härigenom. Den som önskur kun

Prop.   1979/80:160

33

frilt imporleru jeionger eller nndrn som ""benrbetnde" gtidkåndu föremål med 18 kurnts guldhult, sälju dessn oeh återköpn dem. nu som ""guldskrot"'. KosUinden för rening frän 18 till 24 knrnt uppges vnra läg i torliållnnde till guldvärdet vnrför förfnrandet öppnar möjligheter utt niisknffn oeh murknnds-föin finguld för tesnurering.

Förutsiittiiinganiu utt uppnn del miil som efiersuiivns metl fullmäktiges förslng blir beroende uv Guldceiitrulens möjliglieter utt kontrollern iiukllinii-deln. Dessn mtijligheier frumstär emellcititl vitl en rättslig bedtimiiiiig stim begrunsnde. Siirskill giiller delin i fråg;i om hnndel med skrotgultl och guld som ej hur iiiiporternls.

Vnkituktimmitién har överviigt oliku möjligheter nit komma till riittu metl de pnlulnde problemen. Som ell nlternntiv till en utlmiiiisirutiv reglering har kommittén diskulernl möjliglieleii utt nä sniiimn syfte genom beskntliiing uv gultlförsäljning, vnrvid skatten bnserns pä viirtlet nv den ingiiende guklvolv-men. Ett införnntle uv en punktskntt reser emellertid ett umul problem, stim kommiitén snknnt möjlighet nit niirmnre prtivn. och kommiitén vill tliirför inte ta ställning till detla nlternntiv.

En unnnn väg skulle kunnu vnra utt införn besliimmelser som direkt reglerar den inhemska hnndeln med guld. Dettu skulle kumm ske genom utt nndrn 2 S Ingen (1974:283) om hnndel med arbeten a v guld. silver eller plutinu så nu guldurbete räknus som ådelmetnllurbete endnst om det iir utfört uv 75(1 tusendelar fint guld (18 knrnt), vurken mer eller mindre. Enligt 3 S i nuiniidu Ing fär endnst ådelmelnllnrbele förses med stämplnr enligt Ingen. Entlast ädelmetnllurbele med föreskrivnn stämplnr får sniiiförus eller försiiljns i Sverige eller införus till Sverige. En komplettering uv fullmiiktiges förslug till iindring i vnlutnlug och valutaförordning med en iindring i Inuen om hnndel med guld, silver eller platina skulle i princip kunna motverka kringgående nv \;ilutaregleriiigen och görn kontrollen nv skrotmurknnden i delin sylte överflödig.

Vnlutnkommitlén hur emellertid drngil slulsulsen utt ii\eii tlennn metod ull motverkn kringgående av vulutnregleringens bestämmelser rörunde guldim­port iir behiiflnd metl prnkliskn s\ nrigheter. Lngeii om hnndel med nrbelen u\ guld. siher eller plntinn iiger niimligen endnst tilliimpning pn Nrkesmässig hnndel inom lundet.

Niir del giiller pri\utpersoiiers imptirt uv enkelt benrbetnde kiremnl med högre gtildhult iin IS k;irnt utgår fullmiiktiges förslng enligt uppgift frun ull resundes införsel uv siidnnu skull medges men däremot inte unnnn privatimpori. Om förbudet i det sennre hiinseendet sknll vurn elfekti\l torde det vuru ntithändigt utt hindru iiven resniitleinlörsel.

VulutnkommittéB hur emellertid iiihiimint nu tullmyiidiglieiernn entlusi nnser sig lin mojligheter ntl kontrollern vrkesmiissig import ;i\ benrbetnt '_;ultl med a\seentle pn guldhullen. En knr;ilkt)iitroll n\ pri\ntpersoiiers (t. e\. henniiiitkmde liiiislers) iiiiielinv u\ benibetnde guldvuror liksom pri\ut import genom t. e\. postorder kun diiremtn enligt lullniMuliglieiernu inte geiitimförns pn ett meningsfullt sått. Tullbehniidliiigen n\ gulthartM" sker

Prop.   1979/80:160

.34

efter stntens proviiingsnnstnlis ktmlroll som genomförs med sltid nv Ingen om hnndel med guld. silver eller plutina. EUersom endnst yrkesmiissigl importerade guldvuror kun kontiollerus av prtivning.snnsiallen med slöd nv Ingen skulle således underlng snkiins för tullbehnndling av oeh eventuellt fölbud mot privulpersoners införsel uv benrbetnde guldvurtir vare sig den iigde rum i snmbniid med iniesu eller per post. Tullmyndighelernn nnser därför att piivutpersoners införsel uv bearbetade guldvuror bör bli undun-lugnn genom dispens t)m riksbnnksfullmiikliges förslng genomförs.

En kompletlernnde iindring i Ingen om handel med guld, silver eller plntinn skulle nlltsä inte motverkn privulpersoners import för egen riikning och tesnurering nv bearbetade guldvaror med högre guldhalt än 18 kurnt. Diirmed skulle den försäljning nv i. ex. 24 karnls jetonger till privatpersoner som hiuills skelt inom lundet. och som varit upphovet till riksbnnksfullmiik­liges åtgärdsförslag, enkelt kunna omdirigerus exempelvis till poslorderför-siiljniiig frun utlandet ulnn prnkliskn möjligheter för tullmyndighelernn ull motverkn delta enligt vad som sagts ovnn.

Det visar sig således alt redan den begrän.sude ambitionen ntl inskränka möjligheterna att tesaurern guld i form av enkelt bearbetade föremål från 24 lill 18 karat släller krav pä relativt omfattande författningsändringar utan att man för den skull erhåller några garantier för att det avsedda syftet verkligen näs med godtagbar precision. Med hänsyn till att tesaurering av guld i form av jetonger och liknande enkelt benrbetnde guldföremäl hittills inte hur hnft nägrn återverkningur nv betydelse på betalningsbalansen ocb alt effeklerna på lesaureringsintresset av en sänkning av karathallen är ovissa, förordar valutakommittén att inga författningsändringar genomförs härvidlag.

Det innebär således att en potentiellt mer omfattande import i tesuure­ringssyfte av obeurbetat guld. t. ex. i form nv tackor, alltjämt förutsätts vnra förbjuden. Som nämnts har valutakommittén för avsikt att behandla guldregleringen i det fortsatta arbetet med översvnen av valutaregleringen i dess helhet.

3.7 Guldcenlralen ekonomisk förening

Pä initiativ uv Sveriges riksbank och efter förhandlingar mellun riksbunken och representunter för bl. a. guldsmedsbrunschen bildades i oktober 1954 Guldcenlralen. en ekonomisk förening vars medlemmar utgöres av tvä intresseorganisationer inom guldvarubranschen sumt tvä av Sveriges större dentalvarubolag. Alll sedan börjnn uv sin verksamhet hur Guldcentralen i enlighet med uv riksbanken uppdragna riktlinjer ombesörjt den försåljning nv obearbetar guld för guldsmeds-, dental- och industriiindumäl som riksbnnken titligure sjiilv hnft hund om. Vidnre hur Guldcenlrulen ulövut kontroll över nit försålt guld anviints på uppgivet sätt. Centruliseringen uv handeln med obeurbetul guld och kontrollen över förbrukningen nv dctsnmmu hur. med stöd uv den import- och exportreglering uv sädnnt guld

Prop.  1979/80:160

35

oeh guldmynt stim riksbanken sumtidigi ndministrernt. hnft till iuitlumnl bl. n. utt kirlimdrn tesnurering nv obeurbetnt guld,

Guldeeiitruleii hur fortkipunde hnft möjlighel utt tiieku silt behov nv gukl antingen geiitim köp frän Bolitlen eller- metl vederbörlig importliceiis tViiii riksbunken-geimm ktip från niigon utliindsk vurumnrknnd. För guldsmeds-iindnmnl siiljer Guklcentrnlen guld såviil direkt tiil guklvnrufubriker och guklsmeder som till uffinerier. De sennre omvniidlnr guldel bl. u. till legernl hnlvfnbrikut i form uv plåt. trätloch nndrn foriiivnror tich säljer i sin lur dessn hnlvfäbrikat lill guklsmeder tich undra giiklvarutillverkure. Oavsett om guldet siiljes direkt frän Giildceiitrnleii lill nvniimaren eller vi;i nugot uffineri ikliider sig den slutlige köpureii förpliktelsen utt iilesliitniide uiivuntlu giikiet ifrägu för tillverkning ;iv giiklsmedsvuror sumt ull redovisu dettu genom företeende nv kopior frän kontrollstämpling nv mtilsvnrunde kvuntitel guldsmedsurbeteii. Riksbankens tillståndsgivning för import frän iitlnntlel nv exempelvis giildlegeringnr oeh hnlvfnbrikut därav, som ej kan tillhniidnhållns i Sverige, iir åven förknippad med motsvurnnde villkor för importen beiräffunde nnviindningen uv guldet och redovisningen av detsunimu.

Ovnn i korthet beskrivnu reglering hur i stort sett fyllt sitt syfte och diirmed förhindrnt tesnurering uv obeurbetul guld utan atl restriklionsåtgiirder i form UV viigruii att siilja guld behövt tillgripas från Guldcenirnlens sidu. Trots ntl de s. k. jetoiigernu i guld oivivelnktigt producerats och ninrknndsförls som lesnureriiigsobjekl. diir vinslen pn guklprisslegringen, försäljningsföretagels nierköpsguranti och jetongens enkln utförnnde vuril försal jningsnrgument. har. såsom bunkofullmäktige frnmhnllit. hiltillsvurnnde reglering ej kunnut hindru tillverkning och försäljning därav. Avgörande har härvidlag vuril ull jetongen trots sin ringa beurbetningsgrud i tullverkels och slutens provnings-nnstnlts nonienklulurer unses vuru ""bearbetad"" resp. "ädelmetullnrbete"' och därmed kvalificerad för konlrollslänipling.

Genom uividgning nv import- och cxporiregleringen på del salt som föreslugitsnv bnnkofullmäktigeoch efter erforderlig ändring uv de ålugunden köpnrnn ikläder sig vid köp nv guld frän Guldcenlrulen eller nffinerierna synes möjligheter sknpus för Guldcenlrulen nit tillfredsställuiide kuiinn hindru forlsaU tillverkning nv jetonger eller undru lesniireringsobjeki i gukl med en finhet överstigande 750 lusendelur.

Tillverkning och försiiljning uv jeionger i guld med en finhet nv 751) tusendelar, som för övrigl redun pägnr och som kun följns nv nndrn liknunde in\esteringsföremäl. kommer dock utt vurn opnverknde n\ de ändrade beslämmelsernu. Med hänsyn till den relativt storn efterfräguii som jetonger i finguld 

\isat

sig hn. lorde finnns nnledning befuru nit köpintresset i mer eller mindre oförundmd omfattning nu kunnliserus till dessu kvurvnrunde tesuu-reringsobjekt, ouvsett utt dessn huller en Ingre guldhult. Det finns skiil nntn utt sudnnu siiljfukiorer som nterkopsgurunii tieli begrunsnde murginuler mellun forsiiljninsis- och nterktipspris hur mer uvgtirnnde iiiflvtnnde pn efterfrngnii än tlen psvktiltigisku hetytlelse guklforem;ilets gukliniiehull mtijligen knn hu.

Prop.  1979/80:160

36

I de imdringur som bnnkofullmäklige fiireslngit i vnkilnlörtMxiningcns S 6 hur i frägu om tulllnxniis ur nr 71.1 1 från ftirbudel undnnlugils guklsmeds-stiptir. Styrelsen vill med anledning liiiruv frumhållu utt sopornn ulgor en relntivl stor del (under I97S drygl 20 '/

3.8 Giildsmcdsbraiischcns samorganisalion

Giildsmedsbrnnsehens samorgumsntitm iir ell sumurbelsorgun mellun Sveriges Juvelerure- tieh Guklsmedstorbuiid med 540 medlemsbuliker tieh Guldsmedsbrnnschens Leveruntörföreiiiiig med 30 medlemsftirclag. Tolult svsselsätier orgunisulitniernns medlemmnr cu 3 0110 perstmer oeh omsntter drygl 800 milj. kr.

I skrivelse den 11 juni 1979 till riksbunksfullmiiktigc fiiste sumorganisntio-nen fullmäktiges uppmärksumhet på nit AB Sporrong försålde enkell uppurbetnde jetonger i 24 kurnt guld. Vi frnmhöll ntl dennn tillverkning och försäljning huvudsnkligen synes hn komniii till stånd i syfte atl guldproduk-ternn skulle lesnurerns. Det erinrudes om att riksbunken tidignre intugit en neguliv ställning till sädan giildförsäljning. något som ocksä förklarades överensstämma med den ullmännu uppfattningen i guldsmedsbrunschen. Vi finner det fortfnrnnde svårt nit uccepteru dennu typ nv investeringar och unser utt tillverkning och försiiljning av guldjelonger inte heller kan vuru uv intresse ftir snmhällsekonomin. Vi unser det därför born unkommu pä fullmäktige i riksbnnken att genom liimpliga åtgärder förhindru att dylikn guldvuror används för spekulation. Vi anförde även i vär skrivelse utt om den tidigare restriktiva inslällningen frän riksbnnken ej kun vidhällus, nllmiinhe-ten torde kommu ull ädugalåggu mycket stort intresse för spekulntionsguld och utt dennn murknnd diirmed skulle fä betydnnde omfuttning. Vi befnrur allljiimi. ntl därmed mängu brunschföretug mot sin vilju tvingns in i spckulntionshundeln.

De jetonger som finns på mnrknnden hur en skiiligen obetydlig benrbet-niiig och murknndsförs inte som konst- eller prydnndsföremnl ulnn iiteski-tnnde som objekt för tesnurering och med hänvisning till sunnolikheien lör vtterlignre stegring i guldpriset. Argumenteringen i murknudsföringen förstiirks i ullniiinhet med återköpsgnrnntier.

Enligt sumorgnnisntionens uppfattning bör regleringssystemet pä ifrugu-\ unmde område utvidgas så utt försäljning för lesuurering nv dylikn i princip oheurhetude guldföremål kun förhindras, vilket, enligt vnr uppfuttning, slur i snmklnng med titligure praxis.

Mot nngiven hnkgrund tillstvrker Guldsmedsbrnnschens snmorgunisnlitin riksbnnksfullmäkiiges förslng. ntl regleringen nv import och exptirt u\' guld hihehulls och utvidgas sä alt iiven imptirt n\' enkell benrbetnde guldföremnl

Prop.   1979/80:160

37

kir lesuurering liiggs under införselkontroll snml ull imporlkontrollen utvidgas på sä siilt ull mnn förhindrur ull guld inom lundet timvnndlns till och vidnreftirsiiljs i former som omfultas uv den ulvidgnde importkontrollen.

Den nv liksbunksfullmiiklige härvid ftireslngnu principen ftir reglering tillstyrks. Vid valel av finhullsgräns vid regleringens genomförnnde btir i delin summnnhung beuktus. ntl mänga tillverknre. bl. a. utliindskn. håller en hult som någol överskrider 750 lusendelur i sinn guldsmedsurbelen. Upplysningsvis knn numnus alt huller pä upp till 765 lusendelur knn förekommn. Dessn högre huller av guld lorde bero pä, nit lillverknrnu stiker undvika ntl fä sinn vuror relurnernde från statens prtivningsunstult. om vurun skulle understign gränsen för 18 kurat. dvs. 750 lusendelur. Vi hemsiiiller således all en viss mindre tolerans medges utöver de i förfatlningstorsluget fustslälkin 750 tusendelarna.

Även om lesaureringsintresset kun väntas avta med lägre finhnlt, torde mun inle kunnu bortse från att mnrknnden för lesuureringsguld i 750 tusendelurs hull ändock torde vnra avsevärd. För all nägol förekommn en våntnd utveckling föreslär vi nit valutalagen ändras pä sådant sått atl. om dennn försäljning når avsevärd omfattning, en ändring vid det tillfiillel inle blir nödvändig i författningen, utan kan ske i valutaförordningen eller i unnnn liimplig föreskrift. En dylik ändring i valulalagen lorde. enligt Guldsmeds­branschens sumorgnnisations uppfattning, genom sin blotta existens hu en lillbukahållnnde verkan pä tesaureringsmarknadcn.

De av riksbnnksfullmäktige föreslagnu ändringarna i valutaförordningen S 6 har i frngn om tulltaxans nr 71.) I frän förbudet undantagit guldsmeds­sopor. Soporna utgör en relativt stor del av annat avfalls- och guldskrot, som omsätts i den svenska branschen. Pä grund härav finner Guldsmedsbrnn­schens sumorgunisation del synnerligen önskvärt alt nllt uvfull av guld och plutinerat guld. således även guldsmedssopor, omfattas av den nu av riksbanksfullmiiktige föreslagna regleringen.

3.9 Guldfynd AB

Guldfynd AB tillstyrker det framlagda förslaget men anser alt en föreskrifl börgälla inle endast det importerade guldet ulan man mä även föreskriva, nit inom lundet befintligl guld unvänds för tillverkning av imporlreglerade guldsmedsvaror. I annat fall lorde förslagel till stor del förlora sin verkan.

I riksbanksfullmäktiges skrivelse sågs följande: "Del reglerade området utökas att omfatta guldsmedsarbeten med guldhall översiigande 750 tusendelar (18 kurnt)"". Här må frumhållas, alt flera guldsmedsfabrikanler framförnllt ulomlunds i sinn guldsmedsarbeten håller en hall som nägol översiiger 750 tusendelar. Del förekommer halter upp till 765 lusendelar. Att dessu fubrikunter lillverkar nägol ""överhalliga"" guldsmedsvuror beror pä.

Prop.  1979/80:160

38

all de ej vill riskera utt fä sina varor relurnernde från statens provningsanstalt om varan med nägon tusendel skulle understiga den föreskrivnn hallen om 750 tusendelar. Man bör således medge en viss liten tolerans utöver fastställda 750 tusendelar.

Det sågs åven i förslaget från riksbanksfullmäktige, all man ej för närvarande vill förbjuda fabrikation och försäljning av s. k. jetonger som håller 750 tusendelar och som kan komma att bli föremål för tesaurering.

Guldfynd AB föreslår, att valutalagen ändras därhän att om denna försåljning och tillverkning skulle nä en betydande omfattning, en ändring ej är erforderlig i själva valutalagen utan kan ske i valutaförordningen eller i en föreskrift lill denna.

I riksbanksfullmäktiges skrivelse sägs: "Guldfynd AB:s antaganden om att enbari detta företag skulle kunna sälja guld för tesaurering för en årlig summa av 60-70 miljoner kronor förefaller visserligen överdriven"'.

Till detla må anföras, att Guldfynd AB i slutet av 1979 när vi aktivi marknadsförde 24 karat guldjelonger under 4 veckor sålde för ca 6 miljoner kronor sådana på ett enda försäljningsställe.

Skulle företaget ha försålt jetonger i samtliga av sina 85 butiker i landet skulle denna försäljningssiffra med all sannolikhet ha mångdubblats. Guldfynd AB kan därför ej hålla med om att dess uppskattning av försäljningsvolymen skulle vara överdriven. Tvärtom kan man med fog anta, att den av Guldfynd AB prognoserade försäljningen ligger betydligt under den verkliga.

3.10 AB Sporrong

Handeln med guldjelonger i 24 karat har i Sverige pågått sedan april 1978. Till dags dato (ca 22 månader) har ca 300 kg guld åtgått härtill. Parallellt härmed har förbrukningen av guld för smyckeändamål minskat mer än nämnda kvantitet.

Under år 1980 har minskningen av guldförbrukningen för smyckeändamål fortsatt i accelererad takt. Även försäljningen av guldjelonger har avtagit. Förklaringen är den kraftiga prishöjningen på guld som ägde rum på världsmarknaden under perioden 1979.12.15-1980.01.10. Jelongkundernu har i stigande utsträckning börjat intressera sig för finsilver.

Den ringa omfattning som handeln med guldjelonger haft i Sverige och den minskning som nu inträtt visar att frågan endast har marginell betydelse för rikets valutareserv. 1 detta sammanhang kan ocksä omnämnas den export av guldjelonger som Sporrong bedriver till Norge, Finland och Danmark.

Den begränsade för atl inte säga negligerbara skada som handeln med guldjelonger orsakar valutareserven skall ställas mot det värde som jetongerna har för gemene man i dennes strävan utt skyddn sig mot inflationen och i dennes möjligheter att anpassa sig till gällande skatteregler (skatteplanera). Dessa möjligheter varierar idag i myckel stor utsträckning

Prop.  1979/80:160

39

från individ till individ. Mun kan knappast tiinka sig nägot ;innnt snmhiills-område där det föreligger sttirre ojämlikhet. För en större grupp invånure som suknar lånemöjligheler liksom kunskap om aktier, diumunter, konst, iikta mnttor m. m. har en placering uv de egnn spurmedlen i jeionger uv iidla metnller i storl sett varit det endu niternnlivel. Genomföres riksbankens nu uktuella förslag om förbud för jetonger i 24 karal guld så försiärkes ojiimlikheten ytterligare. Dettu knn knappast vara önskvåri utifrån demo-krulisk synpunki.

Om regering och riksdug likväl väljer att följa riksbankens förslug, sä vill Sporrong framhällu betydelsen av klara och entydigu regler. Blir det. exempelvis, möjligt nit tillverka och sälja jetonger nv finguld med 18 knruls stämpel'? Får upparbelnt Inger uv finguldsjetonger med 23 karats stämpel säljas efter det lagen trätt ikraft? Mänga liknande frågor knn resas. Vi föreslår att värt förelag beredes möjlighet att biträda vid de nya reglernas utformning.

3.11 I ärendet har tjugotvå enskilda guld- och silversmeder Ingivit en gemensam skrivelse, vari följande har anföris.

Vi är guld- och silversmeder som till Statsrådet vill framföra vår åsikt i årendet. Vi talar bara för oss själva och det sagda grundar sig på yrkeserfarenhet.

Riksbankens brev nämner namnen Guldsmedsbranschens samorganisa­tion och Guldfynd AB samt AB Sporrong. De två först nämnda oroar sig över AB Sporrongs guldförsäljning av en slags guldslant som kallas jelong. Denna jetong görs i finguld vilket nu de klagande vill att riksbanken skall ges möjlighet att stoppa.

Detta vore en felaktig väg om Ni, genom förslag som går i riksbankens och de klagandes riktning, stoppar AB Sporrongs jetongförsaljning av finguld. För det första så krånglas en förut krånglig och snårig lagsliftning till ytterligare. För det andra, guld i privata händer ses av oss med blida ögon då detta guld förr eller senare letar sig till verkstäderna för omarbetning. För det tredje. Guldsmedsbranschens samorganisation och Guldfynd AB uppträder på samma marknad som AB Sporrong,   försäljning av fabriksvaror.

Skillnaden i lypen av varor avspeglar sig i den bedömning som, dels i uttalanden från Guldsmedsbranschens samorganisation, dels i valutastyrel­sens yllrande, rör konstnärlig värdering. Jetonger saknar de konstnärlign värden som - underförstått - annan fabrikstillverkning har.

Vår bedömning av det konstnärliga innehållet i en jetong är jämfört med annan gjuten, pressad eller stansad massprodukt, att de äro likvärdiga.

Sammanfattningen av vårt svar blir: Att Statsrådet avslår förbudstanken i riksbankens brev, som ett steg på vägen mot etl upphävande av de lagar, förordningar, tillsägelser och tillrättavisningar, som nu reglerar vårt enkla arbete pä verkstäderna.

GOTAB Stockholm 1980    63663