Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1989/90:33

om dubbelbeskattningsavtal mellan de

nordiska länderna

'op-

1989/90:33

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 12 oktober 1989.

På regeringens vägnar

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Kjell-Olof[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner ett nytt nordiskt dubbel­beskattningsavtal och antar en lag om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna. En svensk text av avtalet och ett till avtalet hörande protokoll har tagits in i lagen som bilaga. Avtalet och protokollet avses bli tillämpliga, beträffande skatter som innehålls vid källan, på inkomst som förvärvas efter utgången av det år då avtalet och protokollet träder i kraft, beträffande övriga skatter på inkomst, på skatter som bestäms för beskatt­ningsår som börjar efter utgången av det år då avtalet och protokollet träder i kraft samt beträffande förmögenhetsskatt, på förmögenhet på vilken skatt utgår på grund av taxering andra kalenderåret efter det då avtalet och protokollet träder i kraft eller senare. Avtalet och protokollet ersätter det gällande nordiska dubbelbeskattningsavtalet.

1    Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 33

Förslag till

Prop. 1989/90:33

Lag om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna

Härigenom föreskrivs följande.

1

§ Det avtal för att undvika dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och förmögenhet som Danmark, Färöarna, Finland, Island, Norge och Sverige undertecknade den 12 september 1989 skal) tillsam­mans med det protokoll som är fogat till avtalet och som utgör en del av detta gälla för Sveriges del. Avtalet och protokollet är avfattade på danska, färöiska, finska, isländska, norska och svenska språken. På svenska språ­ket har utfärdats två texter, en för Finland och en för Sverige. Samtliga texter har samma giltighet. Den för Sverige utfärdade texten framgår av bilaga till denna lag. De övriga texterna skall kungöras genom publicering i Sveriges överenskommelser med främmande makter (SÖ).

2

§ Bestämmelsen i artikel 26 punkt 2 i avtalet om att, i fall då beskatt­ningsrätten tillagts annan avtalsslutande stat än den där personen som förvärvar inkomsten har hemvist och denna avtalsslutande stat på grund av sin lagstiftning inte medtar inkomsten vid taxeringen, inkomsten be­skattas endast i den stat där personen har hemvist skall inte gälla beträffan­de utbetalning enligt sociallagstiftningen i en avtalsslutande stat om utbe­talningen på grund av sin art inte utgör skattepliktig inkomst i denna stat för där bosatta personer.

3

§ Avtalets beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån dessa medför inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle föreligga.

4

§ Om en person anser att det vidtagits någon åtgärd som för honom medfört eller kommer att medföra en beskattning som strider mot bestäm­melserna i avtalet, kan han ansöka om rättelse enligt artikel 28 punkt 1 i avtalet. Sådan ansökan skall göras hos riksskatteverket.

5

§ Även om en skattskyldigs inkomst eller förmögenhet enligt avtalet skall vara helt eller delvis undantagen från beskattning i Sverige, skall den skattskyldige lämna alla de uppgifter till ledning för taxeringen som han annars skulle ha varit skyldig att lämna.

Bilaga    Prop. 1989/90:33

Avtal

mellan de nordiska länderna för att undvika dubbelbeskattning

beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet

Danmarks regering tillsammans med Färöarnas landsstyre samt Fin­lands, Islands, Norges och Sveriges regeringar,

som önskar ingå ett avtal för att undvika dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet,

som konstaterar att i fråga om Färöarna handhavandet även i förhållan­de till utlandet av de sakområden som omfattas av detta avtal hör till Färöarnas självstyrelsekompetens,

har kommit överens om följande:

Artikel 1

Personer på vilka avtalet tillämpas

Detta avtal tillämpas på personer som har hemvist i en eller flera av de avtalsslutande staterna.

Artikel 2

Skatter som omfattas av avtalet

1.

Detta avtal tillämpas på skatter på inkomst och på förmögenhet som påförs för envar av de avtalsslutande staternas, dess politiska underavdel­ningars eller lokala myndigheters räkning, oberoende av det sätt på vilket skatterna tas ut.

2.

Med skatter på inkomst och på förmögenhet förstås alla skatter, som utgår på inkomst eller förmögenhet i dess helhet eller på delar av inkomst eller förmögenhet, däri inbegripet skatter på vinst på grund av överiåtelse av lös eller fast egendom samt skatter på värdestegring.

3.

De för närvarande utgående skatter på vilka avtalet tillämpas är

a) i Danmark

1)

inkomstskatten till staten,

2)

den kommunala inkomstskatten,

3)

den amtskommunala inkomstskatten,

4)

den särskilda inkomstskatten,

5)

kyrkoskatten,

6)

utdelningsskatten,

7)

ränteskatten,

8)

royaltyskatten,

9)

skatterna enligt kolväteskattelagen, och 10) förmögenhetsskatten till staten,

(i det följande benämnda "dansk skatt");

b) på Färöarna

1) skatten till landskassan,

2)

skatten till kommunema,

PP- ' 89/90:33

3)

kyrkoskatten,

4)

utdelningsskatten, och

5)

royaltyskatten,

(i det följande benämnda "färöisk skatt");

c)    i Finland

1)

den statliga inkomst- och förmögenhetsskatten,

2)

kommunalskatten,

3)

kyrkoskatten, och

4)

källskatten,

(i det följande benämnda "finsk skatt");

d)    i Island

1)

den statliga inkomstskatten,

2)

den kommunala inkomstskatten, och

3)

den statliga förmögenhetsskatten,

(i det följande benämnda "isländsk skatt");

e)    i Norge

1)

inkomst- och förmögenhetsskatten till staten,

2)

inkomst- och förmögenhetsskatten till kommunerna,

3)

inkomstskatten till fylkena,

4)

den gemensamma skatten till skattefördelningsfonden,

5)

skatterna enligt petroleumskattelagen, och

6)

avgiften till staten på ersättningar till utländska artister, (i det följande benämnda "norsk skatt");

O i Sverige

1)

den statliga inkomstskatten, däri inbegripet sjömansskatten och ku­pongskatten,

2)

bevillningsavgiften för vissa offentliga föreställningar,

3)

ersättningsskatten,

4)

utskiftningsskatten,

5)

vinstdelningsskatten,

6)

den kommunala inkomstskatten, och

7)

den statliga förmögenhetsskatten,

(i det följande benämnda "svensk skatt").

4.

Avtalet tillämpas också på skatter av samma eller i huvudsak likartat slag, som efter undertecknandet av avtalet påförs vid sidan av eller i stället för de för närvarande utgående skatterna. 1 fråga om Färöarna tillämpas avtalet dessutom på en sådan allmän skatt på förmögenhet som Färöarna kan komma att införa efter undertecknandet av avtalet. De behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna skall meddela varandra de väsentliga ändringar som gjorts i respektive skattelagstiftning.

5.

Avtalet tillämpas inte i fråga om någon avtalsslutande stat på särskild beskattning av vinst på lotterier och vadhållning eller på beskattning av arv och gåva.

Artikel 3

Prop. 1989/90:33

Allmänna definitioner

1. Om inte sammanhanget föranleder annat, har vid tillämpningen av detta avtal följande uttryck nedan angiven betydelse:

a)   uttrycket "avtalsslutande stat" åsyftar Danmark, Finland, Island,

Norge och Sverige; vid tillämpningen av detta avtal omfattar uttrycket

också det i det danska riket självstyrande folksamfundet Färöarna; i den

omfattning bestämmelserna i avtalet endast berör förhållandet mellan

Danmark och Färöarna används uttrycken "en del av riket" och "den

andra delen av riket", alltefter som sammanhanget kräver;

uttrycket omfattar också varje utanför respektive stats territorialvatten beläget område, inom vilket denna stat enligt sin lagstiftning och i överens­stämmelse med internationell rätt har rättigheter med avseende på ut­forskning och utnyttjande av naturtillgångar på havsbottnen eller i dennas underlag;

"Danmark" inbegriper inte Färöarna och Grönland; "Finland" inbegri­per inte landskapet Åland i fråga om den finska kommunalskatten; "Norge" inbegriper inte Svalbard (med vilket avses även Björnön), Jan Mayen och de norska områdena ("biland") utanför Europa;

b)

"person" inbegriper fysisk person, bolag och annan sammanslutning;

c)

"bolag" åsyftar juridisk person eller annan som vid beskattningen behandlas såsom juridisk person;

d)   "företag i en avtalsslutande stat" och "företag i annan avtalsslutande

stat" åsyftar företag som bedrivs av person med hemvist i en avtalsslutan­

de stat, respektive företag som bedrivs av person med hemvist i annan

avtalsslutande stat;

e)   "medborgare" åsyftar fysisk person som har medborgarskap i en

avtalsslutande stat; fysisk person som är dansk medborgare och som har

hemvist på Färöarna enligt lagen om hemstyre anses vid tillämpningen av

avtalet endast ha medborgarskap på Färöarna; uttrycket åsyftar också

juridisk person eller annan sammanslutning som bildats enligt den lagstift­

ning som gäller i enavtalsslutande stat;

O "internationell trafik" åsyftar vid tillämpningen av avtalet i en avtals­slutande stat transport med skepp eller luftfartyg som används av företag som har sin verkliga ledning i annan avtalsslutande stat, utom då skeppet eller luftfartyget används uteslutande mellan platser i den förstnämnda staten;

g) "behörig myndighet" åsyftar

1)

i Danmark: skatteministern,

2)

på Färöarna: landsstyret,

3)

i Finland: finansministeriet,

4)

i Island: finansministern,

5)

i Norge: finans-och tulldepartementet,

6)

i Sverige: finansministern,

eller den myndighet i envar av dessa stater åt vilken uppdras att handha

frågor beträffande avtalet.

2.' Då en avtalsslutande stat tillämpar avtalet anses, såvida inte samman-

5

hanget föranleder annat, varje uttryck som inte definierats i avtalet ha den     Prop. 1989/90:33 betydelse som uttrycket har enligt den statens lagstiftning i fråga om sådana skatter på vilka avtalet tillämpas.

Artikel 4 Hemvist

1.   Vid tillämpningen av detta avtal åsyftar uttrycket "person med

hemvist i en avtalsslutande stat" person som enligt lagstiftningen i denna

stat är skattskyldig där på grund av hemvist, bosättning, plats för företags­

ledning eller annan liknande omständighet. Uttrycket inbegriper emeller­

tid inte person som är skattskyldig i denna stat endast för inkomst från

källa i denna stat eller för förmögenhet belägen där.

2.   Då på gmnd av bestämmelserna i punkt 1 fysisk person har hemvist i

flera avtalsslutande stater, bestäms hans hemvist på följande sätt:

a)

han anses ha hemvist i den stat där han har en bostad som stadigva­rande står till hans förfogande; om han har en sådan bostad i flera stater, anses han ha hemvist i den stat med vilken hans personliga och ekonomis­ka förbindelser är starkast (centrum för levnadsintressena);

b)

om det inte kan avgöras i vilken stat han har centrum för sina levnadsintressen eller om han inte i någon stat har en bostad som stadigva­rande står till hans förfogande, anses han ha hemvist i den stat där han stadigvarande vistas;

c)

om han stadigvarande vistas i flera stater eller om han inte vistas stadigvarande i någon av dem, anses han ha hemvist i den stat där han är medborgare;

d)  om han är medborgare i flera stater eller om han inte är medborgare i

någon av dem, avgör de behöriga myndigheterna i berörda avtalsslutande

stater frågan genom ömsesidig överenskommelse.

3.   Då på grund av bestämmelserna i punkt 1 annan person än fysisk

person har hemvist i flera avtalsslutande stater, anses personen i fråga ha

hemvist i den stat där den har sin verkliga ledning.

Artikd 5 Fast driftställe

1.

Vid tillämpningen av detta avtal åsyftar uttrycket "fast driftställe" en stadigvarande plats för affärsverksamhet, från vilken ett företags verksam­het helt eller delvis bedrivs.

2.

Uttrycket "fast driftställe" innefattar särskilt

a)

plats för företagsledning,

b)

filial,

c)

kontor,

d)    fabrik,

e)    verkstad, och

O gruva, olje- eller gaskälla, stenbrott eller annan plats för utvinning av naturtillgångar.

3.  Ett byggnads-, anläggnings-, installations- eller monteringsprojekt,     Prop. 1989/90:33

eller verksamhet som består av planering, övervakning, rådgivning eller

annan biträdande personalinsats i samband med sådant projekt, utgör fast driftställe men endast om projektet eller verksamheten pågår mer än tolv månader i en avtalsslutande stat.

4.

Vid beräkning av den tid som avses i punkt 3 anses verksamhet, som bedrivs av ett företag som har intressegemenskap med annat företag, bedriven av det företag med vilket det har intressegemenskap, om verk­samheten i väsentlig mån är av samma slag som den verksamhet som det sistnämnda företaget bedriver och båda företagens verksamhet avser sam­ma projekt. Företag anses ha intressegemenskap, om det ena företaget direkt eller indirekt deltar i ledningen eller övervakningen av det andra företaget eller äger väsentlig del i detta företags kapital eller om samma personer direkt eller indirekt deltar i ledningen eller övervakningen av båda företagen eller äger väsentlig del i dessa företags kapital,

5.

Utan hinder äv föregående bestämmelser i denna artikel anses uttryc­ket "fast driftställe" inte innefatta

a)

användningen av anordningar uteslutande för lagring, utställning eller utlämnande av företaget tillhöriga varor,

b)

innehavet av ett företaget tillhörigt varulager uteslutande för lagring, utställning eller utlämnande,

c)

innehavet av ett företaget tillhörigt varulager uteslutande för bearbet­ning eller förädling genom annat företags försorg,

d)  innehavet av stadigvarande plats för affärsverksamhet uteslutande för

inköp av varor eller inhämtande av upplysningar för företaget,

e)  innehavet av stadigvarande plats för affärsverksamhet uteslutande för

att för företaget bedriva annan verksamhet av förberedande eller biträdan­

de art,

f)   innehavet av stadigvarande plats för affärsverksamhet uteslutande för

att kombinera verksamheter som anges i punkterna a) e), under förut­

sättning att hela den verksamhet som bedrivs vid den stadigvarande plat­

sen för aflarsverksamhet på grund av denna kombination är av förbere­

dande eller biträdande art.

6.  Om person, som inte är sådan oberoende representant på vilken

punkt 7 tillämpas, är verksam för ett företag samt i en avtalsslutande stat

har och där regelmässigt använder fullmakt att sluta avtal i företagets

namn, anses detta företag utan hinder av bestämmelserna i punkterna 1

och 2 - ha fast driftställe i denna stat i fråga om varje verksamhet som

denna person bedriver för företaget. Detta gäller dock inte, om den verk­

samhet som denna person bedriver är begränsad till sådan som anges i

punkt 5 och som om den bedrevs från en stadigvarande plats för

affärsverksamhet inte skulle göra denna stadigvarande plats för affärs­

verksamhet till fast driftställe enligt bestämmelserna i nämnda punkt.

7.

Företag anses inte ha fast driftställe i en avtalsslutande stat endast på den grund att företaget bedriver affärsverksamhet i denna stat genom förmedling av mäklare, kommissionär eller annan oberoende represen­tant, om sådan person därvid bedriver sin sedvanliga affärsverksamhet.

8.

Den omständigheten att ett bolag med hemvist i en avtalsslutande stat

7

kontrollerar eller kontrolleras av ett bolag med hemvist i annan avtalsslu-     Prop. 1989/90:33 tände stat eller ett bolag som bedriver affärsverksamhet i annan avtalsslu­tande stat (antingen från fast driftställe eller på annat sätt), medför inte i och för sig att någotdera bolaget utgör fast driftställe för det andra.

Artikel 6

Inkomst av fast egendom

1.  Inkomst, som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar

av fast egendom (däri inbegripet inkomst av lantbmk och skogsbruk)

belägen i annan avtalsslutande stat, får beskattas i denna andra stat.

2.  a) Om inte bestämmelserna i punkt b) föranleder annat, har uttrycket

"fast egendom" den betydelse som uttrycket har enligt lagstiftningen i den

avtalsslutande stat där egendomen är belägen.

b) Uttrycket "fast egendom" inbegriper dock alltid tillbehör till fast egendom, levande och döda inventarier i lantbruk och skogsbruk, byggna­der, rättigheter på vilka bestämmelserna i privaträtten om fast egendom tillämpas, nyttjanderätt till fast egendom samt rätt till föränderliga eller fasta ersättningar för nyttjandet av eller rätten att nyttja mineralföre­komst, källa eller annan naturtillgång.

3.

Bestämmelserna i punkt I tillämpas på inkomst som förvärvas genom omedelbart nyttjande, genom uthyrning eller annan användning av fast egendom.

4.

Om innehav av aktier eller andra andelar i bolag, vars huvudsakliga ändamål är att inneha fast egendom, berättigar innehavaren av aktierna eller andelarna att nyttja bolaget tillhörig fast egendom, får inkomst, som förvärvas genom omedelbart nyttjande, genom uthyrning eller annan an­vändning av sådan nyttjanderätt, beskattas i den avtalsslutande stat där den fasta egendomen är belägen.

5.

Bestämmelserna i punkterna 1 och 3 tillämpas också på inkomst av fast egendom som tillhör företag och på inkomst av fast egendom som används vid självständig yrkesutövning.

Artikel 7 Inkomst av rörelse

1.

Inkomst av rörelse, som företag i en avtalsslutande stat förvärvar, beskattas endast i denna stat, såvida inte företaget bedriver rörelse i annan avtalsslutande stat från där beläget fast driftställe. Om företaget bedriver rörelse på sådant sätt, får företagets inkomst beskattas i denna andra stat, men endast så stor del av den som är hänförlig till det fasta driftstället.

2.

Om företag i en avtalsslutande stat bedriver rörelse i annan avtalsslu­tande stat från där beläget fast driftställe, hänförs, om inte bestämmelser­na i punkt 3 föranleder annat, i envar av de berörda avtalsslutande stater­na till det fasta driftstället den inkomst som det kan antas att driftstället skulle ha förvärvat, om det varit ett fristående företag, som bedrivit verksamhet av samma eller liknande slag under samma eller liknande

villkor och självständigt avslutat affärer med det företag till vilket driftstäl-     Prop. 1989/90:33 let hör.

3.

Vid bestämmandet av fast driftställes inkomst medges avdrag för utgifter som uppkommit för det fasta driftstället, härunder inbegripet utgifter för företagets ledning och allmänna förvaltning, oavsett om utgif­terna uppkommit i den stat där det fasta driftstället är beläget eller annor­städes.

4.

I den mån inkomst hänförlig till fast driftställe bmkat i en avtalsslu­tande stat bestämmas på grundval av en fördelning av företagets hela inkomst på de olika delarna av företaget, skall bestämmelserna i punkt 2 inte hindra att i denna avtalsslutande stat den skattepliktiga inkomsten bestäms genom sådant förfarande. Den fördelningsmetod som används skall dock vara sådan att resultatet överensstämmer med principerna i denna artikel.

5.

Inkomst hänförs inte till fast driftställe endast av den anledningen att varor inköps genom det fasta driftställets försorg för företaget.

6.

Vid tillämpningen av föregående punkter bestäms inkomst som är hänförlig till det fasta driftstället genom samma förfarande år från år, såvida inte goda och tillräckliga skäl föranleder annat.

7.

Ingår i inkomst av rörelse inkomstslag som behandlas särskilt i andra artiklar av detta avtal, berörs bestämmelserna i dessa artiklar inte av reglerna i förevarande artikel.

Artikd 8

Sjöfart och luftfart

1.

Inkomst, som företag i en avtalsslutande stat förvärvar genom an­vändningen av skepp eller luftfartyg i internationell trafik, beskattas en­dast i den avtalsslutande stat där företaget har sin verkliga ledning.

2.

Om företag som bedriver sjöfart har sin verkliga ledning ombord på ett skepp, anses ledningen belägen i den avtalsslutande stat där skeppets redare har hemvist.

3.

Inkomst, som företag i en avtalsslutande stat förvärvar genom nytt­jande, underhåll eller uthyrning av containers (däri inbegripet släpvagn och annan utrustning för transport av containers) som används för trans­port av gods eller varor, beskattas endast i den avtalsslutande stat där företaget har sin verkliga ledning, utom då containern används uteslutan­de mellan platser i annan avtalsslutande stat.

4.

Bestämmelserna i punkterna 1 och 3 tillämpas också på inkomst som förvärvas genom deltagande i en pool, ett gemensamt företag eller en internationell driftsorganisation.

Artikel 9

Företag med intressegemenskap

1.1 fall då

a) ett företag i en avtalsslutande stat direkt eller indirekt deltar i ledning-

;n eller övervakningen av ett företag i annan avtalsslutande stat eller äger     Prop. 1989/90:33 del i detta företags kapital, eller

b) samma personer direkt eller indirekt deltar i ledningen eller övervak­ningen av såväl ett företag i en avtalsslutande stat som ett företag i annan avtalsslutande stat eller äger del i dessa företags kapital, iakttas följande.

Om mellan företagen i fråga om handelsförbindelser eller finansiella förbindelser avtalas eller föreskrivs villkor, som avviker från dem som skulle ha avtalats mellan av varandra oberoende företag, får all inkomst, som utan sådana villkor skulle ha tillkommit det ena företaget men som på grund av villkoren i fråga inte tillkommit detta företag, inräknas i detta företags inkomst och beskattas i överensstämmelse därmed.

2. Då i en avtalsslutande stat uppkommer fråga som avses i punkt 1, skall behörig myndighet i annan avtalsslutande stat som berörs av frågan underrättas i syfte att överväga justering i fråga om beräkningen av in­komsten för det företag som har hemvist i sådan annan stat. När anledning därtill föreligger, kan de behöriga myndigheterna träffa skäligt avgörande om inkomstens fördelning.

Artikel 10 Utdelning

1.

Utdelning från bolag med hemvist i en avtalsslutande stat till person med hemvist i annan avtalsslutande stat får beskattas i denna andra stat.

2.

I fall då mottagare av utdelning med hemvist i en avtalsslutande stat har fast driftställe eller stadigvarande anordning i annan avtalsslutande stat än den där han har hemvist samt den andel på grund av vilken utdelningen betalas äger verkligt samband med rörelse som bedrivs från det fasta driftstället respektive självständig yrkesverksamhet som utövas från den stadigvarande anordningen, får, utan hinder av bestämmelserna i punkterna 1 och 3, utdelning från bolag med hemvist i en avtalsslutande stat till sådan mottagare beskattas i enlighet med bestämmelserna i artikel 7 respektive artikel 14 i den avtalsslutande stat där det fasta driftstället respektive den stadigvarande anordningen finns.

3.

Utdelning från bolag med hemvist i en avtalsslutande stat till person med hemvist i annan avtalsslutande stat får beskattas också i den avtals­slutande stat där det bolag som betalar utdelningen har hemvist, enligt lagstiftningen i denna stat, men den skatt som sålunda påförs får inte överstiga 15 procent av utdelningens bruttobelopp. Sådan utdelning skall emellertid vara undantagen från beskattning i den förstnämnda staten om mottagaren är ett bolag (med undantag för personsammanslutning och dödsbo) som direkt äger minst 25 procent av det utbetalande bolagets kapital. Utan hinder av bestämmelserna i föregående mening i denna punkt får Färöarna emellertid också beskatta utdelning från bolag med hemvist på Färöarna, enligt färöisk lagstiftning, men om mottagaren är ett bolag (med undantag för personsammanslutning och dödsbo) som direkt äger minst 25 procent av det utbetalande bolagets kapital får den skatt som

sålunda påförs inte överstiga 5 procent av utdelningens bruttobelopp.

10

4.   Utan hinder av bestämmelserna i punkt 3 får isländsk skatt på     Prop. 1989/90:33

utdelning höjas till högst 15 procent i den mån sådan utdelning dragits av

från det utbetalande bolagets inkomst vid bestämmandet av isländsk skatt.

5.

Utan hinder av bestämmelserna i punkt 3 får norsk skatt på utdelning höjas till högst 15 procent. Denna bestämmelse gäller så länge norska bolag är berättigade till avdrag vid statsbeskattningen för utdelad vinst.

6.

De behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna skall träffa överenskommelse om sättet att genomföra begränsningarna enligt punk­terna 3 5.

Bestämmelserna i punkterna 3 5 berör inte bolagets beskattning för vinst av vilken utdelningen betalas.

7.

Med uttrycket "utdelning" förstås i denna artikel inkomst av aktier, andelsbevis eller andra rättigheter, som inte är fordringar, med rätt till andel i vinst, samt annan inkomst från bolag, som enligt lagstiftningen i den stat där det utbetalande bolaget har hemvist vid beskattningen be­handlas på samma sätt som inkomst av aktier.

8.

Utan hinder av bestämmelserna i punkt 1 skall utdelning från bolag med hemvist i en avtalsslutande stat till bolag med hemvist i annan avtalsslutande stat än Danmark, Färöarna, Finland eller Sverige i denna andra stat vara undantagen från beskattning i den mån detta skulle ha varit fallet enligt lagstiftningen i denna andra stat, om båda bolagen hade varit hemmahörande där.

Utan hinder av bestämmelserna i punkt 1 skall utdelning från bolag med hemvist i annan avtalsslutande stat än Danmark till bolag med hemvist i Danmark vara undantagen från beskattning i Danmark enligt dansk lag­stiftning.

Utan hinder av bestämmelserna i punkt 1 skall utdelning från bolag med hemvist i annan avtalsslutande stat än Finland till bolag med hemvist i Finland vara undantagen från beskattning i Finland, om mottagaren di­rekt behärskar minst 10 procent av röstetalet i det bolag som betalar utdelningen.

Utan hinder av bestämmelserna i punkt 1 skall utdelning från bolag med hemvist i annan avtalsslutande stat än Sverige till bolag med hemvist i Sverige vara undantagen från beskattning i Sverige i den mån utdelningen skulle ha varit undantagen från beskattning enligt svensk lag om båda bolagen varit svenska bolag. Sådan skattebefrielse medges dock endast

a)  om den vinst av vilken utdelningen betalas i den andra avtalsslutande

staten eller i någon annan stat underkastats allmän inkomstskatt för bolag,

eller

b)   den utdelning som betalas av bolaget med hemvist i den andra

avtalsslutande staten uteslutande eller så gott som uteslutande utgörs av

utdelning vilken detta bolag under ifrågavarande år eller tidigare år motta­

git på aktier eller andelar, som bolaget innehar i ett bolag med hemvist i

tredje stat, och vilken skulle ha varit undantagen från svensk skatt om de

aktier eller andelar på vilka utdelningen betalas hade innehafts direkt av

det svenska bolaget.

I den mån beloppet av utdelning, som för ett beskattningsår betalas av

bolag med hemvist i Danmark eller på Färöarna till bolag med hemvist i

11

annan avtalsslutande stat, motsvaras av utdelning, som det förstnämnda     Prop. 1989/90:33 bolaget, direkt eller genom förmedling av juridisk person, under samma eller tidigare beskattningsår uppburit på aktier eller andra andelar i bolag med hemvist i tredje stat, gäller emellertid undantag från skatt i annan avtalsslutande stat enligt första stycket endast om

a)

den utdelning, som uppburits på aktierna eller andelarna i bolaget med hemvist i tredje stat. underkastats beskattning i Danmark respektive på Färöarna, eller,

b)

om så inte är fallet, utdelningen skulle ha varit undantagen från skatt i annan avtalsslutande stat, om aktierna eller andelarna i bolaget med hemvist i tredje stat innehafts direkt av bolaget med hemvist i annan avtalsslutande stat.

1 fråga om utdelning från bolag med hemvist i Island till bolag med hemvist i annan avtalsslutande stat gäller undantag från beskattning i annan avtalsslutande stat enligt första stycket endast i den mån utdelning­en vid beräkning av isländsk skatt inte får dras av från det isländska bolagets inkomst.

9.   Utan hinder av bestämmelserna i punkterna 3 5 kan de behöriga

myndigheterna i de avtalsslutande staterna komma överens om att utdel­

ning, som tillfaller i överenskommelsen namngiven institution med all­

mänt välgörande eller annat allmännyttigt ändamål, vilken enligt lagstift­

ningen i den avtalsslutande stat där institutionen har hemvist är undanta­

gen från skatt på utdelning, skall i annan avtalsslutande stat vara befriad

från skatt på utdelning från bolag i denna andra stat.

10.

Om bolag med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar inkomst från annan avtalsslutande stat, får denna andra stat inte beskatta utdelning som bolaget betalar, utom i den mån utdelningen betalas till person med hemvist i denna andra stat eller i den mån den andel på grund av vilken utdelningen betalas äger verkligt samband med fast driftställe eller stadig­varande anordning i denna andra stat, och ej heller beskatta bolagets icke utdelade vinst, även om utdelningen eller den icke utdelade vinsten helt eller delvis utgörs av inkomst som uppkommit i denna andra stat.

11.

Uttrycket "personsammanslutning" i denna artikel avser

a)

i fråga om Danmark: "interessentskab", "kommanditselskab" och "partrederi",

b)

i fråga om Färöarna: "interessentskab", "kommanditselskab" och "partrederi",

c)

i fråga om Finland: öppet bolag, kommanditbolag, partrederibolag och annan sammanslutning som avses i 5 § 1 mom. lagen om skatt på inkomst och förmögenhet (1240/88) i fall då dessa inte beskattas som självständiga skattesubjekt,

d)  i fråga om Island: "sameignarfélög" och "samlög" som inte beskattas

såsom självständiga skattesubjekt,

e)    i fråga om Norge: varje sammanslutning utom "aksjesdskap",

O i fråga om Sverige: handelsbolag, kommanditbolag och enkelt bolag i fall då dessa inte beskattas som självständiga skattesubjekt.

12

Artikd 11

Prop. 1989/90:33

Ränta

1.

Ränta, som härrör från en avtalsslutande stat och som betalas till person med hemvist i annan avtalsslutande stat, beskattas endast i denna andra stat.

2.

I fall då mottagare av ränta med hemvist i en avtalsslutande stat har fast driftställe eller stadigvarande anordning i annan avtalsslutande stat än den där han har hemvist samt den fordran för vilken räntan betalas äger verkligt samband med rörelse som bedrivs från det fasta driftstället respek­tive självständig yrkesverksamhet som utövas från den stadigvarande an­ordningen, får, utan hinder av bestämmelserna i punkt 1, ränta som härrör från en avtalsslutande stat och som betalas till sådan mottagare beskattas i enlighet med bestämmelserna i artikel 7 respektive artikel 14 i den avtals­slutande stat där det fasta driftstället respektive den stadigvarande anord­ningen finns.

3.

Med uttrycket "ränta" förstås i denna artikel inkomst av varje slags fordran, antingen den säkerställts genom inteckning i fast egendom eller inte. Uttrycket åsyftar särskilt inkomst av värdepapper, som utfärdats av staten, och inkomst av obligationer eller debentures, däri inbegripet agio-belopp och vinster som hänför sig till sådana värdepapper, obligationer eller debentures. Straffavgift på grund av sen betalning anses inte som ränta vid tillämpningen av denna artikel.

4.

Då på grund av särskilda förbindelser mellan utbetalaren och motta­garen eller mellan dem båda och annan person räntebeloppet, med hänsyn till den skuld för vilken räntan betalas, överstiger det belopp som skulle ha avtalats mellan utbetalaren och mottagaren om sådana förbindelser inte förelegat, tillämpas bestämmelserna i denna artikel endast på sistnämnda belopp. I sådant fall beskattas överskjutande belopp enligt lagstiftningen i envar av de berörda avtalsslutande staterna med iakttagande av övriga bestämmelser i detta avtal.

Artikel 12 Royalty

1. Royalty, som härrör från en avtalsslutande stat och som betalas till person med hemvist i annan avtalsslutande stat, beskattas endast i denna andra stat.

2.1 fall då mottagare av royalty med hemvist i en avtalsslutande stat har

fast driftställe eller stadigvarande anordning i annan avtalsslutande stat än

den där han har hemvist samt den rättighet eller egendom i fråga om

vilken royaltyn betalas äger verkligt samband med rörelse som bedrivs

från det fasta driftstället respektive självständig yrkesverksamhet som

utövas från den stadigvarande anordningen, får, utan hinder av bestäm­

melserna i punkt 1, royalty som härrör från en avtalsslutande stat och som

betalas till sådan mottagare beskattas i enlighet med bestämmelserna i

artikel 7 respektive artikel 14 i den avtalsslutande stat där det fasta

driftstället respektive den stadigvarande anordningen finns.

13

3.   Med uttrycket "royalty" förstås i denna artikel varje slags betalning     Prop. 1989/90:33

som tas emot såsom ersättning för nyttjandet av eller för rätten att nyttja

upphovsrätt till litterärt, konstnärligt eller vetenskapligt verk (häri inbegri­pet biograffilm samt film och band för radio- och televisionssändning), patent, varumärke, mönster eller modell, ritning, hemligt recept eller hemlig tillverkningsmetod eller för upplysning om erfarenhetsrön av indu­striell, kommersiell eller vetenskaplig natur.

4.   Då på grund av särskilda förbindelser mellan utbetalaren och motta­

garen eller mellan dem båda och annan person royaltybdoppet, med

hänsyn till det nyttjande, den rätt eller den upplysning för vilken royaltyn

betalas, överstiger det belopp som skulle ha avtalats mellan utbetalaren

och mottagaren om sådana förbindelser inte förelegat, tillämpas bestäm­

melserna i denna artikel endast på sistnämnda belopp. I sådant fall beskattas

överskjutande belopp enligt lagstiftningen i envar av de berörda avtalsslu­

tande staterna med iakttagande av övriga bestämmelser i detta avtal.

Artikd 13 Realisationsvinst

1.

Vinst, som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar på grund av överlåtelse av sådan fast egendom som avses i artikel 6 punkt 2 och som är belägen i annan avtalsslutande stat. får beskattas i denna andra stat.

2.

Vinst, som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar på grund av överlåtelse av aktie eller annan andel som avses i artikd 6 punkt 4, får beskattas i den avtalsslutande stat där den fasta egendomen är belägen.

3.

Vinst på grund av överiåtelse av lös egendom, som utgör del av rörelsetillgångarna i fast driftställe, vilket ett företag i en avtalsslutande stat har i annan avtalsslutande stat, eller av lös egendom, hänförlig till stadigvarande anordning för att utöva självständig yrkesverksamhet, som person med hemvist i en avtalsslutande stat har i annan avtalsslutande stat, får beskattas i denna andra stat. Detsamma gäller vinst på grund av överlåtelse av sådant fast driftställe (för sig eller tillsammans med hela företaget) eller av sådan stadigvarande anordning.

4.

Vinst på grund av överlåtelse av skepp eller luftfartyg som används i internationell trafik av ett företag i en avtalsslutande stat eller lös egendom som är hänförlig till användningen av sådant skepp eller luftfartyg beskat­tas endast i den avtalsslutande stat där företaget har sin verkliga ledning.

5.

Vinst på grund av överlåtelse av containers (däri inbegripet släpvagn och annan utrustning för transport av containers) som används av ett företag i en avtalsslutande stat för transport av gods eller varor beskattas endast i den avtalsslutande stat där företaget har sin verkliga ledning, utom då containern används uteslutande mellan platser i annan avtalsslu­tande stat.

6.

Vinst på grund av överiåtelse av annan egendom än sådan som avses i

14

punkterna 1 5 beskattas endast i den avtalsslutande stat där överlåtaren     Prop. 1989/90:33 har hemvist.

7. Utan hinder av bestämmelsen i punkt 6 får en avtalsslutande stat beskatta vinst som person med hemvist i annan avtalsslutande stat förvär­var på grund av överlåtelse a v aktie eller annan andel i bolag med hemvist i den förstnämnda staten samt vinst på grund av överiåtelse av annat värdepapper som vid beskattningen i denna stat behandlas på samma sätt som vinst på grund av överlåtelse av sådan aktie eller annan andel.

Artikel 14

Självständig yrkesutövning

1.   Inkomst, som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar

genom att utöva fritt yrke eller annan självständig verksamhet, beskattas

endast i denna stat. Sådan inkomst får emellertid beskattas i annan avtals­

slutande stat, om

a)

han i denna andra stat har stadigvarande anordning som regelmässigt står till hans förfogande för att utöva verksamheten men endast så stor del av inkomsten som är hänförlig till denna stadigvarande anordning, eller

b)

han vistas i denna andra stat under tidrymd eller tidrymder som sammanlagt överstiger 183 dagar under en tolvmånadersperiod men en­dast så stor del av inkomsten som är hänförlig till verksamhet som har utövats under denna tidrymd eller dessa tidrymder.

2.   Uttrycket "fritt yrke" inbegriper särskilt självständig vetenskaplig,

litterär och konstnärlig verksamhet, uppfostrings- och undervisningsverk­

samhet samt sådan självständig verksamhet som läkare, advokat, ingenjör,

arkitekt, tandläkare och revisor utövar.

Artikd 15 Enskild tjänst

1.

Om inte bestämmelserna i artiklarna 16, 18, 19, 20 och 21 föranleder annat, beskattas lön, arvode och annan liknande ersättning, som person med hemvist i en avtalsslutande stat uppbär på grund av anställning, endast i denna stat, såvida inte arbetet utförs i annan avtalsslutande stat. Om arbetet utförs i denna andra stat, får ersättning som uppbärs för arbetet beskattas där.

2.

Utan hinder av bestämmelserna i punkt 1 beskattas ersättning, som person med hemvist i en avtalsslutande stat uppbär för arbete som utförs i annan avtalsslutande stat, endast i den förstnämnda staten, om

a)

mottagaren vistas i denna andra stat under tidrymd eller tidrymder som sammanlagt inte överstiger 183 dagar under en tolvmånadersperiod, och

b)

ersättningen betalas av arbetsgivare som inte har hemvist i denna andra stat eller på dennes vägnar, och

c)

ersättningen inte belastar fast driftställe eller stadigvarande anordning

som arbetsgivaren har i denna andra stat, samt

,

15

d) fråga inte är om uthyrning av arbetskraft.

Prop. 1989/90:33

3. Utan hinder av föregående bestämmelser i denna artikel beskattas inkomst av arbete som utförs ombord på

a)

danskt, färöiskt, finskt, isländskt, norskt eller svenskt skepp endast i den avtalsslutande stat vars nationalitet skeppet har; vid tillämpningen av denna bestämmelse likställs utländskt skepp, som befraktas på så kallad bareboat basis av ett företag i en avtalsslutande stat, med danskt, färöiskt, finskt, isländskt, norskt respektive svenskt skepp,

b)

luftfartyg i internationell trafik endast i den avtalsslutande stat där den som förvärvar arbetsinkomsten har hemvist,

c)

fiske-, sälfångst- eller valfångstfartyg endast i den avtalsslutande stat där den som förvärvar arbetsinkomsten har hemvist, även då inkomsten för arbetet utgår i form av viss lott eller andel av vinsten av fiske-, sälfångst- eller valfångstverksamheten.

Artikel 16

Styrelsearvode

Styrelsearvode och annan liknande ersättning, som person med hemvist i en avtalsslutande stat uppbär i egenskap av medlem i styrelse eller annat liknande organ i bolag med hemvist i annan avtalsslutande stat, får beskat­tas i denna andra stat.

Artikd 17

Artister samt idrotts- och sportutövare

1.

Utan hinder av bestämmelserna i artiklarna 14 och 15 får inkomst, som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar genom sin personliga verksamhet i annan avtalsslutande stat i egenskap av artist, såsom teater- eller filmskådespelare, radio- eller televisionsartist eller mu­siker, eller av idrotts- eller sportutövare, beskattas i denna andra stat.

2.

I fall då inkomst genom verksamhet som artist eller idrotts- eller sportutövare bedriver i denna egenskap, inte tillfaller artisten eller idrotts-dier sportutövaren själv utan annan person, får denna inkomst, utan hinder av bestämmelserna i artiklarna 7, 14 och 15, beskattas i den avtalsslutande stat där artisten eller idrotts- eller sportutövaren bedriver verksamheten.

3.

Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 tillämpas inte på inkomst genom verksamhet som artist eller idrotts- eller sportutövare med hemvist i en avtalsslutande stat bedriver i annan avtalsslutande stat i fall då besöket i denna andra stat huvudsakligen bekostas av offentliga medel i den först­nämnda staten. 1 sådant fall beskattas inkomsten endast i denna först­nämnda stat.

15

Artikd 18

Prop. 1989/90:33

Pension m. m.

1.

Pension och livränta som betalas från en avtalsslutande stat och utbetalning från en avtalsslutande stat enligt sociallagstiftningen i denna stat till person med hemvist i annan avtalsslutande stat beskattas endast i den förstnämnda staten.

2.

Utan hinder av övriga bestämmelser i detta avtal skall underhållsbi­drag, som person med hemvist i en avtalsslutande stat betalar till make eller förutvarande make eller till barn med hemvist i annan avtalsslutande stat, undantas från beskattning i denna andra stat i det fall då bidraget skulle ha undantagits från beskattning i den förstnämnda staten om motta­garen hade haft hemvist där.

3.

Med uttrycket "livränta" förstås ett fastställt belopp som betalas periodiskt på fastställda tider under vederbörandes livstid eller under angiven eller fastställbar tidrymd och som utgår på grund av förpliktelse att verkställa dessa utbetalningar såsom ersättning för däremot fullt sva­rande vederlag i penningar eller penningars värde.

Artikd 19 OJfentlig tjänst

1.

Ersättning (med undantag för pension), som betalas av en avtalsslu­tande stat, dess politiska underavdelningar, lokala myndigheter eller of­fentligrättsliga institutioner till fysisk person på grund av arbete som utförs i denna stats, dess politiska underavdelningars, lokala myndigheters eller offentligrättsliga institutioners tjänst, beskattas endast i denna stat.

2.

Om ersättning som avses i punkt 1 tillfaller mottagare för arbete som denne utför i annan avtalsslutande stat än den från vilken ersättningen betalas, beskattas ersättningen emellertid endast i den stat där arbetet utförs, om mottagaren är person med hemvist i denna stat och

a)

är medborgare i denna stat, eller

b)

inte fick hemvist i denna stat uteslutande för att utföra arbetet.

Artikd 20

Studerande och praktikanter

Person som vistas i en avtalsslutande stat uteslutande för

a)

studier vid universitet eller annan undervisningsanstalt i denna av­talsslutande stat, eller

b)

affärs-, fiskeri-, industri-, lantbruks- eller skogsbrukspraktik i denna avtalsslutande stat,

och som har eller omedelbart före vistelsen hade hemvist i annan avtalsslu­

tande stat, beskattas inte i den förstnämnda staten för belopp som han

erhåller från källa utanför denna stat för sitt uppehälle, sin undervisning

eller utbildning.

17

2    Riksdagen 1989/90. J .saml. Nr 33

Artikd 21

Prop. 1989/90:33

Verksamhet i samband med förberedande undersökning, utforskning eller utnyttjande av kolväteförekomster

1.

Utan hinder av övriga bestämmelser i detta avtal, med undantag för bestämmelserna i artikel 8, tillämpas bestämmelserna i denna artikel i fall då person med hemvist i en avtalsslutande stat bedriver verksamhet i annan avtalsslutande stat i samband med förberedande undersökning, utforskning eller utnyttjande av kolväteförekomster belägna i denna andra stat.

2.

a) Person med hemvist i en avtalsslutande stat, som utanför kusten i annan avtalsslutande stat bedriver verksamhet som avses i punkt 1, anses bedriva verksamheten från fast driftställe eller stadigvarande anordning i denna andra stat.

b)

Om sådan person bedriver sin verksamhet inom utforsknings- eller utvinningsområde som sträcker sig från en plats utanför kusten i denna andra stat och in på denna stats landområde och verksamheten inte uteslutande bedrivs inom landområdet, äger punkt a) motsvarande tillämpning.

c)

Verksamhet, som består av byggande eller installation av rörledning för transport av oraffinerade kolväten, eller byggnadsarbete i direkt sam­band med sådan verksamhet, anses bedriven från fast driftställe i denna andra stat även i fråga om sådan verksamhet som pågår på land, när verksamheten ingår i ett projekt som sträcker sig från en plats utanför kusten i denna stat och in på denna stats landområde.

3.

Bestämmelserna i punkt 2 tillämpas inte, om verksamheten pågår under tidrymd eller tidrymder som sammanlagt inte överstiger 30 dagar under en tolvmånadersperiod.

4.

Vid beräkning av den tid som avses i punkt 3 anses verksamhet, som bedrivs av ett företag som har intressegemenskap med annat företag, bedriven av det företag med vilket det har intressegemenskap, om verk­samheten i väsentlig mån är av samma slag som den verksamhet som det sistnämnda företaget bedriver och båda företagens verksamhet avser sam­ma projekt. Företag anses ha intressegemenskap, om det ena företaget direkt eller indirekt deltar i ledningen eller övervakningen av det andra företaget eller äger väsentlig del i detta företags kapital eller om samma personer direkt eller indirekt deltar i ledningen eller i övervakningen av båda företagen eller äger väsentlig del i dessa företags kapital.

5.

Inkomst, som företag i en avtalsslutande stat förvärvar på grund av transport av personal eller materiel med skepp eller luftfartyg till eller innanför område som avses i punkt 2 a) och b) i den andra avtalsslutande stat där affärsverksamhet bedrivs i samband med förberedande undersök­ning, utforskning eller utnyttjande av kolväteförekomster eller på grund av drift av bogserbåtar, försörjningsfartyg eller andra hjälpfartyg i samband med sådan verksamhet, beskattas endast i den avtalsslutande stat där företaget har sin verkliga ledning.

6.

Bestämmelserna i artikel 13 punkt 4 och artikel 23 punkt 3 tillämpas

på vinst på grund av överiåtelse av skepp, båtar eller luftfartyg som avses i

. o

punkt 5 respektive förmögenhet bestående av sådana skepp, båtar eller     Prop. 1989/90:33 luftfartyg.

7.   Utan hinder av övriga bestämmelser i avtalet gäller följande i fråga

om beskattningen av lön och annan liknande ersättning som person med

hemvist i en avtalsslutande stat uppbär på grund av arbete vilket utförs i

annan avtalsslutande stat för arbetsgivare som bedriver sådan verksamhet

som avses i punkterna 1 och 2:

a)

Om inte bestämmelserna i punkterna b)-d) föranleder annat, får sådan ersättning beskattas i denna andra stat, men endast om arbetet pågår där under tidrymd eller tidrymder som sammanlagt överstiger 30 dagar under en tolvmånadersperiod.

b)

Sådan ersättning beskattas endast i den förstnämnda avtalsslutande staten om

1)

arbetet har samband med utnyttjandet av kolväteförekomster som befinner sig på mittlinjen mellan avtalsslutande stater eller mellan en avtalsslutande stat och annan stat,

2)

avtal föreligger mellan dessa stater om gemensamt utnyttjande av förekomsterna, och

3)    utnyttjandet sker samtidigt på båda sidor om mittlinjen.

Bestämmelserna i denna punkt tillämpas endast efter överenskommelse

därom mellan de behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna.

c)  Om arbetet utförs ombord på skepp eller båt som avses i punkt 5,

beskattas sådan ersättning enligt bestämmelserna i artikel 15 punkt 3 a).

d)  Om arbetet utförs ombord på luftfartyg som avses i punkt 5, beskattas

sådan ersättning endast i den avtalsslutande stat där företaget har sin

verkliga ledning.

8.

Person med hemvist i en avtalsslutande stat som bedriver verksamhet utanför kusten i annan avtalsslutande stat är undantagen från beskattning i denna andra stat för vinst som denna person anses ha förvärvat på grund av överflyttning av flyttbar borranläggning eller hotellplattform till områ­de utanför denna andra stat. Med vinst i denna punkt förstås belopp med vilket handelsvärdet vid tidpunkten för överflyttningen överstiger restvär­det vid denna tidpunkt med tillägg av företagna avskrivningar.

9.

Vinst som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar på grund av överlåtelse av

a)

rätt till förberedande undersökning, utforskning eller utnyttjande av kolväteförekomster i annan avtalsslutande stat, häri inbegripet rätt till andel i eller förmån av sådana förekomster, eller

b)

aktier eller andra andelar, vilkas värde helt eller till väsentlig del, direkt eller indirekt, hänför sig till sådan rätt,

får beskattas i denna andra stat.

Artikd 22

.4nnan inkomst

1. Inkomst som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar

och som inte behandlas i föregående artiklar i detta avtal beskattas endast i

denna stat, oavsett varifrån inkomsten härrör.

19

2. Bestämmelserna i punkt 1 tillämpas inte om inkomsttagaren har Prop. 1989/90:33 hemvist i en avtalsslutande stat och har fast driftställe eller stadigvarande anordning i annan avtalsslutande stat samt den rättighet eller egendom i fråga om vilken inkomsten betalas äger verkligt samband med rörelse som bedrivs från det fasta driftstället respektive självständig yrkesverksamhet som utövas från den stadigvarande anordningen. I sådant fall tillämpas bestämmelserna i artikel 7 respektive artikel 14. Ingår i fast driftställe eller stadigvarande anordning fast egendom som avses i artikel 6 punkt 2 beskattas emellertid inkomst av sådan egendom med tillämpning av be­stämmelserna i artikel 6 punkterna 1, 3 och 5.

Artikd 23 Förmögenhet

1.

Förmögenhet bestående av sådan fast egendom som avses i artikel 6 punkt 2, vilken person med hemvist i en avtalsslutande stat innehar och vilken är belägen i annan avtalsslutande stat, får beskattas i denna andra stat.

2.

Förmögenhet bestående av aktie eller annan andel i bolag, som avses i artikel 6 punkt 4, vilken person med hemvist i en avtalsslutande stat innehar, får beskattas i den avtalsslutande stat där den fasta egendomen är belägen.

3.

Förmögenhet bestående av skepp eller luftfartyg som används i inter­nationell trafik samt av lös egendom som är hänförlig till användningen av sådant skepp eller luftfartyg beskattas endast i den avtalsslutande stat där företaget har sin verkliga ledning.

4.

Förmögenhet bestående av containers (däri inbegripet släpvagn och annan utrustning för transport av containers) som används för transport av gods eller varor beskattas endast i den avtalsslutande stat där företaget har sin verkliga ledning, utom då containern används uteslutande mellan platser i annan avtalsslutande stat.

5.

All annan förmögenhet, oavsett var denna är belägen, som person med hemvist i en avtalsslutande stat innehar, beskattas endast i denna stat.

6.

Utan hinder av bestämmelserna i punkt 5 får emellertid förmögenhet bestående av lös egendom, som utgör del av rörelsetillgångarna i fast driftställe, vilket ett företag i en avtalsslutande stat har i annan avtalsslu­tande stat, eller av lös egendom, hänförlig till stadigvarande anordning för att utöva självständig yrkesverksamhet, som person med hemvist i en avtalsslutande stat har i annan avtalsslutande stat, beskattas i denna andra stat.

7.

Bestämmelserna i punkterna 16 tillämpas i en avtalsslutande stat endast i förhållande till annan avtalsslutande stat som tar ut allmän skatt på förmögenhet.

20

Artikd 24

Prop. 1989/90:33

Dödsbo

Inkomst eller tillgång som beskattas hos dödsbo med hemvist i en avtalsslutande stat, får inte beskattas hos dödsbodelägare med hemvist i annan avtalsslutande stat.

Artikd 25

Undanröjande av dubbelbeskattning

1. Danmark

a)  Om person med hemvist i Danmark förvärvar inkomst eller innehar

förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i annan

avtalsslutande stat, skall Danmark, såvida inte bestämmelserna i artikel 10

punkt 8 andra stycket eller punkt b) eller c) nedan föranleder annat,

1)

från denna persons danska inkomstskatt avräkna ett belopp mot­svarande den inkomstskatt som betalats i denna andra stat;

2)

från denna persons danska förmögenhetsskatt avräkna ett belopp motsvarande den förmögenhetsskatt som betalats i denna andra stat.

Avräkningsbeloppet skall emellertid inte i något fall överstiga den del av den danska inkomstskatten eller förmögenhetsskatten, beräknad utan så­dan avräkning, som belöper på den inkomst eller förmögenhet som får beskattas i denna andra stat.

b)

Om person med hemvist i Danmark förvärvar inkomst eller innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal beskattas endast i annan avtalsslutande stat, får Danmark inräkna inkomsten eller förmö­genheten i beskattningsunderlaget men skall från den danska skatten på inkomsten eller förmögenheten avräkna den del av inkomstskatten respek­tive förmögenhetsskatten som belöper på den inkomst som uppburits från denna andra stat respektive den förmögenhet som innehas där.

c)

Om person med hemvist i Danmark förvärvar inkomst som avses i artikel 15 eller artikd 21 punkt 7, får Danmark inräkna inkomsten i beskattningsunderlaget men skall från den danska skatten på inkomsten avräkna den del av inkomstskatten som belöper på den inkomst som uppburits från denna andra stat.

2. Färöarna

a) Om person med hemvist på Färöarna förvärvar inkomst som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i annan avtalsslutande stat, skall Färöarna, såvida inte bestämmelserna i artikel 10 punkt 8 första stycket eller punkt b) eller c) nedan föranleder annat, från denna persons färöiska inkomstskatt avräkna ett belopp motsvarande den inkomstskatt som beta­lats i denna andra stat.

Avräkningsbeloppet skall emellertid inte i något fall överstiga den del av

den färöiska inkomstskatten, beräknad utan sådan avräkning, som belöper

på den inkomst som får beskattas i denna andra stat.

21

b)  Om person med hemvist på Färöarna förvärvar inkomst som enligt     Prop. 1989/90:33

bestämmelsema i detta avtal beskattas endast i annan avtalsslutande stat,

får Färöarna inräkna inkomsten i beskattningsunderlaget men skall från den färöiska skatten på inkomsten avräkna den del av inkomstskatten som belöper på den inkomst som uppburits från denna andra stat.

c)  Om person med hemvist på Färöarna från annan avtalsslutande stat

förvärvar inkomst av enskild tjänst som avses i artikel 15 eller artikel 21

punkt 7 och som enligt dessa artiklar får beskattas i denna andra avtalsslu­

tande stat, får Färöarna inräkna inkomsten i beskattningsunderlaget men

skall från den färöiska skatten på inkomsten avräkna den del av inkomst­

skatten som belöper på den inkomst som uppburits från denna andra stat.

3. Finland

a)  Om person med hemvist i Finland förvärvar inkomst eller innehar

förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i annan

avtalsslutande stat, skall Finland, såvida inte bestämmelserna i artikel 10

punkt 8 tredje stycket eller punkt b) eller c) nedan föranleder annat,

1)

från denna persons finska inkomstskatt avräkna ett belopp motsva­rande den inkomstskatt som betalats i denna andra stat,

2)

från denna persons finska förmögenhetsskatt avräkna ett belopp motsvarande den förmögenhetsskatt som betalats i denna andra stat.

Avräkningsbeloppet skall emellertid inte i något fall överstiga den del av den finska inkomstskatten eller förmögenhetsskatten, beräknad utan så­dan avräkning, som belöper på den inkomst eller förmögenhet som får beskattas i denna andra stat.

b)

Om person med hemvist i Finland från annan avtalsslutande stat förvärvar inkomst av enskild tjänst som avses i artikel 15 eller artikel 21 punkt 7 och som enligt dessa artiklar får beskattas i denna andra avtalsslu­tande stat, skall sådan inkomst undantas från finsk skatt.

c)

Om person med hemvist i Finland förvärvar inkomst eller innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal beskattas endast i annan avtalsslutande stat eller förvärvar inkomst som enligt punkt b) ovan skall undantas från finsk skatt, får Finland inräkna inkomsten eller förmö­genheten i beskattningsunderlaget men skall från den finska skatten på inkomsten eller förmögenheten avräkna den del av inkomstskatten respek­tive förmögenhetsskatten som belöper på den inkomst som uppburits från denna andra stat respektive den förmögenhet som innehas där.

4. Island

a)

Om person med hemvist i Island förvärvar inkomst eller innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i annan avtalsslutande stat, skall Island, såvida inte bestämmelserna i punkt b) eller c) nedan föranleder annat, undanta sådan inkomst eller förmögenhet från beskattning.

b)

Om person med hemvist i Island förvärvar inkomst som enligt be­stämmelserna i artikel 10, artikel 13 punkt 7, artikel 16 eller artikel 21

22

punkterna I - 6 samt 8 och 9 får beskattas i annan avtalsslutande stat, skall Prop. 1989/90:33 Island, såvida inte bestämmelserna i artikel 10 punkt 8 första stycket föranleder annat, från denna persons isländska inkomstskatt avräkna ett belopp motsvarande den inkomstskatt som betalats i denna andra stat. Avräkningsbeloppet skall emellertid inte överstiga den del av den isländ­ska skatten, beräknad utan sådan avräkning, som belöper på den inkomst som får beskattas i denna andra stat.

c) Om inkomst, som person med hemvist i Island förvärvar eller förmö­genhet som sådan person innehar, enligt bestämmelse i avtalet är undanta­gen från beskattning där, får Island likväl vid bestämmandet av beloppet av den isländska skatten på denna persons återstående inkomst eller för­mögenhet beakta den inkomst eller förmögenhet som undantagits från skatt.

5. Norge

a)

Om person med hemvist i Norge förvärvar inkomst eller innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i annan avtalsslutande stat, skall Norge, såvida inte bestämmelserna i punkt b) eller c) nedan föranleder annat, undanta sådan inkomst eller förmögenhet från beskattning.

b)

Om person med hemvist i Norge förvärvar inkomst som enligt be­ stämmelserna i artikel 10, artikel 13 punkt 7, artikel 16 eller artikel 21 punkterna 1 6 samt 8 och 9 får beskattas i annan avtalsslutande stat, skall Norge, såvida inte bestämmelserna i artikel 10 punkt 8 första stycket föranleder annat, från denna persons norska inkomstskatt avräkna ett belopp motsvarande den inkomstskatt som betalats i denna andra stat. Avräkningsbeloppet skall emellertid inte överstiga den del av den norska skatten, beräknad utan sådan avräkning, som belöper på den inkomst som får beskattas i denna andra stat.

c)

Om inkomst, som person med hemvist i Norge förvärvar eller förmö­genhet som sådan person innehar, enligt bestämmelserna i avtalet är undantagen från beskattning där, får Norge likväl vid bestämmandet av beloppet av den norska skatten på denna persons återstående inkomst eller förmögenhet beakta den inkomst eller förmögenhet som undantagits från skatt.

6. Sverige

a) Om person med hemvist i Sverige förvärvar inkomst eller innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i annan avtalsslutande stat, skall Sverige, såvida inte bestämmelserna i artikel 10 punkt 8 fjärde stycket eller punkt b), c) eller d) nedan föranleder annat,

1) med iakttagande av bestämmelserna i svensk lagstiftning (också i

den lydelse den framdeles kan få genom att ändras utan att den allmän­

na princip som anges här ändras) från skatten på inkomsten avräkna

ett belopp motsvarande den inkomstskatt som betalats i denna andra

stat,

23

2) från denna persons svenska förmögenhetsskatt avräkna ett belopp     Prop. 1989/90: 33 motsvarande den förmögenhetsskatt som betalats i denna andra stat. Avräkningsbeloppet skall emellertid inte överstiga den del av den svens­ka förmögenhetsskatten, beräknad utan sådan avräkning, som belöper på den förmögenhet som får beskattas i denna andra stat.

b)

Vid tillämpningen av punkt a) ovan skall, då enligt särskild lagstift­ning lättnad medgivits vid finsk inkomst- eller förmögenhetsbeskattning av ett svenskt företags fasta driftställe i Finland, från svensk skatt på företagets inkomst eller förmögenhet avräknas den inkomstskatt respekti­ve förmögenhetsskatt som skulle ha utgått i Finland om sådan skattelätt­nad inte hade medgivits.

c)

Om person med hemvist i Sverige från annan avtalsslutande stat förvärvar inkomst av rörelse som avses i artikel 7, inkomst av självständig yrkesutövning som avses i artikel 14, inkomst av enskild tjänst som avses i artikel 15 eller artikel 21 punkt 7 eller vinst som avses i artikel 13 punkt 3 vilken inkomst eller vinst enligt dessa artiklar får beskattas i denna andra avtalsslutande stat, skall, utan hinder av bestämmelserna i punkt a) ovan, sådan inkomst eller vinst undantas från svensk skatt. 1 fråga om artiklarna 7, 13 och 14 gäller denna bestämmelse dock endast om den övervägande delen av inkomsten eller vinsten härrör från i den andra avtalsslutande staten bedriven yrkesverksamhet, affärsverksamhet eller industriell verk­samhet, som inte utgörs av förvaltning av värdepapper och annan liknande lös egendom.

d)   Om person med hemvist i Sverige förvärvar inkomst eller vinst eller

innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal beskattas

endast i annan avtalsslutande stat eller förvärvar inkomst eller vinst som

enligt punkt c) ovan skall undantas från svensk skatt, får Sverige, vid

fastställandet av skattesatsen för svensk progressiv skatt på annan in­

komst, vinst eller förmögenhet, beakta den inkomst, vinst eller förmögen­

het som beskattas endast i den andra avtalsslutande staten eller sådan

inkomst eller vinst som undantas från svensk skatt.

7. Gemensamma bestämmelser

1.

Uttrycket "betalats i denna andra stat" i denna artikel anses också innefatta sådan skatt på inkomst som erlagts i Danmark, på Färöarna, i Finland, i Island, i Norge respektive i Sverige och som skall överföras till nämnda andra stat för att där gottskrivas vederbörande person som skatt på samma inkomst.

2.

Om person med hemvist i en avtalsslutande stat (hemviststaten) från annan avtalsslutande stat (verksamhetsstaten) förvärvar inkomst av en­skild tjänst som enligt artikel 15 punkt 1 eller artikel 21 punkt 7 får beskattas i verksamhetsstaten, skall hemviststaten utan hinder av bestäm­melserna i punkterna I c), 2 c), 3 b), 4 a), 5 a) eller 6 c) i denna artikel, undanröja dubbelbeskattning genom avräkning av den skatt som betalats i denna andra stat med tillämpning av bestämmelserna i punkterna 1 a), 2

a), 3 a), 4 b), 5 b) eller 6 a) om personen i fråga uppburit inkomsten från

24

företag eller fast driftställe i verksamhetsstaten och han är eller omedelbart     Prop. 1989/90:33 före anställningen i verksamhetsstaten varit anställd i

a)   företag i hemviststaten vilket är ett företag med intressegemenskap

med företaget i verksamhetsstaten, eller

b)    företag i hemviststaten till vilket det fasta driftstället hör.

Bestämmelserna i punkterna 1 c), 2 c), 3 b), 4 a), 5 a) eller 6 c) skall, utan

hinder av vad som föreskrivs i föregående stycke, dock tillämpas om personen i fråga kan visa att

a)

han i och för arbetet vistats i verksamhetsstaten under en samman­hängande period under beskattningsåret i fråga som överstiger tre måna­der, eller

b)

arbetet i verksamhetsstaten utförts för, respektive kostnaderna rätte­ligen har belastat, företaget i denna stat eller det där belägna fasta driftstäl­let.

Artikd 26

Allmänna beskattningsregler

1.

Inkomst som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar eller förmögenhet som sådan person innehar får inte beskattas i annan avtalsslutande stat, såvida inte beskattning uttryckligen är tillåten enligt detta avtal.

2.

1 fall då beskattningsrätten till en inkomst eller tillgång enligt avtalet tillagts annan avtalsslutande stat än den där personen som förvärvar inkomsten eller innehar tillgången har hemvist, och denna andra stat på grund av sin lagstiftning inte medtar inkomsten eller tillgången, i sin helhet, vid taxeringen eller endast beaktar inkomsten eller tillgången för progressionsuppräkning eller annan skatteberäkning, beskattas inkomsten eller tillgången endast i den avtalsslutande stat där personen i fråga har hemvist.

3.

I fall då beskattningsrätten enligt artikel 14 punkt 1 samt artikel 15 punkt 2 och punkt 3 b) och c) till en inkomst som förvärvas av en person med hemvist i en avtalsslutande stat enligt avtalet tillagts endast denna stat får inkomsten beskattas i annan avtalsslutande stat om inkomsten inte kan beskattas i den förstnämnda staten på grund av lagstiftningen i denna stat.

Anikd27

Förbud mot diskriminering

1. Medborgare i en avtalsslutande stat skall inte i annan avtalsslutande

stat bli föremål för beskattning eller därmed sammanhängande krav som

är av annat slag eller mer tyngande än den beskattning och därmed sam­

manhängande krav som medborgare i denna andra stat under samma

förhållanden är eller kan bli underkastad. Utan hinder av bestämmelserna

i artikel 1 tillämpas denna bestämmelse även på person som inte har

hemvist i en eller flera av de avtalsslutande staterna.

25

2.   Beskattningen av fast driftställe eller stadigvarande anordning, som     Prop. 1989/90:33

företag eller person med hemvist i en avtalsslutande stat har i annan

avtalsslutande stat, skall i denna andra stat inte vara mindre fördelaktig än beskattningen av företag eller person med hemvist i denna andra stat, som bedriver verksamhet av samma slag.

Denna bestämmelse anses inte medföra skyldighet för en avtalsslutande stat att medge person med hemvist i annan avtalsslutande stat sådant personligt avdrag vid beskattningen, sådan skattebefrielse eller skattened-sättning på grund av civilstånd eller försörjningsplikt mot familj som medges person med hemvist i den förstnämnda staten. Bestämmelsen medför inte heller rätt att i en avtalsslutande stat erhålla avdrag vid beskattningen eller skattebefrielse för utdelning eller annan utbetalning till bolag med hemvist i annan avtalsslutande stat.

Bestämmelsen i första stycket hindrar inte heller en avtalsslutande stat att beskatta inkomst, som fast driftställe förvärvar, enligt reglerna i denna stats egen lagstiftning, om det fasta driftstället tillhör aktiebolag eller därmed jämförligt bolag i annan avtalsslutande stat. Beskattningen skall dock motsvara den beskattning som tillämpas för aktiebolag eller därmed jämförligt bolag med hemvist i den förstnämnda avtalsslutande staten på dess inkomst, beräknad utan avdrag för utdelad vinst.

3.

Utom i de fall då bestämmelserna i artikel 9 punkt 1, artikel 11 punkt 4 eller artikel 12 punkt 4 tillämpas, är ränta, royalty och annan utbetalning från företag i en avtalsslutande stat till person med hemvist i annan avtalsslutande stat avdragsgilla vid bestämmandet av den beskattningsba­ra inkomsten för sådant företag på samma villkor som betalning till person med hemvist i den förstnämnda staten. På samma sätt är skuld som företag i en avtalsslutande stat har till person med hemvist i annan avtals­slutande stat avdragsgill vid bestämmandet av sådant företags beskatt­ningsbara förmögenhet på samma villkor som skuld till person med hemvist i den förstnämnda staten.

4.

Företag i en avtalsslutande stat, vars kapital helt eller delvis ägs eller kontrolleras, direkt eller indirekt, av en eller flera personer med hemvist i en eller flera av de andra avtalsslutande staterna, skall inte i den först­nämnda staten bli föremål för beskattning eller därmed sammanhängande krav som är av annat slag eller mer tyngande än den beskattning och därmed sammanhängande krav som annat liknande företag i den först­nämnda staten är eller kan bli underkastat.

5.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 2 tillämpas bestämmelserna i förevarande artikel på skatter av varje slag och beskaffenhet.

Artikel 28

Förfarandet vid ömsesidig överenskommelse

1. Om en person anser att i en eller flera av de avtalsslutande staterna

vidtagits åtgärder som för honom medför eller kommer att medföra be­

skattning som strider mot bestämmelserna i detta avtal, kan han, utan att

detta påverkar hans rätt att använda sig av de rättsmedel som finns i dessa

26

staters interna rättsordningar, framlägga saken för den behöriga myndig-     Prop. 1989/90: 33 heten i den avtalsslutande stat där han har hemvist eller, om fråga är om tillämpningen av artikel 27 punkt 1, i den avtalsslutande stat där han är medborgare.

2.

Om den behöriga myndigheten finner invändningen grundad men inte själv kan få till stånd en tillfredsställande lösning, skall myndigheten söka lösa frågan genom ömsesidig överenskommelse med behörig myndig­het i annan avtalsslutande stat, som berörs av frågan, i syfte att undvika beskattning som strider mot avtalet. Om den stat hos vars behöriga myn­dighet personen i fråga har framlagt saken inte själv berörs av frågan, skall denna behöriga myndighet överlämna saken till behörig myndighet i nå­gon av de stater som berörs av frågan.

3.

Om svårigheter eller tvivelsmål uppkommer mellan avtalsslutande stater beträffande tolkningen eller tillämpningen av avtalet, skall de behö­riga myndigheterna i dessa stater överlägga för att söka lösa frågan genom särskild överenskommelse. De behöriga myndigheterna i avtalsslutande stater kan även överlägga för att undanröja dubbelbeskattning i sådana fall som inte omfattas av avtalet eller för att genom särskild överenskommelse lösa frågor som, utan att vara reglerade i avtalet, på grund av olikhet i vederbörande staters principer för skattens beräkning eller av andra skäl kan uppkomma i fråga om de skatter som avses i artikd 2.

Innan beslut fattas i fråga som avses i första stycket, skall resultatet av överläggningar som där avses snarast delges behöriga myndigheter i övriga avtalsslutande stater. Finner behörig myndighet i en avtalsslutande stat att överläggningar bör äga rum mellan de behöriga myndigheterna i samtliga avtalsslutande stater, skall på begäran av den behöriga myndigheten i den förstnämnda avtalsslutande staten sådana överläggningar äga mm utan dröjsmål.

Artikel 29

Medlemmar av diplomatisk beskickning eller konsulat

Bestämmelserna i detta avtal berör inte de privilegier vid beskattningen som enligt folkrättens allmänna regler eller bestämmelser i särskilda över­enskommelser tillkommer medlemmar av diplomatisk beskickning eller konsulat.

Artikd 30

Territoriell utvidgning

1. Detta avtal kan antingen i sin helhet eller med erforderliga ändringar

utvidgas till att omfatta de områden som undantagits från avtalets tillämp­

ningsområde enligt bestämmelserna i artikel 3 punkt 1 a), under fömtsätt­

ning att där påförs skatter av samma eller i huvudsak likartat slag som de

som avses i avtalet. Sådan utvidgning gäller från den dag och med de

27

ändringar och villkor, häri inbegripet bestämmelser om upphörande, som     Prop. 1989/90: 33 kan särskilt överenskommas mellan de avtalsslutande staterna genom diplomatisk notväxling.

2. Om avtalet enligt artikel 32 upphör att gälla skall, såvida inte annat överenskommits mellan de avtalsslutande staterna, avtalet upphöra att gälla också beträffande varje område till vilket avtalet har utvidgats enligt denna artikel.

Artikd 31 Ikraftträdande

1.

Detta avtal träder i kraft trettionde dagen efter den då samtliga avtalsslutande stater har meddelat det finska utrikesministeriet, att avtalet har godkänts. Det finska utrikesministeriet underrättar de övriga avtals­slutande staterna om mottagandet av dessa meddelanden och om tidpunk­ten för avtalets ikraftträdande.

2.

Sedan avtalet trätt i kraft, tillämpas dess bestämmelser

a)  i fråga om skatter som innehålls vid källan, på inkomst som förvärvas

den 1 januari det kalenderår som följer närmast efter det då avtalet träder i

kraft eller senare,

b)   i fråga om övriga skatter på inkomst, på skatter som bestäms för

beskattningsår som börjar den 1 januari det kalenderår som följer närmast

efter det då avtalet träder i kraft eller senare,

c)  i fråga om skatt på förmögenhet, på förmögenhet på vilken skatt utgår

på grund av taxering andra kalenderåret efter det då avtalet träder i kraft

eller senare.

3.

Avtalet den 18 februari 1987 mellan Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige för att undvika dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet upphör att vara tillämpligt i fråga om inkomst eller förmögenhet på vilka förevarande avtal blir tillämpligt enligt punkt 2. Det förstnämnda avtalet upphör att gälla vid den sista tidpunkt, då förevarande avtal enligt föregående bestämmelser i nämnda punkt blir tillämpligt.

4.

Avtalet den 12 augusti 1986 mellan den danska regeringen och Fär­öarnas landsstyre för att undvika dubbelbeskattning m. m. upphör att vara tillämpligt i fråga om inkomst på vilken förevarande avtal blir tillämpligt enligt punkt 2. Det förstnämnda avtalet upphör att gälla vid den sista tidpunkt, då förevarande avtal enligt föregående bestämmelser i nämnda punkt blir tillämpligt.

Artikd 32

Upphörande

En avtalsslutande stat kan senast den 30 juni under ett kalenderår som

börjar efter utgången av en tidrymd av fem år efter dagen för ikraftträdan­

de av avtalet uppsäga avtalet genom skriftligt meddelande härom till det

finska utrikesministeriet, som underrättar de övriga avtalsslutande stater-

28

na om mottagandet av sådant meddelande och om dess innehåll. Har     Prop. 1989/90:33 uppsägningstiden iakttagits, upphör avtalet att gälla i förhållandet mellan den stat som verkställt uppsägningen och övriga avtalsslutande stater

a)

i fråga om skatter som innehålls vid källan, på inkomst som förvärvas den 1 januari det kalenderår som följer närmast efter det då det finska utrikesministeriet mottog meddelandet om uppsägningen eller senare,

b)

i fråga om övriga skatter på inkomst, på skatter som bestäms för beskattningsår som börjar den 1 januari det kalenderår som följer närmast efter det då det finska utrikesministeriet mottog meddelandet om uppsäg­ningen eller senare,

c)

i fråga om skatt på förmögenhet, på förmögenhet på vilken skatt utgår på grund av taxering andra kalenderåret närmast efter det då det finska utrikesministeriet mottog meddelandet om uppsägningen eller senare.

Originalexemplaret till detta avtal deponeras hos det finska utrikesmi­nisteriet, som tillställer de övriga avtalsslutande staterna bestyrkta kopior därav.

Till bekräftelse härav har de vederbörligen befullmäktigade ombuden undertecknat detta avtal.

Som skedde i Helsingfors den 12 september 1989 i ett exemplar på danska, färöiska, finska, isländska, norska och svenska språken, varvid på svenska språket utfärdades två texter, en för Finland och en för Sverige, vilka samtliga texter har samma giltighet.

Protokoll

Vid undertecknande av det i dag mellan Danmarks regering tillsammans med Färöarnas landsstyre samt Finlands, Islands, Norges och Sveriges regeringar ingångna avtalet för att undvika dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet har undertecknade kommit över­ens om följande bestämmelser som utgör en integrerande del av avtalet:

/. Till artikd 5 punkt 3

Utan hinder av bestämmelsen i artikel 5 punkt 3 skall i förhållandet mellan Färöarna ä ena sidan och Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige å andra sidan ett byggnads-, anläggnings-, installations- eller mon­teringsprojekt, eller verksamhet som består av planering, övervakning, rådgivning eller annan biträdande personalinsats i samband med sådant projekt anses utgöra fast driftställe men endast om projektet eller verksam­heten pågår mer än sex månader i en avtalsslutande stat.

//. Till artiklarna 7 och 15

1. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 7 beskattas inkomst, vilken

företag i Norge eller Sverige förvärvar genom verksamhet som bedrivs i

Sverige respektive Norge, endast i den stat där företaget har hemvist, om

29

verksamheten avser uppsättning och underhåll av spärrstängsel för renar     Prop. 1989/90:33 på sträckor längs den norsk-svenska riksgränsen, vilka sträckor anges i överenskommelse enligt punkt 4.

2.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 15 beskattas inkomst, vilken person med hemvist i Norge eller Sverige förvärvar genom personligt arbete som utförs i Sverige respektive Norge, endast i den stat där denna person har hemvist, om arbetet avser uppsättning och underhåll av spärr­stängsel för renar på sträckor längs den norsk-svenska riksgränsen, vilka sträckor anges i överenskommelse enligt punkt 4.

3.

Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 beträffande företag i, respektive person med hemvist i Norge eller Sverige skall äga motsvarande tillämp­ning beträffande företag i, respektive person med hemvist i Finland eller Norge.

4.

De behöriga myndigheterna i berörda avtalsslutande stater skall ge­nom ömsesidig överenskommelse fastställa de sträckor längs vederböran­de riksgräns på vilka bestämmelserna i punkterna 13 skall tillämpas.

///. Tid artiklarna 7, 10-15, 19 och 23

1.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 7, artikel 10 punkt 2, artikel 11 punkt 2 och artikel 12 punkt 2 beskattas inkomst, som företag i Danmark eller Sverige förvärvar i samband med byggandet och driften av fasta förbindelser över Öresund, endast i den stat där företaget har hemvist.

2.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 13 punkt 3 beskattas vinst, som företag i eller person med hemvist i Danmark eller Sverige förvärvar på grund av överlåtelse av där angiven egendom vilken används vid byggandet och driften av fasta förbindelser över Öresund, endast i den stat där företaget respektive personen har hemvist.

3.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 14 punkt 1, artikel 15 punkt 1 och artikel 19 beskattas inkomst, som person med hemvist i Danmark eller Sverige förvärvar i samband med byggandet och driften av fasta förbindelser över Öresund, endast i den stat där personen har hemvist.

4.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 23 punkt 6 beskattas där angiven förmögenhet, som företag i eller person med hemvist i Danmark eller Sverige innehar och som används vid byggandet och driften av fasta förbindelser över Öresund, endast i den stat där företaget respektive perso­nen har hemvist.

IV. 

Tid artiklarna 7, 8, 13, 15 och 23

I. 

Bestämmelserna i artikel 7, artikel 8 punkt 1, artikel 13 punkt 4 och

artikel 23 punkt 3 tillämpas i Danmark, Norge och Sverige på inkomst som

konsortierna Scandinavian Airlines System (SAS), Scanair eller SAS Com-

muter förvärvar genom kommersiell internationell och inrikes luftfart och

annan därmed direkt sammanhängande verksamhet, på realisationsvinst

som berörda konsortium förvärvar vid överlåtelse av lös egendom som

används i sådan luftfart och sådan annan verksamhet och på förmögenhet

30

som konsortiet innehar och som används i sådan luftfart och sådan annan     Prop. 1989/90:33 verksamhet, i förhållande till den andel i konsortiet som innehas av delägare som har hemvist i Danmark, Norge respektive Sverige.

2.

Bestämmelserna i artikel 15 punkt 3 b) tillämpas även på inkomst av arbete som utförs ombord på luftfartyg som används i inrikestrafik av konsortierna SAS, Scanair eller SAS Commuter.

3.

Bestämmelserna i första och andra punkterna tillämpas efter överens­kommelse mellan de behöriga myndigheterna i Danmark, Norge och Sve­rige också i fråga om annat konsortium eller annan liknande sammanslut­ning för bedrivande av luftfart eller annan därmed direkt sammanhängan­de verksamhet, i vilken sammanslutning endast delägare i SAS, direkt eller indirekt, innehar andel och vilken i huvudsak är uppbyggd i enlighet med de principer som gäller för SAS.

V.      Tid artiklarna 8, 13 och 23

Andel i inkomst av verksamhet som avses i artikel 8 punkterna 1 och 3, andel i vinst på gmnd av överlåtelse av egendom som avses i artikel 13 punkterna 4 och 5 samt andel i förmögenhet som avses i artikel 23 punkterna 3 och 4 som person med hemvist i en avtalsslutande stat förvärvar eller innehar på grund av delägarskap i företag, beskattas endast i denna stat, om

a)

delägarna har hemvist i olika avtalsslutande stater, och

b)

företaget drivs av bolag eller annan sammanslutning med solidariskt ansvariga delägare, av vilka minst en tillika är obegränsat ansvarig, samt

c)

det inte är uppenbart, att företaget har sin verkliga ledning endast i en avtalsslutande stat.

De behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna kan träffa över­enskommelse om tillämpning av de i första stycket angivna beskattnings­principerna även i fall då där angivna förutsättningar inte föreligger.

VI.     Tid artikd 13

Bestämmelserna i artikel 13 punkterna 6 och 7 berör inte Danmarks rätt att enligt sin egen lagstiftning beskatta aktievinst som en person som flyttar från Danmark anses ha erhållit i samband med utflyttningen.

VII.    Tid artikd 15

1.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 15 punkterna 1 och 2 beskattas inkomst, vilken person med hemvist i kommun i Finland, Norge eller Sverige som gränsar till landsgränsen mellan Finland och Sverige respektive Finland och Norge förvärvar på grund av personligt arbete som utförs i sådan kommun i annan av dessa stater, endast i den stat där personen i fråga har hemvist, under förutsättning att denna person regel­mässigt uppehåller sig i sin fasta bostad i denna stat.

2.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel  15 punkterna 1 och 2

beskattas inkomst, vilken person med hemvist i Sverige förvärvar på

31

grund av varaktigt personligt arbete som utförs i Danmark, endast i     Prop. 1989/90:33 Sverige, under förutsättning att denna person regelmässigt uppehåller sig i sin fasta bostad i Sverige.

3.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 15 punkterna 1 och 2 beskattas inkomst, vilken person med hemvist i Danmark förvärvar på grund av varaktigt personligt arbete som utförs i Sverige, endast i Dan­mark, under fömtsättning att denna person regelmässigt uppehåller sig i sin fasta bostad i Danmark.

4.

Bestämmelserna i punkterna 2 och 3 tillämpas endast om arbetet pågår under en sammanhängande tid av minst sex månader.

5.

Med uttrycket "varaktigt personligt arbete" avses anställningsförhål­lande som ingåtts i avsikt att vara den skattskyldiges huvudsakliga syssel­sättning.

6.

Med uttrycket "regelmässigt uppehåller sig" avses att den skattskyldi­ge i normalfallet minst en gång i veckan uppehåller sig i sin fasta bostad i den avtalsslutande stat där han har hemvist. För att en skattskyldig skall anses uppehålla sig i sin fasta bostad skall vistelsen i hemviststaten omfat­ta minst två dagar. Härvid gäller, liksom i övrigt i avtalet där uttrycket "dag" förekommer, att med "dag" avses också del av dag.

7.

1 artikel 15 punkt 2 d) anses arbetstagare med hemvist i en avtalsslu­tande stat uthyrd när han av någon (uthyrare) ställs till förfogande för att utföra arbete i annans (uppdragsgivare) verksamhet i annan avtalsslutande stat, förutsatt att uppdragsgivaren har hemvist eller fast driftställe i denna andra stat och att uthyraren inte har ansvar för och inte heller står risken för arbetsresultatet.

Vid avgörandet av frågan om en arbetstagare skall anses uthyrd, skall göras en samlad bedömning varvid särskilt beaktas om

a)

den övergripande arbetsledningen åvilar uppdragsgivaren,

b)

arbetet utförs på en arbetsplats som disponeras av uppdragsgivaren och för vilken han har ansvar,

c)

ersättningen till uthyraren beräknas efter den tid som gått åt eller med ledning av annat samband mellan ersättningen och den lön arbetstagaren får,

d)  största delen av arbetsredskap och material ställs till förfogande av

uppdragsgivaren, och

e)  uthyraren inte ensidigt bestämmer antalet arbetstagare och de kvalifi­

kationer dessa skall ha.

VIII. Till artiklarna 15 och 19

1.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 15 punkterna 1 och 2 och artikel 19 punkt 1 beskattas inkomst, vilken person med hemvist i kom­mun i Norge eller Sverige som gränsar till landsgränsen mellan dessa stater förvärvar på grund av personligt arbete som utförs i sådan kommun i den andra av dessa stater, endast i den stat där personen i fråga har hemvist, under förutsättning att denna person regelmässigt uppehåller sig i sin fasta bostad i denna stat.

2.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 15 punkterna 1 och 2 och

32

artikel 19 punkt 1 beskattas inkomst, vilken person med hemvist i Sverige     Prop. 1989/90:33 förvärvar på grund av varaktigt personligt arbete som utförs i Danmark, endast i Sverige, under förutsättning att denna person regelmässigt uppe­håller sig i sin fasta bostad i Sverige.

3.

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 15 punkterna 1 och 2 och artikel 19 punkt I beskattas inkomst, vilken person med hemvist i Dan­mark förvärvar på grund av varaktigt personligt arbete som utförs i Sveri­ge, endast i Danmark, under förutsättning att denna person regelmässigt uppehåller sig i sin fasta bostad i Danmark.

4.

Bestämmelserna i punkterna 2 och 3 tillämpas endast om arbetet pågår under en sammanhängande tid av minst sex månader.

5.

Med uttrycket "varaktigt personligt arbete" avses anställningsförhål­lande som ingåtts i avsikt att vara den skattskyldiges huvudsakliga syssel­sättning.

6.

Med uttrycket "regelmässigt uppehåller sig" avses att den skattskyldi­ge i normalfallet minst en gång i veckan uppehåller sig i sin fasta bostad i den avtalsslutande stat där han har hemvist. För att en skattskyldig skall anses uppehålla sig i sin fasta bostad skall vistelsen i hemviststaten omfat­ta minst två dagar. Härvid gäller, liksom i övrigt i avtalet där uttrycket "dag" förekommer, att med "dag" avses också del av dag.

IX. 

Tid artikd 18

Utan hinder av bestämmelserna i artikel 18 skall i förhållandet mellan Danmark och Färöarna följande gälla:

Pension, livränta, socialförsäkringsersättning, underhållsbidrag och andra liknande utbetalningar, som härrör från en del av riket och betalas till en person med hemvist i den andra delen av riket, beskattas endast i denna andra del av riket.

X. 

Till artikd 19

1. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 19 skall följande gälla i förhållandet mellan Danmark och Färöarna:

a)

Ersättning (med undantag för pension) som betalas av en del av riket, dess politiska underavdelningar eller lokala myndigheter till en fysisk person på grund av arbete som utförts för denna del av riket, dess underav­delningar eller myndigheter, beskattas endast i den del av riket där arbetet utförts.

b)

Utan hinder av bestämmelsen i punkt a) beskattas ersättning, som person med hemvist i en del av riket uppbär för personligt arbete i anställningsförhållande utfört i en annan del av riket, endast i den först­nämnda delen av riket, om:

1)

mottagaren vistas i denna andra del av riket under en sammanhäng­ande period som inte överstiger 60 dagar, och

2)

ersättningen betalas av det "sedvanliga tjänstestället".

c)    Bestämmelserna i artiklarna 15 och 16 samt i protokollspunkt 

IX

ovan tillämpas på ersättning som uppbärs för arbete som utförts i närings-

33

3    Riksdagen 1989/90. I .saml. Nr 33

verksamhet som bedrivs av en del av riket, dess politiska underavdelning-     Prop. 1989/90: 33 ar eller lokala myndigheter.

2. Utan hinder av bestämmelserna i punkt 1 ovan skall följande gälla i förhällandet mellan Danmark och Färöarna:

a)

ersättningar, som fastställts av det allmänna uteslutande för att täcka utgifter i samband med allmän eller enskild tjänst, och som inte innefattar någon ersättning för arbete och som den danska staten, dess politiska underavdelningar eller lokala myndigheter betalar till person som arbetar på Färöarna beskattas endast i Danmark,

b)

ersättningar som fastställts av det allmänna uteslutande för att täcka utgifter i samband med allmän eller enskild tjänst och som inte innefattar någon ersättning för arbete och som Färöarnas landsstyre, dess politiska underavdelningar eller lokala myndigheter betalar till person som arbetar i Danmark beskattas endast på Färöarna.

Bestämmelserna i punkt 2 a) och b) ovan tillämpas under de första fem åren under vilka personen i fråga uppbär nämnda ersättningar.

XL Tid artikd 20

1.   Person som vistas i annan avtalsslutande stat än på Färöarna och

person som vistas i annan avtalsslutande stat än i Island uteslutande för

a)

studier vid universitet eller annan undervisningsanstalt i denna andra avtalsslutande stat, eller

b)

affärs-, fiskeri-, industri-, lantbruks- eller skogsbrukspraktik i denna andra avtalsslutande stat,

och som har eller omedelbart före vistelsen hade hemvist på Färöarna eller i Island, beskattas för inkomst av anställning i den förstnämnda avtalsslu­tande staten endast för den del av inkomsten som överstiger 20000 svens­ka kronor under kalenderåret eller motvärdet i danskt, finskt, isländskt eller norskt myntslag. Nämnda belopp omfattar under vistelse i Finland, Norge eller Sverige personligt avdrag för kalenderåret i fråga.

2.

Skattefrihet enligt punkt 1 medges endast för tid som skäligen eller vanligtvis åtgår för studierna eller praktiktjänstgöringen, dock högst för sex på varandra följande kalenderår.

3.

Utan hinder av bestämmelserna i punkterna 1 och 2 ovan skall följande gälla i förhållandet mellan Danmark och Färöarna:

Studerande, praktikant eller liknande som har eller som omedelbart före vistelsen i en del av riket hade hemvist i den andra delen av riket och som tillfälligt vistas i den förstnämnda delen av riket uteslutande i studie- eller utbildningssyfte beskattas inte i denna del av riket för belopp som erhålls från den andra delen av riket eller från utlandet för uppehälle, studier eller utbildning.

De beskattas inte heller för belopp som betalas som ersättning för arbete, om detta arbete är nödvändigt för deras uppehälle.

Studerande, praktikant eller liknande som omedelbart före vistelsen i Danmark hade hemvist på Färöarna, beskattas inte på Färöarna för ersätt­ning för arbete utfört i Danmark.

Som studerande anses inte personer som efter att ha avslutat en utbild-

34

ning påbörjar en specialutbildning eller en utbildning inom ett nytt områ-     Prop. 1989/90: 33 de.

En vistelse anses som tillfällig om den inte överstiger den reglerade studietiden med ett tillägg om två år.

En vistelse anses inte vara "uteslutande i studie- eller utbildningssyfte" om den varat mer än sex månader innan studierna påbörjades.

I denna sexmånadersperiod skall inte inräknas sådan tid, dock högst ett år, som åtgått i samband med en förberedande kurs som enligt undervis­ningsanstalten utgör en förutsättning för att kunna påbörja studierna i fråga.

I fall då två makar ansöker om att bli antagna vid undervisningsanstalt och endast den ene av dem antas, förlängs sexmånadersregdn såvitt avser den andre maken, men dock högst till en sammanlagd tidsperiod om två år.

Bestämmelserna i denna punkt tillämpas i fråga om inkomst som förvär­vas från och med den 1 januari 1989. "Färöavdrag" skall emellertid inräknas i ersättning för arbete från och med den 1 januari 1988 och oberoende av om ersättningen härrör från Danmark eller från utlandet.

4.

Utan hinder av bestämmelserna i punkt 1 ovan beskattas studerande, praktikant eller liknande som har eller omedelbart före vistelsen i Dan­mark hade hemvist i Island och som tillfälligt vistas i Danmark uteslutan­de i studie- eller utbildningssyfte inte för belopp som betalas som ersätt­ning för arbete, under förutsättning att arbetet är nödvändigt för hans uppehälle.

5.

Person som studerar vid universitet eller annan undervisningsanstalt i annan avtalsslutande stat än Finland och som under tillfällig vistelse i Finland har anställning i Finland under högst 100 dagar under ett och samma kalenderår för att erhålla praktisk erfarenhet i anslutning till stu­dierna, beskattas i Finland endast för den del av inkomsten av anställning­en som överstiger en genomsnittlig månadsinkomst av 2 400 finska mark. Från beskattning enligt denna punkt undantas dock sammanlagt högst 8000 finska mark under kalenderåret.

6.

Studerande vid universitet eller annan undervisningsanstalt i annan avtalsslutande stat än Sverige, som vid tillfällig vistelse i Sverige har anställning där med anknytning till studierna eller utbildningen, beskattas i Sverige endast för den del av inkomsten av anställningen som överstiger 10000 svenska kronor under kalenderåret.

7.

Person som har hemvist i annan avtalsslutande stat än Danmark och som vid tillfällig vistelse i Danmark är anställd i Danmark under högst 100 dagar under ett och samma kalenderår beskattas i Danmark endast för den del av inkomsten som överstiger ett belopp som enligt gällande bestäm­melser anses vara nödvändigt för hans uppehälle, under förutsättning att arbetet är utfört inom ramen för nordiskt program för utbyte av praktik-och feriearbete och att arbetet har förmedlats av Nordjobb.

Det belopp som anses vara nödvändigt för vederbörandes uppehälle fastställs på årsbasis och nedsätts i förhållande till uppehållstidens längd i Danmark och hela kalenderåret.

35

Bestämmelserna i denna punkt tillämpas från och med den I januari     Prop. 1989/90:33 1989.

8. De behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna kan träffa överenskommelse om tillämpningen av bestämmelserna i punkterna 1 7. De behöriga myndigheterna kan också träffa överenskommelse om sådan ändring av där omnämnda belopp som finnes skälig med hänsyn till förändring i penningvärde, ändrad lagstiftning i någon av de avtalsslutan­de staterna eller annan liknande omständighet.

XII. Tid artikd 25

1.   Bestämmelserna i artikel 25 punkt 2 kan på begäran av Färöarna

ändras och ersättas av följande text:

"a) Om person med hemvist på Färöarna förvärvar inkomst eller inne­har förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i annan avtalsslutande stat, skall Färöarna, såvida inte bestämmelserna i artikel 10 punkt 8 första stycket eller punkt b) eller c) nedan föranleder annat, från denna persons färöiska inkomstskatt eller förmögenhetsskatt avräkna ett belopp motsvarande den inkomstskatt eller förmögenhetsskatt som betalats i denna andra stat.

Avräkningsbeloppet skall emellertid inte i något fall överstiga den del av den färöiska inkomstskatten eller förmögenhetsskatten, beräknad utan sådan avräkning, som belöper på den inkomst eller förmögenhet som får beskattas i denna andra stat.

b)

Om person med hemvist på Färöarna förvärvar inkomst eller innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal beskattas endast i annan avtalsslutande stat, får Färöarna inräkna inkomsten eller förmögen­heten i beskattningsunderlaget men skall från den färöiska skatten på inkomsten eller förmögenheten avräkna den del av inkomstskatten eller förmögenhetsskatten som belöper på den inkomst som uppburits från denna andra stat eller på den förmögenhet som får beskattas i denna andra stat.

c)

Om person med hemvist på Färöarna från annan avtalsslutande stat förvärvar inkomst av enskild tjänst som avses i artikel 15 eller artikel 21 punkt 7 och som enligt dessa artiklar får beskattas i denna andra avtalsslu­tande stat, får Färöarna inräkna inkomsten i beskattningsunderlaget men skall från den färöiska skatten på inkomsten avräkna den del av inkomst­skatten som belöper på den inkomst som uppburits från denna andra stat."

Begäran om sådan ändring görs på diplomatisk väg genom underrättelse till envar av de andra avtalsslutande staterna. Ändringen träder i kraft trettionde dagen efter den då samtliga andra avtalsslutande stater erhållit sådan underrättelse och dess bestämmelser tillämpas i fråga om skatt på förmögenhet, på förmögenhet på vilken skatt utgår på grund av taxering andra kalenderåret efter det då ändringen träder i kraft eller senare.

2.   Bestämmelserna i artikel 25 punkt 4 kan på begäran av Island ändras

och ersättas av följande text:

"a) Om person med hemvist i Island förvärvar inkomst eller innehar

förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i annan

36

avtalsslutande stat,skall Island, såvida inte bestämmelserna i artikel 10     Prop. 1989/90:33 punkt 8 första stycket eller punkt b) nedan föranleder annat,

1)   från denna persons isländska inkomstskatt avräkna ett belopp

motsvarande den inkomstskatt som betalats i denna andra stat,

2)   från denna persons isländska förmögenhetsskatt avräkna ett belopp

motsvarande den förmögenhetsskatt som betalats i denna andra stat.

Avräkningsbeloppet skall emellertid inte i något fall överstiga den del av den isländska inkomstskatten eller förmögenhetsskatten, beräknad utan sådan avräkning, som belöper på den inkomst eller förmögenhet som får beskattas i denna andra stat.

b) Om person med hemvist i Island förvärvar inkomst eller innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal beskattas endast i annan avtalsslutande stat, får Island inräkna inkomsten eller förmögenhe­ten i beskattningsunderlaget men skall från den isländska skatten på in­komsten eller förmögenheten avräkna den del av inkomstskatten respekti­ve förmögenhetsskatten som belöper på den inkomst som uppburits från denna andra stat respektive den förmögenhet som innehas där."

Begäran om sådan ändring görs på diplomatisk väg genom underrättelse till envar av de andra avtalsslutande staterna. Ändringen träder i kraft trettionde dagen efter den då samtliga andra avtalsslutande stater erhållit sådan underrättelse och dess bestämmelser tillämpas

a)

i fråga om skatter som innehålls vid källan, på inkomst som förvärvas den 1 januari det kalenderår som följer närmast efter det då ändringen träder i kraft eller senare,

b)

i fråga om övriga skatter på inkomst, på skatter som bestäms för beskattningsår som börjar den 1 januari det kalenderår som följer närmast efter det då ändringen träder i kraft eller senare,

c)

i fråga om skatt på förmögenhet, på förmögenhet på vilken skatt utgår på grund av taxering andra kalenderåret efter det då ändringen träder i kraft eller senare.

3. Bestämmelserna i artikel 25 punkt 5 kan på begäran av Norge ändras och ersättas av följande text:

"a) Om person med hemvist i Norge förvärvar inkomst eller innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i annan avtalsslutande stat, skall Norge, såvida inte bestämmelserna i artikel 10 punkt 8 första stycket eller punkt b) nedan föranleder annat,

1)

från denna persons norska inkomstskatt avräkna ett belopp mot­svarande den inkomstskatt som betalats i denna andra stat,

2)

från denna persons norska förmögenhetsskatt avräkna ett belopp motsvarande den förmögenhetsskatt som betalats i denna andra stat.

Avräkningsbeloppet skall emellertid inte i något fall överstiga den del av den norska inkomstskatten eller förmögenhetsskatten, beräknad utan så­dan avräkning, som belöper på den inkomst eller förmögenhet som får beskattas i denna andra stat.

b) Om person med hemvist i Norge förvärvar inkomst eller innehar

förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal beskattas endast i

annan avtalsslutande stat, får Norge inräkna inkomsten eller förmögenhe­

ten i beskattningsunderlaget men skall från den norska skatten på inkoms-

37

ten eller förmögenheten avräkna den del av inkomstskatten respektive     Prop. 1989/90:33 förmögenhetsskatten som belöper på den inkomst som uppburits från denna andra stat respektive den förmögenhet som innehas där."

Begäran om sådan ändring görs på diplomatisk väg genom underrättelse till envar av de andra avtalsslutande staterna. Ändringen träder i kraft trettionde dagen efter den då samtliga andra avtalsslutande stater erhållit sådan underrättelse och dess bestämmelser tillämpas

a)  i fråga om skatter som innehålls vid källan, på inkomst som förvärvas

den 1 januari det kalenderår som följer närmast efter det då ändringen

träder i kraft eller senare,

b)   i fråga om övriga skatter på inkomst, på skatter som bestäms för

beskattningsår som börjar den 1 januari det kalenderår som följer närmast

efter det då ändringen träder i kraft dlersenare,

c)  i fråga om skatt på förmögenhet, på förmögenhet på vilken skatt utgår

på grund av taxering andra kalenderåret efter det då ändringen träder i

kraft eller senare.

4. Bestämmelserna i artikel 25 punkt 6 kan på begäran av Sverige ändras och ersättas av följande text:

"a) Om person med hemvist i Sverige förvärvar inkomst eller innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal får beskattas i annan avtalsslutande stat, skall Sverige, såvida inte bestämmelserna i artikel 10 punkt 8 fjärde stycket eller punkt b) eller c) nedan föranleder annat,

1)

 med iakttagande av bestämmelserna i svensk lagstiftning (också i den lydelse den framdeles kan få genom att ändras utan att den allmän­na princip som anges här ändras) från skatten på inkomsten avräkna ett belopp motsvarande den inkomstskatt som betalats i denna andra stat,

2)

från denna persons svenska förmögenhetsskatt avräkna ett belopp motsvarande den förmögenhetsskatt som betalats i denna andra stat. Avräkningsbeloppet skall emellertid inte överstiga den del av den svens­ka förmögenhetsskatten, beräknad utan sådan avräkning, som belöper på den förmögenhet som får beskattas i denna andra stat.

b)

Vid tillämpningen av punkt a) ovan skall, då enligt särskild lagstift­ning lättnad medgivits vid finsk inkomst- eller förmögenhetsbeskattning av ett svenskt företags fasta driftställe i Finland, från svensk skatt på företagets inkomst eller förmögenhet avräknas den inkomstskatt respekti­ve förmögenhetsskatt som skulle ha utgått i Finland om sådan skattelätt­nad inte hade medgivits.

c)

Om person med hemvist i Sverige förvärvar inkomst eller innehar förmögenhet som enligt bestämmelserna i detta avtal beskattas endast i annan avtalsslutande stat, får Sverige, vid fastställandet av skattesatsen för svensk progressiv skatt på annan inkomst eller förmögenhet, beakta den inkomst eller förmögenhet som beskattas endast i den andra avtalsslutan­de staten."

Begäran om sådan ändring görs på diplomatisk väg genom underrättelse

till envar av de andra avtalsslutande staterna. Ändringen träder i kraft

trettionde dagen efter den då samtliga andra avtalsslutande stater erhållit

sådan underrättelse och dess bestämmelser tillämpas

38

a)  i fråga om skatter som innehålls vid källan, på inkomst som förvärvas     Prop. 1989/90:33

den I januari det kalenderår som följer närmast efter det då ändringen

träder i kraft eller senare,

b)

i fråga om övriga skatter på inkomst, på skatter som bestäms för beskattningsår som börjar den 1 januari det kalenderår som följer närmast efter det då ändringen träder i kraft eller senare,

c)

i fråga om skatt på förmögenhet, på förmögenhet på vilken skatt utgår på grund av taxering andra kalenderåret efter det då ändringen träder i kraft eller senare.

XHI. Tid artikd 26

1.

Om en person som avses i artikel 15 punkt 3 a) på gmnd av bestäm­melsen i artikel 26 punkt 2 beskattas i Island eller Norge, skall han i staten i fråga ha rätt till samma avdrag som skulle ha medgivits honom om han hade varit anställd ombord på ett skepp i internationell trafik registrerat i denna stat.

2.

Bestämmelserna i artikel 26 punkt 3 skall äga motsvarande tillämp­ning i fall som avses i protokollspunkt 111 punkterna 3 och 4.

XIV. Tid artikd 31

1.

I fråga om skattefrihet i Finland och Sverige för flottningsförening, som bildats för att handha flottningen i Torne och Muonio gränsälvars flottled, gäller vad därom särskilt är överenskommet.

2.

I fråga om grunderna för fördelningen mellan Norge och Sverige av beskattningen av Luossavaara-Kiimnavaara Aktiebolags inkomster, gäller vad därom särskilt är överenskommet.

Originalexemplaret till detta protokoll deponeras hos det finska utrikes­ministeriet, som tillställer de övriga avtalsslutande staterna bestyrkta ko­pior därav.

Till bekräftelse härav har de vederbörligen befullmäktigade ombuden undertecknat detta protokoll.

Som skedde i Helsingfors den 12 september 1989 i ett exemplar på danska, färöiska, finska, isländska, norska och svenska språken, varvid på svenska språket utfärdades två texter, en för Finland och en för Sverige, vilka samtliga texter har samma giltighet.

1,

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

2,

Genom lagen upphävs lagen (1987:384) om dubbelbeskattningsavtal mellan Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige.

3,

Den upphävda lagen skall dock gälla till dess regeringen annoriedes bestämmer.

39

Finansdepartementet

Prop. 1989/90:33

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 12 oktober 1989

Närvarande; statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och stadsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén, S.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna

1  Inledning

Den 22 mars 1983 undertecknades ett avtal mellan Sverige, Danmark, Finland, Island och Norge för undvikande av dubbelbeskattning beträffan­de skatter på inkomst och på förmögenhet [prop. 1983/84:19, SkU 6, rskr. 16, SFS 1983:913 (ändrad genom SFS 1985:642 och 1986:640) och SFS 1983:1041 (ändrad genom SFS 1985:117 och 1987:40)]. Avtalet ersatte de bilaterala dubbelbeskattningsavtal beträffande inkomst och förmögenhet som funnits mellan de nordiska staterna ända sedan 1930-talet. Redan vid undertecknandet av 1983 års avtal hade dock flertalet av de avtalsslutande staterna låtit förstå att man önskade få avtalet ändrat på flera punkter. Förhandlingar om sådana ändringar påbörjades därför kort tid efter undertecknandet av 1983 års avtal och avslutades i Helsingfors den 27 och 28 november 1986. Den 18 februari 1987 undertecknades ett avtal mellan Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige för undvikande av dubbel­beskattning beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet [prop. 1986/87:94, SkU 43, rskr. 241, SFS 1987:384 (ändrad genom SFS 1989:180) och SFS 1987:1043 (ändrad genom SFS 1989:249)]. Detta avtal trädde i kraft den 13 december 1987.

Efter det att Färöarna uttryckt önskemål om att såsom part få tillträda avtalet påbörjades i augusti 1988 förhandlingar om ett nytt avtal. För­handlingarna avslutades den 19 21 juni 1989 varvid ett på svenska upprättat förslag till avtal mellan de nordiska länderna för att undvika dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet samt ett till avtalet hörande protokoll, som utgör en del av avtalet, parafe-rades sistnämnda dag. Texter på övriga nordiska språk har därefter utarbe­tats i resp. stat.

Avtalsförslaget remitterades till kammarrätten i Jönköping och riksskat­

teverket. Remissinstanserna har uttryckt önskemål om att vissa av de

avtalsbestämmelser som tillkommit eller omarbetats förklaras närmare i

propositionen men har i övrigt inte haft något att erinra mot förslaget.

40

Avtalet undertecknades den 12 september 1989. Ett förslag till lag om     Prop. 1989/90:33 dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna har upprättats inom finansdepartementet.

2 Lagförslaget

Lagförslaget består dels av paragraferna 15, dels av en bilaga som inne­håller en svensk text av dubbelbeskattningsavtalet och det till avtalet hörande protokollet. Samtliga texter har enligt detta avtal samma giltighet. Erfarenheten visar att ett avtal som publiceras i Svensk författningssam­ling i flera texter kan bli mycket svåröverskådligt. Endast den för Sverige utfärdade texten har därför i detta fall bilagts lagförslaget.

Här redovisas paragrafernas innehåll medan innehållet i avtalet, i de delar detta avviker från innehållet i liu gällande avtal, presenteras i avsnitt 4.

I förslaget till lag föreskrivs att avtalet skall gälla för Sveriges del (1 §). Bestämmelsen i art. 26 punkt 2 föreskrivs dock inte gälla beträffande vissa utbetalningar som på gmnd av sin art är skattefria i utbetalarstaten (2 §). Vidare regleras i lagförslaget frågan om avtalets tillämplighet i förhållande till annan skattelag (3 §) och hur ansökan om rättelse skall göras om någon beskattas i strid med avtalets bestämmelser (4 § ). Slutligen föreskrivs att en skattskyldig skall lämna de uppgifter till ledning för taxering som han normalt är skyldig att lämna, även i det fall inkomst eller förmögenhet enligt avtalet helt eller delvis undantagits från beskattning (5§).

Enligt art. 31 i avtalet träder detta i kraft trettionde dagen efter den dag då samtliga stater meddelat det finska utrikesministeriet att avtalet god­känts. Det är således inte möjligt att redan nu bestämma vid vilken tidpunkt avtalet skall träda i kraft. I förslaget till lag har därför föreskrivits, att lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

3 Skattelagstiftningen på Färöarna

Eftersom Färöama nu tillkommit som part och avtalets bestämmelser delvis kommit att utformas mot bakgmnd av skattelagstiftningen på Fär­öarna, ges nedan en kortfattad beskrivning av denna.

Fysisk person som är bosatt på Färöarna eller som vistas där under tidrymd eller tidrymder som överstiger 180 dagar under en tolvmånaders­period erlägger i princip skatt för all inkomst på Färöarna, antingen den härrör från källa på Färöarna eller någon annanstans. Vid bedömningen av om en person är bosatt på Färöama eller inte beaktas om personen i fråga haft sitt hushåll där, hyrt bostad där eller på annat sätt visat att han har för avsikt att stanna på Färöarna.

Oinskränkt skattskyldig är dessutom person som tillfälligt vistas utanför

Färöama (dvs. mindre än fyra år eller i fråga om Grönland mindre än två

år) och som därvid har kvar sin bostad där. Denna skattskyldighet bortfal-

41

4   Riksdagen 1989/90. I .saml. Nr 33

ler dock fr.o.m. den tidpunkt då personen i fråga kan visa att han är     Prop. 1989/90:33 oinskränkt skattskyldig i utlandet.

Oinskränkt skattskyldiga fysiska personer erlägger dels landsskatt som är progressiv, dels kommunalskatt som varierar mellan 7 och 18 %. Lands­skatten utgår efter en skala som varierar mellan 20 och 47 %. Den lägsta skattesatsen (20 %) tas ut på den del av den beskattningsbara inkomsten som understiger 30000 kronor och den högsta (47%) på den del som överstiger 300000 kronor. 1 princip sambeskattas sammanlevande äkta makar om båda är oinskränkt skattskyldiga på Färöarna.

Fysiska personer som inte är bosatta på Färöarna beskattas där för inkomst från källa på Färöarna. Skatt tas i dessa fall ut med 35 % av bruttoinkomsten.

Bolag med hemvist på Färöarna (dvs. aktiebolag m.m. samt utländska bolags filialer som är registrerade på Färöarna) är oinskränkt skattskyldiga och erlägger skatt på all inkomst oavsett var den uppkommit. Bolagsskat­ten uppgår till 49 % av den beskattningsbara inkomsten.

Vid beräkning av den beskattningsbara inkomsten medges i princip avdrag för alla utgifter för inkomstens förvärvande och bibehållande samt för avskrivningar, föriuster hänförliga till tidigare år och avsättningar till drift- resp. investeringsfond. Aktieutdelning från på Färöarna inregistrera­de bolag inräknas inte (varken för juridiska eller fysiska personer) i den skattepliktiga inkomsten. Det utdelande bolaget innehåller i stället en källskatt om 20 %. Ränta på medel innestående på en färöisk penningin­rättning inräknas inte heller i juridisk eller fysisk persons skattepliktiga inkomst. Penninginrättningen skall dock innehålla källskatt med ett be­lopp motsvarande en halv procent av innestående medel, dock högst med 20 % av räntan. På Färöarna inskränkt skattskyldiga bolag är skattskyldiga där för inkomst som härrör från näringsverksamhet som bedrivs från fast driftställe på Färöarna. Inskränkt skattskyldiga juridiska och fysiska perso­ner är vidare skattskyldiga för royalty som härrör från Färöarna, inkomst eller avgift som erhålls i egenskap av ägare eller nyttjanderättshavare till på Färöarna belägen fast egendom, inkomst som härrör från utarrendering av näringsverksamhet eller fast egendom på Färöarna samt utdelning som härrör från Färöarna.

Någon förmögenhetsskatt förekommer inte på Färöarna.

4 Dubbelbeskattningsavtalets och protokollets innehåll"

4.1 Inledning

Innan jag närmare går in på avtalets och protokollets bestämmelser vill jag något beröra frågan om tolkning av dubbelbeskattningsavtal.

Som redan framgår av rubriken till dubbelbeskattningsavtalen har dessa

tillkommit för att förhindra att samma inkomst, egendom etc.beskattas

fullt ut i två eller flera stater. Genom avtalen underlättas på detta sätt

utbytet av kapital, varor och tjänster. Andra och lika viktiga syften med

42

dubbelbeskattningsavtal och t. ex. handräckningsavtal är att förhindra Prop. 1989/90:33 skatteflykt och att total skattefrihet uppkommer. Ett övergripande syfte med avtal av nu ifrågavarande slag är således att tillhandahålla ett instru­ment som tillser att var och en erlägger rätt skatt vid rätt tidpunkt och på rätt plats, dvs. ett avtal för att på ett skäligt sätt fördela skatteintäkterna mellan stater. Dubbelbeskattningsavtalen och då framförallt inkomstskatteavtalen

 har emellertid i viss utsträckning kommit att utnyttjas för att på ett inte

avsett sätt helt eller delvis undgå beskattning i den ena eller i båda de

avtalsslutande staterna (vilket medfört eller bidragit till att ett stort antal

avtal omförhandlats eller är under omförhandling). Sätten att uppnå detta

är många och kan innebära att t. ex. tjänsteinkomst artificiellt delas upp

mellan en eller flera stater i syfte att uppnå skattefördelar i form av sänkt

marginalskatt.

Icke avsedda skattefördelar kan också uppkomma på grund av att dub­belbeskattningsavtalens bestämmelser ofta saknar den exakthet som lik­nande bestämmelser i intern skattelagstiftning har. Detta sammanhänger bland annat med att de avtalsslutande staternas rättssystem sinsemellan uppvisar en rad olikheter vilket ställer stora krav på formuleringen av enskilda avtalsbestämmelser. Detta kan medföra att dessa bestämmelser, sett ur den ena statens synvinkel, inte alltid har kunnat ges en optimal utformning när det gäller att återge vad som avsetts. En annan svårighet hänför sig till det faktum att de flesta avtalsförhandlingar (dock inte de med de nordiska länderna) med nödvändighet måste föras på ett för de avtalsslutande parterna främmande språk och att även avtalen som sådana ofta avfattas på det aktuella språket. Detta medför att ord och uttryck som på svenska eller det främmande språket har en exakt innebörd får lov att översättas och att exaktheten därvid kan gå förlorad. Detta kan även inträffa i fråga om bestämmelser som tillkommit på grund av en ensidig svensk begäran att en viss bestämmelse, med hänsyn till intern svensk rätt, skall tas in i ett avtal. Även om alla dubbelbeskattningsavtal som Sverige ingår antingen avfattas såväl på ett eller flera främmande språk och svens­ka eller i vart fall översätts till svenska medför det ovan redovisade att den svenska texten i många fall inte kan formuleras med sådan exakthet som annan intern lagstiftning. Detta gäller också trots att såväl skattesyste­men som språken i de nordiska länderna i mångt och mycket är likartade

 i fråga om det nordiska avtalet.

Genom att man vid upprättande av avtal utgår från de av organisatio­nen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) upprättade modell­avtalen (se Model double taxation convention on income and on capital från 1977, Model convention for mutual administrative assistance in the recovery of tax claims från 1981 och Model double taxation convention on estates and inheritances and on gifts från 1982) har de svårigheter som behandlats ovan i viss mån undanröjts. Trots detta kvarstår dock de flesta av de ovan behandlade svårigheterna. Dessa svårigheter har också förut­setts då modellavtalen upprättades och har lett till att man i 1977 års modellavtal tagit in följande stadgande i art. 3 punkt 2.

"Då en avtalsslutande stat tillämpar avtalet anses, såvida inte samman-

43

hanget föranleder annat, varje uttryck som inte definierats i avtalet ha den     Prop. 1989/90:33 betydelse som uttrycket har enligt den statens lagstiftning i fråga om sådana skatter på vilka avtalet tillämpas."

Vidare återfinns i art. 25 punkt 3 i 1977 års modellavtal en bestämmelse enligt vilken de behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna ge­nom ömsesidig överenskommelse skall söka avgöra svårigheter eller tvivelsmål som uppkommer i fråga om tolkningen eller tillämpningen av avtalet. Motsvarande bestämmelser återfinns också i 1981 års modellavtal (art. 3 punkt 2 och art. 11 punkt 3) samt i den helt övervägande delen av de svenska inkomstskatte- resp. arvs- och gåvoskatteavtalen [se t. ex. art. 3 punkt 2 och art. 24 punkt 3 i avtalet med Storbritannien och Nordiriand (SFS 1983:898)].

Vid tolkning av dubbelbeskattningsavtal skall således de i avtalen före­kommande begreppen om annat inte uttryckligen anges eller klart framgår av sammanhanget tolkas med utgångspunkt i dess svenska innebörd. Vidare bör en ledstjärna vid tolkningen av dubbelbeskattnings­avtal vara att avtalets syfte uppfylls, dvs. att dubbelbeskattning undviks och att skatteflykt resp. total skattefrihet förhindras. Vid tolkningen av dubbelbeskattningsavtal måste därför utgångspunkten vara att om Sverige enligt intern lagstiftning äger beskatta viss inkomst eller egendom och inte uttryckligen avstått från rätten att beskatta denna så skall den beskattas här i riket. Skulle dubbelbeskattning därvid uppkomma får denna undan­röjas genom att de behöriga myndigheterna träffar ömsesidiga överens­kommelser, antingen i det enskilda fallet eller s.k. tolkningsöverens­kommelser, på sätt anges i t. ex. art. 25 punkt 3 i 1977 års modellavtal.

4.2 Dubbelbeskattningsavtalets innehåll

Avtalets innehåll överensstämmer i stor utsträckning med det i nu gällande

avtal. Jag får därför beträffande avtalets uppbyggnad och huvudsakliga

innehåll hänvisa till vad jag anförde om detta i prop. 1983/84:19 och

1986/87:94 när 1983 respektive 1987 års avtal presenterades. De flesta

ändringar och tillägg till 1987 års avtal som gjorts i förevarande avtal är

föranledda av att Färöarna tillträtt avtalet. Andra ändringar har vidtagits

på grund av ändringar i de avtalsslutande staternas interna skattelagstift­

ningar. Ett exempel på detta är de ändrade reglerna om beskattning av

utdelning i art. 10. Dessa har ändrats bl.a. med hänsyn till ändringar i

finsk intern lagstiftning. Andra ändringar som gjorts syftar till att förhind­

ra att avtalet missbrukas. I avsikt att förhindra sådan uppdelning av

inkomsterna som nämnts ovan har t. ex. i art. 25 punkt 7 intagits en

bestämmelse enligt vilken undanröjande av dubbelbeskattning såvitt avser

inkomst av enskild tjänst i vissa fall skall ske med tillämpning av credit of

tax (avräknings)-metoden. Slutligen har några ändringar i förhållande till

gällande avtal vidtagits på grund av den utveckling som sker på detta

avtalsområde. Ett exempel på en sådan ändring är definitionen av begrep­

pet royalty (art. 12 punkt 3) av vilken det i förevarande avtal klart framgår

att den inte innefattar leasingavgifter. Jag ämnar i det följande närmare

presentera dessa och andra avvikelser från det gällande avtalet.

44

Art. 1 som anger på vilka personer avtalet tillämpas överensstämmer     Prop. 1989/90:33 med art. I i gällande avtal.

I art. 2 punkt 3 har uppräkningen av de för närvarande utgående skatter­na på vilka avtalet tillämpas ändrats dels så att de färöiska skatter på vilka avtalet är tillämpligt tillagts, dels så att förhållandena vid det nya avtalets undertecknande avspeglas. På dansk sida har därvid den numera avskaffa­de sjömansskatten tagits bort ur uppräkningen samt ränteskatten och royaltyskatten lagts till. På isländsk sida har kyrkoskatten, kyrkogårdsskat­ten och bidraget till sjukförsäkring tagits bort ur uppräkningen eftersom dessa skatter numera uppgått i den statliga inkomstskatten. Även i Norge har sjömansskatten avskaffats varför denna skatt utmönstrats ur uppräk­ningen.

Art. 3 innehåller definitioner av vissa uttryck som förekommer i avtalet. Artikeln överensstämmer med art. 3 i gällande avtal med undantag för de tillägg som med anledning av Färöarnas tillträde till avtalet gjorts i punk­terna I a, e och g.

Liksom i de tidigare nordiska avtalen undantas även i det föreslagna avtalet landskapet Åland såvitt avser den finska kommunalskatten. Me­ningen är dock att det föreslagna avtalet, liksom de tidigare avtalen, skall utvidgas till att omfatta finsk kommunalskatt även i denna del.

Reglerna i art. 4 om var en person skall ha hemvist i avtalets mening har inte ändrats.

De i art. 5 intagna bestämmelserna om vad som avses med uttrycket "fast driftställe" har lämnats oförändrade. I förhållandet mellan Färöarna å ena sidan och Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige å andra sidan skall dock enligt punkt I av protokollet till förevarande avtal tilläm­pas en sexmånadersperiod i stället för den i art. 5 punkt 3 angivna tolvmå-nadersperioden. Vidare har de i punkt 1 av protokollet till 1987 års avtal intagna reglerna om att de behöriga myndigheterna i vissa särskilt angivna fall kan komma överens om tolkningen och tillämpningen av tolvmåna-dersregdn i art. 5 punkt 3 utgått. Med hänsyn till att överenskommelser i dessa frågor kan ingås även utan denna särreglering innebär denna ändring inte att avtalets sakliga innehåll ändrats.

Även bestämmelserna om beskattning av fast egendom är oförändrade och finns som tidigare i art. 6.

Art. 7 som reglerar beskattningen av rörelseinkomst överensstämmer med art. 7 i gällande avtal. De i punkterna 

II

och 111 i protokollet till nu gällande avtal intagna specialbestämmelserna har i oförändrat skick över­förts till förevarande avtal.

I art. 8 finns regler om beskattning av inkomst av sjöfart och luftfart i

internationell trafik. Liksom tidigare gäller att sådan inkomst endast be­

skattas där företaget har sin verkliga ledning. Den kompletterande beskatt­

ningsregeln i andra meningen i punkt 1 i gällande avtal, som reglerar det

fall då den stat där företaget har sin verkliga ledning inte kan beskatta hela

inkomsten, har i förslaget utgått. Detta innebär emellertid ingen ändring i

sak eftersom en motsvarande generell bestämmelse i stället tagits in i art.

26 punkt 2. Vidare har i artikeln intagits en ny punkt 3 enligt vilken

inkomst som ett företag i en avtalsslutande stat förvärvar genom nyttjan-

45

de, underhåll eller uthyrning av containers som används för transport av Prop. 1989/90:33 gods eller varor endast skall beskattas i den avtalsslutande stat där företa­get har sin verkliga ledning. Ett undantag härifrån utgör dock det fall då containern används uteslutande mellan platser i en av de avtalsslutande staterna. Art. 8 punkt 4 överensstämmer med art. 8 punkt 3 i gällande avtal. Bestämmelsen har dock också gjorts tillämplig på inkomster som omfattas av punkt 3. I punkt 

IV 

i protokollet har tagits in de speciella regler om inkomst som förvärvas av Scandinavian Airlines System (SAS) som också finns i punkt 

IV 

till gällande avtal. 1 förhållande till gällande avtal har dessa regler i enlighet med vad som tidigare överenskommits mellan de behöriga myndigheterna i Danmark, Norge och Sverige (SFS 1989:249) nu angivits gälla också beträffande Scanair och SAS Commuter.

Art. 9, som ger myndigheterna möjlighet att ändra vinstfördelning vid vissa transaktioner mellan företag med intressegemenskap, har inte ändrats.

1 de i art. 10 punkterna 3, 7, 8 och 11 intagna bestämmelserna om utdelning har vidtagits vissa förändringar i förhållande till 1987 års avtal. 1 punkt 3 anges nu att källstaten äger beskatta utdelning som betalas till person med hemvist i annan avtalsslutande stat, dock att skatten inte får överstiga 15 procent av utdelningens bruttobelopp. En nyhet i förhållande till tidigare nordiska avtal är att utdelning som utbetalas till ett bolag i annan avtalsslutande som äger minst 25 procent av det utbetalande bola­gets kapital skall vara undantagen från beskattning i källstaten. Färöarna får dock belägga utdelning från bolag med hemvist där med en skatt som uppgår till högst fem procent av utdelningens bruttobelopp. Att utdelning skall vara undantagen från beskattning i källstaten sammanhänger bl.a. med att Finland med verkan fr. o. m. 1990 inför ett system med gottgörelse till utdelningsmottagare för den bolagsskatt som erlagts av utdelande bolag (avoir fiscal). Endast i Finland oinskränkt skattskyldiga kommer att kunna få sådan gottgörelse.

Även om bolag som innehar minst 25 procent av det utdelande bolagets

kapital enligt huvudregeln således skall vara befriad från skatt på utdel­

ningen i källstaten äger dock Island och Norge i enlighet med bestämmel­

serna i punkterna 4 och 5, så länge de medger bolag avdrag för utdelad

vinst, beskatta sådan utdelning med högst 15 procent av utdelningens

bruttobelopp. Den i art. 10 punkt 7 intagna definitionen av uttrycket

"utdelning" har på norsk begäran ändrats så att "samt inkomst av andra

andelar i bolag" ersatts med "samt annan inkomst från bolag". Ändringen

sammanhänger med bestämmelser i intern norsk rätt enligt vilka vissa

ersättningar som ett bolag utbetalar betraktas som utdelning oavsett om

mottagaren äger andelar i bolaget eller inte. De i art. 10 punkt 8 femte

stycket uppställda alternativa villkoren för skattefrihet hos det mottagande

bolaget för utdelning som erhållits från ett danskt bolag och som det

bolaget i sin tur erhållit från tredje stat har också gjorts tillämpliga på

utdelning som mottas från färöiska bolag. Vidare har i art. 10 punkt 8

gjorts vissa ändringar beträffande de krav som uppställs för att utdelning

som uppbärs av bolag med hemvist i Sverige resp. Finland skall vara

undantagen från beskattning i resp. stat. Enligt punkt 8 fjärde stycket

gäller därvid för svenskt vidkommande att utdelning från bolag i annan

46

avtalsslutande stat till bolag med hemvist i Sverige är undantagen från Prop. 1989/90:33 svensk skatt om utdelningen enligt svensk skattelag [jfr 7§ 8 mom.lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt] skulle ha varit undantagen från svensk skatt om båda bolagen varit svenska. Vidare krävs antingen att den vinst av vilken utdelningen betalas underkastats allmän inkomstskatt för bolag i den andra avtalsslutande staten eller i någon annan stat eller att den utdelning som betalas av ett bolag i annan avtalsslutande stat uteslutande eller så gott som uteslutande utgörs av utdelning vilken bolaget under det aktuella eller tidigare år mottagit på aktier eller andelar som bolaget innehar i ett bolag med hemvist i tredje stat, och vilken skulle ha varit undantagen från svensk skatt om de aktier eller andelar på vilken utdel­ningen betalas hade innehafts direkt av bolaget med hemvist i Sverige. Det sistnämnda villkoret som således tar sikte på utdelning som ursprungligen härrör från tredje stat kan, som jag tidigare framhållit i prop. 1983/84:19 (s. 145), inte anses vara uppfyllt i de fall då Sverige inte har något dubbel­beskattningsavtal med denna tredje stat. Frågan om skattefrihet skall nämligen kunna avgöras av beskattningsmyndighet genom en direkt tillämpning av dubbelbeskattningsavtal med det land i vilket det bolag som betalar utdelningen till Sverige har hemvist eller med stöd av regler i annat dubbelbeskattningsavtal. En annan tolkning skulle innebära krav på prövning av en hypotetisk ansökan om dispens, något som får anses vara uteslutet. Villkoret att den vinst av vilken utdelningen betalas skall ha underkastats allmän inkomstskatt innebär att bolaget skall vara skyldigt att erlägga den normala inkomstskatten för bolag i staten i fråga. Har vissa slags bolag, eller bolag som bedriver viss aktivitet, att i stället för den gängse inkomstskatten erlägga en speciell skatt eller skatt beräknad enligt andra regler än de som gäller för andra bolag kan villkoret inte anses uppfyllt om den ifrågavarande vinsten av detta skäl underkastats en skatt som är avsevärt lägre än den skatt som andra bolag i samma stat med motsvarande vinster haft att eriägga. Villkoret kan inte heller anses upp­fyllt om den vinst av vilken utdelningen betalas består av realisationsvinst och skatt inte utgått på grund av innehavets längd eller att realisationsvinst överhuvudtaget inte beskattas. Vidare har i art. 10 punkt 11 tillkommit en bestämmelse (punkt 11 b) avseende vad som på Färöarna avses med uttrycket "personsammanslutning" och den i punkt 11 c intagna hänvis­ningen ändrats till att avse nu gällande intern finsk lagstiftning. Avslut­ningsvis har med hänsyn till de förslag som utredningen om reformerad företagsbeskattning lämnat i betänkandet Reformerad företagsbeskattning (SOU 1989:34) ett tillägg gjorts i punkt 11 f av innebörd att handelsbolag, kommanditbolag och enkla bolag i Sverige inte skall anses utgöra en personsammanslutning om de i en framtid kommer att beskattas som självständiga skattesubjekt. Den i gällande avtal intagna bestämmelsen (punkt 

VI 

i protokollet) som medger möjlighet att under vissa omständig­heter ta upp frågan om att införa en rätt att ta ut en begränsad källskatt på industriell royalty har tagits bort.

Reglerna om beskattning av ränta återfinns i art. 11. I konsekvens med

den ändrade definitionen av uttrycket "utdelning" har den i art. 11 punkt

3 intagna definitionen av uttrycket "ränta" också ändrats varvid orden

47

"och antingen den medför rätt till andel i gäldenärens vinst eller inte"     Prop. 1989/90:33 uteslutits ur punktens första mening.

I art. 12 finns regler om beskattning av royalty. Även dessa regler har i stort sett lämnats oförändrade bortsett från att den i punkt 3 intagna definitionen av begreppet "royalty" har ändrats så att det klart framgår att leasingavgifter inte faller in under denna artikel utan i stället i de flesta fall under inkomst av rörelse (art. 7). Denna nya definition av royaltybegrep-pet överensstämmer med de rekommendationer som OECD lämnat i den år 1985 avlämnade rapporten "Trends in International Taxation".

I art. 10-12 i såväl det nu gällande som det förevarande nordiska avtalet har inte, till skillnad från motsvarande bestämmelser i OECD:s modell för dubbelbeskattningsavtal beträffande inkomst och förmögenhet (1977), uttryckligen angetts att de i artiklama angivna begränsningarna i källstatens beskattningsrätt endast gäller då "mottagaren har rätt" till den mottagna ersättningen. Oavsett att detta villkor inte uttryckligen intagits i dessa artiklar skall dock vid tillämpningen av bestämmelserna i såväl det nu gällande som förevarande nordiska avtal en prövning ske huruvida mottagaren har rätt till den mottagna ersättningen. Skulle det vid denna prövning framkomma att en mellanhand, exempelvis en representant eller en ställföreträdare, satts in mellan inkomsttagaren och.utbetalaren och att inkomsttagaren (dvs, den som har rätt till ersättningen) inte har hemvist i någon av de andra avtalsslutande staterna gäller inte begränsningen i källstatens beskattningsrätt.

Art. 13 behandlar beskattning av realisationsvinst. Det tidigare om­nämnda tillägget i sjö- och luftfartsartikeln rörande beskattning av contai­ners (art. 8 punkt 3) har föranlett en särregel rörande containers även i denna artikel (punkt 5). I likhet med vad som enligt art. 8 punkt 3 gäller i fråga om inkomst som härrör från uthyrning etc. av containers skall vinst på grund av överlåtelse av containers beskattas i den stat där företaget i fråga har sin verkliga ledning. Ett undantag härifrån görs dock för det fall containern används uteslutande mellan platser i annan avtalsslutande stat. På dansk begäran har vidare i punkt

VI 

i protokollet tagits in en bestäm­melse som medger att Danmark i enlighet med sin egen lagstiftning äger beskatta aktievinster som en person som flyttar från Danmark anses ha erhållit i samband med utflyttningen. Bakgrunden till denna bestämmelse är att Danmark infört lagstiftning enligt vilken personer som utflyttar från Danmark vid avflyttningen skall beskattas för den värdestegring som de vid avflyttningstillfallet innehavda aktierna undergått under innehavsti­den.

Art. 14, som behandlar beskattning av inkomst av självständig yrkesut­övning, har i förhållande till nu gällande avtal ändrats endast i så måtto att den i punkt 1 andra stycket intagna regeln om subsidiär beskattningsrätt (subject to tax) utgått och ersatts av bestämmelsen i art. 26 punkt 3. Någon ändring i sak är således inte åsyftad.

Art. 15 reglerar beskattningen av inkomst av enskild tjänst. I punkt 3 har

"färöiskt skepp" lagts till. Subject to tax-regeln i punkt 3 b i nu gällande

avtal har utgått och ersatts av bestämmelsen i art. 26 punkt 3. En ytterliga­

re skillnad mot nu gällande avtal är att denna nya subject to tax-regel har

48

ett vidare tillämpningsområde än den nu gällande och tar sikte såväl på Prop. 1989/90:33 punkt 2 som på punkt 3 b och c. Liksom i det gällande avtalet innehåller protokollspunkterna VII och VIII en rad särbestämmelser om tillämpning­en av artiklarna 15 och 19 och s. k. gränsgångare. Dessa bestämmelser har i huvudsakligen oförändrat skick överförts från nu gällande avtal. I förtydli­gande syfte har dock vissa preciseringar skett. Dessa överensstämmer med den tolkningsöverenskommelse som tidigare träffats mellan de behöriga myndigheterna beträffande uttrycket "regelmässigt uppehåller sig", se SFS 1989:249.

Reglerna om beskattning av styrelsearvoden är oförändrade och finns i art. 16.

Beskattningen av ersättning som artister samt idrotts- och sportutövare förvärvar i denna sin egenskap behandlas i art. 17 och är såvitt avser de i punkterna 1 och 2 intagna bestämmelserna oförändrade. Däremot har den i punkt 3 i nu gällande avtal intagna subject to tax-regeln utgått och ersatts av den föreslagna generella subject to tax-regeln i artikel 26 punkt 2. Vidare har i punkt 3 i avtalsförslaget intagits en ny bestämmelse av innebörd att inkomst som artist eller idrotts- eller sportutövare förvärvar i denna sin egenskap endast skall beskattas i hemviststaten om hans besök i annan avtalsslutande stat huvudsakligen bekostats av offentliga medel i hemviststaten.

Reglerna i art. 18 rörande beskattningen av pension, livränta och utbe­talning enligt socialförsäkringslagstiftningen kvarstår i princip oförändra­de. I förhållande till nu gällande avtal har dock avvikelser skett dels genom att den i punkt 1 andra meningen intagna subject to tax-regeln utgått och ersatts av den föreslagna generella subject to tax-regeln i art. 26 punkt 2, dels genom att det i punkt 

IX 

i protokollet intagits en specialbestämmelse som endast berör förhållandet mellan Danmark och Färöarna.

Art. 19 behandlar, liksom i gällande avtal, beskattningen av inkomst av offentlig tjänst. I bestämmelsen har, jämfört med nuvarande avtal, de i punkterna 1 och 2 c intagna subject to tax-reglerna utgått och i likhet med motsvarande bestämmelser i art. 18 ersatts av den generella bestämmelsen i art. 26 punkt 2. Även i fråga om beskattningen av inkomst av offentlig tjänst har i protokollet till avtalet (punkt 

X) 

intagits vissa specialbestäm­melser vad gäller förhållandet mellan Danmark och Färöarna. Pension på grund av offentlig tjänst beskattas liksom tidigare enligt art. 18.

Liksom i gällande avtal innehåller art. 20 särskilda beskattningsregler för studerande och praktikanter. I förhållande till gällande avtal utgör den enda skillnaden att fiskeripraktik medtagits i den under b gjorda uppräk­ningen. I punkt 

XI 

i protokollet har tagits in stora delar av de bestämmel­ser som finns i punkt 

IX 

i protokollet till gällande avtal samt även vissa bestämmelser som endast rör förhållandet mellan Danmark och Färöarna resp. Island (punkterna 

XI: 

3 och 4). Vidare har i förhållande till gällande avtal "fiskeripraktikant" tillagts i punkt 

XI: 

1 b, sista stycket i punkt 

XI: 

1 tagitsbort samt en ny punkt 

XI: 

7 om beskattningen i Danmark av personer som inom ramen för nordiskt program för utbyte av praktik- och feriearbete förmedlat av Nordjobb arbetat i Danmark.

1 art. 21 har liksom i gällande avtal intagits speciella regler avsedda att

49

reglera beskattningen av verksamhet som har samband med utforskning     Prop. 1989/90:33

eller utnyttjande av olje- och gasförekomster. Som jag redan tidigare

redovisat har i art. 26 punkt 2 intagits en generell subject to tax-regel till

förmån för hemviststaten. Med anledning därav har den i art. 21 punkt 5

intagna subject to tax-regeln utgått och ersatts av denna generella regel. I

övrigt är bestämmelserna inte ändrade.

Inkomst som inte behandlas i art. 6 21, beskattas enligt art. 22 punkt 1 liksom enligt gällande avtal endast i inkomsttagarens hemviststat. Liksom tidigare gäller undantag från denna regel i de fall som anges i art. 22 punkt 2.

Bestämmelserna i art. 23 om beskattning av förmögenhet har ändrats något i förhållande till gällande avtal. Dels har den i punkt 3 i gällande avtal intagna subject to tax-regeln utgått och ersatts av den i art. 26 punkt 2 intagna generella bestämmelsen, dels har en särskild bestämmelse rörande förmögenhet bestående av containers intagits i punkt 4. I likhet med vad som gäller i fråga om inkomst från nyttjande etc. av (art. 8 punkt 3) resp. vinst på grund av överiåtelse av containers (art. 13 punkt 5) gäller enligt art. 23 punkt 4 att förmögenhet bestående av containers som används för transport av gods eller varor endast får beskattas i den avtalsslutande stat där företaget har sin verkliga ledning. Ett undantag härifrån görs dock för det fall containern används uteslutande mellan platser i annan avtalsslu­tande stat. En ytteriigare förändring i förhållande till nu gällande avtal är att en ny bestämmelse (punkt 7) tillkommit enligt vilken bestämmelserna i art. 23 rörande fördelningen av beskattningsrätten till förmögenhet endast skall tillämpas i förhållande till annan avtalsslutande stat som tar ut allmän skatt på förmögenhet. Således skall de i art. 23 punkterna 16 intagna bestämmelserna för närvarande inte tillämpas i förhållande till Färöarna eftersom någon förmögenhetsskatt inte tas ut där.

Den skattemässiga behandlingen av dödsbo och dess delägare regleras i art. 24. Bestämmelserna är oförändrade förutom att ordet "förmögenhet" i förtydligande syfte byts ut mot "tillgång". Någon ändring i sak är således inte avsedd.

De nu gällande bestämmelser om undanröjande av dubbelbeskattning i art. 25 kvarstår oförändrade, dock att bestämmelser beträffande Färöarna enligt vilka Färöarna tillämpar credit of tax som huvudmetod tillkommit. I likhet med vad som gäller för närvarande anser jag att Sverige bör avstå från att utnyttja möjligheten till progressionsuppräkning. I samband med att regeringen förordnar om att den föreslagna lagen om dubbelbeskatt­ningsavtal mellan de nordiska länderna skall träda i kraft bör därför anges att någon sådan progressionsuppräkning inte skall ske.

Ett viktigt tillägg till de i art. 25 intagna metodbestämmelserna har dock

gjorts genom att en ny underpunkt (2) lagts till under Gemensamma

bestämmelser i punkt 7. Bakgrunden till denna bestämmelse, vilken före­

skriver att credit of tax-metoden i vissa fall skall tillämpas för att undanrö­

ja dubbelbeskattning vad avser inkomst av enskild tjänst, är att försök i

vissa fall har gjorts att utnyttja 1987 års avtal på ett sätt som klart strider

mot avtalets intentioner. Tillvägagångssättet har därvid varit att på konst­

lad väg söka skapa sådana anställnings- resp. inkomstförhållanden som

50

leder fram till att den anställdes inkomst för ett visst år i beskattningshän- Prop. 1989/90: 33

seende blir uppdelad mellan två eller flera av de nordiska länderna. Sådan

inkomstuppdelning har t. ex. tillgått på så sätt att en anställd i ett svenskt

företag fått en tillfällig "anställning" vid ett norskt dotterbolag. Under

denna "anställning" vid det norska företaget har emellertid personen i

fråga fortsatt att utföra samma arbete som tidigare åt det svenska moder­

bolaget eller annat arbete vars kostnad rätteligen bort belasta moderbola­

get i t. ex. dess egenskap av aktieägare. Syftet med denna "anställning" i

Norge har därvid varit att skapa en möjlighet att bli beskattad i Sverige för

en del av årsinkomsten och i Norge för en annan del och att därigenom

minska den på den sammanlagda årsinkomsten belöpande skatten. Oav­

sett att nu beskrivna förfaranden ännu inte varit föremål för rättslig

prövning i något av de nordiska länderna har det ändock befunnits nöd­

vändigt att vidta åtgärder för att snarast stoppa ett fortsatt missbruk av

avtalets bestämmelser. Detta allra helst som det ovan redovisade tillväga­

gångssättet av vissa skattekonsulter kommit att marknadsföras som ett sätt

att nedbringa marginalskatten. Flera alternativa vägar har diskuterats för

att komma till rätta med detta missbruk av avtalet, bl. a. har frågan om att

återgå till credit of tax-metoden i enlighet med vad som gällde enligt 1983

års avtal eller att utnyttja det i nu gällande avtal intagna progressionsforbe-

hållet diskuterats. Med hänsyn till att de i prop. 1986/87:94 (s. 39 ff)

angivna skalen för att i det nordiska avtalet övergå till exemptmetoden och

att därvid inte utnyttja progressionsförbehållet fortfarande äger giltighet

har det bedömts angeläget att göra så små ändringar som möjligt i valet av

metod för att undvika av dubbelbeskattning. Det alternativ som slutligen

valts och som tagits in som underpunkt 2 i punkt 7 utgör enligt min

mening därför en lämplig lösning. Bestämmelsen i fråga tar sikte på det fall

då en person med hemvist i en avtalsslutande stat (hemviststaten) från

annan avtalsslutande stat (verksamhetsstaten) förvärvar inkomst som en­

ligt artikel 15 punkt 1 eller artikel 21 punkt 7 får beskattas i verksamhets­

staten. Av de i art. 25 punkterna 16 intagna bestämmelserna följer

därvid att dubbelbeskattning i ett sådant fall skall undanröjas med tillämp­

ning av exempt(undantagande)-metoden. I enlighet med den i punkt 7

underpunkt 2 intagna bestämmelsen skall emellertid inte exemptmetoden

utan credit of tax (avräknings)-metoden tillämpas om personen i fråga

uppburit inkomsten från ett företag eller ett fast driftställe i verksamhets­

staten och han är eller omedelbart före anställningen i verksamhetsstaten

varit anställd antingen i ett företag i hemviststaten vilket står i intressege­

menskap med företaget i verksamhetsstaten eller i ett företag i hemviststa­

ten till vilket det fasta driftstället hör. Exemptmetoden skall dock i enlig­

het med den i regelns andra stycke intagna bestämmelsen oavsett om de

ovan redovisade förutsättningarna är för handen tillämpas om personen

i fråga kan visa att han i och för arbetet vistats i verksamhetsstaten under

en sammanhängande-period under beskattningsåret i fråga som överstiger

tre månader eller att arbetet i verksamhetsstaten utförts för, resp. kostna­

derna rätteligen har belastat, företaget i denna stat eller det där belägna

fasta driftstället. Bestämmelsens andra stycke är såsom framgått en bevis­

börderegel som innebär att det ankommer på den skattskyldige att visa att

51

någon av de angivna förutsättningarna för att frångå credit of tax-metoden Prop. 1989/90:33 är för handen. Det torde i och för sig alltid åligga en skattskyldig som yrkar att han på grund av ett dubbelbeskattningsavtal skall undantas från be­skattning att visa eller i vart fall göra sannolikt att sådana omständigheter föreligger att avtalets bestämmelser är tillämpliga. I detta fall är avsikten att ålägga den skattskyldige en mer långtgående bevisbörda. Den skattskyl­dige skall sålunda i detta fall faktiskt visa att någon av de angivna alterna­tiva förutsättningarna föreligger. Syftet härmed är dels att skapa en "ven­til" så att bona fide-fallen inte träffas av detta undantag från huvudmeto­den dels ock att tillförsäkra att skattemyndigheterna erhåller den informa­tion som är behövlig för att fatta korrekta beslut vad avser frågan dels om tillämplig metod dels om fördelningen av beskattningsrätten mellan stater­na. Skulle den skattskyldige inte inkomma med fullgod bevisning skall således credit of tax-metoden tillämpas för att undvika dubbelbeskattning. I detta sammanhang vill jag också understryka att om en person med hemvist i t. ex. Sverige påstår att han utövar verksamheten från exempel­vis Norge och det klart framgår att denna norska verksamhet varit fiktiv kommer denna undantagsbestämmelse överhuvudtaget inte i fråga utan skall inkomsten - i likhet med vad som gäller enligt 1987 års avtal -endast beskattas i Sverige.

Som framgått av det ovan anförda har övergången till exemptmetoden vad avser inkomst av enskild tjänst medfört vissa inte önskade effekter i form av skatteundandragande åtgärder. Genom det intima och väl funge­rande samarbete på bl.a. skatteområdet som förekommer mellan de nor­diska länderna kan emellertid motåtgärder snabbt sättas in, t. ex. som i detta fall genom att vidta ändringar i det nordiska avtalet. Med hänsyn till att det befunnits angeläget att redan nu vidta åtgärder för att förebygga resp. snabbt kunna möta ett fortsatt icke avsett utnyttjande av avtalet har i punkt XII: 4 i protokollet intagits en bestämmelse enligt vilken Sverige senare kan komma att ändra sina metodbestämmelser och efter notväxling övergå till credit of tax-metoden.

Art. 26 har dels fått en ny rubrik. Allmänna beskattningsregler, dels har

de tidigare angivna subject to tax-reglerna tagits in under denna art.

(punkterna 2 och 3). Art. 26 punkt 1 kvarstår dock oförändrad från

gällande avtal. Den i punkt 2 intagna subject to tax-regeln är generell och

omfattar de fall då beskattningsrätten till en inkomst eller tillgång enligt

avtalet tillagts annan avtalsslutande stat än den där personen i fråga har

hemvist. 1 enlighet med denna bestämmelse gäller att i de fall då denna

andra stat på grund av sin lagstiftning inte medtar hela inkomsten eller

hela tillgången vid taxeringen eller endast beaktar den för progressions­

uppräkning eller annan skatteberäkning skall inkomsten eller förmögenhe­

ten endast beskattas i hemviststaten. 1 fall då hemviststaten tillagts den

uteslutande beskattningsrätten enligt art. 14 punkt 1 eller art. 15 punkt 2

eller samma artikel punkt 3 b) eller c) och på grund av sin lagstiftning inte 

kan beskatta inkomsten i fråga äger enligt art. 26 punkt 3 annan avtalsslu­

tande stat på motsvarande sätt beskatta sådan inkomst. Syftet med dessa

bestämmelser är att skapa en ordning som förhindrar att någon på grund

av avtalets bestämmelser blir helt skattebefriad. I punkt XIII i protokollet

52

har vidare intagits en särbestämmelse enligt vilken sjömän som i enlighet     Prop. 1989/90:33

med bestämmelsen i art. 26 punkt 2 beskattas i Island eller Norge (punkt

XIII: 1) där skall medges samma avdrag som skulle ha medgivits honom

om han hade varit anställd ombord på ett skepp i internationell trafik

registrerat i denna stat. Vidare har i punkt XIII:2 intagits en regel om att

bestämmelsen i art. 26 punkt 3 skall äga motsvarande tillämpning i fall

som avses i protokollspunkt III punkterna 3 och 4.

Reglerna om förbud mot diskriminering finns liksom i gällande avtal i art. 27. Dessa bestämmelser kvarstår oförändrade. Den i punkt 5 i gällande avtal intagna särbestämmelsen avseende Norge har emellertid tagits bort.

Art. 28 om förfarandet vid ömsesidig överenskommelse har oförändrad överförts från gällande avtal.

I art. 29 har rubriken samt texten i bestämmelsen ändrats såtillvida att "diplomatiska företrädare och konsulära tjänstemän" ersatts med "med­lemmar av diplomatisk beskickning eller konsulat". Någon ändring i sak är dock inte avsedd.

Bestämmelserna om territoriell utvidgning i art. 30 har oförändrade överförts från gällande avtal.

Avtalet träder enligt art. 31 i kraft trettionde dagen efter den då samtliga stater meddelat det finska utrikesministeriet att avtalet godkänts. Sedan avtalet trätt i kraft tillämpas det i fråga om skatter som innehålls vid källan, på inkomst som förvärvas fr. o. m. den 1 januari året närmast efter ikraftträdandet. Vidare tillämpas detta avtal i fråga om övriga skatter på inkomst, på skatter som bestäms för beskattningsår som börjar den 1 januari året närmast efter ikraftträdandet eller senare. I fråga om skatt på förmögenhet tillämpas avtalet på förmögenhet på vilken skatt utgår på grund av taxering andra kalenderåret efter ikraftträdandet eller senare. Enligt art. 31 punkt 3 skall 1987 års avtal inte längre tillämpas i och med att förevarande avtal börjar tillämpas. Den i art. 31 punkt 4 intagna bestämmelsen är föranledd av att Danmark och Färöarna redan tidigare har ingått ett skatteavtal vilket skall upphöra att gälla i och med att det nordiska dubbelbeskattningsavtalet blir tillämpligt.

Med hänsyn till att överenskommelsen den 15 april 1986 mellan Ko­nungariket Danmarks regering och Konungariket Sveriges regering om beskattning av s.k. gränsgångare upphör att gälla och inte skall tillämpas på inkomst som förvärvas efter utgången av år 1989 har inte någon motsvarighet till punkt 4 i gällande avtal intagits i förevarande avtal.

Liksom 1987 års avtal påverkar inte förevarande avtal giltigheten av den särskilda överenskommelsen mellan Sverige och Finland om flottning i Torne och Muonio gränsälvar (SFS 1949:183) (punkt XIV: 1 i protokol­let). Motsvarande gäller enligt punkt XIV: 2 i protokollet beträffande avtalet mellan Sverige och Norge angående grunderna för fördelningen av beskattningen av LKAB:s inkomster (SFS 1979:26).

53

5 Lagrådets hörande

Prop. 1989/90:33

Såsom framgår av 3§ i den föreslagna lagen skall dubbelbeskattningsavta­lets beskattningsregler tillämpas endast i den mån de medför inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle föreligga. Jag anser på grund härav och på grund av förslagets beskaffenhet att lagrådets hörande inte är nödvändigt.

6 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att godkänna avtalet mel­lan de nordiska länderna för att undvika dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet samt att anta förslaget till lag om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna.

7 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt fram.

Norstedts Tryckeri, Stocktiolm 19R9                                                                                                                      54