Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1980/81:19 Regeringens proposition

1980/81:19

om intrång i Stora Sjöfallets nationalpark;

beslutad den 2 oktober 1980.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga det förslag som har upptagils i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

ANDERS[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen bemyndigar regeringen all medge det intrång i Stora Sjöfallels nationalpark som föranleds av en iredje tilloppstunnel till Vietas kraftstation.

1    Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 19

Prop. 1980/81:19

2

Utdrag

JORDBRUKSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1980-10-02

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN]. ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Krön-mark, Burenslam[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Petri,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om intrång i Stora Sjöfallets nationalpark

1    Inledning

Stora Sjöfallets nationalpark avsattes genom riksdagsbeslut år 1909 i syfte att bevara ett högnordiskt fjällandskap i naturligt tillstånd. National­parken är belägen kring Stora Lule älvs övre lopp och omfattar bl. a. delar av sjöarna Salisjaure, Kakerjaure, Pätsalj, Teusajaure. Suorkejaure. Auta-jaure och de s. k. Suorvasjöarna saml delar av älven Vietasjokk. National­parkens areal var ursprungligen ca I 500 km. Ett större område omfat­tande främst Suorvasjöarna undantogs emellertid från parken år 1919 för att möjliggöra reglering av dessa sjöar.

Suorvasjöarna har blivit föremål för fyra regleringar efler tillstånd av vederbörande vattendomstol åren 1927, 1939, 1963 och 1966.

I samband med Iredje suorvaregleringen och regleringen av Salisjaure medgav 1962 års riksdag (prop. 1962:126. JoU 1962: 17, rskr 1962:200) vissa intrång i nationalparken, dock ulan att parkens gränser tills vidare ändrades. Samtidigt bemyndigade riksdagen Kungl. Maj:l alt medge in­trång i nationalparken för en kraftstation och därmed sammanhängande till- och avloppsleder m. m. vid Vietasjokk. I samband med Ijärde suorva­regleringen bemyndigade 1966 ärs riksdag (prop. 1966: 152, JoU 1966:28, rskr 1966: 355) Kungl. Maj:l att medge del inträng i nationalparken som skulle föranledas av regleringen.

1970 års riksdag (prop. 1970: 173, JoU 1970:51, rskr 1970:41

1) 

bemyndi­gade Kungl, Maj:t alt medge del intrång i nationalparken som skulle föranledas av Silojaures och Autajaures reglering och anläggandet av Ritsems kraftstation. Regleringen av Autajaure genom uppdämning kom dock inte till stånd eftersom projektet modifierades enligt riksdagens änd­rade intentioner (NU 1971:26, rskr 1971:226).

Prop. 1980/81:19

3

Till följd av utbrytningen år 1919 och intrången före år 1970 har ca 215 km" av nationalparken tagits i anspråk. Övervägande delen därav utgörs av vattenområde. Anläggandet av Ritsems kraftstation medförde att ytter­ligare 1,5 km- av nationalparken togs i anspråk för permanenta tekniska anordningar. Nationalparkens totala areal uppgår därför numera till ca I 300 km-.

En karta över området mellan Ritsems och Vietas kraftstationer och en karta över aktuellt område vid Vietas lorde bifogas protokollet i detta ärende som underbilagor (bil. 1 och 2).

I skrivelse till regeringen den 2 juli 1979 har statens vatlenfallsverk hemställt om tillstånd all - för byggande av en tredje tilloppslunnel till Vietas kraftstation få göra visst intrång i Stora Sjöfallels nationalpark.

Efter remiss har yttranden över ansökningen avgells av Sveriges me­teorologiska och hydrologiska institut, kammarkollegiet, riksantikvarie­ämbetet, lanlbruksstyrelsen efter hörande av lantbruksnämnden i Norrbol­lens län, fiskeristyrelsen efter hörande av fiskeriintendenten i övre norra distriktet, slatens naturvårdsverk, arbetsmarknadsstyrelsen, statens plan­verk, statens industriverk, Sveriges geologiska undersökning, domänver­ket, länsstyrelsen 1 Norrbottens län efler hörande av Gällivare och Jokk­mokks kommuner. Svenska samernas riksförbund. Svenska naturskydds­föreningen och Svenska turistföreningen.

2   Ansökan om byggande av en tredje tilioppstunnel till Vietas kraft­station

Stora Lule älv, varmed avses älven ovan sammanfiödet med Lilla Lule älv, är i sill övre lopp delad i två huvudgrenar som fiyter samman i sjön Langas övre ände omedelbart nedströms Stora Sjöfallet. Den nordliga grenen - Vielasgrenen - i sitt nedre lopp kallad Vietasjokk, flyter genom bl.a. sjöarna Kakerjaure, Pätsalj och Salisjaure. Den sydliga grenen -Vuojatgrenen - genomrinner bl.a. de s.k. Suorvasjöarna.

I en deldom år 1964 lämnade vattendomstolen statens vatlenfallsverk tillstånd att anlägga Vietas kraftstation vid Vietasjokks utlopp i Langas för tillgodogörande av vattenkraften inom Vuojatgrenen från Suorvadammen till Langas och inom Vielasgrenen från Salisjaure till Langas. För anlägg­ningen utfördes lill maskinstationen bl.a. en tilloppslunnel från Suorva­sjöarna och en tunnel från Salisjaure. Maskinstationen byggdes med två aggregat för en maximal drivvattenmängd av 530 mVs. Kraftverket togs i drift är 1971/72.

I en ansökan om tillstånd till en första etapp av Luleälvens effektulbygg-nad anhöll statens vatlenfallsverk att få bygga ul kraftstationerna i Porjus, Harsprånget och Ligga med vardera ytterligare ell aggregat till en maximal drivvattenföring av I 040 mVs saml all göra vissa ändringar i den vid ti    Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 19

Prop. 1980/81:19

4

kraftverken bedrivna korllidsregleringen. Bland andra vattenhushållnings-bestämmelser begärde verket rält alt under vinterhalvåret få avsänka Lulejaure ned till ett visst vattenstånd med 1,5 m per vecka, särskild avsänkning, och låta sjön stiga med 0,25 m per dygn och högsl 1,0 m per vecka. Denna rält skulle enligl ansökan komma all utnyttjas vid tillfälliga belastningsökningar dä kraftstationerna i älven måsle utnyttjas till full kapacitet, exempelvis vid störningar i kraftproduktionen i andra delar av landet. Den härav föranledda avsänkningen av Lulejaure och Langas beror pä skillnaderna i vallenföring genom Porjus och nedanför liggande kraft­stationer och Vietas kraftstation. Enligt tillståndel till Lulejaures tredje reglering, meddelat av vattendomstolen i deldom år 1975, har vattenfalls-verket redan rätt alt avsänka Lulejaure med 0,75 m per vecka. Regeringen fann i beslul den 3 juli 1975 hinder enligt vallenlagen inle möta mol denna första etapp av Luleälvens effektutbyggnad, dock att korttidsregleringen i vad den bl. a. avsåg rätten till särskild avsänkning borde utredas ytterliga­re.

1 motionen 1975: 176 framhölls att det skulle vara möjligt alt genom en utbyggnad av Vietas kraftstation för samma vallenföring som för Porjus och nedströms belägna kraftstationer undvika den stora avsänkningen av vattennivån i Stora Lulejaure och Langas och därigenom överföra varia­tionerna till det mindre känsliga Suorvamagasinel, där variationerna skulle bli betydligt mindre. Riksdagen framhöll med anledning av regeringens prop. 1975:30 om energihushållning m.m. att den i princip ställde sig positiv lill en tillbyggnad av Vietas kraftstation och anläggande av en kraftstation i Jaurekaska samt all ytterligare undersökningar av förutsätt­ningarna härför borde göras (NU 1975: 30, rskr 1975: 202). Med anledning av riksdagens uttalande uppdrog regeringen den 17 juni 1976 åt slatens vattenfallsverk all utreda förutsättningarna för och konsekvenserna av dessa utbyggnader i Lule älv.

Efler att ha genomfört en utredning, för vilken en redogörelse har lämnats i prop. 1978/79: 115 (bil. I s. 226-227), föreslog vattenfaUsverket bl. a. att utförandet av en ny tilloppstunnel till Vietas kraftstation övervägs ytterligare. I fråga om utbyggnaden av Vietas kraftstation med ytterligare ett aggregat visade utredningen alt denna skulle innebära stora investering­ar med dålig lönsamhet. Någol förslag om utbyggnad framfördes inte. I prop. 1979/80: 33 om vissa frågor inom industridepartementets verksam­hetsområde redovisades alt särskilda insatser krävs för all mildra de struk­tur- och sysselsättningsproblem som uppslår inom vattenfallsverket och som slår särskilt hårt mol dem som är verksamma eller bor i närheten av de orter i vilka valtenkraftsutbyggnader nu håller på alt slutföras. Den före­slagna tunnelulbyggnaden borde genomföras enligt vattenfallsverkets för­slag. En förutsättning för alt så skall kunna ske var enligt propositionen givelvis att nödvändiga tillstånd erhålls. Förutom tillstånd enligt vattenla­gen krävs att riksdagen medger visst intrång i Stora Sjöfallets nationalpark.

Prop. 1980/81:19

5

Riksdagen godkände vad föredragande statsråd anfört i fråga om utbygg­nad av en ny tilloppslunnel vid Vietas kraftstation (NU 1979/80:25, rskr 1979/80: 134).

Vattenmålet. Luleå lingsräll, vattendomstolen, lämnade den 15 oktober 1979 statens vattenfallsverk tillstånd enligt vattenlagen att utföra och nytt­ja en ny tilloppslunnel till Vietas kraftstation från Suorvamagasinel i hu­vudsaklig överensstämmelse med ett i ansökan redovisat utbyggnadsför­slag. Tillståndet får enligl vattendomstolen inle tas i anspråk förrän rege­ringen medgivit om och i vilken omfattning intrång 1 Stora Sjöfallels nationalpark får ske.

Enligt förslaget kommer tunneln att utsprängas i berg och bli ca 5,5 km lång och få en area av 212 m- och anslutas till befintlig tilloppslunnel något nedströms nuvarande inlopp från Suorvamagasinel saml ca 1,6 km upp­ströms Vietas kraftstation. Vid anslutningarna kommer den nya tunneln att förses med avstängningsanordningar. Arbetena omfattar ulsprängning av 2 milj. m' bergmassor löst mått och massorna avses att läggas upp vid Suorvadammen. Genom den nya tunneln kommer fallförluslerna i Vietas kraftstation alt minska och kraftproduktionen i stationen att öka med 55 GWh/år (miljoner kilowattimmar/är). Investeringskostnaden har beräknats till 320 milj. kr., varav enligl vallenfallsverkel högst 165 milj. kr. kan förräntas på normall sätt (se prop. 1979/80: 30 s. 20).

Vattendomstolens dom överklagades av Sörkailums och Sirkas same­byar. Valtenöverdomstolen hänsköt i beslut den 20 maj 1980 till regeringen frägan huruvida företaget skall få komma till stånd. Valtenöverdomstolen uttalade att vid en prövning enligl vattenlagen av företagets tillåtlighet får förutsättas alt skada av byggande i vatten uppkommer på fisket under och strax efler byggnadstiden genom grumlingar och andra vattenföroreningar från tunnelbyggandel. Vid sådant förhållande är företaget med uppgiven byggnadskostnad och beräknat värde på den producerade elkraften icke tillåtligt enligl 2 kap. 3 § första styckei vattenlagen. Domstolen anför dock som sin mening all hinder mot förelaget ej möter på grund av andra bestämmelser i vallenlagen än 2 kap. 3 § första slyckel samt att skada och intrång av företaget icke lorde bli av den omfattning all denna menliga inverkan bör vara ell hinder för förelaget, därest detta från allmän syn­punkt anses böra komma till ständ.

Kammarkollegiet har i yttrande över beslutet anfört att om regeringen finner alt de arbetsmarknadspoliliska skälen är av sådan synnerlig betydel­se som sägs 1 2 kap. 3 § tredje stycket vattenlagen, har kollegiet ingen erinran mol all medgivande lämnas lill det nu ansökta företagel. Kollegiet hänvisar i övrigt till det yttrande som avgells i ärendet angående intrång i nationalparken.

Intrång i Stora Sjöfallets nationalpark. I den inledningsvis nämnda skrivelsen den 2 juli 1979 har statens vattenfallsverk anhållit om tillsiånd att göra del Intrång i Stora Sjöfallets nationalpark som föranleds av byg-

Prop. 1980/81:19

6

gandel av en tredje tilloppstunnel till Vietas kraftstation. Tunneln kommer att beröra Stora Sjöfallets nationalpark saml det ur parken år 1919 utbrutna området för Suorvaanläggningen. Utsprängningen kommer att ske från tunnelns båda ändpunkter samt från ell mellanpäslag ungefär på tunnelns mitt. Det nedre påslaget med tillfartsväg är de permanenta anläggningsde­lar som berör mark i dagen inom nationalparken. Tillfartsvägen kommer alt bli 700 m lång. Påslaget kommer att ta i anspråk en yta på ca 500 m".

Vid remissbehandlingen av skrivelsen har Svenska naturskyddsför­eningen och Svenska samernas riksförbund motsatt sig intrånget, Slatens naturvårdsverk framhåller dels alt företagel endast berör tidigare kraftigt exploaterade delar - som egentligen redan borde ha brutits ut ur national­parken - och dels att effekterna på naturmiljön bedöms bli mycket begrän­sade 1 förhållande till tidigare påverkan 1 området. Verkel motsätter sig inte all tillstånd lämnas till intrånget. De intrång och de beslående effekter på naturmiljön som delar av nationalparken redan utsatts för är emellertid enligt naturvårdsverket inle förenliga med nationalparksidén. Verkel kom­mer därför senare att föreslå att vissa av dessa delar bryts ul ur Stora Sjöfallels nationalpark.

Lanlbruksstyrelsen har en negativ grundinställning i frågan men motsät­ter sig inle framställningen mol bakgrund av alt företaget planeras till ell område som redan i dag är mycket hårt exploaterat.

Arbetsmarknadsstyrelsen framhåller att projektet från sysselsättnings­synpunkt har en mycket stor betydelse för Gällivare och Jokkmokks kommuners befolkning. Tllloppslunneln vid Vietas beräknas medföra ar­betsinsatser motsvarande 600 årsverken, vartill kommer 120 årsverken avseende tjänstemän. Statens planverk anser att i princip bör ingen ytterli­gare exploatering av nationalparken tillåtas. Områdets karaktär av orörd-hel har undan för undan urholkals och en fortsatt utbyggnad skulle spoliera syftet med parken. Med tanke på projektets relativt begränsade inverkan motsätter sig planverket dock inle att projektet genomförs. Den planerade tilloppslunneln bör ses som ett projekt för sig som inle automatiskt får framtvinga nägon fortsättning i form av ytteriigare utbyggnad i nationalpar­ken. Enligt statens industriverk år tillbyggnaden inle ekonomiskt moti­verad även då samhällsekonomisk hänsyn tagils till sysselsättningsläget i regionen. Verkel anser det från kraftförsörjningssynpunkt inle vara moti­verat att tillstyrka en utbyggnad av en ny tunnel vid Vietas kraftstation, utgörande den första etappen av en tillbyggnad av stationen.

Lånsstyrelsen i Norrbottens län tillstyrker ansökan under förutsättning alt samråd på platsen äger rum beträffande bl, a. tillfartsvägens exakta läge och erforderliga efterbehandlingsarbeten.

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut och riksantikvarieäm­betet har intet att erinra mot projektet. Enligt fiskeristyrelsen päverkar det ytterligare intrång som sker genom den tredje tunneln ej några särskilda värden från allmän fiskerisynpunkt.

Prop. 1980/81:19

7

Domänverket och Sveriges geologiska undersökning motsätter sig inle projektet. Geologiska undersökningen framhåller vikten av alt undersök­ningen bereds tillfälle att dokumentera berggrunden i den planerade tun­neln.

Svenska turistföreningen anser all ingreppen är av ringa betydelse i den redan svårt skadade nationalparken men att de inte bör utföras förrän ställning har tagits till vattenfallsverkets utredning om Vietas-Jaurekaska.

Kammarkollegiet, som tagit del av övriga remissyttranden, gör den bedömningen all företaget i sig medför ell från allmän nalurskyddssyn-punkl relativt ringa ingrepp i nationalparken. En uppföljning av Vielaslun-neln med ytterligare ell aggregat i Vietas kraftstation med en avloppstun­nel som mynnar omedelbart nedströms Stora Sjöfallet och med massupp­läggning i fallets omedelbara närhet får dock betecknas som ett allvariigt ingrepp i miljön kring Stora Sjöfallet. Den aktuella Vietastunneln ger obestridligen en god sysselsättningseffekt men ingen lönsamhet och ell obetydligt kraftutbyte. Den främsta bevekelsegrunden vid tillkomsten av vattenfalls utredning om Vietas och Jaurekaska var att söka åstadkomma vissa skadeförebyggande åtgärder vid regleringen av sjön Lulejaure. Vie­tastunneln ger emellertid ingen sådan effekt. Däremot skulle en utbyggnad av Jaurekaska kraftstation bl.a. få lill resultat att man får den eftersträvade synkroniseringen av tappningen frän Suorvamagasinel lill Lulejaure. Kam­markollegiet anser alt vattenfallsverkets utredning om Vietas-Jaurekaska bör remissbehandlas innan beslul fattas om intrång i nationalparken.

Statens vatlenfallsverk har i påminnelser i december 1979 bl. a. framhål­lit all det är angelägel att byggstarten kan ske så tidigt som möjligt för alt skapa sysselsättning åt de byggnadsarbetare som friställs efter hand som arbetena vid Porjus och Harsprånget blir färdiga. Dröjsmål innebär att sysselsätiningssvårigheter i första hand uppstår för ett antal bergarbetare.

Ell diagram över sysselsättningsläget för byggnadsarbetarna torde bifo­gas protokollet i delta ärende som underbilaga (bil. 3).

3    Föredragandens överväganden

Stora Sjöfallels nationalpark avsattes år 1909 i syfte all bevara ett högnordiskt fjällandskap i ett naturligt tillstånd. För att göra det möjligt all reglera de s. k. Suorvasjöarna ulbröls dessa jämte vissa byggnadsområden ur nationalparken år 1919. Sedan dess har ytterligare regleringar och kraftverksutbyggnader lett lill omfattande intrång i nationalparken, inle minst i området kring nuvarande Vietas kraftstation.

Del vattenmål som ligger lill grund för framställningen om intrång i Stora Sjöfallels nationalpark avser en tredje tilloppslunnel till Vietas kraftsta­tion. Ändamålet med tunneln är att minska fallförlusterna i tilloppet till kraftstationen och att därigenom få en större produktion i stationen. Pro-

Prop. 1980/81:19

8

duktionsökningen uppgår till 55 GWh/år. Tunneln kan byggas helt obero­ende av en sådan utbyggnad av Vietas kraftstation med ett iredje aggregat, som diskuterades i prop. 1978/79:115 bil. 

I. 

Del senare projektet får snarast ses som ell alternativ lill den särskilda avsänkning i Lulejaure, för vilken jag tidigare har redogjort.

De anläggningsarbeten som berör nationalparken kommer till helt över­vägande del all ulföras underjord. Permanenta ovanjordsanläggningar blir endast ett tunnelpåslag och en kortare tillfartsväg lill tunnelpåslagel. De utsprängda bergmassorna kommer att läggas upp vid Suorvadammarna, belägna inom den tidigare utbrutna delen av nationalparken. Ovanjordsan­läggningarna ligger i anslutning till de områden av nationalparken som har påverkals av tidigare arbeten för Vietas kraftstation. De kommer inte att ge upphov till någon fortgående verksamhei efter del alt arbetena med dem slutförts.

Några egentliga olägenheter av förelaget lorde bara uppstä under bygg­nadsskedet, vilket beräknas vara i ca 4,5 är. Under denna tid kan visst intrång i renskötseln uppkomma inom arbetsområdet. Det är därtor angelä­get alt samråd sker med de berörda samerna. Likaså kan viss påverkan ske på fiske och fiskbestånd i Kårljejaure och Langas till följd av grumlingar och andra vallenföroreningar från tunnelbygget. Åtgärder bör därför vid­tas föratt i möjlig mån minimera föroreningarna. Eftersom elproduktionen i Vietas kraftstation kommer all ske med användande av mindre vatten än nu. kommer företagel samtidigt all medföra alt vatlenståndsvarialionerna lill följd av korllidsregleringen minskar.

Remissutfallet har varit delat men fiertalel remissinstanser motsätter sig inte intrånget.

För egen del vill jag anföra följande. I anledning av prop. (1978/79: 115 bil. 2) angående intrång i Pieljekaise nationalpark underströk riksdagen (JoU 1979/80:39, rskr 1979/80:345) starkt viklen av all nationalparkernas områden bevaras intakta för framtiden och att den allra största restriktivi­tet iakttas när ingrepp aktualiseras av nägon angelägen anledning. Jag instämmer helt i riksdagens uttalande.

Vad gäller det nu aktuella intrånget villjag framhålla att del område av Stora Sjöfallets nationalpark som berörs, i ännu högre grad än i fråga om del i Pieljekaise berörda området, redan är påverkat av vattenkraftutbygg­nader. Det är beläget nära Vielasbygget, där anläggningsverksamhel har pågått under hela 1970-lalet. De förändringar av landskapsbilden som det nu aktuella intrånget skulle orsaka lorde därför framstå som helt obetyd­liga 1 jämförelse med tidigare påverkan.

Projektet har tidigare behandlats av riksdagen med anledning av prop. 1979/80:33 om vissa frågor inom industridepartementets verksamhetsom­råde. Riksdagen godkände därvid vad chefen för industridepartementet hade anfört i fråga om byggandet av en ny tilloppslunnel till Vietas. För närmare uppgifler om energilillskott, kostnader, sysselsättningseffekter

Prop. 1980/81:19

9

m.m. vill jag hänvisa lill vad som anfördes i förenämnda proposition. I fråga om sysselsättningseffekterna villjag ytterligare anföra följande.

Ett väsentligt syfle med företagel är att under en övergångslid bereda sysselsättning för den personal som annars måste friställas allt eftersom vattenfallsverkets anläggningsarbeten på andra håll inom länet avslutas. Del framgår av diagrammet att detta kommer all ske i mycket snabb takt under de närmaste två till tre åren.

Jag ser allvariigt på en sådan uiveckling, särskilt som den kommer all drabba ett län som redan tidigare har stora sysselsättningsproblem.

Valtenöverdomstolen har i det beslul varigenom prövningen av vallen­målet hänskjutits till regeringen funnit att företaget inte uppfyller de eko­nomiska tillåtlighetsreglerna 1 2 kap. 3 § första styckei vattenlagen. Jag anser emellertid alt företaget - framför allt med hänsyn lill dess sysselsält­ningsskapande effekt - har så stor betydelse från allmän synpunkt att del ändå bör medges enligl 2 kap. 3 § tredje styckei vattenlagen.

De energi- och sysselsätlningspolitiska skälen i delta fall väger tyngre än skyddet av en del av nationalparken som redan har blivit föremål för stora ingrepp. Jag vill i sammanhanget också erinra om all naturvårdsverket enligt sitt yttrande avser att senare föreslå att vissa delar bryts ul ur nationalparken med hänsyn till de ingrepp som skett.

4   Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag all regeringen föreslår riksdagen

all bemyndiga regeringen att medge del intrång i Stora Sjöfallets natio­nalpark som enligl vad som har framgått av det föregående föranleds av en iredje tilloppslunnel lill Vietas kraftstation.

5    Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslular att genom proposilion föreslå riksdagen alt antaga det förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Prop. 1980/81:19

10

Bilaga I

«

C

Q.

O)

O)

C

>

X3

;0

t!

,-.

m3

4

C

P

wi

..

-1

C

fe

*.*

-t

*i>

'a

,>

ö

f

;&padding:0cm 2.0pt 0cm 2.0pt; height:6.7pt'p class=MsoNormal>

t

*

'tJ>

o

T3 

CO

>

L.

§

_5

»

ca 

Q.

"m

w

i-

"Q

:(a

O

£

>

O 

m

:0

U)

E E

."3 "O 

W

G)

C

Prop. 1980/81:19

II

Bilai;a 

 \

X

.;

j&margin-right:0cm;margin-bottom:0cm; margin-left:251.0pt;margin-bottom:.0001pt'>

I.

./ :

/

\

\

\

\

w

0)

j

c c

*

3

"

s,

V,

-*

CL

a

-/

'

«

*J

-O

ro

i-

d

ffi

a

'%

ra

.1   

o

c

6

(0

3

S-S"

C

tt

o

*-    >

E

ro

(A

a

£

l

ä

c 0

1

a o

E

&padding:0cm 2.0pt 0cm 2.0pt; height:4.55pt'p class=MsoNormal>

.*-

»

fa-

E

-= =

ro

ro

 **

Q.

iS.

5

5 "5

Prop. 1980/81:19

12

BUaga3

1000

VATTENKRAFT                               lule 

ä

lv

SYSSELS

Ä

TTNING F

Ö

R BYGGNADSARBETARE

(EGNA+ENTR)                    Prognos 80 OA

.igga 63

Messauife G3

Hcjrspr

tunnel

;«\\\\\\\\\\\\\\\\\\Vs\s\\\

Laxede GIS

Pofisi 63

°o°äs°£°;°:säö°ö£S°ö:öä:scäSäöäö;ösösö°ö°ö°

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1980

J