Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 53 år 1972

Prop. 1972: 53

Nr 53

Kungl. Maj:ts proposition angående stöd till kollektiv skogsteknisk forskning m. m.; given Stockholms slott den 10 mars 1972.

Kungl. Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över jordbmksärenden, föreslå riksdagen att bifalla de förslag om vars avlåtande till riksdagen föredragande departements­chefen hemställt.

GUSTAF ADOLF

INGEMUND[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås att Kungl. Maj:t bemyndigas godkänna av­tal mellan staten och Stiftelsen Skogsteknisk FoU om stöd till kollektiv skogsteknisk forskning. Förslaget innebär en samordning och utbygg­nad av den skogstekniska forskningen i Sverige. Enligt avtalet, som gäller för budgetåren 1972/731974/75, skaU staten bidra med 9,9 milj. kr. och stiftelsen med 14 850 000 kr. till finansieringen av ett forskningsprogram på totalt 24 750 000 kr. för treårsperioden. Pro­grammet omfattar skogsteknisk forskning rörande bl. a. anläggning, skötsel och avverkning av skog, transport av virke samt arbetarskydds-och miljövårdsfrågor i anslutning till skogsarbetet. För att ansvara för programmets genomförande inrättas en särskild nämnd kallad nämnden för skogsteknisk forskning. För budgetåret 1972/73 föresläs i enlighet med avtalet ett anslag av 3 milj. kr. för stöd till kollektiv skogsteknisk forskning.

I propositionen föreslås vidare att till statens råd för skogs- och jord­bruksforskning anvisas ett anslag av 2 745 000 kr. till skoglig forskning för budgetåret 1972/73.

1   Riksdagen 1972.1 saml. Nr 53

Prop. 1972: 53

Utdrag av protokollet över Jordbruksärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet på Stockholms slott den 10 mars 1972.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], ASP­LING,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för jordbruksdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om stöd till kollekliv skogsteknisk forskning m. m. och anför.

I prop. 1972: 1 (bil. 11 s. 108) har Kungl. Maj:t föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, tUl Skoglig forskning för budgetåret 1972/73 beräkna ett reservationsanslag av 3 165 000 kr. Jag anhåller att nu få ta upp denna fråga.

Inledning

Med stöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande den 17 oktober 1969 tillkaUade chefen för jordbruksdepartementet den 23 oktober 1969 en sakkunnig! för att utreda frågan om det skogstekniska forsknings- och utvecklingsarbetet. Den sakkunnige som antagit namnet 1969 års utred­ning om skogstekniskt forsknings- och utvecklingsarbete har i juni 1971 avlämnat betänkandet (Ds Jo 1971: 6) Skogsteknisk FoU.

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av statskontoret, riksrevisionsverket, arbetarskyddsstyrelsen, arbetsmedicinska institutet, universitetskanslersämbetet, skolöverstyrelsen, skogsstyrelsen, statens na­turvårdsverk, skogshögskolan, statens maskinprovningar, statens råd för skogs- och jordbruksforskning, styrelsen för teknisk utveckling (STU), skogspolitiska utredningen. Forskningsstiftelsen Skogsarbeten, Institu­tet för skogsförbättring. Nordiska Skogsarbetsstudiernas Råd, Norr­landsfonden, Samarbetsorganisationen för fordon-märkforskriing. Sam­verkande Träfacken, Skogs- och lantbruksakaderhién. Stiftelsen Skogsme­kanisering, Svenska träforskningsinstitutet, Sveriges Mekanförbund och Sågverkens Riksförbund. Gemensamt yttrande har avgetts av domänver­ket. Föreningen Skogsbrukets Arbetsgivare, Skogsindustriernas Samar­betsutskott, Skogs- och Lantarbetsgivareföreningen och Sveriges Skogs­ägareföreningars Riksförbund. Domänverket har samtidigt avgett sär­skilt yttrande. Vissa remissinstanser har bifogat yttranden från lokala organ e. d.

' Generaldirektören Fredrik Ebeling.

Prop. 1972: 53

Sedan remissbehandlingen avslutats har chefen för jordbruksdeparte­mentet den 10 december 1971 tillkallat sakkunniga för att för ståtens räkning förhandla och under förbehåll av Kungl. Maj:ts godkännande träffa avtal med företrädare för skogsbruket och andra intressenter om gemensam finansiering av forskning och utvecklingsverksamhet på det skogstekniska området. De sakkunniga som antagit benämningen skogstekniska förhandlingsgruppen har i mars 1972 överlämnat en pro­memoria (Ds Jo 1972: 3) om stöd till kollektiv skogsteknisk forskning m. m. Till promemorian har som bilagor fogats ett mellan staten och Stiftelsen Skogsteknisk FoU under förbehåll av Kungl. Maj:ts och stiftelsens styrelses godkännande ingånget avtal om gemensam finansie­ring av kollektiv forskning pä det skogstekniska området, ett till av­talet fogat ramprogram samt förslag till stadgar för en särskild ny­inrättad nämnd, nämnden för skogsteknisk forskning, som föreslås få ansvaret för den avtalade verksamhetens genomförande.

Nuvarande förhållanden

Till skogstekniskt forsknings- och utvecklingsarbete hänförs i detta sammanhang forskningsverksamhet rörande skogsarbetets teknik, plan­läggning, organisation, samordning, arbetsledning och kontroll, skogs­brukets tekniska hjälpmedel och anläggningar samt virkets tekniska och kemiska egenskaper och virkessortimenten i den utsträckning ar­betsprocesserna påverkas därav. Utöver skoglig mekanisering inbegrips således också sådana aktiviteter som är nödvändiga förutsättningar för skoglig mekanisering eller som direkt sammanhänger med mekanise­ringens praktiska genomförande. Området kommer därigenom att om­fatta arbets- och driftstekniska frågor från beståndsanläggning fram till egentlig industriell förädling.

För att få en bild av det skogstekniska forsknings- och utvecklings­arbetets omfattning genomförde utredningen en enkätundersökning hos forskningsinstitutioner samt skogsföretag och maskintillverkande före­tag. Enligt undersökningen satsades är 1969 totalt ca 25 mUj. kr. på skogstekniskt forsknings- och utvecklingsarbete. Därav disponerade särskilda forskningsinstitutioner ca 7 milj. kr., skogsföretagen ca 8 milj. kr. och den maskin- och redskapstillverkande industrin ca 10 milj. kr. Ungefär två tredjedelar av hela verksamheten låg inom området av­verkning, terrängtransport och vidaretransport. Stora insatser gjordes också för utveckling av administrativa mtiner och hjälpmedel för skogs­driften.

Verksamheten finansierades enligt undersökningen till största delen genom direkta insatser av berörda företag. Av den totala satsningen på

' Departementsrådet Allan[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, bergsingenjören Jan Olof[REDACTED_EFTERNAMN] och avdelningsdirektören Alf[REDACTED_EFTERNAMN].

It    Riksdagen 1972.1 saml. Nr 53

Prop. 1972: 53

4

ca 25 mUj. kr. beräknades staten svara för ca 4,5 milj. kr., dvs. något mindre än 20 "/o- De statliga insatserna inriktades främst på olika forsk­ningsinstitutioner. Staten svarade sålunda för ca 4 milj. kr. av de 7 milj. kr. dessa disponerade för forskningsverksamhet inom det skogstekniska området.

Följande sammanställning visar i mUj. kr. forskningsinsatsernas ut­veckling åren 19641969 enligt undersökningen samt prognoser för åren 1970 och 1972 av de enkätbesvarande institutionerna. Av redovisningen framgår att volymen ökat kraftigt under andra hälften av 1960-talet efter att tidigare ha legat pä en relativt låg nivå. Denna utveckling överensstämmer väl med produktivitets- och mekaniseringsutvecklingen i det praktiska skogsbruket.

1964

1966

1968

1969

1970

1972

10,8

19,7

22,7

25,1

28,4

29,6

Som framgått av enkätundersökningen utgjorde den skogstekniska forskningsverksamhet som utfördes av olika skogsföretag, däri inbegri­pet domänverket, ca 30 "/o av den totala satsningen i Sverige år 1969. Verksamheten vid företagen avser ofta utvecklingsarbete i samband med introduktion och intrimning av nya system och komponenter. I en del fall har också enskilda skogsföretag direkt engagerat sig i fram-tagning och konstruktion av maskinprototyper. Statligt stöd av någon betydelse har inte utgått till verksamheten vid de enskilda skogsföre­tagen.

Rationaliseringen inom skogsbruket har inneburit en ökande mark­nad för den industri som tillverkar redskap och maskiner för skogs­bruket. Branschens produktsortiment omfattar ett brett urval frän mo­torsågar till hela avverknings- och transportsystem. De terränggående maskinerna innehåller ofta komponenter från entreprenadmaskiner och transportfordon. Nya konstruktioner och kombinationer har emeUertid under de senaste åren utvecklats av den skogsmaskintillverkande indu­strin för att de hårda påfrestningama i terrängen skall kunna klaras och skogsbmkets krav i övrigt tiUgodoses. Detta har lett till starkt ökade insatser för utvecklingsarbete. Statens bidrag till utvecklingsarbetet inom skogsmaskinindustrin har hittUls i genomsnitt uppgått till ca 10 "/o av kostnaderna. Under år 1970 har en särskild branschgmpp för skogsma-skintillverkare bildats inom Sveriges Mekanförbund. Bland uppgiftema för gmppen ingår bl. a. att undersöka förutsättningarna för ökad sam­verkan mellan företagen när det gäller frågor rörande forsknings- och utvecklingsarbete.

Bland de forskningsinstitutioner som bedriver skogsteknisk forskning är skogshögskolan och skogsbmkets branschorgan Forskningsstiftelsen Skogsarbeten de viktigaste. När det gäller skogshögskolan består enligt vissa beräkningar verksamheten till ca 80 "/o av forskning och till ca

Prop. 1972: 53

5

20 0/0 av undervisning. Skogsteknisk forskning i den mening begreppet används här bedrivs vid flera institutioner inom skogshögskolan. Fömt­om vid institutionen för skogsteknik förekommer sådan forskning också i betydande utsträckning vid institutionen för virkeslära samt i viss mån vid institutionerna för skogsföryngring, skogsekonomi samt skogsupp­skattning och skogsindelning. Utredningen har beräknat skogshögsko­lans insatser när det gäller skogsteknisk forskning till storleksordningen 2,9 milj. kr. för budgetåret 1970/71. Därav utgjordes 1,5 milj. kr. av ordinarie statsanslag tiU högskolan och 1,4 milj. kr. av särskilda anslag från forskningsråd och fonder.

Forskningsstiftelsen Skogsarbeten bUdades är 1964 genom sam­manslagning av tre tidigare var för sig verkande organisationer som ursprungligen bildats främst för att bedriva arbetsstudier som underlag för lönesättning av skogsarbete. Stiftelsens huvudmän är Föreningen Skogsbrukets Arbetsgivare, medlemsföretag i föreningen, domänverket samt Skogs- och Lantarbetsgivareföreningen. Sedan skogsägareförening­arna i Norrland, Dalarna och Värmland är 1966 ingått som medlem­mar i stiftelsen, är hela skogsägarerörelsen nu direkt eller indirekt an­sluten till stiftelsen. Stiftelsens uppgifter är att genom forskning och försök främja skogsbrukets utveckling beträffande redskap, maskiner och arbetsmetoder samt att utföra undersökningar och arbetsstudier, som syftar till att skapa rättvisa grunder för bedömning av arbetssvå­righeter hos till skogsbmket hörande arbeten. Huvuddelen av verksam­heten finansieras genom bidrag frän skogsbruket. För år 1971 beräk­nades stiftelsens omslutning uppgå till ca 5,5 milj. kr., varav 2,5 milj. kr. bidrag frän intressenterna, 1,2 milj. kr. anslag från forskningsråd och fonder, 700 000 kr. inkomster från förmedlingsverksamhet samt 1,1 milj. kr. ersättningar för uppdragsforskning.

Det skogstekniska forskningsområdet är av utpräglat tvärvetenskaplig karaktär. Forskning av betydelse för skogstekniken förekommer därför förutom vid skogshögskolan och Forskningsstiftelsen Skogsarbeten vid ett flertal andra forskningsinstitutioner t. ex. vid de tekniska högsko­lorna. Vidare kan nämnas de delstatliga branschforskningsinstituten Institutet för skogsförbättring och Svenska träforskningsinstitutet. Sär­skUt vid det senare förekommer f. n. verksamhet som ligger inom det skogstekniska området och som rör bl. a. utformning av fällnings- och kvistningskomponenter. Dessutom berör verksamheten vid bl. a. arbets­medicinska institutet och statens maskinprovningar också det skogstek­niska området.

De organ som nu behandlats är sådana som själva bedriver skogstek­niskt forsknings- eller utvecklingsarbete. Vid sidan härom bör också nämnas de medelsbeviljande organen. Statliga bidrag till skogstekniskt forsknings- och utvecklingsarbete utgår f. n. från ett flertal organ, varav de viktigaste är Norrlandsfonden och den av fonden tillskapade

Prop. 1972: 53

6

Stiftelsen Skogsmekanisering samt statens råd för skogs- och jordbruks­forskning och styrelsen för teknisk utveckling (STU).

Norrlandsfonden har till uppgift att främja näringslivets utveckling i Norrland. Detta sker bl. a. genom stöd till sådant forsknings- och ut­vecklingsarbete, som syftar till att vidareförädla norrländska råvarutill­gångar. Fonden medverkar också till främjande av den norrländska företagsamhetens utveckling och differentiering genom att stimulera utbyggnad av manufaktureringsindustri, grundad på norrländska råva­ror. Stöd kan också lämnas i sådana fall som avser andra än norrländska råvaror, om det finns gmndad anledning att anta att den understödda verksamheten kommer att medföra bestående sysselsättning för befolk­ningen i Norrland. Fondens stöd till forsknings- och utvecklingsarbete ges i allmänhet genom bidrag tUl målforskningsprojekt, som utförs av forskningsinstitutioner, företag eller enskilda personer. Bidrag lämnas dels till forskningsprojekt, dels till investeringar i byggnader och an­läggningar samt utrustning. Fonden har möjlighet att stödja projekt inom hela den utvecklingskedja som ligger bakom näringslivets gradvisa utveckling. Genom stöd till industriellt utvecklingsarbete har fonden möjlighet att helt eller delvis överta riskerna i ett industriellt utveck­lingsprojekt.

Norrlandsfonden har i betydande utsträckning lämnat stöd till skogs­tekniskt forsknings- och utveckhngsarbete. Detta stöd har i huvudsak utgått genom Stiftelsen Skogsmekanisering som bildades år 1963 genom fondens initiativ. TUl stiftelsen har anvisats sammanlagt 12,5 milj. kr. Stiftelsens uppgift är att eftersträva en samordning av det norrländska skogsbrukets och maskinindustrins resurser, så att förbättrade och nya metoder för utdrivning av virke kan komma fram snabbare än genom insatser endast från skogsföretagen och de skogsmaskintillverkande in­dustrierna.

Statens råd för skogs- och jordbruksforskning består av två sektioner, en för skoglig forskning och en för jordbruksforskning. EnUgt sin in­struktion skall rådet främja sådan forskning som är ägnad att gagna jordbrukets och skogsbrukets utveckling och stärka dessa näringars bärkraft. Sektionen för skoglig forskning erhåller medel dels över riks­staten, dels från Fonden för skoglig forskning. För budgetåret 1971/72 uppgår dessa medel till sammanlagt 4,7 mUj. kr.

STU är central förvaltningsmyndighet för statens stöd till tiUämpad teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete. I STU:s uppgifter ingår bl. a. att följa den tekniska utvecklingen samt att initiera samarbete och stödja tillämpad teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbe­te. STU lämnar stöd till tekniskt forsknings- och utvecklingsarbete ge­nom anslag med eller utan viUkorlig återbetalningsskyldighet, lån eller avtalsbundna fleråriga bidrag tUl kollektiva tekniska forskningsprogram. 1 huvudsak tillämpas följande tre former av stöd, nämligen projektbun-

Prop. 1972: 53

7

det stöd till teknisk forskning, stöd till kollektiv teknisk forskning samt stöd till industrieUt utvecklingsarbete. STU:s insatser har hittills i be­gränsad utsträckning berört det skogstekniska området. För budgetåret 1971/72 beräknas ca 500 000 kr. ha utgått till projekt inom det skogs­tekniska området.

Efter initiativ i Nordiska rådet pågår sedan år 1968 visst nordiskt skogstekniskt forskningssamarbete. Den totala budgeten omfattade ca 500 000 kr. under det första verksamhetsåret och har därefter ökat med ca 100 000 kr. årligen. För Sveriges vidkommande anvisas medel för del­tagande i detta samarbete genom statens råd för skogs- och jordbruks­forskning. För budgetåret 1971/72 har för detta ändamål reserverats 350 000 kr. De efter hand ökande medelsramarna förutsätter att samtliga deltagande länder likformigt ökar sina åtaganden.

Utredningens förslag

Som allmän bakgrund tUl sina förslag behandlar utredningen skogs­näringens roll i svensk samhällsekonomi. Därvid pekas på den stora värdeuppbyggnad som sker genom avverkning, transport och industriell förädling av skogsbrukets produkter. Vidare betonas skogsnäringens be­tydelse för betalningsbalans, sysselsättning och regionalpolitik. Enligt ut­redningen är emellertid de samhällsekonomiskt gynnsamma effekterna av skogsbmk och skogsindustri beroende av att det första ledet virkes­produktionen kan upprätthåUas uthålligt och lönsamt. Utredningen konstaterar vidare att den svenska skogsnäringen utan risk för avsätt­ningssvårigheter kan öka sin produktion betydligt. En sådan expansion förutsätter emellertid åtgärder för att förbättra skogsbrukets lönsamhet. Därför behövs bl. a. en fortlöpande och genomgripande rationalisering av virkesproduktionen. På det skogstekniska området innebär detta en­ligt utredningen att alltmer mekaniserade driftsformer och en därmed sammanhängande anpassning av hela produktionsstrukturen måste kom­ma till stånd.

Frågan om den framtida inriktningen och omfattningen av det skogs­tekniska forsknings- och utvecklingsarbetet bör enligt utredningen sättas i relation till frågan om storleken av den virkesskörd som kan bedömas önskvärd att uthålligt uppnå vid 1980-talets början. Utredningen disku­terar därför behovet av forskningsinsatser vid tre alternativa produk­tionsnivåer beträffande uthållig årsavverkning, nämligen 70, 90 och 110 milj. msk per år. Vid olika produktionsnivåer erfordras olika om­fattning och inriktning av det skogstekniska forsknings- och utvecklings­arbetet. Utredningen har bedömt produktionsnivån 90 milj. msk år 1980 som både praktiskt möjlig och samhällsekonomiskt önskvärd. Detta kräver enligt utredningen bl. a. en total ökning av satsningarna på skogstekniskt forsknings- och utvecklingsarbete från ca 25 milj. kr. är

Prop. 1972: 53

8

1969 tUl ca 45 milj. kr. budgetåret 1977/78. För att detta skall vara möjligt behövs en stark ökning också av de statliga insatsema.

EnUgt utredningen bör ett ökat statiigt stöd i första hand ske genom att ökade resurser ställs till förfogande för de anslagsbeviljande organen säväl för stöd till kollektiv forskning och projektbundet forskningsstöd som för stöd till industriellt utvecklingsarbete. Därutöver behövs enligt utredningen vissa fasta förstärkningar vid skogshögskolan.

Utredningen föreslår att huvuddelen av den skogstekniska forsknings­verksamheten samordnas genom ett avtal mellan staten och berörda branscher om gemensam finansiering av viss kollektiv skogsteknisk forskning. Staten bör därvid enligt utredningen företrädas av STU. På den enskilda sidan bör enligt utredningen förutom skogsbruket också sågverksindustrin och den berörda verkstadsindustrin vara representera­de. Avtalet bör avse genomförandet av ett visst forskningsprogram. Det administrativa ansvaret för programmets genomförande bör åvila ett organ vars huvudmän är säväl staten som de berörda branscherna.

När det gäller forskningsprogrammets närmare inriktning som bör bestämmas av avtalsparterna vid förhandlingarna framhåller utredning­en vikten av att de långsiktiga biologiska aspekterna på skogsbrukets bedrivande särskilt beaktas. Vidare bör naturvårds- och arbetsmiljö­synpunkter tiUgodoses. För forskningsprogrammets utförande bör enligt utredningen i första hand de resurser som finns tUlgängliga vid Forsk­ningsstiftelsen Skogsarbeten utnyttjas. Också befintliga resurser på annat häll främst vid skogshögskolan bör emellertid utnyttjas.

Vid sidan om stödet till den avtalsbundna kollektiva forskningen behövs enligt utredningen också projektbundet stöd till skogsteknisk forskning. Detta stöd bör i ökad utsträckning utgå genom STU. Vidare bör sådant stöd liksom hittills utgå genom statens råd för skogs- och jordbruksforskning och genom Norrlandsfonden.

Med hänsyn till att STU föresläs få huvudansvaret för det statiiga stödet tiU skogstekniskt forsknings- och utvecklingsarbete bör enligt utredningen en särskild nämnd eller motsvarande sakkunnigorgan för skogsteknik inrättas vid STU. STU förutsätts också komma att fungera som samordnande organ för hela stödet inom det skogstekniska området.

Också när det gäller det statiiga stödet till industriellt utveckhngs­arbete inom det skogstekniska området föreslår utredningen att STU får huvudansvaret. Förslaget innebär att Stiftelsen Skogsmekanisering som hittUls svarat för huvuddelen av detta stöd och vars verksamhet finansierats av Norrlandsfonden upphör. Fortsatt stöd till skogstekniskt industriellt utvecklingsarbete bör emellertid enligt utredningen förutom från STU också utgå från Norrlandsfonden. Med hänsyn bl. a. tUl skogsnäringens ekonomiska betydelse för det norrländska näringslivet bör fondens stöd enligt utredningen vara av samma omfattning som tidigare också efter en avveckling av Stiftelsen Skogsmekanisering.

Prop. 1972: 53

9

Om ett avtal om stöd till kollektiv skogsteknisk forskning kommer till stånd, förutsätts att åtskilliga projekt inom ramen för den avtalade forskningsverksamheten kan förläggas till skogshögskolan. Med hänsyn till behovet av ökad grundforskning och till kravet på förstärkning av forskarutbildningen bör emellertid enligt utredningen också vissa fasta förstärkningar tillföras skogshögskolan. Utredningen föreslår därför att högskolan under de närmaste åren bl. a. får fem nya tjänster som biträdande professor inom det skogstekniska området.

Det nordiska skogstekniska forskningssamarbete som på Nordiska rådets rekommendation påbörjades år 1968 föreslås tills vidare fortsätta i nuvarande former. Detta innebär för Sveriges del att anslag anvisas genom statens råd för skogs- och jordbruksforskning. Senare bör enligt utredningen övervägas, om den svenska delen av detta samarbete lämp­ligen kan inordnas i den avtalsbundna kollektiva forskningen.

Utredningens förslag förutsätts träda i kraft vid ingången av budget­året 1972/73. Förslaget för detta budgetår innebär bl. a. att STU, utöver tidigare resurser, tillförs sammanlagt 6 milj. kr. för stöd till skogstek­niskt forsknings- och utvecklingsarbete, varav huvuddelen beräknas för stöd till avtalsbunden kollektiv forskning. Samtidigt beräknas det anslag som anvisas statens råd för skogs- och jordbruksforskning för stöd till skoglig forskning kunna minska med 600 000 kr. jämfört med vad som eljest skulle ha anvisats. Vidare föreslås att skogshögskolan, utöver tidigare resurser, tillförs ca 300 000 kr. för vissa tjänster. Utredningen föreslår också att Nortlandsfondens engagemang genom Stiftelsen Skogsmekanisering upphör, men att fonden även fortsättningsvis stöder i första hand skogstekniskt industriellt utvecklingsarbete genom ett stöd av storleksordningen 2 milj. kr. per år. Totalt innebär förslagen för budgetåret 1972/73 att de statliga anslagen till skogstekniskt forsknings-och utvecklingsarbete ökas med 5,7 milj. kr. till ca 12 milj. kr.

Remissyttrandena

Utredningens allmänna bedömningar rörande skogsnäringens bety­delse för den svenska samhällsekonomin och forsknings- och utveck­lingsarbetets betydelse för näringens utveckling godtas i allmänhet av remissinstanserna. Skogsstyrelsen förklarar att en fortlöpande och ge­nomgripande rationalisering av virkesproduktionen måste ske, om skogs­näringen med bibehållen betalningsförmåga i förhållande tiU andra näringsgrenar skall kunna hävda sig på världsmarknaden också i fort­sättningen. Rationaliseringsarbetet måste grundas på resultat från forsk­ning och utvecklingsarbete. Också i det gemensamma yttrandet från domänverket m. fl. understryks starkt nödvändigheten av ökad satsning på skogstekniskt forsknings- och utvecklingsarbete.

Den  av  utredningen  valda  utgångspunkten  för  beräkning   av  de

Prop. 1972: 53

10

framtida forskningsinsatsernas inriktning och omfattning, nämligen att sätta dessa i relation till virkesskördens önskvärda storlek, berörs i flera yttranden. Samverkande Träfacken, som godtar resonemanget om ett samband meUan forskningsinsatsernas storlek och skogspolitiska mål­sättningar, framhåller att resultatet av skogspolitiska utredningens arbe­te bör avvaktas. Skogspolitiska utredningen, som också delar uppfatt­ningen att awerkningsintensiteten kan tjäna som underlag för bedöm­ning av forskningsverksamhetens volym, tillstyrker förslaget om ökad satsning på skogstekniskt forsknings- och utvecklingsarbete. Forsk­ningsstiftelsen Skogsarbeten förklarar att det är förenat med stora svå­righeter att kvantifiera det framtida behovet av skogstekniskt forsk­nings- och utvecklingsarbete och att utredningens tillvägagångssätt att sätta detta behov i relation till den från samhällets synpunkt önskvärda ökningen av awerkningsvolymen därför kan diskuteras. Enligt stiftel­sen finns emellertid inte någon alternativ metod som ger säkrare re­sultat.

Utredningens bedömning av det framtida resursbehovet för skogs­tekniskt forsknings- och utvecklingsarbete tillstyrks i allmänhet eller lämnas utan erinran. Statskontoret ifrågasätter dock om inte underlaget för bedömningen bör utökas t. ex. genom en enkät bland skogsindu­strins och skogsforskningens intressenter. Statskontoret ifrågasätter vi­dare, liksom Samverkande Träfacken, om tUlräcklig forskningskapaci­tet finns tillgänglig för att helt kunna utnyttja de föreslagna ökade anslagen. Riksrevisionsverket förklarar att medelsbehovet för detta än­damål bör vägas mot kraven på medel för andra forskningsområden.

Frågan om den skogstekniska forskningsverksamhetens inriktning be­rörs i flera yttranden. Statens naturvårdsverk förklarar att betydande forskningsresurser bör avdelas också för det biologiska området vid en sådan avverkningsaktivitet som utredningen förutsätter. Vikten av att de långsiktiga biologiska aspekterna beaktas framhålls också i andra yttranden. Betydelsen av att arbetarskyddsfrågorna tillgodoses betonas av bl. a. arbetarskyddsstyrelsen, arbetsmedicinska institutet och Sam­verkande Träfacken.

Förslaget att huvuddelen av den skogstekniska forskningen skall sam­ordnas genom avtal mellan staten och berörda branscher om gemensam finansiering av kollektiv skogsteknisk forskning biträds genomgående av remissinstanserna. Utredningens uppfattning att fömtom skogsbru­ket också sågverksindustrin och den berörda verkstadsindustrin bör medverka i den kollektiva skogstekniska forskningen möts däremot med viss tveksamhet från företrädare för berörda branscher. Sågverkens riksförbund förklarar att förbundets medlemmar i första hand är inrik­tade på att stödja forskningsverksamhet beträffande sågverksdriften och trä som produkt. Sveriges Mekanförbund framhåller att de skogsma­skintillverkande företagen under en följd av år satsat betydande belopp

Prop. 1972:53

H

på egen forskning och utveckling. Förbundet anser det angeläget att denna verksamhet fortsätter. Humvida industrin kan medverka i ett avtal om kollektiv forskning måste enligt förbundet bedömas mot bak­grund av vilka projekt ett sådant avtal skulle komma att omfatta. Do­mänverket m. fl. förklarar i sitt gemensamma yttrande att samarbete sedan länge etablerats mellan tillverkare av skogsbmkets maskiner och Forskningsstiftelsen Skogsarbeten. Sedan skogsmaskintillverkarna nyli­gen bildat en särskild branschgmpp inom Sveriges Mekanförbund har överläggningar tagits upp mellan Forskningsstiftelsen och denna gmpp. Dessa överläggningar torde dock knappast resultera i ett engagemang från tillverkarnas sida av den storleksordning som utredningen tänkt sig. Vad gäller sågverksindustrin framhålls att vissa sågverk redan är intressenter i stiftelsen. Enligt yttrandet bör i nuvarande situation branschsidan betraktas som liktydig med skogsbruket varav följer att den avsedda överenskommelsen bör träffas mellan staten och ett organ som företräder skogsbruket.

Frågan om vUken närmare ställning och vilka funktioner som skall tillkomma det för avtalsparterna gemensamma organ som skall få an­svaret för forskningsprogrammets genomförande berörs i flera yttran­den. Riksrevisionsverket stöder tanken på en programstyrelse som re­sursansvarig för de medel till kollektiv forskning som avtalsparterna gemensamt ställer till förfogande för ett bestämt forskningsprogram. Programstyrelsen bör fritt kunna köpa tjänster från branschforsk­ningsinstitut eller andra forskningsinstitutioner. Också statskontoret ut­talar sig för principen att administrativt särskilja anslagsbeviljande och utförande forskningsorgan. Liknande uppfattningar framförs också i flera andra yttranden. I det gemensamma yttrandet frän domänverket m. fl. framhålls att det inte är lämpligt att på förhand fastställa de ad­ministrativa formerna för forskningen. Denna fråga bör hänskjutas till överläggningarna i samband med avtalets upprättande.

Utredningens bedömning i fråga om behovet av projektbundet stöd till skogsteknisk forskning biträds av de remissinstanser som särskilt yttrat sig i denna fråga. Forskningsstiftelsen Skogsarbeten och domän­verket m. fl. förklarar att projektbundet stöd behövs vid sidan av och som komplement till det avtalsbundna stödet till kollektiv forskning. STU ifrågasätter om inte utredningen bedömt detta stödbehov för lågt.

Utredningens förslag att ett särskilt sakkunnigorgan för skogsteknis­ka frågor skall inrättas vid STU och att STU skall få en samordnande funktion när det gäller det statiiga stödet inom detta område behandlas i flera remissyttranden. Förslagen tillstyrks av bl. a. skogsstyrelsen och statskontoret. Skogspolitiska utredningen understryker betydelsen av att sakkunnigorganet får en sådan sammansättning att det aktivt kan med­verka till en önskvärd målinriktning av verksamheten. Förhållandet mellan det föreslagna sakkunnigorganet vid STU och det organ som

Prop. 1972: 53

12

föreslås få ansvaret för den kollektiva forskningen kommenteras i några yttranden. Enligt Svenska träforskningsinstitutet bör sistnämnda organ utnyttjas för beredning och kontroll också när det gäller det projekt­bundna forskningsstödet och stödet tUl skogstekniskt utvecklingsarbete. Liknande synpunkter framförs också av domänverket. Stiftelsen Skogs-mekanisering och Skogs- och lantbruksakademien.

Utredningens förslag att STU skall få huvudansvaret för stödet till det industriella utvecklingsarbetet inom det skogstekniska området och att Stiftelsen Skogsmekanisering därmed skall upphöra lämnas i allmän­het utan erinran av remissinstanserna. STU anför att det är naturligt för STU att också ta upp projekt av skogsteknisk natur inom ramen för stödet till industriellt utvecklingsarbete. Sveriges Mekanförbund ifråga­sätter dock om det inte är mera ändamålsenligt att stöd till industriellt utvecklingsarbete inom detta område handläggs av ett fristående organ med egen sakkunskap. Domänverket framhåller att erfarenheterna av stiftelsens verksamhet är synnerligen goda och understryker vikten av att motsvarande verksamhet kan bibehållas också i den nya organisa­tionen. Norrlandsfonden tillstyrker förslaget att överföra de funktioner som hittUls åvilat stiftelsen till STU. Fonden erinrar om att stiftelsen, som haft en avgörande betydelse för det skogstekniska forsknings- och utvecklingsarbetet under 1960-talet, tillkom mot bakgrund av den på­tagliga bristen pä resurser inom området och den bristande samord­ningen av existerande resurser. Den utbyggnad och samordning av det statliga stödet till teknisk forskning som skett genom tUlkomsten av STU har enligt fonden förändrat förutsättningen för stiftelsens verk­samhet. Tiden synes därför mogen för den föreslagna överflyttningen av stiftelsens funktioner tUl STU.

Utredningens förslag att Norrlandsfonden också i fortsättningen skall stödja skogstekniskt forsknings- och utvecklingsarbete i ungefär samma omfattning som tidigare avstyrks av Norrlandsfonden som framhåller att en i förväg faststäUd anslagsvolym till t. ex. skogstekniskt utveck­hngsarbete inte låter sig förenas med principerna för fondens anslags­givning. Fonden måste därför förbehålla sig möjligheten att som hittUls från fall till fall bedöma projekt oavsett om de faller inom skogstek­niska eller andra teknikgrenar. Samverkande Träfacken förklarar att eftersom ett ökat skogstekniskt forsknings- och utvecklingsarbete har stor direkt och indirekt betydelse för Norrlands näringsliv förutsätts att Norrlandsfonden även i fortsättningen stöder sådan verksamhet.

Utredningens bedömning att det statiiga stödet till industriellt utveck­lingsarbete inom det skogstekniska området behöver ökas delas av många remissinstanser. Statens maskinprovningar framhåller att den svenska marknaden aldrig ensam kommer att ge underlag för långa till­verkningsserier av skogsmaskiner och att exporten är kostnadskrävande och svårarbetad. Industriföretagen måste därför koncentrera sina egna

Prop. 1972: 53

13

insatser på de områden där förutsättningar för bästa ekonomiska resul­tat föreligger. Från samhällets synpunkt är det däremot nödvändigt att hela mekaniseringsfältet blir effektivt tillgodosett. Liknande bedömning­ar görs i flera andra remissyttranden bl. a. från Forskningsstiftelsen Skogsarbeten, Svenska träforskningsinstitutet och i det gemensamma yttrandet från domänverket m. fl.

Förslaget om fasta förstärkningar till skogshögskolan tillstyrks i all­mänhet. Riksrevisionsverket anser dock att dessa förslag bör prövas i samband med högskolans ordinarie anslagsäskande och med utgångs­punkt i de mål som gäller för högskolans verksamhet. Skogshögskolan understryker vikten av att den föreslagna resursförstärkningen kommer tiU stånd och att det skapas en organisation som främjar samarbetet mellan de institutioner som handhar forskningen inom området. Också utredningens förslag när det gäller det fortsatta nordiska skogstekniska samarbetet tillstyrks i allmänhet.

Förhandlingsgruppens förslag

Förhandlingsgruppen erinrar om att gruppen enligt sina direktiv har haft att beakta bl. a. de allmänna riktlinjer för statligt stöd till kollektiv forskning som redovisats i prop. 1968: 68 angående ökat statligt stöd till teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete. I nämnda pro­position understryks kravet på större rörlighet i inriktningen av sta­tens stöd till och medverkan i kollektivt forsknings- och utvecklings­arbete. Statens samverkan med industrin bör därför i ökad utsträck­ning avse genomförandet av preciserade forskningsprogram i stället för att, såsom hittills ofta varit fallet, ha formen av bidrag till driften av ett särskilt institut. En utgångspunkt för bedömningen av den stat­liga medverkan i viss kollektiv forskning bör vara intresset hos veder­börande bransch av ekonomisk satsning på denna forskningsverksamhet. Statens samverkan med näringslivet i den kollektiva forskningen bör enligt propositionen också i fortsättningen regleras genom avtal med vederbörande bransch. Avtalet bör avse genomförandet av ett visst forskningsprogram. Principerna för programbudgetering bör ligga till grund för verksamhetens planering och kostnadsredovisning. Inom an­givna ramar bör tUlgängliga resurser användas på ett sådant sätt att de för verksamheten anslagna medlen utnyttjas optimalt.

Förhandlingsgruppen framhåller att det är önskvärt om staten genom avtal skall åta sig att medverka vid finansieringen av den kol­lektiva forskningen inom det skogstekniska området att samtliga berörda branscher dvs. förutom skogsbruket i första hand även den skogsmaskintillverkande industrin medverkar vid finansieringen av verk­samheten. Det är vidare angeläget att det statiiga stödet i enlighet med vad som anförs i den tidigare nämnda propositionen avser

Prop. 1972: 53

14

genomförandet av ett visst forskningsprogram och inte får karaktären av bidrag till driften av ett särskilt institut. Den forskningsverksamhet avtalet avser bör därför kunna utföras vid olika härför lämpade forsk­ningsinstitutioner.

Med utgångspunkt i angivna riktlinjer och överväganden har för­handlingsgruppen tagit kontakt med företrädare för berörda branscher. Dessa har den 25 januari 1972 bildat Stiftelsen Skogsteknisk FoU. Stiftelsen har till ändamål att understödja och befordra skogsteknisk forskning och utveckling samt att i detta syfte sluta avtal med staten om gemensam finansiering av kollektiv skogsteknisk forskning och ut­veckling. 1 stiftelsen ingår Föreningen Skogsbrukets Arbetsgivare, do­mänverket. Skogs- och Lantarbetsgivareföreningen, Sveriges Skogsägare­föreningars Riksförbund och Sveriges Mekanförbund.

MeUan förhandlingsgruppen och stiftelsens företrädare har avtal träffats om gemensam finansiering av kollektiv forskning på det skogs­tekniska området. Avtalet, som är träffat under förbehåll av godkän­nande av Kungl. Maj:t och stiftelsens styrelse, avser tiden den 1 juli 1972den 30 juni 1975. Staten åtar sig att medverka vid finansieringen av verksamheten genom att tUlskjuta 9,9 milj. kr., varav 3 milj. kr. under budgetåret 1972/73, 3,3 milj. kr. under budgetåret 1973/74 och 3,6 milj. kr. under budgetåret 1974/75. Stiftelsen åtar sig å sin sida att under hela avtalsperioden tUlskjuta sammanlagt lägst 14 850 000 kr. Totalramen för hela treårsperioden kommer därmed att uppgå till 24 750 000 kr. Verksamheten skall bedrivas i enlighet med ett till avtalet fogat ramprogram.

Ramprogrammet, som utarbetats av stiftelsen mot bakgrund av de aktuella utvecklingstendenserna inom skogsnäringen, har främst inrik­tats på att lösa sådana problem som hänger samman med ett införande av högmekaniserade metoder i skogsbmket. Programmet omfattar mål­inriktat forskningsarbete rörande anläggning, skötsel och avverkning av skog samt transport av virke till industrin. Verksamhetens syfte är dels att medverka till utveckling och effektivisering av nämnda aktivi­teter för att hålla lönsamheten i skogsbruket på en konkurrenskraftig nivå, dels att förbättra säkerhet, hälsa och trivsel för skogsbrukets ar­betskraft och tillvarata möjligheterna att bereda sysselsättning för äldre arbetskraft och partiellt arbetsföra, dels också att anpassa den skogstek­niska utvecklingen tiU miljövårdens krav.

Den verksamhet som avses bedrivas inom ramprogrammet innebär till betydande del en fortsättning av nu pågående forskning. Ökade in­satser beräknas i första hand göras när det gäller skogsvården. Ett annat område där forskningsinsatserna ökas är gaUringen där det bedömts som speciellt angeläget att snabbt kunna utveckla mekaniserade system. När det gäller slutavverkningen har betydande forskningsinsatser gjorts redan tidigare. I det aktuella forskningsprogrammet kommer stor upp-

Prop.1972: 53

15

märksamhet att ägnas bl. a. förhållandet mellan avverkningsteknik och virkets förädlingsvärde i olika mekaniserade system. Totalt beräknas ca en tredjedel av ramprogrammets hela forskningsvolym avse frågor rörande drivning.

En viktig del av ramprogrammet gäller miljöfrågorna. Forskningen inom detta område är med vissa undantag nyligen påbörjad. Inom forskningsområdet inre miljö är en huvuduppgift att söka förebygga olycksfall, i synnerhet som skogsbruket är en av de branscher där olycksfallsfrekvensen f. n. är störst. Vidare behövs betydande insatser när det gäller forskning rörande vibrationer, bullerfrågor, manövertek­nikens utveckling och psykisk arbetsbelastning. Inom forskningsområdet yttre miljö är huvuduppgiften att ge underlag för ett större hänsyns­tagande än hittills till biologiska och miljömässiga aspekter vid utveck­lingen av skogsbrukets driftsformer.

Ansvaret för genomförandet av det avtalade programmet föreslås åvUa en särskUd, nyinrättad nämnd, kallad nämnden för skogsteknisk forskning. I nämndens uppgifter skall ingå att på grundval av rampro­grammet årligen fastställa programbudget för den avtalade verksam­heten samt att följa denna och redovisa resultaten. Nämnden avses inte bedriva någon egen forskningsverksamhet. Forskningsprogrammets ge­nomförande avses i stället ske vid redan befintliga forskningsinstitutio­ner, i första hand Forskningsstiftelsen Skogsarbeten, skogshögskolan och Svenska träforskningsinstitutet.

FörhandUngsgruppen framhåUer att ramprogrammet till stor del inne­bär ett fullföljande av forskningsverksamhet som redan pågår vid be­rörda forskningsinstitutioner och som f. n. till en del finansieras genom statiiga anslag. Sålunda beräknas av den verksamhet som ingår i ram­programmet projekt tUl en kostnad av ca 800 000 kr. för budgetåret 1972/73 motsvara projekt som f.n. finansieras av statens råd för skogs- och jordbruksforskning. Anslaget till skoglig forskning för bud­getåret 1972/73 bör därför enligt gruppen kunna minskas med 800 000 kr. jämfört med vad som eljest skulle utgå.

I anslutning till förhandlingarna om avtalsbundet stöd till kollektiv skogsteknisk forskning har också frågan om statens fortsatta stöd till industrieUt utvecklingsarbete inom det skogstekniska området berörts. Behovet av ett ökat stöd har starkt betonats av stiftelsens representan­ter. Sådant stöd utgår f. n. dels från Norrlandsfonden . och den av fonden skapade Stiftelsen Skogsmekanisering, dels från STU. Förhand­lingsgruppen beräknar att stödet frän Norrlandsfonden har uppgått till ca 1 milj. kr. per år under de senaste åren och stödet från STU tUl ca 500 000 kr. under budgetåret 1971/72.

Förhandlingsgruppen framhåller att det enligt gruppens uppfattning är angeläget med ett fortsatt statiigt stöd till industriellt utvecklingsar­bete inom det skogstekniska området. Med hänsyn tUl skogsnäringens

Prop. 1972:53

16

betydelse för det norrländska näringslivet är det enligt gruppen naturligt att ett sådant stöd också i fortsättningen utgår från Norrlandsfonden. Stödet bör vara av minst samma omfattning som f. n. dvs. ca 1 milj. kr. per år. Då stödet från fonden i huvudsak begränsas till företag belägna inom de fyra nordligaste länen eller till utvecklingsprojekt som avses exploateras inom detta område föreslås att stödet från fonden komplet­teras med andra stödmöjligheter utan motsvarande regional begräns­ning. Enligt förhandlingsgruppens uppfattning bör stöd till projekt av­seende skogstekniskt industriellt utvecklingsarbete därför i ökad om­fattning utgå genom STU. För budgetåret 1972/73 föresläs STU:s stöd inom detta område uppgå till minst 700 000 kr.

Det är enligt förhandlingsgruppen angeläget att en samordning kan åstadkommas av det utvecklingsstöd som föreslagits utgå från Norr­landsfonden och från STU samt av detta stöd och stödet tUl den avtals­bundna kollektiva forskningen. Gruppen föreslår därför att nämnden för skogsteknisk forskning vid sidan om sin uppgift som ansvarigt or­gan för genomförande av ramprogrammet också skall fungera som sakkunnig- och beredningsorgan åt STU och Norrlandsfonden när det gäller frågor om stöd till skogstekniskt industriellt utvecklingsarbete.

Anslagsframställning för budgetåret 1972/73

Statens råd för skogs- och jordbruksforskning begär i anslagsfram­ställning för budgetåret 1972/73 en ökning av anslaget till skoglig forsk­ning med 1 335 000 kr. frän 3 165 000 kr. till 4,5 milj. kr. Rådet för­klarar att de senaste årens kostnadsutveckling inom skogsbruket har försämrat förutsättningarna för en lönsam, uthållig virkesproduktion. Om skogsbmket skall kunna uppnå tillfredsställande konkurrenskraft och en ökad långsiktig virkesproduktion därmed säkras, behövs starkt ökade insatser pä alla områden där kostnadssänkningar bedöms vara möjliga. Insatserna på forskningens område spelar därvid en viktig roll. En kraftig ökning av den skogliga forskningens resurser behövs därför.

Departementschefen

Utvecklingen inom skogsbmket kännetecknas sedan lång tid tillbaka av en hög rationaliseringstakt. Dagsverksåtgången per skogskubikmeter beräknas sålunda ha minskat tUl ungefär en fjärdedel av vad den var för 15 år sedan. Detta beror bl. a. på att en omfattande mekanisering skett av såväl avverkning som transport. De högmekaniserade meto­derna svarar emellertid än så länge för en relativt liten del av den totala avverkningen. Under de närmaste åren väntas dock användningen av mekaniserade awerkningsmetoder öka kraftigt samtidigt' som bety­dande insatser görs för att mekanisera också gallring och skogsvårds­arbeten.

Prop. 1972:53

17

För att skogsbrukets lönsamhet skall bibehållas på en konkurrenskraf­tig nivå internationellt sett krävs en hög rationaliseringstakt också i fortsättningen. Samtidigt medför den snabba utvecklingen problem i många avseenden. Det är därför nödvändigt att rationaliseringsarbetet sker under hänsynstagande till bl. a. skogsarbetarnas intressen samt bio­logiska och mUjömässiga faktorer. Härvid är det särskilt angeläget att hänsyn tas till behovet av att bereda medelålders och äldre skogsarbe­tare fortsatt sysselsättning i ett högmekaniserat skogsbruk. Vidare måste olycksfallsfrekvensen i skogsarbetet minskas. När det gäller transpor­terna måste naturligtvis också trafiksäkerhetsaspekterna beaktas.

För att utreda frågan om det skogstekniska forsknings- och utveck­lingsarbetet tUlsattes år 1969 en särskUd utredning. Utredningen har mot bakgrund bl. a. av en bedömning av skogsnäringens roll i den svens­ka ekonomin på längre sikt ansett det nödvändigt med en kraftigt ökad satsning på skogstekniskt forsknings- och utvecklingsarbete under de närmaste åren. Utredningens allmänna bedömningar delas i huvudsak av remissinstanserna. Också enligt min mening föreligger starka motiv för en ökad satsning på forsknings- och utvecklingsarbete inom det skogstekniska området. Som jag tidigare antytt är det därvid nödvändigt att verksamheten får en sådan inriktning att bl. a. även arbetarskydds-och miljövårdsintressen tillgodoses.

Utredningen har föreslagit att huvuddelen av den skogstekniska forsk­ningsverksamheten samordnas genom avtal mellan staten och berörda branscher om gemensam finansiering av viss kollektiv skogsteknisk forskning. Förslaget har godtagits eller lämnats utan erinran av flertalet remissinstanser. Jag delar också uppfattningen att det är önskvärt att en samverkan kommer till stånd mellan staten och näringslivet när det gäller den skogstekniska forskningen. En särskild förhandlingsgrupp har därför för statens räkning förhandlat med företrädare för berörda branscher om en sådan samverkan. Avtal om gemensam finansiering av kollektiv forskning på det skogstekniska området har därvid träf­fats mellan förhandlingsgruppen och en av skogsbruket och den skogs­maskintillverkande industrin för ändamålet bildad stiftelse. Stiftelsen Skogsteknisk FoU. Avtalet har träffats under förbehåll av godkännan­de av Kungl. Maj:t och stiftelsens styrelse.

Enligt avtalet, som avser tiden den 1 juli 1972den 30 juni 1975, åtar sig staten att medverka vid finansieringen av verksamheten genom att tillskjuta 9,9 milj. kr., varav 3 milj. kr. under budgetåret 1972/73, 3,3 milj. kr. under budgetåret 1973/74 och 3,6 milj. kr. under budget­året 1974/75. Stiftelsen åtar sig å sin sida att under hela avtalsperioden tillskjuta sammanlagt lägst 14 850 000 kr. Totalramen för hela treårs­perioden kommer därmed att uppgå till 24 750 000 kr. Verksamheten skall bedrivas i enlighet med ett till avtalet fogat ramprogram.

Ramprogrammet omfattar forskning rörande anläggning, skötsel och

Prop. 1972: 53

18

avverkning av skog samt transport av virke. I programmet ingår också forskning rörande arbetarskydds- och miljövårdsfrägor i anslutning till skogsarbetet. Ansvaret för genomförandet av det avtalade programmet föreslås åvila en särskild nämnd, kallad nämnden för skogsteknisk forskning. Nämnden avses inte bedriva egen forskningsverksamhet. Forskningsprogrammets genomförande avses i stället efter nämndens närmare bestämmande ske vid befintliga forskningsinstitutioner.

Som framgått av vad jag tidigare anfört har någon avtalsbunden forskningssamverkan mellan staten och näringslivet hittills inte funnits inom det skogstekniska området. Det är därför enligt min uppfattning värdefullt att det nu träffade avtalet kommit att omfatta en betydande del av den totala forskningen inom detta område. Det är också av betydelse att såväl skogsbruket som den maskintUlverkande industrin deltar i det kollektiva forskningsarbetet.

Utredningen har, vid sidan om den avtalade verksamheten, föreslagit vissa fasta förstärkningar vid skogshögskolan. Jag är emeUertid f. n. inte beredd att ta ställning tUl dessa förslag. De frågor som rör anslag till skogshögskolan bör i stället las upp i samband med prövningen av högskolans årliga anslagsframställningar.

Genom tillkomsten av avtalet minskar behovet av medel för projekt­bundet stöd till skogsteknisk forskning. Såsom framhållits såväl av ut­redningen som av flera remissinstanser behövs dock i viss omfattning medel för projektbundet stöd även om ett avtal kommer till stånd. Sådant stöd bör liksom hittUls i första hand utgå genom det av statens råd för skogs- och jordbruksforskning disponerade anslaget till skoglig forskning. Från rådet bör sålunda också i fortsättningen utgå stöd bl. a. till projekt som genomförs inom ramen för det nordiska skogstekniska forskningssamarbetet. Enligt förhandlingsgruppen beräknas av den verksamhet som ingår i det avtalade forskningsprogrammet projekt till en kostnad av ca 800 000 kr. för budgetåret 1972/73 motsvara projekt som f. n. finansieras av rådet. Anslaget till skoglig forskning kan därför minskas i motsvarande mån som finansieringen av projekt i stället sker genom avtalet.

Behovet av fortsatt statiigt stöd tUl industriellt skogstekniskt utveck­lingsarbete har starkt framhållits såväl av utredningen och remissin­stanserna som av förhandlingsgruppen. F. n. utgår sådant stöd dels från Norrlandsfonden och den av fonden skapade Stiftelsen Skogsmekani­sering, dels från STU. Förhandlingsgruppen har beräknat det nuvaran­de stödet från Norrlandsfonden till ca 1 milj. kr. per år under de senaste åren och stödet från STU tiU ca 500 000 kr. under budgetåret 1971/72.

Jag delar uppfattningen att det är angeläget med ett fortsatt statiigt stöd till industriellt utvecklingsarbete inom det skogstekniska området. Efter samråd med chefen för industridepartementet räknar jag med att inom ramen för anslaget Styrelsen för teknisk utveckling: Teknisk forsk-

Prop. 1972: 53

19

ning och utveckling under trettonde huvudtiteln minst 700 000 kr. disponeras för projekt avseende skogstekniskt industriellt utvecklings­arbete. Jag förutsätter vidare att stöd till sådant utvecklingsarbete utgår från Norrlandsfonden liksom hittills.

Förhandlingsgruppen framhåller att det är angeläget att en samord­ning kan åstadkommas av det utvecklingsstöd som föreslagits utgå från Norrlandsfonden och från STU samt av detta stöd och stödet till den avtalsbundna kollektiva forskningen. Enligt gruppen bör nämnden för skogsteknisk forskning därför vid sidan om sin uppgift som ansvarigt organ för genomförande av ramprogrammet också fungera som sak­kunnig- och beredningsorgan åt STU och Norrlandsfonden när det gäller frågor om stöd till skogstekniskt industriellt utvecklingsarbete. Det är enligt min uppfattning angeläget att nämnden kan fungera som samordningsorgan när det gäller hela det statliga stödet till skogstek­niskt forsknings- och utvecklingsarbete. Det är därför naturligt att bl. a. Norrlandsfonden och STU anlitar nämnden för t. ex. beredning och uppföljning av sådana ärenden där nämnden har den erforderliga sak­kunskapen.

Statens råd för skogs- och jordbruksforskning har för budgetåret 1972/73 begärt ett anslag av 4,5 milj. kr. till skoglig forskning. För in­nevarande budgetår uppgår anslaget till 3 165 000 kr. Enligt min me­ning bör medlen till denna forskning ökas med 380 000 kr. för nästa budgetår. Som jag tidigare framhållit kommer emellertid vissa projekt till en sammanlagd kostnad av ca 800 000 kr. som f. n. finansieras av rådet att ingå i ramprogrammet. Med hänsyn härtill bör anslaget till skoglig forskning för budgetåret 1972/73 föras upp med (3 165 000 4-380 000 800 000=) 2 745 000 kr. För stöd till den avtalsbundna koUektiva skogstekniska forskningen skall staten enligt avtalet tillskjuta 3 milj. kr. för budgetåret 1972/73. För detta ändamål bör ett särskilt reservationsanslag anvisas.

Jag hemställer att Kungl. Maj:t föreslår riksdagen att

1)

bemyndiga Kungl. Maj:t att godkänna avtal angående stöd till kollektiv skogsteknisk forskning i enlighet med vad jag an­fört

2)

till Stöd till kollektiv skogsteknisk forskning för budgetåret 1972/73 under nionde huvudtiteln anvisa ett reservationsan­slag av 3 000 000 kr.

3)

till Skoglig forskning för budgetåret 1972/73 under nionde hu­vudtiteln anvisa ett reservationsanslag av 2 745 000 kr.

Prop. 1972: 53

20

Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till riksdagen skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.

Ur  protokollet: Britta Gyllensten

MARCUS BOKTR. STHLM 197J  7201 75