Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Majrts proposition nr 9 år 1974

Prop. 1974: 9

Nr 9

Kungl. Maj:ts proposition angående godkännande av konvention rörande fisket och bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bäl­ten; given den 9 januari 1974.

Kungl. Maj:t vill härmed, under åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokollet över jordbruksärenden, föreslå riksdagen att bifalla det förslag om vars avlåtande tUl riksdagen föredragande departements­chefen hemställt.

CARL GUSTAF

SVANTE[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner en konvention rö­rande fisket och bevarandet av de levande tUlgångama i Östersjön och Bälten. Konventionen, som har undertecknats av samtliga Östersjöstater, omfattar Östersjön och Bälten, däri inbegripet Öresund. EiUigt konven­tionen skall de fördragsslutande staterna nära samarbeta i syfte att be­vara och föröka de levande tUlgångarna och att få bästa möjliga av­kastning av dem. En särsldld kommission bUdas för att leda detta sam­arbete och i övrigt uppfylla konventionens syften.

1    Riksdagen 1974.1 saml. Nr 

Prop. 1974: 9

Utdrag av protokoUet över jordbruksärenden hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet på Stockholms slott den 9 januari 1974.

Närvarande: ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], HJELM-WALLÉN

Chefen för jordbruksdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om godkännande av konvention rörande fisket och bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten och anför.

Inledning

Sverige har sedan länge deltagit i samarbete med övriga Östersjöstater om fisket i Östersjön. Sålunda träffades år 1932 en överenskommelse med Danmark bl. a. om sUlfisket i vissa delar av Östersjön. Ar 1962 träffades en överenskommelse mellan Sverige, Danmark och Förbunds­republiken Tyskland rörande laxfisket. Polen har senare anslutit sig till denna överenskommelse. Frågan om en allmän fiskerikonvention har Övervägts i skUda sammanhang. Sveriges fiskares riksförbund har så­lunda i skrivelse den 31 augusti 1972 hemställt om initiativ till en kon­vention för att bevara fiskresurserna i Östersjön. Arbetet på en sådan konvention inleddes år 1972. Efter ett förberedande expertmöte i Sopot, Polen, den 1215 juni 1973 i vilket samtliga Östersjöstater deltog, hölls på polsk inbjudan under tiden den 414 september 1973 i Gdaiisk en diplomatisk konferens, vid vUken texten till en konvention rörande fis­ket och bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten antogs. Konventionen och konferensens slutakt undertecknades den 13 september 1973 av samtliga Östersjöstater, nämhgen Danmark, Finland, Polen, Sovjetunionen, Sverige, Tyska Demokratiska Republiken och Förbundsrepubliken Tyskland. Konventionen skall ratificeras eller god­kännas.

Konventionen och konferensens slutakt torde i svensk originaltext få fogas tUl statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga.

Yttranden över frågan om Sveriges tUlträde tUl konventionen har av­getts av rikspolisstyrelsen, chefen för marhien, generaltullstyrelsen, fis­keristyrelsen och Sveriges fiskares riksförbund.

Prop. 1974:9

Nuvarande bestämmelser m. m.

Sverige är part i en multUateral och två bilaterala fiskeriöverens-kommelser beträffande Östersjön. Således finns en överenskommelse mellan Sverige och Danmark om sUlfisket i vissa områden av Östersjön. Konventionen den 31 december 1932 angående fiskeriförhållandena i de till Sverige och Danmark gränsande farvattnen (SÖ 1933: 13, ändrad SÖ 1956: 19) omfattar i fråga om Östersjön den svenska kusten från Falsterbo fyr till Simrishamns fyr samt Bornholms och ögruppen Kristiansös kuster. Inom dessa områden skall sillfisket med drivgarn vara gemensamt för de båda ländernas fiskare fr. o. m. den 1 maj t. o. m. den 31 augusti. Konventionen innehåller också föreskrifter om fiskets bedrivande inom de områden konventionen avser. Med anledning av konventionen har Kungl. Maj:t utfärdat kungörelsen (1933: 282) med vissa bestämmelser rörande fiskeriförhållandena i de till Sverige och Danmark gränsande farvattnen.

I detta sammanhang bör också nämnas den överenskommelse som Sverige år 1962 träffat med Danmark och Förbundsrepubliken Tyskland rörande skydd för beståndet av lax i Östersjön (prop. 1963: 7, UU 1963: 1, rskr 1963: 77). Till denna överenskommelse har Polen senare anslutit sig. Överenskommelsen omfattar Östersjön, vari inbegrips Fins­ka viken, Bottenhavet och Bottniska viken men inte Öresund eller Bäl­ten. Överenskommelsen innebär att endast större lax får fångas och att endast redskap av viss angiven typ får användas.

Fiskeristyrelsen har bemyndigats meddela de bestämmelser, bl. a. om storleken av nätmaskor i fiskeredskap och om minimimått på fisk, som betingas av Sveriges anslutning till bl. a. 1962 års laxfiskeöverenskora-melse. Även i övrigt meddelar styrelsen bestämmelser i samma hän­seenden för det svenska havsfisket. Föreskrifterna härom finns i kun­görelsen (1965: 500) om bestämmelser angående storleken av nätmaskor i fiskeredskap och minimimått på fisk m. m. Fiskeristyrelsen har i äm­net utfärdat kungörelsen (1971: 100) med vissa bestämmelser rörande fisket i Östersjön (ändrad senast 1973: 151).

Enligt lagen (1971: 850) med anledning av gränsälvsöverenskommel­sen den 16 september 1971 mellan Sverige och Finland gäller särskilda bestämmelser om fiske inom det område som utgörs av gränsälvarna med sidogrenar och utflöden jämte den inom finska och svenska Nedertorneå socknar norr om latitudsparallellen 65°35'N belägna delen av Bottniska viken (Torne älvs fiskeområde). Bestämmelserna om fiske i gränsälvsöverenskommelsen avser bl. a. fredningszoner och vissa andra fiskeförbud i havsområdet. Vidare gäUer kungörelsen (1971: 1018) om tUlämpning av stadgan för fisket inom Tome älvs fiskeområde.

It    Riksdagen 1974.1 saml Nr 9

Prop. 1974:9

Konventionen

I konventionens inledning förklaras att en avkastning av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten vari inbegrips Öresund, Finska viken, Bottenhavet och Bottniska viken på en bibehållen högsta nivå är av stor betydelse för staterna i Östersjöområdet. Det betonas att Östersjöstaterna har ett gemensamt ansvar för bevarandet av de le­vande tillgångarna och deras ändamålsenliga utnyttjande. De fördrags­slutande staterna har därför kommit överens om att nära samarbeta i syfte att bevara och öka de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten och att få bästa möjliga avkastning av dem. Särskilt skall undersökningar i dessa hänseenden ökas och samordnas. Organisatoriska och tekniska åtgärder för att bevara och öka de levande tillgångarna skall förberedas och genomföras (art. 1).

Enligt artikel 2 är konventionen tiUämplig på alla vattenområden i Östersjön och Bälten intill baslinjerna, i väster begränsade av en rät linje från Hasen0re Hoved till Gniben Ödde, från Korshage till Spodsbjerg och från GUbjerg Hoved tUl Kullen.

Ingen bestämmelse i konventionen berör fördragsslutande stats rättig­heter, anspråk eller uppfattning i fråga om territorialvattengränsen eller utsträckning av fiskerijurisdiktionen enligt folkrätten (art. 3).

En fiskerikommission skall upprättas för Östersjön (art. 5). Varje för­dragsslutande stat får utse högst två ombud såsom medlemmar av kom­missionen. Därutöver kan också utses sakkunniga och experter.

Kommissionen skall ha sitt säte i Warszawa (art. 6). Kommissionens finansiella bestämmelser och budget behandlas i artikel 7. Budgetens totalbelopp skall bestridas av de fördragsslutande staterna i lika delar. Kostnader för ombud, sakkunniga och experter som deltar i kommis­sionens arbete skall vederbörande stat själv bestrida.

Kommissionen skall som regel sammanträda vartannat år i Warsza­wa. Varje stat skall ha en röst i kommissionen. Beslut och rekommen­dationer skall antas med två tredjedelars majoritet av närvarande och röstande fördragsslutande stater. Kommissionens arbetsspråk skall vara engelska medan kommissionens officiella språk är signatärstaternas språk, dvs. danska, fuiska, polska, ryska, svenska och tyska. Kostnader för översättning till fördragsslutande stats eget språk vid kommissionens förhandlingar skall bestridas av den staten (art. 8).

Kommissionen har enligt artikel 9 till uppgift att samla in, samman­ställa, analysera och sprida statistiska data i fråga om fångster m. m. Kommissionen skall också utarbeta förslag som syftar tUl att samordna forskningen i konventionsområdet. Vidare skall kommissionen förbe­reda och lägga fram rekommendationer beträffande reglering av fiske­redskap, utrustning, fångstmetoder och minimimått på fisk som får

Prop. 1974: 9

5

ilandföras. Även frågor om fredningstider och fredningsområden samt förbättring och utökning av havets levande tUlgångar kan omfattas av rekommendationer (art. 10).

Fördragsslutande stat kan inom nittio dagar efter tillkännagivandet av en rekommendation göra invändningar mot densamma. Rekommen­dationen är då inte gällande för staten i fråga. Görs en invändning inom nämnda tid kan varje annan fördragsslutande stat på samma sätt göra invändning under en ytterligare period om sextio dagar. Om invänd­ningar görs av tre eller flera fördragsslutande stater, befrias de övriga staterna från skyldighet att genomföra rekommendationen (art. 11).

Enligt artikel 12 ankommer det på fördragsslutande stat att säker­ställa tillämpningen av bestämmelserna i konventionen och av de re­kommendationer som är gällande för staten. I händelse av överträdelse skall lämpliga åtgärder vidtas. De rekommendationer av kommissionen som är bindande för en stat skall genomföras på dess territorialhav och inom de vattenområden över vilka den utövar fiskerijurisdiktion. Kom­missionen skall tillställas tillgängliga statistiska data och upplysningar.

Kommissionen skall, när den så finner lämpligt, underrätta stat som inte är ansluten tUl konventionen om sådant fiske i konventionsområdet som bedrivs av den statens medborgare eller fartyg och som kan inverka negativt på kommissionens arbete eller genomförandet av konventionens syften (art. 13).

Konventionens bestämmelser skall inte tillämpas på fiske som uteslu­tande bedrivs för vetenskapliga ändamål (art. 14).

Kommissionen skall samarbeta med andra internationella organisa­tioner med likartad verksamhet (art. 15).

Artikel 16 anger förfarandet vid ändring av konventionen.

Konventionen skall ratificeras och ratifikationsinstmmenten depone­ras hos Polens regering. Stat som är intresserad av att vårda och ända­målsenligt utnyttja de levande tUlgångama i Östersjön och Bälten kan av de fördragsslutande staterna inbjudas att ansluta sig tUl kon­ventionen (art. 17).

Konventionen träder i kraft den nittionde dagen efter det att det fjärde ratifikations- eller godkärmandeinstrumentet deponerats (art. 18).

Enligt artikel 19 kan konventionen frånträdas när som helst efter det att fem år förflutit från tidpunkten för dess ikraftträdande.

Konferensens slutakt

I konferensens slutakt bör två punkter särskUt uppmärksammas. Så­lunda förklarade sig konferensen enig om att Bälten och Öresund skall i kommissionsarbetet betraktas som ett särskUt område vUket från bio­logisk synpunkt utgör ett övergångsområde mellan egentliga Östersjön och Nordsjön.

Prop.1974: 9

6

Vidare antecknades att ingen av de fördragsslutande staterna f. n. hävdar jurisdiktion utanför en gräns om tolv nautiska mil från de linjer från vilka de fördragsslutande staterna beräknar bredden av sitt terri­torialhav, dvs. baslinjerna. Statema var överens om att konventionen bör ses över för det fall någon av dem i framtiden kommer att hävda en vidare jurisdiktion.

I slutakten hänvisades vidare till en av konferensen antagen resolu­tion, i vilken uttalades att de fördragsslutande staterna skall fortsätta att studera de förslag till fiskeregler som behandlades under konferensen och ha gemensamma överläggningar om dem. Konferensen begärde hos Internationella havsforskningsrådet (ICES) bistånd för att utreda be­skattningen av sill, skarpsill, torsk och plattfisk. Vidare begärdes råd om regleringar som kan användas för att uppnå bästa möjliga avkast­ning av de nämnda arterna.

Konferensen ansåg det nödvändigt att sammankalla ett möte med experter från de fördragsslutande staterna så tidigt som möjligt år 1974. Syftet med detta möte skulle i första hand vara att detaljgranska de föreslagna fiskereglerna.

Konferensen uttryckte vidare förhoppningen att de fördragsslutande staterna skulle vidta åtgärder på nationell basis för att skydda de le­vande tillgångarna i Östersjön till dess internationella regleringar trätt i kraft.

Remissyttrandena

Samtliga remissinstanser förordar eller godtar att Sverige ansluter sig till konventionen.

Fiskeristyrelsen framhåller att nödvändigheten av en överenskom­melse mellan Östersjöstaterna beträffande fisket och bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten framträtt allt tydligare de senaste åren tiU följd av fiskets intensifiering. En konvention i syfte att skydda Östersjöns levande marina tillgångar får därför betraktas som nödvändig. Styrelsen betonar i sitt yttrande även de ökade krav som ställs på havsfiskelaboratoriets undersökningsverksamhet till följd av konventionen. Styrelsen understryker starkt behovet av en förstärkning av laboratoriets resurser om man skaU kunna uppfylla de krav konven­tionen ställer på medlemsländerna. Sveriges fiskares riksförbund ser med tillfredsställelse att en konvention tUlskapas för Östersjön och Bäl­ten. Förbundet anser emellertid att det på något sätt bör förtydligas vad som menas med "alla vattenområden i Östersjön" för att missförstånd ej skall uppkomma, bl. a. beträffande avgränsningen i norr. Även che­fen för marinen anser att begreppet Östersjön bör definieras närmare. Rikspolisstyrelsen har från polisiär synpunkt inte något att invända mot innehållet i konventionen.

Prop. 1974: 9

Departementschefen

Fisket i Östersjön har intensifierats under senare år. Förbättrade fångstmetoder och redskap har därvid kommit till användning. Vikande fiskbestånd i angränsande havsområden har tidvis också lett till ökat fiske i Östersjön.

De ökade fiskeansträngningarna har bl. a. medfört risk för överfisk-ning av vissa fiskslag. Det har mot denna bakgrund framstått som nöd­vändigt att söka vidta åtgärder för att bevara och öka de levande till­gångarna i Östersjön och Bälten och därigenom främja fisket. Såsom jag anfört i det föregående har denna fråga även tagits upp av Sveriges fis­kares riksförbund, som begärt att initiativ skulle tas till en konvention i syfte att skydda Östersjöns levande tUlgångar. Det är uppenbart att aUa Östersjöstater måste samverka om åtgärderna skall få önskvärd effekt. Grunden för en sådan samverkan har nu lagts genom att samtliga Ös­tersjöstater den 13 september 1973 undertecknat en konvention om fis­ket och bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten.

Konventionen omfattar Östersjön, Bälten och Öresund med undan­tag för inre vatten. Sålunda undantas bl. a. insjöar och skärgårdsområ­den. Jag vUl framhålla att Östersjön i detta sammanhang anses omfatta även Finska viken, Bottenhavet och Bottniska viken. Enligt konventio­nen skall de fördragsslutande staterna nära samarbeta för att bevara och öka de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten och för att få bästa möjliga avkastning av dem.

För att leda detta samarbete och även i övrigt verka för konventio­nens syften skall en fiskerikommission upprättas. Kommissionen skall ha sitt säte i Warszawa. Kostnaderna för kommissionens verksamhet skall bestridas av de fördragsslutande staterna i lika delar. Kommis­sionen, som skall hålla ordinarie sammanträden vartannat år, har tUl uppgift att samla in, sammanstäUa, analysera och tUlhandahålla statis­tiska data i fråga om fångst, fiskeansträngningar o. d. Den skall också utarbeta förslag för att åstadkomma samordning av forskningen i kon­ventionsområdet samt förbereda och lägga fram rekommendationer. Kommissionen kan också rekommendera konventionsstaterna att vidta åtgärder för t. ex. reglering av fisket, utrustning, fångstmetoder och mi­nimimått på fisk som får ilandföras. Rekommendationerna kan också gälla fredningstider och fredningsområden samt andra åtgärder för att förbättra och öka havets levande tillgångar. Enligt konventionen för­pliktar sig varje fördragsslutande stat att vidta de åtgärder som be­hövs för att säkerställa tillämpningen av bestämmelserna i konventio­nen och de rekommendationer som gäher för staten i fråga. Fördrags­slutande stat skall på sitt territorialhav och inom de vattenområden över vilka den utövar fiskerijurisdiktion genomföra för den staten bin­dande rekommendationer.

Prop. 1974: 9

8

Samtliga remissinstanser är positiva till att Sverige tillträder konven­tionen. En konvention i syfte att skydda Östersjöns levande marina till­gångar anses nödvändig. Jag delar denna bedömning. Att förbättra och öka de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten är en ange­lägen uppgift för Östersjöns aUa strandstater. Jag vill i detta sam­manhang också erinra om att det pågår förberedelser för att få till stånd en miljökonvention för Östersjön. Genom att i en sådan konven­tion angripa föroreningsproblemen torde ytterligare förutsättningar för ett fortsatt långsiktigt och allsidigt utnyttjande av Östersjöns levande tillgångar skapas. Den nu aktuella konventionen utgör ett betydelsefullt led i detta arbete. Jag förordar därför att Sverige tillträder densamma. Det ankommer på Kungl. Maj:t eller den myndighet Kungl. Maj:t be­stämmer att meddela de föreskrifter som behövs vid ett svenskt till­träde till konventionen.

Fiskeristyrelsen har i sitt remissyttrande pekat på nödvändigheten att förstärka havsfiskelaboratoriets resurser om man på svensk sida vUl uppfylla de krav som konventionen ställer på medlemsländerna. Jag vUl härtUl anföra att denna fråga bör behandlas först när man säkrare kan bedöma omfattningen och inriktningen av kommissionens verksamhet.

De kostnader som Sveriges tillträde tUl konventionen medför kommer i huvudsak att avse dels en andel av kommissionens sekretariatskost­nader, dels kostnader för resor m. m. för dem som företräder Sverige vid kommissionens sammanträden. Storleken av dessa kostnader kan f. n. inte anges. De torde få täckas från nionde huvudtitelns förslagsanslag Bidrag till vissa internationella organisationer m. m.

Hemställan

Under åberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. Maj:t föreslår riksdagen

att godkänna konventionen rörande fisket och  bevarandet  av de levande tUlgångarna i Östersjön och Bälten.

Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att tUl riksdagen skall avlåtas proposition av den lydelse bUaga till detta protokoll utvisar.

Ur protokollet: Gunnel Anderson

Prop. 1974:9

Bilaga

Konvention rörande fisket och bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten

Till denna konvention anslutna stater,

som anser att en avkastning av Östersjöns och Bältens levande till­gångar på en bibehållen högsta nivå är av stor betydelse för staterna i Östersjöområdet,

som erkänner sitt gemensamma ansvar för bevarandet av de levande tillgångarna och deras ändamålsenliga utnyttjande,

som är övertygade om att bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten påkallar ett närmare och utvidgat samarbete i detta område,

har kommit överens om följande.

Artikel I

De fördragsslutande staterna skall

nära samarbeta i syfte att bevara och föröka de levande tUlgångarna i Östersjön och Bälten och att erhålla en optimal avkastning av dem samt särskilt utöka och samordna undersökningar i dessa hänseenden,

förbereda och genomföra organisatoriska och tekniska åtgärder för att bevara och föröka de levande tillgångarna, däri inbegripet åtgärder för artificiell reproduktion av värdefulla fiskslag och/eller finansiellt bidra till sådana åtgärder på en jämställd och rättvis grundval samt vidta andra åtgärder för att uppnå ett ändamålsenligt och effektivt ut­nyttjande av de levande tillgångarna.

Artikel 

II

1.

Det område inom vilket denna konvention äger tiUämpning, nedan kallat "konventionsområdet", omfattar alla vattenområden i Östersjön och Bälten med undantag för inre vatten, i väster begränsade av en rät linje från Hasen0re Hoved till Gniben Ödde, från Korshage tUl Spods­bjerg och från GUbjerg Hoved tUl Kullen.

2.

Denna konvention skall gälla för alla fiskarter och andra levande havstillgångar inom konventionsområdet.

Artikel IH

Ingen bestämmelse i denna konvention skall anses beröra fördrags­slutande stats rättigheter, anspråk eller uppfattning i fråga om territo­rialvattengränsen eUer utsträckning av fiskerijurisdiktionen enligt folk­rätten.

Artikel 

IV

I denna konvention avses med "fartyg" varje fartyg eller båt, som brakas för fångst eUer beredning av fisk eller av andra levande havs­organismer och vilken är registrerad eller hemmahörande i fördrags­slutande stat eUer vilken för sådan stats flagga.

Prop. 1974:9

10

Artikd V

1.

För denna konventions syften upprättas härigenom en fiskeri­kommission för Östersjön, nedan kallad "kommissionen".

2.

Fördragsslutande stat får utse högst två ombud såsom medlemmar av kommissionen jämte de sakkunniga och experter att biträda dem som staten beslutar.

3.

Kommissionen skall bland sina medlemmar utse en ordförande och en vice ordförande för en period av fyra år. De skall kunna om­väljas, dock inte för närmast följande fyraårsperiod.

Ordföranden och vice ordföranden skall väljas från olika fördrags­slutande stater.

4.    Kommissionsmedlem som väljs tUl ordförande i kommissionen

upphör därigenom att företräda sin stat och skaU heller inte rösta.

Ifrågavarande stat har rätt att utse annat ombud att tjänstgöra i ord­

förandens ställe.

Artikd 

VI

1.

Kommissionen skall ha sitt säte i Warszawa.

2.

Kommissionen skall utse sin sekreterare och vid behov erforderlig personal att bistå sekreteraren.

3.

Kommissionen skall anta sin egen arbetsordning liksom de övriga bestämmelser den anser erforderliga för sitt arbete.

Artikel VII

1. Kommissionen skall anta sina finansiella bestämmelser.

2.

Kommissionen skall göra upp en budget för två år, omfattande föreslagna utgifter och uppskattade inkomster under därefter följande räkenskapsår.

3.

Budgetens totalbelopp, inbegripet förekommande tilläggsbudget, skall bestridas av de fördragsslutande staterna i lika delar.

4.

Fördragsslutande stat skall själv bestrida sådana kostnader som hänför sig till dess ombud, sakkunniga och experter som deltar i kom­missionens arbete.

Artikd VIH

1.

Om kommissionen inte beslutar annat, skall den sammanträda vartannat år i Warszawa på tid som den finner lämplig. På begäran av företrädare i kommissionen för fördragsslutande stat och under förut­sättning att kravet stöds av ombud för annan fördragsslutande stat, skall kommissionens ordförande så snart som möjligt och inte senare än tre månader räknat från dagen för framställningen sammankalla extra or­dinarie möte på tid och plats som han bestämmer.

2.

Kommissionens första sammanträde skall utlysas av denna kon­ventions depositarieregering att äga rum inom nittio dagar från den dag som följer på konventionens ikraftträdande.

3.

Varje fördragsslutande stat skall ha en röst i kommissionen. Kom­missionens beslut och rekommendationer skall antas med två tredje­delars röstövervikt av närvarande och röstande fördragsslutande stater.

4.

Kommissionens arbetsspråk skall vara engelska. Signatärstaternas språk är kommissionens officiella språk. Endast kommissionens rekom­mendationer, beslut och resolutioner skall avfattas på dessa språk.

Vid kommissionens möten har fördragsslutande stat rätt att få för­handlingarna översatta till sitt eget språk. Samtiiga kostnader som är förenade med sådan översättning skaU bestridas av den staten.

Prop. 1974:9

H

Artikel 

IX

1. Det åligger kommissionen

a)

att fortlöpande håUa sig underrättad om de levande tillgångarna och fisket i konventionsområdet genom att samla in, sammanställa, analysera och sprida statistiska data, exempelvis i fråga om fångst, fiske-ansträngningar och annat,

b)

att arbeta ut förslag som syftar till att samordna den vetenskap­liga forskningen i konventionsområdet,

c)

att förbereda och för de fördragsslutande statemas övervägande lägga fram rekommendationer som såvitt möjligt skall bygga på resultat av vetenskapliga undersökningar beträffande de frågor som avses i artUtel 

X.

2.

Vid fullgörandet av sina uppgifter skaU kommissionen när den så bedömer lämpligt begära bistånd av internationella havsforskningsrådet (ICES) och andra intemationella tekniska och vetenskapliga organisatio­ner samt använda sig av de uppgifter som lämnas av de offentliga myn­dighetema i de fördragsslutande statema.

3.

För att utföra sina uppgifter kan kommissionen sätta till arbets­grupper och andra undergrupper och bestämma deras sammansättning och befogenheter.

Artikel 

X

Åtgärder med avseende på denna konventions syften som kommissio­nen kan överväga och i fråga om vilka den kan göra rekommendationer till de fördragsslutande staterna är

a)

åtgärder för reglering av fiskeredskap, utrustning och fångstme­toder,

b)

åtgärder för reglering av minimimått på fisk som får behållas ombord på fartyg, ilandföras, saluhållas eUer utbjudas,

c)

åtgärder för genomförande av fredningstider,

d) åtgärder för införande av fredningsområden,

e)    åtgärder för att förbättra och öka havets levande tillgångar, däri

inbegripet artificiell reproduktion och överflyttning av fisk och andra

organismer,

f)     åtgärder för reglering och/eller kvotering mellan fördragsslutande

stater av sammanlagd fångstkvantitet och fiskeansträngningarna i fråga

om föremål, slag, områden och fiskeperioder,

g)    andra åtgärder som är att hänföra till bevarandet och ett ända­

målsenligt utnyttjande av havets levande tillgångar,

h) åtgärder som rör kontrollen över verkställande av rekommenda­tioner som förpliktar de fördragsslutande statema.

Artikd 

XI

1.

Om inte annat följer av bestämmelserna i denna artikel förbinder sig de fördragsslutande staterna att genomföra varje rekommendation som avgetts av kommissionen enligt artikel 

X 

i konventionen från den tidpunkt som beslutats av kommissionen, vilken inte skall vara före ut­gången av den frist för invändningar som anges i förevarande artikel.

2.

Fördragsslutande stat kan inom nittio dagar efter tUlkännagivandet av en rekommendation göra invändning mot den och är i sådant fall inte skyldig att genomföra rekommendationen.

Fördragsslutande stat kan också när som helst ta tillbaka en invänd­ning och genomföra rekommendationen.

Prop. 1974: 9

12

Görs invändning inom de nittio dagarna, kan varje annan fördrags­slutande stat på samma sätt göra invändning under en ytterligare frist om sextio dagar.

3.

Görs invändningar mot en rekommendation av tre eller flera för­dragsslutande stater, befrias de övriga fördragsslutande statema genast från skyldighet att genomföra rekommendationen.

4.

Kommissionen skall snarast underrätta varje fördragsslutande stat om mottagandet eller återtagandet av en invändning.

Artikd xn

1.

Fördragsslutande stat skall i fråga om sina medborgare och fartyg vidta erforderliga åtgärder för att säkerställa tillämpningen av bestäm­melserna i denna konvention och av de rekommendationer från kom­missionen som förpliktar den fördragsslutande staten samt i händelse av överträdelse vidta lämpliga åtgärder.

2.

Utan förfång för de fördragsslutande staternas suveräna rättigheter beträffande deras territorialhav och rättigheterna i deras fiskezoner skall varje fördragsslutande stat genom sina inhemska myndigheter på sitt territorialhav och inom de vattenområden, över vilka den utövar fis­kerijurisdiktion, genomföra sådana rekommendationer av kommissionen som är bindande för den.

3.

Fördragsslutande stat skall på tid och sätt som kommissionen be­stämmer tillhandahålla kommissionen sådana tillgängliga statistiska data och upplysningar som avses i artikel 

IX 

paragraf la) liksom redogörelse för alla åtgärder som vidtagits i överensstämmelse med paragraferna 1 och 2 i förevarande artikel.

Artikd XIH

Kommissionen skall när den så finner lämpligt underrätta stat som inte är ansluten till denna konvention om sådant fiske i konventionsom­rådet, som bedrivs av den statens medborgare eller fartyg och som kan inverka negativt på kommissionens arbete eller fullgörandet av konven­tionens syften.

Artikd XIV

Bestämmelserna i denna konvention skall inte tUlämpas på fiske som uteslutande bedrivs för vetenskapliga undersökningar med fartyg som bemyndigats därtill av fördragsslutande stat eller beträffande fisk eller andra havsorganismer som fångats vid sådant fiske. Sådan fångst får inte säljas, uppvisas för eller utbjudas till försäljning.

Artikd 

XV

1.

Kommissionen skall samarbeta med andra internationella organisa­tioner med likartad verksamhet.

2.

Kommissionen kan bjuda in berörd internationell organisation eller regering i stat som inte är ansluten till denna konvention att delta som observatör vid kommissionens sammanträden eller vid möten med dess undergrupper.

Artikd XVI

1. Fördragsslutande stat kan föreslå ändringar i denna konvention. Varje föreslagen ändring skall översändas till depositarieregeringen som

Prop. 1974: 9

13

skall underrätta alla fördragsslutande stater därom. Fördragsslutande stat skall så snart möjligt efter mottagandet av underrättelsen meddela depositarieregeringen om den godtar ändringen eller inte.

Ändringen träder i kraft nittio dagar efter det att depositarierege­ringen mottagit underrättelse att alla fördragsslutande stater godkänt ändringen.

2. Varje stat som ansluter sig till denna konvention efter det att en ändring trätt i kraft enligt bestämmelserna i paragraf 1 i denna artikel är skyldig att iaktta konventionen i dess ändrade lydelse.

Artikd XVH

1.

Denna konvention skall ratificeras eller godkännas av signatärsta-terna. Ratifikations- eller godkännandeinstrumenten skall deponeras hos Folkrepubliken Polens regering som skall vara depositarieregering.

2.

Denna konvention skall stå öppen för anslutning av stat som är in­tresserad att vårda och att ändamålsenligt utnyttja de levande tillgång­arna i Östersjön och Bälten, under förutsättning att staten inbjudits därtill av de fördragsslutande staterna. Anslutningsinstrumenten skall deponeras hos depositarieregeringen.

Artikel XVIII

1.

Denna konvention träder i kraft den nittionde dagen efter det att fjärde ratifikations- eller godkännandeinstrumentet deponerats.

2.

Sedan denna konvention trätt i kraft enligt paragraf 1 i denna arti­kel, träder den i kraft för varje annan stat, vars regering deponerat ra­tifikations-, godkännande- eller anslutningsinstrument, den trettionde dagen efter dagen för deponeringen hos depositarieregeringen.

Artikel XIX

När som helst efter det att fem år förflutit från tidpunkten för denna konventions ikraftträdande kan fördragsslutande stat frånträda konven­tionen genom skriftiigt meddelande tUl deposharieregeringen. Frånträ-dandet träder i kraft för den fördragsslutande staten den 31 december året efter det år, under vilket depositarieregeringen underrättades om uppsägningen.

Artikd 

XX

1.     Depositarieregeringen skall underrätta alla signatärstater och an­

slutna stater

a)

om undertecknanden av denna konvention och om deponeringar av ratifikations-, godkännande- och anslutningsinstrument liksom om överlämnade förklaringar,

b)

om dagen för konventionens ikraftträdande,

c)

om förslag att ändra konventionen, om mottagna underrättelser om godkännanden och om ikraftträdandet av sådana ändringar,

d) om underrättelser om frånträdande.

2.

Originalet tiU denna konvention skall deponeras hos Folkrepubliken Polens regering som skall översända bestyrkta avskrifter tUl regeringarna i alla signatärstater och i alla stater som anslutit sig tUl denna konven­tion.

3.

Depositarieregeringen skall registrera denna konvention hos Fören­ta Nationernas sekretariat.

Prop. 1974:9

14

TUl bekräftelse varav undertecknade befullmäktigade, därtill veder­börligen bemyndigade, underskrivit denna konvention.

Som skedde i Gdaiisk den 13 september 1973 i ett exemplar på dan­ska, finska, polska, ryska, svenska, tyska och engelska språken, vilka alla texter har samma vitsord.

För Konungariket Danmark

För Republiken Finland

För Tyska Demokratiska Republiken

För Förbundsrepubliken Tyskland

För Folkrepubliken Polen

För Konungariket Sverige

För Socialistiska Rådsrepublikernas Union

Prop. 1974: 9

15

Slutakt rörande Östersjöstaternas diplomatiska konferens, håUen i Gdansk i september 1973 för utarbetande av en konvention rörande fisket och bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten

1.

På inbjudan av Folkrepubliken Polens regering ägde en konferens rum i stadshuset i Gdahsk från den 4 till den 14 september 1973 för att utarbeta en konvention rörande fisket och bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten.

2.

Nedanstående stater var representerade med delegationer vid kon­ferensen:

Konungariket Danmark,

Republiken Finland,

Folkrepubliken Polen,

Socialistiska Rådsrepublikernas Union,

Konungariket Sverige,

Tyska Demokratiska Republiken,

Förbundsrepubliken Tyskland.

3.   Observatörer från nedanstående internationella organisationer var

närvarande under konferensen:

Förenta Nationernas ekonomiska kommission för Europa, Förenta Nationemas livsmedels- och jordbruksorganisation, Förenta Nationemas miljövårdsprogram. Internationella havsforskningsrådet, Nordvästatlantiska fiskerikommissionen. Sydostatlantiska fiskerikommissionen. Förenade fiskerikommissionen.

4.

Ordföranden i den polska delegationen. Dr. Romuald Pietraszek, valdes till konferensens ordförande.

5.

Ordförandena i delegationerna utsågs till vice ordföranden under konferensen.

6.

Konferensens sekreterare var den polske delegaten Przemyslaw Anders.

7. Konferensen tillsatte nedanstående underordnade organ:

Huvudkommittén

Ordförande: Herr Gero Möcklinghoff, Förbundsrepubliken Tyskland

Redaktionskommittén

Ordförande: Herr Andrzej Olszöwka, Folkrepubliken Polen

Arbetsgruppen för fiskeriregler

Ordförande: Herr Zinovij Evientov, Sovjetunionen.

8.

Till underlag för konferensens överläggningar förelåg ett kon­ventionsutkast, ett protokoll från expertmötet som ägde rum i Gdahsl Sopot från den 12 tUl den 15 juni 1973 samt synpunkter och förslag framförda av de i konferensen deltagande staterna.

9.

När konventionsområdet diskuterades var konferensen överens om att området norr om en linje dragen enligt följande:

Prop. 1974: 9

16

a)

Falsterbo fyrStevns fyr,

b)

Jungshoved-B0genaessand,

c)

Hestehoved fyr Måddes Klint,

d) Skelby kyrka Flinthorne Ödde,

e) Kappel kyrka Gulstav,

f) Ristingehals ./Er0hale,

g) Skjoldnass P0ls Huk,

h) Christian X:s bro i S0nderborg,

och söder om en linje dragen enligt följande:

a)

Hasen0re Hoved Gniben Ödde,

b)

Korshage Spodsbjerg,

c)

GUbjerg Hoved Killien,

skulle av kommissionen i dess arbete betraktas som ett särskilt om­råde.

Konferensen var också överens om att kommissionen, när den avger sina rekommendationer, bör beakta det faktum att från biologisk syn­punkt nämnda område utgör ett övergångsområde mellan egentliga Östersjön och Nordsjön.

10.

Som ett resultat av de överläggningar som återges i kommittéernas och arbetsgmppens rapporter samt av plenarmötena förberedde och öppnade konferensen för undertecknande en konvention rörande fisket och bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten.

11.

De fördragsslutande statema uppmärksammade att ingen av dem för närvarande hävdar jurisdiktion utanför en gräns om tolv nautiska mil från de linjer, från vUka de fördragsslutande staterna beräknar bred­den av sitt territorialhav.

De fördragsslutande staterna var överens om att konventionen bör ses över för det fall någon av dem i framtiden kommer att hävda en vi­dare jurisdiktion.

12.

Konferensen antog också en resolution på grundval av sina över­läggningar.

13.

Vid konferensens avslutning riktades ett uppriktigt tack till Folk­republiken Polens regering för dess stora gästfrihet.

14.

Texten till denna slutakt, som i ett originalexemplar avfattats på danska, finska, polska, ryska, svenska, tyska och engelska språken, skall jämte bifogade text av konventionen rörande fisket och bevarandet av de levande tiUgångama i Östersjön och Bälten deponeras hos Folkre­publiken Polens regering. Folkrepubliken Polens regering skall sända en bestyrkt avskrift av denna slutakt samt av konventionen till var och en av de stater som inbjudits att sända ombud till konferensen.

Prop. 1974:9

17

TUl bekräftelse varav ombuden för de deltagande staterna underskri­vit denna slutakt.

Som skedde i Gdaiisk den 13 september 1973.

För Konungariket Danmark

För Republiken Finland

För Folkrepubliken Polen

För Socialistiska Rådsrepublikemas Union

För Konungariket Sverige

För Tyska Demokratiska Republiken

För Förbundsrepubliken Tyskland

MARCUS BOKTR.STOCKHOLM 1974     730567