Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1985/86:152

om fritidshems verksamheten;

Prop. 1985/86:152

Regeringen förelägger riksdagen vad som har upptagits i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 13 mars 1986 för de åtgärder och det ändamål som framgår av föredragandens hemställan.

På regeringens vägnar

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakhga innehåll

I propositionen behandlas fritidshemsverksamhetens organisation, mål och innehåll för barn i åldern 7-12 år samt vissa förändringar i statsbidragssyste­met.

Fritidshemsverksamheten bör byggas ut i enlighet med kommunemas barnomsorgsplaner. För bam i årskursema 1-3 kan behovet av omsorg nor­malt sett tillgodoses genom plats i fritidshem, utvidgad syskongrupp i dag­hem eller familjedaghem.

För barn i årskurserna 4-6 kan i de flesta fall en kompletterande fritids­hemsverksamhet svara mot omsorgsbehovet. I begreppet fritidshemsverk­samhet innefattas även de verksamheter under sommartid som bedrivs i form av sommargårdar/kolonier.

I fritidshem, utvidgad syskongrupp, familjedaghem och sommargårdar/ kolonier skall barnen vara inskrivna. I den kompletterande fritidshemsverk­samheten är barnen normalt inte inskrivna. I propositionen framhålls dock att det i många sammanhang kan föreligga behov av ett tillsynsansvar också för de äldre barnen.

Vidare anges i propositionen vissa grundläggande principer för fritids­hemsverksamhetens innehåll. Bl.a. aviseras att socialstyrelsen skall få i uppdrag att utarbeta ett pedagogiskt program för fritidshem.

1 Riksdagen 1985/86. 1 saml. Nr 152

Socialdepartementet

Prop. 1985/86:152

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 mars 1986

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om fritidshemsverksamheten 1 Inledning

Kommunemas ansvar och skyldigheter när det gäller fritidshemsverksamhe­ten regleras sedan år 1982 av socialtjänstlagen (1980:620), SoL, och so­cialtjänstförordningen (1981:750).

De av barnstugeutredningen (SOU 1972:26) formulerade målen för förskolans verksamhet - att tillsammans med hemmen skapa goda fömtsätt­ningar för varje barns utveckling och fostra barnen till goda samhällsmed­borgare utifrån en demokratisk människosyn - har i SoL utvidgats till att gälla all verksamhet som :riktar sig till bam och ungdom. I barn­stugeutredningen betonades förskolans ansvar för bam i behov av särskilt stöd, vilket även görs i SoL.

Barnstugeutredningen behandlade också frågan om yngre skolbarns be­hov av omsorg och fritidsverksamhet (SOU 1974:42). Utredningen utarbeta­de ett program för skolbarn med behov av omsorg under den skolfria del av dagen då föräldrarna arbetar eller studerar. Bl.a. föreslog utredningen en mera öppen organisationsform, s.k. utvidgade fritidshem som i första hand skulle knytas till bostadsområdets låg- och mellanstadieskola.

Utredningen om skolans inre arbete (SIA) föreslog i betänkandet (SOU 1974:53) Skolans arbetsmiljö bl.a. en samlad skoldag, omfattande såväl un­dervisning som fria aktiviteter.

Båda dessa utredningar betonade vikten av att föreningslivet engageras i fritidsverksamheten för yngre skolbam.

Riksdagen ställde sig bakom det av barnstugeutredningen formulerade programmet för fritidshemmeins organisation, funktion och innehåll (prop. 1975/76:92, SoU 28, rskr 219) och uttalade sig för SIA-utredningens förslag om införandet av samlad skoldag.

Barnstugeutredningens förslag om fritidshemmens samlokalisering med skolan och SIA-utredningens förslag om en samlad skoldag bidrog till att skapa osäkerhet i fråga om siiväl behovet av fritidshemsplatser som fritids­hemmens funktion. Den samlade skoldagen genomfördes inte i den omfatt­ning eller med den utformning som urspmngligen avsågs. Utvidgade fritids­hem kom inte heller att slå igenom som organisationsform.

Regeringen beslutade mot denna bakgrand den 16 september 1982 att till-

kalla en särskild kommitté med uppgift att belysa frågan om fritidshems- Prop. 1985/86:152 verksamheten för skolbarn. Till ledamöter i kommittén utsågs riksdagsleda­moten Anita[REDACTED_EFTERNAMN], ordf., riksdagsledamoten Ann-Cathrine[REDACTED_EFTERNAMN], kommunalråden Lena[REDACTED_EFTERNAMN] och Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN] samt riksdagsleda­moten Ulla Tilländer. Kommittén, som antog namnet Fritidshemskommit­tén, avgav i maj 1985 betänkandet (SOU 1985:12) Skolbarnsomsorgen. Be­tänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Jag kommer i det följande att redovisa mina förslag och överväganden med anledning av fritidshemskommitténs betänkande.

2 Föredragandens överväganden

2.1 Allmänna utgångspunkter

De senaste årtiondenas snabba samhällsförändring har på många sätt för­bättrat barnens livsvillkor i förhållande till hur barnen hade det tidigare. Det gäller särskilt de materiella förutsättningama såsom tillgång till mat, kläder, bostäder, böcker, leksaker m.m., men också tillgång till t.ex. hälso- och sjukvård samt föräldraförsäkring och annan socialförsäkring. Detta har medverkat till att bygga upp en trygghet för barnen som var okänd i tidigare generationer.

Jämsides med denna materiella utveckling har också kunskaperna om bams utveckling och behov ökat hos vuxna i barnens omgivning. Föräldrar­na har fått mer tid och bättre möjligheter att engagera sig i sina barns intres­sen och utveckling.

Förändringarna i samhället har emellertid även inneburit att viktiga funk­tioner som arbete, boende och fritid alltmer skilts åt i och med industrialise­ring, specialisering och urbanisering.

Barnen växer numera upp i små familjer, vanligen som enda barnet eller med endast ett syskon. Ensamföräldrarnas antal har ökat och familjernas sammansättning är mer skiftande än tidigare. Inflyttningen till storstadsom­rådena har också inneburit att många barn har få eller sporadiska kontakter med släktingar och äldre.

Genom TV, radio och tidningar samt videofilmer, reklam, lekmaterial m.m. utsätts barn alltmer påtagligt för en information och påverkan som de ofta behöver hjälp att bearbeta och förstå.

Sverige har bl.a. genom invandringen under de senaste årtiondena utveck­lats till ett alltmer mångkulturellt samhälle. Många yngre skolbarn har för­äldrar med invandrarbakgrund. Detta medför bl.a. att olika sociala och kul­turella synsätt och traditioner möts. I många fall inverkar detta på verksam­heten i förskolor, skolor och fritidshem.

Barnens uppväxtvillkor påverkas således starkt av det samhälle barnen lever i och de förutsättningar som gäller för barnfamiljerna. Barnomsorgen är därför en viktig del i samhällets stöd till barnfamiljerna och för barnens utveckling.

Riksdagen har beslutat om en utbyggd barnomsorg för barn i förskoleål-

1* Riksdagen 1985/86. I saml. Nr 152

dern genom att anta förslagen i prop. 1984/85:209 om förskola för alla barn    Prop. 1985/86:152

(SoU 1985/86:5, rskr 27). För skolbarnen i låg- och mellanstadiet finns på

motsvarande sätt ett behov av omsorg i form av fritidshem, familjedaghem

och mer öppna former av kompletterande fritidshemsverksamhet. Den mest

omsorgsinriktade verksamheten avser då i första hand de yngre skolbarnen,

medan de mer öppna formerna av fritidshemsverksamhet vanligen blir mer

aktuella för de äldre skolbarnen allteftersom barnen mognar och blir mer

självständiga.

Fritidshemsverksamheten kan ge de yngre skolbarnen kunskaper och er­farenheter så att de alltmer självständigt kan fungera i sitt bostadsområde och i samhället i övrigt.

En väl utbyggd fritidshemsverksamhet är därför av stor betydelse. För de yngre skolbarnen behövs fritidshem och familjedaghem samt öppen fritids-hemsverksamhet. För de äldre skolbarnen (årskurs 4-6) räcker det vanligen med enklare former av fritidsh«;msverksamhet.

En stor del av de föräldrar som har barn i låg- och mellanstadiet är för­värvsarbetande och de önskar en trygg och stabil omsorg för sina bam. En utbyggd fritidshemsverksamhet medverkar därmed till att föräldrama ges möjlighet till personlig utveckling och att de kan arbeta för sin egen och fa­miljens försörjning.

Jag övergår nu till att presentera mina ställningstaganden för fritidshems­verksamheten i fråga om mål oi;h riktlinjer, organisation m.m.

2.2 Behovet av fritidshenisverksamhet

Min bedömning: Fritidshemsverksamheten byggs ut i enlighet med kommunernas bamomsorgs])laner. För barn i årskurserna 1-3 kan be­hovet av barnomsorg normalt sett tillgodoses genom plats i fritidshem eller familjedaghem. För barn i årskurserna 4-6 kan en kompletteran­de fritidshemsverksamhet svara mot baraens omsorgsbehov. I be­greppet fritidshemsverksamhet innefattas även de verksamheter un­der sommartid som bedrivs i form av sommargårdar/kolonier, vecko­kolonier eller dagkolonier.

Kommitténs förslag: Utbyggnaden av skolbarnsomsorgen föratsätts fort­sätta i minst den omfattning som ägt rum under den senaste femårsperioden, vilket motsvarar ett genomsnittligt tillskott per år på 6 000 platser i fritids­hem och 4 000 platser i familjedaghem. Kommittén redovisar tre olika ut­byggnadsalternativ där kostnaderna för årlig nyproduktion av 4 000 (I), 6 000 

(II) 

resp. 8 000 (III) heldagsfritidshemsplatser fördelas på platser i hel­dagsfritidshem och eftermiddagsfritidshem.

Kommittén betonar även behovet av att bygga ut kompletterande former av öppen fritidshemsverksamhet samt olika sommarverksamheter såsom sommargårdar och dagkolonier.

Remissinstanserna: De flesta anser att fritidshemsverksamheten måste byg-

gas ut och förbättras. Eskilstuna kommun påpekar ätt beslutet om förskola Prop. 1985/86:152 för alla barn inverkar starkt på behovet av fritidshemsverksamhet. Stock­holms läns barnomsorgschefer framför att eftersläpningen i utbyggnaden av fritidshemsplatser måste rättas till och alternativa verksamhetsformer för mellanstadiebarn måste utvecklas. SFL och TCO anser att den konstaterade bristen på fritidshemsplatser borde leda till förslag till åtgärder som innebär en utbyggnad till dess full behovstäckning uppnås för barn i åldrarna 7-12 år. Flera remissinstanser menar att utredningen inte föreslår tillräckliga sti­mulansåtgärder för att utbyggnadsmålet skall kunna nås.

Skälen för min bedömning

Bakgrund

I samband med att riksdagen år 1981 behandlade frågan om statsbidragsreg­lerna för barnomsorgen (prop. 1980/81:205, SoU 1981/82:1, rskr 38) gav riksdagen regeringen till känna att en plan skulle utarbetas för den fortsatta utbyggnaden av bamomsorgen. Riksdagen pekade även under hösten 1983 på behovet av en utbyggnadsplan för barnomsorgen (SoU 1982/83:12, rskr 43).

Riksdagen beslutade i december 1985 på grandval av propositionen om förskola för alla barn att godkänna riktlinjer för utbyggnaden av barnom­sorgen för förskolebam med sikte på att alla barn från ett och ett halvt års ålder till dess de börjar skolan skall ha rätt att delta i kommunal barnom­sorgsverksamhet. Denna målsättning skall främjas genom en planmässig ut­byggnad som innebär att bamomsorgen för alla förskolebarn är fullt utbyggd senast år 1991 (prop. 1984/85:209, SoU 1985/86:5, rskr 27).

Mina överväganden: Principen om rätt till förskola för alla barn senast år 1991 kommer naturUgtvis att medföra behov av utbyggnad av fritidshems­verksamheten för de yngre skolbamen. De förskolebam som är inskrivna i daghem eller familjedaghem kommer vanligtvis att behöva plats i fritidshem eller familjedaghem även under de första skolåren. Dessutom finns barn vars föräldrar börjar förvärvsarbeta i samband med att deras barn börjar i skolan.

Samtidigt innebär barnets skolgång och den tid bamet vistas i skolan att behovet av olika former av fritidshemsverksamhet bUr betydligt mer skiftan­de än för bamen i förskoleåldern.

För de bam i årskurserna 1-3 vilkas föräldrar förvärvsarbetar eller stude­rar är det därvid i första hand fråga om behov av plats i heldagsöppet fritids­hem eller familjedaghem. För övriga barn avses mer öppna former av fritids­hemsverksamhet. Bam i familjedaghem bör även få tillgång till den öppna fiitidshemsverksamheten.

Jag övergår nu till att redovisa underlag och antaganden för bedömningar av behovet av fritidshemsverksamhet.

Tillgång på platser och planerad utbyggnad 1985-89

Prop. 1985/86:152

Enligt SCB:s sammanställning om barnomsorgen per den 31 december 1984 var 117 500 barn i åldrama 7-12 år inskrivna i fritidshem eller familjedag­hem. Av dessa var 101 200 barn i åldrarna 7-9 år, vilket motsvarar 86 % av samtiiga inskrivna barn i åldrarna 7-12 år.

Socialstyrelsens senaste sammanställning av ansökningar om statsbidrag för barnomsorgen år 1985 visar att 121 500 barn i åldem 7-12 år är inskrivna i fritidshemsverksamheten vareiv ca 72 600 i fritidshem och 48 900 i familje­daghem.

Vid slutet av år 1984 fanns totalt 636 000 barn i åldem 7-12 år. 19 % av dessa barn var således inskrivna i fritidshemsverksamheten. 301 000 barn var i åldem 7-9 år och 104 000 (35 %) av dessa barn kan beräknas vara inskrivna i fritidshemsverksamheten.

Under den senaste femårsperioden har det genomsnittliga tillskottet av platser i fritidshem varit ca 5 000 årligen. I familjedaghem har ca 3 000 plat­ser tillkommit i genomsnitt per år. Enligt kommunernas barnomsorgsplaner för perioden 1985-89 beräknas att 5 600 nya platser tillkommer i fritidshem eller familjedaghem under år 1985. För år 1986 beräknas 3 200, år 1987 3 000, år 1988 2 000 och år 1989 200 platser tillkomma i verksamheten.

Samtidigt kan nämnas att det redan under första halvåret 1985 har till­kommit 4 000 platser i fritidshem enligt den nyss nämnda sammanställning­en av kommunernas statsbidragsansökningar.

Många barn som inte är inskrivna i fritidshem eller familjedaghem deltar i andra organiserade verksamheter på sin fritid. Det kan gälla öppna fritids­hem, allmän fritidsverksamhet anordnad av kommuner eller olika organisa­tioner och enskilda. För dessa llormer av fritidsverksamhet finns ingen sam­lad statistik om hur många bam som deltar totalt eller i vilken omfattning varje bam deltar. Vid beräkningar av behov av utbyggnad ingår därför en­dast uppgifter för fritidshem, familjedaghem och s.k. utvidgade syskongrap­per.

Beräkning av utbyggnaden fram till år 1993

SCB:s senaste undersökning om efterfrågan på baraomsorg från år 1982 vi­sar att 125 000 barn (28 %) i åldrarna 7-10 år önskade plats i fritidshem eller familjedaghem under våren 1983. Eftersom 98 000 bam redan hade plats inom barnomsorgen saknades {)lats för 27 000 bam. 1 åldersgruppen 7-9 år önskade 111 000 bam (34 %) plats i fritidshem eller familjedaghem.

Förvärvsfrekvensen bland kvinnor har ökat snabbt under senare år och många kvinnor har övergått från deltids- till heltidsarbete. Detta inverkar givetvis på behovet av barnomsorg för skolbamen.

Barnomsorgsundersökningen (1982/83) visade att 72 % av 7-10-åringama hade moder eller ensamstående fader som förvärvsarbetade 16 timmar eller mer per vecka.

Enligt årsmedeltal från arbet,>kraftsundersökningaraa för åren 1982-1984 har andelen bam i åldem 7-10 år med moder i arbetskraften ökat från 79,8 till 83,3 %. Andelen barn med moder som förvärvsarbetar 20 timmar eller

mer per vecka har ökat från 49 till 54 %. I dessa senare uppgifter ingår inte    Prop. 1985/86:152 tillfälligt frånvarande eller arbetslösa. Vidare har andelen barn med moder som arbetar mindre än 20 timmar per vecka minskat från 12,8'till 11,4 %.

Med ledning av SCB:s senaste barnomsorgsundersökning och utifrån be­dömningar om utvecklingen av förvärvsfrekvensen bland kvinnor beräknar jag att ca 227 000 barn i åldern 7-9 år kommer att ha förvärvsarbetande för­älder/föräldrar vid slutet av år 1992. Av dessa barn beräknar jag att ca 145 000 är i behov av plats i fritidshem eller familjedaghem.

Enligt kommunernas barnomsorgsplaner för perioden 1985-1989 kommer ca 131 000 barn att kunna beredas plats i fritidshem eller familjedaghem år 1989. Den genomsnittliga utbyggnadstakten under planeringsperioden är ca 2 300 platser per år. Om utbyggnaden av fritidshem och familjedaghem fort­sätter i oförändrad takt även under planeringsperioden 1990-95 kommer ca 142 000 barn att kunna beredas plats i fritidshem eller familjedaghem år 1993 vilket innebär att större delen av behovet av plats i fritidshem eller familje­daghem är täckt för de yngre barnen.

Jag vill i sammanhanget nämna att utbyggnaden av bl. a. fritidshem under senare år legat på en högre nivå än vad kommunernas planer visat.

3 Mål och innehåll i fritidshemsverksamheten

Mitt förslag: För mål och innehåll i barnomsorgens fritidshemsverk­samhet skall finnas en gemensam ram för hela landet i form av ett pe­dagogiskt program för fritidshem. Det pedagogiska programmet skall i tillämphga delar ligga till grund för verksamheten i fritidshem, utvid­gad syskongrupp vad avser skolbarnen och öppet fritidshem. Kommu­nerna bör besluta om riktlinjer för fritidshemsverksamheten som är anpassade till lokala förhållanden. Vårdnadshavare till barn som om­fattas av kommunal barnomsorg har rätt att delta i planeringen av verksamheten samt i dess genomförande enligt riktlinjer som antagits av kommunen.

Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. I be­tänkandet föreslås att det pedagogiska arbetet i fritidshem inriktas på att stödja barnens individuella utveckling och deras utveckling som gmppmed­lemmar samt att orientera barnen i närmiljön och det omgivande samhället för att därigenom stödja deras utveckling till samhällsmedlemmar. Vidare uttalas att verksamheten skall anpassas till lokala fömtsättningar och behov och utformas i samarbete med föräldrarna samt samverka med övrig verk­samhet för bam och ungdom.

Remissinstanserna: Remissinstansema är positiva till kommitténs förslag.

Skälen för mitt förslag: I regeringens proposition 1984/85:209 om förskola för alla barn behandlas frågan om mål och innehåll i barnomsorgen vad avser förskolans verksamhet. Jag vill i det följande ta upp och belysa frågan vad avser fritidshemsverksamheten.

1" Riksdagen 1985/86. 1 saml. Nr 152

3.1 Mål och inriktning

Prop. 1985/86:152

Fritidshemsverksamhetens uppgift är att i samarbete med föräldrarna med­verka till en god och utvecklande uppväxtmiljö för barn i åldern 7-12 år och ge dem en trygg omsorg under den skolfria delen av dagen samt under lovda­gar och ferier, medan föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar. Fritids­hemsverksamheten skall stödja bamens utveckling och ge dem erfarenheter av och kunskap om närmiljön och samhället. Verksamheten skall förmedla ett kulturarv och bidra till atl bamen kan finna sig väl tillrätta i samhället och vilja delta i och påverka :iamhällsutvecklingen. Den grund som i dessa avseenden lagts i förskolan skall vidareutvecklas i skola och fritidshem.

Det övergripande målet föi innehållet i bamomsorgen - förskola och fri­tidshem - är att förmedla och ge en konkret innebörd åt demokratiska vär­deringar. Verksamheten skall fostra barnen till solidaritet med andra barn samt utveckla deras uppfattning om allas lika värde, självbestämmanderätt och integritet. Detta överensj.tämmer med den människo- och samhällssyn som präglar socialtjänstlagens 1 §. Nyckelorden är demokrati, solidaritet, jämhkhet, trygghet och ansvar. Dessa ideologiska mål skall vägleda och prägla barnomsorgen.

Fritidshemsverksamheten skall vidare tillsammans med hemmet stödja barnens individuella utveckling i fysiskt, socialt, emotionellt och intellek­tuellt avseende genom en allsidig personlighetsutveckling. Verksamheten skall också utveckla barnen som gmppmedlemmar genom att ge dem möjlig­het att orientera sig om gränser och normer för social samvaro.

Fritidshemmet skall verka för att minska skillnaderna mellan barns olika uppväxtvillkor. Alla barn skall ges möjlighet att utveckla sina egna resurser och sin självkänsla. Särskild uppmärksamhet i detta avseende skall de barn få som av olika skäl är missgynnade vad gäller möjligheter att utveckla sina inneboende resurser. Det kan t.ex. gälla barn med handikapp, barn med psykosociala problem, barn som kommer från språkligt eller socialt eftersat­ta miljöer, barn med olika kulturbakgrund. För dessa barn har fritidshem­met ett särskilt ansvar.

För de yngre skolbarnen är behovet av omsorg och trygghet fortfarande stort. Utveckling av social kompetens som stärker barnens förmåga att klara sig själva blir efter hand en allt viktigare fråga. Fritidshemmet skall ge bar­nen möjligheter att lära känna sin närmiljö och få kontakt med andra barn, vuxna och verksamheter där. Barnen skall efter hand få ta ett ökat ansvar för sin egen fritid. Fritidshemmet skall successivt ge bamen stöd i deras frigö­relse från det nära beroendet av vuxna.

Omsorgsbehovet kvarstår i allmänhet under hela perioden 7-12 år, men förändrar karaktär. De yngsta barnen inom denna åldersgrupp (7-9 år) är vanligen fortfarande beroende av en nära och stabil vuxenkontakt, medan 10-12-åringen behöver en trygg miljö, en bas att utgå ifrån och återkomma till, där det finns vuxna att diskutera erfarenheter med, söka hjälp hos och som kan ge stöd i olika situationer.

Vad jag här framhållit när det gäller fritidshemsverksamhetens uppgifter, mål och inriktning innebär att fritidshemmen skall bedriva en i vid mening pedagogisk verksamhet.

Verksamheten skall planeras och genomföras utifrån barnens egen livssi- Prop. 1985/86:152 tuation och uppväxtmiljö samt vara baserad på barnens egna erfarenheter för att på ett aktivt sätt fortsätta att utveckla barnen från dessa utgångspunk­ter. Verksamheten bör ha en förankring i närmiljön. Därför skall den peda­gogiska planeringen, för vilken personalen ansvarar, ske tillsammans med barnen i den egna verksamheten och i nära samarbete med bamens föräld­rar. Fritidshemmet skall också samverka med skolan och andra verksamhe­ter i närmiljön som påverkar barnens fostran och utveckling.

3.2 Föräldrarna

Fritidshemsverksamheten bör utformas i samarbete med hemmet. För att verksamheten skall kunna planeras och genomföras på ett målinriktat sätt bör personalen ha kunskap om barnens värld i familjen och i bostadsområ­det. Föräldrarna behöver veta hur bamet har det under fritiden och hur verksamheten i fritidshemmet bedrivs. Föräldrasamarbetet är enligt min uppfattning en viktig del i en kvalitativt god barnomsorg. Föräldrarna bör därför ges möjlighet till medansvar och delaktighet i fritidshemsverksamhe­ten.

Kommittén pekar i sitt betänkande på behovet av regelbundna samtal och kontakter med barnens föräldrar, kunskap om hemmets värderingar och normer samt möjlighet för föräldrarna att tillsammans med personalen ak­tivt delta i och bidra till verksamhetens utveckhng och utformning. Utred­ningen framhåller att det är personalen i fritidshemmet som skall ansvara för och ta initiativ till föräldrasamarbetet och därvid söka få med alla föräldrar.

I den av riksdagen godkända prop. 1984/85:209 om förskola för alla barn föreslogs en rätt för barnens vårdnadshavare att delta i planeringen av förskolans verksamhet. Jag anser att en motsvarande rätt också bör gälla föräldrar vars barn vistas i fritidshem.

Föräldrars möjligheter att delta i fritidshemmets planering och verksam­het skiftar givetvis och det är nödvändigt att varje fritidshem söker finna for­mer för ett föräldrasamarbete som är ändamålsenligt och anpassat till olika föräldrars behov och förutsättningar.

Ytterligare en viktig del av samarbetet är att föräldrama genom fritids­hemmet kan knyta kontakter sinsemellan, utbyta kunskaper och ge varandra stöd och hjälp utanför verksamheten.

3.3 Den pedagogiska verksamheten

Flera utredningar har behandlat förskoleverksamhetens pedagogiska inne­håll, t.ex. Barnstugeutredningen (SOU 1975:67) och Familjestödsutrednin-gen (SOU 1981:25). Barnstugeutredningen behandlade också frågan om yngre skolbarns behov av omsorg och fritidsverksamhet (SOU 1974:42). So­cialstyrelsen har fortlöpande utarbetat arbetsplaner för förskolan. Något motsvarande arbete för fritidshemmen har inte gjorts. Det är enligt min upp­fattning en angelägen uppgift att också fritidshemsverksamhetens mål, inne­håll och arbetssätt konkretiseras.

Av de medel som regeringen sedan den 1 juli 1984 anslagit till utvecklings- Prop. 1985/86:152 och förnyelsearbete inom bamomsorgen har hittills ca 4 milj.kr. beviljats till olika projekt som behandlar fritidshemsverksamheten. De flesta av dessa projekt avser att pröva olika former för fritidshemsverksamhet för barn i ål­dern 10-12 år och utveckla ett innehåll anpassat till dessa åldrar. Jag fäster stor vikt vid kommunemas utvecklingsarbete och det är min övertygelse att sådant arbete kan ge erfarenheter och kunskaper som gagnar verksamheten.

Jag har i det tidigare påpekat att fritidshemsverksamheten är en i vid me­ning pedagogisk verksamhet. Fritidshemmen skall ge barnen omtanke, trygghet och gemenskap. Barnen skall få uppleva ömhet, glädje och uppskattning i nära relationer med personal och kamrater. I fritidshemmet skall bamen få leka, skapa, pröva sina krafter, få ta ansvar, möta utmaningar och äventyr. Verksamheten skall också ge barnen möjligheter till vila och avkoppling och egna tankar i lugn och ro.

Den inskrivna barngrappen med barn i olika åldrar ger fritidshemmet go­da förutsättningar att bedriva en verksamhet som planeras med utgångs­punkt i intressen och behov som finns i barngruppen.

Barns utveckling sker i näira kontakt och genom ett aktivt samspel med omgivningen, människor och miljö. Det är genom eget handlande och egen aktivitet som bamet prövar och utvecklar sin förmåga, kunskap och förståel­se i relation till omgivningen. Utvecklingen i de tidiga skolåldrarna känne­tecknas bl.a. av en tilltagande social förmåga - man utvecklas som grupp­medlem. Att fatta beslut tillsammans, genomföra gemensamt planerade ak­tiviteter i eller utanför fritidshemmet är ett sätt att utveckla barnens sociala förmåga.

Lek, skapande och experimenterande måste få dominera de yngre skol­barnens fritid. I en anda präglad av engagemang och lekfullhet skall barnen ha stor frihet att själva välja \ad de vill ägna sig åt i fritidshemmet. Kamrat­gruppen blir i dessa åldrar allt betydelsefullare för barnens utveckling. Kam-ratgrappens egna lekar och ifria verksamheter som inte arrangerats av de vuxna ger barnen viktiga tillfiillen att utforska omvärlden och lära känna sig själva i relation till andra. Diirför är det viktigt att personalen i fritidshem­met så långt möjhgt stöder och respekterar barnen egen kultur. Det är en naturlig uppgift för personalen att skapa fömtsättningar för att kamratgmp-pen utvecklas demokratiskt, att motverka utstötning och se till att relationer­na i kamratgruppen präglas av uppfattningen om allas lika värde. Detta krä­ver kunskap och insikt hos personalen om hur baraens relationer fungerar. Personalen i fritidshemmet bör ge bamen tillfällen att pröva och söka kunskap och förståelse, hjälpa dem att bearbeta sina erfarenheter och leda dem vidare mot nya insikter. Vistelsen i fritidshemmet innebär en grupp­samvaro med bam i olika åldrar under friare former än den som normalt förekommer i skolan. Fritidshemmet kan ge barnen andra perspektiv, kunskaper och färdigheter än dem skolan ger. Innehållet i verksamheten kan anpassas till frågor och intressen som är aktuella i bamgruppen. Resur­ser såväl inom fritidshemmet som i närmiljön kan utnyttjas för aktiviteter och verksamheter. Fritidshemmet kan också med sin frihet vid val av inne­håll stödja skolans arbete i olika tillämpningar, studiebesök och praktiska verksamheter.

10

Kompetensutveckling och socialisation är nödväriäiiga för barns utveck- Prop. 1985/86:152 ling i dessa åldrar. Kompetensutveckling innebär att bamet från det totala beroendet av andras omvårdnad utvecklar en egen förmåga att själv eller tillsammans med andra förstå och hantera tillvaron, dvs. att klara sig på egen hand. Socialisation innebär att kunna ingå i grupper, samarbeta, lösa kon­flikter och utveckla kritiskt tänkande, att kunna omfatta normer, värde­ringar och handlingsmönster.

I fritidshemmet bör barnen efter hand lära sig att själva ta ansvar för olika delar av verksamheten. Att göra upp matsedlar, sköta om inköp, och tillreda enklare måltider är exempel på sådana aktiviteter. En annan viktig uppgift för fritidshemmet är att lära barnen behärska sin närmiljö - att klara trafik­miljön, kunna åka själv med bussen till simhallen, hitta till bibliotek och parkleken eller att känna till föreningslivet i området.

Fritidshemmet skall medverka till att barnen får utveckla egna intressen som de själva kan bygga vidare på. Jag vill understryka vikten av att barnen engagerar sig i olika former av föreningsverksamhet. Det är därför värde­fullt att barnen innan de slutar i fritidshemmet har haft möjlighet att knyta kontakter med det fritidsutbud och det föreningsliv som finns att tillgå för dem. För detta krävs att personalen känner till och har kontakter med före­nings-, kultur- och fritidsliv i närmiljön och i kommunen.

3.4 Pedagogiskt program för fritidshem

Regeringen har nyligen givit socialstyrelsen i uppdrag att utarbeta ett peda­gogiskt program för förskolan. Arbetet skall vara slutfört den 1 oktober 1986. Jag avser att återkomma till regeringen med frågan om ett motsvaran­de uppdrag till socialstyrelsen att utarbeta ett pedagogiskt program för fri­tidshem.

Socialstyrelsen har påbörjat ett arbete som är avsett att gälla för all verk­samhet för barn i åldrarna 7-12 år i fritidshem eller daghem. År 1985 publi­cerades ett programförslag som remitterades till bl.a. ett stort antal kommu­ner. Arbetet med remissammanställningen pågår f.n.

I programförslaget görs en översiktlig beskrivning av ett tänkbart innehåll i fritidshemsverksamheten med utgångspunkt i bams livsvillkor och bams utveckling i dessa åldrar. Innehållet är indelat i begreppen natur, kultur och samhälle. Det framhålls att verksamheten bör vara gmppinriktad, att lek och vardagssysslor är viktiga inslag och att verksamheten bör ske under aktiv pedagogisk ledning och med demokratisk inriktning.

I likhet med vad som tidigare framhållits när det gäller det pedagogiska programmet för förskolan är det min mening att det pedagogiska program­met för fritidshemmen bör vara av principiell karaktär och ange ramama för verksamheten.

Alla skolbarn i fritidshem, utvidgad syskongrapp vad avser skolbamen

och öppet fritidshem skall få del av det pedagogiska programmet. Program­

met bör utformas så att det kan tjäna som underlag för kommunernas led­

ning, utveckling och utvärdering av den pedagogiska verksamheten och för

personalens pedagogiska planering.

....

Det pedagogiska programmet skall anpassas och vidareutvecklas med    Prop. 1985/86:152 hänsyn till lokala förhållanden och resurser i kommunen. Detta bör ske ge­nom att varje kommun utarbetar riktlinjer för barnomsorgens fritidshems­verksamhet och dess pedagogiska innehåll.

I prop. 1984/85:209 om förskola för alla barn framhålls betydelsen av barnomsorgspersonalens möjligheter till fortbildning för en kvalitativ ut­veckling av verksamheten. Det ankommer på varje kommun att ansvara för personalens fortbildning och att vid behov avsätta medel till vikarier då per­sonalen deltar i fortbildningen. En del av kommunernas vikariekostnader täcks genom årsarbetarbidraget till anställda inom barnomsorgen.

Socialstyrelsens uppgift är att utarbeta studiematerial och annat vägledan­de material i anslutning till det pedagogiska programmet såväl för förskolan som för fritidshemmen.

4 Organisation

4.1 Principer för organisationen

Min bedömning: Den organisatoriska och pedagogiska utformningen av fritidshemsverksamheten skall inom ramen för gällande lagstift­ning beslutas av varje kommun

Kommitténs förslag: Överensstämmer med tnin bedömning.

Remissinstanserna : Flertalet av remissinstanserna tillstyrker kommitténs förslag.

Skälen för min bedömning: Jag har i det föregående behandlat frågorna om mål och inriktning för fritidshemsverksamheten. Någon ytterligare styr­ning av verksamheten är enhgt min mening inte nödvändig. I likhet med fri­tidshemskommittén anser jag att lokala fömtsättningar och behov måste va­ra avgörande för hur fritidshemsverksamheten organiseras. I praktiken inne­bär detta att det inom samma kommun kan komma att finnas flera olika fri­tidshemsformer. Den lokalkännedom som finns i kommunen är nödvändig för att nå ett effektivt utnyttjande av resursema. Fritidshemskommittén framhåller att barnens behov av kontinuerUga vuxen- och kamratkontakter bör vara vägledande då verksamheten organiseras. Jag delar den uppfatt­ningen och vill framhålla att även om det inom kommunen finns flera olika fritidshemsformer så bör det (mskilda barnet normalt sett inte delta i oUka fritidshemsformer under dagen.

Det yttersta ansvaret för fritidshemsverksamhetens organisation vilar på kommunen. Det innebär att kommunen beslutar om fördelningen mellan olika verksamhetsformer och även i övriga frågor av organisatorisk art t.ex. bamgruppemas storlek, personaldimensionering, extra resurser för bam i behov av särskilt stöd, lokalutformning och öppethållande.

Det är också kommunens sak att beräkna behovet av platser i de olika formema. Fritidshemskommitténs beräkningar utgår från att plats i heldags-

12

öppna fritidshem i första hand kommer att efterfrågas för barn i årskurserna 1-3. Barn på mellanstadiet kan få sitt omsorgsbehov tillgodosett genom kombinationen av skolans verksamhet och ett eftermiddagsöppet fritidshem eller en öppen fritidshemsverksamhet. Jag delar i stort kommitténs uppfatt­ning men vill också framhålla att det bör vara möjligt att erbjuda även de yngre barnen plats i eftermiddagsöppna avdelningar i den mån deras om­sorgsbehov kan tillgodoses genom en sådan lösning. Det bör inte heller fin­nas några hinder för att äldre barn i vissa fall behåller sin plats i heldagsöppet fritidshem t.o.m. 12 års ålder. Jag förutsätter även att kommunen vid sin planering tar hänsyn till att verksamheten måste vara tillgänglig även för barn med olika handikapp eller med andra behov av särskilt stöd för sin ut­veckling.

Socialstyrelsen bör även fortsättningsvis noggrant följa fritidshemmens utveckling i kommunerna. I synnerhet gäller detta utvecklingen av nya verk­samhetsformer för barn i årskursema 4-6.

Fritidshem kan också bedrivas av föräldrakooperativ eller av föreningar. Kommunens ansvar för verksamhetens kvalitet kvarstår dock även om drif­ten för en anläggning överlåtits på ett kooperativ eller på en förening.

Prop. 1985/86:152

4.2 Former för organisationen

Min bedömning: Verksamhet för inskrivna bam i åldern 7-12 år kan erbjudas i form av fritidshem eller familjedaghem. Till dessa former knyts en kompletterande allmän fritidsverksamhet. Vissa fritidshem kan vara eftermiddagsöppna.

Konunitténs förslag: Överensstämmer med min bedömning.

Remissinstanserna: Flertalet av remissinstansema delar kommitténs upp­fattning om olika former av fritidshem och kompletterande fritidsverksam­het.

Skälen för min bedömning: Barnomsorgen omfattar barn t.o.m. 12 års ål­der. I Ukhet med fritidshemskommittén finner jag ingen anledning att ändra principen om att de bam som har ett behov av omsorg och tillsyn skall kunna få detta tillgodosett. Det finns däremot anledning att sträva efter att få ett utbud av olika tillsynsformer som står i relation till oHka baras tillsynsbehov. Bam i fritidshemsverksamhet i form av daghem (utvidgade syskongrapper), fritidshem, familjedaghem eller organiserad sommarverksamhet skall vara inskrivna i verksamheten. För bam i andra former av fritidshemsverksamhet kan också finnas skäl för inskrivning.

Fritidshem

Fritidshemmen utnyttjas i dag främst av bam i årskursema 1-3. Ca 85 % av de 75 000 fiitidshemsplatser som firms beläggs av de yngre skolbamen. Den

13

låga andelen mellanstadiebarn kan delvis förklaras genom att brist på platser Prop. 1985/86:152 tvingat kommunerna att prioritera lågstadiebarnen. Men den kan också förklaras genom att efterfrågan på plats i fritidshem är lägre för barn i mel­lanstadieåldrarna. Jag vill peka på möjHgheten att man, som fritids­hemskommittén föreslår, kan välja att samla barnen ur årskurserna 4-6 på särskilda fritidshemsavdelningar som kan anpassa sitt öppethållande till bar­nens skoltider och som hålls heldagsöppna under lovdagar och ferier. Många mellanstadiebam kommer dock sannolikt att i stället för fritidshem utnyttja en öppen fritidsverksamhet. De heldagsöppna fritidshemmen kommer enligt min uppfattning i första hand att behövas för barn i årskurserna 1-3.

Utvidgad syskongrupp

Utvidgade syskongrapper innebär att barn i åldem 7-12 år integreras i en daghemsavdelning. 1 flera kommuner är utvidgade syskongrapper den do­minerande organisationsformen. Utvidgade syskongrapper ställer särskilda krav på en medveten planering för barn i olika åldrar. Jag vill framhålla bety­delsen av att verksamheten för skolbarn i de utvidgade syskongrupperna bör planeras med utgångspunkt i det pedagogiska programmet för fritidshem.

Familjedaghem

Av de skolbam som i dag har plats inom barnomsorgen har ca 40 % plats i familjedaghem. Fritidshemskommittén anser att förutsättningarna för arbe­tet i familjedaghem är sådana att viss kompletterande verksamhet krävs för att en plats i familjedaghem skall kunna anses vara likvärdig med en plats i fritidshem. Jag delar kommitténs uppfattning och kommer i det följande att föreslå inrättandet av öppna fritidshem som komplement till familjedaghem för skolbam.

Öppet fritidshem

För bam inskrivna i fanuljedaghem och för bam till hemmavarande föräld­

rar finns ett behov av organiserad fritidsverksamhet under eftermiddagstid.

Fritidshemskommittén föreslår att öppna fritidshem organiseras i befintliga

lokaler i skolor, kvarters- och fritidsgårdar eller om möjligt i barnomsorgslo­

kaler. För bara i åldrama 10-12 år kan det öppna fritidshemmet tillgodose

en del av omsorgsbehovet. Normalt är bamen inte inskrivna i dessa verk­

samheter. Jag vill emellertid peska på att i många sammanhang kan det finnas

behov av ett större ansvarstagande från kommunens sida även för dessa äld­

re bam. Det kan t.ex. behöva tas hänsyn till bostadsområdens utformning

eller andra liknande faktorer, .lag anser i likhet med kommittén att det finns

ett behov av kompletterande verksamhet för skolbarn i familjedaghem. I

syfte att stimulera utbyggnaden av öppna fritidshem kommer jag i det följan­

de att föreslå att en del av driftbidraget till fritidshem får användas även för

öppet fritidshem.

14

Sommargårdar/kolonier

Prop. 1985/86:152

Under sommarmånaderna kan behovet av barnomsorg för skolbarnen vara större än under övriga delar av året. Genom att skolan stänger uppstår ett tillsynsbehov även för de barn som normalt får sin tillsyn i skolan. I många fall minskar även utbudet av allmän fritidsverksamhet under sommaren. Det är därför av stor betydelse att barnomsorgen om möjligt organiseras så att man kan erbjuda omsorg även till de bam som under skolterminerna inte efterfrågar detta.

Enligt min uppfattning bör sådan verksamhet som bedrivs i form av koloni eller sommargårdar, veckokoloni och dagkoloni ses som en del av barnom­sorgen under sommaren. I syfte att stimulera en sådan utveckling kommer jag i det följande att föreslå vissa förändringar i statsbidragssystemet.

5 Samverkan och samordning

Min bedömning: Kommunen bör besluta om riktlinjer för samverkan mellan fritidshemmet, annan fritidsverksamhet och skolan. Av rikt­linjerna bör framgå hur ett effektivt utnyttjande av de samlade resur­serna kan uppnås. Av rikfiinjerna bör det vidare framgå vilka mål som gäller för samverkan och vilka medel som ställs till förfogande för att nå de uppställda målen.

Kommitténs förslag: Överensstämmer med min bedömning.

Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna delar kommitténs upp­fattning att samverkan mellan fritidshemmet och skolan behöver förbättras.

Skälen för min bedömning: En viktig föratsättning för att samverkan skall upplevas som meningsfull för båda parter är att den äger rum på lika villkor.

Jag delar fritidshemskommitténs uppfattning att det finns skäl att övervä­ga en större grad av gemensamt brak av lokaler och personal för att nå ett bättre utnyttjande av befintliga resurser. I likhet med flera remissinstanser anser jag att de oregelbundna skoldagaraa för barnen på lågstadiet bidrar till att öka kostnaderna för fritidshemsverksamheten. En samlad skoldag med fasta tider kan enhgt min uppfattning vara att föredra.

Det är, inte minst med tanke på en effektiv resursanvändning, väsentligt att klargöra att skolan har ett tillsynsansvar liknande fritidshemmet under den tid som barnen vistas i skolan. Skolans tillsynsansvar gäller oavsett om samlad skoldag införs eller inte. Jag har i denna fråga samrått med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Det kan, av pedagogiska och resursmässiga skäl, finnas anledning att överväga sambrak av lokaler och personal mellan fritidshemmet och andra angränsande verksamheter som t.ex. förskolor, fritidsgårdar eller parklek. Erfarenheter från Danmark visar att större sammanhållna anläggningar som

15

innehåller såväl verksamhet för inskrivna barn som en allmän fritidsverk- Prop. 1985/86:152 samhet för barn i skolåldrarna har goda fömtsättningar att hålla en hög kva­litet. Många kommuner saknar emellertid möjlighet att skapa sådana an­läggningar men kan då i stället överväga viss samordning mellan förskolans och fritidshemmets verksamhet. Det blir enligt min uppfattning en allt ange­lägnare uppgift för kommunerna att nå effektiva samverkansformer mellan de olika verksamheterna för barn och ungdom för att uppnå en så kvalitativt bra verksamhet som möjligt.

Även under de närmaste åren kommer en betydande del av kommunernas utgifter för fritidshemsverksamheten att bestå av kostnader i samband med inrättande av nya platser. Jag vill i det sammanhanget också peka på möjUg-heten att kommunernas lokaler redan från början planeras för flera olika verksamheter för att nå ett så effektivt utnyttjande som möjligt.

6 Statsbidrag

Mitt förslag: Statsbidrag till fritidshem och familjedaghem skall läm­nas med 7 000 kr. per inskrivet barn i årskursema 1-3. Bidrag till per-sonalkostnadema skall lämnas med 30 000 kr. per årsarbetare i fri­tidshem och kolonier som finns upptagna i kommunens barnom­sorgsplan. För bara med behov av särskilt stöd i fritidshem lämnas ett bidrag med 7 500 kr. per varje helt tiotal inskrivna barn i fritidshem i årskursema 1-3 i kommunen. För fritidshemsverksamhet och viss öp­pen fritidsverksamhet för bani i årskurserna 4-6 lämnas ett schablon­bidrag med 7 000 kr. per varje helt tiotal inskrivna bara i fritidshem i årskurserna 1-3. För att schablonbidrag skall länmas skall kommunen även ha någon form av verksamhet med krav på inskrivning för de äldre bamen, t.ex. i form av eftermiddagsfritidshem. Förändringarna i statsbidragssystemet genomförs den 1 juli 1986.

Konunitténs förslag: Fritidshemskommittén föreslår en förändring av statsbidragssystemet för fritidshem och familjedaghem så att bidraget diffe­rentieras efter barnens ålder. Utgångspunkten för kommitténs resonemang har varit att bam i de lägre årskursema har ett tidsmässigt större tillsynsbe­hov och behöver en mer personalkrävande verksamhet. En differentiering av bidraget på det sätt som kommittén föreslår innebär också att statsbidra­get bättre anpassas till kommunernas verkUga kostnader för de oUka verk­samhetsformerna. Kommittén föreslår vidare att kommunernas personal­kostnader för sommargårdsverksamhet, veckokolonier och dagläger skall få räknas in i underlaget för personalbidrag till baraomsorgen. På samma sätt föreslås bidrag utgå till verksamhet i öppet fritidshem.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker en differentiering

av bidraget per inskrivet bara med hänsyn till bamets ålder. Många har dock

påtalat behovet av att bidrag med det högre beloppet bör utgå under hela

årskurs 3. Socialstyrelsen framhåller att ett procentbidrag skulle ha påtagliga

16

administrativa fördelar. Riksrevisionsverket anser att det finns anledning att    Prop. 1985/86:152 överväga ett mer schabloniserat statsbidrag. TCO vill att statsbidraget helt knyts till kommunernas lönekostnader. I andra hand förordar TCO ett vis-telsetidsbaserat statsbidrag.

6.1 Nuvarande regler

Ett nytt statsbidragssystem för barnomsorgen infördes från den 1 januari 1984. Enligt detta system lämnas ett bidrag per inskrivet bara i daghem, fri­tidshem och familjedaghem kombinerat med ett bidrag per årsarbetare i daghem och fritidshem. Ett särskilt bidrag lämnas även för barn med behov av särskilt stöd. Detta bidrag beräknas i förhållande till antalet inskrivna bam i daghem och fritidshem. Vidare omfattas den öppna förskolan av rät­ten till statsbidrag. Bestämmelserna finns i förordningen (1983:943) om statsbidrag till kommunal barnomsorg.

Fr.o.m den 1 januari 1986 har genomförts vissa förändringar i stats­bidragssystemet (prop. 1984/85:209, SoU 1985/86:5, rskr 27, SFS 1985:971). Förändringarna gäller främst barn i förskolan och har inneburit att vissa statsbidragsbelopp har höjts. Vidare har underlaget för beräkning av bidrag för personalkostnaderna utvidgats till att omfatta även personalkostnader för deltidsgrapper och öppna förskolor. För bam i fritidshem lämnas ett år­ligt statsbidrag med 7 000 kr. per barn. För bara i familjedaghem är bidraget 7 500 kr. om barnets vistelsetid är mindre än 7 timmar per dag. Om bamets vistelsetid är minst 7 timmar per dag är bidraget 16 500 kr.

Bidraget för årsarbetare i fritidshem är 30 000 kr. För bam med behov av särskilt stöd i fritidshem utgår ett bidrag som beräknas på vart tionde inskri­vet barn. Beloppet har i detta fall höjts från 6 000 kr. till 7 500 kr. fr.o.m. år 1986.

För verksamhet i daghem och fritidshem med annan huvudman än kom­munen lämnas bidrag för inskrivna bara och för personalkostnaderna enhgt samma regler som för kommunen under fömtsättning att daghemmet eller fritidshemmet finns upptaget i kommunens barnomsorgsplan. Huvudman­nen för denna verksamhet måste därvid vara en organisation eller annan sammanslutning som tar ansvar för egna och andras barn. Verksamheten fö­mtsatts drivas utan vinstsyfte.

Skälen för mitt förslag: Under åldersperioden 7-12 år förändras bamens

omsorgsbehov på ett påtagligt sätt. De yngre skolbamen som har korta och

oregelbundna skoldagar har ett tidsmässigt större omsorgsbehov än de äldre

barnen som får en stor del av sitt omsorgsbehov täckt genom skolans verk­

samhet. För de yngre bamen är det naturligt att erbjuda omsorg i form av

plats i fritidshem eller familjedaghem. Även för barn i årskursema 4-6 kan

ibland en fritidshemsplats vara den lämpligaste omsorgsformen. Det är dock

troligt att efterfrågan på plats i fritidshem avtar i slutet av mellanstadieperio­

den. De äldre bamen söker sig oftare till öppna fritidsverksamheter och till

föreningsaktiviteter av ohka slag. Jag delar, som jag tidigare har framhåUit,

fritidshemskommitténs grandtankar om att fritidshemsverksamheten måste

anpassas till lokala förutsättningar och behov. Att knyta statsbidraget för

t-.

fritidshemsverksamhet för barn i årskursema 4-6 till kravet på inskrivna     Prop. 1985/86:152 barn ger enligt min uppfattning inte utrymme för tillräcklig lokal handlingsf­rihet.

Som jag tidigare har framhållit kan flera olika alternativ vara tänkbara för mellanstadiebarnen. Plats i fritidshem är ett altemativ men det finns också flera alternativ där barnen inte är inskrivna i traditionell mening. Jag före­slår därför en schablonisering av statsbidraget för de äldre skolbarnen som innebär att bidraget, om kommunen önskar det, även kan användas för en öppen fritidsverksamhet.

1 likhet med fritidshemskommittén anser jag det vara viktigt att slå fast att fritidshemsverksamhet och övrig fritidsverksamhet för barn i åldern 7-12 år bedrivs året runt. Många kommuner anordnar under sommarperioden särskild verksamhet i form av kolonier veckokolonier eller dagkolonier. Verksamheten kan vända sig såväl till bam som under året i övrigt är inskriv­na i fritidshem eller deltar i den allmänna fritidsverksamheten som till bam som endast har ett omsorgsbehov under sommaren. Till den del av sommar­verksamheten som innebär att kommunen tar ett tillsynsansvar för barnen bör årsarbetarbidrag utgå på samma sätt som till barnomsorgen i övrigt un­der föratsättning att verksamheten är upptagen i kommunens barnom­sorgsplan.

7 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen före­slår riksdagen att

1. godkänna de riktlinjer som jag har angett för mål och innehåll i fritidshemsverksamheten,

2.godkänna de riktlinjer som jag har angett för statsbidrag till fri­tidshemsverksamheten m.m.

Vidare hemställer jag att regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad jag anfört oim organisationen av fritidshemsverksamhe­ten.

8 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition förelägga riksdagen vad föredraganden har anfört för de åtgärder och de ändamål som föredraganden har hemställt om.

18

Bilaga 1

Prop. 1985/86:152

Sammanfattning av remissyttranden över fritids­hemskommitténs betänkande (SOU 1985:12) Skolbarnsomsorgen

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgivits av socialstyrelsen. Barnmiljörådet (BMR), statens handikappråd, statens invandrarverk (SIV), riksrevisionsverket (RRV), Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) efter hörande av högskoloraa, skolöverstyrelsen (SÖ), Högskolan i Jönköping, Högskolan i Sundsvall/Härnösand, statens ungdomsråd. Länsstyrelsen i Gäv­leborgs län, Stockholms kommun, Eskilstuna kommun, Oxelösunds kom­mun. Lomma kommun, Malmö kommun, Luleå kommun. Svenska kom­munförbundet, Landstingsförbundet, Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Centralorganisationen SACO/SR, Landsorganisationen i Sverige (LO), Riksförbundet Hem och Skola (RHS) och Sveriges Förenade Student­kårer (SFS).

Yttranden har vidare lämnats av fritidshemspersonal i Engelbrekts skol­område i Stockholm, fritidspedagogerna i socialdistrikt 9 och 16, Stockholm, fritidshemspersonal i Åkalla, Svenska kommunalarbetareförbundet, avd. 1, sektionerna 16 och 42, Högskolan i Eskilstuna/Västerås, De Handikappades Riksförbund (DHR), Stockholms läns barnomsorgschefer (SLB), Förenin­gen för Blödarsjuka i Sverige (FBIS), Sveriges Socialdemokratiska Kvinno­förbund (SSKF), Handikappförbundens Centralkommitté (HCK), Svenska facklärarförbundet (SFL), Norrköpings kommun och Järfälla kommun.

Allmänna synpunkter på utredningen och bakgrundbeskrivningen

Flertalet av remissinstanserna är positiva till utredningens arbete. Enligt so­cialstyrelsens mening fyller betänkandet en viktig funktion i den pågående diskussionen om verksamhetens framtida utformning. Liknande synpunkter framförs av Barnmiljörådet, Högskolan i Jönköping, Stockholms kommun och Oxelösunds kommun. Även TCO anser det tillfredsställande att skol­barnsomsorgen bhvit föremål för en ny utredning men påpekar samtidigt att "... utredningens förutsättningar att föreslå verkhga förbättringar i prakti­ken har varit små men hänsyn till de snäva ekonomiska ramama. Förslagen i betänkandet riskerar således att bli utan effekt om inte ökade resurser ställs till förfogande." Svenska facklärarförbundet menar att "kommittén skulle ha koncentrerat sitt arbete på att utreda vad som skulle behövas för att da­gens fritidshem skulle utvecklas och hur de tillsammans med skolan skulle kunna ge barnen en så bra omsorg som möjUgt".

Flera remissinstanser framför kritik mot vissa av de begrepp som utred­

ningen använder. Universitets- och högskoleämbetet framhåller att man, i lik-

o

het med flera högskoleenheter, är kritiska till begreppet "skolbarnsom-     Prop. 1985/86:152 sorg". Liknande synpunkter framförs också av skolöverstyrelsen, Stock­holms kommun,  Göteborgs kommun och av Stockholms läns barnom­sorgschefer.

Begreppet familjefritidshem som benämning på familjedaghem för skol­barn möter också kritik bl.a. från socialnämnden i Malmö kommun, Ovanå­kers kommun. Länsstyrelsen i Gävleborgs län, socialstyrelsen och TCO.

Kap. 1 Barns utveckling och livsvillkor

Utredningen beskriver barns utveckling och livsvillkor utifrån olika utgångs­punkter och teorier i syfte att förbättra kunskapen om hur skolbarnsomsor­gen skall utformas och planeras.

Flertalet av remissinstanserna är positiva till de beskrivningar som utred­ningen gör i kapitlet. Socialstyrelsen beklagar att beskrivningarna ibland är alltför översiktliga.

Kap. 2 Krav och förutsättningar för en bra skolbarnsomsorg

Kapitlet kommenteras endast av ett fåtal remissinstanser. Dessa är huvud­sakligen positiva. Luleå kommun kritiserar emellertid utredningen för att den beskriver lokallösningar och samarbetsformer utifrån idealförhållanden i stället för att komma med försUig till hur den befintliga bamomsorgen skall utvecklas.

Kap. 3 Förslag till mål, innehåll och inriktning av skolbarnsomsorgen

I kapitlet presenterar utredningen förslag till mål, innehåll och metodisk in­riktning för skolbarnsomsorgen. De flesta remissinstanserna är positiva till utrednignens förslag. Socialstyrelsen anser att utredningens tankar i princip överensstämmer med de tankar som finns i förslaget till pedagogiskt pro­gram för fritidshem. Socialstyrelsen vill framhålla att fritidshemmen skall be­driva en pedagogisk verksamhet och anser också att riksdagen bör få tillfälle att ta ställning till huvuddragen i det pedagogiska programmet. Skolöversty­relsen påpekar vikten av att det formuleras gemensamma mål för förskola -skola och fritidshem. Barnmiljörådet anser att utredningens målformulering­ar är av övergripande karaktär och att de skulle vinna på att relateras till verksamheten på ett konkret sätt. Riksförbundet Hem och Skola anser att fritidsverksamheten i anslutning till skoldagen bör komplettera skolarbetet och att det därför är viktigt att de pedagogiska målen för skolbarnsomsorgen samspelar med skolans mål och likthnjer. Svenska kommunförbundet anser att utredningens mål för fritidshemmen bygger vidare på de intentioner som styr förskolans verksamhet och att de delvis också sammanfaller med de övergripande målen för skolan. .Stockholms kommun och Oxelösunds kom­mun stöder kommitténs förslag om att skolbarnsomsorgen skall utformas utifrån lokala förutsättningar och behov. Luleå kommun påpekar att det krävs välubildad och medveten personal för att uppnå de mål som utredning­en ställer upp.

Kap. 5 Beslut på statlig och kommunal nivå påverkar skolbarnsomsorgens     Prop. 1985/86:152 utformning

Kapitlet har inte närmare berörts av remissinstanserna.

Kap. 6 Kommunen och socialtjänsten har ansvaret för skolbarnsomsorgen

Utredningen påpekar att lokala samordningslösningar ibland kan medföra att en annan nämnd än socialnämnden ansvarar för driften av skolbarnsom­sorgen. Socialnämnden, eller motsvarande lokala organ, har dock ett ytter­sta ansvar för exempelvis fördelning av platser oavsett om annan nämnd dri­ver verksamheten.

De flesta remissinstanserna delar utredningens uppfattning att det i vissa fall kan vara möjligt för socialnämnden att överlåta driften av skolbarnsom­sorgen på annan nämnd. Socialstyrelsen anser dock att kommitténs resone­mang är oklart. Socialstyrelsen anför vidare att skolbarnsomsorgen utgör en del av kommunens socialtjänst. Som sådan bör den även fortsättningsvis så­väl ansvars- som verksamhetsmässigt tillhöra socialnämnden. Skolöversty­relsen vill understryka vikten av att varje kommun själv utifrån lokala fakto­rer beslutar om vem som skall ha ansvar för verksamhetens praktiska ge­nomförande. Stockholms kommun framhåller att huvudmannaskapsfrågan vid ett mera utvecklat samarbete mellan de olika förvaltningarna kräver yt­terligare överväganden. Svenska kommunförbundet anser inte att det finns något hinder i lagstiftningen för att annat organ än socialnämnden anlitas för själva genomförandet av skolbamsomsorgen. TCO och Svenska facklärar­förbundet biträder inte uppfattningen att olika kombinationer vad gäller an­svaret för det praktiska genomförandet skulle vara möjliga. TCO:s uppfatt­ning är att en och samma nämnd bör ha ansvaret för det praktiska geomfö-randet av såväl fritidshemsverksamheten som förskolan.

Kap. 7 Ledningsorganisationen är en länk mellan politiska beslut och den service som skolbarnsomsorgen erbjuder

Flertalet av remissinstansema stöder utredningens tankegångar. Barnmiljö­rådet vill särskilt framhålla vikten av att ledningspersonalen bör ha erfaren­het av skolbarnsomsorg. Skövde kommun påpekar att det krävs ett ubild-ningsprogram för befintlig personal i ledningsorganisationen. Svenska kom­munförbundet framhåller att det naturligtvis krävs en ledningsorganisation som förmedlare mellan verksamheten och den ansvariga nämnden. Sättet på vilket detta löses - genom en central eller decentraliserad funktion - är en organisationsfråga för de enskilda kommunerna att ta ställning till. Högskolan i Eskilstuna/Västerås har uppattningen att införandet av kom-mundelsnämnder innebär att ansvarsfrågorna inom barnomsorgen får en an­nan struktur. Högskolan menar att man därför bör rikta särskild uppmärk­samhet mot ledningsorganisationen under de närmaste åren.

21

Kap. 8 Skolbarnsomsorgens tiltynansvar för det enskilda barnet beror på     Prop. 1985/86:152 barnets ålder, utveckling och mognad

Fritidshemskommittén föreslår att tillsynsansvaret tydligt avgränsas mellan skolan och skolbarnsomsorgen samt att tillsynsansvaret för det enskilda bar­net bedöms med hänsyn till barnets ålder och mognad.

Svenska kommunförbundet anför att barns behov av att pröva sin själv­ständighet stiger i takt med deras ökade utvecklingsgrad och att detta kan komma i konflikt med personalens ansvar för att utöva en fullgod tillsyn. Kommunförbundet anser, i likhet med utredningen, att ett sätt att tydUgare markera gränser för personalens tillsynsansvar kan göras genom att man i de kommunala riktlinjerna fastställer vilka regler som skall gälla t.ex. transport av barnen i personalens bilar, vid lägervistelse, utflykter, förvaring av verk­tyg m.m. Liknande åsikter framförs av Luleå kommun, Skövde kommun och Oxelösunds kommun. Eskilstuna kommun och Järfälla kommun delar utred­ningens uppfattning att skolan har ett tillsynsansvar för barnen under skolda­gen.

Fritidshemspersonalen behöver därmed inte finnas tillhands - beredskap

- i den händelse barn blir sjuka eller av andra skäl inte kan delta i reguljär

skolverksamhet. TCO har en annan uppfattning och framhåller att skolan i

dag inte klarar ett fullständigt tillsynsansvar. TCO anser att skolbamsomsor­

gen även fortsättningsvis måste klara omsorgsbehovet för vissa barn vid

sjukdom m.m. Liknande åsikter framförs av Luleå kommun, Skövde kom­

mun och Oxelösunds kommun. Eskilstuna kommun och Järfälla kommun

delar utredningens uppfattning att skolan har ett tillsynsansvar för barnen

under skoldagen.

Fritidshemspersonalen behöv{;r därmed inte finnas tillhands - beredskap

- i den händelse barn blir sjuka eller av andra skäl inte kan delta i reguljär

skolverksamhet. TCO har en annan uppfattning och framhåller att skolan i

dag inte klarar ett fullständigt tillsynsansvar. TCO anser att skolbarnsomsor­

gen även fortsättningsvis måste klara omsorgsbehovet för vissa barn vid

sjukdom m.m. Liknande åsikter anförs av Svenska facklärarförbundet. Riks­

förbundet Hem och Skola anser att avgränsningen av tillsynsansvaret mellan

skolbarnsomsorgen och skolan skall diskuteras med bamens föräldrar.

Kap. 9 Tillgång, behov och fördelning av platser inom skolbarnsomsorgen

Utredningen konstaterar att behovet av nya platser inom skolbarnsomsor­gen kommer att vara stort även imder den kommande femårsperioden. Ut­redningen föreslår att man på sikt skall kunna ge plats i någon form av skol­barnsomsorg för alla barn i åldern 7-12 år som har behov av detta. För att nå det målet krävs en särskild satsning på mellanstadiebarnen.

De flesta remissinstansema delar kommitténs uppfattning att det krävs en

fortsatt utbyggnad av skolbarnsomsorgen. Socialstyrelsen anser att målet

måste var att de som vill ha eller hiehöver skolbamsomsorg också skall få det.

Styrelsen anser att utredningen borde ha varit mera offensiv och presenterat

förslag till hur utbyggnaden skall stimuleras. Sveriges Socialdemokratiska

Kvinnoförbund har uppfattningen att alla barn skall ha rätt till barnomsorg

22

oavsett omvårdnads- eller tillsynsbehov. LO anser att skolbarnsomsorgen Prop. 1985/86:152 behöver byggas ut och förbättras i synnerhet under sommartid och för barn vars föräldrar förvärvsarbetar eller studerar. Stockholms läns barnom­sorgschefer framhåller att eftersläpningen i utbyggnaden av fritidshemsplat­ser måste rättas till och att alternativa verksamhetsformer för mellanstadie­barnen måste utvecklas. Skövde kommun och Eskilstuna kommun pekar bå­da på att det finns ett samband mellan behovet av plats i förskola och beho­vet av plats i fritidshem. Beslutet om förskoelutbyggnad som en följd av prop. 1984/85:209 "Förskola för alla barn" kommer därför att påverka också efterfrågan på platser i fritidshem. En liknande uppfattning har även Luleå kommun som dessutom anser att behovet av plats i fritishem bör bedömas med utgångspunkt bl.a. i den kvinnliga förvärvsfrekvensen. Svenska facklä­rarförbundet anser att den brist på platser i skolbamsomsorgen som kommit­tén redovisat borde leda till att regeringen föreslår åtgärder som leder till en full behovstäckning i åldersgmppen 7-12 år.

Kap. 10 Hur länge är barnen i skola och skolbarnsomsorg?

Det är enligt utredningens uppfattning möjligt att fördela arbetet jämt över veckans dagar och att ha relativt fasta tider för den enskilde elevens skoldag oavsett om samlad skoldag genomförts eller inte. LO framhåller att organi­sationen länge har drivit kravet om en samlad skoldag. Den nuvarande situa­tionen med splittrade dagar innebär ofta svårigheter att hålla samman verk­samheten i fritidshem och familjedaghem. Splittrade skoltider kan också skapa problem för föräldrar anser LO. Malmö kommun, Eskilstuna kom­mun, Jäfälla kommun och Oxelösunds kommun delar utredningens uppfatt­ning. TCO har en annan uppfattning och anser att utredningens beskrivning av skolan schemaläggning är bristfällig. "De pedagogiska övervägandena dominerar visserligen i detta arbete men lokaltillgång, skolskjutsorganisatio­nen och lärarnas tjänstgöring vägs också in". Detta måste man, enligt TCO:s uppfattning ta hänsyn till i kommunema när man skall bedöma hur resurserna skall fördelas.

Kap. 11 Förslag till olika former av skolbarnsomsorg för stöd och tillsyn av barn i ålder 7-12 år

Utredningen föreslår att skolbamsomsorgen såväl pedagogiskt som orga­nisatoriskt skall anpassas till lokala fömtsättningar och behov. Utredningen redovisar flera tänkbara lösningar och menar att valet av modell/modeller måste avgöras lokalt. De flesta remissinstanseraa delar utredningens grund­läggande uppfattning om värdet av lokal anpassning av skolbarnsomsorgen. Några remissinstanser är tveksamma till inrättandet av särskilda fritidshem för mellanstadiebarn. Svenska kommunförbundet understryker vikten av att man ger kommunerna möjlighet att använda sig av flexibla lösningar efter lokala fömtsättningar och behov. Förbundet vill därför inte förorda någon särskild organisationsmodell eftersom ett varierat utbud bäst kan tillgodose olika barns och föräldrars behov. LO accepterar utredningens förslag till oli­ka omsorgsformer och vill samtidigt markera vikten av att omsorgen hålls

öppen helgdagar vid både längre och kortare skollov. Socialstyrelsen anser Prop. 1985/86:152 att den viktigaste principen för organisation av skolbarnsomsorgen måste va­ra bamets behov av kontinuerliga vuxenkontakter och de behov som famil­jen har. Principerna om hänsyn till lokala förutsättningar och lokala behov måste underordnas principen om kontinuitet i vuxenkontakterna vid val av formerna för skolbarnsomsor;en.

Remissinstansernas uppfattning varierar då det gäller inrättandet av särskilda fritidshem för mellanstadiebarnen. Stockholms kommun, Malmö kommun, Norrköpings kommun, Riksförbundet Hem och Skolan samt Stockholms läns barnomsorgschefer delar i huvudsak utredningens uppfatt­ning. Järfälla kommun har genom det utveckhngsarbete som bedrivits i kom­munen dragit slutsatsen att det ". . . generellt sett inte finns något behov av en särskild fritidshemsverksamhet för mellanstadiebarnen. Om man bortser från de barn som går i fjärde klass så är det en liten andel av mellanstadiebar­nen som efterfrågar plats på fritidshem. Att ordna särskild verksamhet för dessa barn ställer sig för Järfällas del dyrare än att låta dem vara kvar i den reguljära fritidshemsverksamheten". Ovanåkers kommun anför att man har funnit ett värde i sammanhållna åldersgrapper och att den samlade gruppen 7-12-åringar utgör en fin grupp för den pedagogiska verksamheten. Sveriges Förenade Studentkårer anser att det heldagsöppna fritidshemmet är det bäs­ta alternativet för att kunna be;driva en bra pedagogisk verksamhet. Svenska facklärarförbundet avvisar tanken på eftermiddagsöppna fritidshem men framhåller att om kommunerna ändå väljer en sådan lösning är det väsent­hgt att formen endast riktar sig till mellanstadiebarnen.

Utredningen föreslår att öppna fritidshem inrättas som komplement till den verksamhet som bedrivs i familjedaghemmen. De flesta remissinstanser­na stöder utredningens förslag. TCO har dock en avwikande uppfattning och anför att öppet fritidshem, är ett begrepp som inte behövs och som kan bidra till att skapa oklarhet. Järfälla kommun tillstyrker utredningens förslag men framhåller att kommunens erfarenheter är att denna form av verksam­het passar bäst som del av den allmänna fritidsverksamheten. Kommunen är därför tveksam till begreppet öppet fritidshem.

Kap. 12 En del barn behöver särskilt stöd för sin utveckling

Utredningen konstaterar att skolbarnsomsorgen har ett särskilt ansvar för de bara som har ett särskilt behov av stöd för sin utveckling.

24

De flesta remissinstansema delar utredningens uppfattningar. Några an­ser dock att utredningen behandlat problemområdet alltför ytUgt. Socialsty­relsen anser att området generellt sett är knapphändigt belyst. Styrelsen an­ser också att det är möjUgt att särskilda utredningsinsatser kan vara befoga­de. Länsstyrelsen i Gävleborgs län anför att utredningen inte lyckats med denna del av uppdraget. De beskrivningar som ges är alltför ytliga och resonemanget alltför allmänt hållet. TCO anser att utredningen alltför lite övervägt situationen för barn med psykosociala problem. Liknande syn­punkter framförs också Svenska facklärarförbund och Norrköpings kom­mun. Malmö kommun anser det vara otillfredsställande att utredningen inte ansett sig kunna ta upp frågan om tillsynsbehovet för handikappade barn

över 12 år mer utförligt. Liknande åsikter har också Ovanåkers kommun och    Prop. 1985/86:152 HCK. Statens invandrarverk anser att frågan om invandrarbarnens situation i skolbarnsomsorgen kunde ha belysts mera iiigående.

Kap. 13 Sommarverksamheten är en del av skolbarnsomsorgen

Utredningen föreslår att skolbarnsomsorgen skall bedrivas även under som­marperioden. Remissinstanserna delar utredningens uppfattning.

Kap. 14 Samordning och samverkan är en arbetsmetod för aUfå ett bra resur­sutnyttjande och en bättre verksameht

Utredningen föreslår en bättre samordning och samverkan i syfte att höja kvalitén i verksamheten samt att uppnå ett bättre utnyttjande av befintliga resurser.

De flesta remissinstanserna stöder utredningens tankegångar.

Stockholms kommun anser att såväl resurs- som verksamhetsmässiga skäl talar för en bättre planering och samordning av socialtjänstens, fritidens och skolans insatser för bamen. Likande uppfattningar har också Eskilstuna kommun, Oxelösunds kommun. Lomma kommun, Skövde kommun. Ovan­åkers kommun och LO. TCO anser att kommittén inte lämnar några mer konkreta förslag till hur en bättre samordning mellan skola och fritidshem skall ske. TCO finner detta mycket otillfredsställande.

Kap. 16 Statens, kommunernas och föräldrarnas kostnader för skolbarnsom­sorgen

Fritishemskommittén föreslår en förändring i statsbidragssystemet för fri­tidshem och familjedaghem så att bidraget differentieras för de yngre och de äldre skolbarnen. Utgångspunkten för kommitténs resonemang har varit att barn i de lägre årskurserna har ett tidsmässigt större tillsynsbehov och behö­ver en mer personalkrävande verksamhet. En differentiering av bidraget på det sätt som kommittén föreslår innebär också att statsbidraget bättre an­passas till kommunernas verkliga kostnader för de olika verksamehtsformer-na. Kommittén föreslår också att kommunernas personalkostnader för som­margårdsverksamhet, veckokolonier och dagläger skall få räknas in i under­laget för personalbidrag till barnomsorgen. På samma sätt föreslås bidrag utgå till verksamhet i öppet fritidshem.

Flertalet av remissinstanserna stöder kommitténs förslag om differentie­ring av statsbidraget med hänsyn till barnens ålder. Många remissinstanser framhåller dock behovet av att låta statsbidrag med det högre beloppet utgå under hela årskurs 3. Socialstyrelsen anser att de ändringar av statsbidragen till fritidshem och familjedaghem som utredningen föreslår förefaller rimliga i den meningen att de är lätta att administrera och kontrollera och att de är någorlunda neutrala i förhållande till verksamhetsformer. Svenska kommun­förbundet anför att de kommuner som i dag bereder äldre skolbarn plats

25

inom ramen för heltidsomsorgen kommer att åsamkas ekonomiska förluster Prop. 1985/86:152

jämfört med i dag och att detta är olyckligt. Denna effekt bör dock vägas

mot behovet av en bättre resursanvändning menar förbundet. Mot denna

bakgrund, och då kommittén också anvisar olika alternativ som gör det möj­

ligt att bibehålla finansieringsgraden, finner kommunförbundet förslaget

rimligt. Malmö kommun anser det vara rimligt att åldersbasera statsbidraget

men menar att det högre stats;bidraget borde utgå för bam också under vår­

terminen i årskurs 3. Liknande synpunkter framförs också av Lomma kom­

mun, Luleå kommun, Stockholms kommun och Stockholms läns barnom­

sorgschefer. Järfälla kommun anser att det högre statsbidraget bör utgå till

inskrivna bam i årskurs 1-4.

'

Göteborgs kommun förordar ett statsbidrag som differentieras med hän­syn till verksamhetsform. Eskilstuna kommun avstyrker utredningens för­slag och förordar ett s.k. proi:entbidrag. TCO anser att statsbidrag i första hand skall knytas till kommunemas lönekostnader. I andra hand förordar TCO att statsbidragen knyts till barnens vistelse tider. Riksrevisionsverket anser att det finns skäl att öveirväga att ersätta nuvarande statsbidragssystem med ett mer schabloniserat bidrag per helårsinskrivet barn oavsett verksam­hetsform i syfte att uppnå bättre kostnadsneutralitet och lämna stort utrym­me för flexibilitet.

Kap. 17 Behov av forsknings- och utvecklingsarbete omkring skobarnsom-sorgen

Utredningen framhåller värdet av att forsknings- och utvecklingsarbete om­kring barns utveckling och livsvillkor i de yngre skolåldrarna stimuleras.

De flesta remissinstanserna delar utredningens syn på behovet av forsknings- och utveckhngsarbete. Svenska kommunförbundet \ill framhålla betydelsen av ytterligare forskning omkring skolbamsomsorgen och att de centrala myndigheterna avsätter resurser för att göra det möjligt att doku­mentera och återföra de erfarenheter som framkommer genom forskning och utvecklingsarbete. Malmö kommun finner det viktigt att stödet till forsk­ning om skolbamsomsorg ut

26