Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1978/79:147 Regeringens proposition

1978/79:147

om informations- och kulturutbytet med utlandet;

beslutad den 1 mars 1979.

Regeringen föreslår riksdagen all aniaga de förslag som har upptagils i bifogade utdrag av regerings protokoll.

På regeringens vägnar

OLA[REDACTED_EFTERNAMN]

HANS[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås förstärkta insatser för Sveriges informations-och kulturutbyte med utlandet. Förslagen bygger i huvudsak på del betän­kande (SOU 1978: 56) som i septemer 1978 har avgivits av utredningen om det svenska kultur- och informationsutbytet med utlandet.

Ökade insatser för ett utvidgat erfarenhetsutbyte med andra länder och för informaiion om Sverige i uUandei föreslås främsi i form av väsentligt förstärkta resurser för Svenska institutets verksamhet. Den resursför­stärkning som föreslås syftar även till alt förbättra Svenska institutets möj­ligheter att ge service till olika organ i Sverige och lill utlandsmyndigheter­na.

För intemalionellt utbyte på kulturområdet förordas förstärkta statliga insalser i form av ökad medelstilldelning till Svenska inslilulel, statens kulturråd och vissa centrala kulturinstitutioner.

Principiella överväganden görs rörande ansvars- och resursfördelningen mellan de myndigheter och institutioner som förfogar över medel för inter­nationellt kulturutbyte. Svenska institutet och statens kulturråd föreslås få ell gemensaml huvudansvar för den allmänna bidragsgivningen till kultur­utbytesändamål. Riktlinjer dras upp för ansvarsfördelning och samråd dem emellan.

I propositionen redovisas överväganden rörande informations- och kul­turutbytets geografiska inriktning. Speciella satsningar föreslås beträffan­de Norden, invandrarnas hemländer och u-Iändema. Svenska institutet ges i uppdrag atl innefalta även de nordiska länderna i sin informations­verksamhet. Medel beräknas även för en tjänst för kulturattaché i Helsing­fors. För alt öka kunskaperna om invandramas bakgrund och förbättra in­formationen om Sverige i invandrarnas hemländer föreslås en stipendie­fond på massmedieområdet. Belräffande u-ländema föreslås samverkan 

I    Riksdagen 1978179. I saml. Nr 147

Prop. 1978/79:147

2

mellan berörda organ för ett ökat kulturutbyte och ett system med kort­tidsstipendier för ett utvidgat personutbyle med dessa länder.

I propositionen redovisas även överväganden i frågan om bilaterala kul-luravtal.

Sveriges Radios utlandsprogram föreslås fortsätta sin verksamhet på i huvudsak nuvarande nivå. Enligt förslaget skall enheten för utlandspro­grammen organisatoriskt föras lill Sveriges Riksradio aktiebolag och även fortsättningsvis finansieras med anslag över utrikesdepartementets huvud­titel.

1 propositionen föreslås all elt informellt samråd av mer regelbunden ka­raktär i fortsättningen etableras mellan de olika centrala organen för den statsfinansierade utlandsinformationen.

Inom områdei studier och forskning föreslås en uppräkning av Svenska institutets medel för personutbyle bl. a. för atl komplettera de resurser som universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) disponerar för inlematio-naliseringsålgärder. Vidare föreslås en förstärkning av institutels resurser för slöd och service till undervisningen i svenska utomlands.

För olika ändamål inom informations- och kulturutbytet föreslås från tredje huvudtiteln anslagsökningar om 5 500 000 kr. De medel som ställs till förfogande från nionde huvudtiteln uppgår till 4020000 kr.

Prop. 1978/79:147

3

Utdrag

UTRIKESDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1979-03-01

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Sven Ro­manus,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Huss, Rodhe,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], De[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Gabriel Roma­nus, Tham, Bondeslam

Föredragande: statsråden[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om informations- och kulturutbytet med utlandet

Staisrådel[REDACTED_EFTERNAMN] anför.

Sverige är en del av det internationella samfundet. För ett högindustria-liserat samhälle som vårt är kontakterna över gränserna av avgörande be­tydelse för den ekonomiska, sociala och kulturella ulvecklingen. Alt till­föras impulser utifrån är etl livsvillkor för det svenska samhället. Elt fritt informationsflöde och ell kontinueriigt erfarenhetsutbyte är en fömtsätt­ning för våra möjligheter till egen ulveckling och till samverkan med andra folk. Etl levande kulturutbyte ingår som en omistlig del i våra kontakter med omvärlden.

Under senare år har intresset för internationella frågor och för kontakter över gränserna väsentligt breddats. Inte minst hos ungdomen finns en öp­penhet för andra kulturer och livsmönster. Utvecklingen på kommunika­tions- och massmedieområdet har öppnat nya möjligheter att tillgodose del växande intresset för kontakter och samarbete mellan länder och folk.

Kommunikationernas utveckling har emellertid inneburit att slora län­der med slora språkområden - och slora ekonomiska resurser - har kom­mil all dominera del växande flödet av information och kultur över grän­serna. Sverige som tillhör etl litet språkområde har särskilda problem. Svenska tidningar, tidskrifter, böcker, lagtexter och författningar kan inte förstås utanför Norden. Vi möler i delta hänseende större barriärer än många andra mindre länder såsom Belgien, Irland, Schweiz och Österrike, vilka fillhör ell vidare språkområde. För att Sverige aktivt och på bred bas skall kunna delta i det inlemalionella informations- och kulturutbytet ford­ras därför en proportionellt siörre insals än vad som krävs av många andra länder.

Prop. 1978/79:147

4

Kunskap om andra samhällen och kulturer måste betraktas som värde­full i sig. Den utgör en nödvändig grund för etl utbyte av idéer och kontak­ter och därmed för det inlemalionella samarbelel. Därför är ett aktivt erfa­renhetsutbyte mellan Sverige och andra länder också elt led i den svenska utrikespolitiken.

Det är ur detta allmänna perspektiv som man bör se behovet av statligt slöd till det svenska informations- och kulturutbytet med ullandel.

Information och kultur behandlas ofta i ett sammanhang. Delvis är det fråga om områden med skilda intressenter och skilda syften. Samtidigt är del uppenbart att gränserna mellan informations- och kulturutbyte är fly­tande. Insatser för alt främja ett utbyte av informaiion och av kultur har del gemensamma syftel alt öka erfarenhetsutbytet med andra länder och andra kulturer.

Sveriges informationsverksamhet i utlandet syfiar till alt genom ell ak­tivt deltagande i det inlemalionella erfarenhetsutbytet sprida kännedom om del svenska samhällel och på samma gång ta emot impulser från andra länder. Den statligt finansierade informationsverksamheten är dock endast en del av del täta kontaktnät med utlandet som utgår från organisationer, poliliska partier, folkrörelser, företag och enskilda i Sverige. Massmedier­nas roll i förmedlingen av impulser över gränserna är givetvis mycket bety­delsefull.

De organ som svarar för att med statligt stöd sprida informaiion om Sve­rige utomlands har mol denna bakgrund främst kompletterande uppgifter. För svensk del fylls denna funktion av självsländigt verkande organ, främst stiftelsen Svenska institutet. Svenska institutet har en central ställ­ning inom den allmänna Sverige-informationen för utlandet. För kontak­terna med motlagama av informationen utomlands spelar de svenska ut-landsmyndighetema en molsvarande central roll.

All främja etl utbyte av erfarenheler och idéer över språk- och nations-gränsema är ell av de grundläggande mål som statsmaktema har lagt fast för den statliga kulturpolitiken. Genom impulser från nya kulturmönster stimuleras det svenska kulturlivet. Kulturutbytet är också nödvändigt för vår förståelse av omväriden och för andras förståelse av svenskt kultur-och samhällsliv. Innehåll och inriktning i utbytet inom kultur, utbildning och forskning bestäms av de organ och de enskilda som verkar inom dessa områden. Principen om kulturlivets och forskningens frihet måste vara vägledande vid utformningen av det stadiga slödel. Slalens roll bör vara att underlätta och stimulera kontaktema.

Våra kontakter med ullandel har i slor utsträckning koncentrerats till ländema i Norden, Europa och Nordamerika. Med dessa länder är del na­turligt för organisationer, kulturliv och forskning att direkt etablera förbin­delser. Del är emellertid i alla parters intresse att vårt utbyte utsträcks till nya regioner och kulturkretsar. Det gäller inte minst nya grupper av län­der, såsom de svenska invandrarnas hemländer och ländema i tredje värl-

Prop. 1978/79:147

5

den. Sverige bör också ha bidrag atl ge till dialogen mellan nord och syd och mellan öst och väst. Slalligt stöd i olika former kan innebära en slimu­lans all knyta nya kontakter.

Detta är bakgrunden lill förslagen om ökade anslag för det svenska infor­mations- och kulturutbytet med utlandet. De föreslagna resursförstärk­ningarna är avsedda atl möta de ökande behov som växer fram på detta be­tydelsefulla område.

Statsråden[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] föredrar förslag till riksdagen om informa­tions- och kulturutbytet med utlandet. Anförandena redovisas i underpro­tokollen för resp. departement.

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] hemställer att regeringen i en gemensam proposiiion före­slår riksdagen all aniaga de förslag som han och statsrådet Wiksiröm har lagt fram.

Regeringen ansluler sig till föredragandenas överväganden och beslutar atl genom proposiiion föreslå riksdagen all aniaga de förslag som föredra­gandena har lagt fram.

Regeringen beslutar all de anföranden och förslag som redovisas i un-derprolokollen skall bifogas propositionen som bilagorna I och 2.

Prop. 1978/79:147

6

Bilaga I

Utdrag

UTRIKESDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1979-03-01

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om informations- och kulturutbytet med utlandet

1    Inledning

Med slöd av regeringens bemyndigande den 17 februari 1977 tillkallades en utredare' för att utreda frågan om det svenska kullur- och informations­utbytet med utlandet. Utredaren, som antog benämningen utredningen (UD 1977: 01) om det svenska kullur- och informationsutbytet med ullan­del (SlK-utredningen), avlämnade i september 1978 betänkandet (SOU 1978:56) Kultur och information över gränsema.

Efter remiss har yitranden över betänkandet avgetls av svenska ambas­saderna i Addis Abeba, Athen, Beimt, Belgrad, Berlin, Bonn, Buenos Aires, Bukarest, Dar es SalJiam, Guatemala, Helsingfors, Jakarta, Kairo, Köpen­hamn, Lagos, London, Luanda, Moskva, Nairobi, New Delhi, Oslo, Prag, Reykjavik, Teheran, Tokio, Tripoli, Warszawa och Washington, svenska generalkonsulaten i Frankfurt am Main, Hamburg, Leningrad och Rotter­dam, styrelsen för internationell ulveckling (SIDA), stiftelsen Svenska in­slitutet, socialstyrelsen, postverket, televerket, statens järnvägar (SJ), sta­tens vägverk, statistiska centralbyrån (SCB), statskontoret, riksrevisions­verket (RRV), statens kulturråd, konstnärsnämnden, styrelsen för Sveri­ges författarfond, Kungl. teatern AB (Operan), Kungl. dramatiska teatern AB (Dramaten), Svenska rikslealern, stiftelsen Institutet för rikskonserter (Rikskonserter), regionmusiken, stiftelsen Riksutställningar, stiftelsen Svenska filminstitutet, riksantikvarieämbetet, slatens konstmuseer, nämn­den för utställningar av svensk konst i utlandet (NUNSKU), stiftelsen Nordiska museet, slalens ungdomsråd, barnfilmrådet, Vilterhets-, histo-rie- och antikvitetsakademien. Akademien för de fria konstema (Konst­akademien), Musikaliska akademien, svenska unescorådet, skolöversty­relsen (SÖ), universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) - efter hörande av

Programchefen vid Sveriges Radio, Ingrid[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1978/79:147

7

universitet och högskolor efter ämbetets bedömande -, centrala studie­stödsnämnden, statens naturvårdsverk, konsumentverket, Sveriges tu­ristråd, arbetsmarknadsstyrelsen (AMS), arbetarskyddsslyrelsen, slalens invandrarverk, Ingenjörsvelenskapsakademien, Svenska kommunförbun­det. Landstingsförbundet, Sveriges Radio AB, Folkels husföreningamas riksorganisation. Folkparkemas centralorganisation. Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Centralorga­nisationen SACO/SR, Svenska arbetsgivareföreningen (SAF), Sveriges in­dustriförbund. Teatrarnas riksförbund, Svensk-inlemalionella pressby­rån. Folkbildningsförbundet, Arbelamas bildningsförbund (ABF), Studie­förbundet Vuxenskolan, Svenska ungdomsringen för bygdekultur, Sveri­ges ungdomsorganisationers landsråd, Emigranlinstitutet, Sweden Now, Stockholms stadsteater AB, Stockholms konserthussliflelse, Göteborgs teater- och konsertaktiebolag, stiftelsen Malmö konserthus, Göteborgs museinämnd, Malmö museinämnd. Amatörteatrarnas riksförbund, Sveri­ges orkeslerföreningars riksförbund. Riksförbundet Sveriges amalöror-kestrar. Svenska jazzriksförbundet. Föreningen Svensk form. Grafiska sällskapet, stiftelsen Svenska barnboksinstitutet. Svensk lealer-union/Svenska ITl-rådel, Svenska tonsättares internationella musikbyrå (STIM), Svenska kommittén av inlemalionella musikrådet. Svenska natio­nella ICOM-kommitlén, Författarcenlmm, Tealercenlmm, Musikcenl­rum, Danscentrum, llluslratörscentmm, Filmcenlmm, Konslnäriiga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS), Sveriges författarför­bund. Konstnäremas riksorganisation (KRO), Svenska musikerförbundet. Svenska tealerförbundel samt Svenska sektionen av internationella konst­närsorganisationen.

Hämtöver har skrivelser kommil in från beredskapsnämnden för psyko­logiskt försvar. Föreningen Sveriges konsthantverkare och industriformgi­vare (KIF), Föreningen Svenska populärauktorer (SKÅP), Föreningen lä­rare i svenska vid högskolor i utlandet. Konstfrämjandets riksförbund. Svenska handelskammarförbundet. Riksförbundet DX-alliansen, Riksför­eningen för svenskhetens bevarande i ullandel, Sveriges kristna ungdoms­råd, Teatercentrum-syd, Svenska journalistförbundet, Sveriges konstför­eningars riksförbund. Svenska hemslöjdsföreningamas riksförbund. För­eningen Sveriges landsantikvarier, Cenlems ungdomsförbund. Svenska kyrkans mission. Svenska ekumeniska nämnden samt Svenska missions­rådet.

Avsnillet Sammanfattning i betänkandet och en sammanställning av re­missyttrandena över betänkandet bör fogas till protokollet som bilagor (bi­lagorna 2.1 och 2.2).

Beträffande nuvarande förhållanden samt utredningens närmare övervä­ganden hänvisas till betänkandet.

1 prop. 1978/79:100 (bil. 6 s. 122) har jag anmält att jag avsåg att i samar­bete med chefen för utbildningsdepartementet utarbeta en särskild propo-

Prop. 1978/79:147

8

sition om informations- och kulturutbytet med utlandet, som bygger på de förslag som har presenterats i betänkandet Kultur och information över gränsema. Jag anhåller all nu få ta upp dessa frågor.

2   Föredragandens överväganden

2.1    Allmänt om informations- och erfarenhetsutbytet med utlandet

Motivet för informationsverksamhet i ullandel har traditionellt varil be­hovet all för opinionen i andra länder förklara det egna landets samhälls­skick och politik och då särskilt dess utrikespolitiska ställningstaganden.

Den svenska informationsverksamheten i utlandet syftar emellertid inte endasi lill alt sprida kunskap om vårt land och dess strävanden och att där­igenom skapa förtroende för Sverige som part i del internationella umgäng­et. Den är i hög grad inriktad på etl aktivt svenskt deltagande i det interna­tionella erfarenhetsutbytet, där Sverige även är mottagande part. Vårt be­roende av utlandet och vår språkliga isolering gör dessa internationella kontakter än mer angelägna.

Erfarenhetsutbytet över gränsema har blivit en allt viktigare del av de inlemalionella förbindelserna. Detta gäller såväl i relationema mellan en­skilda länder som i arbelel inom en rad inlemalionella organisalioner. Ge­nom undertecknandet år 1975 av slutdokumentet från den europeiska sä­kerhetskonferensen har Sverige åtagit sig att verka för ett vidgat kultur-och informationsutbyte. I våra kontakter med invandrarfrågor och tredje världens problem påminns vi ständigt om behovet av ett intensivare infor­mations- och erfarenhetsutbyte över gränsema.

Effekterna av informationsinsatser i utlandet är som utredningen beto­nar svåra att mäta. Icke desto mindre råder allmän enighet om att en sådan verksamhet, inriktad på alt belysa samhällslivet över ett brett fäll, är ound­gänglig i umgänget mellan ländema. Kunskap om andra länder bör betrak­tas som värdefull i sig. Den är en grundläggande faktor för synen på andra länder och därmed för det internationella samarbetet.

Den övervägande delen av informationen över gränsema förmedlas ge­nom massmedier saml vid direkta kontakter mellan myndigheter, organi­salioner, poliliska partier, folkrörelser, företag och enskilda. Delta fria och direkta utbyte är av avgörande betydelse för vårt deltagande i den inlema­lionella dialogen och därmed för kunskapema om och intresset för Sverige i utlandet. Del innebär också atl bilden av Sverige utomlands i sina väsent­liga drag formas av oss själva, av det samhäUe vi skapar.

Den statligt finansierade informationsverksamheten har därför främst en kompletterande uppgift. Den syftar i första hand till att tillgodose utlandets spontana efterfrågan på allmän information om Sverige, inte minst som

Prop. 1978/79:147

9

den kommer till ullryck gentemot våra utlandsmyndigheter. Detta har va­rit en av ulgångspunklema för den nii avslutade ulredningen.

De flesta staters organ för utlandsinformalion är direkt knutna lill rege­ringar eller statliga myndigheter. För svensk del förmedlas den statligt finansierade allmänna Sverige-informationen huvudsakligen genom själv­ständigt verkande informalionsorgan, främst stiftelsen Svenska institutet. Även enheten för Sveriges Radios utlandsprogram bedriver en i förhållan­de lill staten självständigt utformad informationsverksamhet. De svenska utlandsmyndigheterna, som har en central roll i informationsarbetet utom­lands, är också i hög grad beroende av service och material från organ i Sverige, i första hand Svenska institutet.

Del är angelägel all det finns elt rikt och varierat faktamaterial om det svenska samhället tillgängligt för alt möta utlandets efterfrågan. Utred­ningen har här konstaterat en rad brisler och behov. Jag delar - i likhel med majoriteten av remissinstansema - utredningens uppfattning alt re­sursförstärkningar gör siörre nytta centralt än om de sprids över etl större anlal mottagare. För den allmänna informationsverksamheten är enligt min mening Svenska institutet det organ som bör spela denna centrala roll.

Jag vill erinra om alt Sveriges exportråd och Sveriges turistråd har vikti­ga uppgifter på del exportfrämjande respektive turismfrämjande området. Jag instämmer i utredningens bedömning att det finns ett påtagligt sam­band mellan den allmänna Sverige-informationen och den export- eller lu-rismfrämjande verksamhelen. Atl man i utlandet får allsidiga kunskaper om Sverige är viktigt också för våra ekonomiska förbindelser med omvärl­den. Samfidigl finner jag det ändamålsenligt och lämpligt atl verksamheler med olika syften även fortsättningsvis har olika huvudmän.

Genom alt huvuddelen av de resursförstärkningar jag föreslår på infor­mationsområdet avses ställas till Svenska institutets förfogande bör insti­tutet ännu effektivare kunna fullgöra en servicefunktion för våra utlands­myndigheter samt för departement, myndigheter, organisationer och folk­rörelser i Sverige. Jag vill i detla sammanhang också hänvisa till den refe­rensgrupp för folkrörelsefrågor inom kommundepartementet som behand­lar frågor rörande förhållandet mellan stat och kommun å ena sidan och folkrörelser å den andra. Inom ramen för detta arbeie behandlas bl. a. folk­rörelsernas internationella kontakter och deras behov av stöd från myndig­heter för sift samarbete över gränserna.

Erfarenhetsutbytet med utlandet på områden såsom arbetsmarknad och arbetsliv, ulbildning och forskning, energiförsörjning och miljö fömlsälter nära kontakter mellan Svenska institutet och fackmyndigheter och organi­sationer i Sverige. Institutels styrelse jämte representativa, aktiva refe­rensgrupper för olika sakområden har visat sig väl lämpade för att i det svenska samhället förankra informationsutbytet. Även utlandsmyndighe­terna bör kunna delta i planeringen av seminarier, personutbyte och andra informationsakliviteter som berör dem.

Prop. 1978/79:147

10

Intresset från utlandet för svenska förhållanden och erfarenheter är be­tydande i relation till vårt lands storlek. Detta iniresse från såväl i-lands-som u-landshåll avser inte endast problemlösningar utan även den svenska deballen kring aktuella samhällsfrågor inom de sociala, ekonomiska och teknologiska områdena. 1 motsvarande mån ökar intresset på svensk sida alt erfara vilka lösningar andra länder väljer för sina samhällsproblem. Därigenom skapas förutsättningar för en dialog över gränsema och en in-nehållsmässig fömyelse av informationsverksamheten.

Ulredningen framhåller att synen på Sverige i ufiändska massmedier of­ta framtonar slumpmässigt och ensidigt. Det är därför angeläget att också på andra vägar söka ge opinionsbildande grupper i utlandet möjligheter till fortlöpande kontakter med ulvecklingen i Sverige. Med hänsyn till atl de ekonomiska resursema förden statligt finansierade informationsverksam­heten är begränsade är det väsentligt att prioriteringar görs mellan ämnen, former och mottagare av informationen. Av såväl resurs- som effektivi­tetsskäl torde del vara lämpligt att koncentrera insatserna till grupper i ut­landet som kan föra informaiion vidare eller har särskilt intresse av svens­ka erfarenheter inom sina specialområden.

Även formema för informationsverksamheten bör i så hög grad som möjligl vara inriktade på etl ulbyte av erfarenheler. Jag är medveten om att informationsbehoven utomlands till stor del avser grundläggande fakta om Sverige. Dessa behov måste i första hand lillgodoses. Men genom att öka­de resurser avsälls för personutbyle och seminarieverksamhet bör inslaget av ömsesidighel förstärkas. Allmänt kan sägas alt insatser som leder till di­rekta förbindelser med enskilda, organisationer och myndigheter i utlandet synes ha särskilt stort värde.

I fråga om en geografisk breddning av vårt erfarenhetsutbyte med utlan­det vill jag, i enlighel med utredningens förslag, särskilt peka på behovel av atl öka vårt utbyte med Norden, invandramas hemländer, ländema i Östeuropa saml u-Iändema. En sådan vidgning av kultur- och informa­tionsutbytet får dock inte medföra all utbytet med ländema i Västeuropa och Nordamerika eftersatts. Vårt geografiska läge, våra allmänna och kul­turella förbindelser saml orienteringen av vår utrikeshandel understryker den centrala betydelsen av erfarenhetsutbytet med dessa länder.

2.2   Kultur- och informationsutbytets geografiska inriktning

2.2.1 Norden

Utredningen betonar viklen av ett fortsatt intensivt nordiskt kultur- och informationsutbyte. Enligt ulredningen fungerar del nordiska utbytet väl inom kulturområdel. Del kultursamarbete, som -bedrivs mellan de fem nordiska länderna inom ramen för 1971 års nordiska kulturavtal, tillförs år-

Prop. 1978/79:147

H

ligen beiydande resurser över nordiska ministerrådets kullurbudget. Även för det bilaterala kultursamarbetet mellan ländema utgår elt väsentligt slöd från regeringarna och från olika samarbetsfonder. Atl det nordiska kullur-och erfarenhetsutbytet är förhållandevis välutvecklat vitsordas även av många remissinsatser. Däremoi kan brisler konstateras vad gäller informa­tion om Sverige i de nordiska grannländema. Svenska institutet har endast bedrivii marginell informationsverksamhet i Norden. Detta har bl. a. lell till en brist på informationsmaterial om Sverige på nordiska språk, vilket inle minsl av våra utlandsmyndigheter i Norden uppfattats som etl bety­dande hinder i del löpande informationsarbetet.

Ett omfattande erfarenhetsutbyte inom Norden är givetvis av central be­tydelse. Mot bakgmnd av de brister vad gäller den allmänna informationen om Sverige i våra grannländer som utredningen konstaterat finner jag det angelägel att Svenska institutet även innefaltar de nordiska ländema i sitt verksamhetsområde. Den anslagsförstärkning jag föreslår för institutets informationsverksamhet bör kunna medge att särskilda resurser avsätts för all framställa informationsmaterial för de nordiska ländema, främst på svenska och finska men även på danska, norska och isländska.

Finland är det enda land utanför Sverige där svenska är officiellt språk. Vidare har den finländska invandringen till Sverige under lång tid varit mer omfattande än från något annal land. Detla medför all våra förbindelser med Finland får en speciell karaktär. Uiöver de ökade informationsinsat­ser i de nordiska ländema som jag redan har nämnt beräknar jag därför medel för en ijänst för kulturattaché vid ambassaden i Helsingfors. Beho­vel av en sådan personalförstärkning gäller såväl de svenskspråkiga som finskspråkiga kontaktema.

Inom ramen för sill program för stöd till svenskundervisning i utlandet lämnar Svenska institutet värdefullt stöd, i form av malerialservice och ekonomiska bidrag för kursverksamhet m. m., i de nordiska länderna. Det är angeläget att institutet inom ramen för den resursförstärkning jag kom­mer atl förorda för stöd till svenskundervisningen utomlands prövar möj­ligheterna till en ökad insats även i Norden.

Det är viktigt atl eventuella nya initiativ på detta och andra områden av institutels verksamhei tas i nära samråd med de bilaterala samrådsorgan och kulturinstitutioner som upprättats mellan Sverige och grannländema. Jag avser då närmast organ som finsk-svenska utbildningsrådet, de bilate­rala kultur- och samarbetsfonderna och institutioner som Svenskhemmel Voksenåsen i Norge, Hanaholmens kulturcentrum i Finland, Nordens Hus i Reykjavik och Nordens folkliga akademi i Kungälv.

Det är också vikligl alt Svenska institutet håller sig underrättat om de samnordiska initiativ till förbättrad språkförståelse i Norden som tas inom ramen för det nordiska kulturavtalet. Jag tänker här på förslaget att inrätta etl nordiskt språk- och informationscentmm i Helsingfors, som i första hand skall vara ett serviceorgan för lärare, skolor och offentlig förvaltning i Finland.

Prop. 1978/79:147

12

2.2.2 Invandrarnas hemländer

Utredningen anser del önskvärl all etl ökal informationsutbyte med in­vandramas hemländer kommer lill stånd och föreslår därför all 200000 kronor anslås för stipendier på massmedieområdet. Stipendiema skall en­ligl ulredningen kunna tilldelas invandrare och svenskar för projekt i Sve­rige eller i invandramas hemländer.

Flertalet remissinstanser lillstyrker uiredningens förslag om särskilda insalser för informationsutbyte med invandramas hemländer. Förslaget atl inrälla stipendier på massmedieområdet välkomnas av flera instanser, där­ibland slalens invandrarverk.

Närmare lio procent av Sveriges befolkning är invandrare eller barn till invandrare. Det innebär alt en betydande befolkningsgrupp har en annan kulturbakgrund än den svenska. Invandrama måste ges möjligheler att be­hålla kontakten med hemlandets kultur och att utveckla sin egen kultur i Sverige. Invandrarnas kulturella verksamhet är en viktig tillgång i del svenska kulluriivet och berikar vår egen ulveckling. Den bidrar också till att öka kunskapema i vårt land om invandramas hemländer.

De attityder som växer fram i förhållandet mellan invandrare och svens­kar bestäms ofta av vilken kunskap vi har om den andra gruppens kulturel­la och sociala bakgrund. Jag anser det därför vara av störsia vikt atl vi lär oss att förstå och respektera varandras samhällen och kulturer. Detta är en fömlsällning för atl förhindra motsättningar och fördomar mellan majori­tets- och minoritetsgrupper i Sverige. Det är därmed också en avgörande faktor för invandramas möjligheter att finna sig till rätta i vårt land. Rela­tionerna mellan olika befolkningsgrupper i Sverige kan också indirekt på­verka iniresset och slödel inom Sverige för olika former av intemalionellt samarbele.

Jag anser det därför vara angelägel atl i Sverige öka kunskapema om in­vandrarnas bakgmnd i kulturellt och andra avseenden genom elt ökat kul­tur- och informationsutbyte med invandramas hemländer. Samtidigt är del vikligl, atl vi i invandramas hemländer på ett sakligt och mångsidigt sätt informerar om svenska förhållanden i vid bemärkelse. 1 båda dessa avse­enden spelar massmedierna en väsentlig roll.

Jag ansluter mig därför lill utredningens förslag att inrätta särskilda sti­pendier på massmedieområdet för projekt i Sverige eller i invandramas hemländer. Jag vill understryka att stipendiema bör kunna tilldelas inte ba­ra svenskar och invandrare i Sverige utan även personer som är verksam­ma inom massmedierna i invandrarnas hemländer. Jag beräknar en me­delsförstärkning för detta ändamål under Svenska institutets anslag med 250000 kr. nästkommande budgetår. Medlen bör disponeras av institutet och fördelas efter förslag av en av inslilulets styrelse tillsall rådgivande nämnd. I denna bör ingå företrädare för myndigheter och organisationer inom området. Utrikesdepartementets press- och informationsenhet orga-

Prop. 1978/79:147

13

niserar ett omfattande journalistutbyte och jag fömlsälter atl inslilulel etablerar erforderligt samarbete med denna.

Belräffande den allmänna informationsverksamheten i invandramas hemländer bör Svenska inslilulel, inom ramen för den förslärkning av in­slilulets resurser som jag senare föreslår, i större utsträckning än lidigare kunna framställa informationsmaterial som är anpassat till dessa länders behov. Den planerade förstärkningen av inslilulets film- och utslällnings­verksamhet saml av dess resurser för kulturutbyte, personutbyle och se­minarieverksamhet bör också komma utbytet med dessa länder till del.

2.2.3 Östeuropa

Ulredningen finner att särskild slimulans till kullur- och informationsut­byte med ländema i Östeuropa är moliverad. Denna uppfaiining delas av en bred remissopinion. Behovel av etl ökal kultur- och informationsutbyte med Östeuropa har framför alll aktualiserats genom Sveriges underteck­nande år 1975 av slutdokumentet från konferensen om säkerhet och samar­bete i Europa.

Som utredningen påpekar är del svenska kullur- och informationsutby­tet med ufiandet huvudsakligen inriklat på Västeuropa och Nordamerika. Vi har dock vid sidan härav ell relalivl omfattande och ökande utbyte på kullur- och informationsområdet med länderna i Östeuropa. De kultur­program som Svenska institutet har tecknat med en rad länder i Östeuropa har bidragit till atl underlätta del svenska samhällslivets kontakter med dessa länder. Även om en allt siörre del av utbytet med Östeuropa bedrivs vid sidan av kulturprogrammen kan dessa dock även i framliden komma att spela en betydelsefull roll för utbytet.

Frågan om Sveriges kulturutbyte med ullandel skall bedrivas inom ra­men för bilaterala kulluravtal på regeringsnivå har diskuterats i skilda sam­manhang. Jag delar utredningens uppfattning alt del svenska kulturutbytet med ullandel även i fortsättningen bör löpa fritt från avtal på regeringsni­vå. Jag hänvisar till vad chefen för utbildningsdepartementet vidare kom­mer all anföra i denna fråga.

De teknisk-vetenskapliga kontaktema med Östeuropa samordnas till en väsentlig del av Vetenskapsakademien och Ingenjörsvetenskapsaka­demien. Från utrikesdepartementets huvudtitel utgår ell årligt bidrag lill Ingenjörsvelenskapsakademien för forskamtbyte med främsi Östeuropa. Medel för Vetenskapsakademiens inlemalionella kontakter beräknas inom ramen för det allmänna bidrag till akademiens centrala verksamhet, som anvisas över nionde huvudtiteln.

Under budgetåren 1977/78 och 1978/79 har riksdagen anvisal särskilda medel för atl stimulera ell ökat kullur- och informationsutbyte med Öst­europa i anslutning fill rekommendationerna i slutdokumentet från den europeiska säkerhels- och samarbetskonferensen.

Prop. 1978/79:147

14

Jag ansluler mig tiil utredningens uppfattning att särskild stimulans av ulbylel med Östeuropa är moliverad. Mol denna bakgrund avser jag ägna ökad uppmärksamhet åt erfarenhetsutbytet med ländema i Östeuropa. Jag förutsätter vidare all den planerade förstärkningen av Svenska institutets resurser för film-, utställnings- och seminarieverksamhet saml för kultur­utbyte och personutbyle också kommer utbytet med ländema i Östeuropa till del.

2.2.4 U-länderna

Ulredningen föreslår en femårig försöksverksamhet för all pröva fömt­sällningarna för ett förstärkt kulturutbyte med u-ländema. Avsikten är att man då i första hand bör stimulera presentation av u-ländernas kultur i Sverige. Utredningen föreslår atl försöksverksamheten skall ledas av en u-landsgmpp för kulturutbyte. Svenska institutet föreslås få särskilda medel för att stimulera detta utbyte. Ökade medel föreslås också utgå här­för från den del av tredje huvudtitelns anslag C 3. Information, som admi­nistreras av SIDA.

I etl bredare samarbele med u-ländema bör enligt utredningen korttids-stipendier för vistelse i Sverige kunna ingå liksom etl vidgat samarbete mellan institutioner i u-ländema och i Sverige. För detta ändamål bör en­ligl utredningen särskilda medel ur anslaget för internationellt utvecklings­samarbete kunna ställas till förfogande.

Utredningen föreslår även att Svenska institutet fär ökade resurser för informationsverksamhet i u-ländema.

1 Sverige har intresset för ländema i tredje världen ökat kraftigt. Genom vårt utvecklingssamarbete har vi kommil i nära kontakt med vissa u-Iän-der. Problem i u-länder ges stort utrymme i svenska massmedier. Folkrö-relsema har spelat en viktig roll för delta intresse. Genom SIDA fär studie­förbund, löntagarorganisationer, folkrörelser och andra enskilda organisa­tioner beiydande bidrag för att sprida information om u-Iändema.

Det är angeläget alt ömsesidighelen och mångfalden i umgänget med u-ländema slimuleras. Det gäller inte minsl kulturutbytet, som hittills spelat en mindre roll i kontaktema mellan Sverige och dessa länder. Språklig iso­lering och bristande resurser utgör återhållande faktorer på svensk sida. Del finns därför särskilda skäl all främja det svensk kulturlivets kontakter med u-Iänderna. Jag delar bislåndspolitiska uiredningens uppfattning alt "kultursamarbete mellan ett rikt och fattigt land bör kunna ske på en mer jämbördig nivå än på många andra områden, där det rika landets ekono­miska överlägsenhet spelar en viktig roll" (SOU 1977:13, s. 199).

Remissinstansema delar utredningens syn på betydelsen av ett ökat kul­tur- och informationsutbyte med u-Iändema. Flera remissinstanser fram­håller också alt det är viktigt att folkrörelsemas erfarenheter och synpunk­ter här tas till vara.

Prop. 1978/79:147

15

Svenska institutet har bedrivii en försöksverksamhet med kultur- och in­formationsutbyte med vissa länder i Afrika. För att uppnå etl ömsesidigt kulturutbyte har Svenska inslitutet och SIDA samarbetat om vissa utby­tesprojekt, där institutet främst har finansierat det svenska projektet utom­lands och SIDA svarat för kostnadema för u-Iandsmanifestationen i Sveri­ge såsom elt led i en strävan att presentera u-ländernas kultur i Sverige.

I likhet med utredningen finner jag det angeläget att stärka kulturutbytet mellan Sverige och u-Iändema. Kullurlivets egna önskemål är givetvis grundläggande för utbytets inriktning. Kulturutbytet med u-Iändema bör i princip bekostas på samma sätt som utbytet med andra länder. När det gäl­ler alt göra särskilda insalser på detta område delar jag utredningens upp­fattning att man i första hand bör stimulera presentation av u-Iänders kul­tur i Sverige. De kontakter som då uppstår bör i sin tur kunna leda fill ett ökal intresse för svenska kulturyttringar i olika u-länder.

Strävan alt få till stånd ett livligare kulturutbyte mellan Sverige och u-länderna bör bygga vidare på det samarbete som har vuxit fram mellan Svenska institutet och SIDA. Del får ankomma på inslitutet och SIDA atl finna lämpliga former för etl samarbele i dessa frågor, t. ex. genom att bil­da en särskild samrådsgrupp. Eftersom statens kulturråd också har viktiga uppgifter när det gäller atl stödja det svenska kulturlivets kontakter med utlandet synes det lämpligt att kulturrådet ingår i en sådan samrådsgmpp.

I vissa fall kan man räkna med att etl fördjupat samarbete kommer till slånd mellan kulturinstitutioner i u-ländema och Sverige. Jag räknar då med all vissa projekl skall kunna finansieras med de särskilda medel som är avsatta för s. k. bredare samarbete med u-ländema. Det kan därför kom­ma atl visa sig ändamålsenligt att även beredningen för intemationellt ut­bildningssamarbete deltar i detta samråd.

Samrådet bör vara informellt och göra det möjligt för SIDA, Svenska in­stitutet och kulturrådet att ha löpande kontakter med berörda folkrörelser. Inom ramen för detta samråd bör information också kunna lämnas om de projekl på kulturområdel som SIDA bereder inom ramen för kulturstöd till vissa u-länder eller i samarbete med internationella organisationer.

Under senare år har, som utredningen påpekar, önskemål i ökad omfatt­ning framkommit om ett vidgal samarbele med u-Iänderna i form av per­son- och erfarenhetsutbyte. Regeringen har genom beslut den 28 december 1978 givit Svenska institutet i uppdrag att administrera en särskild försöks­verksamhet för personutbyte med u-ländema avseende främst korta, kva­lificerade studiebesök. Försöksverksamheten avser en period av tre år och omfattar i princip alla u-länder. För budgetåret 1978/79 har för ändamålet 1,5 milj. kr. ställts lill institutets förfogande ur anslaget C 2. Bilateralt ut­vecklingssamarbete. Posten Bredare samarbete. Utbildningsberedningen skall fungera som Svenska institutets referensgrupp för verksamheten.

Opinionsbildningen i Sverige kring u-landsproblem är livlig. Information om u-ländema har också givits särskilt stöd. Däremot har hittills förhållan-

Prop. 1978/79:147

16

devis små resurser avsatts för att i u-ländema informera om Sverige och del svenska samhällel eller för alt delta i ell mer aktivt erfarenhetsutbyte med dessa länder. Del är angelägel all denna verksamhet fär ökad omfatt­ning.

Jag räknar med atl den försöksverksamhet med personutbyle som rege­ringen beslutat skall kunna leda till värdefulla kontakter mellan Sverige och u-länderna. Jag anser det också viktigt att främst Svenska institutet får ökade resurser för informationsverksamhet i u-ländema. Som åtskilliga svenska utlandsmyndigheter i u-länder framhållit kräver delta all institutet framställer informationsmaterial, som är särskilt anpassat till språk och andra förhållanden i dessa länder. Det är angeläget att i detta informations­arbete knyta an till gemensamma problem och intressen. Liksom person-och kulturutbytet bör informationsverksamheten syfta till att på sikt bygga upp etl varierat kontaktnät mellan enskilda grupper, organisationer och myndigheter i Sverige och u-ländema.

2.3   Utrikesdepartementet

Utrikesdepartementet svarar för ledning och samordning av den med statsmedel finansierade allmänna information om Sverige i utlandet som inle ankommer på annal departement. Inom utrikesförvaltningen leds in­formationsverksamheten av press- och informationsenheten.

Verksamheten vid Svenska inslilulel och Sveriges Radios ullandspro-gram finansieras lill övervägande del över tredje huvudtiteln. Som jag när­mare redovisar i andra sammanhang utgår frän denna huvudtitel även olika former av bidrag till Svensk-internationella pressbyrån. Ingenjörsveten­skapsakademien samt tidskrifterna Sweden Now och Ambio. En väsentlig del av resurserna avser utrikesförvaltningens egen informationsverksam­het. Denna omfatlar huvudsakligen utlandsmyndighetemas lokala infor­mationsåtgärder saml journalist- och andra personinbjudningar lill Sve­rige.

Under senare tid haren allt större del av de verkställande uppgifter som är förbundna med informationsverksamheten överförts från utrikesdepar­tementet till Svenska institutet. Utrikesdepartementet har sålunda givit in­stitutet i uppdrag att genomföra vissa informationsprojekt av särskilt in­tresse för utrikesförvaltningen. Särskilda medel härför har ställts till insti­tutels förfogande. Det är min avsikt att även i fortsättningen ta institutet i anspråk för denna typ av tjänster.

Utredningen har i vad avser utrikesdepartementets egen informations­verksamhet föreslagit ökade medel för joumalistinbjudningar och särskilda manifestationer, informationsutbyte med invandramas hemländer och sär­skild kontaktverksamhet för all främja erfarenhetsutbytet med vissa län­der.

Prop. 1978/79:147

17

Jag föreslår i andra sammanhang särskilda medel för etl ökal informa­tionsutbyte med invandramas hemländer saml för särskild kontaktverk­samhet. Beträffande joumalistinbjudningar och särskilda manifestationer fömlsälter jag atl denna typ av insatser skall kunna inrymmas inom del re­guljära anslaget för utrikesförvaltningens informationsverksamhet.

2.3.1 Lednings-och samordningsfrågor

Vissa av uiredningens förslag aktualiserar frågan om informationsverk­samhetens ledning och samordning. Jag vill därför här någol orientera om organisaiionen av utrikesdepartementets press- och informationsenhet, som efter upplösningen av kollegiet för Sverigeinformation år 1972 har an­svaret för ledning och samordning av den statsfinansierade allmänna infor­mationsverksamheten. Uiöver departemenlall budgetansvar leder enheten utlandsmyndighetemas informationsverksamhet.

Enligl inslmktion för utlandsmyndighetema skall dessa sprida informa­tion om Sverige och svenska förhållanden saml främja Sveriges vetenskap­liga och kulturella förbindelser med verksamhetslandet. Främsi vid de större utlandsmyndighetema finns särskilda press- och kulturattachéer samt informationsljänstemän, vilka rapporterar lill press- och informa­tionsenheten.

Press- och informationsenheten tillkom år 1976 genom en sammanslag­ning av de lidigare press- och informalionsbyråema. 1 samband med utri­kesutskottets prövning av regeringens proposition 1975/76:96 om viss änd­rad organisation för utrikesdepartementet m. m. förutsattes (UU 1975/76:12) atl en åtskillnad mellan presstalesmannafunklionen och den allmänna Sverigeinformationen skulle kunna upprätthållas även efter en sammanslagning. En tjänsteman i kansliråds ställning skulle handha den direkta ledningen av departementets verksamhei i fråga om Sverige-infor­mationen i utlandet. Vidare förutsattes att enhetens chef i huvudsak borde koncentrera sig på uppgiften att vara utrikesdepartementets talesman gent­emot pressen. I annat fall borde sammanslagningen omprövas.

Sammanslagningen av press- och informalionsbyråema fill en enhet har i allt väsentligt haft positiva effekter för samordningen av dessa närbesläk­tade sakområden. Samtidigt har olikheterna i fråga om verksamhetens målgrupper och allmänna inriktning medfört att uppdelningen på massme­dieservice respektive allmän information i praktiken bestått.

Enhetschefens verksamhet har i enlighet med fastlagda principer i över­vägande grad varit inriktad på funktionen som presstalesman. Ökade an­språk har emellertid efterhand kommit att ställas på tjänsten vad gäller samordningsuppgifter. Ansvaret för enhetens service till massmedier har härvid i ökande grad kommil att falla på pressombudsmannen, som har gi­vits kansliråds ställning.

Jag återkommer senare till utredningens förslag om bättre samråd mel-

2   Riksdagen 1978179. 1 saml. Nr 147

Prop. 1978/79:147

18

lan olika informalionsorgan främst inom områdena allmän, exportfrämjan­de och turismfrämjande informaiion. Uppgiften alt koordinera etl sådant utvidgat samråd lorde främst komma atl falla på utrikesdepartementets press- och informationsenhet.

Press- och informationsverksamheten i utrikesdepartementet och vid ut­landsmyndighetema spelar en viklig roll för alt sprida kunskaper i utlandet om våra samhällsförhållanden och vår utrikespolitik. Denna verksamhet har under senare år kommit atl få ökad lyngd inom utrikesförvaltningens totala verksamhei. Beräkningar har visal att utlandsmyndighetema ägnar i stort sett lika mycket lid åt press- och informationsfrågor som åt politiska ärenden. Informationssektorns budgetansvar - utöver utrikesförvaltning­ens personalkostnader - kommer efter här föreslagna ökningar att uppgå till ca 56 milj. kr.

2.3.2 Personalfrågor

Ulredningen föreslår alt två nya rörliga tjänster för kulturattachéer in­rättas i Östeuropa och Medelhavsområdel. Vidare föreslås att ambassaden i Helsingfors förstärks med en ny tjänst med särskilda uppgifter inom kul­turområdet.

Som jag tidigare har anfört är behovet av en personell förslärkning för kullurkontaklema med Finland enligt min bedömning så angelägel alt en ny Ijänst för kulturattaché vid ambassaden i Helsingfors bör inrättas. Detla är en förutsättning för att genomföra den ökade satsning på kultur- och in­formationsutbyte med Finland som jag föreslår inom ramen föreit ökat ut­byte inom Norden.

F. n. är våra kullur- och pressaltachéer saml informationstjänstemän till hell övervägande del placerade i Västeuropa och Nordamerika. Det finns dock anledning överväga en viss omfördelning av befintliga Ijänsler inom press-, kultur- och informationssektorn i syfte att möjliggöra ökade insat­ser i förbindelserna med länderna i Östeuropa och Medelhavsområdet samt med u-Iänderna. Möjligheten atl i vissa fall låta verksamhetsområdet för press- och kulturattachéer omfatta flera länder bör studeras.

Många av våra utlandsmyndigheter saknar resurser för alt möta tillfälli­ga behov av en förstärkt bevakning av informations- och kulturfrågorna. Utredningen har uppmärksammat delta behov och föreslagit att särskilda medel bör avsättas härför. Enligt utredningen skulle dessa medel användas för tillfälliga insatser av utomstående för en vitalisering av utbytet eller för rapportering av företeelser inom kulturområdet som ambassaderna inte har resurser alt bevaka. Jag tillstyrker utredningens förslag och anser att anslaget D3. Övrig information om Sverige i utlandet, bör höjas med 200000 kr. för detta ändamål. Min avsikt är att dessa medel även skall kun­na användas för tidsbegränsad uppdragsverksamhet eller anlitande av kon-

Prop. 1978/79:147

19

sullljänsler för planering eller genomförande av siörre projekt inom kultur-och informationsområdet.

Jag vill här också understryka viklen av personalutbildning i kultur- och informationsfrågor. Informationsfrågor handläggs vid fiertalel av våra svenska utlandsmyndigheter av utrikesförvaltningens ordinarie personal. Under senare år har ökade resurser avsatts för utbildning av personalen i dessa frågor. Utbildningen har kommit all omfatla elt brett spektrum av frågor rörande det svenska samhällel. Inom departementet anordnas lö­pande kurser i handläggning av informationsfrågor för nyanställd personal. Kurser med inriktning på dessa frågor anordnas årligen för lokalanslällda tjänstemän vid våra utlandsmyndigheter. Vidareutbildning inom denna verksamhetsgren av utrikesförvaltningen ägnas alll större uppmärksam-hel.

Jag inslämmer i uiredningens bedömning atl möjlighelerna bör lillvara-tas för utrikesförvaltningens personal all på ulbylesbasis tjänstgöra vid de olika departement, myndigheter och inslilulioner som arbelar med kullur-och informationsfrågor. Frågan om växeltjänslgöring med personal ulan­för utrikesförvaltningen är föremål för diskussioner med departementets personalorganisationer. Viss växeltjänslgöring har i prakliken redan inletts med Svenska institutet.

Jag vill belräffande organisations- och personalfrågor allmänt hänvisa till den ijuli 1978 tillsatta ulredningen (1978:02) om ulrikesreprcsentalio-nen. Kultur- och informationsfrågorna behandlas där i ell vidare organisa­toriskt och personalpolitiskt sammanhang.

2.4    Svenska institutet

2.4.1 Organisation

Svenska institutet är en stiftelse som har bildats av staten med uppgift all främja kultur- och erfarenhetsutbytet över gränsema och all sprida kännedom om svenskt samhällsliv i utlandet. Institutet leds av en styrelse, som ulses av regeringen. För kontakt med olika grenar av del svenska samhällslivet finns referensgrupper som tillsätls av styrelsen. Institutet le­der verksamheten vid det svenska kulturhuset i Paris.

Svenska institutet finansieras med anslag från utrikesdepartementets huvudtitel. En av institutets uppgifter är aU tillhandahålla material och tjänster för den efterfrågan på Sverige-information som kanaliseras genom de svenska utlandsmyndighetema. Delar av institutets verksamhei berör även utbildningsdepartementet. Detla gäller kulturutbytet och stödet till internationella kontakter inom studier och forskning. Inom dessa områden bör de kultur- och ulbildningspoliliska riktlinjer gälla som statsmakterna har fastställt, framhåller utredningen.

Prop. 1978/79:147

20

Mot denna bakgmnd diskuterar utredningen frågan om etl för de båda departementen gemensamt budgelansvar för Svenska institutet. Utred­ningens slutsats är atl etl delat budgetansvar för Svenska institutet knap­past skulle innebära några avgörande fördelar. Utredningen anför härvid bl. a. att Svenska institutet är en relativt liten institution, all institutet alllid kommer all vara en viktig kontaktpunkt för de svenska utlandsmyndighe­terna samt all den övervägande delen av ulbytel på kultur-, studie- och forskningsområdena sker genom andra institutioner under utbildningsde­partementets ansvarsområde. Statens kulturråd delar utredningens upp­fattning alt en uppdelning av institutets anslag på olika huvudtitlar inte skulle innebära några fördelar.

Jag inslämmer i utredningens uppfattning att institutet även i framtiden kommer att vara ell viktigt kontaktorgan för utlandsmyndighetema. Svenska institutet bör därför kvarstå under utrikesdepartementets huvud­titel. Samtidigt noterar jag atl inslilulel även svarar för väsentliga uppgifter när det gäller de inlemalionella kontaktema inom kullurens och utbild­ningens områden. Ell ökat engagemang från utbildningsdepartementets si­da i institutets verksamhet är därför motiverat. Chefen för utbildningsde­partementet kommer också atl föreslå en förstärkning av institutets medel för kulturutbyte att utgå från utbildningsdepartementets huvudtitel.

Utredningen bedömer det naturligt och praktiskt att det med statliga medel finansierade kultur- och informationsutbytet bedrivs av organ, som har en gentemot regeringen fristående ställning.

Stiftelseformen innebär en siörre självständighet än myndighetsformen. Utredningen anser det inle motiverat eller lämpligt att omvandla Svenska inslitutet till ett ämbetsverk. Vid omorganisationen av institutet år 1970 bedömde RRV atl den föreslagna stiftelseformen var atl föredra framför al-lemiivet ämbetsverk. 1 sin analys av Svenska institutet år 1975 och i sitt remissyttrande med anledning av utredningen diskuterar RRV stiftelsefor­men och finner atl frågan om stiftelse- eller myndighetsform inte är av av­görande betydelse för institutets verksamhet. Även Svenska institutet me­nar atl organisationsformen inte har någon avgörande betydelse men att de administrativa svårigheter som hör samman med stiftelseformen i möjli­gaste mån bör undanröjas.

Mol bakgrund av de synpunkter jag har redovisat, bl. a. från utredning­en, RRV och Svenska institutet, finner jag inte anledning föreslå någon förändring av Svenska institutets ställning som stiftelse. De administrativa och budgetmässiga frågor som hänger samman med stiftelseformen får bli föremål för särskilda överväganden.

Från elt stort antal remissinstanser, bl. a. LO, statens kulturråd och fle­ra utlandsmyndigheter, understryks vikten av att Svenska institutet etable­rar ett nära samarbele med organisationer och folkrörelser i Sverige. Främsi efteriyses en aktivering av institutets referensgmpper och förbätt­rat samråd.

Prop. 1978/79:147

21

Institutet skall enligl sin stadga samarbeta med de olika samhällsorgan som har beröring med institutets verksamhei. Deila bör, såsom ulredning­en framhåller, främst ske genom alt de lill institutet knutna rådgivande re­ferensgrupperna aktivt deltar i institutets verksamhet. Grupperna bör medverka i prioriteringen av institutets insalser inom olika områden. Ge­nom förslagen i denna proposiiion får inslilulel arbetsuppgifter inom delvis nya områden. Detta bör refiekleras i sammansättningen av institutets sty­relse och referensgrupper. Jag vill vidare i likhel med utredningen peka på behovel av etl nära samarbele mellan Svenska institutet och slatens kul­turråd. Chefen för ulbildningsdeparlementel återkommer i det följande lill denna fråga.

Utredningen har även tagit upp frågan om utnyttjandet av Sverigehusel, där Svenska institutet har sina lokaler. Jag har i denna fråga samrått med chefen för handelsdepartemenlel som har ansvarel för Sverigehusels an­vändning. Han kommer atl tillsätta en utredare med uppgift alt se över ut­nyttjandet av byggnaden.

2.4.2 Verksamhet

Ulredningen har gjorl en omfattande kartläggning av Svenska institutels verksamhet och föreslår en förstärkning av institutets resurser. Utredning­en har funnit atl inslilulets finansiella och personella resurser inte har varil tillräckliga för atl kunna uppfylla de ökade krav som ställs på informaiion om det svenska samhällel, allmänt kulturutbyte och utbyte inom studier och forskning.

Flertalet av de remissinstanser som har uttalat sig om Svenska institutet ansluter sig till utredningens förslag om en förslärkning av resursema för institutets verksamhet. Flera remissinstanser anser i likhet med ulredning­en att de föreslagna resursökningama är otillräckliga och all de bör ses som ett första steg i en successiv uibyggnad av Sveriges kultur- och infor-mafionsulbyle med utlandet.

Jag delar uiredningens uppfattning att Svenska institutet bör ges ökade resurser för atl bällre kunna utföra de uppgifter som ålagts institutet. 1 allt väsentligt kan jag ansluta mig lill den föreslagna fördelningen av denna förstärkning av institutets resurser.

2.4.2.1 Informaiion

Svenska institutets informationsverksamhet omfattar produkfion och di­stribution av trycksaker, filmer och utställningar. Till denna verksamhei kan även räknas dokumentations- och besöksservice. Huvuddelen av de resursförstärkningar som utredningen föreslagit för Svenska inslitutet fal­ler inom detta verksamhetsområde.

En samlad remissopinion stöder utredningens förslag om väsentligt förstärkta resurser till institutels informationsverksamhet. Flertalet instan-

Prop. 1978/79:147

22

ser ansluter sig lill all institutet bör vara det centrala organet för spridande av allmän information om Sverige utomlands. Jag instämmer i utredning­ens och remissinstansernas bedömning av resursbehovet för institutets program för informationsverksamhet och förordar en förstärkning för den­na del av institutels verksamhet.

Att producera och distribuera trycksaker om Sveiige och svenskt samhällsliv är en väsenllig del av institutets informationsverksamhet. Ut­redningen har framhållit vikten av att denna del av instiUitets verksamhet förstärks och ytterligare utvecklas. Jag instiimmer i utredningens bedöm­ning.

Ulredningen har särskilt uppmärksammat utt Svenska institutets resur­ser inte har medgivit annat än marginella informationsinsatser i de nordis­ka länderna. Jag har i annal sammanhang pekat på vikten av alt Svenska institutet förstärker sina allmänna informationsinsatser i Norden. I den fö­reslagna anslagsförstärkningen för instiUitets informationsverksamhet har jag beräknat särskilda resurser för all framställa informationsmaterial för de nordiska länderna. Jag vill här också betona vikten av att institutets fak­tablad i ökad omfattning översätts lill de siörre u-landsspråken saml lill andra europeiska språk än engelska.

I delta sammanhang kan jag erinra om att statliga myndigheter enligl för­ordning (cirkulär SFS 1954: 820 till samtliga civila statliga myndigheter och institutioner och centralarkiv för upplysningsmalerial vid Svenska inslitu­tet för kulturellt ulbyte med utlandet) skall tillställa Svenska institutet ex­emplar av informationsmaterial på utländska språk. Härigenom ökas insti­tutets möjligheter att vara en central för dokumentation om Sverige avsedd för utlandet.

Ulrikesdeparlementel har nyligen med Svenska inslilulel lagil upp frå­gan om en översyn av distributionen av institutets trycksaker. Jag har be­räknat att en del av den föreslagna resursförstärkningen för institutets in­formationsverksamhet kommer att användas för en förbättring av nuva­rande distributionsrutiner. Jag vill här framhålla alt institutet för uppgifter av delta och liknande slag med fördel kan ta konsulttjänster i anspråk.

Årligen arrangerar Svenska institiilel etl stort anlal icke-kommersiella visningar av svensk spelfilm i utlandet. Dessutom anordnas etl stort anlal visningar av svenska informations- och dokumentärfil­mer. Utredningen har funnil alt delta är en del av Svenska inslilulets verksamhei som erfarenhetsmässigt väcker stort intresse utomlands.

Svensk spelfilm är etl efterfrågat inslag i Sverigeinformationen och pre­sentationen av svensk kultur utomlands. Utredningen har funnit atl del finns ett behov av alt förstärka denna del av institutets verksamhet, bl. a. genom att institutet får ökade medel för inköp av rättigheter till svenska spelfilmer och framställning av fler kopior av redan tillgängliga spelfilmer. Jag vill här erinra om atl Svenska filminstitutet i sill remissvar har välkom--nai uiredningens förslag om ökade resurser till Svenska inslitutels film-

Prop. 1978/79:147

23

verksamhet och särskilt framhållit att institutets planering på filmområdet bör ske i samarbele med filminstitutet.

Utredningen framhåller särskilt att det finns ett starkl behov av alt öka antalet språkversioner och successivt förnya förrådel av inslitutels doku­mentärfilmer. Den av utredningen föreslagna anslagsförslärkningen lorde möjliggöra anskaffning av nya titlar i fler språkversioner och kopior samt flera nya språkversioner av äldre titlar.

Jag delar utredningens uppfattning om behovel alt förslärka inslilulets resurser för filmverksamhet och har beräknat atl en del av den föreslagna anslagsförslärkningen skall användas i enlighel med uiredningens förslag. Institutet bör även beakta den allmänna utvecklingen på videogramområ-det och de krav som denna kan komma att slälla på inslitutels filmverk­samhet. Ell samarbete med den filmverksamhet som bedrivs av Sveriges Radios enhet för utlandsprogram kan på detla och andra områden ge ömse­sidigt ulbyte.

Inslitutet färdigställer och distribuerar åriigen utställningar av infor­mationskaraktär för visning utanför Sveriges gränser. Ulredningen har sär­skilt påtalat behovet av s. k. skärmulslällningar. Jag återkommer senare till frågan om utställningar av museikaraktär.

Den av mig förordade anslagsförslärkningen för inslilulets informations­verksamhet bör möjliggöra produktion och distribution av bl. a. fier mind­re utställningar av allmän Sverige-karaktär för spridning inle minsl lill Norden, länderna i Östeuropa, Sydeuropa och u-länder.

Seminarier och personulbytehar visal sig vara en effektiv form för erfarenhetsuibyie. Inslilulel har lidigare inte avsatt särskilda resurser för denna typ av informationsverksamhet. Jag ansluter mig till utredning­ens förslag alt tillföra institutet särskilda medel för personutbyte och semi­narier. Institutets resurser på delta område bör även kunna användas som direkta bidrag till organisationer, folkrörelser, myndigheter m. fi. som öns­kar medverka i eller anordna seminarier och symposier med deltagande av utländska och svenska experter.

Svenska institutets dokumentalionsenhel har på senare år inte kunnat hell möta den växande efterfrågan på service. Dokumenlationsen-helen fyller en viktig uppgift, inte minst för utlandsmyndigheterna. Enhe­ten förväntas snabbt kunna svara på förfrågningar samt även tillhandahålla utländska massmedier en tillfredsställande bildservice. Svenska institutets besöksenhet organiserar årligen omkring 1000 studieprogram för ca 10000 utländska besökare. Dessa besök spelar en viktig roll för bilden av del svenska samhällel bland opinionsbildare i ullandel.

Ulredningen föreslår resursförstärkningar för institutets dokumenta­tions- och besöksservice. Jag ställer mig bakom detta förslag och förutsät­ter all en del av den föreslagna anslagsförslärkningen för institutets infor­mationsverksamhet kommer atl användas i enlighet/med utredningens för­slag. Inslilulel bör därmed i större utsträckning också kunna möta de öka-

Prop. 1978/79:147

24

de krav som har kommit atl ställas på tolk- och guideservice, inte minst från organisationernas och folkrörelsernas sida.

Jag har beräknat en anslagsförstärkning tör institutets informationsverk­samhet med 2 050000 kr. Härtill kommer kostnaderför nya tjänster på del­ta område, lill vilka jag återkommer senare.

2.4.2.2 Kultiirutbyle

På kulturområdet har Svenska inslilulel huvudsakligen rådgivande och förmedlande uppgifter i samverkan med andra institutioner. Dessa insatser kombineras ofta med vissl ekonomiskl slöd från inslilulets sida. Av insti­tutets medel för allmän kulturutbylesverksamhel används en mindre del för enbart bidragsgivning till kontaktfrämjande ändamål av olika slag, t. ex. inbjudan av specialister, kontaktresor ulomlands, filmvisningar, kon­ferenser och mindre gästspel.

Uiredningens förslag lill fördelning av medel för bidrag till kulturutbyte innebär att anslag för kulturutbyte som kräver förhandlingar, teknisk sam­verkan och särskilda initiativ läggs på Svenska institutet, medan anslag för kulturutbyle som endasi kräver ekonomiska bidrag förs lill slatens kultur­råd. Utredningen hänvisar till att institutet iradilionelll har uppgifter inom vissa kulturområden och nämner främsi utställningar, filmvisningar och översättningsstöd. Särskilt framhåller utredningen alt institutets erfaren­het och kompetens bör ulnyltjas för projekt i samverkan med de siörre statliga muséema. Ett särskilt anslag bör tillföras institutet för detta ända­mål, föreslår ulredningen.

Ansvaret för vägledning inom kulturutbytet bör, enligl ulredningen, åvi­la elt kultursekretariat inom institutet. Utredningen föreslår perso­nalförstärkningar för dessa uppgifter. Sekretariatet föreslås fungera som etl centralt kontakt- och serviceorgan med överblick över anslagsgivning-en inom området och med uppgift all ge allmänna upplysningar om bl. a. vilka problem som möter i olika regioner och vilken service som utlands­myndigheterna kan ge. Sekretariatet bör även erbjuda tjänster i samband med det praktiska genomförandel av utbytesprojekt.

Av remissyllrandena rörande utredningens förslag till ansvarsfördelning mellan slalens kulturråd och Svenska institutet framgår att opinionen är splittrad. Vissa instanser pekar på atl kulturutbyte mera sällan kan genom­föras ulan förhandlingar eller teknisk samverkan. Andra menar atl den fö­reslagna fördelningen är oklar. I flera yttranden vänder man sig mot alt teater- och musikinslitutioner och museer enligt uiredningens förslag inte fåren konsekvent behandling.

För egen del vill jag understryka del ansvar som Svenska institutet tradi­tionellt har som kontakt- och serviceorgan för statliga och andra institutio­ner och för utlandsmyndighetema.

Institutet har mångårig erfarenhet av förhandlingsarbete och av tekniska frågor bl. a. genom administrationen av de s. k. kulturprogrammen. Del är

Prop. 1978/79:147

25

naturligt alt institutets särskilda erfarenheter i dessa hänseenden utnyttjas i etl vidgal kultur- och erfarenhetsutbyte. Då inslilulel initierar eller med­verkar i elt projekt bör det även, i enlighel med utredningens huvudför­slag, svara för medelstilldelningen till projektet.

Mina förslag innebär en utvidgning av institutets ansvar jämfört med vad som är fallet idag. Genom den förslärkning av institutets personal som jag i del följande kommer atl föreslå bör del vara möjligt all tillgodose de ökade behoven av ijänsler för kulturutbytesverksamheten, både vad gäller tek­nisk service och medverkan i projekt.

Ulredningen föreslår alt institutet erhåller en avsevärd ökning av med­len för större ulslällningsprojekl i utlandet i samarbete med siörre museer. Ulställningsulbylet är elt område som i hög grad kräver tekniskt kunnande. Jag är därför enig med utredningen om del angelägna i atl insti­tutets erfarenheter kan utnyttjas i detta sammanhang. Jag vill emellertid understryka alt detta även bör gälla utredningens förslag om medverkan från institutets sida inom andra områden. Del bör vara möjligl för institutet atl tillgodose önskemål från ell brett fält inom ramen för den medelsför-slärkning som jag föreslår för kulturutbyte och de medel som föreslås utgå lill institutet i enlighel med vad som anförs av chefen för utbildningsdepar­tementet. Jag vill här framhålla vikten av etl nära samarbete mellan institu­tet och statens kulturråd i frågor som rör insatser inom kullurulbytesområ-det.

I enlighet med förslag i propositionen 1977/78:79 om statligt litteratur­stöd m. m. (KrU 1977/78: 22, rskr 1977/78: 274) har innevarande budgetår en försöksverksamhet inletts med presentation av svensk litteratur ulomlands i form av översättningar. Ansvaret för fördelningen av bidra­gen till översättning åvilar statens kulturråd. Svenska institutet har vissa kontaklförmedlande uppgifter inom ramen för försöksverksamheten. Här­utöver fullföljer institutet sina tidigare insatser för spridning av svensk lit­teratur genom bl. a. anordnande av författar- och översätlarsymposier, bi­drag till vissa översättningar och stöd till kontaktresor för kritiker, förfat­tare och översättare. Enligt min mening har institutels insatser på littera­turområdet varit av stort värde. Inom ramen för de resurser som jag kom­mer att föreslå för institutels kulturutbylesverksamhel bör del vara möjligt att ytterligare utvidga insatserna på detta område.

Svenska institutet administrerar kulturhuset i Paris. Utredningen har funnil atl verksamhelen vid kulturhuset har visat sig vara ett värdefullt instmment för aft främja erfarenhetsutbytet mellan Sverige och Frankrike. Utredningen framhåller att kulturhuset även bör användas för symposier och seminarier med dellagande från andra länder.

Jag instämmer i utredningens uppfattning om verksamheten vid kultur­huset i Paris och har beräknat särskilda medel härför inom ramen för den föreslagna förstärkningen av institutets resurser för kultumtbyte.

Jag har i det föregående anslutit mig till utredningens förslag om en bety-

Prop. 1978/79:147

26

dande uividgning av inslitutels uppgifter som kontakt- och serviceorgan. Dessa uppgifter omfattar även framställandet av informationsmaterial rö­rande i första hand formema för bidragssystemet.

Jag har beräknat en anslagsförstärkning för Svenska institutets verksam­het för kulturutbyte med 1005000 kr. Härtill kommer kostnader för nya tjänster på detta område till vilka jag återkommer senare. Jag vill i detta sammanhang även hänvisa till det anslag till institutet som anvisas över nionde huvudtiteln för kulturutbyte.

2.4.2.3 Studier och forskning

I 1970 års proposiiion angående Svenska institutets organisation och uppgifter (prop. 1970:45) framhöll dåvarande departementschefen, alt in­stitutet kan göra viktiga kompletterande och samordnande insalser även på områden där kontaktema med utlandet i huvudsak fömtsetts skötas av instilulionema själva inom ramen för egna resurser. UHÄ förfogar idag över vissa medel för intemationellt utbyte. Svenska institutet fyller dock alltjämt en värdefull funktion, bl. a. som kontakt- och förhandlingsorgan såväl för högskolans som för andra utbildningssektorers inlemalionella ut­byte. Särskilt gäller defta utbytet med Östeuropa och vissa utomeuropeis­ka länder.

Institutet administrerar ett förhållandevis omfattande stipendie­program. Ulredningen har särskilt berört frågan om förstärkning av de s. k. gäststipendiema. Jag hänvisar till vad chefen för utbildningsdeparte­mentet kommer atl anföra i dessa frågor.

För gästföreläsarutbyte och övrigt personutbyle, som inte faller inom ramen för stipendieverksamheten, förfogar institutet över en särskild medelsram. Från denna medelsram bekostas olika slag av person­utbyle under de s. k. kulturutbytesprogrammen med vissa länder i Östeu­ropa. Bidrag kan också i andra fall utgå till gmpper eller enskilda personer t. ex. för deltagande i konferenser eller studieresor. Utredningen har före­slagit en höjning av medelsramen för gästföreläsamtbyte och övrigt per­sonutbyte. Med en sådan förstärkning skulle större marginaler skapas för bidragsgivning med kort varsel. Vidare skulle möjligheter ges till en ökad insals på utbildningsområden utanför högskolan.

Jag instämmer i utredningens bedömning av resursbehoven för olika slags personutbyle inom utbildningsområdet och beräknar medel för detta enligt utredningens förslag. 1 likhet med utredningen anser jag det angelä­gel att institutet får större möjligheter än hittills att stödja intemationellt utbyte också på vuxenutbildningens område.

Svenska institutets stöd och service lill undervisningen i svenska vid utländska läroanstalter är en mycket betydelsefull uppgift inom området studier och forskning. Institutet har på detta område en unik kompetens genom sin dubbla ställning av dlmänt informationsorgan och kontaktinstitution för kulturutbytet. Som centralt organ för den allmänna

Prop. 1978/79:147

27

Sverige-informationen har institutet speciella fömlsättningar atl tillhanda­hålla en väl fungerande materialservice lill de skolor i ufiandet som bedri­ver svenskundervisning. Genom sina fortlöpande kontakter med högskole­enhetema kan institutet göra beiydande insatser, bl. a. som arrangör och förmedlare av kurser för utländska svensksluderande.

Ulredningen konstaierar all utvecklingen av svenskundervisningen vid ufiändska universitet släller ökade krav på institutets stöd och service. Ökade rese- och expensbidrag till de svenska lektorerna, ökad kurs- och konferensverksamhet i Sverige samt bällre läromedelsservice är enligl in­stitutet angelägna förstärkningar. Jag biträder utredningens förslag om re­sursökning för denna verksamhet.

Institutet har i skilda sammanhang pekat på vissa problem belräffande de svenska språklektorer som är anställda vid utländska läroanstalter. 1 sitt remissyttrande har institutet särskilt berört frågan om meritvärdering i Sverige av sådan lektorstjänst. Jag vill framhålla all detta är etl generellt problem som gäller i slorl sett all ullandsljänstgöring av längre varaktighet. Del är självfallel angelägel att berörda myndigheter och institutioner i sina internationaliseringssträvanden intar en posifiv och öppen attityd vid prövning av ullandsmeriler t. ex. i tjänsletillsättningsärenden.

Jag har beräknat en förstärkning av Svenska institutets program för stöd till undervisning i svenska utomlands med 500000 kr. saml av programmet för slöd till gästföreläsare och övrigl personutbyle med 285000 kr. Frågan om personalförslärkningar behandlas i det följande.

2.4.3 Personalfrågor

Svenska institutets verksamhei är i hög grad personalkrävande. Mot bakgrund av atl institutet åläggs nya och utvidgade arbetsuppgifter fram­står det som nödvändigt att även förstärka institutets personalresurser. Jag finner atl uiredningens förslag på denna punkt är väl grundade. Detta gäl­ler särskilt personalbehoven inom informationsverksamheten och det före­slagna kultursekretariatet inom institutet. Jag föreslår därför atl Svenska institutet tillförs åtta nya tjänster för handläggande och övrig personal. Jag har beräknat kostnadema härför till 1 250000 kr.

Jag har i mina slälbiingstaganden rörande Svenska institutet samrått med chefen för utbildningsdepartementet.

2.5   Sveriges Radios utlandsprogram

Vid sin anmälan av prop. 1977/78:91 om radions och televisionens fort­satta verksamhei m.m. anförde chefen för ulbildningsdepartementet efter samråd med min företrädare, atl frågor som rör enheten för Sveriges Ra­dios utlandsprogram på nytt skulle las upp till behandling i samband med

Prop. 1978/79:147

28

prövningen av förslagen från utredningen om del svenska kullur- och in­formationsutbytet med utlandet.

Vid behandlingen av proposifionen förutsatte kulturutskottet (KrU 1977/78: 24) att enheten för utlandsprogram i avvaktan på denna prövning skulle bibehålla sin självständiga slällning.

I enlighel härmed har i det nu gällande avtalet mellan regeringen och Sveriges Radio aktiebolag intagits en förpliklelse för Sveriges Radio att producera och på annal sätt anskaffa och sända ljudradioprogram avsedda för mottagning i utlandet. För denna verksamhet skall enligt avtalet finnas en särskild programenhet. Ufiandsprogrammen skall ge ufiändsk publik och svenskar i ullandel möjlighet atl få informaiion om och upprätthålla kontakt med Sverige.

Enheten för utlandsprogram är för närvarande en del av Sveriges Radio. För ullandsprogrammen gäller samma regler i radiolagen och avtalet med regeringen som för företaget i övrigl. Verksamheten finansieras, till skill­nad från Sveriges Radios övriga verksamhei, med anslag över statsbudge­ten. Medlen anvisas över utrikesdepartementets huvudtitel. Enheten för uUandsprogram sänder nyheter och andra program till ullandel på engels­ka, franska, tyska, ryska, spanska, portugisiska och svenska samt förmed­lar bandade radioprogram och TV-filmer till utländska radio- och TV-före-tag. 1 fråga om sändningamas omfång ligger Sverige på 24:e plats bland de 85 länder som har kortvågssändningar. Enheten har 70 anställda och ansla­gel för verksamhelen uppgår budgetåret 1978/79 till 19698000 kr.

Utredningen har enligt direkfiven uppmärksammat Sveriges Radios ul-landsprogram och dess betydelse för den allmänna utlandsinformationen. Utredningen ställer sig posifiv till sändningama på svenska samt exporten av radioprogram och TV-filmer. Sändningama på svenska anses fylla en betydelsefull uppgift för den stora krets svenskar som på skilda uppdrag vistas utomlands. Utredningen finner det angeläget atl hålla dessa svens­kar löpande informerade om utvecklingen i Sverige, Programexporten in­nebär atl svenska radio- och TV-program kostnadsfritt ställs till förfogan­de för främmande länders reguljära programkanaler, vilket utredningen an­ser värdefullt.

Utredningen anser sig emellerlid inle ha tillräckligt underlag för att be­döma informationseffekten av sändningama på främmande språk, vilka upptar huvuddelen av utlandsprogrammens budget och sändningstid. Mot denna bakgmnd föreslås ingen utvidgning av ufiandsprogrammen. Utred­ningen finner det rimligaste altemativet vara alt bibehålla utlandsprogram­mens nuvarande struktur och omfattning. Inom ramen för en reellt oför­ändrad budget föreslås de svenska sändningama och programexporten få ökal utrymme. 1 detla sammanhang hänvisas till den översyn av Sveriges Radios uUandsprogram som företogs år 1972 och som utmynnade i hu­vudsakligen samma slutsatser.

De remissorgan som har yttrat sig om Sveriges Radios ufiandsprogram

Prop. 1978/79:147

29

inslämmer i utredningens bedömning att utlandsprogrammens struktur och omfattning i stort sett bör bibehållas. Från flera håll tillstyrks förslaget om prioritering av programexport och sändningar på svenska. Sveriges Radio anser atl resurser bör ges för atl upprätthålla den hitfillsvarande verksam­heten. En högre prioritering av svenskspråkiga program och export av bandade program förutsätter enligl Sveriges Radio medelsförstärkningar.

Beredskapsnämnden för psykologiskt försvar understryker starkt bety­delsen av sändningar ur informationssynpunkt, framför allt i en kris- eller krigssituation då andra förbindelser med omvärlden delvis kan vara brut­na. En förutsällning för sändningamas effektivitet är, enligt beredskaps­nämnden och televerket, all man redan i fredslid har omfattande och regel­bundna program.

För egen del vill jag särskilt framhålla värdet av ullandsprogrammen på svenska och av programexporten. Det är såväl ett informationsintresse som ell allmänl svenskt intresse, att de många svenskar som vistas utom­lands i olika funktioner snabbt får tillgång till nyheter och informaiion från Sverige. Programexporten har positiva spridningseffekter genom att pro­grammen förmedlas via utländska radio- och TV-företag. Med tanke på den möjliga genomslagskraften av dessa program är det, som ulredningen påpekar, angeläget att de är av hög kvalitet.

Mot denna bakgmnd noterar jag med tillfredsställelse den vilja till sam­arbete med Svenska institutet på filmområdet som kommit till uttryck från Sveriges Radios sida. Sveriges Radio betonar det angelägna i att dubbelar­bete undviks i fråga om produklion och distribution av dokumentärfilm. Allmänl pekas på de möjligheler som föreligger till rationalisering och sam­ordning av den filmverksamhet som bedrivs av Sveriges Radios utlands­program och Svenska institutet. Jag välkomnar att ett samarbete på detta område etableras. Samtidigt noterar jag att flera andra viktiga instanser är verksamma på filmexportområdel. Särskilt bör samarbetsmöjlighetema med Svenska filminstitutet och Sveriges Radios reguljära programexport kunna fillvaratas.

Informationsvärdet av utlandsprogrammens sändningar på främmande språk anses av utredningen osäkert. Svårigheten att entydigt fastställa ef­fekten av olika insatser på informationsområdet är uppenbar. Internatio­nella jämförelser bekräftar defta förhållande. Samfidigl står det klart aU de flesta länder med sändningar på ufiändska språk anser del värdefullt all bi­behålla denna verksamhet. Man menar att det fria kommunikafionsflödet mellan olika länder allmänt främjar den internationella förståelsen. Mot denna bakgrund kan också den icke strikt målinriktade informationen sä­gas ha elt värde i sig.

Jag vill i detta sammanhang även hänvisa till de ställningstaganden som har gjorts av beredskapsnämnden för psykologiskt försvar och televerket rörande vikten av sändningar på utländska språk i kris- eller krigssituatio­ner. Jag finner atl beredskapsargumentet för Sveriges Radios ufiandspro­gram äger fortsatt giltighet.

Prop. 1978/79:147

30

Mot bakgmnd av dessa överväganden anser jag att verksamhelen vid Sveriges Radios enhet för utlandsprogram även fortsättningsvis bör bedri­vas på i huvudsak nuvarande nivå. Det är vidare naturligt att, såsom Sveri­ges Radio föreslår, ullandsprogramverksamheten organisatoriskt inplace­ras i del nya programbolaget Sveriges Riksradio aktiebolag och där utgör en särskild enhet. Detla hindrar inte att enheten även i fortsättningen ad­ministrerar och distribuerar filmade program. Produktionen bör som hit­tills läggas ut på andra förelag, inom eller utom koncemen.

Del nu gällande avtalet mellan regeringen och Sveriges Radio upphör med utgången av juni 1979. 1 det nya avtal som skall slutas mellan staten och Sveriges Riksradio förtiden till och med juni 1986 får ullandsprogram-mens slällning och uppgifter närmare regleras.

Ufiandsprogrammen, och då inte minst programexporten, bör betraktas som en del av den allmänna informationsverksamheten riktad till utlandet. Ufiandsprogrammen bör därför även fortsättningsvis finansieras med an­slag över statsbudgeten. Med hänsyn fill såväl informations- som bered-skapsaspeklen finner jag del naturligt att medel för utlandsprogrammen även i fortsättningen anvisas över utrikesdepartementets huvudtitel.

Även om utlandsprogrammen är en del av den med offentliga medel fi­nansierade utlandsinformationen är det väsentligt atl verksamhelen be­drivs av etl fristående programföretag. Inplaceringen i Riksradiobolaget underslryker ullandsprogrammens självständiga ställning. Det ankommer i enlighel härmed i första hand på bolagets styrelse alt ta ställning till de frå­gor rörande prioriteringar och inriktning av denna verksamhet som i fort­sättningen kan komma alt uppstå.

Jag har i denna fråga överlagt med chefen för utbildningsdepartementet.

2.6    Övriga instriunent för Sverige-information

2.6.1 Svensk-internationella pressbyrån

Utredningen ställer sig allmänl positiv till Svensk-intemationella press­byråns verksamhei. NyhelsbuIIetiner om Sverige förmedlas varje vecka på tio språk till ca 6000 utländska tidningar, facktidskrifter, radio- och TV-stalioner samt nyhetsbyråer. En relativt hög andel mottagare finns inom utvecklingsländema. Bullelinema redovisar utvecklingen inom områdena handel och industri, teknik och forskning, samhällsliv och politik.

Svensk-inlernafionella pressbyrån finansieras lill mer än två tredjedelar av utrikesdepartementet och i övrigl genom bidrag från näringslivet. By­råns formella huvudman är sedan år 1938 Sveriges allmänna exportför­ening. Till byrån är knutet ett råd bestående av representanter för utrikes­departementet. Tidningamas telegrambyrå, Ingenjörsvelenskapsaka­demien och näringslivet. Pressbyrån haren i förhållande till sin huvudman fri och oberoende ställning.

Prop. 1978/79:147

31

Jag bedömer Svensk-intemationella pressbyråns verksamhet som vär­defull och förutser att den skall fortsätta i nuvarande omfattning. Del när­mare samråd som kan komma alt etableras mellan olika informalionsorgan torde för pressbyråns del leda till praktiska fördelar.

Eftersom bullelinema lill en del ålerger bred samhällspolilisk informa­tion anserjag del motiverat att bidrag även fortsättningsvis utgår från utri­kesdepartementet lill Svensk-internationella pressbyrån. Fördelningen av kostnadema för denna verksamhet torde dock bli föremål för ytterligare överväganden.

2.6.2 Stödköp av tidskrifter

Utredningen anser atl tidskriften Sweden Now, med systerpublikationer på tyska, spanska och italienska, genom sin innehållsmässiga bredd och si­na joumalisliska ambitioner är ett värdefullt inslag i den allmänna Sveri­ge-informationen. Ulredningen finner det angelägel att utrikesdepartemen­tet, Sveriges exportråd och näringslivet ger Sweden Now resurser för alt vidareutvecklas enligl sin hittillsvarande inriktning.

Utrikesdepartementets bidrag fill Sweden Now har formen av prenume­rationsköp för utländska mollagare. Förslag till mottagare förmedlas främsi via våra utlandsmyndigheter. Sweden Now ägs av Svenska arbels­givareföreningen och Sveriges industriförbund, som genom entreprenad­avtal uppdragit åt Ingenjörsförlagel alt ansvara för utgivningen av tidskrif-lema. Sweden Now drivs som en gentemot ägarna eller andra intressenter självständig verksamhei.

Utrikesdepartementets bidrag för köp av prenumerationer av Sweden Now motiveras av de behov som utomlands finns all distribuera aktuell och professionellt utformad allmän information om Sverige. På liknande sätl köper departementet prenumerationer av den av Vetenskapsakademi­en utgivna engelskspråkiga miljötidskriflen Ambio.

Regelbundet återkommande publikationer har ett särskilt värde, efter­som de gör del möjligt för intresserade mottagare utomlands all hålla lö­pande kontakt med Sverige och svenska förhållanden. Stöd till eventuellt nya publikationer på området får övervägas med hänsyn lill det allmänna informationsbehov som kan föreligga och de resurser som finns lillgängli­ga. Jag vill på denna punkt även hänvisa lill den förstärkning av Svenska institutets publikalionsverksamhel som jag i annat sammanhang härföre-slagit.

2.7    Samråd

Utredningen föreslår atl mera regelbundet samråd etableras mellan representanter för olika informationsorgan främst inom områdena allmän.

Prop. 1978/79:147

32

exportfrämjande och turismfrämjande information. Remissinstansema ställer sig positiva lill etl sådani utvidgat informationsutbyte.

Jag instämmer i uiredningens och remissinstansernas bedömningar och avser la initiativ till ell informellt samråd av mer regelbunden karaktär mellan de olika centrala organen för den statsfinansierade utlandsinforma­tionen. Härigenom kan vissa praktiska samordningsfördelar uppnäs och etl nyttigt informationsutbyte äga rum om planer och verksamhet inom oli­ka organ.

Jag finner del angelägel undersiryka de olika organens självständiga ka­raktär. Principen att verksamhet med olika syften skall ha olika huvudmän bör, som jag tidigare har framhållit, inle rubbas.

3   Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen

all godkänna de riktlinjer för statligt slöd till informafions- och erfa­renhetsutbyte över gränsema som jag har förordat i del föregåen­de. I fråga om anslagsberäkningar för budgetåret 1979/80 återkommer jag i det följande.

4    Anslagsberäkningar

1 budgetpropositionen för 1979/80 upptogs anslagen D 1. Svenska insti­tutet, D 2. Sveriges Radios programverksamhet för utlandet och D 3. Öv­rig information om Sverige i utlandet samUiga på tredje huvudfiteln, med beräknade belopp i avvaktan på förevarande särskilda proposition. Slutli­ga förslag till medelsanvisningar kan nu föreläggas riksdagen.

D 1. Svenska institutet

1977/78 Utgift

18165605

Reservation

837514

1978/79 Anslag

20396000

1979/80 Förslag

26950000

Svenska insfilutel begär för budgetåret 1979/80 eU anslag av 22706000 kr. under anslaget III D I. samt dämtöver 392000 kr. avseende kostnader för omhändertagande av FN-stipendiater för vilka medel anvisas över an­slaget 111 C 2. Bilateralt utvecklingssamarbete. Dessutom begärs 82000 kr. över nionde huvudtitelns anslag G 8. Bilateralt nordiskt kultursamarbete

Prop. 1978/79:147

33

m. m. avseende stipendiater för isländska forskare och forskarstuderande.

Det begärda anslaget skulle innebära en ökning under 111 D

I. 

med 2 310000 kr. i förhållande lill anslagel för innevarande budgetår. Anslags­framställningen avser i huvudsak pris- och löneomräkning. Institutet anför all del önskar avvakta belänkandel från ulredningen om del svenska kul­tur- och informationsutbytet med utlandet innan förslag framläggs om ut­ökning av verksamheten. Förslag härom har senare framförts i inslitutels remissyttrande över utredningens betänkande.

I pris- och löneomräkning begärs i anslagsframställningen sammanlagt 2240000 kr. under anslaget 111 D I. Därulöver begär insfilutel 70000 kr. i ersättning för beräknade memlgifter i anledning av regeringens beslul den 8 juni 1978 om godkännande av huvudavlal om utställningsersättning till konstnärer som tillhandahåller verk för utställning som distribueras eller arrangeras av statliga institutioner. Institutet framhåller all del tecknade avtalet medför utgifter som inle återspeglas i utökad verksamhet. Institutet yrkar därför alt ifrågavarande belopp betraktas som prisomräkning under resp. verksamhetsprogram.

Institutet har i enlighet med regeringens föreskrifter beräknat ett bespa-ringsallemativ. Besparingama har beräknats till 2% av pris- och löneom-räknade anslag. Besparingsaltemativet skulle enligt denna beräkning inne­bära en uppräkning av anslag D I. med 1 846000 kr. i förhållande till inne­varande budgetår. Institutet hemställer emellertid all det högre beloppet, 2310000 kr., läggs till gmnd för anslagsberäkningen i syfte atl möjliggöra full kompensation för beräknade kostnadsökningar vid oförändrad ambi­tionsnivå.

Föredraganden

1 budgetpropositionen för 1979/80 har anslagel D 1. tagits upp med etl beräknat belopp i avvaktan på förevarande särskilda proposition. Beräk­ningen, som innebär en föreslagen anslagsökning med 1 464000 kr., avser pris- och löneomräkning enligt besparingsaltemativet. Beloppet innefattar vidare den av institutet begärda särskilda ersättningen med 70000 kr. för utställningsverksamhet.

Jag har i del föregående redovisat mina överväganden i anledning av ut­redningens förslag om utökad verksamhet för Svenska inslitutet. Jag be­räknar behovet av medelsförstärkning från Iredje huvudtiteln för att ge­nomföra dessa förslag lill 5 090000 kr. för nästkommande budgetår. Av detla belopp avser 2050000 kr. information, vari ingår 250000 kr. för sti­pendier på massmediaområdet med anknytning till invandrarfrågor, 1005000 kr. allmänl kultumtbyte, 500000 kr. stöd till undervisningen i svenska vid utländska läroanstalter samt 285 000 kr. slöd till gästföreläsare och övrigt personutbyte inom studier och forskning. 1 250000 kr. av den föreslagna anslagsansökningen avser medel för resursförstärkning i fråga om personal, lokaler m. m. Jag räknar med att den utökning av verksamhe-3   Riksdagen 1978179. I saml. Nr 147

Prop. 1978/79:147

34

ten som föreslås i denna proposition nödvändiggör förstärkning med sam­manlagt åtta nya tjänster för handläggare och övrig personal vid institutets Stockholms-kontor.

Anslaget bör således räknas upp med (I 464000-1- 5090000) 6554000 kr. för budgetåret 1979/80.

Med hänvisning lill vad jag ovan har anfört hemställer jag alt regeringen föreslår riksdagen

att till Svenska inslilulel för budgetåret 1979/80 under tredje huvud­titeln anvisa etl reservationsanslag av 26950000 kr.

D 2. Sveriges Radios programverksamhet för utlandet

1977/78 Utgift

18330000

1978/79 Anslag

19698000

1979/80 Förslag

21440000

Sveriges Radio begär för budgelårel 1979/80 eU anslag av 28078000 kr. varav 5 500000 kr. avser ersättning lill televerket.

1978/79

Beräknad ändring 1979/80

Anslag

Sveriges Radio     Föredra-och televerket     ganden

Ersättning för Sveriges

Radios programverksamhet

för utlandet

19698000        -1-8380000

-1-1742000

Sveriges Radios kostnader      (15058000)     (-1-7 520000)

(-f    882000)

Televerkets kostnader

(4640000)     (-)-   860000)

(-H    860000)

Av den begärda bidragsökningen till Sveriges Radio anges 4 820000 kr. avse kompensation för sfigande kostnader. Därutöver begärs 2700000 kr. för bl. a. ökad programproduktion och sändningstid.

Televerket begär en uppräkning av anslaget med 860 000 kr. för att kunna täcka ökade drift- och kapitalkostnader för distribution av utlandspro­grammen.

Föredraganden

I budgetpropositionen för 1979/80 har anslaget D 2. tagits upp med ett beräknat belopp i avvaktan på förevarande särskilda proposifion. 1 budget­propositionen har ell anslag av 21 1600000 kr. beräknats för budgetåret 1979/80 avseende prisomräkning enligt besparingsaltemativet. Beloppet in­nebär en ökning med I 462000 kr. i förhållande fill anslaget för innevaran­de budgetår. Efter ytterligare granskning av inkomna anslagsframställning­ar förordar jag atl anslagel D 2. räknas upp med sammanlagt 1 742000 kr.

Prop. 1978/79:147

35

för budgetåret 1979/80. Härav avser 860000 kr. ersättning lill televerket. Jag bedömer all verksamhelen härigenom kan bedrivas på en oförändrad ambitionsnivå. Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att lill Sveriges Radios programverksamhet för utlandet för budget­året 1979/80 under tredje huvudtiteln anvisa etl anslag av 21440000 kr.

D 3. Övrig information om Sverige i utlandet

1977/78 Utgift 1978/79 Anslag 1979/80 Förslag

5611727 7 350000 7980000

Reservation

2359518

1978/89 Anslag

Beräknad ändring 1979/80

Anslags-

Föredra-

Samordnad informa-

framställning

ganden

1.

tionsverksamhet

5455000

-

-1-518000

2.

Bidrag till Svensk-intemationella

pressbyrån

1190000

-1-326000

+   70000

3.

Bidrag till Ingenjörsvetenskaps-

akademien

705000

-f 362000

-t-  42000

7 350000

-1-688000

-H 630 000

Till Svensk-internationella pressbyrån begär Sveriges allmänna export­förening för budgetåret 1979/80 ett bidrag med 1 516000 kr. Detla skulle in­nebära en ökning av anslaget med 326000 kr. i förhållande till innevarande budgetår.

Ingenjörsvelenskapsakademien begär bidrag med sammanlagt 1067 000 kr. för forskarutbyte mellan Sverige och inlemalionella vetenskapsakade­mier i östeuropeiska länder och Kina. Beloppet skulle innebära en ökning med 362000 kr. jämfört med anslaget för innevarande budgetår.

Föredraganden

I budgetpropositionen för 1979/80 har anslagel D 3. tagits upp med ett beräknat belopp, 7 780000 kr., i avvaktan på förevarande särskilda propo­sition. Beloppet i budgetpropositionen avser prisomräkning enligl bespa­ringsaltemativet. För den förstärkning av utrikesdepartementets informa­tionsverksamhet som jag tidigare har redovisat i samband med mina över­väganden i anledning av SlK-utredningens förslag beräknar jag ett behov av medelsförstärkning under detta anslag med 200000 kr. Beloppet avser särskild kontaktverksamhet för att kunna möta tillfälliga behov av en för-

Prop. 1978/79:147

36

stärkt bevakning av informations- och kulturfrågor vid utlandsmyndighe­terna.

Av del föreslagna anslaget avser I 260000 kr. bidrag till Svensk-intema­tionella pressbyrån och 747000 kr. bidrag till Ingenjörsvelenskapsaka­demien.

Med hänvisning till vad jag har anfört ovan hemställer jag all regeringen föreslår riksdagen

att till Övrig informaiion om Sverige i ullandel för budgelårel 1979/80 under iredje huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av 7 980000 kr.

Övrigt

Föredraganden

Jag har lidigare redovisat förslag om atl inrätta en ny tjänsl för kultur­attaché vid ambassaden i Helsingfors. Kostnadema härför beräknas lill 210000 kr. för budgetåret 1979/80. Jag räknar med att dessa kostnader ryms inom de förslag till anslagsberäkningar under tredje huvudtitelns lill. A som regeringen har anmält i budgetproposition (prop. 1978/79:100, bil. 6) för budgetåret 1979/80.

Prop. 1978/79:147

37

Bilaga 2

UTBILDNINGSDEPARTEMENTET

Utdrag

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde

1979-03-01

Föredragande: statsrådet Wiksiröm

Anmälan till proposition om informations- och kulturutbytet med utlandet

1   Inledning

I prop. 1978/79:100 (bil. 12 s. 

II)

har jag anmält all jag avsåg alt i samar­bete med chefen för ulrikesdeparlementel utarbeta en särskild proposition om del inlemalionella kulturutbytet, som bygger på de förslag som har presenterats i betänkandet (SOU 1978:56) Kullur och informaiion över gränsema, avgivet av ulredningen (UD 1977:01) om det svenska kullur-och informationsutbytet med ufiandet (SIK-utredningen).

Jag anhåller att nu få ta upp dessa frågor.

2   Föredragandens överväganden

2.1    Allmänt

2.1.1 Motiv för att öka det statliga stödet till internationellt kulturutbyte

Kulluriivel i Sverige har alllid varit öppet för kontakter och utbyte över gränserna. Den kultur vi upplever som genuint svensk har under århundra­den vunnit slimulans och utvecklats genom impulser utifrån, t. ex. genom tidiga kontakter med ländema kring Medelhavet eller i Östeuropa, genom infiytanden från centraleuropeiska kulturströmningar, genom den omfat­tande invandringen under senare fid. Denna ulveckling delar vi med våra nordiska grannländer. Under sekler av påverkan från andra länder har Norden bibehållit en kulturell gemenskap.

De internationella kontaktema ökar ständigt. Samtidigt spelar den natio­nella kulturen en betydelsefull roll i dagens industrisamhällen. Viljan all förstärka en inhemsk kulturell identitet kommer till allt siarkare uttryck, parallelll med och delvis till följd av växande internationella beroenden. Båda strömningama påverkar utvecklingen inom kulturlivet.

För svenskl kulturliv är kontaktema med andra länder och andra kullur-

Prop. 1978/79:147

38

mönster något i grunden positivt. Men utvecklingen av ny teknik och nya ekonomiska strukturer tillför bilden en negativ aspekt. Vi anar en risk atl ell nylt massulbud av kvalitativt undermåliga eller likgiltiga produkter för­kväver snarare än stimulerar den inhemska utvecklingen. Den statliga kul­turpolitiken syfiar bl. a. lill atl molverka en sådan tendens genom atl stödja alternativ som bygger på inhemsk tradition. En förutsättning för atl de eg­na kulturtraditionerna skall bibehålla sin livskraft är dock att de hämtar im­pulser och stimulans från den levande kulturen i andra länder - det visar vår historiska erfarenhet. Med ett växande massutbud av låg kvalitel följer därför krav på en fördjupad insats för att främja det icke-kommersiella kul­turutbytet.

All främja elt utbyte av erfarenheter och idéer över språk- och nations­gränser är också ett av de grundläggande mål som regering och riksdag lagt fast för den nya statliga kulturpolitiken. Samhällets insatser omfattar de slora kulturinslitulionema lika väl som grupper och enskilda konstnärer, yrkesverksamma konstnärer lika väl som amatörer. Genom utbyte med kolleger i andra länder, genom impulser från nya kulturmönster, stimule­ras del svenska kulturlivet.

Ell kulturutbyte på jämbördiga villkor är också nödvändigt för vår för­ståelse av omvärlden - och för omvärldens förståelse av svenskt kultur-och samhällsliv. Medveten avskärmning eller bristande kontakt innebär minskade möjligheter för en enskild eller för en nation att leva sig in i, förstå och respekiera människor och samhällsförhållanden i andra länder. Delta är ännu elt skäl för atl den statliga kulturpolitiken bör främja de in­ternationella kontakterna.

Det skälet får en alll siörre lyngd ju mer våra kontakter med omvärlden ökar i andra hänseenden. Vårt förhållande till utvecklingsländema är ett exempel på detta. All vi i industriland lär känna utvecklingsländemas kul­tur och i utbyte delger erfarenheter från vår egen är av gmndläggande be­tydelse för den fortsatta internationella förståelsen och för vårt samarbete med utvecklingsländema inom andra områden.

Ett exempel på ett näraliggande kulturutbyle som sätter spår i del svens­ka kullurlivet är kontaktema med människor som invandrat till Sverige och med kulturen i deras ursprungsländer. Genom invandrama får vår kul­tur rika impulser. Samtidigt bidrar ett nära utbyte med dessa grupper till en växande känsla av gemenskap och därmed till förståelse och ömsesidig re­spekt mellan invandrare och befolkning i övrigt. Genom invandrarorgani-sationemas framväxt erbjuder sig även inom Sverige goda tillfällen till kontakter med utländska kulturtraditioner. Dessa möjligheler till kultumt­byte belyses också av invandrarorganisationemas roll som kultur- och kontakUänkar lill hemländema.

Den utbytesverksamhet som under tidigare år gavs stöd från samhällets sida omfattade i första hand de stora kulturinslitulionema och de turnéer, gästspel och utställningar som dessa anordnade. På senare år har kontakt-

Prop. 1978/79:147

39

verksamheten vuxit starkt och vidgats till nya områden. Numera omfattar utbytet de flesta kulturområden och nivåer, från enskilda konstnärer till fria gmpper och ensembler. Påtaglig har varit ulvecklingen inom folkrörel-sema, vilkas starka internationella engagemang omfattar allt större grup­per i samhället. Elt vidgat intemationellt samarbele med folklig förankring stimulerar utvecklingen inom kulturlivet och samhällslivet i övrigt och bi­drar till atl fördjupa vår solidaritet med omvärlden. Kontakten över grän­sema genom folkrörelserna måste därför tillmätas slor betydelse.

2.1.2 Principiella överväganden i övrigt

Samhällets stöd till utbyte inom utbildning, forskning och kultur är grundat på principen att utbytets innehåll och inriklning fritt bestäms av de inslilulioner, organisationer och enskilda som verkar inom dessa områden. Del inlemalionella kultursamarbetets innehåll får lika litet som det natio­nella kulturlivets regleras genom statliga bestämmelser. Av samma gmnd­läggande karaktär är principen om folkrörelsemas fria och oberoende ställ­ning i samhället. Denna princip bör vara vägledande också för utformning­en av del stadiga slödet till deras inlemalionella kontakter.

Jag har nyss redogjort för vissa vägande skäl för att öka del statliga slö­det till kulturiivets internationella utbyte. De stadiga stödåtgärderna måste syfta till all underiätla och stimulera samarbetet över gränsema genom atl bidra till atl ekonomiska och tekniska hinder kan övervinnas. Stöd Ull forskningsutbyte och utbildningssamarbete har samma karaktär.

För all kontakter skall kunna utvecklas till utbyte och samarbele mäsle också motpartens erfarenheler och önskemål respekteras. 1 den svenska kulturpolitiken framhålls värdet av en öppen och krifisk samhällsdebatt. I det inlemalionella kultursamarbetet möter vi ibland motstridiga synpunk­ter och önskemål. 1 arbetet med att jämka samman dessa kan ofta ulveck­las etl berikande erfarenhetsutbyte.

Jag vill särskilt understryka vikten av att ett samarbete måste utvecklas på båda parternas villkor även i sådana fall då de huvudsakliga ekonomis­ka resursema fillskjuts från svensk sida. Detta har framhållits i remissytt­randen bl. a. från några av våra ambassader i de större utvecklingsländer­na.

Kontakter över gränsema blir meningsfulla först då de utvecklas till ett utbyte och till en mer bestående samverkan. Del stadiga stödet bör vara så utformat att det stimulerar ömsesidigheten i kontaktema. Ur de anslag jag kommer att föreslå i det följande bör bidrag därför kunna utgå för såväl ut­sändande som mottagande verksamhei inom alla konstområden.

2.2   Frågan om kulturavtal

Utredningen har haft i uppdrag att diskutera skälen för och emot bilate­rala kulturavtal på regeringsnivå. Efter att ha överlagt med chefen för utri­kesdepartementet vill jag anföra följande i denna fråga.

Prop. 1978/79:147

40

Den svenska regeringen har hittills inte ingått några övergripande bilate­rala kulturavtal, trots all önskemål om en avtalsreglering av kulturutbytet med vårt land har framförts av ell flertal länder under senare år. Den svenska huvudinvändningen mot alt ingå sådana avtal har varit att de kul­turella kontaktema över gränsema bör vara fria från stailig reglering. De statliga insatserna bör begränsas till ekonomiskt slöd utan villkor eller bindningar i vad avser utbytets innehåll. 1 den mån behov har funnits av reglering inom vissa ramar för all undanröja administrativa hinder i utbytet har överenskommelser träffats på institutions- och myndighetsnivå. Ex­empel på sådana ramöverenskommelser är Svenska institutets kulturpro­gram med vissa länder och de avtal om forskarutbyte och forskningssam­arbete som Vetenskapsakademien och Ingenjörsvetenskapsakademien har ingått med utländska akademier.

Ell undantag är de avtal om samproduktion av film som har ingåits med vissa länders regeringar. Dessa avtal har dock inte varit avsedda att regle­ra samarbetets omfattning ulan endast tillämpningen av nationella admini­strativa regler på filmområdet.

Efter alt ha redovisat och pröval en rad skäl för och emot kulturavtal har utredningen funnit atl övervägande skäl talar för en oförändrad svensk in­ställning till sådana avtal. De remissultalanden som har gjorts i frågan av kulturlivels myndigheter och organisationer är klart negativa till kulturav­tal på regeringsnivå, medan en mer positiv inställning redovisas av några utlandsmyndigheter.

Uiredningens slutsats alt den nuvarande ordningen bör bibehållas torde överensstämma med den allmänna uppfattningen hos kulturlivets olika or­gan om hur det svenska kulturutbytet med utlandet bör bedrivas. Kulturli­vet måste få vara lika obundet av statlig styrning i sina utlandskontakter som i den inhemska verksamheten. Enligt min mening bör statens insalser för kulturutbytet med andra länder ses som en integrerad del av de natio­nella kullurpolitiska ålgärderna. Kulturlivets egna behov och intressen i fråga om utlandskontakter bör därför vara vägledande för samhällets insat­ser på detta område. Sverige torde internationellt sett ha förhållandevis omfattande vetenskapliga och kulturella kontakter med omvärlden. Dessa kontakter har utvecklats genom all behov och intresse har funnits hos in­stitutioner, organisalioner och enskilda personer att tillföra den egna verk­samheten impulser och erfarenheler från andra länder. Det internationella person- och erfarenhetsutbytet bör ses som elt naturligt led i kulturinstitu­tionernas dagliga verksamhet. Samhällets uppgift är atl ge stöd och stimu­lans ulan att styra verksamhelen i en viss riktning. För att detta skall kun­na ske måste staten själv vara fri från bindningar. Jag delar således utreda­rens åsikt att del svenska kulturutbytet med utlandet även i fortsättningen bör löpa fritt från generella kulturavtal med enskilda länder. Detta bör självfallet inte hindra regeringen från att ingå avtal i särskilda frågor om så erfordras av tekniska eller administrativa skäl, så som har skett bl. a. på filmområdel.

Prop. 1978/79:147

41

I den mån en formell ram för ulbylel behövs av särskilda skäl bör över­enskommelser eller kullurulbylesprogram liksom hittills kunna tecknas med Svenska institutet eller annal ansvarigt organ som svensk avtalspart. I likhel med ulredningen vill jag framhålla vikten av atl nära samråd äger rum med berörda institutioner inom svensk kullur och forskning angående programmens konkreta innehåll.

Den pågående utvidgningen av Sveriges förbindelser med utvecklings­ländema kan i vissa fall motivera atl även kulturfrågor tas med i övergri­pande ramavtal avseende s.k. breddal samarbete. Enligl min mening bör omständigheterna i varje enskilt fall ligga till gmnd för bedömningen av hu­ruvida en klausul om kultursamarbete bör ingå i ett allmänl samarbelsav­ial. En ulgångspunkt bör givetvis vara atl önskemål härom har uttryckts från motpartens sida. En sådan klausul får ur svensk synvinkel anses ända­målsenlig om den leder till alt vårt lands kulturliv får möjligheter till värde­fulla kontakter i ett land, med vilket förbindelserna lidigare varit få eller obefintliga.

2.3   Studier och forskning

För fullsländighetens skull vill jag i delta sammanhang översiktligt berö­ra vissa frågor i anslulning till utredningens allmänna synpunkter på del in­ternationella ulbytel inom området studier och forskning.

Utredningen har framhållil all deltagande i intemalionellt erfarenhetsut­byte är etl livsvillkor för forskningen och alltmer nödvändigt också för andra former av studier. En ökad intemalionalisering av utbildningen krävs för all förbereda de studerande för ett yrkes- och samhällsliv där in­lemalionella kontakter i allt större utsträckning ingår i det dagliga arbetet. Ell annal, kanske ännu viktigare, motiv är behovel av att hos de studeran­de främja förståelse för andra folk och deras levnadsförhållanden. Person-utbyte med läroanstaler i andra länder är enligt utredningen en av de mesl verksamma metoderna för en intemalionalisering av utbildningen. För så­dant utbyte krävs ökade resurser.

Utredningens synpunkter bygger i huvudsak på den inom dåvarande universitelskanslersämbetet tillsatta intemationaliseringsulredningen, som avslutade sitt arbeie år 1974. SIK-utredningen har följt upp intemafio-naliseringsutredningen med en begränsad kartläggning av det internatio­nella personutbytet inom högskoleområdet. Kartläggningen ger enligt ut­redningen belägg för atl behovel av medel för utlandsvistelser och andra former av inlemalionella kontakter alltjämt är mycket stort. Utredningen vill därför kraftigt understryka de allmänna synpunkter och krav på ökade resurser inom området som framkom genom internationaliseringsutred­ningen. Önskemålet om en ökning av resurserna för bl. a. personutbyte är också genomgående i de remissyttranden som berör området studier och forskning.

Prop. 1978/79:147

42

Såväl i 1978 års som i 1979 års budgetproposition har jag pekat på hur angeläget det är atl utbildningsmyndighetema vidtar åtgärder för att inter-nationalisera utbildningen. F. n. finns särskilda medel anvisade för intema-tionaliseringsändamål inom högskolan. Medlen uppgår till 2 milj. kr. och slår till universitets- och högskoleämbetets (UHÄ:s) disposition. De skall användas dels till att möjliggöra alt utbildning förläggs ulomlands, dels fill bidrag för lärares, utbildningsadministratörers och studerandes internatio­nella kontaktverksamhet. Som jag har redovisat i 1979 års budgetproposi­tion har UHÄ i sin anslagsframställning för budgetåret 1979/80, bl. a. med slöd av uiredningens kartläggning av det inlemalionella personutbytet inom högskolan, föreslagit en ökning av de särskilda medlen för högsko­lans intemalionalisering. Del är enligt min mening angeläget att genom sär­skilda resurstillskott stimulera högskoleenhetema till att intensifiera sina utlandskontakter. Jag har därför i årets budgelproposilion (prop. 1978/79:100, bil. 12 s. 418-419, 577-578) beräknat ytterligare 900000 kr. för intemalionaliseringsändamål inom högskolan. I samband därmed har jag dock betonat att den eftersträvade interntionaliseringen av den svenska högskolans verksamhet i allt väsenfligt måste ses som en reguljär omda­ningsprocess och därmed också finansieras inom ramen för de medel som allmänt ställs till högskoleenhetemas förfogande inom sektors- och fakul-letsanslagen.

Som jag nyss har nämnt skall de särskilda medel som anvisats för inter­nationaliseringsåtgärder inom högskolan bl. a. möjliggöra att viss del av en utbildning förläggs utomlands. För att stimulera härtill är det angeläget all utbildningen i dess helhet organiseras så att de studerande som väljer att förlägga någon del av sina studier till utlandet utan svårighet kan få denna del tillgodoräknad i den svenska utbildningen. Jag utgår vidare från alt UHÄ och centrala studiestödsnämnden noga följer ulvecklingen av den praxis som fillämpas för beviljande av studiemedel och extra studiemedel vid studier utomlands samt fortlöpande samråder i dessa frågor.

Utredningen har i korthet redovisat del inlemalionella utbyte som be­drivs genom eller med stöd från de vetenskapliga akademierna, forsknings­råden m. n. Vissa remissinstanser har efterlyst konkreta förslag till resurs­förstärkningar vad gäller forskarutbyte och annan internationell forsk­ningssamverkan. Jag vill i detta sammanhang hänvisa till vad jag i årets budgetproposition (prop. 1978/79:100 bil. 12 s. 401 ff.) har anfört angående Sveriges medverkan i del inlemalionella forskningssamarbetet.

Svenska institutet spelar en betydelsefull roll som kontakt- och förhand­lingsorgan, bl. a. i samarbetet med ländema i Östeuropa. En stor del av högskoleenhetemas gästföreläsar- och gästforskamtbyte med Östeuropa sker inom ramen för de samarbetsprogram som institutet upprättar med de ösleruropeiska ländema. För sådant utbyte och även annat personutbyte med utlandet inom områdei studier och forskning förfogar institutet över vissa resurser. Jag finner institutets insatser på detta område värdefulla

Prop. 1978/79:147

43

och, såviii gäller kontaktema med Östeuropa, nödvändiga av praktiska skäl. Den förslärkning av inslitutels resurser för stöd till gäslföreläsarul-byte och övrigt personutbyte inom studier och forskning, som chefen för utrikesdepartementet har föreslagit i det föregående, är enligl min mening angelägen bl. a. som komplement lill de resurser högskoleenheterna själva disponerar för intemalionell kontaktverksamhet.

Satsningen på högskolans internationalisering får inte enbart innebära atl våra högskolestuderande ges möjlighet atl studera utomlands under viss lid. Begreppel intemalionalisering måste även innebära en generös attityd när del gäller atl bereda ufiändska studerande möjlighet lill studier här i landet. Etl uttryck för delta är en öppen inställning till utländska me­riter vid behörighetsprövning för tillträde till högskoleutbildning. Etl annat uttryck är atl man vidtar särskilda åtgärder i syfte all underiätla för utländ­ska studerande atl bedriva studier i vårt land. Hit hör de kurser för icke svensklalande studerande som ges vid universiteten men också de av Svenska institutet administrerade stipendierna för utländska gäslsluderan-de. Ulredningen anser liksom Svenska institutet atl stipendiema för ut­ländska gäslstuderande behöver dels öka i antal, dels komplelleras med etablerings- och resebidrag bl. a. för all underlätta för gäslstuderande från avlägsna länder att utnyttja stipendiema. Jag vill här erinra om atl jag år 1978 efter regeringens bemyndigande tillkallade en kommitté (U 1978:03) för alt utreda frågan om utländska sluderandes möjligheler att studera i Sverige (Dir. 1978:42). Kommittén har antagit namnet gästsluderande-kommillén. 1 kommitléns uppdrag ingår även att belysa olika problem som hör samman med stipendieringen av utländska gäslstuderande.

Mot bakgmnd av den kartläggning ulredningen har företagit finner ut­redningen det angeläget att resurser ges för att vidga studieförbundens in­ternationella verksamhet.

1 likhet med vad jag i det föregående har framhållit i fråga om högskolans intemalionalisering anser jag atl en ökad internationell inriktning av det fria folkbildningsarbetet och av övriga former av vuxenutbildning främst bör ingå som elt led i den allmänna ulvecklingen av denna sektor och alltså bekostas inom ramen för de stödformer som nu finns för den reguljära verksamheten. Jag vill i detta sammanhang erinra om den år 1975 tillsatta folkbildningsutredningen (U 1975:19), vars arbete ännu pågår. I folkbild-ningsulredningens uppdrag ingår all se över de nuvarande formema för statsbidrag till folkbildningsarbetet. Utredningsarbetet omfatlar härutöver bl. a. en prövning av målen för samhällets insatser på folkbildningsområdel med ulgångspunkt i de mål för vuxenutbildningen och kulturpolitiken som har fastställts under senare år.

Som jag har nämnt i det föregående förfogar Svenska institutet över vis­sa medel för personutbyte med ufiandet inom området studier och forsk­ning. Chefen för utrikesdepartementet har förordal en ökning av dessa medel. Som ulredningen framhåller och som även institutet påpekar i sitt

Prop. 1978/79:147

44

remissyttrande bör denna resurs i ökad utsträckning kunna utnyttjas för slöd lill exempelvis studieförbundens inlemalionella kontaktverksamhet.

2.4   Ansvarsfördelning inom kulturområdet

Som jag har framhållil i del föregående gäller som princip för de svenska kulturinslilutionemas ulbyte med utlandet all de inlemalionella kontakter­na bör inilieras och drivas av instilulionema själva. Del förutsätts därvid att de i sin ordinarie budget avsätter erforderliga medel för det internatio­nella samarbetet. Till olika former av kulturutbyte utanför inslilutionemas centrala verksamhet ges stöd genom ekonomiska bidrag eller på annat sätt. Detta innebär att redan nu betydande belopp används för intemationellt kulturutbyle. Innan jag går närmare in på mina förslag vill jag lämna en översiktlig redogörelse för nuvarande förhållanden på detta område.

Vissa institutioner har omfattande kontakter med kullurlivet i andra län­der. Delta är fallel i fråga om exempelvis Operan och Dramaten. Operans verksamhet med musikleater och dans lämpar sig väl för intemationellt ut­byte. Samarbetet omfatlar gästspel med ensembler liksom med enskilda artister, scenografer, koreografer och regissörer. Operans gäslspelsverk-samhet bekostas inom institutionens ordinarie budget. Endast i enstaka fall har särskilda bidrag utgått från l.ex. Svenska institutet, vissa kultur­fonder eller utrikesförvaltningen. Även Dramalen bedriver en intemalio­nell gästspels verksamhet. Kostnadema för denna bestrids liksom för Ope­rans del i huvudsak inom ramen för teaterns reguljära budget.

De statliga museernas internationella verksamhet har formen av t. ex. utslällningsutbyten, studieresor och besök av ufiändska forskare. Statens konstmuseer och statens historiska museer har under senare år anordnat flera större internationella utställningar i samverkan med Svenska institu­tet. Historiska museet, exempelvis, avser att i samarbele med Svenska in­stitutet och Riksutställningar hösten 1979 visa en utställning av skytisk konst som lånas från Eremitagel i Leningrad. Vid vissa museer, främst då moderna museet, östasiatiska museet, etnografiska museet och medel­havsmuseet, är själva utställningsverksamhelen till stor del intemationellt inriktad. Medel till de stadiga museemas internationella verksamhet utgår i huvudsak inom ramen för dessa institutioners utställnings- och resean­slag. Vissa projekt erhåller stöd från Svenska institutet. En betydande ekonomisk lättnad för museerna är den garanti som regeringen har bemyn­digats av riksdagen atl slälla (prop. 1975/76:125, KrU 1975/76:39, rskr 1975/76: 305) för atl göra det möjligl för de statliga museema att anordna utställningar av värdefulla föremål i ufiändsk ägo. Det har nämligen visat sig all försäkringspremierna för mycket kostsamma utställningar går upp till miljonbelopp.

De internationella kontaktema har en delvis annan karaktär för myndig-

Prop. 1978/79:147

45

heter som riksarkivet, riksantikvarieämbetet och kungl. biblioteket. Dessa följer var och en på sitt område den inlemalionella ulvecklingen och infor-malionsulbylel. De deltar i årliga konferenser och andra möten, stipendiat-utbyte m. m. Kungl. biblioteket har därjämte särskilda uppgifter inom det inlemalionella ulbylel på informalionsförsörjningens område.

Även regionala och lokala institutioner har internationell verksamhei av olika omfattning. Statsbidrag utgår till teater-, dans- och musikinstitulio­nerna fr. o. m. budgetåret 1974/75 och lill de regionala museema fr. o. m. budgetåret 1977/78 enligl ett syslem som innebär atl det statliga stödet till dessa institutioner har dels utökats belydligl, dels värdesäkrals genom anknytning lill löneutvecklingen inom den statliga sektom. Dessa institu­tioners ufiandsengagemang finansieras i huvudsak inom inslilutionemas ordinarie budget och i vissa fall genom bidrag från slalens kullurtåd, kul­turfonder. Svenska institutet m. fl. Liksom för de stadiga instilulionema är del inlemalionella samarbelel för de regionala och lokala instilulionema en integrerad del i den ordinarie verksamheten.

Etl fierlal myndigheter, institutioner och andra organ stöder genom eko­nomiska bidrag eller på annal sätt olika former av kulturutbyle med utlan­det. Till dessa hör bl. a. Rikskonserter och Riksteatem. Rikskonserter har ansvaret för atl samordna informationen utomlands om svensk musik och förmedla svenska artisters ullandsengagemang. Statsbidraget lill Rikskon­serlers utlandsverksamhet uppgår under innevarande budgetår lill ca 1,4 milj. kr. Riksteatern har i sin ordinarie budget medel för ufiändska gäst­spel. Särskilda medel finns avsatta för finska gästspel i Sverige. Södra tea­tern, för vilken Riksteatem är huvudman, har elt särskilt anslag för atl la emot gästspel från utlandet. Vidare gör Riksteatem i viss omfattning egna gästspel ulomlands, bl. a. genom Cramérbaletten och Cullbergbaletten.

Till Musikaliska akademiens uppgifter hör enligl dess stadga bl. a. att följa utvecklingen på musiklivels olika områden inom och utom riket och att la de initiativ som bedöms gagna den svenska musikkulturen. Musika­liska akademien har uppgifter i ullandsulbytel, bl. a. i samverkan med den svenska kommittén av inlemalionella musikrådet (IMC).

När del gäller utställningar av bildkonst har Riksutställningar och NUN­SKU etl ansvar för alt främja del inlemalionella utbytet. Riksutställningar har inom ramen för sin reguljära verksamhei löpande kontakter med ut­ländska musei- och utslällningsorganisalioner. Riksutställningar förmedlar även ufiändska utställningar till museer utanför storstadsområdena. NUN­SKU blev år 1976 elt självsländigt organ med administrafiv och teknisk service från statens konstmuseer. Nämnden skall främja inlemalionella kontakter inom kulturlivet genom att i utlandet anordna utställningar av nutida svensk konst.

Konstnärsnämnden delar ut projektbidrag och konstnärsbidrag fill konstnärer verksamma inom bild och form, ton-, scen- och filmområdena. Fr. o. m. budgetåret 1977/78 har nämnden också övertagit NUNSKU:s bi-

Prop. 1978/79:147

46

dragsgivning till enskilda konstnärer som på egen hand planerar all göra utställningar i ullandel. Över sådana ansökningar hos konstnärsnämnden yttrar sig NUNSKU och Svenska institutet.

Folkparkemas centralorganisation har en omfattande intemalionell verksamhet. Genom dess artistförmedling anordnas gästspel av utländska artister och grupper vid de olika folkparkerna. Genom artistförmedlingen får även svenska artister möjligheler lill gästspel ulomlands. En viktig in­sats har centralorganisationen gjorl under senare år genom alt ta emot gäs­tande folkdans- och folkmusikgmpper från utlandet.

Ur de till statens kulturråds disposition ställda riksstatsanslagen Bidrag till kulturverksamhet inom organisationer och Vissa bidrag till teater-, dans- och musikverksamhel fördelar kulturrådet innevarande budgetår sammanlagt ca 16 milj. kr. Ull en mångfald olika kulturändamål. Av dessa medel används en mindre del, enligl uppgift ca 800000 kr., för internatio­nella ändamål. Rådet har sålunda detta budgetår anslagit medel lill amatör­ensemblers utlandstuméer saml till svensk medverkan i internationella or­ganisalioner på teatems, musikens, dansens, bildkonstens och litteratu­rens områden. Vidare har rådel fördelat bidrag för deltagande i kurser, konferenser, resor, festivaler och gästspel i internationella sammanhang. För lokala och regionala teater- och musikinstilutioners inlemalionella gästspel har bidrag också utgått.

Svenska institutels verksamhet på kulturområdet beslår - som chefen för utrikesdepartementet i det föregående har redogjort för - huvudsakli­gen av rådgivande, organisatioriska och förmedlande insatser i samverkan med andra institutioner och organisationer. Institutets insatser inom områ­dena teater, dans och musik utgörs främsi av kontaktfrämjande åtgärder. Bl. a. utgår resebidrag till teater- och musikkritiker, tealerarbetare, förelä­sare m. fl. Bidrag kan även utgå för mindre gästspel. Institutet verkar för spridning av svensk litteratur ulomlands genom anordnande av förfaltar-och översätlarsymposier, genom bidrag lill översättningar och ulgivning av liiteraturantologier på utländska språk och genom stöd lill kontaktresor för litteraturkritiker, författare, översättare och introduktörer. På konst-och museiområdet verkar inslitutet främst som förmedlare av utställningar i samverkan med museer och liknande insfitutioner i Sverige och utlandet. För dessa ändamål anslår institutet innevarande budgetår enligt uppgift ca 750000 kr. Ansvarel för alt sprida kännedom om svensk film i utlandet är, som chefen för utrikesdepartementet redogjort för i del föregående, delat mellan Svenska institutet och Svenska filminstitutet.

Jag vill i detla sammanhang erinra om atl för nordiskl samarbete på kul­turområdet utgår betydande belopp över den gemensamma verksamhels­budgel som de nordiska länderna årligen upprättar inom ramen för 1971 års nordiska kulturavtal. Över denna budget anvisas medel för bl. a. samarbe­te på teaterns, musikens, bildkonstens och litteraturens områden.

Jag övergår nu till alt redovisa mina förslag belräffande ansvars- och me­delsfördelning på kullurulbylesområdet.

Prop. 1978/79:147

47

Som framgår av den redovisning jag nyss har lämnat anslår samhällel re­dan nu beiydande resurser till intemalionellt kulturellt utbyte, dels inom ramen för myndigheters och institutioners löpande verksamhet, dels ge­nom bidrag och stöd i olika former till organisationer och enskilda. För att de samlade resursema lill intemationellt kulturutbyte skall kunna utnyttjas rationellt krävs etl klargörande av vilket ansvar som vilar på olika berörda parter och vilka former som kan vara lämpliga för en fördelning av bidrags­medel till olika utbylesändamål.

Utredningens förslag lill ansvars- och resursfördelning utgår från princi­pen om kulturlivets självständighet och mångfald och från de behov och önskemål som redovisades i den kartläggning utredningen förelog. För­slagen innebär en förstärkning av resursema över etl slort område. Vissa statliga kullurinstilulioner förutsätts själva administrera sin inlemalionella verksamhei. Statens kulturråd föreslås erhålla ett kraftigt ökat anslag för bidragsgivning. För bl. a. utställningar, filmvisningar och översättningar föreslås ökningar av Svenska institutets anslag. Vidare föreslår utredning­en att vissa centrala organ, som l.ex. Riksteatem och Rikskonserter, får sina resurser för främst mottagande verksamhet förstärkta.

Remissopinionen är enig om behovel av en förstärkning av de statliga bi­drag som i olika former utgår till kulturlivets internationella utbyte. I åt­skilliga yttranden understryks nödvändigheten av att resursema samord­nas. Det råder emellerfid delade meningar om hur denna samordning lämp­ligen skall ske. Utredningens förslag till fördelning av huvudansvaret för kulturutbytet mellan statens kulturråd. Svenska institutet och kulturinsli­tutionerna fillstyrks i ett antal yttranden, bl. a. från vissa ambassader, kul­turrådet. Rikskonserter, Kommunförbundel och Landstingsförbundet. I åtskilliga yttranden uttalas dock alt resurserna bör samordnas inom ramen för Svenska institutets verksamhet. Denna uppfattning har bl. a. institutet, flera ambassader, RRV, riksantikvarieämbetet och statens historiska mu­seer, svenska unescorådet och NUNSKU.

Inlemalionella kontakter är nödvändiga för att de centrala stafiiga kul­turinslitulionema skall kunna fullgöra sina uppgifter på ett effektivt sätl. Normalt är sådana kontakter så integrerade med myndighetemas nationel­la arbeie all del kan vara svårt eller omöjligl att avgöra storleken av de medel som utgår för det ena eller det andra ändamålet. Sådana svårigheter redovisas bl. a. av utredningen. Det är mot denna bakgrund naturligt att medel för det inlemafionella utbytet avsätts inom budgetramen för myn­dighetens ordinarie verksamhet. Myndigheterna själva har huvudansvaret för att så sker. Vissa myndigheter inom kulturområdet bör hämtöver er­hålla medel för en utökning av i första hand sina resurser för inlemalionel­la publikafioner och forskningsprojekt m. m. och för ålerkommande inter­nationell utbytesverksamhet. Jag föreslår därför att till dessa institutioner, nämligen riksarkivet, riksantikvarieämbetet och kungl. biblioteket, anvi­sas sammanlagt 60 000 kr., fördelade med 20 000 kr. på var och en av dem.

Prop. 1978/79:147

48

Statens historiska museer och statens konstmuseer har sedan länge en väl utbyggd internationell verksamhet. Inom dessa museer planeras också för nästa budgetår vissa större inlemalionella ulslällningsprojekl. Mot bakgrund härav föreslår jag en förslärkning av utställnings- och reseansla­gen budgetåret 1979/80 med 100000 kr. för statens historiska museer och 300000 kr. för statens konstmuseer, varav minst 200000 kr. avser verk­samhelen vid modema museet.

Som jag lidigare har nämnl beräknar Operan och Dramaten inom sina anslag medel för intemationellt utbyte. För att stimulera de båda institutio­nerna till en vidgad internationell verksamhet kommer jag emellertid i det följande att föreslå att ytterligare 150000 kr. skall utgå till vardera Operan och Dramaten för budgetåret 1979/80.1 vissa fall kan leatrama behöva pla­nera för ett projekt som innebär stora kostnader. Jag vill i detta samman­hang erinra om att leatrama har möjlighet alt under sina anslag reservera medel mellan olika budgetår för ell sådant ändamål.

De lokala och regionala teater- och musikinstitulionerna och de regiona­la museema avgör själva inriktningen av och innehållet i sin verksamhet och beslutar om dess genomförande. De bär huvudansvaret för all verk­samhelen också omfatlar intemationellt utbyte. Kostnadema för inlema­lionella kontakter som ingår som etl led i institutionens reguljära verksam­het bör därför bestridas inom ramen för institutionens verksamhetsbudget. På samma sätt bör i institutionens långsiktiga planeringsunderlag inräknas också medel för intemationellt utbyte. Jag vill här erinra om att betydande resurser har tillförts de lokala och regionala instilulionema genom den omorganisering av det statliga bidraget som jag nyss har redovisat. Genom de ökningar som har föreslagits i budgetpropositionen lill innevarande års riksmöte (prop. 1978/79:100, bil. 12) har anslagen lill dessa institutioner förstärkts ytterligare. Under anslagel till regionala teater- och musikinsti-tufioner har jag sålunda för nästa budgetår beräknat en sammanlagd ök­ning av 24 milj. kr. På motsvarande sätt har jag under anslaget för bidrag till regionala museer beräknat en ökning av del sammanlagda medelsbeho­vet med 5,5 milj. kr. 1 dessa belopp ingår också den ökning som föranleds av löneutvecklingen.

Utöver medel för löpande inlemalionella kontakter kan i vissa fall behov uppstå av ytterligare resurser, t. ex. i samband med ett större gästspel eller en större utställning utomlands eller mottagande av en utländsk ensemble i Sverige. I elt sådani fall bör en institution kunna söka bidrag för detta än­damål enligt riktlinjer som jag kommer att föreslå i det följande.

Stöd till utsändande eller mottagande verksamhet i olika former och bi­drag till enskilda kulturarbetare utgår från en rad centrala organ.

Riksteatem har ett ansvar för förmedlingen av bl. a. utländska gästspel till svensk publik. Dessutom gör Riksteatem vissa egna gästspel utom­lands. Enligl min mening är Riksteaterns insatser för förmedlingen av ut­ländska föreslällningar särskilt värdefulla genom de möjligheter Rikstea-

Prop. 1978/79:147

49

lem har att distnbuera dem i landet. Jag förslår alt Riksleatern för bl, a. ut­ländska gästspel erhåller en ökning av 250000 kr.

Rikskonserter har ålagts uppgifter i fråga om samordningen och kontakt­verksamheten på musikområdel mellan Sverige och ufiandet. För att för­bättra Rikskonserlers möjlighet atl fullgöra dessa uppgifter har jag i del följande beräknat ytterligare 250000 kr. för Rikskonserters utlandsverk­samhet. Jag utgår från atl denna förstärkning i första hand kommer enskil­da arfister och ensembler lill del för deras ufiandsverksamhet.

Även Musikaliska akademien svarar för utlandsinformalion om svensk musik. Medel för delta ändamål utgår ur akademins anslagspost för konfe­rens- och kontaktverksamhet. Jag har i del följande beräknat ytterligare 40000 kr. fill Musikaliska akademien som en förstärkning av akademins re­surser för internationell kontaktverksamhet.

Regionmusiken har behov av vissa medel för att möjliggöra för musikav­delningar att delta i nordiskt musikutbyte. Jag föreslår en förstärkning av regionmusikens anslag med 20000 kr. för detta ändamål.

För den värdefulla utbytesverksamhet som bedrivs av Folkparkemas centralorganisation beräknar jag etl tillskott fill organisationens anslag med 300000 kr.

NUNSKU:s verksamhei bedrivs i nära samverkan med såväl modema museet som Svenska institutet. NUNSKU uttrycker i sitt remissvar ett önskemål alt knytas närmare institutet. Även Svenska inslitutet uttrycker elt intresse för att fördjupa samarbetet med NUNSKU. Jag delar de båda inslilutionemas mening atl en utveckling av kontakterna dem emellan bör innebära ömsesidiga fördelar och vill understryka vikten av att samverkan på utställningsområdel även omfattar Riksutställningar. Jag förutsätter att NUNSKU:s samarbete med dessa institutioner får ytterligare möjligheler att vidareutvecklas genom den förstärkning av resursema för såväl NUN­SKU som Svenska institutet som jag i det följande kommer att föreslå och som föreslagits av chefen för utrikesdepartementet. För NUNSKU:s del beräknar jag en ökning av anslaget med 250000 kr.

Som en del av konstnärsnämndens bidragsgivning utgår medel till konst­närer inom bildområdet för bl. a. utställningar utomlands. Bidrag för delta ändamål utgick tidigare från NUNSKU. Jag föreslår atl konstnärsnämn­den för budgetåret 1979/80 filldelas ytteriigare 100000 kr. för denna form av stöd.

Även för Riksutställningars vidkommande är det inlemalionella utbytet en integrerad del av verksamhelen. Genom de erfarenheter Riksutställ­ningar vunnit både av produktion av utställningar och av distribution inom landet komplelleras Svenska institutets utlandskontakter på ett fmktbring-ande sätt. Jag fömtsätter att samarbetet mellan de båda institutionerna och mellan Riksutställningar och landets museer ytterligare fördjupas.

På två institufioner, slatens kulturråd och Svenska institutet, vilar ett särskilt ansvar för stöd till intemationellt utbyte. Kulturrådet fördelar bi-4   Riksdagen 1978179. 1 saml. Nr 147

Prop. 1978/79:147

50

drag till internationell verksamhet ur fiera anslag för skilda ändamål. Svenska institutets insatser sker i huvudsak i samverkan med andra insti­tutioner och organisationer. Institutet fördelar emellertid också bidrag. Jag vill peka på den principiella skillnaden mellan kulturrådet och institutet vad gäller deras insalser i del inlernaiionella kullumbytet. Kulturrådets uppgift består i att fördela medel med ledning av ingivna ansökningar, medan Svenska institutet med sin personal aktivt medverkar i genomfö­randet av de olika utbytesprojekten.

Enligt min mening bör kulturrådet och Svenska institutet också fortsätt­ningsvis ha huvudansvaret för bidragsgivningen till intemationellt kultur­utbyle. De båda institutionerna bör erhålla en kraftig förslärkning av sina anslag för dessa ändamål. Jag föreslår att etl nytt anslag för bidrag lill in­temalionellt kulturutbyte förs upp i statsbudgeten. 1 årets budgetproposi­tion har jag anmält atl vissa medel för inlemalionella ändamål som nu ut­går ur anslagen Bidrag till kukurverksamhet inom organisationer och Vissa bidrag till teater-, dans- och musikverksamhel nästa budgetår skall beräk­nas under detla anslag. Ur anslaget bör för budgetåret 1979/80 utgå till sla­lens kulturråd I 500000 kr. och till Svenska insfilutel 500000 kr. Vidare bör ansvarsfördelningen dem emellan klargöras. Jag återkommer i det föl­jande till denna fråga.

Utredningen har föreslagil att kulturrådet hämtöver erhåller medel för rådets egna internationella kontakter på del kulturpolitiska området. Vida­re har utredningen föreslagil alt medel utgår över utrikesdepartementets huvudtitel till Svenska institutet för vissa insatser inom kulturutbytet och för personal till ett kultursekretariat.

Jag föreslår alt 50000 kr., utöver de medel jag tidigare har nämnt, skall ulgå fill kulturrådet för dokumentationsverksamhet, resekostnader, infor­mationsinsatser m. m. i samband med rådets internationella utbyte.

Chefen för utrikesdepartementet har föreslagit att Svenska institutet er­håller sammanlagt I 005000 kr. för insatser på kulturutbylesområdet enligt uiredningens förslag. Härtill kommer personalresurser.

Jag övergår nu till atl närmare redovisa mina överväganden vad gäller ansvarsfördelningen mellan statens kulturråd och Svenska institutet.

Utredningen lägger fram etl omfattande material om den nuvarande me­delsfördelningen för de aktuella ändamålen. På gmndval av denna kart­läggning föreslår utredningen som en huvudprincip att anslag för kulturut­byte som endasi kräver ekonomiska bidrag skall finnas hos statens kultur­råd, medan anslag för kulturutbyte som kräver förhandlingar, teknisk sam­verkan eller särskilda initiativ skall finnas hos Svenska institutet. Utred­ningen begränsar emellertid institutets ansvar till de uppgifter institutet traditionellt har inom vissa kulturområden, främst utställningar, filmvis­ningar och översättningsstöd. Institutet föreslås få ökade resurser för stör­re utställningsprojekt i samverkan med de statliga museema, medan an­svaret för fördelningen av bidrag till exempelvis regionala kulturinstitutio­ner läggs på statens kulturråd.

Prop. 1978/79:147

51

Remissopinionen är splittrad när det gäller utredningens förslag till an­svarsfördelning mellan de båda instilulionema. Vissa instanser menar alt det är mera sällan som kulturutbyte kan genomföras ulan förhandlingar el­ler teknisk samverkan. Andra pekar på att den föreslagna fördelningen är oklar och atl den. när det gäller bidragsgivningen, kan leda till olika be­handling av sökandena.

För egen del ansluler jag mig, som jag lidigare har nämnl, lill den av ul­redningen föreslagna huvudprincipen för fördelningen av ansvarel mellan kulturtådel och institutet. Jag vill i delta sammanhang undersiryka atl kul­turrådet och institutet bör ha elt gemensamt ansvar för slöd till del inlema­lionella utbytet inom alla sektorer av kulturlivet. Mol den bakgmnden bör alltså enligl min uppfattning Svenska inslitutet, utöver vad ulredningen har föreslagil, få medel för bidragsgivning också inom teater, musik och andra områden.

1 enlighet med utredningens förslag bör alltså kulturrådet ha ell särskilt ansvar för bidragsgivningen till projekl där kontakter redan har etablerats och endast ekonomiskt stöd behövs. Rådet svarar redan nu för en medels­fördelning av betydande omfattning inom ramen för olika former av bidrag till regionala och lokala kuhurinstilutioner, fria grupper, amatörensembler och enskilda konstnärer. Av de medel rådel fördelar går i dag endast en mindre del till internationellt inriktade ändamål. Genom den förstärkning som jag föreslår av rådets bidragsmedel tillförs rådet ytterligare resurser för all främja del växande iniresset för kulturellt utbyte med andra länder. Som jag lidigare har framhållit måste detta utbyte ses som en integrerad del av det svenska kulturlivet och dess ulveckling.

Svenska inslitutet har av tradition etl särskilt ansvar som kontakt- och serviceorgan för stafiiga institutioner och för utlandsmyndigheterna. Insti­tutet har erfarenheter av förhandlingsarbete och av praktiska frågor i sam­band med kulturutbyte, exempelvis tull- och valulaärenden. Det framgår därför som naturligt atl institutet tar på sig etl särskilt ansvar för att bistå institutioner, organisationer och gmpper inom kulturområdet i fråga om kulturutbyte som kräver förhandlingar, teknisk samverkan och/eller sär­skilda iniliafiv. Då institutet på detta sätl träder in som inifierande eller stödjande part i elt projekl bör del även svara för bidragsgivningen till pro­jektet, oavsell till vilket konstområde detta kan hänföras. Jag vill på denna punkt hänvisa till vad som har anförts av chefen för utrikesdepartementet.

Som jag tidigare har framhållit har de större centrala kulturinstitutioner­na i princip ansvarel för att de inom resp. verksamhetsbudget avsätter medel för sina internationella åtaganden. Det finns emellertid tillfällen då också de bör kunna räkna med ekonomiskt stöd från kulturrådet och insti­tutet, exempelvis vid större samordnade satsningar av svensk kultur utom­lands eller då fråga om ett angeläget intemationellt engagemang aktualise­ras med kort varsel. Kulturrådet och institutet bör i sådana fall gemensamt överväga hur de med sina samlade resurser skall kunna stödja projektet.

Prop. 1978/79:147

52

Den nu föreslagna ordningen förutsätter alt kulturrådet och Svenska in­stitutet finner former för etl fast, kontinuerligt samarbele i fråga om bi­dragsgivningen. Detta är desto nödvändigare som bidragssystemet bör ut­märkas av slor fiexibilitet med hänsyn till önskemål om variation och mångfald i det inlemalionella kulturutbytet. Anslagen i regeringens bud­getförslag bör inte vara uppdelade i bestämda summor för t. ex. lealer och musik, film eller bildkonst. Det bör ankomma på de båda bidragsgivarna all för varje år la slällning lill hur slora belopp som skall reserveras för oli­ka behov.

Mellan kullurrådel och inslitutet bör ett kontinuerligt utbyte av informa­tioner och erfarenheter äga rum. Som chefen för utrikesdepartementet har föreslagil bör institutets referensgrupper ges en mer ändamålsenlig struk­tur med hänsyn till institutets vidgade arbetsuppgifter. De bör få en aktiv roll vid prioriteringen av institutets insatser inom olika kulturområden.

Enligt förslagen i denna proposition ställs alltså en betydande resurs lill förfogande för kulturellt utbyte över gränsema. Sammanlagt anvisas 5 025 000 kr. 1 detta belopp ingår de medel om 1 005 000 kr. som chefen för utrikesdepartementet föreslår skall utgå till Svenska institutet för bidrags­givning inom kulturområdel, för kontaktservice m. m. Härtill kommer medel för en förstärkning av institutets personalresurser.

3   Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdgen

alt godkänna de riktlinjer för stafiigt stöd lill intemationellt kultur­utbyle och de gmnder för frågomas handläggning som jag har för­ordat. I fråga om anslagsberäkningar för budgefåret 1979/80 återkommer jag i det följande.

4   Anslagsberäkningar

Bidrag till intemationellt kulturutbyte

1979/80 Nytt anslag (förslag) 4020000

Föredraganden

Medel för intemalionellt kultumtbyte kommer för nästa budgetår att an­visas dels under förevarande anslag, dels under ahslaget fill Svenska insti­tutet under utrikeshuvudtileln.

Prop. 1978/79:147

53

De allmänna bidragsgivande funktionerna bör fr.o.m. nästa budgefår huvudsakligen anförtros statens kulturråd och Svenska institutet.

Hämtöver bör medel ur förevarande anslag tilldelas vissa andra centrala organ inom kulturområdet med bl. a. bidragsgivande och stödjande funk­tioner.

Under nästa budgetår bör vidare ur anslaget ulgå medel till vissa stafiiga myndigheter som förstärkning av deras ordinarie anslag för intemalionell kontaktverksamhet.

Detta anslag bör föras upp med sammanlagt 4020000 kr. Min medelsbe­räkning framgår av följande sammanställning.

Anslagsfördelning

Bidragsmottagare/ändamål

Belopp

1 Statens kulturråd

l.l

Bidrag till intemationellt kulturutbyte

1.2

För rådets deltagande i kulturpolitiskt

erfarenhetsutbyte

2 Svenska institutet

Bidrag till intemationellt kultumtbyte

3 Andra myndigheter, institutioner och

organisationer

3.1

Folkparkemas centralorganisation

3.2

Konstnärsnämnden

3.3

Riksteatem

3.4

Operan

3.5

Dramaten

3.6

Rikskonserter

3.7

Nämnden for utställningar av svensk

konst i utlandet

3.8

Statens historiska museer

3.9

Statens konstmuseer

3.10

Musikaliska akademien

3.11

Regionmusiken

3.12

Riksarkivet

3.13

Riksantikvarieämbetet

3.14 Kungl. biblioteket

1500000 50 000 500000

300000 100000 250000 150000 150000 250000

250000 100000 300000 40000 20000 20000 20000 20000

Summa

4020000

Jag förordar att ett nytt reservationsanslag, benämnt Bidrag till interna­tionelll kulturutbyte, förs upp i statsbudgeten för nästa budgetår. Jag vill redan nu framhålla att jag har för avsikt all föreslå regeringen all de me­delsökningar som för nästa budgetår tagits upp under anslagsposterna 1.2 och 3 för budgetåret 1980/81 skall beräknas under resp. mottagares ordina­rie anslag. Jag hemställer atl regeringen föreslår riksdagen

all till Bidrag titt internationellt kulturutbyte för budgetåret 1979/80 under nionde huvudfiteln anvisa ett reservationsanslag av 4020000 kr.

Prop. 1978/79:147

55

Bilaga 2.1

Sammanfattning av betänkandet (SOU 1978:56) om kultur och infor­mation över gränserna

Sveriges kultur- och informationsutbyte med utlandet omfattar en mängd olika kontakter och verksamheter. Utredningens uppdrag innebär enligl direktiven i huvudsak att kartlägga del svenska kultur- och informa­tionsutbyte med utlandet som idag bedrivs med statligt stöd samt föreslå åtgärder för att stimulera och organisera sådant utbyte. Med kultur avses i detta sammanhang främst sådana verksamheter som enligt den statliga kulturpolitiken idag får stafiigt stöd. Med information avses främsi upplys­ningar om Sverige som framställs och sprids på officiella vägar. Med utbyte inom studier och forskning avses främst personutbyte, inte forsk­ningens innehåll.

Tonvikten måste av naturliga skäl ligga på den del av utbytet som initieras från svensk sida. Strävan efter ömsesidighet mofiverar emellertid också svenska insatser för mottagande verksamhet av olika slag. En un­dersökning av andra länders statsunderstödda kultur- och informations­verksamhet i Sverige ingår inte i utredningens uppdrag. Inte heller har någon genomlysning av det omfattande kullur- och informationsutbyte som sker på kommersiell väg varit möjlig.

Vissa organ och funktioner inom informations- och kulturutbytet be­handlas särskilt utförligt som motivering för konkreta förslag. Samtidigt redovisas dessa verksamheter mot bakgmnd av de allmänna insatser inom områdei som görs av kullur- och samhällslivet.

Utredningen har enligt direktiven haft till uppgift atl göra en så fullstän­dig kartläggning som möjligl av de statliga insatser som i dag förekommer när det gäller kultur- och informationsutbytet samt en översikt över vilka ekonomiska resurser som i dag används. Utförliga kartläggningar inom olika områden på grundval av enkäter, möten, intervjuer etc. redovisas i särskilda bilagor.

1   Bakgrund

Kapitel I behandlar betydelsen av inlemafionelll utbyte, utvecklingen inom området utomlands och i Sverige saml principiella fömlsättningar för Sveriges deltagande i utbytet.

Med de ökade inlemalionella kontakterna har nya möjligheter öppnats i vår tid för samarbete och samverkan mellan länder och folk. För de enskilda statema innebär dessa möjligheter också skyldigheter att delta i flödet av kunskaper och kultur över gränsema.

Prop. 1978/79:147

56

1 många sammanhang talas om informations- och kultumtbyte som etl enhetligt begrepp. 1 själva verket rör del sig om två principiellt olika verksamheter med olika syften och olika intressenter. Den offentliga infor­mationen och dess innnehåll är slalens ansvar. Kultur- och forskamtbytets innehåll är däremoi i demokratiska stater en angelägenhet för kulluriivel och forskningen och måste styras av deras inlressen.

Stormaktema har sedan länge haft ell särskilt intresse av att utbreda sina språk och kulturer som en del av sina politiska strävanden. Efter andra världskriget har kulturkontakter i olika former fåll ökad betydelse. Flera länder har byggt upp omfattande fältorganisationer för sin kulturverksam­het.

Avsikterna med intemalionell kultursamverkan är oftast flera. Institu­tioner och enskilda behöver kontakter med andra länder för den egna ulvecklingen. Samlidigl betraktas kultumtbyte ofta i både öst och väst som etl politiskt instmment för konkurrens eller samarbele. 1 förlängningen av de egna intressena finns hos de flesta små och stora länder en förhoppning att genom ökade kontakter inom detla område bidra till fred och förståelse mellan folken.

Historisk sett har Sverige alltid påverkats av kulturströmningar utifrån. Länge var dock de inlemalionella kontakterna begränsade till elt mycket tunt skikt av samhället. Med ökande välstånd och kommunikafionernas ulveckling öppnades mera allmänt förbindelserna med världen. Erfarenhe­tema från världskrigen visade behovet av en mångsidig och effektiv infor­mationsverksamhet. Som en basorganisalion för upplysningsverksamhet och kulturellt samarbele bildades år 1945 Svenska Institutet. Flera olika utredningar har belyst delta område.

Idag är internationella kontakter självklara och oumbärliga för svensk kullur och forskning. Ell av målen för den statliga kulturpolitiken är att främja utbytet över språk- och nationsgränserna. Därmed omfatlar sam­hällets ansvar för stöd lill kulturen också det internationella utbytet. Som gmndval för åtgärder inom området har en undersökning av del nuvarande kuhumtbylel behövts.

Atl leva bakom en språkgräns innebär särskilda problem. Delvis är delta ett småstatsproblem. Men i Sverige accentueras problemet av att del svenska språket inte heller tillhör något siörre språkområde som fallet är l.ex. med Belgien, Irland och Österrike. Också ländema i Afrika, Asien och Latinamerika är av historiska skäl oftast delaktiga i något av de stora språken engelska, franska och spanska.

Det är också i detta perspektiv som man måste se behovel av svenskt statligt stöd till vårt kultur- och informationsubyle med ufiandet. Vårt intresse av atl delta i det internationella utbytet, atl påverka och påverkas, fordrar en proportionellt siörre kraftansträngning av oss än vad som krävs av mänga andra länder.

För atl utvidga Sverigeinformationen och stimulera kullumtbylet krävs

Prop. 1978/79:147

57

beiydande ekonomiska insalser över etl brett område. De anslagsförstärk­ningar om ca 10 miljoner kronor som utredningen föreslår är blygsamma i förhållande till de verkliga behoven. De bör därför endast ses som ell första sleg i utbyggnaden av detla länge eftersatta område.

2   Information principfrågor

Kapitel 2 behandlar motiv och fömlsättningar för stadig informations­verksamhet i utlandet. Vidare diskuteras den offentliga informationens innehåll, media, målgmpper och effekter.

Grunden för alla länders officiella informationsverksamhet fill utlandet är behovet atl för opinionen i andra länder förklara landels samhällsskick och politik, särskilt dess utrikespolitiska handlingar och ställningstagan­den. I dag har också ett vidsträckt allmänt informations- och erfarenhetsut­byte fån alll siörre betydelse i det internationella samarbetet.

Vårt beroende av utlandet för vår säkerhet och vår ekonomi tillsammans med vår språkliga isolering gör del särskilt angeläget att söka vidmakthålla och fördjupa kunskapen om Sverige i andra länder. Del bör ske genom en fortlöpande basinformation som komplelleras med särskilda insalser i olika lägen. All utlandet får allsidiga och nyanserade kunskaper om Sveri­ge är viktigt också för våra ekonomiska förbindelser med omvärlden.

Föreställningar om Sverige i utlandet formas i sina väsentliga drag av oss själva, av den politik vi för och det samhälle vi skapar. Dessa bilder kan ibland framlona ensidigt eller egendomligt i utländska massmedia. I många länder är publiciteten om Sverige ytterst sporadisk. Det är därför vikligt att vi försöker nå opinionsbildare och intresserade också på andra sätt och ger möjligheter lill fortlöpande kontakter med utvecklingen i Sverige.

Ett huvudsyfte för Sverigeinformationen är att förmedla och hålla vid liv kunskapen om grundvalarna för svenskt samhällsliv och svensk politik. Innehållslig förnyelse i takt med samhällsutvecklingen måste självklart ske. Informationen måste också anpassas till olika mottagare. Fömtsäll­ningarna att uppfatta den svenska samhällsdebatten varierar starkt från land till land.

Ell av de främsta hjälpmedlen för information till ufiandet är publika­tioner på främmande språk. Etl annat viktigt led i verksamhelen är person­utbyle i olika former. Journalister, opinionsbildare och experter inbjuds regelbundet till Sverige för att lära känna det svenska samhället. Andra media för Sverigeinformationen är utställningar, filmvisningar och radio­program via kortvåg lill utlandet.

Målgmppema för informationen är främst opinionsbildare och besluts­fattare i andra länder. Andra naturliga målgmpper är personer som har särskild anknytning till Sverige och sådana som är eller kan länkas vara intresserade av svenska erfarenheter inom sina specialområden. När efter-

Prop. 1978/79:147

58

frågan på information stiger är det dock svårt atl strikt begränsa målgmp­pema.

Svårigheterna atl mäta effektema av information har konstaterats av informationsorganen i många länder. Att realistiskt väga kostnader mol resultat när det gäller informationsverksamhet är inte möjligl. Del finns emellertid en allmän enighet om atl sådan verksamhet är oundgänglig i umgänget mellan ländema. Kunskap om andra länder måste betraktas som värdefull i och för sig. Den utgör gmnden för åsikter och ståndpunkter om andra länder och därmed för det inlemalionella samarbetet.

3   Information översiktlig nulägesbeskrivning

Kapitel 3 behandlar former för informaiion om Sverige i utlandet med tonvikt på den statligt finansierade verksamheten. Enskilt finansierad in­formation som bedrivs bl. a. genom näringslivet, intresseorganisationer och folkrörelser beskrivs översikfiigl.

Information om Sverige till utlandet ges både av statliga myndigheter och av enskilda organisationer och företag. En särskild statlig stiftelse under utrikesdepartementet, Svenska institutet, har till en av sina huvud­uppgifter att ge översiktlig information om det svenska samhällel.

Riksdagen deltar bl. a. i besöksutbytel med andra parlament, främst i Europa. Statsdeparlementen har vanligtvis internationella sekreteriat som svarar för kontaktema med utlandet, besöksservice och materialframställ­ning på främmande språk. Huvudparten av departementens material pro­duceras på beställning bl. a som en följd av Sveriges medlemskap i interna­tionella organisationer (Förenta Nationerna och dess fackorgan. Europarå­det samt OECD).

Utrikesdepartementet svarar för ledning och samordning av den med statsmedel finansierade allmänna informationen om Sverige i utlandet som inle faller på andra departement. Pressbyrån svarar för den löpande poli­liska informationen. Informationsbyrån planerar och samordnar allmän Sverigeinformation på gmndval av de svenska utlandsmyndighetemas ef­terfrågan och bedömningar. Det prakfiska informationsarbetet utomlands handläggs huvudsakligen av utlandsmyndigheterna. Större delen av verk­samheten är eflerfrågestyrd. Vid de största ambassaderna, främst i Väst­europa och Nordamerika, finns speciella kultur- och pressattachéer. Svenska institutet framställer och distribuerar informationsmaterial för utlandsmyndigheternas behov. Det tryckta materialet utgör stommen i verksamheten. Därtill kommer bl. a. film- och utställningsverksamhet.

Utländska besök i Sverige utgör en viktig källa tiil information om Sverige utomlands. Regelbundet återkommande tidskrifter och publika­tioner som Svensk-Internationella pressbyråns bulletiner och Sweden Now gör det möjligt för intresserade utomlands att hålla kontakt med vårt

Prop. 1978/79:147

59

land. Sveriges Radios ullandsprogram sänder radioprogram via kortvåg på sex språk utom svenska och producerar radio- och TV-program som kostnadsfritt erbjuds utlandet.

För den exportfrämjande informationen svarar Sveriges exportråd och för den turistfrämjande verksamheten Sveriges turistråd.

Inom den enskilt finansierade informationsverksamheten framställer bl. a. arbetsmarknadens parter material om t. ex. svensk ekonomi, arbets­marknads- och arbelsmiljöfrågor. Näringslivels insatser är också av bety­delse.

För alt följa upp och stimulera intresset för Sverige i utlandet behövs enligt utlandsmyndighetema en ökning främsi av del tryckta informations­materialet men också av filmer och utställningar. Faktablad behövs på flera europeiska språk och vissa u-landsspråk. Siörre bredd och variation i det allmänna materialet om Sverige efterlyses.

4    Information förslag

Kapitel 4 sammanfattar behoven inom informationsrådel och lägger fram utredningens synpunkter och förslag.

Genomgången av de informationsinsatser som från svensk sida rikias mot ullandel visar ell starkt behov av ökade resurser och förnyelse. Efterfrågan stiger både från nya länder och från länder där vi sedan länge har kontakter. Informationen måste anpassas till nya krav och nya motta­gare. Många organisalioner och gmpper har behov av alt öka kontaktema med ullandel och delta i ett vidgal intemationellt erfarenhetsutbyte.

Den informaiion till utlandet som bedrivs genom statsdeparlementen och deras myndigheter och verk är av stort värde. Utredningen fömlsälter atl departement och myndigheter själva efter behov verkar för ökade resurser för sin informationsverksamhet till ullandel.

Behov av ökal material för att svara på efterfrågan från utlandet har redovisats bland annat av utredningens enkät hos utlandsmyndighetema.

Önskemålen gäller främst trycksaker men också av film och utställning­ar. Också material förde nordiska ländema behövs. Den ökade konkurren­sen om uppmärksamhet medför krav på fömyelse av material och media. Sverigeinformationens betydelse för den exportfrämjande verksamhelen understryker dessa krav.

För att kunna tillfredsställa alla de behov och önskemål som finns krävs en successiv uppbyggnad av stödet till Sverigeinformation i utlandet. Ut­redningens förslag skall därför ses som ell första steg och bör följas av fortsalla anslagsökningar. Enligl uiredningens mening kan de föreslagna åtgärderna idag göra större nytta om de sätts in centralt än om de sprids över ett större område.

Prop. 1978/79:147

60

Förslag

Svenska institutet är det centrala organ som har till en av sina uppgifter atl sprida kännedom om svenskt samhällsliv i utlandet. Institutet skall enligt sin stadga samarbeta med myndigheter, organisafioner och andra organ och således stå fill tjänst för en vid krets av intressenter som skall kunna använda institutets tjänster och material. Utredningen föreslår ökat stöd till information om Sverige i utlandet främst genom ökade resurser till Svenska institutet enligt följande fördelning (I 000-tal kr):

Ändamål

Budget

Föreslagen

1977/78

ökning

Publikationer

1120

1215

Dokunentärfilm

320

400

Spelfilm

140

300

Mindre utställningar

495

200

Personutbyte och seminarier

-

200

Dokumentation

178

150

Besöksservice

115

100

Personal

480

Summa

3045

Med hänsyn till betydelsen av joumalistinbjudningar föreslår ulredning­en en ökning med 100000 kr. av utrikesdepartemenleis medel för sådana besök.

För information i samband med särskilda manifestationer, slalschefsbe-sök och liknande behöver departementet kunna disponera särskilda medel. Ulredningen föreslår etl anslag om 150000 kr. för dessa ändamål.

Sveriges Radios ullandsprogram har flera olika uppgifter. Sändningarna på svenska fyller en betydelseful uppgift för den växande krets av svenskar som under längre eller kortare tid vistas ulomlands, t. ex. för internationel­la uppdrag. Exporten av radioprogram och TV-filmer, som innebär att svenska program placeras i främmande länders reguljära programkanaler, är givetvis värdefull. Informationseffekten av sändningarna på främmande språk, som idag upptar ca tre fjärdedelar av utlandsprogrammets budget och sändningstid, är däremot osäker.

Utredningen finner att bristande underlag gör det svårt atl bestämma vilken funktion del skattefinansierade ullandsprogrammel skall uppfylla. Om det kan anses att ullandsprogrammel fyller en väsentlig uppgift inom den offentliga Sverigeinformationen bör utlandsprogrammet formellt jäm­ställas med andra statliga organ inom Sverigeinformationen och arbeta efter samma riktlinjer som dessa. Del skulle innebära att ullandsprogram­mel fick ell annat avtal med staten än Sveriges Radio i övrigt. Om utlands­programmet snarare skall ses som en utåtriktad del av radioverksamheten med vissa goodwilleffekler men osäkert informationsvärde bör man över­väga om kostnaderna står i rimlig proportion till målsättningen. Olika konsekvenser av en eventuell minskning av sändningarna måste dock beaktas.

Prop. 1978/79:147

61

Om man finner del omöjligt alt renodla någon av dessa synpunkter och vill undvika förändringar ulan fast grund för sådana åtgärder bör utlands­programmets nuvarande struktur och omfattning bibehållas. I dagens läge finner utredningen alt detla är det rimligaste alternalivet. Inom ramen för en reellt oförändrad budget bör de svenska sändningarna och programex-porlen få ökat utrymme.

Svensk-Internationella pressbyrån har bl. a. lagt fram förslag om en försöksverksamhet med utvalda mottagargrupper och snabb anpassning av material till skiftande behov. Utredningen finner förlaget intressant. By­råns behov av ökade medel bör kunna tillgodoses av ulrikesdeparlementel och Sveriges allmänna exportförening gemensamt.

Tidskriften Sweden Now är genom sina journalistiska ambitioner och sin innehållsliga bredd värdefull i den allmänna Sverigeinformationen. Utred­ningen finner det därför angeläget alt utrikesdepartementet, Sveriges ex­portråd och näringslivet ger tidskriften stöd och resurser för att vidareut­vecklas enligt nuvarande inriktning.

Sammanfattningsvis föreslår utredningen för förstärkning av informatio­nen om Sverige i utlandet:

Instilution/ändmål

1000-tal kr

Svenska institutet: för trycksaker, film, skärmutställ­

ningar, besöksservice, dokumentationstjänst, person­

utbyte samt personalförstärkningar

3 045

Utrikesdepartementet: för journalistinbjudningar och

särskilda manifestationer

250

Summa

3295

5    Kulturutbyte principfrågor

Kapitel 5 behandlar motiven för stöd till kultumtbyte, olika former för utbyte, de statliga organens roll samt kultumtbylels villkor i andra länder och i Sverige.

Vår egen nationella kultur behöver för sin utveckling samverkan och växelverkan med andra kulturer. Att främja utbytet av idéer och erfaren­heler över gränserna är också etl av målen för den statliga kulturpolitiken i Sverige.

Kulturlivet har alltid sökt och varit beroende av kontakter och impulser utifrån. 1 dag stöder samhällel både kulturarbetarnas internationella yrkes­kontakter och etl allmänt kultumtbyte där många olika gmpper och enskil­da deltar. I dag har också de internationella kontaktema och det inlemalio­nella intresset breddats. Kullumtbylet kan bidra till de ökade kunskaper som är gmnd valen för ökad förståelse mellan länder och folk.

Sverige deltar i ett brokigt intemationellt utbyte på marknadskraftemas villkor. Vi deltar också i det kultumtbyte som stöds av de statliga myndig-

Prop. 1978/79:147

62

hetema i andra länder. Det utbyte som har utvecklats med statligt stöd är emellertid främst inriktat på kulturlivets egna behov och önskemål. Delta ulbyte bör förstärkas och hittills vunna erfarenheter ligga till gmnd för den försatta utvecklingen.

Kulturutbytets vardag innebär atl kulturarbetare och deras publik i olika länder håller förbindelserna levande. Ur sådana kontakter kan en fruktbar samverkan och etl djupare samförstånd växa fram. De kontakterna måste genom statliga insalser få ekonomiska och praktiska möjligheter alt ut­vecklas.

I kullumtbylet med utlandet måste vi också ta hänsyn till den utländska partens erfarenheter och synpunkter. Andra länder kan ha helt andra värderingar, traditioner och målsättningar och leva under andra villkor. För att utbytet skall bli meningsfullt måste vi förstå och acceptera sådana skillnader.

Ell livligt och mångsidigt kulturutbyte har också elt allmänpolitiskt värde. Politiska värderigar skall inle kunna styra kultumtbytets innehåll, men det kan finnas både kullurpolitiska och allmänpolitiska motiveringar för ökade kulturkontakter över gränserna. Särskilda åtgärder av olika slag kan vara nödvändiga för alt öka kontakter med länder där kulturlivet har få eller inga kontakter.

Under krigstiden har olika länder funnit olika organisatoriska former för sill internationella kultur- och informationsutbyte. I de västliga demokrati­erna har problemet ofta gällt att samordna kulturlivets och utrikespoliti­kens intressen utan att inkräkta på den konstnärliga friheten. Sverige har i olika internationella sammanhang hävdat kulturlivets frihet och individens roll i utbytet. Andra länder har emellertid ofta en annan inställning i dessa frågor. Särskilda anslräningar kan komma att krävas för att utbyte ändå skall bli möjligt. För utbyte med vissa länder kan ett förmedlande organ som Svenska institutet komma att få ökad betydelse.

6   Kulturutbyte översiktlig nulägesbeskrivning

Kapitel 6 redovisar nuvarande former för statligt stöd fill kulturutbyte, verksamhei och resurser inom olika kulturområden samt vissa behov och problem inom området.

Kulturutbyte med utlandet omfatlar många olika slags akfiviteter. Också en kartläggning av del kulturutbyte som sker med statligt stöd är en omfattande uppgift. Den enkät som utredningen har gjort hos närmare 400 kulturinstitutioner, organisalioner, grupper och enskilda ger de yttre kon­turerna av del icke-kommersiella kulturutbytets villkor och omfattning i Sverige i dag.

Den slörsta delen av det statliga stödet till kulturutbyte ges som direkta bidrag lill olika projekt och fördelas av flera olika organ. Svenska institutet

Prop. 1978/79:147

63

har som en av sina huvuduppgifter alt främja kullur- och erfarenhetsutbyte med utlandet. Slatens kulturråd och de organisationer och institutioner som bedriver kulturell verksamhet skall verka för de kullurpolitiska målen där också utbytet av idéer och erfarenheter över gränserna ingår. Också många andra organ och myndigheter har uppgift inom detla område.

Därtill kommer indirekt stöd till utbyte i form av anslag eller bidrag till olika kulturinstitutioners ordinarie verksamhet samt medel som är bundna till vissa ändamål, l.ex. det statliga litteraturstödet.

Över utbildningsdepartementet ges bl. a. bidrag till deltagande i vissa konferenser ulomlands, lill folkrörelsernas internationella verksamhet och till internationella kongresser i Sverige. Utrikesdepartementet stöder visst personutbyle och enstaka större manifestationer oftast i samband med statschefsbesök och liknande. Slatens kulturråd fördelar bl. a. bidrag till vissa institutioners och fria gruppers turnéer och gästspel saml till utlands­resor för körer, orkestrar och folkdanslag. Svenska institutet har projekt­medel för bl. a. utställningar, filmvisningar, översättningar, mindre gäst­spel, publikationer och kontaktservice.

Andra insiitutioner ger stöd inom särskilda områden. Dit hör l.ex. Rikskonserter, Riksteatern, Riksutställningar, Svenska filminstitutet. Nämnden för utställningar av nutida svensk konst i utlandet, SIDA, Konstnärsnämnden, Sveriges Författarfond, Konstakademien och Musi­kaliska akademien.

Omfattningen av och resurserna för internationelll ulbyte inom teater och dans, musik, film, litteratur samt konst, museer och utställningar redovisas översiktligt på gmndval av uiredningens enkät.

Bristen på resurser är del främsta problemel. Nästan alla instanser anser att internationella kontakter och impulser inte kan utvecklas därför att del inte finns tillräckliga anslag vare sig hos institutionerna själva eller hos centrala organ.

För kulturlivet ute i landet är bristen på resurser och därmed internatio­nella kontakter särskilt kännbar. Statliga och kommunala bidrag till de regionala institutionerna är i allmänhel inte dimensionerade för de mer­kostnader som ett intemationellt utbyte innebär. Utbytet blir beroende av tillfålligheter och del är svårt atl genomföra egna initiativ. Del finns en allmän önskan all utställningar, turnéer och gästspel som kommer till de störte städerna också i någon form når ul i landet.

Praktiska svårigheter i utbytet ulgör l.ex. språkbarriärer och valuta­problem, främsi i öststaterna.

Brislen på överblick upplevs som myckel besvärande. Olika sökande vet ofta inle vart de skall vända sig för att få upplysningar eller bidrag.

Den mottagande verksamheten anses särskilt angelägen. Medel saknas ofta hell för att inbjuda och ta emot kulturarbetare och kulturmanifesta­tioner från utlandet.

Prop. 1978/79:147

64

7    Kulturutbyte förslag

Kapitel 7 sammanfattar behoven inom området och presenterar utred­ningens synpunkter och förslag samt alternativa lösningar av vissa pro­blem.

Utredningens kartläggning bekräftar att de statliga anslagen för kultumt­byte är otillräckliga. Tillfällen till utbyte, kontakter och impulser kan inte utnytljas därför atl medel ofta saknas även för ganska blygsamma kostna­der i sammanhanget. Många inbjudningar och erbjudanden av stort intres­se för det svenska kulturlivet har måste avböjas av ekonomiska skäl. Utan livaktiga internationella förbindelser finns risk för stagnation och provin­sialism inom kulturlivet.

Medan det statliga stödet till den inhemska kulturen har byggts ut under de senaste decennierna har det internationella utbytet varit etl försummat område. För alt delta i det internationella utbytet på ett sätt som svarar mol Sveriges ställning som kulturland måste nu grunden läggas för en ny satsning på delta område. Från den grunden bör insatserna sedan byggas ut under kommande år.

Förslag

Det internationella utbytet har ibland blivit en fråga om de förmedlande organens uppgifter och problem. Denna tonvikt på organisationsfrågor har inle stimulerat anslagsgivningen utan snarare skapat intryck av svårlösta motsättningar inom området. Enligt uiredningens mening måste uppmärk­samheten istället riktas mot kulturlivets behov av ökade resurser för att kunna vidmakthålla och utveckla internationella kontakter. De närmare formerna för ansvarsfördelning inom området bör i viss utsträckning kun­na utarbetas av de berörda parterna själva.

Kulturlivets fria och självständiga ställning måste vara en huvudprincip också för del internationella utbytet. Detta utbyte bör ses som en naturlig del av det svenska kulturlivet och finansieras i stort sett i samma ordning som gäller för den inhemska verksamheten. Fömtsällningarna för utbyte med olika länder och regioner växlar emellertid starkt. Sådana faktorer måste påverka anslagskonstruktioner och kompetensfördelning i Sverige.

Utredningen föreslår förstärkta resurser över ett stort område enligt följande principer:

Anslag för kulturutbyte som endasi kräver ekonomiska bidrag bör finnas hos slalens kulturråd. Sådana bidrag bör avse projekt där kontakter har etablerats mellan en regional insfitution, fri gmpp eller amatörensemble med en motpart i utlandet och endast ekonomiskt stöd behövs. Kulturrå­det fördelar idag vissa bidrag till lokala och regionala teater- och musikin­slitutioner. Rådet bör också i fortsättningen svara för sådan bidragsgivning som bör utvidgas att omfatta också lokala och regionala museer. Bidraget

Prop. 1978/79:147

65

bör ökas kraftigt för atl ge de regionala institutionerna möjlighet atl delta i utbytet. Bidragen till fria grupper, amatörer och internationella samarbets­organisationer behöver ökas för alt bällre tillgodose deras önskemål om utbyggda kontakter med utlandet.

Liksom hittills bör medel finnas hos kulturrådet för atl enskilda medlem­mar av organisationer, grupper och föreningar skall kunna delta i kon­gresser, festivaler m. m. Kulturrådet föreslås få ökade medel för att delta i del internationella erfarenhetsutbytet inom det kullurpolitiska områdei.

Anslag för kulturutbyte som kräver förhandlingar, utbylesleknisk sam­verkan ochleller särskilda initiativ bör finnas hos Svenska inslitutet, som är en naturiig kontaktpunkt för de svenska utlandsmyndigheterna. Institu­tet har idag sådana uppgifter inom ramen för kulturprogrammen med Östeuropa saml inom vissa kulturområden, främst utställningar, filmvis­ningar och översällningsslöd. Inslilulel bör få ökade resurser för all också i fortsättningen svara för dessa uppgifter. Institutets erfarenhel och kom­petens bör ulnyltjas för cenlralmuseernas ulslällningsprojekl genom elt särskilt anslag inom institutet.

Institutet bör också ha medel för alt initiera egna projekl. Överblick och vägledning inom kulturutbylesområdet till olika intressenter bör ges ge­nom ell särskilt sekretariat inom institutet. Ökade personalresurser före­slås för detta ändamål.

Anslag för större gästspel och turnéer bör rymmas inom ordinarie anslag för Operan och Dramaten. Övriga teatrar och orkestrar förutsätts kunna få bidrag ur de centrala medlen för regionala institutioner hos kulturrådet.

Anslag för enskilda kulturarbetare bör liksom nu finnas hos olika instan­ser för olika ändamål. För utbildning, arbetsresor och projekt i utlandet förutsätts medel finnas hos konstnärsnämnden som har slor frihet i sin bidragsgivning. Ökade medel till nämnden bör också kunna öka stödet till utlandsresor. Delsamma bör gälla Sveriges Författarfond.

Anslag för mollagande verksamhei bör finnas hos siörre museer i for av allmät förstärkta utslällningsanslag. Vissa funktioner bör kunna fyllas av Rikskonserter, Rikslealern, Riksulslällningar liksom Folkets Husförenin­garnas Riksorganisation och Folkparkernas Centralorganisation.

Inom ramen för huvudlinjerna av utredningens förslag har några aUerna-tiva lösningar diskuterats. De medel som ställs till Svenska institutets förfogande skulle kunna gälla också för ulbyte inom l.ex teater- och musikområdena. Om institutets uppgifter vidgades till att gälla också stör­re gästspel och turnéer skulle insatserna avse alla konslområden. Utre­daren finner i och för sig en sådan lösning länkbar men anser att utbytet i största möjliga utsträckning bör ske genom kullurlivets egna instanser. För gästspel och turnéer krävs ofta en professionell impressario men däremot inte institutets förmedling. Under sådana förhållanden är det rimligare all Operans och Dramatens utlandsverksamhet liksom nu hell beslutas och finansieras av institutionerna själva. När det gäller regionala och lokala 

5    Riksdagen 1978179. I saml. Nr 147

Prop. 1978/79:147

66

kulturinstitutioner skulle gränsdragningen mot kulturrådels ansvarsområ­de bli oklar, ifall kulturtådel normalt förulsätls svara för dessa institutio­ners utbytesverksamhet men Svenska institutet för deras "större" projekl. Sammanfattningsvis föreslår ulredningen ökade resurser för kulturut­byte med utlandet enligt följande fördelning (I 000-lal kr):

Institution/ändamål

Anslag

Förslag

bå 1977/78      (ökning)

Statens kulturråd:

-

regionala museer, orkestrar och lealrar

100

1 400

-

fria grupper, amatörer, internationella organisa­tioner samt konferenser, festivaler m. m.

630

950

-

handläggning och erfarenhetsutbyte

150

Summa

2500

Svenska inslitutet:

900

. 500 300

1600

10 500 350 950

150 350 250 200

350 400 500

200 100 100

-

utställningar (av museikaraktär)

550

800

-

översättningar, kontaktservice, publikationer samt verksamhet vid kulturhuset i Paris

-

personal för kultursekretariatet

Summa

Övriga:

Dramaten (gästspelsutbyte)

Större museer (utställnings- och reseanslag)

NUNSKU (utställningar utomlands)

Konstnärsnämnden (resor och projekt utomlands)

Rikskonserter (utsändande och mottagande verk­samhet)

Riksutställningar (mottagande verksamhet)

Riksteatern (mottagande verksamhet)

Folkparkemas Centralorganisation och Folkets Hus­

föreningamas Riksorganisation (mottagande verk­

samhet)

875

150

Summa

1500

Sammanlagt ökade medel för kulturutbyte

5 600

8   Studier och forskning

Utbytet inom studie- och forskningsområdena behandlas utförligt av Inlernalionaliseringsutredningen som 1973 initierades av del dåvarande universitetskanslerämbelet. Denna utredning fann stora brister i det svens­ka utbildningsväsendets internationella kontakter och framlade en serie förslag till konkreta åtgärder även för ökal personutbyle. Sedan dess har vissa anslag för delta ändamål tillkommit. SIK-utredningen har i samråd med universitets- och högskoleämbetet gjort en begränsad uppföljning av internationaliseringsutredningen. I övrigt behandlas främst Svenska insti­tutets verksamhet inom området. Även personutbytet genom de veten­skapliga akademierna, vissa fonder och studieförbunden redovisas över­siktligt.

Forskningen är till sin natur internationell och utbyte av erfarenheler

Prop. 1978/79:147

67

över gränserna hör till vetenskapens vardag. Också för andra former av studier är internationella erfarenheter alltmer nödvändiga. Enligt universi­tets- och högskoleämbetet är personutbyte med läroanstalter i andra länder en av de verksammaste metoderna för en allmän internationalisering av utbildningen. Slutakten från den europeiska säkerhels- och samarbetskon­ferensen (ESK) innehåller också rekommendationer om åtgärder för att underlälta studerande-, lärar, och forskarutbytet mellan deltagarländerna.

En av Svenska inslitutels huvuduppgifter inom detta område omfattar svensk-internationell slipendieverksamhet, gäslföreläsarutbyle och övrigl personutbyle samt stöd åt undervisning i svenska vid utländska läroan­stalter.

Stipendieverksamhelen är baserad på överenskommelser med andra länder (bilaterala stipendier) saml på särskilda beslut av regering och riksdag (s. k. gäslslipendier. Europarådsstipendier m. fi.). Dessulom för­vallar institutet vissa uppdrag på stipendieområdet bland annat för SIDA. Stipendieverksamhelen kompletteras med del mera flexibla anslagel för övrigl personutbyle som också används för utbyte inom andra utbildnings­områden än högskolan. Stödet lill undervisningen i svenska vid ca 200 universitet och läroanstalter i ullandel är en särskild uppgift för Svenska institutet. Slödel består av rese- och expensbidrag till svenska lektorer samt rese- och uppehållsbidrag för utländska skandinavister för besök i Sverige, resebidrag, kurser, bokgåvor, läromedelsstöd m.m.

Svenska institutet har framhållit behovet av ökade medel för stipendier till gäslstuderande. För gästföreläsamtbyte och övrigt personutbyte ulan­för högskoleområdet är behoven av ökade medel särskilt angelägna. Det stigande intresset för undervisning i svenska vid utländska läroanstalter ställer ökade krav på institutets stöd och service. De som spontant läser svenska i utlandet måste betraktas som en viktig målgrupp för olika former av Sverigeinformation och kulturverksamhet.

SIK-ulredningens undersökning av del internationella utbytet idag inom delar av högskoleområdet visar atl resurserna fortfarande är otillräckliga för de utvidgade kontakter som allmänt anses nödvändiga. De 2 mkr som sedan år 1976/77 står lill UHÄ:s förfogande för detla ändamål har främsi använls för studieresor inom grundutbildningen. Även forskarstuderande bör få bällre möjligheler till utlandsstudier. Alltför få lillfällen finns för de yngre forskarna och lärarna att kunna tillbringa en längre tid ulomlands vid ett ulländskl universitet. Behovet av medel för konferenser och studieresor är mycket stort, liksom behovel att kunna bjuda in gästforskare och gästlärare. Även mycket starkt motiverade kontakter måste avskrivas av brist på resurser. Ett annat hinder för utbytet är bristande språkkunskaper.

Prop. 1978/79:147

68

Förslag

Utredningen vill kraftigt understryka de allmänna synpunkter och krav på ökade resurser för högskolans utlandskontakter som framfördes av internationaliseringsutredningen. Detla är så mycket mera angeläget som enligl vad UKÄ:s utredning visade Sveriges internationella kontakter på detta område har varit eftersatta.

Ulredningen instämmer i Svenska institutets önskemål om förstärkning av stipendierna till gäslstuderande och förutsätter all dessa frågor kommer atl behandlas av 1978 års utredning om utländska studerande.

Utredningen finner del angeläget att studieförbunden får möjligheter att vidga sin internationella verksamhet och förutsätter atl dessa frågor tas upp av den inom kommundepartementet tillsatta utredningen om folkrörel­sernas internationella verksamhei.

Svenska institutets stöd till undervisning i svenska vid utländska läroan­stalter bör utvidgas. Ulredningen finner Svenska institutets önskemål om att kunna förstärka olika stödformer väl motiverade och föreslår en ökning med 500000 kr för denna verksamhei.

Medel för gäslföreläsarutbyle, kongressdeltagande m. m. saml för w/by-te inom andra utbildningsområden är högskolan kan komma alt tillföras universiteten och folkrörelserna i ökad utsträckning. 1 avvaktan på en sådan eventuell ulveckling bör Svenska institutets anslag för denna verk­samhet förstärkas med 300000 kr.

Sammanfattningsvis föreslår utredningen följande resursförstärkningar (1000 kr):

Institution/ändamål

Anslag

Förslag

bå 1977/78      (ökning)

Svenska institutet

Stöd till undervisning i svenska vid utländska läro­

anstalter

610

500

Stöd till gästföreläsarutbyte och övrigt personutbyte-

inom området studier och forskning

130

300

800

9    Svenska institutet

Kapitel 9 behandlar Svenska institutets uppdrag och verksamhet samt framlägger uiredningens synpunkter och förslag. Detaljerade redovisning­ar av förslagen ges i kapitlen om Information - förslag. Kulturutbyte -förslag samt Studier och forskning. Olika aspekter av institutets verksam­het las upp i fiertalel kapitel.

Svenska institutet är en statlig stiftelse med uppdrag att främja kullur-och erfarenhetsutbytet med utlandet och genom upplysningsarbete i utlan­det sprida kännedom om svenskt samhällsliv. Verksamheten finansieras i

Prop. 1978/79:147

69

huvudsak över utrikesdepartementets huvudtitel. Budgeten bereds i sam­råd med utbildningsdepartementet.

Svenska institutet har i de senaste årens anslagsframställningar betonat att de finansiella förulsäliningarna för alt tillfredsställa behoven av tjänster och material inom institutets arbetsområden successivt har försämrats. De svenska utlandsmyndigheterna förmedlar utlandets behov och efterfrågan av informationsmaterial. Flera olika grupper och enskilda inom samhälls-och kulluriivel har också anspråk på inslitutels tjänster. Inom kulturlivet är man otillfredsställd med institutets bristande resurser.

Sverige är troligen del enda land i världen som anförtror den statliga utlandsinformalionen ål elt fristående organ med självständig styrelse. Det är också ovanligt att etl särskilt fristående organ har till uppgift alt svara både för den offentliga informationen om del egna landel och för all främja ell fritt kullur- och erfarenhetsutbyte.

Frågan om gemensam administration av den officiella informationsverk­samheten och kultur- och erfarenhetsutbyte har tagils upp av bl. a. 1966 års utredning om Svenska institutet. SIK-utredningen understrycker atl dessa verksamheter har olika målsätlningar och intressanter. Det kan finnas risker för atl dessa olika syften inte alllid hålls klart åtskilda.

De olika verksamheterna har emellertid många beröringspunkter och en samordning av insatserna kan ha praktiska fördelar. Svenska insfitutet har också i stort sell ulfört sitt arbeie på elt sätt som har väckt respekt. En allt större del av det svenska kultur- och erfarenhetsutbytet har numera funnit vägar även utanför institutet. Utredningen anser därför inte att en uppdel­ning av Svenska institutet skulle var moliverad.

Förslag

Eftersom både utrikes- och ulbildningsdepartementet har intressen i Svenska institutet kunde det ur många synpunkter te sig naturligt att utbildningsdepartementet ansvarade för de delar av institutets verksamhet som avser kulturutbyte och slöd till internationella kontakter inom studier och forskning. Institutet måste dock också i fortsättningen i stor utsträck­ning vara kontaktpunkt för utlandsmyndigheterna även i frågor som berör kulturutbyte. Etl delat budgelansvar kan vara prakiiski svårt all genomfö­ra.

Institutet har på grund av stiftelseformen haft vissa svårigheter atl få automatisk kompensation för t. ex. löneökningar och höjningar av gäststi­pendiema enligl faslslälll basbelopp. Utredningen anser dock inle all ett ämbetsverk för Sverigeinformation och kulturutbyte skulle vara en bättre lösning. De prakliska problemen bör kunna lösas genom administrativa beslut.

1 den mån institutet får väsentligt utökade arbetsuppgifter inom något område bör detta reflekteras i sammansättningen av styrelsen. Institutets

Prop. 1978/79:147

70

referensgrupper bör få ett mer aktivt inflytande över institutets verksam­het. Formellt samarbete bör etableras mellan institutet och statens kultur­råd.

Sammanfattningsvis anser ulredningen alt Svenska institutets ställning och huvudmannaskap bör bibehållas oförändrade. Institutels insatser inom kulturutbytet bör främsi avse sådana projekt som kräver förhandlingar och/eller särskilda initiativ. För orientering och praktisk vägledning fill olika intressenter inom området bör ett särskilt sekretariat inrättas.

En betydande förslärkning av institutets budget föreslås, främst för informationsverksamhet. Inslilulel bör i ökad omfaiining framställa infor­mationsmaterial för de nordiska länderna, främst på svenska och finska men i samråd med berörda ambassader också på danska och norska. Vidare bör institutet uppmärksamma behovet av informationsmaterial på de mindre, europeiska språken särskilt för Östeuropa och Medelhavslän­derna, saml vissa u-landsspråk.

För Svenska institutet har i kapitlen 4, 7 och 8 föreslagits ökade resurser enligt följande fördelning (1000-tal kr):

Information: trycksaker, filmvisningar, utställningar,

personutbyte, dokumentation och besöksservice

2565

Personal för dessa ändamål

480

Kulturutbyte: utställningar, översättningsstöd, kontakt­

service

1 200

Personal till kultursekretariat

300

Studier och forskning: stöd till svenskundervisning vid

utländska läroanstalter, gästföreläsarutbyte och övrigt

utbyte

800

Summa

5 345

10   Nordiskt samarbete

Kapitel fO belyser bakgrunden lill och formerna för information och kultursamarbete inom Norden.

Det inlernordiska kultursamarbetet avser utbildning, forskning och all­mänkulturell verksamhet. Beslutande organ är Nordiska minislertådel i vilket ingår medlemmar av varje lands regering. Vidare förekommer etl omfattande bilateralt nordiskl samarbete. Visst samarbete sker inom ra­men för olika fonders verksamhei.

Dessulom finns ett antal inslilulioner för nordiskt samarbete. Flera av dem faller inom Nordiska minislertådels ansvarsområde. Dit hör bl. a. Nordens Hus i Island. Därtill kommer flera kursgårdar m. m. som vanligt­vis drivs i föreningarna Nordens eller någon samarbelsfonds regi. Också det nordiska vänorlsutbylel är väl utbyggt.

Samarbetet med Finland intar av flera skäl en särställning. Finland är del enda land ulanför Sverige där svenska är ell officiellt språk. Vidare har den finska invandringen lill Sverige under lång lid varit omfattande.

Prop. 1978/79:147

71

Förslag

De nordiska samarbelsorganen ger i första hand informaiion om nordis­ka förhållanden och ålgärder, inle om förhållandena i elt enskilt nordiskl land. Ulredningen föreslår därför all Svenska institutet får resurser för atl framställa visst informationsmaterial också på nordiska språk.

De resurser som står till förfogande för kulturutbyle inom Norden är mångdubbelt siörre än vad som finns tillgängligt för ulomnordiskl utbyte. Anslagsbeviljande inslilulioner bör enligl ulredningen söka förenkla bi-dragsförfarandel och skapa vissa reserver för oförutsedda ändamål. Det nordiska kultursamarbetet bör också kunna omfatta gemensamma nordis­ka manifestationer i ulomnordiska sammanhang.

Inom området studier och forskning föreslår utredningen i annat sam­manhang alt Svenska inslilulel får ökade resurser för bl. a. slöd till svensk­undervisning i utlandet. Dessa insatser bör också avse Norden.

Som framgår i kapitlet om personalfrågor m.m. förutsätter utredningen att svenska ambassaden i Helsingfors återfår den lidigare tjänsten med särskild inriktning på kulturområdet.

11    Utbyte med länderna i Östeuropa

Kapitel 11 behandlar fömtsällningarna för Sveriges ulbyte med ländema i Östeuropa.

Länderna i Östeuropa levde efter andra världskriget fram till 1960-talet i en viss isolering från västvärlden. Den politiska regleringen av alla förbin­delser med omvärlden gjorde del svårt för del svenska kulturlivet alt knyta egna kontakter. De östeuropeiska länderna har framfört förslag om statliga kulluravtal för att öka kontakterna. Den svenska regeringen har avvisat officiella bilaterala kulturavtal med hänvisning til den traditionella svenska uppfattningen inom området. Lösningen har blivit att Svenska institutet tecknat särskilda kulturprogram med östländerna. Sådana avtal finns i dag med Albanien, Bulgarien, Jugoslavien, Polen, Rumänien, Sovjetunionen och Ungem. Med Tjeckoslavien och Tyska Demokratiska Republiken sker utbytet på annal sätt.

Tyngdpunkten i de konkreta utfästelserna inom kulturprogrammen lig­ger i dag på forsknings- och utbildningsområdet. Teknisk-vetenskapliga kontakter handläggs av Vetenskapsakademien och Ingenjörsvelenskaps­akademien. På det egentliga kulturområdet fömtsatts i allmänhet att berör­da institutioner kommer överens om utbyte. En del av detta utbyte sker numera utan officiell medverkan. Förutsättningar och intresse för sådani ulbyte varierar från land till land.

Kulturförbindelserna mellan Sverige och länderna i Östeuropa har alltså utvecklats positivt. Grundläggande skillnader i samhällssystemen påver-

Prop. 1978/79:147

72

kar dock på olika sätt det praktiska utbytet. Från svensk sida har det främsta hindret varit den allmänna bristen på resurser inom området.

För informationsverksamheten är förhållandena mycket speciella i Öst­europa. 1 vissa länder är fillträde till utländska ambassader begränsat. Tryckt material används sällan och sänds endasi till mottagare som har accepterat atl ta emot sådant material. Även inom delta område varierar förhållandena från land fill land och har gradvis förändrats lill större öppenhet.

Besöks- och stipendieverksamhelen är enligl de svenska utlandsmyn­digheterna viktiga inslag i utbytet. Svenskundervisningen och de svenska lektorerna spelar en viklig roll för kulturförbindelserna mellan Sverige och länderna i Östeuropa. Sveriges Radios ullandsprogram avlyssnas enligl utlandsmyndigheternas bedömning i viss utsträckning i Östeuropa.

Förslag

Utredningen finner alt särskild stimulans lill ulbytel med Östeuropa är motiverad. För närvarande tas huvuddelen av resurserna för utbyte i anspråk för västvärlden. För utbytet med Östeuropa behövs ofta mera resurskrävande administrativa insalser.

Kulturprogrammen bör endast ange miniminivån för utbytet och infor­mella kontakter av olika slag stödjas. Utbytet bör präglas av ömsesidighet, vilket dock inte får innebära alt varje insats från det egna landets sida skall motsvaras av exakt lika slor insals från del andra landet inom samma område. De föreslagna ökade resursema för personutbyle förutsätts också kunna öka utbytet med Östeuropa.

Den föreslagna ökade satsningen på Svenska institutets informafions-verksamhel förutsätts resultera i flera upplagor av trycksaker på främst ryska, polska och serbo-kroaliska saml språkversioner för Östeuropa av filmer och utställningar.

Utredningens förslag om ökat stöd Ull svenskundervisningen i utlandet bör kunnat underlätta denna verksamhet i Östeuropa.

Medverkan från ambassader och konsulat är i vissa länder en fömtsätt­ning för att utbyte skall kunna genomföras. Det är därför angeläget att utlandsmyndigheterna i Östeuropa får möjlighet atl ägna ökad uppmärk­samhet åt kullur- och informationsfrågorna.

Utredningen föreslår i kapifiet om Personalfrågor m. m. alt utrikesdepar-lemenlet inrättar Ivå rörliga Ijänsler för kulturattachéer. En av dessa bör lill en början placeras i Östeuropa.

Prop. 1978/79:147

73

12   Kontakter med invandrarnas hemländer

Kapitel 12 behandlar invandringen tiil Sverige, insatser inom kultur- och informationsområdena från svensk sida och från invandrarnas hemländer, de svenska utlandsmyndigheternas synpunkter saml utredningens syn­punkter och förslag.

Enligt Statiska centralbyrån fanns vid årsskiftet 1977/78 ca 425000 ut­ländska medborgare i Sverige. Anlalel personer med utländsk bakgmnd är dock störte. Drygt hälften av de utländska medborgarna kommer från de nordiska länderna.

Genom invandrarnas närvaro har inom Sveriges gränser skapats nya och fmktbara möjligheter till utbyte och växelverkan mellan olika kulturer. Men invandrarkulturerna behöver också stöd för atl själva kunna ulveck­las. Statliga myndigheter på kulturområdet skall således ta hänsyn lill invandrarnas behov i den reguljära verksamheten. Särskilda åtgärder före­kommer också, som slödet till utgivning av litteratur på invandrar- och minoritetsspråk.

Sveriges kontakter med invandrarnas hemländer varierar. Kullumtbylet med Finland men också med övriga nordiska länder är intensivt. Inom ramen för del nordiska samarbelel förekommer ett betydande informa­tionsutbyte mellan departement, myndigheter, verk, kommuner, organisa­tioner elc.

För ulbytel med Jugoslavien liksom med övriga länder i Östeuropa förekommer särskild reglering och stimulans.

Förhållandet mellan invandrare och andra svenskar har vikliga kulturel­la aspekter. En förutsättning för atl invandrarna skall kunna anpassa sig är atl deras kontakter med den egna kulturen hålls levande. En annan föml­sällning är att invandrare och andra svenskar ömsesidigt förstår och res­pekterar varandras bakgrund, samhällen och kulturer. Slalens invandrar­verk har ofta betonat att svenskarnas attityder är den viktigaste faktorn.

Radio och TV kan spela en viktig roll för ökade kontakter med invand­rarnas hemländer. Det kan därför vara mofiverat atl man från svensk sida köper in flera TV-program och filmer från dessa länder. Också pressen har stor betydelse.

Förslag

Ulredningen föreslår en särskild satsning på informationsutbyte med invandrarnas hemländer. Särskilda stipendier skulle kunna stimulera kon­takter och samarbele på massmedieområdet och leda till ökad kunskap om respektive länder. Stipendierna bör uppgå lill minst tio per år och kunna tilldelas både invandrare och andra svenskar för projekl i Sverige eller invandrarans hemländer. För detta ändamål föreslås särskilda medel om 200000 kr. Invandrarverkel bör närmare utforma bestämmelserna för med­lens användning.

Prop. 1978/79:147

74

För den allmänna Sverigeinformationen i invandrarnas hemländer be­hövs enligt de svenska utlandsmyndigheterna mera informationsmaterial på de olika invandrarspråken. Dessa önskemål bör kunna tillgodoses ge­nom de föreslagna ökningarna lill Svenska institutets informationsverk­samhet.

Ett ökat utbyte med invandrarnas hemländer förutsätter främst en för­stärkning av de ordinarie anslagen för kulturutbyte.

Som framgår av kapitlet om Personalfrågor m. m. föreslår utredningen att ulrikesdeparlementel inrättar två rörliga tjänster-för kulturattachéer. En av dessa bör fill en början placeras i Medelhavsområdel, där flertalet av invandrarnas hemländer finns.

13   U-länder kulturstöd och kulturutbyte

Kapitel 13 behandlar förutsättningar och problem i samband med ell svenskl kultur- och informationsutbyte med u-länderna, beröringspunkter mellan kulturstöd och kulturutbyte samt frågan om personutbyle mellan Sverige och u-Iänderna.

Motiven för kulturutbytet med u-länderna är desamma som för utbyte med andra länder: vårt eget behov av stimulans och kontakter över grän­serna för atl motverka vår egen språkliga och geografiska isolering. För kontakterna med u-länderna finns också särskilda skäl. Genom vårt ut­vecklingssamarbete har vi kommil i nära kontakt med vissa u-länder. U-länderna har också ett behov av att återupptäcka sin egen kultur och därmed stärka sin nationella identitet. Del är angelägel atl ömsesidigheten och mångsidigheten i umgänget med dessa länder stimuleras. Elt jämbör­digt och ömsesidigt utbyte med i-länder kan bidra till alt stärka u-landskul-lurerna.

Förutsättningarna för ett sådant jämbördigt utbyte kan kanske vara bättre för ell land som Sverige, ulan ell kolonialt förflutet. 1 prakliken är emellertid del svenska kulturutbytet med u-länder myckel begränsal. Svenskl kulturliv saknar de kontakter som de gamla kolonialmakterna kunnai arbeta upp och bibehålla.

Kullurutbylel med u-länder innebär emellerlid speciella svårigheter som motiverar särskilda åtgärder. Ulbylel är betydligt dyrare än vårt traditio­nella utbyte med Norden, västvärlden och Östeuropa. Svenska institutio­ner saknar ofta direkta kontakter i u-länderna. Intresserade u-landsinslitu-tioner är ofta för svaga för atl klara av sin del av utbytet såväl ekonomiskt som organisatoriskt. De kräver ofta alt bistånd också skall ingå i utbytet vilket ulgör en återhållande faktor för den svenska parlen.

Utredningen anser att kulturutbytet med u-länderna bör vara ett normalt led i det allmänna kulturutbytet och finansieras inom ramen för de ökade anslag som utredningen föreslår för olika myndigheter, institutioner och

Prop. 1978/79:147

75

andra organ på detta område. Svenska inslilulel bör kunna bistå med kontaktservice, samarbete och stimulans. Men utbytet med u-länderna kan också kräva särskilda ekonomiska insalser.

Utredningen anser att del får betecknas som en brist att det inom ramen för det nuvarande personutbytet finns så få möjligheler för personer från u-länderna atl ta del av svenskt kunnande på olika områden.

Utredningen anser därför alt möjligheten lill stipendier bör ökas. På samma sätt som nu sker beträffande Östeuropa bör statsmakterna kunna göra skilda satsningar för all intensifiera personutbytet med u-ländema. Stödet bör i första hand gå till korttidsslipendier som möjliggör för specia­lister som så önskar atl komma till Sverige.

Med få undanlag bedrivs den statligt finansierade allmänna Sverigeinfor­mationen i u-länderna på samma säll som i övriga delar av världen. Samma material och samma metoder används. Resurserna för informationsverk­samheten i u-länderna har alltid varil begränsade.

Förslag

Utredningen föreslår en femårig försöksverksamhet för alt undersöka förutsättningarna för ett förstärkt kulturutbyte med u-länderna. 1 första hand bör man då försöka stimulera u-landsprojekl i Sverige. De kontakter som då uppstår kan i sin tur leda till spontant iniresse för svenska kultur-manifestationer i respeklive land.

U-landsmanifestationer i Sverige finansieras redan i dag i viss utsträck­ning genom SlDA:s informationsanslag. Försöksverksamheten förutsätter alt sådana medel i ökad utsträckning används för all låta u-ländema presentera sina länder och sin kullur i Sverige. Finansieringen av de svenska projekl som kan komma lill stånd i u-länder fömtsatts ske inom ramen för del allmänna kulturutbytet.

För all leda den föreslagna försöksverksamheten bör en u-landsgmpp tillsällas med representanter för bl. a. ulbildnings- och utrikesdepartemen­ten, SIDA, Svenska institutet och slatens kulturtåd. Som sfimulans till ett ökal utbyte bör särskilda medel kunna ställas till förfogande av berörda organ. Dessa medel bör kunna administreras av Svenska institutet och redovisas i särskild ordning.

Ett förstärkt samarbele mellan institutioner i u-länder och i Sverige skulle enligt utredningens mening kunna ingå i elt bredare samarbete och i så fall bekostas ur anslaget för intemalionellt utvecklingssamarbete.

Ulredningen anser att korttidsslipendier till Sverige borde kunna ingå i ell bredare samarbele med u-länderna. Det gäller främsi u-landsstipen-diater till Sverige men också svenskar till u-Iänderna i den mån sådana besök sker inom ramen för ell utbyte mellan institutioner i Sverige och u-länderna.

Ett sådani stöd borde kunna ges genom all särskilda medel ur anslaget

Prop. 1978/79:147

76

för internationellt utvecklingssamarbete ställdes till förfogande för detta ändamål. Eftersom SIDA numera inle handlägger sådan stipendieverksam­het kunde det vara naturligt atl medlen administreras av Svenska inslilulel och redovisades i särskild ordning. Med hänsyn till att flera departement, myndigheter och institutioner har sakkunskap och intressen inom detta område borde det vara angeläget alt finna former för samråd vid beslut om stipendielilldelning.

Ulredningen föreslår i informalionsavsnillet alt ökade resurser ges åt Svenska institutet för informationsverksamhet. Inom ramen för denna bör det enligl utredningen bli möjligt att salsa även på informationsmaterial som är anpassat lill u-landsförhållanden.

14   Frågan om kulturavtal

Kapitel 14 behandlar frågan om Sverige skall ingå bilateriala statliga kulturavtal med andra länder.

Kulturavtal är en överenskommelse mellan två regeringar om formerna för och i viss fall omfaltningen av kulturutbytet mellan de båda länderna. Det får ofta formen av elt officiellt ramavtal som syftar till att allmänt främja ulbytel. Sverige har hittills inte på regeringsnivå ingått bilateriala kulturavtal med andra länder.

Önskemål om kulluravtal med Sverige har framförts främst av de östeuropeiska länderna. Särskilda problem med bl. a. valulabestämmelser i utbyte med Östeuropa har motiverat någon form av gemensam överens­kommelse på kulturområdet. Det har lösts sä att Svenska insitutet efter samråd med utrikes- och utbildningsdepartementen tecknar särskilda kul­turprogram med i första hand de östeuropeiska länder som så önskar. Genom kullurprogrmamen har utbytet med Östeuropa funnit en allmänl godtagbar form. Utbytet har också ökal under senare år. Dessutom går en del av utbytet med vissa östländer utanför programmen.

Även vissa västländer har framfört propåer om kulturavtal. Del har främsi gällt länder i Sydeuropa såsom Grekland, Portugal och Spanien. Vissa u-länder har också uttryckt önskemål om kulturavtal.

Utgångspunkten för bedömningen är frågan om en ändring av nuvarande praxis kan anses medföra fördelar ur utrikespolitisk synvinkel och/eller för Sveriges kulturutbyte med utlandet och det svenska kullurlivet.

Utredningen finner atl den goodwill-skapande effeklen av eventuella svenska kulluravtal med de östeuropeiska länderna i dag får anses vara obelydlig. Belräffande u-ländema skulle kulluravtal kunna spela en viss utrikespolitisk goodwill-skapande roll på kort sikt. Del kunde underiätla kontakterna med länder där det svenska kulturlivet har få eller inga egna kontakter. När del gäller västländer torde det konkreta innehållet i ulbylel spela siörre roll än formerna.

Prop. 1978/79:147

77

Vid bedömningen av frågan om kulluravtal måste slorl avseende fästas vid kullurlivets synpunkter. Från del svenska kullurlivels sida betonas ofta grundprincipen om ett fritt och ubundet ulbyte över gränserna. Del finns risker för att kulturavtalen skulle ge en mera officiell prägel åt utbytet och leda till icke önskvärda bindningar. Innehållel i kulturavtalen kan lätt bli ett resultat av önskemål och påtryckningar från omvärlden snarare än ett uttryck för en genomtänkt politik från det egna landel.

En förändring av den nuvarande svenska inställningen till kulluravtal skulle kunna skapa stora förväntningar på Sverige i frågan om ökade resurser. Prakiiski skulle slalliga kulturavlal slälla större krav på admini­strativa insatser av berörda departement.

Förslag

Ulredningen finner att övervägande skäl lalar för en oförändrad svensk inställning till statliga bilaterala kulturavtal. Med länder som av speciella skäl begär en reglering bör Svenska institutet liksom hittills kunna ingå särskilda kulturprogram. Andra alternativ är olika former av överläggning­ar med sammanlrädesprolokoll m. m. som bör kunna inilieras av Svenska inslitutet. Beträffande u-länder kan det visa sig ändamålsenligt alt även ta med vissa kulturfrågor i övergripande ramavtal avseende såväl utveck­lingssamarbete som ekonomiskt, tekniskt och vetenskapligt samarbele.

15    Samråd mellan allmän, kommersiell och turistinriktad informa­tion

Kapitel 15 behandlar frågan om samråd mellan ansvariga organ för allmän, kommersiell och turistinformation.

Det finns ett påtagligt samband mellan den allmänna Sverigeinforma­tionen och den kommersiella informationen i export- eller turismfrämjande syfte. 1 den mån ökade kunskaper om Sverige lägger grunden för etl positivt intresse för vårt land kan delta också komma alt omfatla svenska produkter eller Sverige som turistland. Omvänt kan goda erfarenheter av svenska varor skapa eller befästa en positiv inställning till Sverige överhu­vudtagel. Den allmänna, kommersiella och lurismfrämjande informations­verksamheten har också tidigare varit organisatoriskt sammankopplade.

Svenska institutet, Sveriges exportråd och Sveriges turistråd beslutar självständigt om sina respeklive verksamheler. För Svenska inslilulel är allmän Sverigeinformation en huvuduppgift. För Exportrådet och Turist­rådet är informationsverksamheten i regel elt led i olika konkreta projekl och satsningar. Exportrådet och Turistrådet arbelar kommersiellt och disponerar inte några särskilda medel för informationsverksamhet.

Prop. 1978/79:147

78

Statens och näringslivets gemensamma satsningar på Svensk-Internatio­nella pressbyråns (SIP) nyhelsbulleliner och tidskriften Sweden Now är ett uttryck för det nära sambandet mellan allmän och kommersiell informa­tion.

Att vidmakthålla och stimulera utlandets intresse för Sverige och svens­ka förhållanden är den gemensamma målsältningen för allmän, kommersi­ell och lurismfrämjande informaiion. Den allmänna Sverigeinformationen är för den kommersiella och den turismfrämjande verksamheten ett vikligt slöd och en bakgrund för deras särskilda insatser i olika länder. Svensk ekonomi liksom svensk industri och teknik är inslag i den allmänna bilden av Sverige.

Utredningen finner det riktigt att verksamheter med olika syften i prin­cip har olika huvudmän. Den allmänna Sverigeinformationen får således inte styras av exportfrämjande syften även om dessa verksamheter på fältet kan samordnas. Den nuvarande ordningen med skilda organ för skilda informationsuppgifter förefaller därför ändamålsenlig.

Förslag

Utredningen föreslår alt elt mera regelbundet samråd etableras mellan representanter för olika informationsorgan. Samrådet bör ha informell karaktär och äga rum i former som parterna själva kommer överens om. Policyfrågor och praktiska frågor kan behöva diskuteras på olika nivåer. I båda fallen förutsätts utrikesdepartementet vara initierande och samman­hållande instans.

16   Personalfrågor. Utlandskontor. Sverigehuset

Kapitel 16 behandlar frågor om personal som handlägger kultur- och informationsfrågor i utlandet. Det behandlar också frågor om särskilda kulturhus och informationskontor utomlands samt om Sverigehuset i Stockholm.

Personal

Det praktiska informationsarbetet ulomlands bedrivs till stor del vid de svenska utlandsmyndigheterna. Omfattningen och inriktningen av infor­mationsarbetet varierar. Många utlandsmyndigheter är hårt belastade och hinner endast med den efterfrågestyrda informationen. Detta gäller främst ambassaderna i mindre länder, där del inte finns särskilda kulturattachéer eller pressattachéer. Informationsarbetet vid flertalet utlandsmyndigheter måste skötas av utrikesförvaltningens ordinarie personal.

Prop. 1978/79:147

79

Särskilda kulturattachéljänsler finns för närvarande vid ambassaderna i Bonn, London och Washington. I Oslo finns etl kulturråd. Chefen för Swedish Information Service och direktören vid Cenlre Culturel Suédois i Paris har uppgifter som motsvarar en kulturattachés. Vid vissa ambassader handlägger pressattachéerna också vissa informationsfrågor.

Pressattachétjänsler finns idag vid ambassaderna i Bern, Bonn, Bryssel,[REDACTED_EFTERNAMN], Helsingfors, Köpenhamn, London, New York, Oslo Ottawa, Paris, Rom, Tokio, Washington och Wien.

Förslag

Utredningen föreslår alt utrikesdepartementet inrättar minsl två nya rörliga tjänster för kulturattachéer. Utredningen vill därmed understryka behovel av ökad flexibilitet inom områdei. Det är svårt att med endasi några få fasla tjänster försöka fånga upp intresset för och ulbylel med nya länder och regioner såsom u-länderna, östländerna och invandrarnas hem­länder. Inledningsvis bör en sådan tjänst tillsättas i Östeuropa och en i Medelhavsområdel där också flertalet av invandrarnas hemländer finns. Ulredningen förutsätter också alt ambassaden i Helsingfors återfår den tidigare tjänsten med särskild inriktning på kulturområdet.

I vissa fall kan del också vara önskvärt med mera tillfälliga insatser av utomstående personer för vitalisering av utbytet eller för rapportering av företeelser inom kulturområdel som ambassaderna inle har resurser för att bevaka. Ulredningen föreslår ell särskilt anslag om 200000 kr. för detta ändamål.

Utredningen anser också atl slor vikt bör fästas vid kultur- och informa­tionsfrågor i personalutbildningen inom utrikesdepartementet. Del gäller också lokalanslällda tjänstemän som bör ges lillfälle till kontakter med det svenska samhällel.

Möjligheter för utrikesförvaltningens personal att tjänstgöra vid de olika departement, myndigheter och institutioner som arbetar med kultur- och informationsfrågor i Sverige bör tillvaratas. Det bör i sin tur ge möjlighet för dessa myndigheter atl under viss lid placera personal vid de svenska utlandsmyndigheterna.

Utlandskontor

Swedish Information Service (SIS) i New York och Cenlre Culturel Suédois (CCS) i Paris har vuxit fram utifrån sinsemellan olika och mycket specifika förutsättningar. De har visal sig utgöra användbara instmment för det svenska kultur- och informationsutbytet i Nordamerika och Frank­rike. Utredningen finner därför inte någon anledning all föreslå förändring­ar avseende SIS och CCS, deras inriklning, organisation eller huvudman­naskap.

Prop. 1978/79:147

80

Att investera och binda resurser i fiera kulturhus och informationskon­tor finner ulredningen inte motiverat.

Sverigehuset

Utredningen har framhållit belydelsen av vårt säll alt la emot uiländska besökare. 1 detla perspektiv bör Sverigehuset i Slockholm ses som en resurs för den allmänna Sverigeinformationen. 1 huset finns förutom lo­kaler för Svenska institutet, utrikesdepartementels pressrum, Sveriges turistråd och Stockholms Turisltrafikförbund också utställningshall, film­sal, konferensrum, turistmottagningsservice och restaurang.

Förslag

Ulredningen anser atl frågan om Sverigehusets karaktär bör utredas närmare av berörda departement. En ulgångspunkt bör vara att elt Sveri­gehus kan ge många möjligheter till levande Sverigeinformation.

Sammanställning av förslag

De verkliga behoven inom de områden som utredningen haft alt belysa uppgår till stora belopp. En fortlöpande förslärkning under lång tid framåt kommer att bli nödvändig. 1 det rådande ekonomiska läget föreslår utred­ningen som ell första steg i utbyggnaden av Sveriges kultur- och informa­tionsutbyte med utlandet ökade resurser med ca 10 miljoner kronor.

Som framgår av sammanfattningen föresläs dessa ökade resurser förde­lade enligl följande fördelning (I 000-tal kr):

Information

Svenska Institutet

-

trycksaker, filmvisningar, utställningar, personutbyte, doku­mentation och besöksservice

2565

-

Personal för dessa ändamål

480

Utrikesdepartementet

-  journalislinbjudningar och särskilda manifeslalioner

250

Informationsutbyte med invandrarnas hemländer

200

Summa 3495

Prop. 1978/79:147

81

Kulturutbyte

Statens kulturråd

-

regionala museer, orkestrar och teatrar

1 400

-

fria grupper, amatörer, internationella organisationer samt konferenser, festivaler m. m.

950

-

handläggning och erfarenhetsutbyte

150

Summa  2 500

Svenska institutet

-

utställningar (av museikaraktär)

800

-

konlaklservice, översätlningsstöd, publikationer samt verk­samhet vid kulturhuset i Paris m. m.

500

-

personal för kultursekretariat

300

Summa 1 600

Övriga

-                                                                                  större museer och kulturinstitutioner, särskilt för mottagande

verksamhei

1500

Utrikesdepartementet

-   särskild kontaktverksamhet

200

Summa 1700

Studier och forskning

Svenska institutet

-                                                                                    stöd till svenskundervisning vid utländska läroanstalter, gäst­

föreläsarutbyte och övrigt utbyte

800

Totalt ökade resurser

Information

3 495

Kulturutbyte

5 800

Studier och forskning

800

Summa ökade resurser 10095

6   Riksdagen 1978179. I saml. Nr 147

Prop. 1978/79:147

83

Bilaga 2.2

Sammanställning av remissyttrandena, upprättad inom utrikes- och utbildningsdepartementen

Allmänt

Utredningens betänkande har vid remissbehandlingen fått ett i stort sett gynnsamt mottagande. Betänkandet anses på ett övertygande sätt ha visat både motiven för och behovet av ett vidgat kultur- och informa­tionsutbyte över gränserna. En bred remissopinion delar utredningens uppfattning att vårt beroende av utlandet tillsammans med vår språkliga isolering gör det särskilt angeläget att söka vidmakthålla och fördjupa kunskapema om Sverige utomlands, liksom att svenskt kulturliv till­förs impulser och erfarenheter från andra länder.

Remissinstanserna välkomnar överlag den grundliga kartläggning som utredningen gjort av olika organs och institutioners kultur- och informa­tionsutbyte med utlandet. Utredningen anses därigenom i fortsättningen få stort värde som informationskälla på områdei.

Flertalet remissinstanser tillstyrker i huvudsak de förslag som utred­ningen lagt fram på informationsområdet. De anser emellertid att de re­sursförstärkningar som föreslås är otillräckliga och vill därför se dem endast som ett första steg i en gradvis utbyggnad av denna sektor.

Utredningens förslag om ökad tonvikt vid kultur- och informationsut­bytet med övriga nordiska länder, Östeuropa, invandrarnas hemländer och u-Iänderna välkomnas allmänt.

Flera remissinstanser understryker önskemålet att åstadkomma en klarare arbetsfördelning mellan de myndigheter och organ som svarar för kulturutbyte och informationsverksamhet.

Information

Så gott som samtliga remissinstanser som uttalat sig i informationsfrå­gorna ansluter sig till utredningens förslag om väsentligt för­stärkta resurser till Svenska institutet för infor­mationsverksamhet. Förslaget tillstyrks av ambassaderna i Bonn, Buenos Aires, Bukarest, Helsingfors och New Delhi samt av Svenska institutet, socialstyrelsen, slalens kulturråd. Svenska filminstitu­tet, SO, UHÄ, Landstingsförbundet, Folkparkernas centralorganisation, LO, TCO och Sveriges industriförbund.

Svenska institutet instämmer helt i utredningens bedömning att stödet till informationsutbytet med utlandet i olika former måste byggas ut suc­cessivt under en längre tid. Institutet tillstyrker vidare i allt väsentligt de förslag utredningen lägger fram inom informationsområdet. Det gäller särskilt utredningens uppfattning att de omedelbara anslagsökningarna gör större nytta om de sätts in centralt till Svenska institutet än om de sprids över ett större område.

Statens kulturråd instämmer i utredningens uppfattning att de anslags­ökningar som föreslås på informationsområdet gör större nytta om de sätts in centralt. Med de förstärkta resurser som Svenska institutet före-

Prop. 1978/79:147

84

slås få bör institutet kunna förbättra sina möjligheter all samarbeta med såväl myndigheter som organisationer.

LO föreslår att resurser genom Svenska institutet ställs till löntagaror­ganisationernas förfogande för tolkservice och översättningsarbete. För LO:s vidkommande bör de kanaliseras till Arbetarrörelsens internatio­nella centrum.

TCO ser med tillfredsställelse på utredningens synpunkter beträffande Svenska institutet. Det belopp som av utredningen föreslås tillfalla insti­tutet ser dock TCO som alltför knappt men utgår ifrån att det är ett för­sta steg i en gradvis upprustning. Erfarenheter av TCO:s samarbete med institutet på arbetsmarknadsområdet visar att institutels resurser på detta område är klart otillräckliga för att tillgodose väsentliga minimibehov.

Utredningens synpunkter rörande Sveriges Radios ut­landsprogram har tagits upp i ett tjugotal remissyttranden. Fler­talet remissinstanser delar eller har ingen erinran mot utredningens be­dömning att utlandsprogrammens stmktur och omfattning i stort bör bibehållas. Från flera håll understryks förslaget om prioritering av pro­gramexporten och sändningarna på svenska. Med hänvisning till det bristfälliga underlag för bedömning av utlandsprogrammens effekter och funktion som utredningen pekar på efterlyser några remissinstanser en förnyad prövning av utlandsprogrammens roll.

Statens kulturråd instämmer i utredningens förslag om prioritering inom ramen för en reellt oförändrad budget av de svenska sändning­arna och programexporten. Kulturrådet anser att det är viktigt att en förnyad översyn av utlandsprogrammens verksamhet och funktion myc­ket snart kommer till stånd. SAF understryker betydelsen av program­exporten och anser att utlandsprogrammen på sikt bör ges ökade resur­ser att verka inom den officiella Sverige-informationen. Sveriges indu­striförbund betonar vikten av ökade resurser fill export av radio- och TV-program. Industriförbundet tror att sändningarna på främmande språk har stort värde men anser att en ordentlig mottagarstudie bör göras innan ytterligare resurser tillförs.

Sveriges Radio delar utredningens bedömning att exportprogrammen spelar en viktig roll för Sverige-informationen utomlands och skulle vilja öka programexporten till fler utomeuropeiska språkområden. Ökad sats­ning på programexport och svenska sändningar kan endast åstadkom­mas genom att ökade medel ställs till utlandsprogrammens förfogande, hävdar Sveriges Radio, som finner det angeläget att resurser ges för att upprätthålla den hittillsvarande verksamheten. En omfördelning av nu­varande anslag skulle, enligt Sveriges Radio, tvinga fram nedläggning av program på vissa språk.

Beredskapsnämnden för psykologiskt försvar understryker starkt bety­delsen av utlandsprogrammens sändningar ur informationssynpunkt, framför allt i en kris- eller krigssituation. En förutsättning för deras ef­fektivitet är enligt nämnden att man redan i fredstid har omfattande och regelbundna program. Nämnden är i likhet med utredningen medveten om möjligheterna till störning av utlandsprogrammens sändningar. Sam­tidigt påpekas emellertid att det i ett kris- eller krigsläge inte behöver ligga i stormakternas intresse att söka störa svenska kortvågssändare. Televerket framhåller på denna punkt att det knappast heller är prak­tiskt genomförbart att fullständigt störa utsändningarna. Verket anser att utlandsprogrammen alltjämt utgör en värdefull resurs i kritiska lägen.

Prop. 1978/79:147

85

Några remissinstanser uttalar sig om förslaget alt S v e n s k - i n t e r-nationella pressbyråns behov av ökade medel bör kunna tillgodoses av utrikesdepartementet och Sveriges allmänna exportföre­ning gemensamt. Sveriges industriförbund anser att det inom Svensk-in-temafionella pressbyrån finns en outnyttjad potential av kunnande och förmåga som man bör ta till vara genom att ge den ökade resurser.

LO hävdar att betydande statliga bidrag satsas på näringslivets inter­nationella information medan löntagarorganisafionerna saknar sådana bidrag. LO anser att staten har behov av att i olika former till utlandet förmedla nyheter om svenskt samhällsliv och svenska förhållanden i vid bemärkelse. Utöver det egna nyhetsmaterialet skall material från olika intressenter i samhället förmedlas. De organ som har ansvar för denna förmedling bör enligt LO:s uppfattning vara helt fristående från utom­stående intressen. Statligt stöd bör enligt LO ges till bl. a. näringsli­vets och löntagarorganisationernas informationsverksamhet.

7'CO anser atl Svensk-internationella pressbyrån med hänsyn till sina uppgifter och sin ställning bör vara helt finansierad med statliga medel. Sammankopplingen med näringslivsorganisationer bör sålunda upphöra. Det material som Pressbyrån förmedlar kan därmed uppfylla kravet på saklighet och mångsidighet på elt mer tillfredsställande sätt.

SAF inslämmer i utredningens rekommendation om fortsatt stöd till tidskriften Sweden Now och anser att en breddning till fler språkområden är väl motiverad. Sveriges industriförbund menar atl Sweden Now ger ett mycket värdefullt bidrag till formandel av Sverige­bilden utomlands. Upplagorna bör ökas, fler språkgrupper införas och målgrupperna breddas. För att åstadkomma detta krävs specialresurser vilka bör tillskjutas av statliga medel genom inköp av prenumerationer. Konsumentverket finner det angeläget atl tidskriften får stöd och resur­ser för att vidareutvecklas enligt nuvarande inriktning. Verket anser dock att samhällsintressena i fortsättningen bör komma lill uttryck på ett mer markant sätt, så att de slarka företagarintressen som gör sig gäl­lande vid utformningen av tidskriften balanseras bättre.

Flera remissinstanser anser i likhet med utredningen att många o r-ganisationer och folkrörelser behöver stöd för att kun­na öka sin internationella kontaktverksamhet. Någ­ra hänvisar härvid till den utredning om folkrörelsernas internationella kontakter som f. n. görs inom kommundepartementet. Statens kulturråd beklagar att ulredningen inte ansett sig ha möjlighet att presentera för­slag som främjar organisationernas möjligheter att medverka i den svenska utlandsinformationen. Även Folkets husföreningarnas riksorga­nisation säger sig i utredningen sakna ett samlat grepp beträffande folk­rörelsernas medverkan i informations- och kulturutbytet med andra länder. LO framhåller att det unika med starka idébärande och inter­nationellt inriktade folkrörelser borde ha föranlett en djupare analys av ämnet och förslag om Ökade samhällsinsatser för deras informations-och kulturutbyte. Ett statsbidrag till Arbetarrörelsens internationella centrums bulletin och till LO:s internationella informationsinsatser skul­le också ligga i linje med utredningens direktiv, påpekar LO.

Liksom LO anser ytterligare några remissinstanser att statliga bidrag borde utgå fill folkrörelsernas internationellt inriklade informationsverk­samhet.

Folkparkernas centralorganisation anser det rimligt att staten ger bidrag till folkrörelserna för informationsinsatser.  Centralorganisatio-

7    Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 147

Prop, 1978/79: 147

86

driva informationsverksamhet i länder varifrån en betydande utvandring nen understryker att det är av särskild vikt att folkrörelserna kan be-till Sverige sker. TCO yrkar för sin del att statligt bidrag skall utgå också till fackliga löntagarorganisationers informationsverksamhet.

Statliga insatser till stöd för folkrörelsernas internationella kontakt­verksamhet efterlyses även av Folkbitdningsförbundel, Sveriges ung­domsorganisationers landsråd. Konstfrämjandet och Centerns ungdoms­förbund.

Kulturutbyte

Enligt utredningen måste kulturlivets fria och själv­ständiga ställning vara en huvudprincip också för det interna­tionella utbytet. En förstärkning av de statliga resurserna till kulturut­byte måste ha som mål att stimulera en mångsidig verksamhet, inte att styra denna verksamhels inriktning och innehåll.

Denna grundsyn delas, mer eller mindre uttryckligt, av alla remiss­instanser, men några pekar på de konflikter som kan uppstå vid utbyte med länder med ett annat synsätt. Ambassaden i London, t. ex., noterar att i och med att man har konstaterat att kulturutbytet har elt allmänpo­litiskt värde måste man också erkänna att dess genomförande inte alltid helt kan frikopplas från överväganden rörande effekten på konkreta svenska intressen i ett visst land. Ambassaden i New Delhi understryker att kulturutbytet måste äga rum på båda parternas villkor. Rikskonserler framhåller för sin del att ett centralt problem som utredningen inte närmare analyserar är den starka kommersiella styrningen av den in­ternationella musikmarknaden. Liknande synpunkter framförs av en rad instanser på musikområdet. Även barnfilmrådet beklagar att utredning­en inte har haft möjlighet att göra någon genomlysning av det omfattan­de kultur- och informationsutbyte som sker på kommersiell väg, efter­som just utbytet av bamfilm till största delen sker på kommersiella grun­der. Också statens ungdomsråd m. fl. tar upp frågan om det kommer­siellt styrda kulturutbytet och framhåller att en kartläggning av detta är angelägen.

Utredningen understryker kraftigt behovet av en förstärkning av de statliga bidrag som i olika former utgår till kulturlivets internatio­nella utbyte. Alla remissinstanser instämmer i denna bedömning. Svenska institutet, statens kulturråd. Musikaliska akademien, Svenska unescorådet och en rad instanser i övrigt anför att som också utred­ningen framhållit de ökningar som det varit möjligt att rymma inom ramen för utredningsförslaget inte är tillräckligt omfattande.

Behovet av en samordning av resurserna understryks i åtskilliga yttranden, bl. a. från Svenska institutet, kulturrådet. Operan, Riksteatern, statens konstmuseer och LO. Många menar att denna samordning bör ske inom ramen för Svenska institutet. Detta är institutets egen uppfattning. Liknande synpunkter framförs av flera ambassader, RRV, riksanlikvarieämbelet och slalens historiska museer, NUNSKU, unescorådet, Fotkbildningsförbundet och Sveriges författarförbund m. fl. Statskontoret förordar en starkare betoning av Svenska institutets roll som "kulturinstitut" och aktualiserar en överföring av det departe-mentala ansvaret för institutets olika verksamheter till utbildningsdepar­tementet. Riksteatern föreslår att de förstärkningar som enligt utred­ningens förslag skulle tillfalla statens kulturråd och Svenska institutet

Prop. 1978/79: 147

87

omfördelas så att förstärkningarna sammanförs till etl slags stödfond, över vilken ett fristående samrådsorgan under Svenska institutet har att bestämma.

Uiredningens förslag till fördelning av huvudansvaret för kulturutbytet mellan statens kulturråd, Svenska institutet och kultur­institutionerna lillslyrks av ungefär hälften av de remissinstanser som yttrar sig Över del, bl. a. ambassaderna i Athen och New Delhi, slatens kulturråd. Rikskonserter, Musikaliska akademien, Svenska kommunför­bundel. Landstingsförbundet, KLYS, Musikerförbundet och Tea t er för­bundet.

Ulredningen föreslår att anslag för kulturutbyte som en­dast kräver ekonomiska bidrag förs till statens kulturråd medan anslag för kulturutbyte som kräver förhand­lingar, teknisk samverkan och/eller särskilda initiativ förs till Svenska institutet, som är en naturlig kontakt­punkt för uUandsmyndigheterna.

Liksom i frågan om fördelningen av huvudansvaret mellan de båda institutionerna är remissopinionen splittrad när det gäller utredningens förslag till anslagsfördelning. Mindre än hälften av dem som yttrar sig godtar oreserverat de redovisade förslagen. Hit hör bl. a. statens kultur­råd, Musikaliska akademien. Folkparkernas centralorganisation, musei-nämnderna i Göteborg och Malmö och KLYS. Kulturrådet betonar vik­ten av den mottagande verksamheten och förutsätter att de medel som rådet föreslås få att fördela också skall avse denna, för såväl de regio­nala institutionerna som övriga arrangörer inom organisations- och föreningslivet.

Klart negativa till utredningsförslaget är bl. a. Svenska inslitutet, Rikslealern, riksantikvarieämbetet och slalens historiska museer, svenska unescorådet och LO.

Flera instanser pekar på att det är mera sällan som kulturutbyte kan genomföras ulan förhandlingar eller teknisk samverkan. Andra menar att den föreslagna fördelningen är oklar och i vissa fall kan leda till olika behandling av i övrigl jämställda institutioner.

För centralmuseernas utställningsprojekt i ut­landet föreslår utredningen att anslag finns hos Svenska institutet. För de regionala museernas utbytesverksamhet, åter, föreslås att anslaget ligger hos kulturrådet. Utbytesteknisk assistans bör, enligt utredningen, kunna ges genom Svenska institutet. Vidare föreslås att anslag för mottagande verksamhet finns hos stör­re   museer   i form av förstärkta ulställningsanslag.

Slatens kulturråd anför att de statliga museerna själva bör förvalta medel för sin egen utställningsverksamhet i utlandet. Riksutställningar ifrågasätter om Svenska institutet bör ges tillfälle atl bygga upp egna re­surser på utställningsområdel. Riksantikvarieämbetet och slatens histo­riska museer, åter, lillstyrker att medel för av centralmuseerna produce­rade utställningar finns centralt, lämpligen hos Svenska institutet. Det kan dock, enligt myndigheten, ej anses självklart att medel för liknande verksamhet initierad av provinsmuseerna skall finnas hos statens kultur­råd. Under alla förhållanden bör de båda kategorierna behandlas enhet­ligt. Vidare menar myndigheten alt även medel för visning av utländska utställningar vid cenlralmuseerna bör finnas i form av ett samlat anslag hos Svenska institutet, att fördelas till centralmuseerna efter ansökan. Föreningen Sveriges tandsantikvarier påpekar vikten av att Svenska in-

Prop. 1978/79:147

88

stitutet får användas som kontaktorgan i länsmuseernas internationella utslällningsverksamhet. Göteborgs museinämnd framhåller att enligt uiredningens förslag blir andra större museer än centralmuseerna i sin planering beroende av budgetårsbundna projektbidrag med osäkert ut­fall för anslagens storlek. Malmö museinämnd, åter, menar atl förslaget om ett särskilt statligt anslag för de regionala museernas utbytesverk­samhet måste ses som en synnerligen viktig stimulansåtgärd. Nämnden tillstyrker att statens kulturråd blir fördelande instans.

Enligt uiredningens huvudförslag får Svenska institutet inte några medel till insatser på teater- och musikområdena. Ut­redningen föreslår att statens kulturråd får dels ett centralt anslag för regionala och lokala teater- och musikinstitutioner, dels ett anslag för slöd till fria grupper och amatörer för utbytesverksamhet.

Svenska musikerförbimdei anför alt det bör övervägas att avsätta en viss del av det årliga bidraget till de lokala och regionala institutionerna för förbrukning inom en treårsperiod för utlandsverksamhet. Detta skulle förutsätta en ökning av nuvarande grundbelopp med ett visst be­lopp avsett för gästspel i utlandet. Härutöver menar förbundet att möj­ligheler bör finnas atl hos kulturrådet begära tilläggsbidrag för utlands­verksamhet. Svenska tealerförbundel tillstyrker den föreslagna uppdel­ningen mellan kulturrådet och Svenska institutet. Däremot ställer sig förbundet tveksamt till anslagsindelningen. Förbundet framhåller att de fria grupperna, i de fall de inte skall hänföras till amatörer, är yrkes­arbetande och i detta anslagshänseende bör sammanföras med de regio­nala institutionerna.

Stockholms konserthusstiftelse anser det vara synnerligen olägligt att för sin viktiga utlandsturnéverksamhet vara beroende av en central re­surs som inte är baserad på någon långtidsplanering. Sfiftelsen menar att den bör få förfoga över ett eget tumébelopp i sin ordinarie budget. Här­utöver borde centrala medel kunna tillskjutas, t. ex. genom kulturrådet, för särskilt intressanta och kostnadskrävande projekt. Även Göteborgs teater- och konserlakliebolag och Stiftelsen Malmö konserthus anför att vissa medel för internationellt kulturutbyte bör utgå inom ramen för ordinarie anslag till institutionerna.

Utredaren diskuterar som en alternativ lösning atl de medel som ställs till Svenska institutets förfogande för kulturutbyte skulle kunna gälla också för utbyte inom t. ex. teater- och musikområdena. Detta förslag tillstyrks av institutet och flera remissinstanser i övrigl, bl. a. ambassaderna i London och Oslo, Statens konstmuseer, Riksförbundet Sveriges amatörorkestrar och STIM.

Utredningen lägger vidare en rad förslag om fördelning av medel di­rekt till olika institutioner för utsändande och mottagande verksamhet.

På ulställningsområdet föreslås, förutom den tidigare nämnda för­stärkningen av anslagen till centralmuseerna, ökade medel till NUNSKU för såväl verksamhet som administration. Vidare föreslår utredningen en ökning av anslagen till Riksutställningar för mottagande av utländska utställningar i Sverige. Slutligen föreslås en­skilda konstnärer, som är inbjudna alt utställa utomlands, kunna få bi­drag genom konstnärsnämnden.

Svenska institutet anför att NUNSKU bör ges ställning som en sär­skild nämnd under institutet, med möjlighet att delta aktivt i arbetet på projekt i båda riktningarna. Statens kulturråd finner NUNSKU:s nuva­rande anknytning till statens konstmuseer vara ändamålsenlig. Kullurrå-

Prop. 1978/79: 147

89

del anför atl NUNSKU givetvis bör ges ansvar även för utställningar som gäller konsthantverk. Konstnärsnämnden menar att NUNSKU även bör ha ansvaret för bidragsgivning till enskilda konstnärer som pla­nerar utställningar i utlandet. KRO anför liknande synpunkter. NUNSKU själv anför att utredningens förslag till anslagsökning endast innebär en kompensation för kostnadsökningar och inte medför någon förändring eller utvidgning av verksamhelen. Nämnden önskar en över­syn av sin verksamhet som leder till en konstruktion som ger möjlighet till överblick och inflytande över hela bildkonstområdet. Förutsatt all dess självständighet kan bibehållas, skulle nämnden finna en närmare anknytning lill Svenska institutet intressant.

Riksutställningar bör, enligt statens kulturråds mening, disponera medel för såväl mottagande som utsändande verksamhet. Även NUNSKU är av denna åsikt och understryker att ett nära samarbete mellan nämnden och Riksutställningar är av stor vikt. Konstakademien anser att den föreslagna ökningen av Riksutställningars anslag är hell otillräcklig.

Den föreslagna ökningen till konstnärsnämnden tillstyrks av slatens kulturråd. Konstnärsnämnden underslryker att projeklbidrag som ut­delas av nämnden syftar till att ge konstnärer möjlighet alt arbeta med konstnärligt utvecklingsarbete av mer kostnadskrävande natur. Bidrag lill kulturutbyte med utlandet bör därför skiljas från denna bidragsgiv­ning och upptas som en särskild delpost under anslagel Bidrag till konst­närer m. m. Konstakademien vill som en komplettering till ulredningen föreslå att man inom ramen för planeringen av Skeppsholrpens framtida användning undersöker förutsättningarna att skapa ateljéer för ut­ländska konstnärer och att stafiiga medel i ökad utsträckning ställs till förfogande för inköp eller förhyrning av ateljéer utomlands.

Ulredningen förutsätter att enskilda författare och översättare får re­sestipendier från Sveriges författarfond. Mot detta förslag vänder sig såväl slyrelsen för författarfonden som KLYS och Sveriges författarförbund. De anför alt det inte kan accepteras att statsmakterna föreskriver att den gottgörelse som utgår i form av biblioleksersätlning till vissa upphovsmän används för sådana ändamål som här avses. Er­sättningarna måste betraktas som vanliga inkomster, avsedda alt säker­ställa mottagarnas uppehälle och arbetsmöjligheter. Utredningens för­slag om kulturutbyte har ett annat syfte och särskilda medel måste anvi­sas författarfonden för dessa ändamål, anför nämnda remissinslanser.

Ulredningen föreslår alt Dramaten får ökade medel för gästspel och turnéer, medan Operans behov prövas i samband med ordina­rie budgetberedning. Riksteatern föreslås få ökade medel för mottagande och distribution av utländska gästspel i Sverige. R i k s -konserter föreslås få förstärkning för såväl utsändande som motta­gande verksamhet.

Statens kulturråd anser att samma budgettekniska lösning bör gälla för Dramaten och Operan och alt en särskild post.för gästspelsverksam­het är att föredra. Kulturrådet anser vidare att Riksteatern bör dispo­nera medel för såväl mottagande som utsändande verksamhet. Styrelsen för Operan förklarar sig inte kunna dela utredningens uppfattning alt resurser för Operans och Dramatens större gästspel och turnéer skall rymmas inom ordinarie anslag. Operan bör ha samma möjligheler som övriga kuhurinstilutioner att erhålla separata medel utanför ordinarie budget för visst kulturutbyte. Dramaten anser att de för teaterns del

Prop. 1978/79:147

90

föreslagna medlen är glädjande, men otillräckliga. Riksteatern framhål­ler sin självständiga ställning och sin önskan att även i fortsättningen kunna bedriva egen gästspelsverksamhet. Riksteatern kan därför med­verka till att utländska kulturevenemang i Stockholm i ökad utsträck­ning sprids ut i landet endasi om projekten i fråga sammanfaller med Riksteaterns målsättning och planering. Teatern menar vidare att kultur­utbytet kan underlättas även på annal sätt än genom ökade anslag, bl. a. genom befriande från bevillningsavgift och förenkling av arbetstill­ståndsförfarande och tull- och försäkringsformaliteter. Rikskonserler har ett ansvar för samordningen av informationsutbytet och kontakt­verksamheten på musikområdet mellan Sverige och utlandet. Informa­tionsutbytet har letts av en samrådsgrupp. Rikskonserter föreslår nu att denna grupp ersätts av den svenska sektionen av International Musie Council (IMC). 1 övrigt förklarar sig Rikskonserler för egen del se ut­landskontakterna som en av sina vikfigaste uppgifter för framtiden. Re­gionmusiken tillstyrker en förstärkning av Rikskonserters resurser, men kräver även för egen del medel för utrikes utbyte inom ramen för för­slagsvis 250 000 kr. per år.

Folkparkernas centralorganisation och Fol­kets husföreningarnas riksorganisation föreslås av utredningen få ökade medel för mottagande verksamhet och distribution ut i landet av utländska kulturevenemang. Båda de nämnda orga- .satio-nerna välkomnar detta förslag, men Folkparkernas cenlralorgai.isation framhåller att den föreslagna ökningen inte på långt när fyller behovet. Centralorganisationen beklagar vidare att den föreslagna skrivningen enbart gäller den mottagande verksamheten. Större ekonomiska resurser behövs även för förmedlingen av arbetstillfällen för svenska kulturarbe­tare i ufiandet. LO kan inte heller godta alt bidraget endast skall gälla mottagande verksamhet och finner vidare att de föreslagna medlen inte står i rimlig proportion till de insatser som organisationerna gör. LO framhåller härutöver den internationella verksamhet som bedrivs av Konstfrämjandet, Skådebanan och Litteraturfrämjandet. Även dessa or­ganisationer bör ges statsbidrag för detla ändamål, menar LO.

Utredningen föreslår att statens kulturråd tilldelas sär­skilda medel för handläggning och erfarenhetsutbyte inom det kulturpo­litiska området. Kullurrådel understryker att skrivningen bör avse såväl löne- som resekostnadsanslagen och framhåller att rådet i framtiden bör få ytterligare ökade resurser för ett erfarenhetsutbyte i form av t. ex. ge­mensamma utredningar och seminarier.

För överblick och vägledning inom kulturutbytesområdet föreslår ut­redningen personalförstärkningar för ett särskilt sekretariat inom Svenska institutet. Inslitutet välkomnar för egen del detta förslag. Det tillstyrks vidare av bl. a. Sveriges författarfond och ambas­saderna i Athen och Teheran m. fl.

Studier och forskning

En rad remissinstanser vill liksom utredningen understryka de all­männa synpunkter och krav på ökade resurser för intemationellt utbyte inom högskole om rådet som framkom år 1974 genom den s. k. internationaliseringsutredningen inom dåvarande universitetskanslers­ämbetet.

Bl. a. ambassaden i New Delhi pekar på vikten av att samordna de

Prop. 1978/79:147

91

olika resurser som står till förfogande för internationellt utbyte inom studier och forskning och framhåller Svenska institutets roll i detla sam­manhang. Socialstyrelsen och universitetet i Slockholm efterlyser samlad informaiion och dokumentation rörande studier utomlands och därmed sammanhängande frågor.

Några instanser konstaterar atl internalionaliseringsutredningens för­slag lett lill ökade möjligheter för lärare och studerande inom högsko­lans grundutbildning att förlägga studier ulomlands men alt motsva­rande resursförstärkning inte har kommit forskarutbildningen och forsk­ningsverksamheten till godo.

UHÄ och ett par högskoleenheter framhåller vikten av att underlätta byte av tjänst mellan lärare vid högskoleenheter i Sverige och kolleger i andra länder. Behovet av att bygga ut den fackspråkliga utbildningen och att tillskapa internationella sekretariat vid universiteten betonas även.

Vitterhetsakademien beklagar att utredningen behandlat det ve­tenskapliga utbytet knapphändigt och utan att gå närmare in på omfånget och kostnaderna. Vitterhetsakademien anser att sam­ordningen av det rent vetenskapliga samarbetet och forskarutbytet bör förbehållas akademierna och betonar angelägenheten av all akademier­nas anslag för internationellt vetenskapligt samarbete räknas upp.

Stipendiefrågorna uppmärksammas av ett stort antal re­missinstanser. Behovet av fler stipendier för studier och forskning i Sve­rige betonas av flera svenska beskickningar utomlands. Svenska institu­tet förutsätter, liksom utredningen, att frågan om en förstärkning av sti­pendierna till gäststuderande kommer att behandlas av gäststuderande-kommittén (U 1978: 03). Även slatens invandrarverk vill avvakta gäst-studerandekommitténs eventuella förslag i dessa frågor. Svenska institu­tet finner det angeläget att gäststuderandekommitténs direktiv tolkas så alt kommittén får möjlighet att föreslå en förstärkning vad gäller såväl antalet stipendier som nivån på stipendieförmånerna. Vidare anser insti­tutet, liksom TCO, att frågan om stipendier åt svenskar för studier ulomlands bör utredas och att möjligheterna att förstärka nuvarande anslag till korttidsstipendier bör undersökas. Institutet efterlyser slutli­gen en policy på det internationella stipendieområdet och föreslår att institutet ges i uppdrag att framlägga förslag till enhetliga principer och att resurser ges för en fortlöpande utvärdering av institutets stipendie­verksamhet.

Statens ungdomsråd, SÖ, Folkbitdningsförbundel och ABF instämmer i utredningens påpekande att även studieförbunden bör få möjligheter att vidga sin internationella verksamhet och betonar det an­gelägna i att resurser tillförs organisationerna för delta ändamål. Folk­bildningsförbundet och ABF framhåller att behovet av insatser inte en­bart gäller folkbildningsorganisationerna utan även övriga sektorer av svensk vuxenutbildning.

Utredningens förslag till förstärkning av Svenska institu­tets stöd till undervisningen i svenska utom­lands tillstyrks allmänt. Några instanser anser dock att det av ut­redningen föreslagna totalbeloppet är alltför knappt och därför snarast bör ses som ett första steg i en långsiktig förstärkning av resurserna för svenskundervisningen. Utlandslektorernas ekonomiska och andra vill­kor, särskilt i de östeuropeiska länderna, kommenteras av ett par instan­ser. Svenska inslilulel föreslår att frågan om meritvärdering av lektors­tjänst utomlands görs till föremål för särskild utredning.

Prop. 1978/79:147

92

Bland de instanser som yttrar sig över området studier och forskning anses allmänt att bristen på medel för olika former av personutbyte är ett av de största hindren i internationaliseringssträvandena. Utredning­ens förslag till höjning av Svenska institutels anslag för gästföreläsarutbyte och övrigt personut­byle inom studier och forskning tillstyrks därför liv­ligt. Flertalet instanser framhåller dock att den föreslagna höjningen är otillräcklig. De högskoleenheter som yttrar sig betonar angelägenheten av att lärare, forskare och studerande inom högskolan ges ekonomiska möjligheter att delta i intemationellt utbyte. Svenska inslilulel, SÖ och Folkbildningsförbundet delar utredningens uppfattning att den före­slagna medelsförstärkningen också bör utnyttjas för utbyte inom andra utbildningsområden än högskolans. Kulturrådet och riksantikvarieämbe­tet och statens historiska museer pekar på den forskning och det utveck­lingsarbete som bedrivs av myndigheter och institutioner på kulturom­rådet. Riksantikvarieämbetet förutsätter att Svenska institutets medel för personutbyte även kan användas för att finansiera bl. a. centralmuseer­nas internationella kontakter. Svenska unescorådet finner det inte till­fredsställande att utredningen under avsnittet Studier och forskning en­dast har framfört konkreta förslag vad gäller Svenska institutet. Rådet pekar på att det uppenbarligen finns behov av resurser även på andra områden, där utredningen borde ha kunnat ge synpunkter.

Svenska institutet

Frågan om Svenska institutets huvudmannaskap las upp av några remissinstanser. Svenska institutet skriver i sitt remiss­yttrande alt det delar utredningens uppfattning att varje delning av ins­titutets apparat skulle medföra svårlösbara kompetensfrågor och för­dyra administrationen. Det skulle också stå i strid med målet att ratio­nalisera informations- och kulturutbytesverksamheten och i samband därmed skapa en funktionell arbetsfördelning mellan berörda myndighe­ter och organ. Även statens kulturråd delar utredningens uppfattning att en uppdelning av institutets anslag på två huvudtitlar inte skulle inne­bära några fördelar. Kulturrådet understryker att det är viktigt att man inom regeringskansliet kommer fram till en samlad syn på anslagen till kultur- och erfarenhetsutbyte. En enda remissinstans, statskontoret, tar upp tanken att överföra det departementala ansvaret för Svenska institu­tets olika verksamheter från utrikes- till utbildningsdepartementet. Stats­kontoret delar uppfattningen att ett delat budgetansvar mellan utrikes-och utbildningsdepartementen skulle vara svårt att genomföra men vill som ett diskussionsinlägg aktualisera denna alternativa lösning.

Beträffande frågan om stiftelseformen skriver Svenska institutet att organisationsformen inte har någon avgörande betydelse för institutets problem. Institutet pekar på att det vid ett flertal tillfäl­len har framhållit fördelarna med stiftelseformen. Dessa fördelar mot­verkas dock i administrativt hänseende av att institutet i praktiken regle­ras som en myndighet. Det är därför nödvändigt att de administrativa problem som är förknippade med stiftelseformen i största möjliga ut­sträckning blir undanröjda. RRV ansluter sig till uppfattningen att frå­gan om stiftelse- eller myndighetsform inte är av avgörande betydelse. Genom särskilda beslut bör problemen med automatisk kompensation för löneökningar etc. kunna lösas.

Prop. 1978/79:147

93

Flera remissinslanser uttalar sig för atl ge institutets refe­rensgrupper en starkare ställning och att förändra styrelsens sammansättning så att institutets verksamhet bättre förankras i del svenska samhällel. Informationskontoret i New York skriver atl in­stitutets kontaktytor mot Folkrörelsesverige borde kunna säkerställas genom en referensgrupp som kunde få ärenden också utanför del egent­liga kulturområdet. Ambassaden i Oslo anser alt det faktum atl Svenska institutet i framtiden införlivar Norden i sitt arbetsfält motive­rar att de nordiska samarbetsorganen är representerade i institutets sty­relse och referensgrupper. Svenska institutet framhåller att utredningens synpunkter på styrelse och referensgrupper ligger helt i linje med insti­tutets egen uppfattning. Institutet vill särskilt understryka vad ulred­ningen framför beträffande referensgruppernas roll i det fortsatta arbe­tet.

Statens kuhurråd understryker viklen av atl referensgrupperna får ett mer aktivt inflytande över institutets verksamhet. Kulturrådet föreslår även att ett samarbete etableras mellan Svenska institutet och kulturrå­det, främst för den praktiska handläggningen av kulturutbytet. Detta skulle enligt kulturrådets uppfattning göra det lättare för institutet att identifiera sin roll och sina uppgifter i förhållande till andra myndighe­ter och organisationer som är verksamma inom samma områden. Även Operan tillstyrker förslaget att kontakterna mellan inslitutet och kultur­livet utvecklas, bl. a. genom en förändrad sammansättning av institutets styrelse och ett ökat inflytande från referensgrupperna. Sveriges indu­striförbund menar att det är viktigt att den föreslagna aktiveringen av referensgrupperna snabbt kommer till slånd och att även Sveriges ex­portråd och Sveriges turistråd blir representerade. I referensgrupperna bör diskuteras både policyfrågor och praktiska samordningsfrågor. KLYS slutligen föreslår att referensgrupperna omvandlas till beslutande nämnder genom vilka kulturarbetarna får ökat inflytande.

Flera remissinstanser efterlyser ett ökat samarbete med Svenska institutet på sina resp. verksamhetsområden. Svenska filminstitutet anser det önskvärt med samarbete när det gäller stödet för visning av svensk film utomlands samt för den allmänna utlands­informationen om svensk film. Filminstiutet förklarar sig också villigt atl diskutera samproduktion med Svenska institutet av dokumentär-och korlfilmer för visning utomlands. Slatens invandrarverk anser atl ett nära och direkt samarbete bör etableras mellan invandrarverkel och Svenska institutet beträffande utformningen av informationsmaterial som skall distribueras i invandrarnas hemländer. Sveriges Radio noterar atl utredningen inte har behandlat dubbelarbetet mellan Sveriges Radios utiandsprograms filmexport och Svenska institutets filmsektion i fråga om produktion och distribution av dokumentärfilmer. Sveriges Radio konstaterar också att utredningen inte heller berört möjligheten av en rationalisering och samordning av utlandsprogrammens och institutets filmverksamhet.

LO anser att Svenska inslitutet i ökad omfattning bör spegla och pre­sentera folkrörelsernas verksamhet inom alla former av sin informa­tionsverksamhet. Institutets hittillsvarande verksamhet har i första hand kommit det etablerade kulluriivet, universiteten, forskarna och nä­ringslivet till godo. Genom de ökningar av statsbidraget som ulred­ningen föreslår kommer enligt LO bättre möjligheter att ges för ett vid­gat samarbete mellan Svenska institutet och folkrörelserna. Institutets

Prop. 1978/79:147

94

arbeie bör i ökad utsträckning omfatta den breda, folkligt förankrade och idéburna verksamhet som bl. a. folkrörelserna står fÖr. Därmed skulle automatiskt deltagande i deima verksamhet bli en angelägenhet för fler än enbart en avgränsad grupp experter.

Nordiskt samarbete

Utredningens synpunkter på det nordiska samarbetet har kommente­rats av ett 20-tal remissinstanser. Många vitsordar utredningens konsta­terande att det nordiska samarbetet ar mer välutvecklat och förfogar över siörre resurser än det ulomnordiska kultur- och informationsutby­tet. Andra pekar på särskilda områden, där det nordiska samarbetet ännu är outvecklat och där särskilda insatser följaktligen be­hövs. Operan hävdar sålunda att det nordiska teater- och musikutbytet inte varit särskilt omfattande och att större projekt inte varit möjliga att genomföra. Rikskonserler vill se ökade möjligheter till bilateralt mu­sikutbyte inom Norden medan Svenska barnboksinstitutet efterlyser en ökad samnordisk satsning på barnkulturen.

Uiredningens uppfattning att Svenska institutet även bör ha ansvar och resurser för information om Sverige inom Nor­den delas av bl. a. ambassaderna i Helsingfors, Köpenhamn, Oslo och Reykfavik, slatens kulturråd. Svenska filminstitutet och Svenska föreningen Norden. Svenska institutet menar att detta och andra för­slag som utredningen lagt fram om en breddning av institutets verksam­het i och för sig är välkomna men efterlyser en prioriteringsdiskussion, eftersom de resurser utredningen har föreslagit för en breddad verk­samhet är begränsade. Finlands särställning i Sveriges kul­turella samarbete med de övriga nordiska länderna understryks av ett flertal remissinstanser, t. ex. ambassaden i Helsingfors, statens ungdoms­råd, statens invandrarverk och TCO.

Ett närmare samarbete mellan de samnordiska och nationella organ som är verksamma på in­formations- och kulturutbytesområdet förordas av ambassaderna i Helsingfors och Oslo, kullurrådel och Svenska förening­en Norden.

Några remissinstanser såsom Svenska filminstitutet, barnfilmrådet och Svenska föreningen Norden understryker liksom utredningen bely­delsen av att utveckla samarbetet mellan de nordiska ländema när det gäller kulturmanifestationer utanför Norden. Barn­filmrådet väcker förslag om en gemensam nordisk barnkulturattaché med placering vid Nordiska ministerrådets kultursekretariat i Köpen­hamn.

Slatens invandrarverk och Stiftelsen Malmö konserthus finner atl det av föreningarna Norden initerade vänortsutbytet är en välprö-vad nordisk samarbetsform som bör vidareutvecklas.

Utbyte med ländema i Östeuropa

Flertalet remissinstanser instämmer i utredningens förslag om ökad tonvikt på kultur- och informationsutbyte med län­derna i Östeuropa. Vissa vill gå längre än utredningen och låta insatserna för utbytet med Östeuropa ske på bekostnad av en ökning av utbytet med väst och sålunda göra en förskjutning mot öst inom de bud­getramar som nu finns.

Prop. 1978/79:147

95

Ambassaderna i Östeuropa understryker behovet av en särskild stimu­lans till detta utbyte. Beskickningen i Warszawa framhåller atl utbytet med dessa länder är myckel resurskrävande och förutsätter officiell medverkan. Statens kulturråd anser att det är angelägel att få balans mellan utbytet med oUka delar i världen och instämmer därför i utred­ningens synpunkter. SÖ inslämmer i atl en särskild slimulans lill utbytet med Östeuropa är motiverad.

Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget om mer informationsma­terial från Svenska inslitutet på östeuropeiska språk.

Beskickningarna i Östeuropa kommenterar förslaget att inrätta två rörliga tjänster för kulturattachéer och att placera en av dessa i en öststat. Ambassaden i Berlin välkomnar förslaget och framhåller att betydelsen av och förutsättningarna på längre sikt för ett utvidgat kulturutbyte med Tyska Demokratiska Republiken är sådana att de kan motivera placeringen av en kulturattaché i Berlin. Ambassa­den föreslår att man undersöker om innehavaren av en kulturattaché­tjänst i ett av de östeuropeiska länderna samlidigl kan vara anmäld i elt eller två andra länder. Ambassaden i Warszawa stöder uiredningens för­slag men är tveksam till alt låta tjänsten ambulera. Beskickningen i Bu­karest slufiigen framkastar tanken att kulturattachén placeras i Stock­holm och ackrediteras i flera östeuropeiska länder samtidigt.

Kontakter med invandrarnas hemländer

Flertalet remissinstanser tillstyrker i stort utredningens förslag om en särskild satsning på kultur- och informationsutbyte med invandrarnas hemländer.

SIDA ansluter sig till förslaget och betonar samtidigt vikten av att un­derlätta för invandrarnas egna organisationer att delta i informations­verksamheten. Även statens ungdomsråd framhåller att invandrarorga-nisationerna måste ges ökat slöd och invandrarna bättre möjligheter att deltaga i det svenska föreningslivet.

SÖ delar i stort utredningens uppfattning men framhåller att bilden blir ofullständig genom att skolsektorn utelämnas. Med del inslag av in­vandrarbarn som i dag finns i den svenska skolan blir den en naturlig mötesplats för kulturutbyte mellan skilda nationaliteter. I hemspråksun­dervisningen arbetar skolan för att invandrarbarnen skall få uppleva sin egen kulturbakgrund och sitt eget språk som en tillgång. En lika vä­sentlig uppgift är att hos svenska skolungdomar skapa förståelse för människor med annat ursprung och för den tillgång de utgör för vårt land.

Slatens invandrarverk välkomnar förslaget om en särskild satsning på informations- och kulturutbyte med invandrarnas hemländer och fram­håller att del är av stor vikt att de organisationer som arbetar med kul­turutbyte över gränserna görs medvetna om behovet av särskilda an­strängningar gentemot utvandringsländerna.

Utredningens förslag om en särskild satsning på invandrarnas hem­länder tillstyrks även av AMS, Landstingsförbundet, Folkparkernas cen­tralorganisation, Folkbildningsförbundet, Studieförbundet Vuxenskotan, Föreningen Svensk form. Teatercentrum och Tealerförbundel.

Förslaget att anslå särskilda medel om 2 00 000 kr. för sti­pendier på massmedieområdet att tilldelas invandrare och andra svenskar för projekt i Sverige eller invandrarnas hemländer

Prop, 1978/79:147

96

välkomnas av bl. a. Statens kulturråd, statens invandrarverk. Folkbild­ningsförbundet, Sveriges författarförbund och Svenska journalistförbun­det. Invandrarverkel, Folkbildningsförbundet, Författarförbundet och Journalistförbundet ifrågasätter dock om medlen bör disponeras av in­vandrarverket. Invandrarverkel anser del mindre lämpligt atl verket som central utlänningsmyndighet får uppgiften att fördela stipendier till journaliser som vill granska invandrarnas förhållanden i Sverige. Verket föreslår i stället att en särskild stipendienämnd inrättas för detta ända­mål. I nämnden bör ingå förelrädare för invandrarnas riksorganisatio­ner samt en representant för vardera Svenska journalistförbundet, Pro­ducentföreningen vid Sveriges radio och statens invandrarverk. Ett sekt-retariat för nämndens rent administrativa uppgifter bör enligt invand­rarverket kuima inrättas inom Svenska institutet. Folkbildningsförbun-del anser alt medlen till en början bör sökas från Svenska institutet var­efter snarast en bidragsordning införs som innebär att invandrarnas egna orgnisationer tilldelas anslagen. Sveriges författarförbund anser att både utarbetandet av bestämmelserna angående medlens användning och an­svaret för fördelningen bör ligga hos statens kulturråd. Förbundet me­nar också att ett särskilt anslag för kulturutbyte mellan Sverige och in­vandrarnas hemländer bör finnas hos kulturrådet. Journalistförbundet slutligen anser att en helt fristående stipendienämnd bör inrällas. Under sådana omständigheter är förbundet berett medverka vid stipendieför­delningen.

Ambassaden i Belgrad framhåller vikten av ytterligare informa­tionsmaterial på invandrarspråk. Slatens invandrar­verk ansluter sig till denna uppfattning och tillägger att detta material kan göras känt för invandrare i Sverige genom deras organisationer. In­vandrarna kan på så sätt lättare ge en nyanserad Sverige-bild till släkt och vänner i hemlandet.

Utbyte med u-ländema

Flertalet remissinstanser tillstyrker utredningens förslag atl stimulera ett ömsesidigt och mångsidigt utbyte mellan Sverige och u-länderna och att därvid särskilt bereda dessa länder möjligheter att presentera sin kultur i Sverige. Ambassaden i Lagos konslaterar att någon form av bistånd från svensk sida härvid erfordras och att det bör stå klart att länderkoncentrationsprincipen ej kan gälla i detta samman­hang. Ambassaden anser vidare att ett sådant bistånd lämpligen bör lämnas av ett annal svenskl organ än SIDA.

Utredningens förslag om en femårig försöksverksam­het för att utröna förutsättningarna för elt ökat utbyte tillstyrks av bl. a. ambassaderna i Nairobi och New Delhi samt av SIDA, Svenska in­stitutet, slatens kulturråd, SÖ, LO och TCO. Ambassaden i Nairobi ser många fördelar med den föreslagna femåriga försöksverksamheten och delar utredningens uppfattning atl denna i första hand bör koncentraras till en presentation av u-landsprojekt för svensk publik. SIDA förklarar sig berett alt medverka i en försöksverksamhet av den art som utred­ningen föreslår. SIDA skulle dock ha önskat se mer genomgripande för­slag till ökat kulturutbyte med u-länderna. Statens kulturråd anser alt förslaget är viktigt och intressant att genomföra. Genom att stimulera u-landsprojekt i Sverige i vilka u-länderna själva presenterar sina länder och sin kultur bryter man den traditionella ställföreträdande informa-

Prop. 1978/79:147

97

tionsuppgifl i-länderna tidigare så självklart och så ofta har påtagit sig. Statens invandrarverk pekar på att några u-länder också är hemländer för stora invandrargrupper i Sverige och att dessa bör få en stark släll­ning när det gäller möjligheterna att presentera sig och sin kullur här. Invandrarverkel framhåller även att en ofta förbisedd invandrargrupp utgörs av utländska adoptivbarn, varav den helt dominerande gruppen kommer från u-länderna. Verkel föreslår att särskild hänsyn tas till adoptivbarnens ursprungsländer vid svenskt kulturutbyte och främst presentation av u-ländernas kulturer i Sverige. LO är positiv till utred­ningsförslaget men betonar att kostnaderna inte på något sätl får be­lasta den del av SIDA:s informationsanslag som i dag utgår till studie­förbundens och folkrörelsernas u-landsinformation.

Förslaget alt öka antalet stipendier, i första hand korttidssti­pendier, som möjliggör för specialister att komma till Sverige väl­komnas av remissinstanserna. SIDA ansluter sig till förslagel och kon­slaterar all ulredningen inte angett någon länderbegränsning för de före­slagna stipendierna. SIDA understryker särskilt vikten av det samråd som ulredningen har rekommenderat i fråga om urvalet av stipendiater. Samordning är också nödvändig med den stipendiering som förekom­mer inom SIDA. Ambassaden i Kairo välkomnar en förstärkning av slipendieutbudet men tillägger alt erfarenheter ger vid handen att lokalt genomförda utbildningsinsatser ofta är alt föredraga framför studier i en främmande miljö.

Flera remissinstanser uttalar sig till förmån för utökad framställning av informationsmaterial från Svenska institutet avpassat för u-Iändernas behov.

Frågan om kuituravtal

Efter redovisning och prövning av motiv för och emot kulturavtal på regeringsnivå har utredningen funnit att övervägande skäl lalar för en oförändrad svensk inställning till sådana avtal. Huvudregeln bör även i fortsättningen vara att utbytet skall löpa fritt från statliga avtal och bindningar.

Av det 15-tal remissinstaner som uttalat sig i frågan redovisar fem en klart positiv inställning till bilaterala kulturavtal, nämligen ambassa­derna i Belgrad, Bukarest, Luanda, Moskva och New Delhi. Flera skäl anges för kulturavtal, bl. a. att sådana skulle positivt påverka resurstill­delningen för kulturutbytet. Ambassaden i Luanda framhåller att extra anslrängningar behövs för att överbrygga geografiska, språkliga, miljö­mässiga och politiska hinder i kulturutbytet med u-länder. Ambassaden i Moskva anser inte att ell kulturavtal skulle innebära en ökad admini­strativ belastning om avtalet konstrueras som elt icke tidsbegränsat pa-laplyavtal över Svenska institutets kulturprogram. Liknande synpunkter framförs av ambassaderna i Belgrad och New Delhi.

Ambassaden i Tokio finner visserligen utredningens förslag om en oförändrad svensk inställning till kulturavtal acceptabel ur ambassadens perspektiv men anser att ett formaliserat samarbete mellan t. ex. Svenska institutet och, vad gäller forskarutbyte. Japan Foundation skulle ge bättre stadga åt utbytet.

Övriga remissinstanser, bl. a. ambassaderna i Berlin och London, Svenska institutet, slalens kulturråd, barnfilmrådet, SÖ, Svenska musi­kerförbundet och Svenska tealerförbundel, delar utredningens uppfatt-

Prop. 1978/79:147

98

ninga att det svenska kulturutbytet med utlandet även i fortsättningen bör vara fritt från avtal på regeringsnivå. I en kommentar till utredning­ens resonemang om informella överläggningar som altemativ till kultur­avtal tar Svenska institutet särskilt fasta på kulturlivels medverkan. In­stitutet menar att strävan bör vara att förlägga tyngdpunkten i de infor­mella överläggningarna på institutionsnivå.

Samråd mellan allmän, kommersiell och turistinriktad information

Många remissinstanser betonar allmänt vikten av att förbättra sam­ordningen av den informationsverksamhet som bedrivs av olika organ. Samtidigt fasthåller man vid princi­pen att verksamhet med olika syften skall ha olika huvudmän.

Ambassaden i Bonn ställer frågan om inte den allmänna Sverigeinfor­mationen måste ha ett effektivare samarbete med de instanser som ad­ministrerar svenska exportansträngningar och turisttrafik. Detta skulle inte innebära att informationen skulle styras av kommersiella intressen, men att den nuvarande splittringen av resurser ersattes av en mer realis­tisk politik som bygger på samarbete och samråd. Detta skulle framför allt kunna ske på lokal nivå utomlands. Ambassaden i Teheran anser det önskvärt att Svenska institutets planering och utsändande av informa­tionsmaterial till utlandsrepresentationen föregås av samråd med Sveri­ges turistråd och Sveriges exportråd.

Svenska institutet delar utredningens uppfattning att den nuvarande ordningen med skilda organ för olika informationsuppgifter är ända­målsenlig. Institutet förklarar sig berett att i större utsträckning och mer regelbundet än hittills delta i samråd med andra institutioner och organ i de frågor som utredningen berör. Inom ramen för sina resurser säger sig institutet också vara villigt atl i sin planering av informationsverksam­heten beakta förslag av Sveriges exportråd och Sveriges turistråd. Insti­tutet kan även ta emot uppdrag angående framställning av informations­material.

Sveriges exportråd stöder förslaget om ömsesidig information och re­gelbundet samråd mellan representanter för olika informationsorgan. Dessa bör själva komma överens om formerna för samrådet. Sveriges turistråd delar helt utredningens uppfattning att en nära samverkan mellan den allmänna, kommersiella och turistinriktade utlandsinforma­tionen är ett gemensamt intresse för berörda organ. Turistrådet tillägger att alla organ som med statsmedel bedriver informationsverksamhet gentemot utlandet bör för varje projekt överväga huruvida ett sam­gående i en eller annan form med andra intressenter kan vara ända­målsenligt för att uppnå optimal effekt av de begränsade medel som står till förfogande.

Flera remissinstanser, däribland ambassaderna i New Delhi och To­kio samt Sveriges industriförbund och Svensk-internationella pressby­rån, påminner om den samordnande uppgift som tidigare utfördes av Kollegiet för Sverige-information i utlandet. Industriförbundet framhål­ler med tanke på de totalt sett mycket knappa medel som finns för Sve­rige-information i utlandet att det är viktigt att alla resurser från både näringslivet och den offentliga sektorn koordineras på ett optimalt sätt. Ett informellt "Kollegium för Sverige-information" skulle här kunna göra mycket nytta, konstaterar Industriförbundet.

Prop. 1978/79:147

99

Personalfrågor m. m.

Ett flertal remissinstanser, däribland flera beskickningar saml SIDA, statens kulturråd, barnfilmrådet, Landstingsförbundet, KLYS, Sveriges författarförbund och KRO, välkomnar utredningens förslag att inrälla minst två nya rörliga tjänster för kulturattaché och att inledningsvis placera en av dem i Östeuropa och en i Medelhavs­området. Beträffande placeringen av kulturattachéerna framförs vissa alternativa förslag: arabvärlden {ambassaderna i Beirut och Kairo) och ii-Iändema (ambassaden i New Delhi, SIDA och Landstingsförbundet). Ambassaderna i Athén, Oslo och Warszawa uttalar tvekan mot att låta tjänsterna som kulturattaché ambulera. Ambassaden i Oslo skriver så­lunda atl erfarenheter visar att en inarbetningsperiod på uppemot två år kan behövas innan en kulturattaché kan fungera i ett nytt land och att den kontaktverksamhet som han under sin tjänstgöring kan bygga upp lill stor del kommer att avbrytas när han flyttar. Detta får också en psy­kologiskt ogynnsam effekt på samarbetande institutioner och personer i anställningslandet.

Ambassaden i Oslo menar att det är riktigare att i större skala än vad som har föreslagils basera en ökad kulturrepresentation i utlandet på kortvariga uppdrag inom specialområden och olika regioner. Beskick­ningen i Athén anser att de 200 000 kr. som utredningen har föreslagit för tillfälliga insatser av utomstående personer borde dispo­neras för mer permanenta, lokalanslällda informatörer. Ambassaden i Bukarest framhåller att tillfälliga insatser i Östeuropa av kulturarbetare som normalt arbetar i Sverige skulle kunna bli av stort värde för utveck­landet av kulturförbindelserna. STIM instämmer i utredningens förslag på detta område.

Flera remissinstanser, däribland statens kulturråd och UHÄ, ansluter sig till utredningens förslag att ökad vikt i fortsättningen bör fästas vid utbildningen av utrikesförvaltningens personal i kultur- och   informationsfrågor.

Beträffande frågan om Sverige-husets karaktär och funktion framhåller Sveriges turistråd att tillfälle att återkomma härtill torde ges i samband med att berörda departement väntas samråda i detta ärende. Föreningen Svensk form ansluter sig till utredningens för­slag att Sverige-husets karaktär utreds av berörda departement.

Prop. 1978/79:147

100

Innehållsförteckning

Propositionens huvudsakliga innehåll................................ 

... 

1

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde.................. 

... 

3

Bilaga I. Underprotokoll utrikesdepartementet

1

Inledning...................................................................... 

6

2

Föredragandens överväganden................................... 

8

2.1

Allmänt om informations-och erfarenhetsutbytet med utlandet

8

2.2

Kullur- och informalionsulbylets geografiska inriktning    

10

2.2.1

Norden............................................................... 

10

2.2.2

Invandramas hemländer.................................... 

... 

12

2.2.3

Östeuropa.......................................................... 

... 

13

2.2.4

U-länderna......................................................... 

... 

14

2.3                                                                                    Utrikesdepartementet     

16

2.3.1

Lednings- och samordningsfrågor...................... 

17

2.3.2

Personalfrågor................................................... 

18

2.4                                                                                    Svenska institutet           

19

2.4.1

Organisation...................................................... 

19

2.4.2

Verksamhet........................................................ 

... 

21

2.4.2.1

Information.............................................. 

... 

21

2.4.2.2

Kulturutbyte............................................. 

24

2.4.2.3

Studier och forskning............................... 

26

2.4.3                                                                            Personalfrågor    

27

2.5

Sveriges Radios ufiandsprogram................................ 

27

2.6

Övriga instrument för Sverige-information.................. 

.. 

30

2.6.1

Svensk-intemationella pressbyrån..................... 

.. 

30

2.6.2

Stödköp av lidskrifter ........................................ 

.. 

31

2.7                                                                                    Samråd  

31

3

Hemställan.................................................................... 

.. 

32

4

Anslagsberäkningar ..................................................... 

32

Bilaga 2. Underprotokoll ulbildningsdeparlementel............. 

37

1

Inledning...................................................................... 

37

2

Föredragandens överväganden................................... 

.. 

37

2.1 Allmänt....................................................................... 

.. 

37

2.1.1

Moliv för att öka det statliga stödet till intemationellt kul­turutbyle    

37

2.1.2

Principiella överväganden i övrigt....................... 

39

2.2

Frågan om kulturavlal  ............................................... 

.. 

39

2.3

Studier och forskning.................................................. 

.. 

41

2.4

Ansvarsfördelning inom kulturområdet....................... 

.. 

44

3

Hemställan.................................................................... 

.. 

52

4

Anslagsberäkningar ..................................................... 

.. 

52

Bilaga 2.1 Avsnittet Sammanfattning i betänkandet (SOU 1978:56)

Kullur och informaiion över gränsem................................... 

.. 

55

Bilaga 2.2 Sammanställning av remissyllrandena, upprättad inom utri­

kes- och utbildningsdepartementen................................... 

.. 

83

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1979