Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1988/89:26

om instansordningen enligt yrkestrafiklagstiftningen, m. m.

Prop.

1988/89:26

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 6oktober 1988.

På regeringens vägnar

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Sven[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att instansordningen för beslut enligt yrkestrafik-lagen skall vara länsstyrelsen kammarrätten regeringsrätten i stället för som nu länsstyrelsen transportrådet regeringen. Beslut om bevil­jande av tillstånd till linjetrafik och om omprövning av sådana tillstånd skall dock alltjämt få överklagas hos transportrådet och regeringen.

Transportrådets beslut om rätt för en trafikhuvudman att utan tillstånd få driva länsgränsöverskridande linjetrafik enligt lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik skall flå överklagas hos kammarrätten.

Instansordningen enligt lagen (1979:560) om transportförmedling och enligt lagen (1979:561) om biluthyrning skall vara länsstyrelsen kam­marrätten regeringsrätten. För närvarande får beslut enligt dessa lagar överklagas hos transportrådet och regeringen.

Vidare föreslås att vissa bestämmelser som i dag har förordningsform skall tas in i yrkestrafiklagen och lagarna om transportförmedling och biluthyrning. Det gäller bestämmelserna om åtgärder vid en tillstånds-havares död eller konkurs.

Slutligen har övergångsbestämmelserna till yrkestrafiklagen förtydligats så att vissa ytterligare villkor som föreskrivits i ett linjetrafiktillstånd före den nya yrkestrafiklagens ikraftträdande skall bestå.

Lagarna om ändring i yrkestrafiklagen, lagen om biluthyrning och lagen om transportförmedling föreslås träda i kraft den 1 januari 1989. I fråga om tillstånd till taxitrafik skall gällande ordning dock bestå till den Ijuli 1990. Ändringen i lagen om rätt att driva viss linjetrafik föreslås träda i kraft den Ijuli 1989.

1    Riksdagen 1988/89. I .samt. Nr 26

Rättelse: S. 3 rad 

II 

nedifrån Står: när ett Rättat till: när antalet          när ett

1  Förslag till

Lagom ändring i yrkestrafiklagen (1988:263)

Härigenom föreskrivs i fråga om yrkestrafiklagen (1988:263) dels att nuvarande 23 och 24 §§ skaU betecknas 24 och 25 §§ samt nuva­rande punkt 7 i övergångsbestämmelserna skall betecknas punkt 9,

dels att 4, 13 och 18 §§ samt punkterna 3 och 4 i övergångsbestämmelser­na skall ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 23 § skall sättas närmast före 24 §, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 23 §, och närmast före 23 § en ny rubrik samt i övergångsbestämmelserna två nya punkter, 7 och 8, av följande lydelse.

Prop. 1988/89:26

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4

§

Frågor om trafiktillstånd prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

Frågor om trafiktillstånd prövas av länsstyrelsen i det län där sökan­den är kyrkobokförd eller, om sö­kanden är en juridisk person, där företagets ledning finns. Frågor om tillstånd till linjetrafiik som berör fle­ra län skall dock prövas av trans­portrådet.

13§ Om tillståndshavaren dör, övergår tillståndet på dödsboet. Om till-ståndshavaren försätts i konkurs, övergår tillståndet på konkursboet. Till­ståndet gäller under högst ett år räknat från dödsfallet eller konkursbeslu­tet. För verksamheten skall det finnas en föreståndare som har godkänts av tillståndsmyndigheten. 1 fråga om denne skall 6§ första stycket tillämpas.

Om en föreståndare inte har an­mälts till tillståndsmyndigheten inom två månader från dödsfallet eller konkursbeslutet, upphör tilf ståndel. Detsamma gäller om före­ståndaren inte godkänns och en an­nan JÖre.ståndare inte anmäls inom den lid som tillståndsmyndigheten bestämmer. Godkänns inte heller den andre föreståndaren, upphör tillståndet att gälla tre veckor efter det att beslutet härom har vunnit laga kraft.

li Frågor om återkallelse av trafik­tillstånd eller om varning prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestätnmer.

Frågor om återkallelse av trafik­tillstånd eller om varning prövas av den myndighet som har meddelat-tillståndet.

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1988/89:26

23

§

överklagande

Tillståndsmyndighetens beslut enligt denna lag får överklagas hos kammarrätten, om inte något annat anges i andra stycket. Beslut om varning får dock inte överklagas.

Länsstyrelsens beslut i frågor om beviljande av tillstånd till linjetrafik och om omprövning av tillstånd en­ligt 11 § får överklagas hos trans-portrådel. Transportrådets beslut i sådana frågor får överklagas hos re­geringen.

3. Om det i ett trafiktillstånd som har meddelats enligt den äldre lagen har föreskrivits att tillståndet gäller endast under viss tid eller, när det gäUer tiUstånd till beställ­ningstrafik för persontransporter med lättare fordon, viss närings­verksamhet eller vissa transporter, skall föreskriften flortflarande gälla. Även övriga villkor och begräns­ningar som har föreskrivits i ett till­stånd till beställningstrafik för per­sontransporter med lättare fordon skall fortfarande gälla, dock längst till utgången av juni 1990.

3. Om det i ett trafiktillstånd som har meddelats enligt den äldre lagen har föreskrivits att tillståndet gäller endast under viss tid eller, när det gäller tillstånd till beställ­ningstrafik för persontransporter med lättare fordon, viss närings­verksamhet eller vissa transporter, skall föreskriften flortflarande gälla. Även övriga villkor och begräns­ningar som har föreskrivits i ett till­stånd till beställningstrafik för per­sontransporter mod lättare fordon skall fortfarande gälla, dock längst till utgången av juni 1990. I fråga om tillstånd till linjetrafik som gäl­ler vid ikraftträdandet skall villkor som är ägnade att motverka sådan skada som avses i 8§ fortfarande gälla. 4. I fråga om tillstånd till taxitrafik gäller, utöver vad som föreskrivs i den nya lagen, följande bestämmelser fram tUI utgången av juni 1990.

a)

Tillstånd flår ges endast om den avsedda trafiken behövs och i övrigt är lämplig. Taxa får föreskrivas.

b)

Tillståndshavaren är skyldig att på de villkor som gäller för trafiken transportera personer och resgods (trafikeringsplikt).

c)

Ett tillstånd får överlåtas på någon annan endast om det finns synner­liga skäl.

d)   Bestämmelsen i a) första meningen skall tillämpas även när antalet

fordon i trafiken utökas och när ett tillstånd överlåts. När ett tillstånd

överlåts skall även bestämmelserna i den nya lagen om trafiktillstånd

tillämpas.

e)  Tillståndshavare som bryter mot föreskrift om taxa eller trafikerings­

plikt skall dömas till böter.

fi I stället för vad som föreskrivs i 4§ skall frågor om trafiktillstånd prövas av länsstyrelsen i det län där trafikområdet skall fimnas.

g) I stället för vad som föreskrivs i 23§ första stycket första meningen

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1988/89:26

gäller att länsstyrelsens beslut får överklagas hos iransportrådet och transportrådets beslut hos regering­en.

7.

Härföre den nya lagens ikraft­trädande en ansökan om trafiktill­stånd gjorts hos en länsstyrelse som enligt

yrkestraftkförordn ingen (1979:871) är behörig att pröva an­sökningen, skall ansökningen prö­vas av den länsstyrelsen även om den inte är behörig enligt den nya lagen.

8.

Ärenden som avser överklagan­de av länsstyrelsens beslut och som inte har avgjorts före ikraftträdan­det skall, om överklagandet enligt den nya lagen skall prövas av kam­marrätten, vid ikraftträdandet över­lämnas dit. Överklaganden av be­slut som transportrådet har medde­lat före ikraftträdandet skall även därefter prövas av regeringen.

2 Förslag till

Prop. 1988/89:26

Lag om ändring i lagen (1988:266) om ändring i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:266) om ändring i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik dels att 2 § skall ha följande lydelse, e/5 att i lagen skall införas en ny paragrafl, 8 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2§

Om det finns särskilda skäl, får

Om det finns särskilda skäl, får

regeringen eller den myndighet som

transportrådet besluta att en trafik-

regeringen bestämmer besluta att

huvudman får utan tillstånd driva

en trafikhuvudman får utan till-

linjetrafik på bestämda linjer som

stånd driva linjetrafik på bestämda

sträcker sig från det län där huvud­

linjer som sträcker sig flrån det län

mannaskapet gäller in i ett angrän-

där huvudmannaskapet gäller in i

sande län.

ett angränsande län.

8§

Transportrådets beslut enligt 2§ får överklagas hos kammarrätten.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1979: 560) om transportförmedling

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1979:560) om transportförmed­ling

dels att 2 kap. 4 och 6§§, 3 kap. 3§ samt rubriken till 5 kap. skall ha följande lydelse,

dels att i lagen skall införas en ny paragrafl, 5 kap. 2 §, av följande lydelse.

Prop. 1988/89:26

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

4§

Frågan om tillstånd till trans­portförmedling prövas av regering­en eller den myndighet som rege­ringen ut.ser.

Frågan om tillstånd till trans­portförmedling prövas av länssty­relsen i det län där sökanden är kyr­kobokförd eller, om sökanden är en juridisk person, där företagets led­ning jinns.

Om tillståndshavaren dör över­går tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs övergår tillståndet på konkursboet. Tillståndet gäller under högst ett år räknat från dödsfallet eller kon­kursbeslutet.

För verksamheten skall det fin­nas en godkänd föreståndare. I frå­ga om denne skall 2 § tillämpas.

Om tillståndshavaren dör, över­går tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs, övergår tillståndet på konkursboet. Tillståndet gäller under högst ett år räknat från dödsfallet eller kon­kursbeslutet.

För verksamheten skall det fin­nas en föreståndare som har god­känts av tillståndsmyndigheten. I fråga om denne skall 2 § tillämpas.

öm en föreståndare inte har an­mälts till tillståndsmyndighelen inom två månader från dödsfallet eller konkursbeslutet, upphör till­ståndet. Detsamma gäller om före­ståndaren inte godkänns och en an­nan föreståndare inte anmäls inom den lid som tillståndsmyndighelen bestämmer. Godkänns inte heller den andre föreståndaren, upphör tillståndet att gälla tre veckor efter det att beslutet härom har vunnit laga kraft.

3 kap.

3§

Frågan om återkallelse av till­stånd till transportförmedling eller om varning prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen utser.

Frågan om återkallelse av till­stånd till transportförmedling eller om varning prövas av den länssty­relse som har meddelat tillståndet.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lyddse

Prop. 1988/89:26

5 kap. Bemyndiganden

5 kap. Övrigt

2§

Länsstyrelsens beslut enligt den­na lag får överklagas hos kammar­rätten. Beslut om varning får inte överklagas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989. Ärenden som avser överkla­gande av länsstyrelsens beslut enligt denna lag och som inte har avgjorts före ikraftträdandet skall vid ikraftträdandet överlämnas till kammarrät­ten. Överklaganden av beslut som transportrådet har meddelat före ikraft­trädandet skall även därefter prövas av regeringen.

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1979: 561) orn biluthyrning

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1979: 561) om biluthyrning dels att 2 kap. 4 och 6§§, 3 kap. 3§ samt rubriken till 5 kap. skall ha följande lydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 5 kap. 2 §, av följande lydelse.

Prop. 1988/89:26

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

4§

Frågan om tillstånd till uthyr­ningsrörelse prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen utser.

Frågan om tillstånd till uthyr­ningsrörelse prövas av länsstyrelsen i det län där sökanden är kyrkobok­förd etter, om sökanden är en juri­disk person, där företagets ledning finns.

Om tillståndshavaren dör över­går tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs, övergår tillståndet på konkursboet. Tillståndet gäller under högst ett år räknat flrån dödsflallet eller kon­kursbeslutet. För verksamheten skall det finnas en godkänd före­ståndare. I flråga om denne skall 2 § tillämpas.

6

§

Om tillståndshavaren dör, över­går tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs, övergår tillståndet på konkursboet. Tillståndet gäller under högst ett år räknat flrån dödsfallet eller kon­kursbeslutet. För verksamheten skall det finnas en föreståndare som har godkänts av tillståndsmyndig­heten. I fråga om denne skall 2§ första stycket tillämpas.

Om en föreståndare inte har an­mälts inom två månader från döds-Jället eller konkursbeslutet, upphör tillståndet. Detsamma gäller om fö­reståndaren inte godkänns och en annan föreståndare inte anmäls inom den tid som tillståndsmyndig­helen bestämmer. Godkänns inte heller den andre JÖreståndaren, upp­hör tillståndet att gälla tre veckor efter det att beslutet härom har vun­nit laga kraft.

Frågan om återkallelse av till­stånd till uthyrningsrörelse eller varning prövas av den länsstyrelse som har meddelat tillståndet.

3 kap 3§ Frågan om återkallelse av till­stånd till uthyrningsrörelse eller om varning prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen ut­ser.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap. Bemyndiganden

5 kap. Övrigt

2§

Länsstyrelsens beslut enligt den­na lagfiår överklagas hos kammar­rätten. Beslut om varning får inte överklagas.

Denna lag träder i kraft den I januari 1989. Ärenden som avser överkla­gande av länsstyrelsens beslut enligt denna lag och som inte har avgjorts före ikraftträdandet skall vid ikraftträdandet överlämnas till kammarrät­ten. Överklaganden av beslut som transportrådet har meddelat före ikraft­trädandet skall även därefter prövas av regeringen.

Kommunikationsdepartementet

""p-

1988/89:26

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 oktober 1988

Närvarande: statsministern Carisson, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén, S.Andersson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.Carlsson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.Andersson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om instansordningen enligt yrkestrafiklagstiftningen, m. m.

1  Inledning

En ny yrkestrafiklag (1988:263) har antagits av riksdagen (prop. 1987/88:78, TU 15, rskr. 166). Den nya lagen samt vissa följdänd­ringar! andra lagar träder i kraflt den 1 januari 1989 och innebären flortsatt avreglering av den yrkesmässiga trafiken. Bl. a. avvecklas den s. k. behovs­prövningen av trafiken och ersätts med ett förenklat tillståndsförflarande.

Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna avgjorde hösten 1987 ett mål mot Sverige angående yrkestrafiktillstånd. Domstolen fann att frågan om återkallelse av ett sådant tillstånd måste kunna prövas av domstol.

Den nya yrkestrafiklagen innehåller inte någon ändring av instansord­ningen beträflfande beslut enligt den nuvarande yrkestrafiklagen (1979:559), dvs. länsstyrelsen, transportrådet och regeringen. I samband med propositionen uttalade jag att det fanns skäl som talade för att beslut som rör yrkestrafiktillstånd i fortsättningen skall kunna överklagas till kammarrätten. Jag ansåg dock att denna fråga borde övervägas ytterligare.

Sådana överväganden redovisas i en inom kommunikationsdeparte­mentet upprättad promemoria (Ds 1988:29) Instansordningen enligt yr­kestrafiklagstiftningen m. m. Promemorian innehåller förslag när det gäl­ler instansordningen beträflfande beslut enligt

- den nya yrkestrafiklagen,

- lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik,

- lagen (1979:560) om transportförmedling,

- lagen (1979:561) om biluthyrning.

Vidare föreslås att till dessa lagar flrån respektive förordning överförs samtliga bestämmelser om när ett tillstånd upphör eflter dödsfall eller konkursbeslut.

En sammanfattning av promemorians innehåll samt författningsför­slagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilagor 1 och 2.

Promemorian har remissbehandlats. En sammanställning av remissytt-

10

randena, som också innehåller en förteckning över remissinstanserna, bör    Prop. 1988/89:26 flogas till protokollet som bilaga 3.

Regeringen beslöt den 29 september 1988 att inhämta lagrådets yttrande över inom kommunikationsdepartementet upprättade förslag till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1988:263), lag om ändring i lagen (1988:266) om ändring i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik, lag om ändring i lagen (1979:560) om transportförmedling och lag om ändring i lagen (1979:561) om biluthyrning. De sålunda remitterade förslagen bör flogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4.

Lagrådet har den 3 oktober 1988 yttrat sig över lagförslagen och har därvid lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör flogas till protokollet i detta ärende som bilaga 5. Lagrådets granskning har lett till vissa redaktionella ändringar i lagtexten i förhållande till de remitterade förslagen.

2 Nuvarande ordning

2.1  Yrkestrafiklagen

Redovisningen i detta avsnitt utgår från den nyligen antagna yrkestrafik­lagen (1988:263), (prop. 1987/88:78, TU 15, rskr. 166). Beteckningen YTL avser denna lag.

Begreppet yrkesmässig trafik enligt YTL

Med yrkesmässig trafik avses enligt I § YTL sådan yrkesmässig trafik som innebär att personbilar, lastbilar, bussar, terrängmotorfordon eller trakto­rer med tillkopplade släpfordon (traktortåg) jämte förare ställs till allmän­hetens förfogande för transport av personer eller gods. Yrkesmässig trafik kan drivas som

linjetrafik,

taxitrafik,

beställningstrafik med buss,

godstrafik.

Linjetrafiik

Linjetrafik definieras i 2 § YTL som yrkesmässig trafik för persontranspor­ter som är tidtabellsbunden och för vilken ersättningen bestäms särskilt för varje passagerare för sig, under förutsättning att trafiken inte ingår som ett led i ett sammanhängande arrangemang där huvudsyftet är ett annat än själva transporten.

Taxiirafik

Taxitrafik utgörs av sådan yrkesmässig trafik för persontransporter med personbil eller lätt lastbil som inte är linjetrafik.

Beslällningstrafik med buss

'OP- 1988/89:26

Beställningstrafik med buss definieras som sådan yrkesmässig trafik för persontransporter med, förutom buss, tung lastbil, terrängmotorfordon eller traktortåg som inte är linjetrafik.

Godstrafitk

Godstrafik är yrkesmässig trafik för transport av gods.

Kravet på tillstånd och tillståndsmyndighet

Yrkesmässig trafik får enligt 3§YTL bedrivas endast av den som har trafiktillstånd. Enligt 4§ YTL prövas frågor om trafiktillstånd av regering­en eller den myndighet som regeringen bestämmer. Detta överensstämmer med vad som gäller enligt den nuvarande yrkestrafiklagen (1979:559). Bestämmelser om tillståndsmyndighet har meddelats i yrkestrafikförord-ningen (1979:871, YTF) såvitt gäller 1979års lag. Tillståndsmyndigheter är länsstyrelsen eller, såvitt avser linjetrafik som rör mer än ett län, transportrådet. Den nya yrkestrafiklagstiftningen innehåller inga ändring­ar beträflfande tillståndsmyndigheterna.

Tillståndsprövningen

Tillståndsprövningen avser att så långt möjligt garantera den personliga lämpligheten hos den som skall driva yrkesmässig trafik. Trafiktillstånd flår sålunda ges endast till den som med hänsyn till yrkeskunnande, ekono­miska förhållanden, vilja och förmåga att flullgöra sina skyldigheter mot det allmänna, laglydnad i övrigt samt andra omständigheter av betydelse bedöms vara lämplig att driva verksamheten (6§ YTL).

När det gäller juridiska personer skall motsvarande prövning göras av den eller de personer som har särskilt ansvar för trafikutövningen (trafik­ansvariga). Därutöver skall, utom när det gäller yrkeskunnande, prövning­en avse bolaget resp. föreningen samt verkställande direktören och annan med ledande ställning, styrelseledamöter och suppleanter med ekonomis­ka intressen i företaget samt beträflfande handelsbolag, bolagsmännen. En ny prövning skall göras när utbyte sker av någon av de personer som lämplighetsprövningen avser (6 och 7§§ YTL).

När det gäller linjetrafiken föreskrivs i 8§YTL att tillstånd får ges endast om den avsedda trafiken inte kan antas bli till skada för redan etablerad järnvägstrafik eller trafik som bedrivs enligt lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik, dvs. sådan linjetrafik som en trafikhuvud­man har rätt att driva utan trafiktillstånd. Tillstånd får dock ges, om sökanden gör sannolikt att en avsevärt bättre trafikförsörjning därigenom skulle uppnås (se prop. 1987/88:78 s. 26 och 50).

Alla trafiktillstånd gäller tills vidare. Om det finns särskilda skäl, kan tillståndet tidsbegränsas eller avse endast vissa transporter (10§ YTL).

Vidare finns föreskrifter som innebär att tillstånd till linjetrafik kan

12

omprövas efter tio år (11 § YTL).

Återkallelse av tillstånd

Prop. 1988/89:26

Trafiktillstånd skall enligt 15 § YTL återkallas om det i den yrkesmässiga trafiken eller i övrigt vid driften av trafikrördsen eller i annan närings­verksamhet som tillståndshavaren driver har förekommit allvarliga miss­förhållanden. Tillstånd skall också återkallas om förutsättningarna för tillstånd enligt 6§ inte längre föreligger. Om missförhållandena inte är av allvariig art kan i stället för återkallelse beslutas om varning. Vidare skall trafiktillstånd som inte används återkallas, såvida det inte finns särskilda skäl (16§ YTL).

I 18 § YTL föreskrivs att frågor om återkallelse och varning skall prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

Föreståndare

När en tillståndshavare dör eller försätts i konkurs har dödsboet resp. konkursboet enligt 13 § YTL möjlighet att driva trafikverksamheten i ytterligare ett år. En förutsättning härför är att en föreståndare godkänns av tillståndsmyndigheten. Tillståndet upphör enligt 5 kap. YTF om ingen föreståndare anmäls eller om föreslagna föreståndare inte godkänns av tillståndsmyndigheten.

Instansordningen m. m.

Enligt 2 kap. 1 § YTF meddelas trafiktillstånd av följande myndigheter.

Slag av trafiik

Den tillståndsgivande myndigheten

Godstrafik

Länsstyrelsen i det län där sökanden är

kyrkobokförd eller, om sökanden är en juridisk person, där företagets ledning finns

Beställningstrafik

Länsstyrelsen i det län där trafikområdet

för persontransporter

skall finnas

Linjetrafik, som rör

Länsstyrelsen i länet

endast ett län

Linjetrafik som rör

Transportrådet

mer än ett län

Turisttrafik

Länsstyrelsen i det län där passagerare

först skall tas upp

Beställningstrafik för persontransporter motsvaras i YTL i huvudsak av trafikslagen taxitrafik och beställningstrafik med buss. Turisttrafiken mot­svaras i huvudsak av beställningstrafik med buss.

Av 6 kap. 2§ jämförd med Ikap. 2§ YTF flramgår att det är samma myndighet som har meddelat tillståndet som beslutar om återkallelse eller varning.

Enligt 12 kap. 2§ YTF överklagas länsstyrelsens beslut hos transportrå­

det. Transportrådets beslut överklagas hos regeringen. Beslut om varning

13

flår inte överklagas.

2.2 Lagen om rätt att driva viss linjetrafik

Prop. 1988/89:26

Enligt 1 § lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik (LTL) i dess nya lydelse (prop. 1987/88:78, TU 15, rskr. 166, SFS 1988:266) får en tra­fikhuvudman inom det egna länet driva linjetrafik utan tillstånd. Om det finns särskilda skäl får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer besluta att trafikhuvudmannen också får driva linjetrafik på bestämda sträckor från det egna länet in i ett angränsande län (2§). Enligt prop. 1987/88: 78 är avsikten att beslutsbefogenheten skall läggas på trans­portrådet.

Verkan av ett beslut om länsgränsöverskridande huvudmannatrafik är enligt 4§ att linjetrafiktillstånd på sådana sträckor som omfattas av beslu­tet upphör. Denna verkan inträder två år från det att beslutet vann laga kraflt. Trafikhuvudmannen är skyldig att lösa in fordon och andra tillgång­ar som används i linjetrafik för vilken tillståndet sålunda upphör.

2.3 Lagen om transportförmedling

Begreppet transportförmedling

Med transportförmedling menas enligt 1 kap. 2§ lagen (1979:560) om transportförmedling (TEL) att någon i yrkesmässig trafik åt allmänheten

samlar ihop eller tar emot gods till en eller flera upptagsplatser för regelbundna transporter mellan vissa orter, eller

förmedlar anbud om utförande av regelbundna godstransporter mellan vissa orter eller om tillhandahållande av gods för sådana transporter.

TEL gäller endast förmedling av godstransporter med bilar (1 kap. 1 §).

Kravet på tillstånd och tillståndsmyndighet

För att få driva transportförmedling krävs enligt 2 kap. I § TEL tillstånd. Enligt 2 kap. 4 § skall frågan om tillstånd till transportförmedling prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen utser. 1 2 kap. 1 § förord­ningen (1979: 872) om transportförmedling, TFF, föreskrivs att länsstyrel­sen i det län där sökanden är kyrkobokförd skall pröva tillståndsflrågor. Om sökanden är en juridisk person är det länsstyrelsen i det län där företagets ledning finns som är tillståndsmyndighet.

Återkallelse av tillstånd

Om det i transportförmedlingen har förekommit sådana missförhållanden att tillståndshavaren inte kan anses lämplig att fortsätta verksamheten, skall enligt 3 kap. 1 § TEL tillståndet återkallas. Om missförhållandena inte är så allvarliga att det finns skäl att återkalla tillståndet skall tillstånds­havaren tilldelas vaming.

Liksom enligt YTL gäller att tillstånd som inte används skall återkallas om det inte finns särskilda skäl (3 kap. 2§ TEL).

Frågor om återkallelse eller varning skall enligt 3 kap. 3 § TFL prövas av

regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Enligt 5 kap. 2§

1'*

TFF skall sådana frågor prövas av den länsstyrelse som givit tillståndet.

Föreståndare

Prop. 1988/89:26

När en tillståndshavare dör eller försätts i konkurs har dödsboet resp. konkursboet enligt 2 kap. 6§ TFL möjlighet att driva trafikverksamheten ytterligare i ett år. En förutsättning härför är att en föreståndare godkänns av tillståndsmyndigheten. Tillståndet upphör om ingen föreståndare an­mäls inom två månader eller om föreslagna föreståndare inte godkänns av tillståndsmyndigheten (4 kap. TFF).

Instansordningen m. m.

Enligt 9 kap. 3§TFF flår länsstyrelsens beslut enligt förordningen överkla­gas hos transportrådet. Beslut om varning flår dock inte överklagas. Trans­portrådets beslut flår överklagas hos regeringen.

2.4 Lagen om biluthyrning

Riksdagen har antagit en lag (1988:265) om vissa ändringar i lagen (1979:561) om biluthyrning, BUL. Redovisningen i detta avsnitt utgår från dessa ändringar.

Begreppet biluthyrning enligt BUL

Med biluthyrning avses yrkesmässig uthyrning av bilar och terrängmotor­fordon utan förare för en tid som understiger ett år.

Kravet på tUlstånd och tillståndsmyndighet

Uthyrningsrörelse får enligt 2 kap. 1 § BUL drivas endast av den som har tillstånd. Kraven på sökandena är desamma som enligt YTL. I flråga om aktiebolag, handelsbolag och ekonomiska eller ideella föreningar skall vid prövningen av förhållandena i tillämpliga delar gälla vad som föreskrivs i YTL (2 kap. 2 och 3 §§).

Enligt 2 kap. 4§ BUL skall frågor om tillstånd till uthyrningsrörelse prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen utser. Enligt 2 kap. 1 § förordningen (1979:873) om biluthyrning, BUF, är det länssty­relsen i det län där sökanden är kyrkobokförd som är tillståndsmyndighet. Om sökanden är juridisk person är det länsstyrelsen i det län där företagets ledning finns som är behörig tillståndsmyndighet.

Återkallelse av tUlstånd

Också tillstånd till uthyrningsrörelse kan återkallas. Bestämmelsen härom i 3 kap. 1 § BUL är identisk med motsvarande bestämmelse i YTL. I fall då missförhållandena inte är av allvariig art kan, liksom enligt YTL och TFL, i stället meddelas varning.

Ett tillstånd till uthyrningsrörelse som inte används skall enligt 3 kap. 2 §

BUL återkallas, om inte särskilda skäl talar emot det.

'5

Frågor om återkallelse eller varning prövas enligt 3kap. 3§ BUL av    Prop. 1988/89:26 regeringen eller den myndighet som regeringen utser. Enligt 3 kap. 2 § BUF prövas frågor om återkallelse och varning av den länsstyrelse som har givit tillståndet.

Föreståndare

När en tillståndshavare dör eller försätts i konkurs, har dödsboet resp. konkursboet enligt 2 kap. 6§ BUL möjlighet att driva verksamheten ytter­ligare i ett år. En förutsättning härför är att en föreståndare godkänns av tillståndsmyndigheten. Tillståndet upphör enligt 3 kap. BUF om ingen föreståndare anmäls eller om föreslagna föreståndare inte godkänns av tillståndsmyndigheten.

Instansordningen m. m.

Av 10 kap. 2§ BUF framgår att länsstyrelsens beslut enligt förordningen överklagas hos transportrådet. Beslut om varning får inte överklagas. Transportrådets beslut får överklagas hos regeringen.

3 Föredraganden

3.1  Inledande synpunkter

Instansordningen enligt såväl den gällande som den nu antagna yrkestra­fiklagen samt enligt transportförmedlingslagen och biluthyrningslagen in­nebär att tillståndsbesluten inte är underkastade domstolsprövning och att regeringen är slutinstans. Detsamma har förutsatts gälla i fråga om beslut om länsgränsöverskridande linjetrafik enligt 2§ LTL i dess lydelse enligt SFS 1988:266.

Som tidigare nämnts har Europadomstolen för de mänskliga rättigheter­na hösten 1987 avgjort ett mål mot Sverige angående yrkestrafiktillstånd ("flallet Pudas"). Domstolen flann att återkallelse av ett sådant tillstånd i det aktuella fallet tillstånd till linjetrafik för persontransporter angick tillståndshavarens civila rättigheter och skyldigheter. Härav följde att åter-kalldsefrågan enligt artikel 6 i den Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna måste kunna prövas av domstol.

Den nya lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut trädde i kraft den I juni 1988. Genom lagen öppnas möjlighet till prövning i regeringsrätten av sådana beslut av regeringen och andra myndigheter som i enlighet med Europadomstolens tolkning av artikel 6 måste kunna prövas av domstol. Den nya lagen är tidsbegränsad och gäller till utgången av år 1991. Avsikten är att det så småningom direkt i de förflattningar som reglerar tillståndsförflaranden m.m. skall föras in bestämmelser om dom­stolsprövning som tillgodoser konventionens krav.

Riksdagen antog år 1984 riktlinjer för regeringens beflattning med be-

16

svärsärenden (prop. 1983/84:120, KU 23, rskr. 250). Enligt dessa riktlinjer är utgångspunkten att överklagande normalt inte skall kunna ske till rege­ringen annat än när det behövs en politisk styrning av praxis. I flall där prövningens huvudsakliga flunktion är att tillgodose ett rättsskyddsbehov bör regeringen vara besvärsinstans endast om det inte går att ordna en tillräckligt kvalificerad överprövning på en lägre nivå. Regeringen bör alltså enligt riktlinjerna helst inte pröva överklagande av beslut om en politisk styrning inte behövs eller är önskvärd. Med politisk styrning i detta sammanhang avses en sådan styrning som ingår som ett naturligt led i utövningen av den styrande makt som enligt regeringsflormen tillkommer regeringen.

Jag anser, mot bakgrund av det sagda och i likhet med praktiskt taget alla remissinstanser, att starka skäl talar för att instansordningen i yrkes-trafiklagstifltningen nu anpassas till Europakonventionens krav och till de nyss nämnda riktlinjerna för regeringens befattning med besvärsärenden. Jag återkommer i det följande till vad detta bör innebära beträflfande olika typer av ärenden på yrkestrafikområdet.

Prop. 1988/89:26

3.2 Yrkestrafiklagen

Mitt förslag: Länsstyrelserna skall flortflarande vara de myndigheter som i första instans prövar såväl flrågor om beviljande av trafiktill­stånd som återkallelse av tillstånd. Frågor som rör länsgränsövers­kridande linjetrafik skall dock prövas av transportrådet. Tillstånds­myndighetens beslut enligt YTL får överklagas hos kammarrätten. Beslut om beviljande av linjetrafiktillstånd och omprövning av så­dana tillstånd skall dock alltjämt överklagas hos transportrådet resp. regeringen. Beslut om varning får inte överklagas.

Promemorians förslag överensstämmer med mitt, flrånsett att promemo­rian inte innehåller någon uttrycklig reglering av flrågan hur beslut om omprövning av linjetrafiktillstånd enligt 11 § YTL skall överklagas.

Remissyttrandena: Promemorians förslag har godtagits av alla remissin­stanser utom transportrådet. Sveriges advokatsamfund anser dock att även transportrådets beslut i fråga om linjetrafik bör få överklagas hos kammar­rätten. Domstolsverket och kammarrätten i Göteborg har vidare ifrågasatt om inte en tvåpartsprocess med länsrätten som första instans utgör den från rättssäkerhetssynpunkt bästa ordningen för att pröva frågor om åter­kallelse av tillstånd och om varning i dessa flall. Transportrådet anser i första hand att nu gällande ordning skall bestå och i andra hand att överklaganden av länsstyrelsens beslut skall flå ske till transportrådet, vars beslut skall få överklagas hos kammarrätten. Beslut om återkallelse av linjetrafiktillstånd efter ansökan om omprövning från SJ eller en trafik­huvudman bör dock flå överklagas till regeringen i sista instans.

Skälen Ibr mitt förslag: Utgångspunkten för bedömningen av vilken myndighet som skall pröva frågor om trafiktillstånd bör som tidigare anförts vara dels att dessa frågor skall kunna bli föremål för domstolspröv-

17

Riksdagen 1988/89. 1 .samt. Nr 26

ning, dels att regeringens beflattning med besvärsärenden skall begränsas    Prop. 1988/89:26 till sådana flrågor där det behövs en politisk styrning av praxis.

Såväl den gällande som den nu antagna yrkestrafiklagen innehåller bemyndigande för regeringen att utse den myndighet som skall ha hand om tillståndsprövningen. Bestämmelser om tillståndsmyndighet har med­delats i YTF (2 kap. 2§, 6 kap. 2§, 12 kap. 2§). Regleringen innebär att frågor om trafiktillstånd prövas av länsstyrelsen utom såvitt avser interre-gional linjetrafik, som prövas av transportrådet. Länsstyrelsens beslut kan överklagas till transportrådet. Detta gäller dock inte beslut om varning, som inte får överklagas. Transportrådets beslut som första eller andra instans får överklagas till regeringen.

Tillstånd till taxitrafik, beställningstrafiik med buss och godstrafitk

Med YTL förenklas tillståndsprövningen avsevärt genom att den s.k. behovsprövningen, dvs. prövningen av om den avsedda trafiken behövs och i övrigt är lämplig, avskaffas för de trafikslag där den flortflarande finns kvar. Detta innebär att prövningen inbegripet frågor om återkallelse och varning i fortsättningen i princip kommer att omfatta endast sökandens lämplighet. I fråga om linjetrafiken behålls dock en prövning gentemot vissa andra trafikslag, varom mera i det följande.

Tillståndsmyndighet för godstrafiken är enligt YTF länsstyrelsen i det län där sökanden är kyrkobokförd eller, om sökanden är en juridisk person, där företagets ledning finns. För beställningstrafik för persontrans­porter, som i den föreslagna nya lagen motsvaras av taxitrafik och delvis beställningstrafik med buss, är det länsstyrelsen i det län där trafikområdet skall finnas, som är tillståndsmyndighet. I fråga om turisttrafik, som enligt förslaget ingår i beställningstrafik med buss, prövas tillståndsfrågorna av länsstyrelsen i det län där passagerare först skall tas upp. Tillståndsmyn­digheten handlägger som nämnts inte bara frågor om tillstånd utan också flrågor om återkallelse och tilldelande av varning.

När det gäller frågan om beviljande av tillstånd för nu aktuella trafikslag saknas anledning att flytta över denna prövning från länsstyrelsen till annan myndighet. Den administration som har byggts upp vid länsstyrel­serna för att handha dessa frågor är väl lämpad att även fortsättningsvis behandla dem. Sedan behovsprövningen slopats och därmed trafikområ­dena, saknas emellertid för taxitrafiken och beställningstrafiken med buss den anknytning till en viss länsstyrelse som den gällande lagstiftningen förutsätter. Inte heller kommer anknytningen mellan turisttrafik, som kommer att ingå i begreppet beställningstrafik med buss, och den länssty­relse där passagerare först skall tas upp att finnas kvar. I stället bör samma regler gälla som för godstrafiken, dvs. att tillståndsmyndighet är länsstyrel­sen i det län där sökanden är kyrkobokförd eller, om sökanden är en juridisk person, där företagets ledning finns.

I fråga om handelsbolag, som ofta saknar styrelse, kan det som kammar­

rätten i Göteborg påpekar vara oklart vilken länsstyrelse som är tillstånds­

myndighet. I sådana fall där bolagsmännen är bosatta i olika län bör

10 kap.  I§ tredje stycket rättegångsbalken kunna tillämpas analogiskt,

'

vilket skulle innebära att tillståndsmyndigheten är länsstyrelsen i det län    Prop. 1988/89:26 där bolagets förvaltning förs. Om inte heller en sådan regel ger ett entydigt svar kan ledning hämtas i 3§ handelsregisterlagen (1974:157), där det anges att handelsbolag registreras hos länsstyrelsen i det län där verksam­heten skall drivas.

När det gäller återkallelse och varning kan man i likhet med domstols­verket och kammarrätten i Göteborg ifrågasätta om inte länsrätten är den lämpligaste instansen att besluta i sådana flrågor. En återkallelse av ett redan meddelat tillstånd är oflta betydligt mer ingripande för den enskilde än avslag på en begäran om tillstånd, särskilt om en rörelse har byggts upp på grundval av tillståndet. För länsrätten talar att det då redan i första instans blir en domstolsprövning av återkalldsen.

Emellertid talar också flera skäl för att dessa beslutsflrågor alltjämt skall

handhas av länsstyrelsen. I länsstyrelsens uppgiflter ingår inte bara att

pröva tillståndsfrågor utan också att följa upp tillståndsprövningen genom

en fortlöpande kontroll av tillståndshavarens lämplighet. Det är naturligt

att länsstyrelsen då också har befogenhet att reagera, om det visar sig att

kraven för tillstånd inte längre föreligger. I och för sig skulle det vara

tänkbart med en ordning enligt vilken länsstyrelsen vänder sig till länsrät­

ten med sin utredning för att få en prövning av flrågan. Det kan naturiigtvis

hävdas att det flrån rättssäkerhetssynpunkt skulle vara mer tillfredsställan­

de om prövningen skedde vid domstol även i första instans. Det kan å

andra sidan inte påstås att länsstyrelsens nuvarande prövning inte tillgo­

doser tillbörliga rättssäkerhetskrav. En ordning med prövning hos länsrätt

blir också betydligt mera tungrodd och resurskrävande. Tillståndshava­

rens intressen får i alla händelser anses tillräckligt tillgodosedda om pröv­

ningen i högre instans förläggs till domstol. Vid en sammantagen bedöm­

ning flår det anses lämpligast att nuvarande regler om prövningen i första

instans av återkalldseflrågor behålls.

a

Mot bakgrund av Europadomstolens tolkning av artikel 6 i konventio­nen om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna är det nödvändigt att frågor om. i vart fall återkallelse av trafiktillstånd i något skede skall kunna prövas av domstol. Formellt tillgodoses detta krav genom den nya lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltnings­beslut, som trädde i kraft den Ijuni 1988. Lagen har tillkommit för att konventionens krav skall kunna uppfyllas även innan berörd lagstiftning har hunnit ändras. Avsikten är nämligen att lagen så småningom i de fall då det är lämpligt skall ersättas med bestämmelser i de olika lagar som reglerar de områden där en domstolsprövning i fortsättningen bör ersätta en prövning i administrativ ordning (prop. 1987/88:69 s. 18).

Som framgår av det tidigare anförda innebär de av riksdagen antagna riktlinjerna för regeringens befattning med besvärsärenden att regeringen inte bör pröva överklaganden i ärenden där en politisk styrning inte behövs eller är önskvärd. Enligt YTL avskaffas den nuvarande behovs­prövningen av den sökta trafiken såvitt gäller tillstånd till taxitrafik och beställningstrafik med buss. För godstrafiken har behovsprövningen av- skaflfats redan tidigare. I flortsättningen kommer prövningen att inriktas på sökandens lämplighet och det politiska inslag som nu otvivelaktigt ligger i

19

behovsprövningen försvinner. Det finns därför inte något skäl för att ha    Prop. 1988/89:26 kvar regeringen som slutinstans i flråga om nu aktuella trafiktillstånd.

Jag har tidigare konstaterat att länsstyrelsen bör vara kvar som första instans såväl i flråga om beviljande som återkallelse av tillstånd till taxitra­fik, beställningstrafik med buss och godstrafik. Frågan är då om länsstyrel­sens beslut skall flå överklagas direkt till en domstol eller om transportrå­det, vilket rådet självt har förordat, skall behållas som besvärsinstans närmast över länsstyrelsen. Om transportrådet behålls som besvärsinstans, flrämjas otvivelaktigt en enhetlig praxis. Samtidigt flår man emellertid då, om kammarrätten eller annan meUaninstans på domstolssidan väljs, en prövning i flyra olika instanser, något som av processekonomiska skäl inte kan anses lämpligt. Typiskt sett hör vidare frågor om sökandens lämplighet knappast till det område som faller inom transportrådets mer transportpo-litiskt betonade verksamhet. Övervägande skäl talar därför för att länssty­relsens beslut skall kunna överklagas direkt till en domstol. Denna domstol bör vara kammarrätten.

Jag förordar alltså att instansordningen såvitt gäller taxitrafik, beställ­ningstrafik med buss och godstrafik skall vara länsstyrelsen kammarrät­ten regeringsrätten.

Jag vill i sammanhanget nämna att kammarrätten i Göteborg har väckt

frågan om inte yrkestrafiklagen och lagarna om transportförmedling och

biluthyrning bör kompletteras med bestämmelser som möjliggör att den

vars tillstånd återkaUas flår rimlig tid på sig att avveckla sin rörelse. För

egen del menar jag att befogenheten att återkaUa ett tillstånd får anses

innefatta även rätten att bestämma när tillståndet skall upphöra att gälla.

j,

b li;

Linjetrafiktillslånd

.,,

.

För linjetrafiken innebär ändringen i yrkestrafiklagstiftningen att behovs­prövningen slopas men att i stället en skadlighetsprövning införs gentemot redan etablerad järnvägstrafik eller trafik som trafikhuvudmännen bedri­ver enligt lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik, LTL (8 § YTL). Enligt bestämmelsen får dock tillstånd ges om sökanden gör sanno­likt att en avsevärt bättre trafikförsörjning därigenom skulle uppnås.

Enligt 11 § YTL skall ett tillstånd till linjetrafik prövas på nytt om statens järnvägar eller en trafikhuvudman begär det inom tio år flrån dagen för tillståndet.

Tillståndsmyndighet för linjetrafik är enligt nuvarande YTF länsstyrel­

sen, om trafiken bara rör ett län, och transportrådet, om trafiken rör mer

än ett län. Enligt 4§LTL i dess nuvarande lydelse upphör med några

undantag alla linjetrafiktillstånd som endast rör ett län den I juli 1989 och

.   g

trafikhuvudmannen flår rätt att därefter utan tillstånd driva denna trafik inom länet. Något förbud mot att nya tillstånd meddelas inom ett län finns dock inte. För tillstånd i dessa fall gäller bestämmelserna för linjetrafik, dvs. en skadlighetsprövning skall ske enligt 8 § YTL.

Det finns inte någon anledning att ändra nuvarande ordning när det

gäller prövningen i första instans av linjetrafiktillstånd. Länsstyrelsen bör

20

alltså flortflarande pröva frågor om linjetrafiktillstånd inom det egna länet och transportrådet när det gäller den interregionala linjetrafiken.

När det gäller linjetrafiken skall som nämnts utöver lämplighetspröv­ningen göras en prövning av trafikens skadlighet för järnvägstrafik och huvudmannatrafik. Denna prövning har otvivelaktigt starka trafikpoliti­ska inslag. Övervägande skäl talar därför för att regeringen åtminstone tills vidare behålls som slutinstans vid prövningar av ansökningar om tillstånd till linjetrafik och vid omprövning av tillstånd enligt 11 § YTL. När den nya lagen har varit i kraft under några år och praxis hunnit stabilisera sig kan på nytt övervägas.om regeringen kan befrias även från dessa tillstånds­ärenden.

När det gäller ärenden om återkallelse av linjetrafiktillstånd får Sveriges konventionsåtaganden anses medföra att det skall finnas möjlighet till domstolsprövning av sådana frågor. Ärenden om återkallelse av linjetra­fiktillstånd enligt 1517§§ YTL torde i allmänhet sakna trafikpolitiska inslag. I sådana ärenden bör därför kammarrätten vara andra instans efter länsstyrelsen resp. transportrådet.

Det föreslås alltså att instansordningen såvitt gäller tillstånd till linjetra­fik blir länsstyrelsen (trafik som rör endast ett län) transportrådet regeringen och i fråga om återkallelse länsstyrelsen resp. transportrådet kammarrätten regeringsrätten.

Prop. 1988/89:26

3.3 Lagen om rätt att driva viss linjetrafik

Mitt förslag: Transportrådets beslut enligt 2 § lagen om rätt att driva viss linjetrafik flår överklagas hos kammarrätten.

Promemorians förslag överensstämmer med mitt.

Remissyttrandena: De flesta remissintanserna har godtagit förslaget. Kammarrätten i Göteborg, transportrådet och Svenska busstrafikförbun­det har dock ansett att sådana beslut även flortsättningsvis skall få överkla­gas hos regeringen.

Skälen för mitt förslag: Beslut enligt 2§ LTL i dess lydelse enligt SFS 1988:266 om att en trafikhuvudman får bedriva länsgränsöverskri­dande trafik utan tillstånd medför som nämnts att tidigare linjetrafiktill­stånd på sträckor som omflattas av beslutet upphör att gälla två år efter det att beslutet vann laga kraft. Beslutet är otvivelaktigt av det slaget att det enligt europakonventionen måste kunna prövas av domstol.

De särskilda skäl som skall föreligga för att ett beslut enligt 2 § LTL skall få meddelas hänför sig till befolknings- och näririgsstmkturen inom de områden i de båda angränsande länen som skall trafikeras. Om dessa sammantagna kan betraktas som en enhet såvitt gäller behovet av t. ex. arbetspendling, skolresor och resor till köpcentra och serviceinrättningar, bör tillstånd till länsgränsöverskridande huvudmannatrafik i princip med­delas (prop. 1987/88:78 s.29).

I promemorian sägs att utrymmet för politiska bedömningar är litet i dessa ärenden och att det därför inte finns någon anledning att ett överkla-

21

gande skall kunna prövas av regeringen. Kammarrätten i Göteborg delar inte denna uppfattning. Enligt kammarrätten är visserligen utrymmet för rent politiska bedömningar litet men besluten kommer så gott som uteslu­tande att fattas på grundval av intresseavvägningar samt regional- och trafikpolitiska bedömningar.

Transportrådet och Svenska busstrafikförbundet är inne på liknande tankegångar.

Jag kan såtillvida hålla med remissinstanserna som att det här rör sig om ett gränsfall där det finns goda skäl för både den ena och den andra ståndpunkten. Vid mitt ställningstagande fäster jag avgörande vikt vid det förhållandet att besluten är av ingripande betydelse för eventuella till­ståndshavare på sträckan. Det är därför angeläget att det sker en omsorgs­full prövning av om de lagliga förutsättningarna är uppflyllda även om de berörda trafikhuvudmännen är överens. Jag anser därför att övervägande skäl talar för promemorians förslag, dvs. att instansordningen blir trans­portrådet kammarrätten regeringsrätten i dessa fall.

Prop. 1988/89:26

3.4 Transportförmedling och biluthyrning

Mitt förslag: Länsstyrelsens beslut enligt lagarna om transportför­medling och biluthyrning skall få överklagas hos kammarrätten.

Promemorians förslag överensstämmer med mitt.

Remissyttrandena: De flesta remissinstanserna har godtagit förslaget. Domstolsverket och kammarrätten i Göteborg har dock ifrågasatt om inte länsrätten bör vara första instans när det gäller frågor om återkallelse och varning. Transportrådet anser att nuvarande ordning bör bestå. I andra hand anser transportrådet att länsstyrelsens beslut bör få överklagas hos transportrådet och transportrådets beslut hos kammarrätten.

Skälen för mitt förslag: Tillståndsprövningen enligt TFL och flrån den I januari 1989 även enligt BUL inneflattar endast en prövning av sökan­dens lämplighet att driva verksamheten. Samma skäl i flråga om tillstånds­myndighet och överprövning av beslut kan därför anföras beträflfande överklagande av beslut enligt dessa båda lagar som beträflfande godstrafik, taxitrafik och beställningstrafik med buss enligt YTL (avsnitt 3.2). Jag föreslår därför att länsstyrelsen flortflarande skall vara första instans i flrågor som rör sådana ärenden och att överklagande i flortsättningen skall kunna ske hos kammarrätten i stället för som nu transportrådet.

22

3.5 Åtgärder när en tillståndshavare dött eller försatts i konkurs

Prop. 1988/89:26

Mitt förslag: Bestämmelserna om ett tillstånds bestånd efter till­ståndshavarens död eller konkurs flyttas till yrkestrafiklagen och lagarna om transportförmedling och biluthyrning från yrkestrafik-förordningen och förordningarna om transportförmedling och bilut­hyrning.

Promemorians förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har godtagit förslaget.

Skälen för mitt fiirslag: Som jag tidigare anfört kan ett dödsbo eller ett konkursbo efter tillståndshavarens dödsfall eller beslut om att han skall försättas i konkurs fortsätta att driva verksamheten under ett år. En förutsättning för den fortsatta driften är att en föreståndare godkänns av tillståndsmyndigheten. Föreståndaren kan vara t. ex. en anställd i firman med lång erfarenhet eller konkursförvaltaren. Enligt 5 kap. 1 § YTF, 4 kap. 1 § TFF och 3 kap. 1 § BUF skall anmälan av föreståndare göras till länssty­relsen inom två månader från dödsfallet eller konkursbeslutet. Om den anmälde föreståndaren inte godkänns, finns möjlighet att inom en viss tid anmäla en ny föreståndare. Om någon föreståndare inte anmälts inom de angivna fristerna eller om den senare föreståndaren inte heller godkänns upphör tiUståndet automatiskt.

Dessa regler om anmälan av föreståndare och hur ett tillstånd upphör är av sådan art att de lämpligen bör tas in i respektive lag. De bör tas in som ett nytt stycke i den bestämmelse i var och en av lagarna som medger dödsboet eller konkursboet rätt att fortsätta att driva trafikverksamheten (13 § YTL, 2 kap. 6 § TFL och 2 kap. 6 § BUL).

Enligt advokatsamfundet bör den tid inom vilken en ny föreståndare skall anmälas preciseras eller det i vart fall anges en minimitid som dödsboet eller konkursförvaltare har på sig för anmälan. Jag har förståelse för detta önskemål. Eftersom en reglering av det slag som samfundet föreslår inte kräver lagform, bör frågan övervägas i samband med arbetet på nya tillämpningsföreskrifter till yrkestrafiklagstiftningen.

Busstrafikförbundet har, liksom taxiförbundet och åkeriförbundet, ef­terlyst regler om provisoriska åtgärder när en tillståndshavare blir långva­rigt sjuk eller slutar sin anställning så att inte en sådan händelse äventyrar trafikrörelsens fortbestånd. För egen dd menar jag att några särskilda regler härom knappast behövs. Hur det skall förflaras vid tillståndshava­rens sjukdom måste rimligen bedömas flrån flall till flall. Inte ens en långva­rig sjukdom medför ju, till skillnad flrån vad som är fallet vid dödsfall och konkurs, att tillståndet automatiskt upphör efter en viss tid. Ibland är det sannolikt lämpligast att rörelsen överiåts till en annan tillståndshavare, vilket när behovsprövningen avskaflfas kommer att bli lättare. Om till­ståndshavaren är en juridisk person möter det inte något hinder att vid behov en ny trafikansvarig person utses.

23

3.6 Villkor vid linjetrafiktillstånd

Prop. 1988/89:26

Mitt fiirslag: Villkor som föreskrivits i tillstånd och som är ägnade att motverka skada för trafik som SJ eller trafikhuvudmännen be­driver skall fortfarande gälla.

Promemorians förslag överensstämmer med mitt.

Remissinstanserna har godtagit förslaget.

Skälen för mitt förslag: Enligt punkt 2 första stycket första meningen i övergångsbestämmelserna till YTL gäller trafiktillstånd som har medde­lats enligt den äldre lagen som motsvarande tillstånd enligt den nya lagen. Utgångspunkten är därvid att olika villkor som kan ha föreskrivits i äldre tillstånd skall upphöra att gälla, om inte annat anges i övergångsbestäm-mdserna (se prop. 1987/88:78 s. 57). Till de villkor för linjetrafiktillstånd som därmed upphör hör av tillståndsmyndigheten fastställda, tidtabeller (2 kap. 1§ gällande yrkestrafiklag).

I linjetrafikbegreppet ligger bl.a. att trafiken är tidtabellsbunden (2§ YTL). Tillståndet förutsätter alltså att trafiken går efter tidtabell. Detta gäller naturligtvis också i fråga om äldre tillstånd. Bestämmelserna i den nya lagen kan emellertid tolkas på det sättet att det står tillståndshavaren fritt att ändra på den trafikuppläggning som har förutsatts i det äldre tillståndet. Detta har emellertid inte varit meningen. En sådan ändring skulle kunna medföra att trafiken kommer i konflikt med bestämmelserna i 8 § YTL, som innebär att trafiken i princip inte får vara till skada för redan etablerad järnvägstrafik eller trafik som bedrivs av en trafikhuvud­man.

Lagstiftningens innebörd på denna punkt bör alltså förtydligas genom en ny övergångsbestämmelse. Denna bör ange att sådana villkor som är ägnade att motverka skada som avses i 8§ fortfarande skall gälla. TiU sådana villkor hör tidtabeller och trafikuppläggningen i övrigt, t. ex. för­bud att ta upp passagerare på någon viss sträcka. Om tillståndshavaren vill flå till stånd en annan trafikuppläggning, kan han begära omprövning av tillståndet eller söka ett nytt tillstånd, varvid en prövning enligt 8§ YTL skall göras. Den nya bestämmelsen bör tas upp under punkt 3 i övergångs­bestämmelserna till YTL.

3.7 Lagtekniska frågor

Varken den nu gällande yrkestrafiklagen eller YTL innehåller några be­stämmelser om tillståndsmyndighet eller om överklagande av beslut om tillstånd eller återkallelse av tillstånd. Lagarna innehåller i stället bemyndi­ganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskriflter i dessa hänseenden. Sådana föreskriflter finns för närvarande i YTF. Samma teknik har använts i TFL och BUL och, efter den nyligen antagna ändringen, i LTL.

Den nya ordning som nu föreslås i fråga om behörig tillståndsmyndighet

och om överklagande medför att bestämmelserna kan förenklas avsevärt.

24

Det är vidare önskvärt att det direkt av resp. lag går att utläsa vad som    Prop. 1988/89:26 gäller i fråga om tillståndsmyndigheter och överklagande. Bestämmelser i dessa hänseenden föreslås därför bli intagna i resp. lag.

3.8 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Den nya yrkestrafiklagen och de redan beslutade ändringarna i BUL träder i kraft den 1 januari 1989. De nu föreslagna ändringarna i dessa lagar och i TFL bör lämpligen träda i kraft vid samma tidpunkt. Ändringarna i LTL bör träda i kraft samtidigt som tidigare i år antagna ändringar (SFS 1988:266), dvs. den I juli 1989. Ikraftträdandebestämmelserna tiU YTL och de tidigare beslutade ändringarna i LTL kommer att omfatta även de nu aktuella ändringarna. En särskild ikraftträdandebestämmelse behövs därför endast såvitt gäller TFL och BUL.

Enligt övergångsbestämmelserna till YTL gäller särskilda regler i fråga om taxitrafiken fram till den Ijuli 1990.1 sak innebär dessa regler bl. a. att en behovsprövning av taxitillstånd flortflarande kommer att göras. Med hänsyn till behovsprövningens art bör transportrådet och regeringen lämp­ligen vara överinstanser i ärenden rörande taxitillstånd till dess att denna prövning slopas. Fram till dess bör alltså länsstyrelsens beslut överklagas hos transportrådet och transportrådets beslut hos regeringen. Vidare bör den länsstyrelse där trafikområdet skall finnas fortfarande vara behörig. Bestämmelser med den innebörden bör tas upp som punkterna 4 f) och g) i Övergångsbestämmelserna till YTL.

Om en ansökan om trafiktillstånd före ikraftträdandet har gjorts hos en länsstyrelse som enligt de nya bestämmelserna inte längre är behörig, bör den länsstyrelsen få pröva ansökningen även eflter ikraftträdandet. En bestämmelse om detta bör tas upp som punkt 7 i övergångsbestämmelser­na till YTL. Om återkaUelse aktualiseras hos en länsstyrelse som efter ikraftträdandet inte är behörig, bör ärendet överlämnas till behörig läns­styrelse. Någon särskild bestämmelse om detta torde inte behövas.

Efter ikraftträdandet är det i de flesta fall kammarrätten och inte trans,-portrådet som skall pröya överklaganden av länsstyrelsens beslut. Om ett beslut har överklagats hos transportrådet före ikraftträdandet men ärendet inte avgjorts dessförinnan kan diskuteras om rådet bör pröva överklagan­det eller om ärendet i stället bör överlämnas till behörig kammarrätt. Jag anser för min del att den nya instansordningen bör slå igenom så snart som möjligt och har därför stannat för att föreslå att ärendena i dessa fall skall överlämnas till kammarrätten. Detsamma bör gälla när vid ikraftträdan­det skrivelsen med överklagandet ännu inte sänts vidare från länsstyrelsen till transportrådet Gfr 25 § förvaltningslagen 1986:223).

När det däremot gäller ärenden i vilka beslut har meddelats av trans­portrådet före ikraftträdandet förordar jag i enkelhetens intresse att såda- na beslut fortfarande skall prövas av regeringen även om kammarrätten är behörig enligt den nya lagen.

Bestämmelser av denna innebörd bör tas upp som punkt 8 i övergångs­

bestämmelserna till YTL. Motsvarande bestämmelser bör tas upp även i

25

övergångsbestämmelserna till de nu aktuella ändringarna i TFL och BUL. Prop. 1988/89:26 Såvitt gäller YTL bör framhållas att ikrafltträdandet ifråga om taxitrafiken tiU följd av punkt 4 i övergångsbestämmelserna sker först den 1 juli 1990. Fram till ikraftträdandet bör flullföljdshänvisningar lämnas enligt de äldre bestämmelserna. Det kan emellertid vara lämpligt att länsstyrelserna samtidigt upplyser om vad som enligt de nya reglerna gäller om prövning av överklaganden.

3.9 Resursfrågor

Transportrådet är för närvarande överinstans till länsstyrelserna i ärenden som rör yrkesmässig trafik. Under 1980 talet har antalet ärenden hos transportrådet som avser överklagande av länsstyrelsernas beslut uppgått till genomsnittligt ca 500 per år, varav 20 30 har avsett tillståndsfrågor enligt TFL och BUL. Antalet ansökningar om tillstånd till interregional linjetrafik, i vilka ärenden transportrådet är första instans, har genomsnitt­ligt uppgått till ca 50 per år. Enligt den senaste sammanställningen, som avser tiden den Ijuli 1987 den 30juni 1988, har antalet överprövningar hos transportrådet uppgått till 377, varav 207 har rört behovsfrågor, 106 lämplighetsfrågor och 64 övriga frågor. Av dessa överprövningär har 10 rört uthymingsrördser. Några ärenden som rör transportförmedling har inte förekommit under perioden. Antalet ansökningar hos transportrådet om tiUstånd till interregional linjetrafik har uppgått till 57 under samma tid.

De nu aktuella förslagen skulle med en i övrigt oförändrad lagstifltning medföra, att mellan 400 och 500 ärenden om överprövning av länsstyrel­sernas beslut tillförs kammarrätterna. Den nya yrkestrafiklagstiftningen innebär emellertid avsevärda förenklingar i flråga om tillståndspröv­ningens innehåll genom att behovsprövningen avskaflfas. Därmed försvin­ner det tyngsta momentet i prövningen. Tillstånd skall i flortsättningen ges till alla sökande som uppfyller kraven i fråga om personlig lämplighet. När det gäller linjetrafiken skall det i fortsättningen ske en prövning av om den sökta trafiken är till skada för redan etablerad järnvägstrafik eller trafik som trafikhuvudmännen bedriver. När det gäller sådana frågor behålls emellertid den nuvarande instansordningen, dvs. länsstyrelsen trans­portrådet regeringen.

Som jag framhöll i samband med propositionen om avreglering av yrkestrafiken (prop. 1987/88:78 s. 43) bör de resurser som kan frigöras genom att de tillståndsgivande myndigheternas roll i fråga om trafikför­sörjningen tas bort och behovsprövningen slopas användas till en förstärkt lämplighetsprövning och uppföljning av lämpligheten. Detta kan tänkas leda till att antalet ärenden om återkalldser ökar något. Det kan emellertid knappast röra sig om annat än en marginell ökning.

Eftersom behovsprövningen slopas kan man räkna med att det antal ärenden som kammarrätterna övertar från transportrådet blir avsevärt mindre än det antal ärenden av motsvarande slag som transportrådet prövar enligt nuvarande yrkestrafiklagstifltning. Att döma av den senaste statistiken från transportrådet torde det komma att röra sig om mellan 100

och 150 ärenden om året. Genomsnittligt är mål som enbart rör sökandens   Prop. 1988/89:26 lämplighet enklare att handlägga än mål som avser prövning av trafikbe­hovet.

Av det sammanlagda antalet trafiktillstånd är ca 35 % meddelade av länsstyrelser inom kammarrättens i Göteborg domkrets, 25 % inom kam­marrättens i Stockholm domkrets, 23 % inom kammarrättens i Sundsvall domkrets och 17 % inom kammarrättens i Jönköping domkrets. De för­stärkningar som kan behövas inom kammarrättsorganisationen uppvägs mer än väl av de resurser som kan frigöras hos transportrådet.

4 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu anfört har inom kommunikationsdepartementet upprättats förslag till

1.    lag om ändring i yrkestrafiklagen (1988:263),

2.

lagom ändring i lagen (1988:266) om ändring i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik,

3.

lag om ändring i lagen (1979:560) om transportförmedling,

4.

lag om ändring i lagen (1979:561) om biluthyrning. Larace? har granskat lagförslagen.

5 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att anta de av lagrådet granskade lagförslagen med vidtagna ändringar.

6 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt fram.

27

Sammanfattning av promemorian (Ds 1988:29)

Pop. 1988/89:26

Instansordningen enligt yrkestrafiklagstiftningen

aga

m.m.

Enligt den nya yrkestrafiklagen som har antagits av riksdagen (prop. 1987/88:78, TU 1987/88:15, rskr. 1987/88:166) prövas frågor om trafik­tillstånd och återkallelse av tillstånd samt varning av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Detta överensstämmer med vad som gäller enligt den nuvarande yrkestrafiklagen (1979:559). Motsvaran­de ordning gäller i fråga om tillstånd enligt lagen (1979:560) om transport­förmedling och lagen (1979:561) om biluthyming.

Enligt yrkestrafikförordningen (1979:781) och förordningarna (1979:872) om transportförmedling och (1979:873) om biluthyrning är det länsstyrelsen som i första instans prövar dessa flrågor utom vad avser interregional linjetrafik, som prövas av transportrådet. Enligt förordning- arna överklagas länsstyrelsens beslut hos transportrådet, om klagorätt finns. Transportrådets beslut överklagas hos regeringen.

Mot bakgrund av ett riksdagsbeslut år 1984 om riktlinjer för en systema­tisk översyn av reglerna om rätten att överklaga ärenden till regeringen och bestämmelserna i Europakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna om rätten till domstolspröv- ning av vissa beslut, föreslås att länsstyrelsens beslut i frågor om yrkestra­fiktillstånd och återkallelse av tillstånd skall kunna överklagas hos kam­marrätten. Frågor om tillstånd till linjetrafik skall dock även i fortsättning­en överklagas i administrativ ordning, dvs. till transportrådet och regering­en. Det föreslås vidare att frågan vilken myndighet som är behörig att pröva dessa frågor i fortsättningen skall regleras i lag.

Vidare föreslås att bestämmelser om åtgärder när en tillståndshavare dött eller försatts i konkurs flyttas över till yrkestrafiklagen och lagarna om transportförmedling och biluthyrning från resp. förordning.

De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft den I januari 1989.1 fråga om taxi skall dock hittillsvarande ordning tillämpas fram till den Ijuli 1990.

28

Författningsförslag i promemorian (Ds 1988:29)        Prop. 1988/89:26 Instansordriingen enligt yrkestrafiklagstiftningen        Bilaga 2 m.m.

1  Förslag till

Lag om ändring i yrkestrafiklagen (1988:000)

Härigenom föreskrivs i fråga om yrkestrafiklagen (1988:000)'

dels att nuvarande 23 och 24 §§ skall betecknas 24 och 25 §§ samt nuvarande punkt 7 i övergångsbestämmelserna skall betecknas punkt 8,

dels att 4, 13 och 18§§ samt punkt 2 i övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf 23 §, närmast före 23 § en ny rubrik samt i övergångsbestämmelserna två nya punkter, 4f) och 7, av följande lydelse.

Lagen kommer därför att ha följande lydelse från och med den dag då den träder i kraflt.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4§

Frågor om trafiktillstånd prövas        Frågor om trafiktillstånd prövas

av regeringen eller den myndighet    av länsstyrelsen i det län där sökan-

som regeringen bestämmer.

. den är kyrkobokförd eller, om sö-

kanden är en juridisk person, där företagets ledning finns. Frågor om tillstånd till linjetrafik som berör fie­ra län .'skall dock prövas av trans-porirådet.

I3§ , Om tillståndshavaren dör, övergår tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs, övergår tillståndet på konkursboet. Till­ståndet gäller under högst ett år räknat flrån dödsfallet eller kpnkursbeslu-tet. För verksamheten skall det finnas en föreståndare som har godkänts av tillståndsmyndigheten. I fråga om denne skall 6§ första stycket tillämpas.

Tillståndet upphör om en före­ståndare inte har anmälts till till­ståndsmyndighelen inom två måna­der från dödsfallet eller konkursbe-' slutet.. Om föreståndaren inte god­känns och en annan föreståndare inte anmäls inom viss lid som till­ståndsmyndighelen bestämmer, upphör tillståndet också att gälla. Godkänns inte heller den andre fö­reståndaren, upphör tillståndet att gälla tre veckor efiter det alt beslutet vunnit laga kraft.

 Lydelse enligt prop. 1987/88:78, TU 1987/88: 15,'rskr. 1987/88:166.

' Omtryck av lagen förutsätts ske i samband med att nu aktuella ändringar promulge-

ras.

29

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1988/89:26

Bilaga 2

18§

Frågor om återkallelse av trafik-

Frågor om återkallelse av trafik­

tillstånd eller om varning prövas av

tillstånd eller om varning prövas av

regeringen eller den myndighet som

den myndighet som har meddelat

regeringen bestämmer.

tillståndet.

23§

Överklagande

Tillståndsmyndighelens beslut enligt denna lag får överklagas hos kammarrätten, om inte annat anges i andra stycket. Ett beslut om var­ningfår inte överklagas.

Länsstyrelsens beslut i frågor om beviljande av linjetrafiktillslånd fiår överklagas hos transportrådet. Transportrådets beslut i sådana frå­gor får överklagas hos regeringen.

2. Trafiktillstånd som har meddelats enligt den äldre lagen gäller som motsvarande tillstånd enligt den nya lagen. Därvid skall tillstånd till beställningstrafik för persontransporter med tyngre fordon och till turist­trafik anses som tillstånd till beställningstrafik med buss och tillstånd till beställningstrafik för persontransporter med lättare fordon anses som till­stånd till dels taxitrafik, dels beställningstrafik med buss med villkor om högst 3,5 tons totalvikt'på bussen.

Om ett turisttrafiktillstånd innefattar rätt att i trafiken använda person­bil, skall tillståndet i den delen anses som tillstånd till taxitrafik med de begränsningar som följer av tillståndet.

I flråga om tillstånd till linjetrafik

I fråga om tillstånd till linjetrafik

som gäller vid ikraftträdandet skall som gäller vid ikraftträdandet skall

vid tillämpning av 11 § som dag för villkor som är ägnade att motverka

tillståndet anses den 1 januari sådan skada som anges i 8§ fortfia-

1989.

ra«ea7/a. Vid tillämpning av 11 §

skall i fråga om sådana tillstånd som dag för tillståndet anses den 1 januari 1989.

4fi I stället för vad som JÖreskrivs i 23§ första meningen gäller att länsstyrelsens beslut får överklagas hos transportrådet och transportrå­dets beslut hos regeringen. Detta gäller även efter utgången av juni 1990, om beslut iförsta instans har meddelats dessförinnan.

7. HarjÖre den nya lagens ikrafit-

irädande en ansökan om trafiiktill-

stånd gjorts hos en länsstyrelse som

enligt

yrkestrafiikförordningen

(1979:871) är behörig att pröva an­

sökningen, skall ansökningen prö­

vas av den länsstyrelsen även om.

den inte är behörig enligt den nya

30

lagen.

2 Förslag till

Prop. 1988/89:26

Lag om ändring i lagen (1988:000) om ändring i lagen

Bilaga 2

(1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik

Härigenom föreskrivs i flråga om lagen (1988:000)' om ändring i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik dels att 2§ skall ha följande lydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragraf 8 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2§

Om det finns särskilda skäl, flår

Om det finns särskilda skäl, får

regeringen eller den myndighet som

iransporlrådet besluta att en trafik-

regeringen bestämmer besluta att

huvudman får utan tillstånd driva

en trafikhuvudman får utan till-

linjetrafik på bestämda linjer som

stånd driva linjetrafik på bestämda

sträcker sig från det län där huvud­

linjer som sträcker sig flrån det län

mannaskapet gäller in i ett angrän-

där huvudmannaskapet gäller in i

sande län.

ett angränsande län.

8§

Transportrådets beslut enligt 2§ får överklagas hos kammarrätten.

' Lydelse enligt prop. 1987/88: 78, TU 1987/88:15, rskr. 1987/88:166.

31

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1979: 560) om transportförmedling

Härigenom föreskrivs i flråga om lagen (1979: 560) om transportförmed­ling

dels att 2 kap. 4 och 6§§, 3 kap. 3§ samt rubriken till 5 kap. skall ha följande lydelse,

dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 5 kap. 2 §, av följande lydelse.

Prop. 1988/89:26 Bilaga 2    , .

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 4§

Frågan om tillstånd till trans­portförmedling prövas av regering­en eller den myndighet som rege­ringen utser.

Frågan om tillstånd till trans­portförmedling prövas av länssty­relsen i det län där sökanden är kyr­kobokförd eder, om sökanden är en juridisk person, där förelagets led­ningfinns.

Om tillståndshavaren dör över­går tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs övergår tillståndet på konkursboet. Tillståndet gäller under högst ett år räknat från dödsfallet eller kon­kursbeslutet. För verksamheten skall det finnas en godkänd före­ståndare. I fråga om denne skall 2§ tillämpas.

6§

Om tillståndshavaren dör, över­går tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs, övergår tillståndet på konkursboet. Tillståndet gäller under högst ett år räknat från dödsfallet eller kon­kursbeslutet. För verksamheten skall det finnas en föreståndare som har godkänts av tillståndsmyndig­helen. I fråga om denne skall 2§ tillämpas.

Tillståndet upphör om en före­ståndare inte har anmälts till lill-slåndsmyndigheten inom två måna­der från dödsfallet eller konkursbe­slutet. Om föreståndaren inte god­känns och en annan föreståndare inte anmäls Inom viss tid som till­ståndsmyndigheten bestämmer, upphör tillståndet också all gälla. Godkänns inte heller den andre fö­reståndaren, upphör tillståndet att gälla tre veckor efter det att beslutet vann laga kraji.

3 kap. 3§

Frågan om återkallelse av till­stånd till transportförmedling eller om varning prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen utser.

Frågan om återkallelse av till­stånd till transportförmedling eller om varning prövas av den länssty­relse som har meddelat tillståndet.

32

Nuvarande lydelse 5 kap. Bemyndiganden

Föreslagen lydelse 5 kap. Övrigt

Prop. 1988/89:26 Bilaga 2

2

§

Länsstyrelsens beslut enligt den­na lag får överklagas hos kammar­rätten. Ett beslut om varning får inte överklagas.

Denna lag träder i kraflt den I januari 1989.

3   Riksdagen 1988/89. 1 samt. Nr 26

33

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1979: 561) om biluthyrning

Härigenom föreskrivs i flråga om lagen (1979: 561) om biluthyrning dels att 2 kap. 4 och 6§§, 3 kap. 3§ samt rubriken till 5 kap. skaU ha följande lydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragrafl, 5 kap. 2 §, av följande lydelse.

Prop. 1988/89:26 Bilaga 2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Frågan om tillstånd till uthyr­ningsrörelse prövas av länsstyrelsen i det län där sökanden är kyrkobok­förd eller, om sökanden är en juri­disk person, där företagets ledning finns.

2 kap 4§ Frågan om  tillstånd  till uthyr­ningsrörelse prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen utser.

6§

Om tillståndshavaren dör över­går tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs, övergår tillståndet på konkursboet. Tillståndet gäller under högst ett år räknat flrån dödsfallet eller kon­kursbeslutet. För verksamheten skall det finnas en godkänd före­ståndare. I fråga om denne skall 2§ tillämpas.

Om tillståndshavaren dör, över­går tillståndet till dödsboet. Om-tillståndshavaren försätts i kon­kurs, övergår tillståndet på kon­kursboet. Tillståndet gäller under högst ett år räknat från dödsflallet eller konkursbeslutet. För verksam­heten skall det finnas en förestån­dare som har godkänts av tillstånds-myndigheten. I fråga om denne skall 2första stycket tillämpas.

Tillståndet upphör om en före­ståndare inte har anmälts inom två veckor från dödsfallet eller konkurs­beslutet, öm föreståndaren inte godkänns och en annan förestånda­re inte anmäls inom viss tid som tillståndsmyndigheten bestämmer, upphör tillståndet också all gälla. Godkänns inte heller den andre fö­reståndaren, upphör tillståndet att gälla tre veckor efter det att beslutet vann laga kraft.

3 kap. 3§ Frågan om återkallelse av till-        Frågan om återkallelse av till­stånd till uthyrningsrörelse eller om     stånd   till   uthyrningsrörelse  eller varning prövas av regeringen eller     varning prövas av den länsstyrelse den myndighet som regeringen ut-    som har har utfärdat tillståndet, ser.

34

Nuvarande lydelse 5 kap. Bemyndiganden

Föreslagen lydelse 5 kap. övrigt

Prop. 1988/89:26 Bilaga 2

2

§

Länsstyrelsens beslut enligt den­na lag fiår överklagas hos kammar­rätten. Ett beslut om varning får inte överklagas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989.

35

Sammanställning av remissyttrandena över

Pp. 1988/89:26

betänkandet (Ds 1988:29) Instansordningen enligt     ''  yrkestrafiklagen m. m.

Efter remiss har yttranden över departementspromemorian (Ds 1988:29) avgetts av domstolsverket, kammarrätten i Göteborg, transportrådet, läns­styrelserna i Stockholms, Malmöhus och Norrbottens län, länsstyrelsernas organisationsnämnd, Sveriges advokatsamfund, Svenska lokaltrafikföre­ningen. Biluthyrningsbranschens riksförbund. Svenska busstrafikförbun­det, Svenska taxiförbundet. Svenska transportarbetareförbundet samt Svenska åkeriförbundet.

Instansordningen enligt yrkestrafiklagen, lagen om transportförmedling och lagen om biluthyrning

De förslag som har lämnats i betänkandet i fråga om instansordningen enligt yrkestrafiklagen, lagen om transportförmedling och lagen om bilut­hyrning har godtagits av samtliga remissinstanser utom transportrådet. Sveriges advokatsamfund anser dock att det ur rättssäkerhetssynpunkt är riktigt att transportrådets beslut jämväl i fråga om tillstånd till linjetrafik får överklagas till kammarrätten. Vidare har domstolsverket och kammar­rätten i Göteborg ifrågasatt om inte en tvåpartsprocess med länsrätten som första instans utgör den bästa ordningen för att pröva flrågor om återkallel­se av tillstånd och om varning i dessa fall. Domstolsverket har därvid anfört att en återkallelse av ett redan meddelat tiUstånd ofta är betydligt mer ingripande för den enskilde än avslag på en begäran om tillstånd. Ur rättssäkerhetssynpunkt är det i sådana situationer, där enskilda intressen strider mot allmänna, mer tillfredsställande om prövningen sker vid dom­stol även i första instans. De fördelar detta förfarande medför, såsom förtroendevalda lekmäns deltagande i beslutsfattandet samt bättre möjlig­heter till muntligt förfarande och bevisdokumentation torde överväga nackdelarna. Denna ordning överensstämmer för övrigt med vad som redan gäller beträffande exempelvis återkallelse av körkort och luftfarts-certifikat.

Transportrådet föreslår i första hand att nuvarande instansordning, läns­styrelse - transportrådet - regeringen skaU kvarstå. Den möjlighet till prövning i regeringsrätten som numera gäller bör tillgodose rättsskyddsbe­hovet.

I andra hand föreslår transportrådet att instansordningen när det gäUer tillstånd till taxitrafik, beställningstrafik med buss, godstrafik, transport­förmedling och biluthyrning skall vara länsstyrelse transportrådet kammarrätten regeringsrätten. Samma instansordning bör gälla länssty­relsens beslut i fråga om tillstånd till linjetrafik. Transportrådets föreskrif­ter (TPRFS 1985:2) om krav på yrkeskunnande enligt yrkestrafiklagstift-

36

ningen styr näringen mot bättre förhållanden. Genom även andra åtgärder Prop. 1988/89:26 verkar transportrådet för att praxisen i landet skall bli enhetlig. Bibehål- Bilaga 3 landet av transportrådet som besvärsinstans skulle otvivelaktigt främja en enhetlig praxis. Frågor om en tillståndshavares lämplighet faller inom transportrådets övriga trafikpolitiska verksamhet. För att de trafikpoliti­ska intentionerna skall genomföras är det nödvändigt att transportrådet kvarstår som besvärsinstans. När det gäller återkallelse av eller ändringar i linjetrafiktillstånd bör regeringen vara slutinstans om återkallelsen är för­anledd av att statens järnvägar eller trafikhuvudman begärt att tillståndet skall omprövas.

Länsstyrelsen i Malmöhus län har anfört att det är av vikt att transport­rådets stora kunskapsflond också i fortsättningen utnyttjas, förslagsvis genom att rådet vid behov kan fungera som kammarrättens remissorgan i vissa frågor (t.ex. beträflfande kurskrav eller dispens flrån detta vid en lämplighetsbedömning).

Instansordningen enligt lagen om rätt att driva viss linjetrafik

Domstolsverket, länsstyrelserna i Stockholms, Malmöhus och Norrbottens län, länsstyrelsernas organisationsnämnd, Sveriges advokatsamfund. Svenska lokaltrajikJÖreningen, Svenska taxiförbundet. Svenska transportar-betarejörbundet och Svenska åkeriförbundet har godtagit förslaget i betän­kandet. Kammarrätten i Göteborg, transportrådet och Svenska busstrafiik-förbundet har avstyrkt förslaget.

Kammarrätten i Göteborg har anfört att ett beslut enligt 2 § lagen om rätt att driva viss linjetrafik (länsgränsöverskridande trafik) får bl.a. den ver­kan att gällande linjetrafiktillstånd på sådana sträckor som omfattas av' beslutet upphör att gälla två år efter det att beslutet vunnit laga kraft. 1 promemorian slås fast att utrymme för politiska bedömningar i ett sådant beslut är litet och att det inte finns någon anledning att ett överklagande skall kunna prövas av regeringen. Det förordas därför att instansordningen skall vara transportrådet kammarrätten i Stockholm regeringsrätten. I prop. 1987/88:78 (s. 27 30) säger departementschefen att en förutsätt­ning för att trafikhuvudmannen skall medges rätt till länsgränsöverskri­dande linjetrafik bör vara att ifrågavarande trafikområden i de angränsan­de länen sammantagna kan betraktas som en enhet såvitt gäller behovet av t. ex. arbetspendling och skolresor samt av resor till köpcentra och service­inrättningar. Medgivande bör kunna ges till endera av trafikhuvudmännen eller till båda. Avgörande bör enligt departementschefen vara vad trafik-huvudmännen själva kommer överens om. Enligt de riktlinjer för regering­ens befattning med besvärsärenden som riksdagen antog år 1984 bör sådana ärenden där rättsfrågan är huvudsak prövas av domstol, medan ärenden i vilka lämplighetsbedömningar dominerar skall prövas i admi­nistrativ ordning, dock att mindre avsteg härifrån bör kunna göras i båda riktningarna. Enligt kammarrättens mening kan man svårligen komma flram till att beslut enligt 2 § lagen om rätt att driva viss linjetrafik i huvudsak rör rättsfrågor. Fastmera förhåller det sig så att besluten kom-

37

4   Riksdagen 1988/89. 1 saml. Nr 26

mer att fattas så gott som uteslutande på grundval av intresseavvägningar Prop. 1988/89:26 samt regional- och trafikpolitiska lämplighetsbedömningar. Sådana över- Bilaga 3 väganden är domstolarna normalt inte särskilt väl skickade att göra. Även om, som det sägs i promemorian, utrymmet för rent politiska bedömning­ar kanske är litet så måste en bättre tingens ordning vara att dessa beslut prövas i administrativ ordning, dvs. att transportrådets beslut får överkla­gas hos regeringen.

Kammarrätten delar bedömningen i promemorian att besluten i frågan otvivelaktigt är av det slaget att de enligt europakonventionen måste kunna prövas av domstol. Som sägs i propositionen 1987/88:69 (s. 18) om europakonventionen och rätten till domstolsprövning i Sverige är det emellertid tydligt att det inte är möjligt att låta domstolsprövningen ersät­ta överprövning i administrativ ordning beträflfande alla de förvaltnings­beslut som enligt europakonventionen kräver en domstolsprövning. Ett beslut enligt 2 § lagen om rätt att driva viss linjetrafik är enligt kammarrät­tens mening ett exempel på när överprövning i administrativ ordning bör behållas och rätten till domstolsprövning tillhandahållas i form av det nyligen införda rättsprövningsinstitutet.

Enligt Svenska busstrafikförbundet kan beslut enligt lagen om rätt att driva viss trafik bli av avgörande betydelse för gränsdragningen mellan det övergripande statliga trafikförsörjningsansvaret och det ansvar för lokal och regional kollektiv persontrafik, som lagstadgat åvilar kommuner och landsting i särskilt huvudmannaskap. Även om bedömningsgrunderna finns ganska väl angivna i förarbetena till bestämmelsen i LTL kan sådana tveksamma flall uppkomma som bör ge möjlighet till regeringsprövning.

Övriga frågor

Kammarrätten i Göteborg, länsstyrelsen i Malmöhus län. Svenska lokaltra-fitkföreningen. Bilbranschens riksförbund. Svenska busslraftkförbundet. Svenska taxiförbundet och Svenska åkeriförbundet har godtagit de övriga förslag som har lagts flram i betänkandet.

Länsstyrelsernas organisationsnämnd och transportrådet har tillstyrkt förslaget såvitt rör åtgärder när en tillståndshavare dör eller försätts i konkurs. Sveriges advokatsamfund har föreslagit att en precisering eller i vart fall en minimering av den tid, som tillståndsmyndigheten skall be­stämma för anmälan av en ny föreståndare om rättidigt anmäld förestån­dare inte godkänns. Svenska busslrafiikförbundet har förordat att temporä­ra ordningar skall införas vid t. ex. en anställnings upphörande eller vid långvarig sjukdom i analogi med vad som gäller vid dödsfall eller konkurs vid risk för att en trafikrörelses fortbestånd eljest skulle kunna äventyras. Svenska taxiförbundet och Svenska åkeriförbundet har instämt i vad buss­trafikförbundet har anfört.

Kammarrätten i Göteborg har påpekat att det i handelsbolag endast undantagsvis organiseras en styrelse i ett handelsbolag och att ledningen eller förvaltningen handhas i normalfallet gemensamt av bolagsmännen. Om bolagsmännen är bosatta i olika län kan man inte med ledning av det

38

är behörig att pröva dessa frågor. Av lagtexten eller förarbetena bör flramgå Prop. 1988/89: 26 att rätt florum för ett handelsbolag bör vara det län i vilket handelsbolaget Bilaga 3 är eller hade bort vara registrerat. Vidare har kammarrätten anfört att det är rimligt att den, vars tillstånd till yrkesmässig trafik, biluthyrningsverk­samhet eller transportförmedling återkallas, flår skälig tid på sig att avveck­la sin rörelse. Kammarrätten har därför väckt frågan om inte de aktuella lagarna bör kompletteras med bestämmelser som ger myndigheterna befo­genhet att fatta sådana beslut.

39

Lagrådsremissens förslag

Prop. 1988/89:26

1  Förslag till

Bilaga. 4

Lag om ändring i yrkestrafiklagen (1988:263)

Härigenom föreskrivs i fråga om yrkestrafiklagen (1988:263)

dels att nuvarande 23 och 24 §§ skall betecknas 24 och 25 §§ samt nuvarande punkt 7 i övergångsbestämmelserna skall betecknas punkt 9,

dels att 4, 13 och 18 §§ samt punkt 2 i övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 23 §, närmast före 23 § en

ny rubrik samt i övergångsbestämmelserna fyra nya punkter, 40, 4g), 7

och 8, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4§

Frågor om trafiktillstånd prövas

Frågor om trafiktillstånd prövas

av regeringen eller den myndighet     av länsstyrelsen i det län där sökan-

som regeringen bestämmer.

den är kyrkobokförd eller, om sö-

kanden är en juridisk person, där jÖretagets ledning.fimns. Frågor om tillstånd lill linjetrajik som berör jle­ra län skall dock prövas av trans­portrådet.

13§ Om tillståndshavaren dör, övergår tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs, övergår tillståndet på konkursboet. Till­ståndet gäller under högst ett år räknat flrån dödsflallet eller konkursbeslu­tet. För verksamheten skall det finnas en föreståndare som har godkänts av tillståndsmyndigheten. I flråga om denne skall 6 § första stycket tillämpas.

Tillståndet upphör om en före­ståndare inte har anmälts lill till­ståndsmyndighelen inom två måna­der från död.sfällel eller konkursbe­slutet. Öm JÖreståndaren inte god­känns och en annan föreståndare inte anmäls inom den tid som liU-slåndsmyndlgheten bestämmer, upphör tillståndet också alt gälla. Godkänns Inte heller den andre fö­reståndaren, upphör tillståndet att gälla tre veckor efter det att beslutet vunnit laga kraft.

18§

Frågor om återkallelse av trafik-        Frågor om återkallelse av trafik­

tillstånd eller om varning prövas av     tillstånd eller om varning prövas av

regeringen eller den myndighet som     den myndighet som har meddelat

regeringen bestämmer.

tillståndet.

23§

överklagande

Tillståndsmyndighelens beslut

enligt denna lag får överklagas hos

kammarrätten, om inte något annat

40

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

anges i andra stycket. Ett beslut om varning får dock inte överklagas.

Länsstyrelsens beslut i frågor om beviljande av linjetrafiktillslånd och om omprövning av tillståttd enligt 11 § får överklagas hos iransporlrå­det. Transportrådets beslut i sådana frågor får överklagas hos regering­en.

Prop. 1988/89:26 Bilaga 4

2. Trafiktillstånd som har meddelats enligt den äldre lagen gäller som motsvarande tillstånd enligt den nya lagen. Därvid skall tillstånd till beställningstrafik för persontransporter med tyngre fordon och till turist-trafik anses som tillstånd till beställningstrafik med buss och tillstånd till beställningstrafik för persontransporter med lättare fordon anses som till­stånd till dels taxitrafik, dels beställningstrafik med buss med villkor om högst 3,5 tons totalvikt på bussen.

Om ett turisttrafiktillstånd inneflattar rätt att i trafiken använda person­bil, skall tillståndet i den delen anses som tillstånd till taxitrafik med de begränsningar som följer av tillståndet.

I fråga om tillstånd till linjetrafik

I fråga om tillstånd till linjetrafik

som gäller vid ikraftträdandet skall     som gäller vid ikraftträdandet skall

vid tillämpning av 11 § som dag för tillståndet anses den 1 januari 1989.

villkor som är ägnade all motverka sådan skada som anges i 8 § fortfa­rande gälla. Vid tillämpning av 11 § skall i fråga om sådana tUl­stånd som dag för tillståndet anses den 1 januari 1989.

4fi I stället för vad som JÖreskrivs i 4 § skall .frågor om trafiktillstånd prövas av länsstyrelsen i det län där trafikområdet skall finnas.

4 g) I stället för vad som föreskrivs i 23 § första stycket första meningen gäller att länsstyrelsens beslut får överklagas hos transportrådet och transportrådets beslut hos regering­en.

7. Härföre den nya lagens ikraft­

trädande en ansökan om trafiktill­

stånd gjorts hos en länsstyrelse som

enligt

yrkestrafiikförordningen

(1979:871) är behörig all pröva an­sökningen, skall ansökningen prö­vas av den länsstyrelsen även om den inte är behörig enligt den nya lagen.

41

Nuvarandelydel.se

Föreslagen lydelse

Prop. 1988/89:26

Bilaga 4 8. Ärenden som avser överklagan­de av länsstyrelsens beslut och som inte har avgjorts jöre ikraftträdan­det skall, om överklagandet enligt den nya lagen skall prövas av kam­marrätten, vid ikraftträdandet över­lämnas dit. Överklaganden av be­slut som transportrådet har medde­lat före ikraftträdandet skall även därefter prövas av regeringen.

42

2 Förslag till

Prop. 1988/89:26

Lag om ändring i lagen (1988:266) om ändring i lagen

Bilaga 4

(1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:266) om ändring i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik dels att 2 § skall ha följande lydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 8 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2§

Om det finns särskilda skäl, får

Om det finns särskilda skäl, får

regeringen eller den myndighet som

transportrådet besluta att en trafik-

regeringen bestämmer besluta att

huvudman får utan tillstånd driva

en trafikhuvudman får utan till-

linjetrafik på bestämda linjer som

stånd driva linjetrafik på bestämda

sträcker sig flrån det län där huvud­

linjer som sträcker sig flrån det län

mannaskapet gäller in i ett angrän-

där huvudmannaskapet gäller in i

sande län.

ett angränsande län.

8§

Transporlrådels beslut enligt 2 § får överklagas hos kammarrätten.

Denna lag träder i kraft den Ijuli 1989.

43

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1979: 560) om transportförmedling

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1979:560) om transportförmed­ling

dels att 2 kap. 4 och 6 §§, 3 kap. 3 § samt rubriken till 5 kap. skall ha följande lydelse,

dels att i lagen skaU införas en ny paragraf 5 kap. 2 §, av följande lydelse.

Prop. 1988/89:26 Bilaga 4

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 4

§

Frågan om tillstånd till trans­portförmedling prövas av regering­en eller den myndighet som rege­ringen utser.

Frågan om tillstånd till trans­portförmedling prövas av länssty­relsen i det län där sökanden är kyr­kobokförd eller, om sökanden är en juridisk person, där förelagets led­ningfinns.

6

§

Om tillståndshavaren dör över­går tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs övergår tillståndet på konkursboet. Tillståndet gäller under högst ett år räknat från dödsfallet eller kon­kursbeslutet. För verksamheten skall det finnas en godkänd före­ståndare. I fråga om denne skall 2 § tillämpas.

Om tillståndshavaren dör, över­går tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs, övergår tillståndet på konkursboet. Tillståndet gäller under högst ett år räknat från dödsfallet eller kon­kursbeslutet. För verksamheten skall det finnas en föreståndare som har godkänts av tillståndsmyndig­heten. I fråga om denne skall 2 § tillämpas.

Tillståndet upphör om en före­ståndare inte har anmälts till till­ståndsmyndigheten inom två måna­der från dödsfallet eller konkursbe-slutel. Om föreståndaren inte god­känns och en annan föreståndare inte anmäls inom den tid som till­ståndsmyndigheten bestämmer, upphör tillståndet också att gälla. Godkänns inte heller den andre fö­reståndaren, upphör tillståndet att gälla tre veckor efter det att beslutet vann laga krafit.

3 kap. 3§ Frågan om återkallelse av till-        Frågan om återkallelse av till­stånd till transportförmedling eller     stånd till transportförmedling eller om varning prövas av regeringen     om varning prövas av den länssty-eller den myndighet som regeringen     relse som har meddelat tiUståndet. utser

44

Nuvarande lydelse

5 kap. Bemyndiganden

Föreslagen lydelse 5 kap. Övrigt

Prop. 1988/89:26 Bilaga 4

2

§

Länsstyrelsens beslut enligt den­na lag får överklagas hos kammar­rätten. Ett beslut om varning får inte överklagas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989. Ärenden som avser överkla­ganden av länsstyrelsens beslut enligt denna lag och som inte har avgjorts före ikraftträdandet skall vid ikraftträdandet överlämnas till kammarrät­ten. Överklaganden av beslut som transportrådet har meddelat före ikraft­trädandet skall även därefter prövas av regeringen.

45

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1979: 561) om biluthyrning

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1979: 561) om biluthyrning dels att 2 kap. 4 och 6 §§, 3 kap. 3 § samt rubriken till 5 kap. skall ha

följande lydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 5 kap. 2 §, av följande

lydelse.

Prop. 1988/89:26 Bilaga 4

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 4§

Frågan om tillstånd till uthyr­ningsrörelse prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen utser.

Frågan om tillstånd till uthyr­ningsrörelse prövas av länsstyrelsen i det län där sökanden är kyrkobok­förd eller, om sökanden är en juri­disk person, där företagets ledning finns.

6

§

Om tillståndshavaren dör över­går tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs, Övergår i konkurs, övergår tillstån­det på konkursboet. Tillståndet gäl­ler under högst ett år räknat från dödsfallet eller konkursbeslutet. För verksamheten skall det finnas en godkänd föreståndare. I fråga om denne skall 2 § tillämpas.

Om tillståndshavaren dör, över­går tillståndet på dödsboet. Om till­ståndshavaren försätts i konkurs, övergår tillståndet på konkursboet. Tillståndet gäller under högst ett år räknat flrån dödsflallet eller kon­kursbeslutet. För verksamheten skall det finnas en föreståndare som har godkänts av tillståndsmyndig­helen. I fråga om denne skall 2 § första stycket tillämpas.

Tillståndet upphör om en före­ståndare inte har anmälts inom två månader från dödsfallet eller kon­kursbeslutet. Om föreståndaren inte godkänns och en annan förestånda­re inte anmäls inom den lid som lillslåndsmyndigheten bestämmer, upphör tillståndet också att gälla. Godkänns inte heller den andre fö­reståndaren, upphör tillståndet att gälla tre veckor efter det att beslutet vann laga kraft.

3 kap.

3§

Frågan om återkallelse av till­stånd till uthyrningsrörelse eller om varning prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen ut­ser.

Frågan om återkallelse av till­stånd till uthyrningsrörelse eller varning prövas av den länsstyrelse som har meddelat tillståndet.

46

Nuvarande lydelse 5 kap. Bemyndiganden

Föreslagen lydelse 5 kap. Övrigt

Prop. 1988/89:26 Bilaga 4

2

§

Länsstyrelsens beslut enligt den­na lag får överklagas hos kammar­rätten. Ett beslut om varning får inte överklagas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989. Ärenden som avser överkla­ganden av länsstyrelsens beslut enligt denna lag och som inte har avgjorts före ikraftträdandet skall vid ikraftträdandet överlämnas till kammarrät­ten. Överklaganden av beslut som transportrådet har meddelat före ikraft­trädandet skall även därefter prövas av regeringen.

47

Lagrådet

Prop. 1988/89:26

Bilaga 5 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1988-10-03

Närvarande: f d. regeringsrådet Bengt Wieslander, regeringsrådet Ulla Wadell, justitierådet Staflfan[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 29 september 1988 har regeringen på hemställan av statsrådet Sven[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1988:263), m.m.

Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Gunilla Eng-berg.

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

48

Innehåll

Propositionens huvudsakliga innehåll......................... 

1

Lagförslag.......................................................... 

2

1.

Lagom ändring i yrkestrafiklagen (1988:263)........ 

2

2.

Lag  om   ändring  i   lagen   (1988:266)  om   ändring  i   lagen (1985:449) om rätt att driva viss trafik ............................................. 

5

3.

Lag om ändring i lagen (1979:560) om transportförmedling   

6

4. Lagom ändring i lagen (1979:561) om biluthyrning 

8

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 oktober 1988 ..

10

1

Inledning ........................................................ 

. 

10

2

Nuvarande ordning............................................. 

... 

Il

2!l Yrkestrafiklagen ........................................... 

... 

II

2.2

Lagen om rätt att driva viss linjetrafik............... 

. 

14

2.3

Lagen om transportförmedling.......................... 

14

2.4

Lagen om biluthyrning.................................... 

15

3 Föredraganden ................................................. 

. 

16

3.1

Inledande synpunkter ................................... 

. 

16

3.2

Yrkestrafiklagen ........................................... 

17

3.3

Lagen om rätt att driva viss linjetrafik............... 

. 

21

3.4

Transportförmedling och biluthyrning................. 

. 

22

3.5

Åtgärder när en tillståndshavare dött eller försatts i konkurs ..

23

3.6

Villkor vid linjetrafiktillstånd m. m...................... 

24

3.7

Lagtekniska flrågor........................................ 

. 

24

3.8

Ikrafltträdande- och övergångsbestämmelser .... 

. 

25

3.9

Resursflrågor................................................ 

. 

26

4

Upprättade lagförslag......................................... 

27

5

Hemställan ...................................................... 

27

6

Beslut ............................................................ 

27

Bilagor

1

Sammanfattning av departementspromemorian (1988:29) om in­stan sord ningen enligt yrkestrafiklagstiftningen m.m................................ 

28

2

Promemorians författningsförslag.......................... 

29

3

Sammanställning över remissyttrandena................. 

36

4

De remitterade förslagen .................................... 

40

5

Lagrådets yttrande ........................................... 

48

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1988                                                                                                                     49