Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1981/82:121 Regeringens proposition

1981/82:121

om statens provningsanstalts organisation, m. m.

beslutad den 24 februari 1982.

Regeringen föreslår riksdagen antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

NILS G.[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen lämnas förslag fill rekonstruktion av statens provnings­anstalts ekonomi. Särskilda åtgärder till ett belopp av ca 50 milj. kr. föreslås. I detta belopp ingår bl.a. medel för avskrivning av tidigare förluster och kostnader för en avveckling av stora delar av provningsan­staltens regionala och lokala organisation. Denna avveckling föreslås vara genomförd senast den 30 juni 1983.

I propositionen läggs vidare fram förslag till anslag till statens provnings­anstalt för budgetåret 1982/83.

Slutligen behandlas i propositionen vissa förslag från 1976 års företags­hälsovårdsutredning vad gäller ändring i lagstiftningen om riksprovplatser.

1    Riksdagen 1981182. I samt. Nr 121

Prop. 1981/82:121

2

Utdrag

INDUSTRIDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1982-02-24

Närvarande: statsminister[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], An­dersson, Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tilländer,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om statens provningsanstalts organisation m. m.

1    Inledning

Statens provningsanstalts nuvarande organisafion grundar sig i huvud­sak på de överväganden som gjorts i samband med att statsmakterna beslutade att omlokalisera huvuddelen av verksamheten till Borås. Prov­ningsanstaltens huvudförvaltning är lokaliserad till Borås, där också prov­ningsanstalten bedriver uppdragsverksamhet. Därutöver har provningsan­stalten en omfattande regional och lokal organisation. Flertalet av dessa lokala enheter är kontor för justering och ädelmelaUkontroll men på nio orter bedrivs även annan provningsverksamhet. En redogörelse för prov­ningsanstaltens nuvarande organisation m.m. bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Under de senaste åren har den regionala och lokala verksamheten lämnat ett kraftigt underskott varför en nedläggning av huvuddelen av denna verksamhet nu bör ske. Provningsanstalten har den 19 november 1981 redovisat en strukturplan för verksamheten. I ärendet har platschefen vid provningsanstaltens Stockholmsenhet, Stock­holms handelskammare, Sveriges grossistförbund och Statstjänstemanna­förbundet inkommit med skrivelser. En sammanfattning av provningsan­staltens förslag återfinnes i bilaga 1.

Riksrevisionsverket (RRV) har som ell led i sin förvaltningsrevision av stafiiga myndigheter granskal statens provningsanstalt, och i skrivelse den 9 juni 1981 redovisat rapporten Statens provningsanstalt - styrning och finansiering. En sammanfattning av RRV:s förslag bör fogas till protokollet i detla ärende som bUaga 2.

1976 års företagshälsovårdsulredning har i sitt delbetänkande (DsA 1981:1) Mät- och laboratorieresurser för bättre arbetsmiljö bl. a. föreslagit vissa ändringar av lagstiftningen om riksprovplatser och auktoriserade

Prop. 1981/82:121

3

provplatser. Syftet är att de laboratorier som utnyttjas av företagshälso­vården skall kunna auktoriseras. En redovisning av förelagshälsovårdsul-redningens förslag och en sammanfattning över remissyttrandena över detta bör fogas fill protokollet i delta ärende som bUaga 3.

I avvaktan på att frågan om avvecklingen av provningsanstaltens regio­nala och lokala organisation föreläggs riksdagen har regeringen i årets budgetproposition (prop. 1981/82: IOO bil. 17 s. 175) föreslagit riksdagen all för budgetåret 1982/83 beräkna

1.   till Statens provningsanstalt: Uppdragsverksamhet ett förslagsanslag

av 1000 kr.,

2.

till Bidrag tiU statens provningsanstalt ett reservationsanslag av 33 189000 kr.,

3.

till Statens provningsanstalt: Utrustning ett reservaiionsanslag av 6000000 kr.

Jag anhåller att nu få ta upp dessa frågor.

2   Föredragandens överväganden

2.1 Allmänt

Statens provningsanstalt har genomgått en betydande omorganisation under 1970-talet samtidigt som huvuddelen av verksamheten omlokalise­rats från Slockhoim till Borås. Samtidigt har provningsanstalten, genom flera nya lagar, tillförts nya och ändrade arbetsuppgifter. I flera fall har ändringar i dessa regelsystem aktualiserats.

1978 års mät- och kalibreringsutredning lämnade år 1979 i betänkandet (Ds I 1979:6) Svensk mälplatsorganisation flera förslag till ändrad hand­läggningsordning inom provningsanstalten vad gäller de ärenden som handläggs inom ramen för verksamheten vid rådet för allmän metrologi och vid mätcenlrum. Delta förslag har även aktualiserat motsvarande ändringar inom provningsområdet. Även riksrevisionsverket har i sin rap­port Statens provningsanstalt - styrning och finansiering aktualiserat den­na fråga. Vidare har näringsfrihetsombudsmannen hemställt att den offi­ciella provningsverksamhetens organisation utvärderas. Dessa frågor utreds f. n. inom industridepariementet och jag räknar med att förslag i dessa avseenden, efter remissbehandling, skall kunna föreläggas riksdagen i samband med redovisningen av förslagen till anslag till provningsanstal­ten för budgetåret 1983/84.1 del sammanhanget avser jag även att redovisa de förslag till omfattning och finansiering av den stickprovskontroll av färdigförpackade varor som har utarbetats med anledning av riksdagens beslut i ärendet år 1980 (mot. 1979/80:955, NU 1979/80:33, rskr 1979/ 80:223).

Prop. 1981/82:121

4

2.2 Statens provningsanstalts organisation och ekonomi m. m.

Provningsanslalten har i sin anslagsframställning för budgetåret 1982/83 hemställt om ett bidragsanslag i enlighet med huvudalternativet för myn­dighetsanslag samt om uppräkning av provningsanstaltens utrustningsan­slag.

Innan jag kommer in på anslagsberäkningen för nästa budgetår vill jag anmäla dels frågan om en finansiell rekonstruktion av provningsanstalten, dels frågan om provningsanstaltens regionala och lokala organisation. Des­sa båda frågor är nödvändiga beståndsdelar i mitt förslag till sanering av provningsanstaltens ekonomi.

2.2.1 Finansiell rekonstruktion av statens provningsanstalt

Provningsanstalten har i sitt förslag till strukturplan (se bilaga 1) föresla­git att en finansiell rekonstruktion genomförs så att anstalten för täckning av sitt rörelsekapitalbehov tillförs ett engångsanslag av 15 milj. kr. över anslaget Statens provningsanstalt: Utrustning. Vidare föreslås att prov­ningsanstalten över sitt bidragsanslag tillförs ett engångsanslag av 19832000 kr. för täckning av balanserat underskott. Övriga förslag berör det sätt på vilket provningsansiallens skulder och verkskapital bör redovi­sas, vissa frågor om sättet att beräkna kostnaderna för provningsanstaltens utrustningskapital samt storieken på provningsanstaltens utrustnings­anslag.

Jag avser att återkomma i annat sammanhang till regeringen med förslag lill redovisning av provningsansiallens kapital. I det följande, vid min anmälan av anslaget Statens provningsanstalt: Utrustning, kommer jag att ta upp frågor om provningsanstaltens kapitalkostnader samt grundavskriv­ning av de kapitaltillgångar som provningsanstalten disponerar.

Riksrevisionsverket (RRV) har i sin rapport Statens provningsanstalt -styrning och finansiering tagit upp flera frågor i anslutning till provningsan­siallens ekonomiska situation. 1 rapporten lämnas förslag lill hur prov­ningsanstaltens styrning och finansiering bör vara utformad.

Flera av de förslag som förs fram i rapporten är av det slaget att de kräver statsmakternas beslut för att kunna genomföras.

RRV pekar bl.a. på behovet av en finansiell rekonstruktion av prov­ningsanslalten. Det ackumulerade underskottet i provningsansiallens verksamhet uppgick den 1 juli 1981 lill ca 19832000 kr. sedan det ackumu­lerade överskottet i mät- och provcentrums verksamhet dragils bort. Detta belastar i dagsläget den rörliga kredit som provningsantalten disponerar i riksgäldskontoret. RRV anser att provningsanstalten behöver ett rörelse­kapital och en rörlig kredit. En avveckling av provningsanstaltens regiona­la och lokala organisation kommer, enligl RRV:s bedömning, sannolikt att leda fill ett behov av ytteriigare rekonstruktionskapital. RRV anser därför att en finansiell rekonstruktion bör komma till stånd.

Prop. 1981/82:121

5

Jag delar den uppfattning som framförts av provningsanstalten och RRV att en finansiell rekonstruktion bör genomföras. Jag förordar därför att provningsanstalten tillförs medel motsvarande det ackumulerade under­skottet i uppdragsverksamheten under de senaste budgetåren. Vid min anmälan av anslaget Bidrag till statens provningsanstalt avser jag att före­slå att en engångsanvisning av 19832000 kr. tillförs provningsansiallens bidragsanslag. Samtidigt bör en avsevärd minskning kunna ske av den rörliga kredit som provningsanstalten f n. disponerar hos riksgäldskon­toret. Denna kredit, vilken f. n. belastas av det ackumulerade underskot­tet, bör för nästa budgetår kunna begränsas till 5 milj. kr. Det ankommer på regeringen att besluta i denna fråga. Vidare bör provningsanstalten, i enlighet med sitt eget och RRV:s förslag, tillföras ett rörelsekapital. Jag avser därför att vid anmälan av provningsanstaltens utrustningsanslag föreslå att en särskild ram av 10 milj. kr. förs upp för delta ändamål. Kapitalet bör i sin helhet förräntas på samma villkor som provningsanstal­tens utrustningskapital men inte amorteras.

RRV:s förslag i övrigt bör kunna tjäna som underlag för det fortsatta arbetet med att förbättra provningsanstaltens ekonomi, bl.a. åtgärder för att förbättra produktiviteten inom anstalten och för alt utveckla det ekono­miska styr- och redovisningssystemet. Det ankommer på provningsanstal­ten att fortlöpande, till regeringen, redovisa de åtgärder som vidtas med anledning av RRV:s förslag. I de delar RRV:s rapport berör provningsan­staltens roll som central förvaltningsmyndighet för officiell provning bör den kunna utgöra en del av underlaget för den pågående översynen av dessa frågor.

2.2.2 Avveckling av statens provningsanstalts regionala och lokala orga­nisation

Vid min anmälan av budgetproposifionen 1981 (prop. 1980/81:100 bil. 17, s. 133) redovisade jag vad som dittills hade gjorts för att komma tillrätta med de stora underskotten i den regionala och lokala verksamheten vid statens provningsanstalt. Jag anförde då bl. a. att underskott av den storlek som hade redovisats för budgetåret 1979/80 inte var möjliga att godta i framtiden utan allvarliga effeker på provningsanstaltens verksamhet i stort. Vidare uttalade jag att om den resultatförbättring som provningsan­stalten räknade med för budgetåret 1980/81 inte skulle uppnås så att verk­samheten kunde finansieras med intäkter från uppdragsverksamheten, var det enligt min mening inte längre möjligt att undvika en nedläggning av verksamheten.

Tidigare under detta riksmöte konstaterade jag, vid min anmälan av anslag fill statens provningsanstalt i 1982 års budgetproposition (prop. 1981/82:100 bil. 17, s. 176) att provningsanstaltens prognos för verksamhe­ten under budgetåret 1980/81 inte har slagit in. Provningsanstalten har för budgetåret 1980/81 redovisat en förlust för den regionala och lokala organi-

Prop. 1981/82:121

6

sationen av 3,6 milj. kr. Jag framhöll att det inte längre var möjligt att undvika ett slutligt beslut om nedläggning av provningsansiallens regionala och lokala organisation. Jag anmälde samtidigt att jag avsåg att ta initiativ till en närmare prövning av de olika alternativen i provningsanstaltens strukturplan innan definitiv ställning kunde tas till hur en avveckling skall ske. Vidare påpekade jag att tidigare erfarenheter från avveckling av verksamhet inom provningsanstaltens regionala och lokala organisation dock talade för en snabb avveckling av hela denna organisation, med undantag för verksamheten inom områdena justering och ädelmelaUkon­troll.

Provningsanstalten har i skrivelse den 19 november 1981 redovisat en strukturplan med förslag till avveckling av delar av den regionala och lokala organisationen. Förslaget omfattar två ahernativ. Det ena, det s. k. B-alternalivet, avser en koncentration av all verksamhet till Borås/Göte­borg. Detta avvecklingsalternativ kan genomföras enligt en snabbare och en långsammare modell. Det andra innebär en rekonstruktion av den regionala verksamheten (R-allernafivet). R-alternafivet medför alt prov­ningsanstalten bedriver verksamhet endast inom områdena byggnadstek­nik, brandteknik och byggnadsfysik i Slockhoim och[REDACTED_EFTERNAMN] samt dessutom inom området polymerteknik i Stockholm. Båda altenativen innebär att ädelmelaUkontroll och justeringsverksamhet bibehålls utanför Borås/Göte­borg, i Stockholm dock i reducerad omfattning. Provningsanstalten har förordat R-alternativet.

Vid behandlingen i provningsanstaltens styrelse har ledamöterna Len­nart[REDACTED_EFTERNAMN] och Gunnar Rosenborg reserverat sig till förmån för B-alternati-vet. Som skäl anförs bl. a. att tekniska förändringar i byggandet kommer att medföra en radikal minskning av antalet rutinprovningar bl. a. inom det betongtekniska området. Delta drabbar främst de regionala enheterna i Stockholm och[REDACTED_EFTERNAMN] samt provningsanstaltens betongtekniska filialer. Mot denna bakgrund ifrågasätter reservanterna den ekonomiska trovär­digheten hos det alternativ, R-alternativet, som förordats av slyrelsemajo-riteten.

Platschefen vid provningsanstaltens Stockholmsavdelning, Stockholms Handelskammare och Sveriges Grossistförbund har i skilda skrivelser motsatt sig en minskning av Stockholmsenheten. Statstjänstemannaför­bundet har förordat det s.k. R-alternativet och bl.a. pekat på de konse­kvenser en snabb och omfattande nedläggning av verksamheten skulle få för den berörda personalen.

Jag delar den uppfattning som framförts av reservanterna i provningsan­siallens styrelse vad gäller verksamhetens omfattning. Under de år som den regionala och lokala organisationen fungerat har verksamheten inle täckt sina särkostnader utan givit ett negafivt bidrag till täckning av för provningsanstalten gemensamma kostnader med sammanlagt ca 13 milj. kr. under budgetåren 1975/76-1980/81. Som reservanterna i provningsan-

Prop. 1981/82:121

7

stallens styrelse påpekat, kommer de ändrade förutsättningarna för den betongtekniska provningen dessutom att medföra ökade ekonomiska pro­blem för denna del av organisationen. Jag har också erfarit att en bibehål­len konkurrenskraft hos denna organisation förutsätter en omfattande upp­rustning av bl. a. Stockholmsavdelningens resurser.

En sammanvägd bedömning av vad som bör göras för att förbättra provningsanstaltens ekonomi ger vid handen att stora delar av den regiona­la och lokala organisationen bör avvecklas. Jag har gjort denna bedömning med utgångspunkt i statsmakternas tidigare beslut att förlägga huvuddelen av provningsanstaltens verksamhet till Borås och den därav betingade stora investering som gjorts i anstaltens anläggningar där. Det ekonomiska utrymme som står fill buds medger inte att Boråsanläggningen drivs i full omfattning samtidigt som den regionala och lokala organisationen dels behöver medel för en upprustning av sina resurser dels dras med stora förluster.

En avveckling av det slag jag nu förordar beräknas ge provningsanstal­ten en kortsiktig resultatförbättring av ca 6 milj. kr. per år. Dessutom bör provningsanstalten kunna uppnå ett bättre resursutnyttjande vid anlägg­ningen i Borås om hela verksamheten koncentreras till Borås/Göteborgs­regionen. Allt detta talar för att verksamheten vid enheterna i Stockholm och[REDACTED_EFTERNAMN] samt vid filialerna i Norrköping, Jönköping, Karlskrona, Bor­länge, Härnösand och Luleå bör läggas ned i enlighet med provningsanstal­tens B-alternativ.

Genom denna lösning och genom de åtgärder för en finansiell rekon­struktion av provningsanstalten som jag har förordat i det föregående bör provningsanstalten få förutsättningar att i framtiden hålla verksamheten inom givna ekonomiska ramar. I samband med omlokaliseringen har provningsanstalten tillförts avancerade tekniska resurser. Dessa ger provningsanstalten förbättrad möjlighet att, vid sidan om rollen som cen­tral offentlig provningsinstitution, verka som ett kompetent serviceorgan för industriell teknisk utveckling.

Vid valet av nedläggningstidpunkt har jag haft alt välja mellan all snabbt åstadkomma en förbättring samt provningsansiallens och reservanternas förslag till en långsammare avveckling. Visserligen kan, som provningsan­stalten och Statstjänstemannaförbundet har framhållit, en snabb avveck­ling av verksamheten innebära problem för provningsansiallens personal. En successiv avveckling intill år 1988, som föreslagits i provningsanstal­tens strukturplan skulle emellertid avsevärt försvåra provningsansiallens möjlighet att snabbt uppnå ett tillfredsställande resultat. Vidare kan de delar av organisationen som berörs av nedläggningen knappast bedriva en effekfiv och lönsam verksamhet under avvecklingsperioden. Jag har därför funnit att skälen för en snabb nedläggning, med gemensam avvecklingstid­punkt för all verksamhet, överväger och förordar att verksamheten av­vecklas successivt intill den 30 juni 1983. Detla kan på kort sikt medföra

Prop. 1981/82:121

8

vissa problem för betongvaruindustrin och Kontrollrådet för betongvaror (KRB), som i sin verksamhet utnyttjar provningsanstaltens regionala ratorier och filialer för provning av olika produkter. Jag har dock erfarit att statens planverk och provningsanstalten har fört diskussioner om möjlig­heterna att utveckla och förändra metoder och bestämmelser så att kon­trollen i ökad utsträckning skall kunna utföras som egenkontroll. Jag har vid min bedömning utgått från att arbetet med en förändring i denna riktning bedrivs med utgångspunkt i den nu föi"eslagna omstruktureringen. Vid avvecklingen kommer ca 100 tjänster att dras in. Jag har erfarit att provningsanstalten har inlett kontakter med statens arbetsmarknadsnämnd för att undersöka förutsättningarna för en omplacering av berörd personal. Det är givetvis angeläget att statens arbetsmarknadsnämnd tidigt engage­ras i planeringsarbetet när en övertalighetssituation kan förväntas upp­komma. Nämnden har överblick över möjligheterna att omplacera perso­nal över myndighetsgränserna och förfogar över särskilda instrument ge­nom bl. a. omplaceringsförordningens (1974:1006) regler om rekryterings­begränsningar på statligt reglerade tjänster. Arbetsmarknadsnämnden har även omfattande prakfiska erfarenheter av hur olika problem i samman­hanget kan lösas.

2.2.3   Medel för avvecklingen

Jag övergår fill beräkningen av de medel som, utöver det ordinarie bidragsanslaget, kommer att erfordras för den föreslagna avvecklingen. Provningsanstalten har beräknat att 24,7 milj. kr. behöver stå till anstaltens förfogande vid en avveckling av det slag jag nu har förordat.

Jag förordar att 21,2 milj. kr. anvisas för detta ändamål. Då del är svårt att i detta skede uppskatta bl. a. störningseffekterna för provningsanstal­tens övriga verksamhet är beräkningarna i vissa delar preliminära, varför medlen bör stå till regeringens disposition. Det ankommer på regeringen att besluta i denna fråga. Medlen bör anvisas över anslaget Bidrag till statens provningsanstalt. Jag återkommer senare till dessa medel vid min anmälan av detta anslag.

2.2.4   Behovet av konkurrensneutrala system

Provningsanstalten har i samband med redovisningen av strukturplanen påtalat de problem som uppstår då andra offentliga provningsinstitutioner kan bedriva konkurrerande verksamhet med skilda krav på kostnadstäck­ning och redovisning m.m. Flera offentliga organ som i dag konkurrerar med provningsanstalten saknar bl. a. de krav på kostnadstäckning i verk­samheten som statsmakterna har lagt på provningsanstalten. Även andra uppdragsmyndigheter har liknande problem varför frågan är av stor princi­piell betydelse. Jag avser därför att i annat sammanhang föreslå att denna fråga utreds i särskild ordning.

Prop. 1981/82:121

9

2.3 Förétagshälsovårdsutredningens förslag

Chefen för arbetsmarknadsdepartementet tillsatte enligt regeringens be­myndigande år 1976 den s.k. företagshälsovårdsutredningen, för att se över företagshälsovården och den yrkesmedicinska verksamheten. I direk­tiven angavs att utredningen bl. a. skulle undersöka hur man på olika sätt kunde stärka förétagshälsovårdsutredningens möjligheter till mätning, provtagning, analys och utvärdering av arbetsmiljöförhållanden. Vidare skulle den undersöka förutsättningarna för att nyttiggöra laboratorieresur­ser som finns inom den offentliga hälso- och sjukvården för viss analys­verksamhel genom köp av tjänster som betalas av arbetsgivaren. Möjlighe­ten att utvidga verksamheten vid sjukhus till att omfatta även mätning och provtagning på arbetsplatserna skulle bl.a. undersökas. Behovel av efter­utbildning av personal inom företagshälsovården borde ocksä enligt direk­tiven ses över, mot bakgrund av den snabba utvecklingen inom arbetsmil­jöområdet.

Utredningen har i delbetänkandet (DsA 1981: 1) Mät- och laboratoriere­surser för bättre arbetsmiljö föreslagit att ett auktorisalionssyslem införs för laboratorier och mättekniska företag inom ramen för lagen (1974:896) om riksprovplatser m.m. och vidare att denna lag ändras så all det blir möjligt att meddela auktorisation enligt lagen för officiell provning.

Enligt utredningen behövs en garanti för att mätningar, provtagningar, analyser och utvärderingar inom arbetsmiljöområdet sker på ett tillfreds­ställande sätt. Man måste kunna vara säker på att det finns tillräcklig kompetens hos de laboratorier och mättekniska företag vilka utför sådana prover, analyser osv. som ofta ligger till grund för beslut av stor ekono­misk räckvidd. Av olika skäl, bl. a. ekonomiska, avvisar utredningen tan­ken att få en sådan garanti genom att inordna företagen i riksprovplatssys-temet. Däremot skulle auktorisation enligt riksprovplatslagen innebära en sådan kompetenskontroll. Den nuvarande utformningen av lagen innebär dock att auktorisation inte får meddelas för provning som är officiell, dvs. föreskriven i lag eller annan författning utan alt vara egenkontroll. Arbe­tarskyddsstyrelsen skulle därmed inte kunna föreskriva att viss provning måste ske vid ett auktoriserat företag. Den föreslagna lagändringen syftar till att göra detta möjligt.

Statens provningsanstalt har i skrivelse den 9 juni 1981 med hänvisning bl. a. till företagshälsovårdsutredningens arbete framfört ett motsvarande förslag till lagändring.

Efter samråd med chefen för arbetsmarknadsdepartementet vill jag för egen del framföra följande.

Den föreslagna lagändringen har stor principiell vikt, då den innebär ett avsteg från en av de grundläggande principerna för gällande ordning på provningsområdet, nämligen att officiell provning skall ske vid riksprov­plats. Frågan om en lagändring måste övervägas mot bakgrund av dess

Prop. 1981/82:121

10

konsekvenser i fråga om grunderna för det nuvarande regelsystemet. För att belysa det sagda vill jag kort redogöra för detta.

Enligt lagen om riksprovplatser m. m. gäller som huvudregel att officiell provning skall utföras vid riksprovplats. Med officiell provning menas som nyss nämndes teknisk provning, kontroll eller besiktning, som är föreskri­ven i lag eller annan författning och som inle är egenkontroll. Det är alltså fråga om ett provningstvång, där den som är underkastad tvånget skall vända sig till ett utomstående organ för att få provningen utförd. Statens provningsanstalt har ansvaret för att provningsmöjligheter finns tillgäng­liga och att officiell provning samordnas på lämpligt sätt. En riksprovplats utses för ett visst objektområde. De nuvarande riksprovplatserna finns angivna i förordningen (1977:608) om provning enligt lagen (1974:896) om riksprovplatser m.m.

Enligt riksprovplatslagen skall en riksprovplats kunna antas utföra offi­ciell provning på ett opartiskt sätt. Vad detta innebär har utvecklats i förarbetena till lagen (prop. 1974:162 s. 7 ff). Där slås fasl att ansvaret för den officiella provningen bör ligga på en enda riksprovplats, bl.a. av det skälet att konkurrens i samband med officiell provning skulle kunna inne­bära att kommersiella värderingar riskerar att inverka på sådant sätt att tilltron till provningarnas kvalitet minskar. Vidare anges att höga krav måste ställas på all en riksprovplats är opartisk och oberoende. De bedöm­ningar som måste göras innan ett organ utses till riksprovplats avser bl. a. dess ägarförhållanden, beslutsordning, vinstintressen och verksamhet vid sidan av officiell provning.

Regelsystemet bygger på att ett samspel äger rum mellan provningsan­stalten, föreskrivande myndigheter och provande organ. De föreskrivande myndigheterna har var och en inom sitt område ansvaret för skyddet av liv, hälsa och egendom. I sina föreskrifter anger myndigheterna vilka krav som skall vara uppfyllda på egenskaper hos produkter och anläggningar. Ofta kompletteras detta med ett krav på någon form av provning eller kontroll av att kraven är uppfyllda. Eftersom rättsligt bindande och gene­rellt fillämpbara föreskrifter ges i förfaltningsform, blir det då frågan om officiell provning, såvida inte den föreskrivna kontrollen får ske som egenkontroll.

Enligt riksprovplatslagen finns möjlighet till undantag från huvudregeln att officiell provning skall ulföras vid riksprovplats. Förutsättningen är att i föreskrifter om provning detta särskilt anges. Undantagsbestämmelsen öppnar en möjlighet att vid införande av viss officiell provning skapa en speciell ordning för provningen. Detta förutsätts ske endast om speciella skäl påkallar del.

Vid sidan av riksprovplatssystemet har provningsanstalten som framgått av det tidigare möjlighet att meddela auktorisation för visst organ att utföra provning som inte är officiell. Auktorisationen innebär en prövning av att organet har kompetent personal och lämplig utrustning för den provning

Prop. 1981/82:121

11

auktorisationen gäller. Däremot prövas inte frågan om organet intar en fristående ställning gentemot kommersiella och andra intressen, dvs. dess opartiskhet. Under auktorisationstiden kontrolleras fortlöpande att kom­petenskravet alltjämt uppfylls. Bestämmelserna har hittills tillämpats i mycket begränsad omfattning. Endast på två områden finns således s.k. auktoriserade provplatser. Innan provningsanstalten utvidgar auklorisa-tionssystemet till ett nytt område, görs en bedömning av behovet av ett sådant system på området från allmän synpunkt och vilka fordringar som bör ställas för auktorisation om möjlighet till sådan införs. Bakgrunden lill begränsningen alt auktorisera för provning som inle är officiell är givelvis att de auktoriserade provplatserna inte uppfyller de krav på opartiskhet och oberoende ställning som har ansetts böra krävas av sådana organ som handhar tvingande provning.

Som jag nämnde inledningsvis innebär den föreslagna lagändringen en viktig principiell förändring av grunderna för hur officiell provning skall bedrivas. Å andra sidan anser jag att de skäl som anförts för att l.ex. på arbetsmiljöområdet kunna utföra officiell provning inom ramen för ett auktorisalionssyslem har betydande tyngd. Auktorisationsfrågan har ock­så andra aspekter. De auktoriserade provplatsernas roll inom provnings­verksamheten berördes mycket knapphändigt vid tillkomsten av riksprov-platslagstiftningen och som nämndes har bestämmelserna tillämpats en­dast i ett par fall. Detta sammanhänger med alt en viss oklarhet finns om deras roll. Det bör också nämnas att näringfrihetsombudsmannen (NO) i skrivelse till regeringen bl.a. kritiserat den nuvarande lagstiftningen från konkurrenssynpunkt.

Mol denna bakgrund anser jag att den föreslagna lagändringen behöver övervägas ytterligare. Jag avser att i annat sammanhang föreslå regeringen att detla sker inom ramen för en teknisk översyn av den nuvarande lagstiftningen. I denna översyn bör även NO:s synpunkfer kunna behand­las.

3   Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen

alt godkänna de riktlinjer för en avveckling av statens provningsan­stalts regionala och lokala organisation somjag har förordat.

Prop. 1981/82:121

12

4    Anslagsberäkningar m. m. för budgetåret 1982/83

Fjortonde huvudtiteln

F.    TEKNISK UTVECKLING M. M.

F 5. Statens provningsanstalt: Uppdragsverksamhet

1980/81 Utgift

1981/82 Anslag

1000

1982/83 Förslag

1000

Under detla anslag redovisas samtliga ulgifler och inkomster av prov­ningsverksamheten m. m. vid statens provningsanstalt.

I bilaga 1 lämnas en redovisning av provningsanstaltens förslag till anslag m. m. för budgetåret 1982/83.

Följande sammanställning är en ekonomisk översikt av den verksamhet som omfattas av programbudgeleringen (1000-tal kr.). Redovisningen är indelad i produktionsområden på det sätt som redovisats i bilaga 1.

1980/81

1981/82

1982/83'

Utfall

Beräknar

Provningsanstalten

Föredra-

ganden

Produktionsområde 1

Provning och kontroll

Intäkter

67667

73 381

68042

Kostnader

78040

76652

70928

Resultat

-10373

' 3271

- 2886

Produktionsområde 2

Forskning och utveckling

Intäkter

6086

7 772

7420

Kostnader

19136

23506

23 595

Nettokostnader

-13050

-15 734

-16 175

Produktionsområde 3

Rådgivning till

myndigheter

Intäkter

257

324

220

Kostnader

8608

8 880

9666

Nettokostnader

- 8351

- 8556

- 9446

Produktionsområde 4

Riksmätplalsuppgifter

Intäkter

2443

2666

2416

Kostnader

3000

3 658

3455

Nettokostnader

-    557

-    992

-  1039

Produktionsområde 5

Övriga myndighets-

uppgifter

Intäkter

6730

7992

8162

Kostnader

11740

13 600

13 665

Nettokostnader

- 5010

- 5608

- 5 503

Total nettokostnad

37 341

34161

35049

Bidragsanslag'

33042

33189

35049

33360

Resultat

- 4 299

-    972

-

' Inkl. engångsanvisningar.

' Prel. budget enligt provningsansiallens B2-alternativ (dvs. endast Borås/Göte­borgsverksamheterna).

Prop. 1981/82:121

13

Provningsanstalten anför i sin anslagsframställning att anstalten alltmer anlitas som provnings- och expertorgan både av den offentliga sektorn och av näringslivet. Anstalten har under de senaste åren gjort en rad insatser för att förbättra ekonomin i verksamheten. De mål som satts upp har dock inte uppnåtts utan det ekonomiska resultat för budgetåret 1980/81 visade ett underskott av 4,3 milj. kr. Relationen mellan lönekostnader och upp­dragsintäkter har dock förbättrats och provningsanstalten beräknar att denna positiva utveckling skall fortgå under innevarande budgetår.

Utöver de medel som provningsanstalten har begärt för en finansiell rekonstruktion och för avveckling av delar av verksamheten begär anstal­ten ett bidragsanslag för budgetåret 1982/83. Anslaget har beräknats på följande sätt (1000 kr.).

Anslag 1981/82

33 189

Avgår;

-

extraordinärt anslag

1 000

-

2 % enligt årliga anvisningar

640

-1640 Tillkommer:

-

pris-och lönekompensation

-1-3 500 Anslag enligt huvudförslaget

35 049

För budgetåret 1982/83 har jag, med utgångspunkt i provningsanstaltens huvudförslag, beräknat provningsanstaltens bidragsanslag, exkl. de medel som erfordras för nedläggning av den regionala och lokala verksamheten, till 33 360000 kr. Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att lill Statens provningsanstaU: Uppdragsverksamhet för budget­året 1982/83 anvisa ett förslagsanslag av 1000 kr.

F 6. Bidrag till statens provningsanstalt

1980/81 Utgift

31207608

Reservation

2883920

1981/82 Anslag

33 189000

1982/83 Förslag

74392000

Som har framgått av min redogörelse för provningsanstaltens och riks­revisionsverkets förslag till finansiell rekonstruktion av verksamheten bör 19832000 kr. tillföras provningsanslalten för täckning av de underskott som har uppkommit under fidigare budgetår. Vidare har jag vid min redo­görelse under anslaget till uppdragsverksamhet redovisat att provningsan­slalten har föreslagit att bidragsanslaget höjs med 1860000 kr. till 35049000 kr. I enlighet med vad jag har anfört bör denna del av anslaget beräknas till 33 360000 kr. Till detta kommer det tidigare redovisade beho­vet av särskilda medel för avveckling av provningsanstaltens regionala och lokala organisafion, somjag beräknat till 21,2 milj. kr. Dessa medel har

Prop. 1981/82:121

14

beräknats för att i första hand täcka de förluster som kan förväntas i den regionala och lokala organisationen under avvecklingsskedet. Medlen bör däremot inte användas för att täcka ev. förluster i provningsanstaltens verksamhet. Totalt bör således bidragsanslaget för nästa budgetår föras upp med (19832000-1-33 360000-1-21 200000=) 74392000 kr. Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Bidrag tiU statens provningsanstaU för budgetåret 1982/83 anvisa ett reservaiionsanslag av 74392000 kr.

F 7. Statens provningsanstalt: Utrustning

Reservation

8869907

1980/81 Utgift

7755450

1981/82 Anslag

6000000

1982/83 Förslag

17000000

Under detta anslag anvisas medel för utrustning till statens provningsan­stalt. För nyanskaffning av utrustning till provningsanstaltens nybygg­nader i Borås är uppförd en definitiv kostnadsram av 70 milj. kr. (prop. 1975/76:100 bil. 15 s. 216, NU 1975/76:55, rskr 1975/76:329 och prop. 1978/79:100 bil. 17 s. 178, NU 1978/79:28, rskr 1978/79:207).

Statens provningsanstalt

Statens provningsanstalt har i skrivelse den 4 juni 1981 redovisat ett förslag till ökning av anstaltens resurser för energiteknisk provning. För­slaget innebär att laboratorierna för byggnadsfysik och VVS-leknik byggs ut. Kostnaderna för utbyggnaden, vilken delvis sker i förhyrda lokaler, beräknas fill ca 7,8 milj. kr. varav huvuddelen avser anskaffning av utrust­ning.

I sin anslagsframställning för budgetåret 1982/83 har provningsanstalten hemställt om utrustningsanslag till ett belopp av 16,3 milj. kr. Härav avser 10 milj. kr. komplettering och återanskaffning av befintlig utrustning, 5,7 milj. kr. utrustning för utbyggnaden av de energitekniska provningsresur­serna samt 0,6 milj. kr. utrustningsanskaffning till de institutioner som har utsetts till riksmätplatser.

Provningsanstalten har i sin anslagsframställning och i den strukturplan som redovisats för regeringen den 19 november 1981 tagit upp de regler som f.n. gäller för avskrivning och förräntning av provningsanstaltens utrustningskapital. I regel skall uppdragsmyndigheter med jämna intervall leverera in medel motsvarande avskrivning och förräntning av hela sitt utrustningskapital fill statsverket. För provningsanstalten gäller dock att en grundavskrivning skett av utrustningskapitalet så att endast medel motsvarande 50% av detta skall levereras in. För provningsanstaltens brandlaboratorium samt verksamheten inom området justering och ädel­melaUkontroll skall utrustningen inte omfattas av kravet på avskrivning och förräntning.

Prop. 1981/82:121

15

Riksrevisionsverket och statens provningsanstalt har lämnat förslag till en ekonomisk rekonstruktion av provningsanstalten. I detta har provnings­anstalten utgått från att dessa regler gäller även i framfiden. Förslaget till rekonstruktion innebär bl. a. att provningsanstalten tillförs elt rörelsekapi­tal. Medlen bör anvisas som ett engångsanslag över detta anslag. Prov­ningsanstalten hemställer att elt rörelsekapital av 15 milj. kr. anvisas. Detta motsvarar ungefär anstaltens omsättningstillgångar. Kapitalet bör förräntas enligl statens avkastningsränta. Vidare föreslår provningsanstal­ten alt kravet på ekonomiskt resultat skall fastställas till en nivå som innebär att rörelsekapitalet förräntas.

Vad gäller den framfida storleken på ulruslningsanslagel föreslår prov­ningsanstalten att anstalten i fortsättningen får ta i anspråk de medel som nu inlevereras för ålerinvesteringar samt att anstalten därutöver får ett årligt ulruslningsanslag som motsvarar normalt avskrivnings- och förränt­ningskrav på den del av utrustningskapitalet som inte omfattas av sådana krav. Utöver detla bör provningsanstalten kunna anvisas medel för större behov av investeringar.

Innan jag går in på anslagsberäkningarna för nästa budgetår vill jag ta upp några principiella frågor i anslutning till detta anslag. Provningsanslal­ten har i sitt förslag fill finansiell rekonslrukfion lämnat ett flertal förslag dels till hur provningsansiallens utrustningskapital skall redovisas, dels till principerna för beräkning av anslagets storlek saml förräntning och av­skrivning m. m. av utrustningskapitalel. Jag kommer att i detta samman­hang ta upp förslagen i den del det ankommer på riksdagen att fatta beslut.

De nuvarande reglerna om en begränsad inleverans av avskrivnings- och förräntningsmedel har tillkommit i samband med provningsanstaltens om­lokalisering och syftar till att underlätta för provningsanstalten att konsoli­dera verksamheten i Borås. I samband med alt jag nu föreslår åtgärder för en finansiell rekonstruktion av provningsanstalten bör förutsättningar ha skapats för att de medel som i fortsättningen anvisas för ulruslningsan­skaffning från detla anslag inte skall grundavskrivas. Dessutom bör denna utrustning förräntas till sitt bokförda värde.

Provningsanstalten har begärt alt medel skall anvisas för uppbyggnad av anstaltens resurser för energiteknisk provning. Jag delar provningsansial­lens uppfattning att detta är ett angeläget område. Regeringen har den 17 december 1981 ställt 2,3 milj. kr. till anstaltens förfogande för ändamålet från anslaget Energiforskning. Vidare har chefen för bostadsdepartemen­tet vid sin anmälan av anslaget Information och utbildning m. m. i energi­frågor budgetåret 1982/83 föreslagit alt anslaget får omdisponeras så att 2 milj. kr. får användas för en uppbyggnad av provningsanstaltens resurser för energiteknisk provning (jfr prop. 1981/82:100 bil. 16, s. 108). Resteran­de behov bör enligt min mening tillgodoses genom att provningsanstalten tar i anspråk befintliga medel under utrustningsanslaget.

I prop. 1979/80:100 (bil. 17 s. 273) lämnades en redogörelse för finansi-

Prop. 1981/82:121

16

eringen m. m. av verksamheten vid riksmätplatserna samtidigt som särskil­da medel föreslogs bli anvisade för detta ändamål. Vissa myndigheter, som har utsetts till riksmätplatser, saknar medel för ulruslningsanskaffning varför provningsanstalten föreslår att 0,6 milj. kr. anvisas för ändamålet under detta anslag. Då anslaget f. n. är helt inriktat på provningsanstaltens behov ärjag inte beredd att förorda en sådan lösning. Provningsanstalten disponerar under innevarande budgetår 2,9 milj. kr. för bidrag till verksam­heten vid riksmätplatserna. Medlen anvisas över en särskild anslagspost under anslaget Bidrag till statens provningsanstalt och används till att finansiera riksmätplatsverksamheten vid de myndigheter som utsetts för ändamålet. Provningsanstalten bör inom ramen för dessa medel även kun­na ge bidrag till ulruslningsanskaffning vid riksmätplatserna.

I den s. k. struklurplanen föreslås att provningsanstalten i fortsättningen får ta i anspråk de förräntnings- och avskrivningsmedel för utrustningska­pitalet som f. n. levereras in till statsverket. Dessutom begär provningsan­stalten därutöver ett utrustningsanslag som motsvarar de nuvarande efter­gifterna i kravet på avskrivning och förräntning av utrustningskapitalet. En sådan ordning skulle medföra en automatisk reglering av nivån på detta anslag. Regleringen av investeringsfrågor av detta slag är emellertid ett av statsmakternas styrmedel för verksamheten. Frågor om den nivå som bör gälla för provningsanstaltens utrustningsanskaffning är av det slaget att de bör underställas riksdagen varför jag inle är beredd att förorda någon ändring av nuvarande regler för bestämning av utrustningsanslagets stor­lek.

För nästa budgetår har jag beräknat den erforderliga anslagsnivån för kompletterings- och ersättningsanskaffning av utrustning till 7 milj. kr. I delta belopp ingår även de medel som, utöver vad som har anvisats i annat sammanhang, kan komma att erfordras för provningsanstaltens utbyggnad av resurserna för energiteknisk provning under nästa budgetår.

Jag har i det föregående redogjort för olika åtgärder för att genomföra en finansiell rekonstruktion vid provningsanstalten. En av dessa åtgärder är att tillföra provningsanstalten ett rörelsekapital. Jag förordar att 10 milj. kr. anvisas för detta ändamål. Medlen bör stå till provningsanstaltens disposition som elt stående lån. Dessa medel bör årligen förräntas enligt statens avkastningsränta. Det ankommer på regeringen att utfärda ytterli­gare föreskrifter för detta. Medlen bör anvisas över detta anslag.

Med hänvisning till vad jag har anfört har jag således beräknat ett medelsbehov för budgetåret 1982/83 av (10-f7 =) 17 milj. kr.

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Statens provningsanstalt: Utrustning för budgetåret 1982/83 anvisa ett reservaiionsanslag av 17000000 kr.

Prop. 1981/82:121

17

5    Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Bilagor

Bilaga 1 Statens provningsanstalt, verksamhet och förslag till struk­turplan

Bilaga 2        Riksrevisionsverkets förslag

Bilaga 3 Företagshälsovårdsutredningens förslag samt remissyttrande över dessa

2   Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 121

Prop. 1981/82:121

18

Bilaga 1

Statens provningsanstalt,  verksamliet och förslag till strukturplan

1    Verksamheten vid statens provningsanstalt

Statens provningsanstalt är landets centrala offenfiiga institution för teknisk provning av material, produkter, konstruktioner och system.

Provningsanstalten är vidare central förvaltningsmyndighet för officiell provning och kontroll samt för allmän och legal metrologi.

På uppdrag av myndigheter och enskilda utför anstalten provningar och undersökningar av material och konstruktioner och därmed förenad verk­samhet.

Provningsanslalten meddelar föreskrifter i anslutning fill och övervakar efterlevnaden av lagen (1974:283) om handel med arbeten av guld, silver eller plafina och av lagen (1971:1081) om bestämning av volym och vikt.

Provningsanslalten bedriver teknisk-vetenskaplig forskning inom sitt verksamhetsområde, medverkar som teknisk rådgivare åt sådana myndig­heter som utfärdar tekniska föreskrifter och ställer personal till förfogande för nationellt och inlernationelll standardiseringsarbete m. m.

Provningsanstalten leds av en styrelse. Chef för provningsanstalten är en generaldirektör.

Provningsanstalten har tre centrala tekniska avdelningar, vilka tillsam­mans med verksledningen, kansliet, mät- och provcentrum bildar huvud­förvaltningen.

Utöver huvudförvaltningen i Borås bedrivs regional verksamhet i Stock­holm, Göteborg och[REDACTED_EFTERNAMN]. Vidare finns betongtekniska filialer, ädelmetall-kontrollanter och justeringskontor på ett stort antal platser i landet. Denna verksamhet beskrivs nedan i avsnitt 3.

Till provningsanstalten är dessutom två rådgivande organ knutna, nämli­gen rådet för allmän metrologi och rådet för provning, kontroll och legal melrologi. Råden har vardera högst nio ledamöter som utses av regering­en.

Personalstyrkan vid provningsanslalten omräknat till helårstjänster var 483 den 30 juni 1981, varav 319 tjänster i Borås. Härtill kommer ett åttiotal ädelmetallkonlrollanter och kontrollstämplingsförrättare fördelade över hela landet.

Vid provningsanslalten tillämpas programbudgetering. Verksamheten har uppdelats i följande produktionsområden.

Produktionsområde 1 - Provning och kontroll

Produktionsområde 2 Forskning och utveckling

Produktionsområde 3 Rådgivning fill myndigheter

Produkfionsområde 4 - Riksmätplalsuppgifter

Prop. 1981/82:121

19

Produktionsområde 5 - Myndighetsuppgifter enligt lag och förordning.

Produktionsområde 1 - Provning och kontroll, omfattar dels undersök­ningar som följer av statliga regler, dels undersökningar i anslutning till enskilda avtal av ekonomisk eller annan innebörd m. m. samt andra under­sökningar och mätningar inom ramen för provningsanstaltens kompetens. Till produktionsområdet hör även ädelmetallkontrollverksamheten och merparten av justeringsverksamheten.

Produktionsområde 2 Forskning och utveckling, omfattar den verk­samhet som syftar till utveckling av sådana nya och förbättrade provnings­metoder som bedöms angelägna efter samråd med föreskrivande myndig­heter och med olika standardiserings- och branschorgan samt som syftar till att fortlöpande upprätthålla provningsanstaltens kompetens som pro­vande organ och som rådgivare till de föreskrivande myndighelerna i deras arbete.

Produktionsområde 3 - Rådgivning till myndigheter, omfattar det arbe­te som hänför sig till provningsansiallens ställning som expertorgan inom materialprovningens och mätteknikens område, dvs. konsultinsatser och utredningar av teknisk natur åt regeringen eller föreskrivande myndighe­ter, utarbetande av remisser, deltagande i nationellt eller internationellt standardiserings- och kommittéarbete m. m.

Produktionsområde 4 Riksmätplalsuppgifter, omfattar skötsel, kon­troll och kalibrering av primärnormaler, instrument och mätutrustning pä riksmätplatsnivå samt rådgivning och konsullafion på begäran av mål-centrum vid provningsanstalten. Kalibreringsuppdrag, utvecklingsarbete och kommittéarbete m. m. redovisas under resp. produktionsarbete 1, 2 och 3.

Produktionsområde 5 - Myndighetsuppgifter enligt lag och förordning, omfattar uppgifter som åligger provningsanslalten i enlighet med lag och kungörelse om

riksprovplatser m. m.

riksmätplatser m. m.

skrivmateriel i stafiig verksamhet

handel med arbeten av guld, silver eller platina

volym och vikt m.m.

Provningsanstaltens verksamhet finansieras dels genom intäkter av upp­dragsverksamhet och genom bidrag till utvecklingsarbete från forsknings­råd m.fl., dels genom anslag över statsbudgeten. Produktionsområde 1 skall i princip finansieras med uppdragsinläkler. Fr. o. m. budgetåret 1975/ 76 uppbär provningsanstalten även avgifter från riksprovplatser för sin centrala och samordnande roll i riksprovplats- och riksmätplatssystemet.

Medel för verksamheten anvisas under följande anslag

1.

Statens provningsanstalt: Uppdragsverksamhet

2.

Bidrag till statens provningsanstalt

3.

Statens provningsanstalt: Utrustning

Prop. 1981/82:121

20

Anslag 1 är ett förslagsanslag, som tas upp med ett formellt belopp på 1000 kr. Under anslaget redovisas kostnader och intäkter för verksam­heten. Som inkomst under anslaget redovisas uppburna avgifter och ianspråklagna medel från anslag 2. Medel som svarar mot avskrivning och förräntning av delar av utrustningskapitalet omförs till särskild inkomstti­tel på statsbudgeten.

Anslag 2 är ett reservationsanslag, över vilket statens bidrag utgår i första hand till produktionsområdena 2-5, men även till att täcka eventu­ellt underskott i uppdragsverksamheten.

Anslag 3 är ett reservationsanslag, som skall finansiera investeringar i kostnadskrävande utrustning.

Anslag 1 får i princip inte belastas. För att lösa tillfälliga eller säsong­mässiga likviditetsproblem för uppdragsverksamheten och för att tillgodo­se behovet av rörelsekapital disponerar provningsanstalten en rörlig kredit i riksgäldskontoret på 16 milj. kr.

2   Organisation av provning och mätning. Nuvarande lagstiftning

2.1      Lagen om riksprovplatser

Bestämmelser om officiell provning finns i lagen (1974:896) om riks­provplatser m. m. Denna lag är tillämplig på sådan teknisk provning, kontroll eller besiktning som är föreskriven i lag eller annan författning och som inte är egenkontroll (1 §). Med egenkontroll menas kontroll som någon, ulan krav på opartiskhet hos den provande, låter ulföra i egen verksamhet på eget ansvar. Enligt lagen skall officiell provning, om inte annat föreskrives, utföras av riksprovplats, dvs. ett i särskild ordning utsett organ, vilket skall vara sakkunnigt och opartiskt (2-5 §§).

För alt lagen om riksprovplatser skall vara tillämplig på en viss produkt förutsätts således bl. a. att det fmns författningsbestämmelser om skyldig­het att prova produkten. F.n. utfärdas sådana föreskrifter av ett 30-tal myndigheter.

Lagen ger också möjligheter till auktorisation av organ att utföra prov­ning som inte är officiell. Detla benämns då auktoriserad provplats. Sådan auktorisation får meddelas endast om organet har kompetent personal och utrustning för provningen.

2.2      Lagen om beslutanderätt för riksprovplats som ej är myndighet

Genom lagen (1975:444) om beslutanderätt för riksprovplats som ej är myndighet ges möjlighet att låta riksprovplats, som är bolag eller stiftelse vari staten har ett bestämmande inflytande, fatta vissa beslut som innebär myndighetsutövning. Enligt de närmare föreskrifter som beslutas av rege­ringen eller myndighel som regeringen bestämmer får sålunda sådan riks­provplats pröva fråga som gäller bl.a. godkännande av produkt eller an­läggning eller fastställande av avgift för utförd provning.

Prop. 1981/82:121

21

2.3 Rådet för provning, kontroll och legal metrologi, provcentrum

Som central förvaltningsmyndighet för officiell provning upprättar provningsanstalten förslag till riksprovplatser, vilka bedriver officiell prov­ning var och en inom sitt objektområde. Förslaget behandlas av rådet för provning, kontroll och legal metrologi och underställs provningsansiallens styrelse som sedan i regel överlämnar detla till regeringen. Vid provnings­anstalten finns en enhet benämnd provcentrum som handhar administra­tion och tillsyn av verksamheter som bedrivs enligt lagen om riksprov­platser. Riksprovplatser har hittills utsetts av regeringen för följande områ­den.

Objektområde

Riksprovplats

1. Grävmaskiner och traktor-

grävmaskiner

Statens maskinprovningar

2. Eldningsapparater med till-

behör

Statens provningsanstalt

3. Vissa fordonskomponenter

Statens provningsanstalt

4. Elektriska överfyllnings-

skydd

Statens provningsanstalt

5. Tryckkäri och lyftanord-

Aktieboiaget Statens anlägg-

ningar

ningsprovning

6. Redskap för bestämning av

volym eller massa

Statens provningsanstalt

7. Arbeten av guld, silver

eller platina

Statens provningsanstalt

8. Arkivbeständigt skrivmalerial

Statens provningsanstalt

9. Emballage för fariiga

varor

Statens provningsanstalt

10.     Påskjutsbromsar

11.       Förarhytter till lastbilar

12.       Elektriska hushållsapparater

Statens väg- och trafikinstitut Statens maskinprovningar SEMKO, Svenska Elektriska Materielkontrollanstalten AB

13.

Trämaterial och trä-

konstruktioner

Statens provningsanstalt

14.

Preventivmedel

Apoteksbolaget Aktiebolag

15.

Motorfordon

Aktiebolaget Svensk Bilprovning

16.

Maskindrivna portar

Aktiebolaget Statens anlägg­ningsprovning

17.

Containrar, tankcontainrar

Aktiebolaget Statens anlägg-

och tillbehör till dessa

nmgsprovnmg

Statens provningsanstalt Aktieboiaget Statens anlägg­ningsprovning

18. El-, vatten- och värme­

mätare

19. Verkstadsmaskiner samt

styr- och skyddssystem

Statens provningsanstalt Statens provningsanstalt

Statens provningsanstalt

20.

Värmepumpsystem avsedda för uppvärmning och värmeväxlare som inte är tryckkärl eller komponenter i kylanläggningar

21.

Laserutrustningar

22.

Prefabricerade ställningar och fallskydd

Omsättningen i den officiella provningen vid dessa riksprovplatser var 572 milj. kr. år 1980. Av omsättningen går fn. 0,9% till provningsanslalten för att finansiera verksamheten vid mät- och provcentrum. 3   Riksdagen I98II82. I saml. Nr 121

Prop. 1981/82:121

22

Provcentrum administrerar även systemet med auktoriserade prov-platser. Ansökan om auktorisation lämnas till provningsanstalten som efter prövning kan ge auktorisation. Hittills har auklorisationer utfärdats inom två områden, lermografering av byggnader och besiktning av cis­terner för förvaring av brandfariig vätska. Antalet auktoriserade prov­platser är f.n. ca 150.

2.4      Lagen (1974:897) om riksmätplatser m. m.

Enligt lagen om riksmätplatser m. m. skall en riksmätplats vara en statlig myndighet som utses för att "för viss storhet officiellt svara för sådan mätning som i förhållande till nationella prototyper eller vetenskapligt definierade måttenheter säkerställer riktigheten av mätningar som utföres inom landet" saml för att "se till att dessa prototyper och måttenheter är anknutna till internationeUt antagna enheter". Riksmätplats skall utses av regeringen för en eller flera storheter. I lagen sägs vidare att auktorisation kan meddelas till ett organ som har goda resurser att utföra mätningar. Ett sådant i mättekniskt avseende underordnat organ kallas auktoriserad mål­plats.

Lagen (1974:896) och kungörelsen (1974:898) om riksprovplatser m. m., liksom förordningen (1977:608) om provning enligt lagen om riksprov­platser, har betydelse för mätplatsorganisationen. Enligt författningen skall nämligen riksprovplatserna lämna bidrag till den centrala förvalt­ningsmyndighetens kostnader för verksamhet enligt lagen om riksmät­platser.

2.5      Rådet för allmän metrologi, mätcentrum

Den officiella svenska melrologiska verksamheten bedrivs inom en de­centraliserad organisation där riksmätplatser ansvarar för primärnormaler och auktoriserade matplatser för normaler på lägre noggrannhetsnivåer. Decentraliseringen innebär att matplatser utses bland institutioner som redan tidigare och primärt för egna behov har goda resurser för melrolo-giskt arbete. Statens provningsanstalt är central förvaltningsmyndighet för verksamheten. Vid provningsanstalten finns en enhet benämnd mätcen­trum, som handhar administration och tillsyn av den metrologiska organi­sationen. Provningsanslalten biträds också av ett rådgivande organ, rådet för allmän metrologi (matrådet), vilket sammanträder några gånger årligen. Matrådet avger rekommendationer om bl.a. verksamhetens former och omfattning. Förslagen underställs provningsansiallens styrelse.

Enligt lagen om riksmätplatser skall regeringen utse riksmätplatser för olika mätstorheter. Regeringen har utsett statens provningsanstalt, flyg­tekniska försöksanstalten, televerket, förenade fabriksverken och strål­skyddsinstitutet att vara riksmätplatser för sammanlagt 40 mätstorheter. Auktoriserade matplatser finns f.n. inom 22 företag och andra organ. De

Prop. 1981/82:121

23

auktoriserade målplatserna behöver inte så som riksmätplatserna vara offentliga organ. De ansöker själva hos mätcenlrum om auktorisation och får även betala en årlig avgift, f.n. 700010000 kr. lill mätcentrum för auktorisation och tillsyn.

3   Provningsanstaltens regionala och lokala organisation

Statens provningsanstalt bedriver, förutom i Borås, verksamhet vid regionala enheter i Stockholm, Göteborg och[REDACTED_EFTERNAMN]. Därutöver har prov­ningsanslalten betonglekniska filialer på 6 orter i landet. Justering och ädelmelallkonlroll samt kontrollstämpling bedrivs också på ett stort antal orter i landet.

1 tabellen nedan visas schematiskt de olika verksamhetsområdena för de regionala och lokala enheterna.

Tabell 1. Statens provningsanstalts verksamhetsområden vid regionala och lokala enheter (exkl. justering och ädelmetallkontroll utanför Stockholm och Göteborg).

Enhet

Antal

Verksamhet

anställda

Stockholm

89

Byggnadsteknik och mekanik (byggnadsfysik,

VVS-leknik, brandteknik, mekanik) Kemi- och materialteknik (kemisk analys, polymerteknik, ytskydd och korrosion samt ädelmetallkontroll) Fysik och elteknik (elteknik, akustik samt justering)
[REDACTED_EFTERNAMN]

9

Byggnadsteknik

Göteborg

34

Byggnadsteknik och mekanik (byggnads-

teknik, mekanik)

Kemi- och materialteknik (polymer­teknik samt ädelmetallkontroll) Justering

Filialer i

Norrköping

Jönköping

Karlskrona

Boriänge

Härnösand och

Luleå

19

Byggnadsteknik och mekanik

3.1 Stockholm

Stockholmsavdelningen inrättades i samband med att provningsanstal­ten omorganiserades inför omlokaliseringen till Borås. Beslutet grundades på en bedömning av den framlida verksamhetens omfattning och det därav följande behovet av tjänster i Borås och Stockholm. Vid placeringen av tjänster togs också hänsyn till de enskilda anställdas möjligheter alt flytta med till Borås.

Stockholmavdelningen bedriver verksamhet inom i stort sett samma områden som provningsanstalten i Stockholm gjorde före dess omlokalise-

Prop. 1981/82:121

24

ring. Provningskompetens finns därmed inom områdena byggnadsteknik och mekanik, kemi och materialteknik samt elektroteknik och fysik.

Undantaget är dock fysikalisk mätteknik och legal metrologi utom juste­ring. Vid sidan av ädelmetallkontroll och justering är verksamheten i Stockholm huvudsakligen inriktad på byggnadstekniska provningar samt polymerteknik. Totalt sysselsätts 89 personer.

Genom regeringsbeslut den 29 juni 1978 överfördes också en specialist­grupp inom området strömkällor från försvarels forskningsanstalt, FOA, fill provningsanstaltens Stockholmsavdelning i samband med omlokalise­ringen av F0A3 till Linköping. Verksamheten som gruppen utför innebär bl.a. provning av batterier och konsultationsuppdrag för anpassning och utveckling av strömförsörjningsenheter.

3.2      Göteborg

Provningsanstaltens Göteborgsenhet bildades år 1973. Staten övertog detta år dåvarande Chalmers provningsanstalt och överförde dess resurser till provningsanstalten. Enheten har 34 personer anställda. Arbetsområdet omfattar huvudsakligen byggnadsteknik samt ädelmetallkontroll och juste­ring.

3.3     [REDACTED_EFTERNAMN]

I[REDACTED_EFTERNAMN] arbetar 9 personer med provning och kontroll främst inom området byggnadsteknik. Enheten bildades år 1968 för att tillgodose beho­vet framför allt av byggnadstekniska provningar i Skåneregionen.

3.4      Byggnadstekniska filialer

De byggnadstekniska filialerna i Norrköping, Jönköping, Karlskrona, Borlänge, Härnösand och Luleå inrättades under 1950- och 1960-talen. Avsikten var alt filialerna skulle tillgodose det lokala behovet av vissa betonglekniska provningar. Verksamheten omfattar huvudsakligen de de­lar av byggnadstekniken som avser hållfasthet och täthet hos betong och betongrör. Filialerna har totalt 19 anställda.

3.5      Verksamhetens ekonomi

Delar av statens provningsanstalts regionala och lokala verksamhet har under en följd av år gått med förlust. Trots vissa rationaliseringsåtgärder har verksamheten exkl. ädelmetallkontroll och justering redovisat förlus­ter på 5,4, 4,7 resp. 3,6 milj. kr. under budgetåren 1978/79, 1979/80, 1980/ 81. Under perioden har anslag utgått med ca 1,5 milj. kr., utöver bidrag till den s.k. plusorganisationen på ca 2 milj. kr. I tabellen nedan visas den

Prop. 1981/82:121

25

regionala och lokala organisationens ekonomiska resultat under de senaste sex åren.

Tabell 2. Kostnader och intäkter för den regionala och lokala verksamheten exkl. ädelmetallkontroll och legal metrologi under tiden 1975/76-1980/81 (milj. kr.).

1975/76

1976/77

1977/78

1978/79

1979/80

1980/81

Totala kostnader'

12,5

15,3

18,5

19,5

18,1

20,5

Intäkter (exkl. bidrag)

10,7

11,6

13.4

15,2

15,1

19,4

Bidragsanslag

1,3

2,0

1,1

0,7

0,8

0,1

Resultat

-0,5

-1,7

-4,1

-3,7 -5,4

-2,2 -4,7-

-1,0 -3.6-

' Här inkluderas lönekostnader, övriga kostnader, kapitalkostnader, hyreskost­nader samt effekten av grundavskrivning.

 Inkluderar förutom kostnader enligt 

I) 

verksamhetens andel av provningsanstal­tens gemensamma kostnader.

Totalt har under perioden 1975/76-1980/81 förlusterna för provningsan­staltens Stockholmsavdelning (exkl. justeringsverksamheten), avdelning­en i[REDACTED_EFTERNAMN] och filialerna uppgått till 13,2 milj. kr. exkl. täckningsbidrag för gemensamma kostnader i Borås.

3.6 Tidigare beslut om den regionala och lokala verksamheten

Statens provningsanslalls nuvarande organisation baseras i huvudsak på dels de överväganden som gjordes i samband med överflyttningen av vissa uppgifter från dåvarande statens mynt- och justeringsverk till statens provningsanstalt, dels på de överväganden som gjordes i samband med att beslut fattades om att omlokalisera provningsanstalten till Borås.

Under budgetåret 1977/78 lämnade uppdragsverksamheten vid prov­ningsanslalten, som tidigare redovisats, elt kraftigt underskott. Till över­vägande del berodde detta på ett underskott i uppdragsverksamheten vid Stockholmsavdelningen. Under denna sorterade även de betonglekniska filialerna ute i landet.

Regeringen uppdrog därför den 14 december 1978 åt provningsanstalten att redovisa en plan för utformningen av den regionala och lokala organisa­tionen. Utgångspunkten för planen skulle vara alt provningsanstalten har sin huvudverksamhet i Borås och att regional och lokal verksamhet därut­över skall bedrivas endast i den omfattning som är motiverad av företags­ekonomiska ,skäl eller som följer av krav på rimlig service vad gäller officiell provning och kontroll. För de delar av den regionala och lokala verksamheten som inte uppfyller dessa krav skulle provningsanstalten redovisa en nedläggningsplan. De föreslagna åtgärderna skulle kunna ge­nomföras redan under budgetåret 1979/80.

Provningsanstalten redovisade en sådan plan i maj 1979. Regeringen beslöt den 13 september 1979 bl. a. om vissa inskräkningar i provningsan­staltens verksamhet i Stockholm samt om nedläggning av filialerna i Hel­singborg och Karlskoga.

Prop. 1981/82:121

26

I sitl yttrande den 26 juli 1979 över provningsanstaltens förslag till plan för den regionala och lokala organisationen anförde riksrevisionsverket all man var tveksam fill om fördelarna med denna organisation uppvägde dess kostnader. Verket aktualiserade ytterligare minskningar i denna organisa­tion utöver det förslag som sedan fastställdes av regeringen. Många av dessa synpunkter gäller enligt verket fortfarande trots den omstrukturering som genomförts.

Riksrevisionsverket har den 22 maj 1981 redovisat rapporten Statens provningsanstalt styrning och finansiering. I denna konstaterar verket att den rekonstruktion som provningsanstalten påbörjade under år 1979 inte har lelt fram lill den eftersträvade resultatförbättringen. Ytterligare kostnadsreducerande åtgärder måste därför övervägas. I ett något lägre tidsperspektiv anser verket alt provningsansiallens behov av en kontakt­yta gentemot uppdragsmarknaden främst bör tillgodoses genom en flexibel fältorganisation av den typ som bl.a. finns för det regionala jusleringsvä-sendet. Endast i undantagsfall bör man med regionala laboratorier söka tillgodose de behov som anstaUen i egenskap av landets centrala offentliga provningsanstalt skall tillgodose. För alt förbättra SP:s ekonomi bör i första hand prövas om en överflyttning till Borås av de delar av den regionala och lokala verksamheten är möjlig.

För budgetåret 1979/80 redovisade provningsanstalten en föriust inom den regionala organisationen av ca 4,7 milj. kr. Föredragande statsråd framhöll i budgetpropositionen för år 1980/81 (prop. 1980/81:100 bil. 17 s. 133-134) i sin kommentar till resultatet att den regionala organisationens ekonomi måste förstärkas ytterligare och verksamheten drivas helt utan förluster. Vidare anförde föredraganden att underskott av den redovisade storleksordningen inte är möjliga att godta framöver utan allvarliga effek­ter på provningsansiallens verksamhet i stort. Om den väntade resultatför­bättringen för den regionala organisationen inte uppnås under budgetåret 1980/81 så att verksamheten finansieras med intäkler från uppdragsverk­samheten är det därför inte längre möjligt att undvika en nedläggning.

Provningsanstalten redovisade för budgetåret 1980/81 en förlust för den regionala och lokala organisationen av ca 3,5 milj.kr. I 1982 års budgetpro­position konstaterade föredraganden att provningsanstaltens tidigare prog­nos för verksamheten under budgetåret 1980/81 inle har slagit in och all det därför inte längre är möjligt att undvika ett slutligt beslut om nedläggning av provningsansiallens regionala och lokala organisation.

3.7 Provningsanstaltcns strukturplan

Provningsanslalten beslöt under våren 1981 alt utarbeta en ny struktur­plan för provningsanstaltens framtida verksamhet, organisation och lokali­sering. Planen är utformad så att den kan genomföras senast under budget­året 1982/83. Genom styrelsebeslut har provningsanslalten tagit ställning

Prop. 1981/82:121

27

till den regionala verksamhetens omfattning. Planen redovisades för rege­ringen i skrivelse den 19 november 1981. Planens innehåll liksom prov­ningsanstaltens yrkanden redovisas i det följande.

3.7.1 De olika alternativen i strukturplanen

I strukturplanen presenteras två huvudalternafiv för provningsanstal­tens regionala och lokala verksamhet. I båda alternativen bibehålls Göle-borgsenhelen. På så sätl menar provningsanslalten att mer kompelens och provningsresurser bibehålls, samtidigt som omställningsarbetel underlät­tas och investeringsbehovet minskar. Provningsanslalten framhåller också att det både ekonomiskt och med hänsyn till personalen är gynnsammare att ha kvar verksamhet i Göteborg. Ädelmetallkontroll och justeringsverk­samhet bibehålls utanför Borås och Göteborg i båda alternativen. Delar av Stockholmsavdelningens ädelmetallkontroll förs dock i båda förslagen över lill Borås.

Det ena, det s. k. B-alternalivet, innebär att all verksamhet utanför Borås och Göteborg avvecklas. Detta innebär alt personalbehovet i den regionala verksamheten minskas med 96 personer. Del andra alternativet, det s. k. R-alternativet, innebär att den byggnadslekniska, byggnadsfysika­liska och brandtekniska verksamheten i Stockholm och[REDACTED_EFTERNAMN] samt den polymertekniska verksamheten i Stockholm bibehålls. Övriga delar av den regionala organisationen avvecklas. Med detla alternativ minskas personalbehovet med 72 personer.

I tabellen nedan visas hur den regionala organisationens personalbehov och verksamhetsinriktning påverkas enligt de olika alternativen.

Provningsanstalten har redovisat konsekvenserna av en avveckling av den regionala och lokala organisationen enligl alternativ B och R med olika nedläggningstidpunkter. Dels presenteras effekterna av en successiv av­veckling med varierande omställningstider för verksamheten enligt resp. alternativ, dels presenteras ett alternativ för sluttidpunkten för nedlägg­ningen är gemensam för samtliga verksamhetsområden.

I förslag Rl och Bl sker således avvecklingen successivt infill juli 1988. Huvuddelen av avvecklingen sker dock före 1985/86. I alternativ B2 sker avvecklingen i stort sett gemensamt för samtliga verksamhetsområden, med en sista sluttidpunkt ijuni 1983.

Prop. 1981/82:121

28

Tabell 3. Verksamhetsinriktning och personalbehov i den regionala och lokala organi­sationen enligt alternativ B och R.

Enhet

Verksamhetsområde/ personalbehov

Enligt alternativ B

Enligt alternativ R

Stockholm
[REDACTED_EFTERNAMN]

Filiaerna

Byggnadsteknik

Byggnadsfysik och VVS-teknik

Brandteknik

Mekanik

Kemisk analys Polymerteknik

Ytskydd och korrosion

Ädelmetallkontroll

 Elektronik

Akustik

Justering

Totalt personal­behov (nuvarande antal anställda 89)

Byggnadsteknik

Totalt personal­behov (nuvarande anlal anställda 9)

Byggnadsteknik

Totalt personal­behov (nuvarande antal anställda 19)

Avvecklas, viss verksam­het överförs till Borås och Göteborg

Avvecklas, förs över till Borås Avvecklas, förs över till Borås

Avvecklas, viss verksa-het överförs till Borås och Göteborg

Avvecklas, viss verksam­het förs över till Borås.

Avvecklas, förs över till Borås.

Avvecklas, viss verksam­het överförs till Borås,

Viss verksamhet överförs till Borås, resten kvarstår

Viss verksamhet överförs till Borås, resten avvecklas

Avvecklas, överförs till Borås.

Kvarstår

13

Avvecklas

O

Avvecklas, överföring av rörprovning och viss betongprovning till Borås och Göteborg

Viss verksamhet kvarstår, viss verksamhet överförs till Borås.

Som alternativ B

En mindre del av verksam­heten överförs till[REDACTED_EFTERNAMN] och Borås, övrig verk­samhet bibehålls

Som alternativ B

Som alternativ B

Viss verksamhet kvarstår viss verksamhet överförs till Borås

Som alternativ B

Som alternativ B

Som alternativ B

Som alternativ B Som alternativ B

31

Viss minskning av verk­samheten

Avvecklas, överföring av rörprovning och viss betongprovning till Borås, Göteborg,[REDACTED_EFTERNAMN] och Stockholm

3.7.2 Strukturplanens effekter 3.7.2.1 Personalen

Provningsanstalten har bedömt konsekvenserna för personalen i den regionala och lokala organisafionen vid en avveckling enligt de olika alter­nafiven. I redovisningen nedan anges provningsansiallens uppskattning av

Prop. 1981/82:121

29

hur stor övertaligheten blir i resp. alternativ samt vilka åtgärder i form av pensionsavgång, årlig ersättning, omplacering samt uppsägning som är nödvändiga för att lösa dessa problem.

Tabell 4. Personalkonsekvenser av de olika nedläggningsalternativen enligt provnings­anstalten (antal personer).

Alternativ

Rl (successiv

Bl (successiv

B2 (gemensam

avveckling in-

avveckling in-

sluttidpunkt

till december

till december

juni

1987)

1987)

1983)

Övertalighet

72

96

96

varav;

Pension/sjukpension

25

22

12

Full åriig ersättning

7

14

9

Reducerad årlig

ersättning

-

-

21

Omplacering

31

50

41

Uppsägning

9

10

13

Nyanställningsbehov

i Borås/Göteborg

14

22

22

Av tabellen framgår att av de 72 personer som blir övertaliga om en avveckling enligl alternativ Rl genomförs beräknar provningsanstalten alt 9 anställda behöver sägas upp och 31 omplaceras. För alternativ Bl och B2 anser man alt uppsägning berör 10 resp. 13 av de 96 övertaliga medan 50 resp. 41 måste omplaceras. ProvningsanstaUen anser, med hänsyn främst till antalet övertaliga personer i de olika alternativen, att personalhänsyn talar för ahernativ Rl.

3.7.2.2 Ekonomi

Provningsanstalten har beräknat de ekonomiska konsekvenserna av en avveckling av den regionala och lokala verksamheten enligt de olika ned­läggningsalternativen. I kalkylen upptas den förväntade kostnaden för omställningar samt kostnaden för alt driva verksamheten till sluttidpunk­ten. Vidare ingår utgifter för årlig ersättning och avgångsvederlag. Intäk­terna under perioden samt resultateffekten av avvecklingen redovisas ock­så. Uppskattningen av omställningskoslnaderna bedömer provningsanstal­ten vara relafivt säker, medan resultateffekternas belopp innehåller större osäkerhet.

I tabellen ges i det följande en sammanställning av avvecklingens ekono­miska konsekvenser.

4   Riksdagen 1981182. I saml. Nr 121

Prop. 1981/82:121

30

Tabell 5. Ekonomiska konsekvenser av en avveckling enligt de olika alternativen

Alternativ R/Rl

(successiv

avveckling)

9,5

Bl

(successiv avveckling)

12

B2 (avveck­lingstidpunkt 1983-86

Vissa omställningskostnader

13,5

Resultatförsämring under 1981/82 p. g. a. nedläggningen Tillfälligt resursbehov' Oförutsett

6 1,5

2

7 2 3

8

2 3,5

Nettokostnad

13,4

21,7

11,1

Kostnad för att driva verk­samheten till sluttidpunkten Uppdragsintäkter

19,4 6

32,9 11,2

15 3,9

Kostnad för ärlig ersättning och avgångsvederlag

1,5

4,0

7,8

Totalt

24,4

37,7

32,4

Härav kostnader som belastar provningsanstalten

23

33,8

24,7

Förväntad resultateffekf*

5,1

5,9

5,9

därav i Borås/Göteborg därav i den regionala organisationen

3,2 1,9

4,5 1,4

4,5 1,4

' Kostnad för planering och genomförande av anställning, administrativa åtgärder,

nedmontering och flyttning av utrustning.

 10 % av omställningskostnadema.

' Den årliga ersättningen utbetalas av statens löne- och pensionsverk (SPV) och

belastar ej provningsanstaltens anslag. Kostnaden för avgångsvederlaget utgör ca

0.1 milj. kr. av detta belopp.

" Beräknad från den tidpunkt då resp. alternativ är fullt genomfört.

Av tabellen framgår att de totala kostnaderna för en avveckling enligt alternafiv Rl, Bl och B2 beräknas fill 24, 38 resp. 32 milj. kr. I B-alternativen kommer huvuddelen av denna kostnad att infalla under 1982/82, medan större delen av kostnaden för avveckling enligt alternativ R infaller före 1984/85. Resultateffekten, dvs. den förväntade förbättringen av provningsanstaltens ekonomiska resultat då avvecklingen är fullt ge­nomförd, uppskattas till 5 milj. kr. i alternativ R och 6 milj. kr. i B-alternalivet. Huvuddelen av denna resultatförbättring sker i Borås och Göteborg.

Eftersom alternativ Rl innebär lägre omslällningskoslnader anser provningsanstalten att detta alternativ är mest fördelaktigt ur ekonomisk synvinkel.

3.7.2,3 Marknaden

Rutinmässiga provningar för byggnadsverksamheten har hiltills utgjort en väsentlig del av provningsanstaltens regionala uppdragsvolym. Till följd av bl.a. nedgången i byggandet och förändringar i byggnormerna har en

Prop. 1981/82:121

31

stor del av marknaden försvunnit. Inom statens planverk har nyligen utarbetats ett förslag till nya regler för kontroll av fabrikstillverkad betong som innebär att provningen av betongen på byggplatserna slopas. I stället skall en referens- och produktprovning ske vid betongfabrikerna. Detta innebär att en stor del av marknaden för provning av betong försvinner. Det medför att nuvarande kunder inte drabbas så hårt av avvecklingen som annars vore fallet. Aktuella provningar kan också, tekniskt sett, skötas i Borås och Göteborg.

För vissa kunder, främst kontrollrådet för betongvaror (KRB), innebär dock avvecklingen av den regionala och lokala verksamheten problem. För att klara rådels provning av belongrör måste antingen nuvarande kontrollsystem läggas om, eller andra institutioner etablera resurser för rörprovning. Diskussioner förs dock f.n. med bl.a. statens planverk i denna fråga. Enligt provningsanstalten anser planverket att kontrollreg-lema bör ändras så att en större del av kontrollen kan utföras som egen­kontroll.

Provningsanstalten anser å ena sidan all alternativ R, som innebär att enheterna i Stockholm och[REDACTED_EFTERNAMN] bibehålls, medför marknadsfördelar i Stockholms- och Skåneregionen. Detta kan ha effekter även på belägg­ningen av uppdrag i Borås och Göteborg. Å andra sidan framhåller prov­ningsanslalten att en kompensation av marknadsbortfallet som de ändrade provnormerna innebär kan göras med hjälp av utvecklingsinsatser som ändå måste göras i Borås. Vidare anser man att provningsanstalten måste inrikta sig på alt nyttiggöra de stora investeringarna i Borås. Delta talar, menar man, för elt B-allernafiv.

Sammanfattningsvis anser provningsanstalten att de marknadsfördelar i Stockholms- och Skåneregionerna som bibehållandet av verksamhet vid enheterna i[REDACTED_EFTERNAMN] och Stockholm skulle innebära, talar för R-alternativet.

3.7.3. Övriga yrkanden i samband med strukturplanen 3.7.3.1 Finansiell rekonstruktion

I slutet av 1960-talet övergick provningsanstalten från en anslagsmodell till den s.k. uppdragsmodellen. Vid övergången erhölls inget kapitaltill­skott. Ett litet rörelsekapital fanns dock utarbetat inom verksamheten. I övrigt hänvisades provningsanslalten såväl i fråga om rörelsekapital som fillfälliga behov av likvida medel till en rörlig kredit hos riksgäldskontorel.

Under 1970-talet genomgick provningsanstaltens verksamhet stora för­ändringar, av vilka omlokaliseringen har inneburit stora påfrestningar på provningsanstaltens ekonomi. Detta har medfört att verksamheten t. o. m. budgetåret 1980/81 haft ett totalt underskott på 20387000 kr. Den tekniska verksamheten har gett ett underskott om 23187000 kr. samtidigt som kostnaderna för verksamheten vid mät- och provcentrum understigit intäk­terna med 2,8 milj. kr.

Regeringen har genom anslag täckt 3 355 000 kr. av det totala underskot-

Prop. 1981/82:121

32

tet. Resterande del 17032000 kr. balanseras därmed vidare i verksamhe­ten. Eftersom statsmakterna inte givit provningsanstalten något rörelseka­pital har underskotten finansierats med den rörliga krediten hos riksgälds­kontoret. Därför har kreditgränsen successivt måst höjas. I slutet av bud­getåret 1975/76 var kreditgränsen 3 milj. kr. Under sommaren 1981 har kreditgränsen varit 25 milj. kr. men sjunker fr. o. m. den I oktober 1981 till 16 milj. kr. Huvudsakligen beror del ökade kreditbehovet på ett allt högre balanserat underskott.

Verksamhetens omslutning har sedan 1974/75 ökat från 33 milj. kr. till 136 milj. kr. 1980/81. Därför har ett allt större behov av rörelsekapital uppstått. Detta har inle kunnat genereras inom verksamheten ulan finan­sierats av den rörliga krediten. Provningsanstalten har därmed fått allt högre räntekostnader. Budgetåret 1977/78 uppgick denna post till 10000 kr. för alt sedan öka till 1 133000 kr. under 1980/81.

Enligt regleringsbrevet skall provningsanstalten amortera och förränta 50 % av utrustningskapitalet. Vidare innebär hyressätlningen vid Boråsan­läggningen att 50 % av investerat kapital amorteras och förräntas. I prov­ningsansiallens redovisning upptas skillnaden mellan full kostnad och ovanstående förräntningskrav som "Effekt av grundavskrivning". I bok­sluten för 1979/80 och 1980/81 uppgick denna post fill 13,8 milj. kr. resp. 15,2 milj. kr. och utgör därmed en väsentlig del av provningsanstaltens finansiering. I föreliggande förslag till finansiell rekonstruktion ulgår provningsanslalten från att grundavskrivningseffekten kommer att finnas kvar i nuvarande former. Enligt provningsanstaltens bedömning är detta en nödvändighet om provningsanstalten under de närmaste budgetåren skall få balans i ekonomin. Denna bedömning gäller i ännu högre grad så länge regeringen ej lyckats skapa konkurrensneutrala system mellan olika provningsinstitutioner.

Effekten av grundavskrivning har också en intern styreffekt som prov­ningsanstalten i dagsläget på grund av regleringsbrevels utformning endast delvis utnyttjat. Riksrevisionsverkel har i sin revisionsrapport påpekat detta och föreslagit att interna omfördelningar genomförs. Provningsan­stalten kommer att studera denna fråga i vårens planeringsarbete och senare återkomma med förslag lill regeringen.

3.7.3.1.1 Förslag till rekonstruktion Med hänvisning till ovanstående föreslås att en finansiell rekonstruktion

av provningsanstalten genomförs genom bl. a.

att provningsanstalten för täckning av balanserat underskott via bidrags­anslaget fillförs ett engångsanslag på 19832000 kr. Härvid har hänsyn tagits till att balanserade överskott inom verksamheten vid mät- och provcentrum skall balanseras vidare inom dessa verksamheter,

att provningsanslalten för täckning av ett rörelsekapitalbehov tillförs ett engångsanslag på 15 milj. kr. via ulruslningsanslagel. Det motsvarar i stort sett provningsansiallens omsättningstillgångar.

Prop. 1981/82:121

33

att kravet på ekonomiskt resultat fastställs lill en nivå som innebär att rörelsekapitalet förräntas enligt statens normalränta. Överskottet skall dock inte inlevereras utan tillföras rörelsekapitalet,

att gränsen för den rörliga krediten hos riksgäldskontoret sänks till 5 milj. kr.,

att effekten av grundavskrivning kvarstår i nuvarande former t. v.,

alt provningsanstalten fortsättningsvis får ta i anspråk de avskrivningsme­del, som nu inlevereras, för ålerinvesteringar samt att provningsanslal­ten årligen erhåller ulruslningsanslag motsvarande grundavskrivnings­effekten i fråga om avskrivning på utrustningskapitalel,

att provningsanslalten därutöver kan erhålla ulruslningsanslag för större behov av nyinvesteringar.

3.7.3.2 Behov av konkurrensneutrala syslem

Provningsanslalten finansieras i stor utsträckning (65-70 %) från källor utanför statsbudgeten. Huvuddelen härav är intäkter från uppdrag. Unge­far en tredjedel av denna uppdragsverksamhet omfattar ett monopol. Två tredjedelar av uppdragsverksamheten är emellertid konkurrensutsalt.

Om provningsanstaUen inte lyckas ta hem tillräckligt myckel intäkler i förhållande lill sina kostnader uppstår underskott. Detta har varit fallet sedan många år.

Andra offentliga eller helt eller delvis offentligt finansierade laboratorier arbetar i viss utsträckning i konkurrens med provningsanstalten på upp­dragsmarknaden. En sådan konkurrens har övervägande positiva sidor. Den är vitaliserande för en verksamhet. Men den måste för att vara värd namnet konkurrens - ske på lika, eller nästan hka, villkor.

Provningsanstalten har under lång tid och i olika former sökt fästa statsmakternas uppmärksamhet på behovet av konkurrensneutrala sy­stem. Provningsanstalten har ocksä pekat på de problem som provningsan­stalten har haft på grund av avsaknaden av sådana system.

Under 60- och 70-talen blev problemen emellertid inte så svåra. Sanno­likt beroende på att de laboratorier och institutioner det här är fråga om successivt kunde öka sina inkomster via statsbudgeten.

Nu när de medel som tilldelas över statsbudgeten i stället minskar, kommer problemen sannolikt att snabbi försvåras. Insfitutionerna får ett allt starkare incitament all gå ut på marknaden och ta uppdrag.

I den ökande konkurrens, som då uppstår, kommer sannolikt många institutioner att slås ut eftersom det inom många områden finns en över­etablering av tekniska resurser i landet. Men det blir inte nödvändigtvis de minst effekfiva som slås ul. Myckel talar för motsatsen. Del kan bli de, som har effektivitetsincitament inbyggda i sitt ekonomiadminislraliva sy­stem, som råkar illa ut.

Dessa problem är allvarliga. Inle i första hand för de berörda insfitutio­nerna utan för samhället som helhet.

Prop. 1981/82:121

34

Provningsanstalten vill därför också i detla sammanhang hemställa alt regeringen vidtar åtgärder för att lösa problemen med konkurrensneutrala syslem. Enligl provningsanstaltens mening är det ett svårt problem vars lösning kräver stor ekonomisk expertis med erfarenhet från offentlig för­valtning på hög nivä.

Prop. 1981/82:121

35

BUaga2

Sammanfattning av RRV:s rapport "Statens provnings­anstalt styrning och finansiering"

Riksrevisionsverket (RRV) har som ell led i sin förvaltningsrevision av statliga myndigheter granskat statens provningsanstalt (SP). I detta projekt har granskats hur anstalten styrs och finansieras sett mot de övergripande mål och roller som gäller för anstalten. Anledningen till att projektet inriktats mot styrning och finansiering är all provningsanstalten i och med omlokaliseringen till Borås fick helt nya förutsättningar att arbeta under resurs-, personal- och marknadsmässigt. Den första fasen i denna kraftiga omställningsprocess kan nu anses vara avklarad, nämligen de rent prak­tiska svårigheterna i samband med omlokaliseringen. Det har därför be­dömts vara av intresse att se hur anstaltens styrning och finansiering bör vara utformad sett mot de mer normala förhållanden som kan väntas råda efter omlokaliseringen.

RRV fmner SPs grundläggande inriktning av verksamheten rimlig, näm­ligen att tillgodose sådana behov av provning och kontroll som avser att utgöra underlag för myndighetsbeslul eller som eljest är föranledd av myndighelsregler. Likaså är det angeläget att, såsom SP gjort, även tillgo­dose andra provningsbehov så långt det är möjligt med anstaltens resurser.

Principiella invändningar kan dock resas mot den av SP tillämpade prioriteringen att helt inrikta även den anslagsfinansierade delen av verk­samheten inom produktionsområdena Forskning och utveckling samt Myndighetsrådgivning mot sådan verksamhet som förväntas ge framtida intäkter inom SPs uppdragsverksamhet. Ett fullföljande av en sådan priori­tering skulle även om den är förståelig mot bakgrund av SPs ekonomiska situation sannolikt snabbt accentuera de mål- och rollkonflikter som finns inbyggda i SPs uppgifter och som anstalten hitintills förefaller ha lyckats hantera på ett rimligt sätt. De föreskrivande myndigheterna dispo­nerar vanligtvis inte några egna resurser för att lägga ut uppdrag till SP, utan de kan endast uttrycka önskemål om vad de anser angeläget. SP gör själv de slutliga prioriteringarna av vilka insatser som skall komma lill stånd. Det kan inte vara rimligt att SPs möjligheter till framtida provnings­intäkter blir helt avgörande för de föreskrivande myndigheternas möjlighe­ter att få angelägna insatser gjorda inom forskning och utveckling samt myndighetsrådgivning. Även inom uppdragsverksamheten kan det ges exempel på negafiva konsekvenser av en renodlad företagsekonomisk inriktning av verksamheten. Anstalten måste dock bedriva sin verksamhet under starkt kostnadsmedvetande och en känsla för vad anstaltens kompe­tens kan nyttiggöras.

I riksprovplatssystemet intar SP en särställning. Samma myndighet är såväl provande organ som föreskrivande myndighet och central förvalt-

Prop. 1981/82:121

36

ningsmyndighet med bl. a. tillsynsansvar över sin egen verksamhet. Dess­utom fastställer SP sin egen taxa. Detta förhållande råder för hela eller delar av den verksamhet som avser skrivmalerial, ädelmetallkontroll och justeringsväsende. Såväl ädelmetallkontrollen som justeringsväsendet har utgjort och utgör den ekonomiska ryggraden i hela anstaltens ekonomi. Det är t.o.m. möjligt att dessa verksamheter skulle kunna bedrivas till lägre kostnader utanför SP än inom. Härutöver är SP en teknisk myndighet och därmed inte den naturliga prioriteringsinstansen för att göra avväg­ningar mellan olika slag av skydd för och nivåer på konsumentintresset. Dessa förhållanden sammantagna talar för alt konstruktionen med SP som föreskrivande myndighet bör ägnas ytterligare uppmärksamhet. Del bör därför utredas om SP även i framtiden bör vara föreskrivande myndighet inom dessa områden och, om så inte bedöms lämpligt, vilka myndigheter detta ansvar kan föras till.

Enligl RRVs mening bör det även övervägas att föra ihop SPs två rådgivande organ i rollen som central förvaltningsmyndighet för allmän metrologi resp. officiell provning och kontroll lill en beslutande nämnd i prov- och mätfrågor med ett gemensamt kansli som administrativt är knutet fill SP.

Under de senaste åren har SPs ekonomiska svårigheter helt dominerat problembilden. Dessa svårigheter har bestått i att dels hålla verksamheten inom de totala ekonomiska ramar som tilldelats anstalten, dels uppnå full kostnadstäckning i uppdragsverksamheten. SPs kostnadsläge i Borås är i dagsläget, trots de subventioner som anstalten erhåller, högt jämfört med många av konkurrenterna. Den viktigaste förklaringen till det höga kost­nadsläget är att andelen "debiterbar" tid vid de olika laboratorierna är låg. Därmed ger de höga fasla och gemensamma kostnaderna ell kraftigt utslag på den debiterbara tiden. Inom vissa boråslaboratorier finns även en betydande outnyttjad kapacitet på utruslningssidan. Möjligheterna alt för­bättra det ekonomiska resultatet förutsätter en volymexpansion och högre taxor. Möjligheterna fill väsentligt högre taxor, än de som f. n. tillämpas bedöms dock vara små. Förutsatt att produktiviteten inte kan förbättras krävs således en stor volymökning jämfört med de senaste budgetårens. Samtidigt måste dock understrykas vikten av att SP förbättrar sin produk­tivitet.

Den behövliga volymökningen torde bli svår att uppnå beroende på att det inte finns någon stor marknadspotential som lätt kan läckas in. Upp­dragsverksamheten vid laboratorierna i Borås ulgör dock en resursmässigt sett integrerad del av den totala verksamheten. I de flesta fall går del alltså inte att avveckla olönsam uppdragsverksamhet i Borås utan alt det radikalt förändrar SPs möjligheter att tillhandahålla även forskning och utveckling, myndighetsrådgivning och normaliehållning för riksmätplats.

För att förbättra SPs ekonomi bör i första hand prövas om en överflytt­ning lill Borås av delar av den regionala och lokala verksamheten är möjlig.

Prop. 1981/82:121

37

I andra hand måste hela SPs kompelens inom ett visst område omprövas mol de behov som föreligger på nationell nivå inom samtliga produktions­områden. Detla innebär rent konkret att man för uppdragsverksamheten i Borås kan tvingas acceptera förluster på ett annat sätt än exempelvis i den regionala och lokala verksamheten.

Den rekonstruktion av den regionala och lokala organisationen som SP påbörjade under år 1979 har inle lett fram till den eftersträvade resultatför­bättringen. Ytterligare kostnadsreducerande åtgärder måste därför övervä­gas. Särskild uppmärksamhet bör därvid ägnas åt följande delar av verk­samheten: programdelarna 31, 35, 41, 42, 43, 51 och 52 i Stockholm, filialverksamhelen samt programdelarna 35 (G 2) och 41 i Göteborg. I samband med denna prövning bör undersökas om del går att upprätta någon form av terminalfunklion på de orter som behövs.

I ett något längre tidsperspektiv bör SPs behov av en kontaktyta gent­emot uppdragsmarknaden, utöver vad som k,an tillgodoses av avdelningar­na i Borås, främst tillgodoses genom en flexibel fältorganisation av den typ som f.n. finns för det regionala justeringsväsendel, ädelmetallkontrollen och lermograferingen. En integrering av dessa verksamheter i en enda fältorganisation med hög grad av flexibilitet i personalutnyttjandet bör eftersträvas. Endast i undantagsfall bör man med regionala laboratorier söka tillgodose de behov som SP i egenskap av landels centrala offentliga provningsanstalt skall tillgodose.

Det övergripande syftet med SPs ekonomiska redovisning är att den skall ge en rättvisande bild av del ekonomiska resultatet inför beslut om verksamhetens inriktning, dimensionering och investeringar, resursutnytt­jande samt prissättning.

De komplicerade samband som råder mellan taxekalkylering och resul­tatredovisning och det sätl SP hanterat bägge dessa system har lett fill att oklarheter uppstått om vad som är lönsamt eller ej. Den företagna gransk­ningen har givit anledning till följande förslag lill åtgärder. Vid taxekalky-leringen måste mer realistiska bedömningar göras av kapacilelsulnylljan­del. Både för- och efterkalkyler måste således utnyttjas. En så god kopp­ling som möjligt bör eftersträvas mellan den tid som utgör underlag för fakturering i uppdragsverksamheten och den redovisade fiden i resultatre­dovisningen. En brist i SPs ekonomiska redovisning är att den inte visar det ekonomiska utfallet för viktiga åtaganden som SP har, nämligen att vara riksprovplats och riksmätplats. Detta är information som oundgängli­gen behövs inför såväl dimensionerings- som investeringsbeslut. Vidare behövs denna information för att motivera SPs bidragsanslag. SP bör därför utveckla sin redovisning på dessa punkter.

Under förvaltningsrevisionens gång har behovel av en finansiell rekon­struktion av SP framstått alll klarare. De ackumulerade underskotten i SPs verksamhet efter omlokaliseringen uppgår i och med budgetåret 1979/80 till närmare 14,5 Mkr. Vidare har SP behov av 5-10 Mkr. i rörelsekapital och

Prop. 1981/82:121

38

därutöver en rörlig kredit på ca 5 Mkr. En avveckling av delar av SPs regionala och lokala organisation kommer sannolikt att leda till behov av ytterligare rekonslruklionskapital. En finansiell rekonstruktion bör därför komma fill stånd.

Enligt RRVs mening bör vidare prövas om SPs driftbidrag kan delas upp på ett antal delposter. En delpost bör därvid avse ev. under tidigare år ackumulerade förluster inom uppdragsverksamheten, i den utsträckning som statsmakterna beviljar föriusltäckningsbidrag härför. En annan del­post bör avse den anslagsfinansierade delen av forskning och utveckling samt myndighetsrådgivning och ev. anslagsfinansierade myndighetsupp­gifter. En tredje delpost bör avse SPs bidrag för normaliehållning för riksmätplats. Resursöverföringar mellan SPs verksamhet i rollen som cen­tral förvaltningsmyndighet å ena sidan och å andra sidan rollerna som central offentlig provningsanstalt och föreskrivande myndighel bör inte få förekomma.

Effekterna av grundavskrivningarna bör fördelas på så sätt att man får dels kongruens mellan statsmakternas resultatkrav på olika verksamhets­grenar och del sätt SP internt fördelar dessa, dels en bättre överensstäm­melse mellan systemen för taxekalkylering och resultatredovisning. SP bör därför aktualisera en omfördelning av grundavskrivningseffekterna inom nuvarande resursram. De ekonomiska förutsättningarna inom resp. verk­samhetsgren bör därvid vara utgångspunkten. Som en konsekvens härav bör sådan verksamhet som har kostsamma riksmätplalsåtaganden erhålla större grundavskrivningseffekt än f. n. Sådan verksamhet som bedrivs på författningsstyrda monopolmarknader bör erhålla mindre. Med hänvisning till de överväganden som gjorts beträffande den regionala och lokala orga­nisationens framtida utformning och uppgifter bör inte några ytterligare grundavskrivningar beviljas dessa enheter.

Prop. 1981/82:121

39

Bilaga 3

Sammanfattning

av betänkandet (Ds A 1981:1) Mät- och laboratorieresurser för bätt­re arbetsmiljö vad gäller auktorisation av laboratorier samt remiss­yttranden över detta förslag

Utredningens förslag

Förétagshälsovårdsutredningens huvuduppgift är att göra en översyn av företagshälsovården. I betänkandet redovisar utredningen överväganden om hur man skall kunna tillgodose behovet av arbetsmiljömätningar såväl kvanfitativl som kvalitativt. Sådana mätningar har blivit ett väsentligt inslag i företagshälsovårdens arbete för att kartlägga och bedöma fysika­liska, kemiska, mikrobiologiska och ergonomiska miljöfaktorer.

Utredningen redovisar en översikfiig beskrivning av nuvarande resurser inom företagshälsovården samt inom de yrkesmedicinska klinikerna lik­som resurser inom allmän hälso- och sjukvård (förutom de yrkesmedi­cinska klinikerna), inom arbelarskyddsverkel och andra statliga myndighe­ter samt inom universitet och högskolor. Här beskrivs vidare konsultföre­tagen och de enskilda laboratorierna och de resurser för mätningar som förelagen internt förfogar över vid sidan av företagshälsovården.

Utredningen ägnar stort utrymme åt alt belysa företagshälosvårdens förutsättningar att mäta olika fysikaliska, kemiska, mikrobiologiska och ergonomiska faktorer mot bakgrund av utvecklingen av mätmetoder, mät­instrument och andra hjälpmedel.

Utredningen belyser också behoven av mätningar i arbetsmiljön.

Utredningen har analyserat företagshälsovårdens förutsättningaratt kla­ra de uppgifter den ställs inför i detta sammanhang.

Utredningen har ägnat frågan om mätningarnas kvalitet och tillförUt-lighet slor uppmärksamhet. Utredningen har bedömt att en officiell auk­torisation är ett bra sätt att garantera kvaliteten pä verksamheten. Syftet med auktorisationen bör i huvudsak vara följande:

Garantera att del auktoriserade företaget har förutsättningar att bedri­va sin verksamhet på viss nivå.

Allmänt förbättra kvaliteten genom att erbjuda auktoriserade företag stöd i form av rådgivning, kursverksamhet etc.

Utredningen har kommit fram till alt auktorisationen bör ske inom ramen för den befintliga lagstiftningen om riksprovplatser m. m. med sta­tens provningsanstalt som huvudman. Utredningen föreslår att arbetar­skyddsstyrelsen med hjälp av denna lagstiftning i de fall del är motiverat föreskriver att officiell provning skall ske. För att underlätta kopplingen mellan arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter och auktorisationen bör lag­stiftningen om riksprovplatser ändras så alt även s.k. auktoriserade riks-

Prop. 1981/82:121

40

provplatser skall få utföra officiell provning. För närvarande får sådan provning endast utföras av s.k. riksprovplatser.

Utredningen föreslår att auktorisationen finansieras genom avgifter en­ligt samma system som nu gäller för provningsverksamhet enligt lagen om riksprovplatser m. m.

Statens provningsanstalt har uppgivit sig ha resurser all omedelbart sälta igång med planering för verksamheten, att inleda diskussioner med arbetarskyddsstyrelsen, alt kartlägga företag som är intresserade av auk-torisafion, att utforma lämpliga auktorisationsområden och att inventera utbildningsresurser.

Slutligen konstaterar utredningen att utbudet av mätinstrument och ut­rustningar för provtagning har blivit stort och delvis svåröverblickat. De olika instrumentens prestanda är ofta dåligt kända och deras lämpUghel inom företagshälsovården är inte allfid den bästa.

Utredningen förordar därför en utvärdering av arbelsmiljöinslrumenl.

Remissyttrandena

Yttrande över delbelänkandet Mät- och laboratorieresurser för bättre arbetsmiljö har avgivits av socialstyrelsen, sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut, statens strålskyddsinstitut, arbe­tarskyddsstyrelsen, arbelarskyddsfonden, styrelsen för leknisk utveckling (STU), statens provningsanstalt, direktionen för Karolinska sjukhuset, direktionen för akademiska sjukhuset, Stockholms, Östergötlands, Jönkö­pings, Kronobergs, Kalmar, Malmöhus, Göteborgs och Bohus, Älvsborgs, Skaraborgs, Örebro, Västmanlands, Gävleborgs, Jämtlands, Västerbot­tens saml Norrbollens läns landsting, Gotlands, Malmö och Göteborgs kommuner. Svenska kommunförbundet, Landstingsförbundet, Tjänste­männens centralorganisation (TCO), Centralorganisationen SACO/SR, Landsorgansiationen i Sverige (LO) efter hörande av Svenska metallarbe­tareförbundet. Svenska Fabriksarbetareförbundet, Statsanställdas för­bund och Svenska transportarbetareförbundet. Svenska arbetsgivareför­eningen (SAF), Slatshälsan, Föreningen teknisk företagshälsovård. Svensk förening för radiofysik. Svensk yrkeshygienisk förening. Svenska kemi ingenjörers riksförening/Innovation AB har vidare inkommit med skrivelse med anledning av utredningens förslag.

Utredningens förslag alt auktorisationen skall genomföras av statens provningsanstalt inom ramen för lagsfiftningen om riksprovplatser till­styrks eller lämnas utan erinran av majoriteten av remissinstanserna. Åsik­ten att arbetarskyddsstyrelsen som i sitt dagliga arbete har direkt koppling till verksamheten och därmed bästa förutsättningarna att auktorisera före­träds av Älvsborgs läns landsting och Föreningen tekrusk företagshälso­vård. Statens provningsanstaU anger att provcentrum som är den enhet inom myndigheten som svarar för organisation och samordning av prov-

Prop. 1981/82:121

41

ningen i landet påbörjat förberedelser för införande av ett auktorisafions-system.

Utredningen har ansett all del bör vara möjligt att koppla den föreslagna auktorisationen lill arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter på så vis att obli­gatoriska mätningar och analyser skall genomföras av auktoriserade före­tag. Teknisk provning, kontroll eller besiktning som föreskrivs i lag eller annan författning är enligt lagen om riksprovplatser officiell provning och skall utföras vid riksprovplats. Lagens nuvarande utformning medger emellertid att auktorisation endasi kan meddelas för provning som inte är officiell. En ändring i lagen om riksprovplatser som innebär att man tar bort auktorisationens begränsning till ej officiell provning, bör enligt utred­ningens mening därför vidtas.

LO anser del väsentligt att fler av arbelarskyddsstyrelsens föreskrifter kopplas lill krav på mätningar av arbetsmiljöfaktorer och att kvaliteten på mätningarna garanteras. Det vore enligt LO önskvärt att kunna täcka behovet av arbetsmiljömätningar via systemet med riksprovplatser, men man bedömer att detta inte är realistiskt i dagslägel. LO anser därför alt man snabbt bör satsa på alt vidga de auktoriserade provplalsernas upp­gifter i anslutning till arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter.

Statens provningsanstalt beklagar att utredningen inte närmare analyse­rat frågan om en riksprovplats på miljöområdet. Ansvariga myndigheter kan finna skäl att i högre grad än hitfills kräva att kontrollen av miljön skall ulföras genom opartisk provning. Det är angeläget att provningsanstalten och andra berörda myndigheter får informafion om föreskrivande myn­digheters långsiktiga planering. Utredningen borde därför ha tagit upp en policydiskussion om den framlida utvecklingen. Frågan om möjligheterna att samordna delar av kontrollen inom områdena inre miljö, yttre miljö, livsmedel och produktkontroll kunde ha belysts i sammanhanget, anser provningsanstalten.

Utredningens förslag att auktorisationssystemet bör finansieras genom avgifter som tas ut av berörda företag har kommenterats av Göteborgs kommunstyrelse som menar att auktorisationsförfarandet och kontroll­verksamheten kommer att fördyra analyser och mätningar. Del är därför enligl Göteborgs kommunstyrelse angeläget att förslaget i denna del över­arbetas i syfte alt tona ner den byråkrafiska apparaten och effektivisera den föreslagna verksamheten. TCO framhåller att auktorisationssystemet måste utformas så att de anställdas möjligheter att initiera mätningar inle begränsas av ekonomiska faktorer eller kommunikafionsbarriärer.

Föreningen teknisk företagshälsovård delar utredningens uppfattning att kostnaderna för auktorisationen bör bäras av förelagen och läckas genom avgifter. Även den inlerlaboratoriekalibrering som utredningen anser vara en nödvändig beståndsdel i kvalilelsövervakningen av laboratorier anser Föreningen teknisk företagshälsovård skall finansieras genom avgifter som tas ut av företagen.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1982