Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1978/79:109 Regeringens proposition

1978/79;109

om ändring i datalagen (1973:289);

beslutad den 22 mars 1979.

Regeringen föreslår riksdagen uti unlaga det förslag som har upptagits i bifogade utdrug uv regeringsproiokoll.

På regeringens vägnur

OLA[REDACTED_EFTERNAMN]

SVEN[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I proposilionen föreslås vissu ändringar i datalagen.

Personregister som förs med viss bestämd teknisk utrustning skall enligt förslugel kunnu undunlus från kruvet på tillstånd av datainspektionen. Som förutsättning uppslälls all det med hänsyn lill utrustningens art, till utförandet uv den automatiska databehandlingen och lill registrets utform­ning i övrigt framstår som uppenbart atl otillbörligt intrång i regisirerads personliga iniegriiel inte skall uppkomma.

Enligt förslaget införs vidare ytteriigare självsländiga grunder för duiain-speklionens lillsiåndsprövning.

En annan nyhei är au reglerna om den regisleransvariges underrällelse­skyldighel till enskild preciseras.

Ändringarna föreslås träda i kruft den I juli 1979.

Förslaget bygger på del förslag som daialagsiiftningskommitlén hur lugl fram i betänkandet (SOU 1978:54) Personregister - Datorer - Integritet. Kommittén har kommit till slutsatsen all man bör överväga all på sikl införa en generell personregislerlagsliftning. 1 proposilionen förutskickas all tilläggsdirektiv lill kommittén om ull uiredu dennu fråga kommeratt utfärdas senare i vår.

1 Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 109

Prop. 1978/79:109

2

Förslag till

Lag om ändring i datalagen (1973:289)

Härigenom föreskrivs att 2, 3, 3 a, 6, 10,12, 13, 18, 20 och 22 Sj datalagen (1973:289) skull ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2§'

Personregister   för   icke   inrättas

Personregister   för   icke   inrättas

eller föras utan tillstånd av dalain-     eller föras utan tillstånd av datain­

spektionen,

speklionen. Med inrällande av per­

sonregister förslås även insamling av

uppgifter som skaU ingå i registret.

Försia siycket gäller icke i fråga om personregister vars inrättande beslutas

UV regeringen eller riksdugen.  Före sådani  beslul skall dock  yttrande

inhämtas från duluinspeklionen.

Första stycket gäller icke heller i fråga om personregister somförs med viss bestämd teknisk utrustning, om del med hänsyn tiU utrustningens art, UU utförandet av den automatiska databehandlingen och UU registrets uiformning i övrigi framstår som uppenbart all otillbörligt intrång i regi­sirerads personliga integritet icke skaU uppkomma.

Närmare jöreskrifter rörande lill-lämpningen av iredje slyckel meddelas av regeringen eller av den myndighet som regeringen besiämmer.

3§

Dalainspeklionen skall meddela tillstånd till inrättande och förande av personregister, om del saknas anledning aniaga atl, med iakttagande av de föreskrifiersom meddelas enligt 5 och 6 §§,otillböriigt intrång i regisirerads personliga integritet skull uppkommu.

Vid bedömundei av om otillbörligt Vid bedömandet uv om otillbörligt inirång kan uppkomma skull särskilt intrång kun uppkommu skull särskilt beaktas arten och mängden av de beaktas arlen och mängden av de personuppgifter som skall ingå i regi- person uppgifter som skall ingå i regi­stret saml den inställning lill regi-     siret, hur och från vem uppgifierna

' Senaste lydelse 1975:740.

Prop. 1978/79:109

Nuvarande Ivddse

Föreslagen lydelse

sirei som föreligger eller kan antagas föreligga hos dem som kan komma ull regisirerus.

skaU inhämias samt den inställning lill registret som föreligger eller kan antagas föreligga hos dem som kan komma att registreras. Vidare skaU särskilt beaktas an inte andra uppgif­ter eller andra personer registreras än som står 1 överensstämmelse med ändamålet med registret.

3a Tillstånd all inrätta och föra personregister som omfattar bety­dande del av befolkningen I rikel elter i område därav får medddas endasl om

1.

de som avses bU registrerade är medlemmar, anställda eller kunder hos den registeransvarige eller har annan därmed jämställd anknytning till denne,

2.

de som avses bU regisirerade samiycker Ull registreringen eller

3.

särskilda skäl föreligger.

Tillstånd all inrätta och föra personregister som omfattar andra än medlemmar, anslällda eller kun­der hos den regisieransvarige eller personer som har annun därmed jämställd anknyining till denne får meddelas endast om särskilda skäl föreligger.

6§ Lämnas tillstånd till  inrällande och  förande av  personregister, skall dalainspeklionen, i den mån det behövs för alt förebygga risk för otillböriigt intrång i personlig integritet, meddela föreskrift om

1.

inhämtande av uppgifter för personregistret,

2.

utförandet av den automatiska databehandlingen,

3.

den tekniska utrustningen,

4.

de bearbetningar av personuppgifterna i registret som för göras med automatisk databehandling,

5.

undertällelse lill berörda personer,

6.

de personuppgifter som för göras lillgängliga,

7.

utlämnande och annan användning av personuppgift,

8.

bevarande och gallring av personuppgifter,

9.

kontroll och säkerhet.

Senaste lydelse 1976:1114.

Prop. 1978/79:109

Nuvarande Ivddse

Föreslagen lyddse

Vid bedömandei av om föreskrifi behövs skall särskili beakias huruvida regisirel innehåller personuppgift som Ulgör omdöme eller annan värderande upplysning om den regisirerade. Föreskrifi rörande utlämnande av personuppgift för icke inskränka myndighels skyldigheter enligt tryckfrihetsförordningen.

10 §

På begäran av registrerad skall den regisieransvarige så snarl det kan ske underrätta den registrerade om inne­hållet i personuppgift som ingår i personregistret och innefutlur upp­lysning om honom. Har sådan underrättelse lämnuts, behöver ny underrättelse icke lämnas lill samme registrerade förrän lolv månader därefter.

Underrättelse enligt försia siyckei skall lämnus ulan kosinad för den regisirerade. Föreligger särskilda skäl, får dock datainspektionen i fråga om visst slag av personupp­gifter medge att avgift lages ut.

Den registerunsvurige skall på begäran av enskild så snurt del kun ske underrätta denne anlingen om innehållet i personuppgift som ingår i personregistret och innefattar upp­lysning om honom eUer om atl sådan uppgift ej förekommer i registret. Har sådan undertällelse lämnals, behö­ver ny undertällelse icke lämnas till samme enskilde förrän tolv månader därefter.

Underrättelse enligt första stycket skall lämnus uiun kostnad för den enskilde.   Föreligger särskilda skal, för dock datainspektionen i fråga om visst slag av personuppgifter eller I fråga om underrättelse om atl person­uppgift om enskild ej förekommer I registret medge atl avgifl lages ul. Försia slyckel gäller icke uppgift som enligt lag eller annan författning eller enligt myndighels beslul som meddelals med slöd av författning ej för lämnas ut till den registrerade.

Försia siycket gäller icke heller, om del Ifråga om visst slag av personupp­gifter är uppenbart att underrättelse kan underlåtas på grund av att del inte föreligger någon risk för oilllbörilgi inirång i regisirerads personliga inie­griiel. Underrättelse får dock under­låtas endasl efter medgivande från da tainspekiion en.

Prop. 1978/79:109

5

Nuvarande lyddse

Föreslagen Ivddse

12 S Upphör regisierunsvurig utt föru personregister, skull hun anmäla detta lill duluinspeklionen. Inspektionen föreskriver i sådant full hur det skull förfaras med registret.

Försia stycket gäller icke ifråga om personregister som avses i 2 § iredje stycket.

13 §

Regisierunsvurig eller unnan som

Regisleransvarig eller annan som

lagit befallning med personregister lagit befattning med personregister

för ej obehörigen yppa vud hun lill eUer med uppgif ter som samlats in för

följd duruv fött veta om enskilds att ingå i sådani regisier fär ej obehö-

personliga förhållanden.

rigen yppa vad han lill följd därav fött

veta om enskilds personliga förhål­landen. Hur personuppgift i enlighel med förskrift, meddelad enligt 6 eller 18 S, lämnuts ut på villkor som inskränker mollugarens räll all vidarebefordra uppgiften, för mottagaren eller den som i hans verksumhei tugit befutlning med uppgiften icke obehörigen yppu vud han därigenom föll veta om enskilds personligu förhållunden.

18 § Hur förundet av person regisier lett lill otillböriigt inirång i personlig integritet eller finns anledning antaga att sådant inirång skall uppkomma, för datainspektionen i mån av behov ändra förskrift som lidigure meddelals eller meddela ny föreskrift i sådani avseende som anges i 5 eller 6 §. 1 fråga om register som avses i 2 § andra stycket får dulainspeklionen vidlaga ålgärd som nu nämnls endust i den mån den ej står i slrid med beslul uv regeringen eller riksdagen.

Kan skydd mol otillbörligt inirång i personlig iniegriiel ej åsladkommas på annal säll, får dalainspeklionen åierkalla meddelal lillsiånd.

Har förandet av personregister som avses i 2 § tredje stycket tett till otUl­börligt intrång i personlig integritet eller flnns anledning antaga alt sådant intrång skaU uppkomma, får datain­spektionen förbjuda fortsatt förande av registret. 3 Senaste lydelse 1975:740.

Prop. 1978/79:109

6

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

20 § Till böter eller fängelse i högsl ell år dömes den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

1.    inrättar eller för personregister utan tillstånd enligt denna lag, när sådani

erfordras,

2.   bryter mol föreskrift som med-        2. bryter mot föreskrift dier JÖrbud

delats enligt 5,6 eller 18 §,

som   meddelals  enligt   5,   6  eller

18 §,

3.

lämnur ut personuppgift i strid mol 11 §,

4.

bryter mot 12 §,

5.

lämnar osann uppgifi vid fullgörande uv skyldighet ull lämnu under­rättelse enligt 10 §, eller

6.

lämnur osunn uppgift i fall som uvses i 17 §.

22 §

Har personregister inrättats eller Har personregister inrättats eller

förts ulan lillsiånd enligt denna lag, förts utan lillsiånd enligi denna lag,

när sådant tillstånd erfordras, skall när sådani tillstånd erfordras, skall

registret förklaras förverkat, om del registret förklaras förverkal, om det

ej är uppenbart obilligt.

ej är uppenbart obilligl. Detsamma

gäller, om personregister har förts i strid mot förbud enligt 18 § tredje stycket.

Denna lag iräder i krafl den 1 juli 1979.

 Senaste lydelse 1975:740.

Prop. 1978/79:109

7

Utdrag

JUSTITIEDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1979-03-22

Närvarande: stutsminisiern Ullslen, ordförande, och statsråden Sven Roma­nus,[REDACTED_EFTERNAMN], Wikslröm,[REDACTED_EFTERNAMN], Rodhe,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], De[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Gabriel[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: stuisrådet Sven[REDACTED_EFTERNAMN] Proposition om ändring i datalagen (1973:289)

1 Inledning

Datalagen (1973:289) antogs av riksdagen under våren 1973 (prop. 1973:33, KU 1973:19, rskr 1973:131). 1 enlighel med föreskrifter i lagen inrättades datainspektionen den 1 juli 1973. Ett år senure trädde sysiemel med tillstånd för personregister som förs med användande av automatisk dalabehandling (ADB) i krafl. Vid lillkomslen av dalalagen gjordes både i proposilionen och i konslilulionsulskoltets belänkande uttalanden om all lagen inom en ganska snar framlid kunde behöva ändras och kompletteras.

Den 11 murs 1976 bemyndigude regeringen chefen för jusliliedepurte-mentel ull tillkalla en kommitté för ull se över lagsiiftningen om person­orienterad ADB-information m. m. och all uireda frågan om försiärkning av offentlighetsprincipen i fråga om ADB-upptagningur. Ledamölerna tillkal­lades den 7 maj 1976. Kommittén, som antog namnet datalagsliftningskom-mittén (DALK), avlämnade i augusti 1978 delbetänkandel (SOU 1978:54) Personregisier-Datorer-Integritet'. Till protokollet i della ärende bör fogas en sammanfattning av belänkandet som bilaga 1 och del lagförslag som läggs fram i belänkandei som bilaga 2. Beträffande gällande ordning saml utred­ningens närmure överväganden hänvisas till beiänkundei.

Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av deras remissyllranden bör fogas till protokollet i detla ärende som bilaga 3.

' Ledamöter när delbetänkandet avgavs riksdagsledamoten Anders[REDACTED_EFTERNAMN]. ordfö­rande, riksdagsledamoten Kerstin[REDACTED_EFTERNAMN], förbundsjuristen Stig[REDACTED_EFTERNAMN], riksdagsle­damöterna Kurt[REDACTED_EFTERNAMN] och Bengt[REDACTED_EFTERNAMN] samt universitetslektorn Yngve Sundblad.

Prop. 1978/79:109

8

2 Allmän motivering 2.1 Inledning

Frågan om skyddet för privatlivet vid ADB-registrering uppmärksam­mades ganska tidigt i vårt land. När datalagen antogs år 1973 var den inte bura ett förstlingsverk på sitt område för svenskt vidkommande. Den blev också ett pionjärarbete internationellt sett. I fiera undra länder, däribland Danmark, Norge, Frankrike, Västtyskland och Ösierrike, hur därefter antagils nationell datalagstiftning som i vurierunde grad liknar den svenska. Dessulom övervägs sådan lagstifning f. n. i bl. a. Nederländerna och Storbritannien.

Den tilllagande datoriseringen och dess risker för otillbörliga intrång i den personliga integriteten har också lell lill ett inlernalionelll samarbete, främsi inom Europarådet och OECD. Inom Europarådet har sålundu år 1973 och 1974 antagits två resolutioner rörande den enskildes rällsskydd när del gäller ADB. 1 den enu av dessu resolutioner ges vissa riktlinjer för databanker på den enskilda seklorn och i den undra motsvarande normer för databanker på den offentliga sektorn. F. n. arbeiar en expertkommitté på en konvention med bestämmelser om personduiuskydd och duiafiödei över gränserna. Inom OECD pågår ell liknande arbele med sikle på all åsiadkomma riktlinjer för del internationella datafiödet. Arbetel inom båda organisalionerna har del dubbla syftet all åsiadkomma en godtagbar minimistandard i den nationella lagsiiftningen om personduiuskydd och sumtidigl förebyggu inskrunkningur i del fria datafiödet över gränserna.

Somjag har nämnl inledningsvis förulsulles redan vid dutalagens tillkomst att den kunde behöva ändras och komplelterus inom en snar framtid. Initiativet till en allmän översyn av datalagen togs uv 1975 års riksdag, som funn att dennu uppgift borde unförlros åt en särskild puriumenlurisk kommitté med företrädure för de i riksdugen representerade politiska partierna (KU 1975:11, rskr 1975:103). Mol denna bakgrund tillkallades DALK, som förutom uppgiften atl se över datalagen också fick i uppdrag atl uireda frågun om offentlighetsprincipen och de offentliga ADB-systemen, överväga ålgärder föratt förbättra allmänhelens tillgång lill myndigheternas ADB-muleriul samt lägga frum förslug lill lagbestämmelser som föranleds av internationella överenskommelser.

DALK har nu redovisal den förstnämnda utredningsuppgiften -en allmän översyn av datalagen - i delbetänkandel Personregister - Datorer - Integritet. En gmndläggande lanke bakom kommitténs förslag ur utt det finns uniedning ull prövu om inte en meru generell personregisterlugstiftning, som inte i första hund lar sikle på regisireringsiekniken. t. ex. ADB, bör ersätta datalagen. Till dess en sådan lagsiiftning har övervägts närmare bör enligt kommitténs

' Ledamöter när delbeiänkandel avgavs riksdagsledamoten Anders[REDACTED_EFTERNAMN], ordfö­rande, riksdagsledamoten Kerstin[REDACTED_EFTERNAMN], förbundsjuristen Stig[REDACTED_EFTERNAMN], riksdagsle­damöterna Kurt[REDACTED_EFTERNAMN] och Bengt[REDACTED_EFTERNAMN] samt universitetslektorn Yngve Sundblad.

Prop. 1978/79:109

9

mening datalagen med de ändringar och tillägg som föreslås i delbetänkandel

på sitt område ge tillräckligt skydd mot riskerna för otillbörligt inirång i de

registrerudes personligu integritet.

.    .

Som frumgår uv remissummunställningen är remissutfallel genomgående positivt, även om krilik framförs från några håll mol enskildheter i förslaget. Allmän enighet råder om alt en generell personregisterlugstiftning behövs på sikt. Några remissinsianser anser att det ar angeläget utt frågan om en sådan lagstiftning utreds med det snaraste.

För egen del anser jag alt det finns goda skäl alt överväga en generell personregislerlagsliftning. Som DALK har framhållit måsle man nämligen med hänsyn till den snabba lekniska utvecklingen inom området för ADB fortlöpande räkna med nya och allt svårare problem vid lillämpningen uv dalulugen, som ju är begränsad till regislrering med användande av ADB-teknik. Utvecklingen visar samtidigt att del kommer att bli allt svårare att skilja mellan vad som är personregistrering med hjälp av ADB-teknik och vud som är personregistrering med uinyttjunde uv undra leknisku metoder. Del finns också skäl atl räkna med nya tillämpningsområden för ADB-lekniken, områden som rimligen bör vara praktiskt tagel ofarliga från inlegriletssyn-punkt men som med nuvarande avgränsning ändå kommer ull falla under datalagen. DALK nämner som exempel utvecklingen av kontorsdatorer och s. k. privutdalorer. Samtidigt utvecklas som sagts nya regislerföringsmeloder, som visseriigen inte är atl hänföra till ADB-lekniken men som kan innebära samma potentiella hot mot den personliga integriteten. Om man inte särskilt beaktar della, kan följden bli au ett antal från inlegritelssynpunkl mer eller mindre ofariiga regisier kommer alt falla under datalagen medan andra lyper av regisier, som borde regleras särskili, kommer ull fulla uianför. De svårigheter som jag här har pekat på kan sannolikt lättare bemäsirus inom ramen för en generell personregisieriagsiiftning. Del sagda utesluter emel­lertid inte alt en sådan lagstifining kan behöva ibnehållu särskilda regler för ADB-register.

Mol den angivnu bukgrunden anser jug att DALK bör ges i uppdrug all övervugu frågan om en generell personregisieriagsiiftning, och jag avser all senare under våren anmäla frågun om tilläggsdirektiv till kommittén. 1 uvvuklun på resultulel uv en sådan uiredning finner jag i likhel med DALK och en enhällig remissopinion all datalagen i stort sett ulgör ell tillräckligt skydd mot de risker för otillbörligt intrång i personlig integritet som personregistrering med användande av ADB medför.

DALK har som en allmän uppfattning uttalat atl ändringur i och lillägg till datalagen nu bör göras bara om de medför påtagliga fördelar jämfört med nuvarande förhållanden. De ändringar som enligt kommittén behövs på kort sikl kan sammanfallas i följande punkter

- Bestämmelsen  i 3 § om lillslåndsprövningen bör kompletteras  med ytterligare självständiga kriterier som skull beukias vid denna prövning.

Prop. 1978/79:109

10

-

Bestämmelsen i 3 a S bör upphävas och ersattas med en ny beslämmelse (28 S) om ett centralt slalligl person- och adressregister.

-

Bestämmelsen i 6 S bör kompletteras med en regel om utt datainspektionen

vid bedömundei uv om föreskrift för personregister behövs särskilt skall beakta huruvida registret innehåller personuppgift som utgör omdöme eller unnun värderunde upplysning om den regislrerude.

-

Bestämmelsen i 10 ij bör ändras så all del i unduniugsfall skall bli möjligtall underiåtu all underrätta den regisirerade om innehållet i personuppgift.

-

Ett anmälningsförfarande bör ersätta kravet på forinellt tillstånd i frågu om sådanu regisier som uppenbarl inte kan anlus innebära risk för otillböriigl intrång i de registrerades personliga iniegriiel (26 §).

-

1 datalagen bör införas en beslämmelse (27 §) som gör det möjligl ull, efter hand som erfarenheler vinns, från lagens lillämpningsområde unduntu vissu bestämdu former uv enklure personregistrering med ADB som uppenbart inte innebär risk för otillbörligt inirång i personlig integritet.

Som jug nyss hur nämnl har kommitténs förslag fåll ell positivt motta­gande vid remissbehandlingen, även om del hur ulsalls för krilik på vissa punkler.

För egen del vill jag framhålla att jag delar DALK:s uppfattning atl datalagen nu bör ändras bara om mun därigenom uppnår påtagliga fördelar jämfört med nuvarande förhållanden. I huvudsak godiar jag också den bedömning rörande behovei av lugändringur som kommittén hur gjort. Jag ålerkommer lill kommitténs olika förslug i näsia och följande avsnilt.

DALK har i sill belänkande tagil upp åtskilliga frågor lill diskussion ulan att detla har resulterat i något förslug till lugändring. Det innebär alt belänkandei vid sidan av de framlagda förslagen innehåller mycket värdefullt malerial som lillsammans med remissyttrandena kun tjunusom underlug för den allmännu deballen angående dalafrågor och för kommitténs fortsalla arbele. Innan jag övergår lill au behandla förslagen villjag i korihei beröra de huvudfrågor som kommittén hur lagil upp ulan all lägga fram något förslag lill lugändring.

DALK har inledningsvis i belänkandei lagil upp frågan huruvida personregisier vurs inräliunde har beslutats av rege­ringen eller riksdagen även i fortsätiningen skall vara unduniugna från lillslåndspliki. Kommittén har här pekat på de konstilutionellu hinder som möler mol att register som har inrättats av statsmakterna i efterhand underkaslas tillståndsprövning. Kommittén har vidare funnil att erfarenhe­lerna av den nuvarande ordningen är sådana all avgörande invändningar inte kan riktas mol den från inlegritelssynpunkl. De remissinslunser som hur yllrul sig i frågun delar DALK:s uppfattning. Även jug anser aU nuvurunde regler i fråga om register som inrättas efter beslut av regeringen eller riksdagen kan godtas också i forlsällningen.

En unnan frågu som DALK har övervägt är huruvuda generella regler om

Prop. 1978/79:109

"

ullmäniniressels betydelse vid tillståndsprövningen bör införus i duiulagen. Med delta iniresse uvses enligt kommittén sumhälleis behov av registret i vid mening. Kommiiién har funnil ull del-är svårt ull finna uliernutiv till nu gällande regler om allmänintressets betydelse vid tillslåndsförfarundet utun utt praktiska olägenheter uppkommer, olägenheter som inte klart uppvägs uv ett ökal skydd för de registrerades personliga integritet. Den nu gällande ordningen bör enligt kommittén kunnu accepteras även i fortsällningen. DÄLK:s överväganden har i huvudsak godlagils eller lämnats utun erinran vid remissbehandlingen. Några remissinstanser är emellertid kritiska. Bl. a. vänder sig en insiuns mot uttalanden i betänkandet som närmasi leder lill slutsatsen utt den gällande regleringen inie medger au allmänintresset, dvs. det samhälleliga behovet av registret, beaktas vid bedömningen av frågan huruvida ett personregister kan anses medföra otillböriigt intrång i regisirerads personliga integritet. En remissinstans anser ull del i anslutning till de nya bestämmelserna i 3 § klarl bör uttalas atl även del s. k. allmänintresset skall beaktas.

Enligt min mening bör mun godta kommitténs bedömning atl del f. n. inte kan närmare anges i datalagen hur behovet av eii ifrågasatt regisier skall påverka tillståndsprövningen. Med anledning av uttalandena under remiss­behandlingen vill jag erinra om alt dalulugen i sin nuvurande lydelse förutsätter att datainspektionen vid lillslåndsprövningen gör en inlresseav-vägning där också del s. k. allmänintresset kan beakias. Della framgår både UV lugtexien och av vad min förelrädare anförde vid datalagens tillkomst (se prop. 1973:33 s. 97,120). Även DALK torde ha kommii till dennu slutsats (se betänkandet s. 81-83).

Vid behandlingen av frågan om samköming och användning av personnummer har DALK kommit fram till all samkörningur inte på något avgörande sätt skulle hindrus, om personnumren slopudes i personre­gister. Att förbjuda användningen av personnummer i sådana register skulle visserligen på kort siki försvåra möjlighelerna lill samköming, men efter någon lid skulle de lekniska föruisätiningarna för samköming åler föreligga i samma omfallning som i dag. All förbjuda atl personnummer används inom ADB skulle också leda till stora kostnadsökningar och andra olägenheter. Kommittén är därför inte beredd att - i syfte att stärka skyddet för de registrerades personliga integritet - föreslå något förbud eller någon omfat­tande begränsning i användningen av personnummer i personregisier. DALK är vidure av den meningen att önskemålen om en mera skärpt reglering av samkörningsfrågan i datalagen t. v. kun lillgodoses genom de utföriigare grunder för tillståndsprövningen som DALK förordur och som i prukiiken kan lillämpas och tillämpas redan nu. Bland remissinstanserna föreligger allmän enighet om utt unvändningen uv personnummer i person­register inte bör begränsas på något uvgörunde säu. 1 frågu om sumkörning hur DALK:s inställning godiugiis, även om meningurna ur delade när det gäller frågan i vilken utsträckning samköming bör tillåtas.

Prop.  1978/79:109

12

För egen del anserjag i likhet med remissinstanserna att kommittén har anförl övertygande skäl mot all begränsa användningen av personnummer. Jag vill surskilt peka på utt en begränsning uv dennu unvundning skulle kunna få effekter som i själva verket skulle molverka syftet all skydda den personligu integriteten. Riskerna för personförväxlingar skulle nämligen öka avsevärt. Au personnummer förekommer i registren hindrar emellertid inte alt deras användning i uppgifter som lämnas ul från ADB-register begränsas. Begränsningar i det hänseendet kan åstudkommus med stöd av gällande bestämmelser. Jag delar också uppfattningen att frågor om sumkörning t. v. på ett godtugbart sätt kun handläggas inom ramen för tillståndsprövningen enligt datalagen. Inom den offentliga sektorn kan f. ö. riksdagen och regeringen föreskriva i vilken omfattning samköming skall fö äga rum.

När det gäller formerna för a nsläl Idas medverkan vid pröv­ningen av personregister vid företag har DALK kommii fram till Ull del i vart fall f n. inte är lämpligt ull reglera denna fråga närmare i dalalagen. En ledamot föreslår dock att de unsiulldus fackligu orgunisalioner skull tillerkännas velorutl i ärenden om tillstånd lill personregister uv här avsett slag. Bland remissinstanserna råder delade meningar på denna punkl. Några menar alt denna fråga bör lösas inom ramen för lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet medan undra, främsi de fackliga organisutio­nerna, anser all de unställdus medverkun vid inrällande uv regisier över personul bör reglerus i duiulagen. Vad som särskilt oroar dessu orgunisulioner är möjlighelen alt göra preslalionsmätningar. LO och TCO anser au effekten av sådana mätningar bör utredas.

Enligt min mening bör frågan om de anställdas medverkan vid inrättandet av register över personal lösas inom ramen för medbestämmandelagstift­ningen. 1 likhet med DALK unser jag alllså all frågun inte bör regleras närmare i datalagen. Den utredning om förekomsl och effekier av datorstyrda individuella prestaiionsmäiningar som LO och TCO efterlyser kan enligt min mening företas av kommittén (A 1978:05) med uppdrag all uireda datatekni­kens effekter på sysselsättning och arbetsmiljö. Denna kommitté har enligt sina direkliv bl. a. au analysera vilka effekier i form av ökad kontroll av anslällda och risk för bristande arbetstillfredsställelse i vid mening som automationen har.

I detta sammanhang bör nämnas ull DALK också har tugit upp frågan om besvärsräll för iniresseorganisaiioner i lillslåndsärenden som angår organi­sationens medlemmar. Till denna fråga ålerkommer jag i avsniii 4.

DALK har enligt sina direkliv huft all överväga behovei uv särskilda regler för forskning och siaiislikproduklion. Kommittén har därvid kommii fram lill all det nu lika väl som vid dalalagens tillkomst är svårt uii i lagen införa särskilda regler för olika lyper av regisier, såsom t.ex. för udminstraiivu register, å enu sidan, saml forsknings- och slutistikregister, å den andra. Som skäl anförs ull duiulugen lar sikle på all personregistrering som sker med uinytljande av en viss teknik - ADB - och

Prop. 1978/79:109

13

att del därför inte är lämpligt att bryta dennu inriktning genom uti också föru in .särskildu regler för personregistreringen inom vissa verksamhetsområden. Om en generell personregisterlagstiftning införs, kommer saken emellertid i ettunnui läge. DALK unser därför ull register för forskning och stutistik i. v. i dutulugen bör underkasiiis sainmu generella regler .som undru register. DALK unser vidare atl regisier för forskning och statistikproduktion inte heller lämpursig särskilt väl fördel anmälningsförfarundesom kommittén föreslår. Kommiuén väcker emellertid frågan om inie datainspektionen sann företrä­dure för forskningen och statistikproduktionen bör överväga möjligheterna ull skapa ett meru permunent samrådsorgun lor överläggningar i gemensam­ma ämnen.

Som framgår av remissammanställningen framförs främst från forskurhåll delvis ganska skarp kritik mot de inskränkningar i möjlighelerna till forskning som dalulugen och dess tillämpning enligt derus uppfattning innebär och mol alt DALK inte föreslår förändringar i dessu uvseenden. Del finns emellerlid remissinsianser som anser del olämpligt med lättnader i tillslåndstvångel på della område. Det storu fiertulei av de remissinsianser som yttrar sig i frågun är posiliva till au del inrättas ett samrådsorgan av det slag som DALK förordar.

Föregen del anserjag au den bedömning som DALK har gjort är riklig. Jag är alllså inie beredd all förorda all särskilda regler om forskning och slaiislik införs i dalulugen. Däremoi unser jag all denna fråga bör övervägas på nytt i samband med atl fömtsättningama fören generell personregisterlagstiftning utreds. Som jag nyss hur nämnt uvser jag all anmäla frågan om en sådan uiredning senare i vår.

Enligt min mening är det uv stor betydelse att samråd sker mellan dalainspektionen och företrädare för forskning och statistikproduktion m. fi. i frågorsom berör dem gemensami. I likhel med RRV anserjag emellerlid att datainspektionen redan nu har möjlighel alt etablera ett sådant samråd i sin löpunde verksumhei. Jag ärdärför f n. inte beredd att föreslå utt ett formellt bestämt sumrådsorgan inrättas.

DALK har också lagit upp frågan om direktreklam och annat utnyttjande av datorlugrade personuppgifter för kom­mersiellt bruk. Kommittén (majoriteten) anser sig inte nu böra förorda några särskilda regler i datalagen i syfte atl begränsa användningen av datorlagrade personuppgifter för direktreklam. Kommittén hänvisar därvid bl. a. tilldel förbättrade skydd förde registrerades personliga integritet i delta hänseende som det nyligen inruttude statliga personregistret för adressaktua-lisering m. m. (SPAR) kan leda lill. Kommittén uttalar emellertid ull det kan finnas skäl ull överväga en närmare uiredning i särskild ordning om direkireklamens mål och metoder. DALK anserdet vidare inte uteslutet att kommitténs kommande överväganden i vidare mån än hittills kan påverka direklreklamverksamhetens, liksom andra verksamheters, möjligheter alt fö del  av offentligt  malerial.  DALK:s överväganden  och slulsulser har i

Prop.  1978/79:109

14

huvudsuk godiugiis eller lämnuts utun erinran under remissbehandlingen. Kritik framförs dock av NO och organisaiioner med anknyining lill näringslivet.

Även i dennu del harjag kommii lill sammu slulsulser som DALK. Jug unser alltså atl några ändringur i dalalagen inte är påkallade f. n. Frågan lorde få las upp på nyll när resultatet av kommitténs fortsälla överväganden föreligger. Till frågun om särskildu regler ungående SPAR återkommer jug i det följande (avsnilt 2.3). DALK hur påpekut all kritiken mol direktreklamen riklar sig inte så myckel mot företeelsen som sådan som mol reklumbud-skupels innehåll. Dellu underslryks också av fiera remissinstanser. Även jag är av den uppfallningen. Frågun om reklambudskapels innehåll bör sålunda enligt min mening behandlas enligt de allmänna reglerna i murknudsförings-lagen (1975:1418). 1 likhel med bl. u. NO unser jag an del f n. inie finns skäl ull lillsälla en särskild utredning om direktreklamens mål och metoder.

Under rubriken datainspektionens tillsynsverksamhet och behovei av en särskild da lao m bud s mu n har DALK tagil upp frågun huruvidu en i förhållunde till inspekiionen frislående ombudsman bör inrättas. Kommittén har därvid - särskilt med hänsyn till all lyngd­punklen i datainspektionens verksamhet kan untus successivt kommu utt förskjutas från tillståndsprövning lill tillsyns- och kontrollverksamhet -kommii lill slutsatsen utt en särskild duiaombudsman inte bör inrättas f. n. Frågan kan dock enligt kommittén komma i ett annat läge, om en generell personregisterlugstiftning införs. Kommitténs övervägunden hur föranlett relalivi fö kommentarer vid remissbehandlingen. De fiesta av de remissin­stanser som har yttrat sig i frågun delur DALK:s uppfuttning, men någru av dem anser det motiverat atl inrätta en särskild ombudsmannafunktion.

Som jag nyss har anfört avser jag alt föreslå all DALK ges i uppdrag atl uireda frågan om en generell personregisterlagstiftning. Del kan visa sig lämpligt ull uppdra åt kommittén atl i del summunhanget på nytt överväga frågan om en ombudsman på dellu område. Med hänsyn härtill och då del föreliggande utredningsmaterialet inte ger tillräckligt underlug för ett beslul om utt inrätta ett nytt tillsynsorgan anserjag ull kommitténs överväganden bör godtas.

DALK hur i ett särskilt avsniii behandlal bl. a. ell förslagom regionalu ansvarsnämnder. Huvudsyftet med sådana nämnder skulle vara atl skapa skydd mot otillböriig sumkörning uv personuppgifter. Kommittén hur därvid kommii fram lill ull den inte vill biträdu förslugel. 1 motiveringen framhålls all organisatoriska och kompelensmässiga svårigheter, ökad byråkrati och belydande kostnader kan förutses, om sådana ansvarsnämnder inrättas. De remissinstanser som har ullalat sig i frågan har alla anslutit sig lill DALK:s slåndpunkl. Jug ärav samma uppfuttning.

Prop.  1978/79:109

15

2.2 Generella grunder för tillståndsprövningen

De generellu grunderna för tillståndsprövningen anges i 3S duiulagen. Enligt den bestäminelscn skall tillstånd till inrättande och förande av personregister meddelas, om det saknas anledning anta att otillböriigl intrång i regisirerads personliga integritet skull uppkommu. Vud som avses med otillbörligt intrång i personlig integritet framgår inte uttryckligen av dalala­gen. Vid prövningen skull emellertid surskilt beuktus arten och mängden av de personuppgifter som skall ingå i registret och den inställning lill registret som föreligger eller kan antas föreligga hos dem som kan komma alt registreras. Vid bedömningen skull också beakias den trygghet för den regisirerade som ligger i de föreskrifter om ändamålet med registret och regislerinnehållei som inspektionen alllid skall meddela enligt 5 § duiulagen, liksom i de föreskrifter rörande regislrets unvändning m. m. som inspek­iionen vid behov skull meddelu enligi 6 !; duiulagen.

DALK har funnil ull del nu, likuval som vid datalagens tillkomst, är myckel svårt all i lag ange den exukla innebörden uv begreppei personlig iniegriiel och vad som skull anses uigöra otillbörligt inirång däri. Kommittén har därför undersökt om ytteriigare generella självständiga kriterier kan siällas upp för bedömningen uv integritetsfrågan. Förslaget mynnar ut i atl dalainspeklionen vid prövningen, ulöver vad som gäller f n., särskili skull beuklu hur och från vem personuppgifternu hur inhämials, ull inie andra uppgifter eller andra personer registreras än som slår i överensstämmelse med ändamålet med registret sumt att detla ändumål står i överensstämmelse med den verksumhei som den registeransvarige bedriver eller avser att bedriva.

Förslaget har i allmänhet godtagits vid remissbehandlingen. En remissin­stans - hovrätten för Väsiru Sverige - uvsiyrker dock förslugel med hänvisning lill alt de åsyftade skärpningarna kan åsladkommas redan inom ramen för den gällande regleringen. Några remissinsianser är också kritiska mol all DALK inte har gjori något försök all närmare definiera begreppei personlig iniegriiel i dalulugen.

Enligt min mening är det givetvis viktigt utt grundernu för tillståndspröv­ningen anges så noga som möjligl i lagen. Mot den bakgrunden kan del hävdas ull den grundläggunde regeln i 3 § försia stycket datalagen om alt tillstånd skull meddelas, om det saknas anledning att anta att otillbörligt intrång i regisirerads personliga iniegriiel skall uppkomma, inte är ulformad med lillräcklig precision. Som stod klart redan vid datalagens tillkomst möier del emellerlid storu svårigheler ull i lug genom en generell regel ange vud som menus med personlig integritet. Föregen del är jug inte övertygud om ull del är ändamålsenligt att låsa fast lillämpningen genom en legaldefinilion av detta begrepp. Enligt min mening är det därför mera fruktbart au - såsom D.LK också hur gjort - undersöku huruvida ytterligure självsiändigu krilerier kun införus i lugen i syfte utt underlätiu den avvägning mellun

Prop.  1978/79:109

16

motstående intressen som lillslåndsprövningen innebär.

Jug delar DALK:s uppfuttning all del finns goda skäl att i lagen ange ull duluinspeklionen, vid bedömandei av om otillböriigt intrång i regisirerads personliga iniegriiel kun uppkommu, särskilt skall beakta hur och från vem uppgifternu skull inhämtus. Del måste självfullet vuru uv belydelse för lillslåndsfrågun huruvidu uppgifternu samlas in direkt från dem som skall registreras och om dessa personer känner lill registerändamålet eller om uppgifierna kommer från annat håll och kanske har samlats in för andra syften. Detta framhölls redun vid datalagens tillkomst (jfr prop. 1973:33 s. 94 0. Det är alllså av belydelse utt avgöra huruvida uppgifterna uvses bli användu för unnul ändumål än det ursprungligen avsedda. En sådun använding kun enligt min mening vara alt anse som otillbörlig, även om uppgifterna som sådana är tämligen harmlösa. Denna slåndpunkl kan medföra alt uppgifier som har samlats in för ett visst bestämt ändamål inte för utnyttjas för andra och senare uppkommande syften, även om detta sumtidigt medför att datateknikens fördelar inte kan utnyttjas i full ulsiräckning.

Ett lillägg till 3 S andra siycket dalalagen av här angiven innebörd för särskild belydelse för bedömningen av om samköming mellan olika register skull tillåtas. Somjag lidigare har framhållil anserjag del inte nödvändigt atl i dalulugen tu upp särskildu regler om samköming, eftersom dessa frågor kan handläggas inom ramen för tillståndsprövningen. Vid sumkörning av två eller fiera personregister uppkommer nämligen ett nyll regisier. Genom del ifrågavarande tillägget klariäggs all del särskilt skall beakias huruvida uppgifterna i de register som skull sumkörus ursprungligen har samluis in för andru ändumål än del som det nya registret avser utt lillgodose.

Användningen av ADB-lekniken kun förväntas öka under överskådlig lid. Som DALK har påpekal kan följden av detta bli alt det ur tekniska och ekonomiska aspekier kan komma att ligga allt närmare lill hands att använda uppgifier som har samlats in för ett ändamål även för andra syften. Med anledning därav vill jag framhålla alt del är vikligl alt de fördelur som ligger i användningen av ADB lus lill vara och all onödig byråkrati så långt som möjligl undviks. Som har påpekats av några remissinstanser medför samköming av duluregisier också positivu effekier för enskilda. Många gånger bör behovei av samköming kunna fömtses redan när ell regisier inrättas, så utt samkörningsfrågan kan beaktas vid den ursprungliga tillståndsprövningen. Men även om della inte har skett, måste del enligt min mening förekomma fall där man kan vara mindre restriktiv vid bedömningen av sumkörningsfrågun. DALK har som exempel nämnt samköming eller annal samutnytljande av dala för vetenskapliga forskningsändamål, samhällsplanering och statistikproduktion.

En fråga som har tilldragit sig iniresse på senare tid är i vilken utsträckning samköming bör fö ske i syfte au kontrollera all uppgifter som medborgarna lämnar i olika sammanhang är rikliga. Med lanke på dessa full vill jag som min ullmännu uppfuttning uttala att sådana samkörningar inte kan anses

Prop.  1978/79:109

17

otillbörliga, om medborgarna redan när de lämnar uppgifierna informeras om all dessa kan komma all konlrolleras mol eu annal regisier. Den nu behandlade frågan avser närmasi i vilken utsträckning utbyte av information skall ra ske mellan oliku myndigheter. Som har påpekats under remissbe­handlingen kan sumkörningsfrågun inte diskulerus isolerud från sekreiessregleringen. Jug erinrar därför om all en av grundlankarna bakom del förslag till sekreiesslag som den 7 december 1978 remitterades lill lagrådel äran utbyiei av hemlig informaiion mellan myndigheler bör förfatiningsre-gleras i så sior ulsiräckning som möjligl.

Huruvida den uppgivna arlen uv regislemppgifter och mängden uppgifier som ell regisier skull omfalia slammer överens med regisierändamålel, prövas redan nu enligt den praxis som datainspektionen har utbildat. Stöd för denna praxis kan i och försig hämtas ur grunderna för 3,5 och 6 tJS dalalagen. Emellerlid bör som DALK har föreslagil den angivna principen komma lill tydligt uttryck i lagtexten. Vid tillståndsprövningen bör vidare beaktas sambandet mellan de personer som registreras och registerändamålet. Det bör alltså av lagtexten framgå all dalainspeklionen vid lillslåndsprövningen särskilt skall beakla all inte andru personer registreras än som slår i överensstämmelse med ändamålet med registrei.

Till förslagei att datainspektionen vid tillståndsprövningen också skall beuklu utt registrets ändamål slår i överensstämmelse med den verksamhei som den regisieransvarige bedriver eller uvser ull bedriva släller jag mig emellerlid mera tveksam. Della villkor har nämligen mera karuktären av en ytteriigare förutsättning - vid sidan av all otillbörligt inirång i regisirerads personliga integritet inte skall uppkomma - för att tillstånd skall medde­las.

DALK har kommii lill slutsatsen atl myndighelerendast bör fö inrätta och föra sådana personregisier som behövs för alt myndigheterna skall kunna utföra sinu uppgifier enligt lag eller annan beslämmelse. Förelag och organisulioner bör enligi DALK inom rumen för gällunde lugur och bestäm­melser självu fö uvgöru vilken verksamhei de bör bedrivu, vilka regisier som behövs i denna verksamhei och vilken registreringsteknik som är lämpligasl. Daluinspektionens uppgifi i summunhungel bör enligi DALK vuru ull beakta iniegriieisfrågorna men inte all avgöru vilku regisier som behövs eller vilka verksamheter som skall varu tillåtnu utt driva. Jag delar denna uppfattning. Det anförda leder emellertid till atl dalainspektionen knappast kan åläggas all pröva huruvida ell registers ändamål slår i överensstämmelse med den verksamhei som den regisieransvarige bedriver eller avser all bedriva. Jag noterar också att datainspektionen i sill remissyttrande har framhållit all del skulle föra för långl all ålägga inspektionen att pröva det angivna förhållan­del. Jug är därför inte beredd att godta DALK:s förslag på denna punkl.

Dalainspeklionen anser all del iniresse som DALK har uvseii all lillgodose med del nu ifrågavarande lilläggei lill 3 § andru slyckel dulalagen kan lillgodoses genom en ny bestämmelse i paragrafens tredje stycke. Inspek-

2 Riksdagen 1978/79. I saml. Nr 109

Prop.  1978/79:109

18

lionen skulle enligt dennu bestämmelse ges möjlighet att avslå en tillstånds-ansökan, om det är uppenbart au ändamålet med registret inte står i överensstämmelse med den verksumhei som den registerunsvurige bedriver eller avser atl bedriva. En regel av angiven innebörd slrider emellertid också den mot principen ull duluinspeklionen inte bör vara ett organ för överpröv­ning av undru myndigheters eller enskildas verksamhet. Enligt min mening är det alltså inte lämpligt all i förevarande paragraf ta in någon bestämmelse som pålägger datainspektionen att pröva vilket behov som den regisieran­svarige har av ett visst regisier.

2.3 Befolkningsregister och SPAR

Datalagen i dess ursprungliga lydelse reglerade inte särskilt tillåtligheten av regisier som upplär siora delar av befolkningen inom hela Iandel eller inom del därav. Dalainspektionen var emellertid från början restriktiv lill befolk-ningsregisler och iakttog den principen ull ingen, vare sig myndighei eller företag, borde ha fier personer registrerade än vad som överensstämmer med ell aktuellt registers ändamål. Myndigheters personregisier ansågs sålunda böra fö omfatta endast personer som myndighelerna enligt lag eller annan bestämmelse är skyldiga atl registrera för all kunna fullgöra sina uppgifter. För förelagens och orgunisutionernus del innebur synsättet atl endast personer som redan var ku nder, anställda eller medlemmar eller som frivilligt medgett regislrering fick registreras, däremoi inte personer som förelaget eller organisationen avsåg atl värva som kunder eller medlemmar. Vid prövning av besvär över beslul av dalainspektionen fann den dåvarande regeringen emellertid att dalalagen i dess urspmngliga lydelse inte medgav att personkretsens omfattning tillmäiles självständig belydelse vid bedöm­ningen av integritetsriskerna i ell lillståndsärende.

Riksdagen intog mot denna bakgrund ståndpunkten atl inga personregisier som förs med hjälp av ADB borde fö innehålla uppgifter om andra fysiska personer än som svarade mot myndigheternas, företagens eller organisalio­nernas arbetsuppgifter och verksamhetsområden. Del ansågs naturiigi att ställa upp presumtionen att den som bedriver viss verksamhei saknar anledning all registrera alla eller ett belydande antal av de personer som är bosatta inom riket eller inom visst område. Om ett centralt statligt personregisier för adressaklualisering, personnummersätining, personnum-merkonlroll och urvalsdragning (SPAR) inrättades, antogs vidare all vissu befolkningsregisier skulle bli obehövligu eller kunnu inskränkas lill sill innehåll. Efiersom en ändring ansågs angelägen infördes en provisorisk reglering i 3 a § dalalagen (prop. 1976/77:27, KU 1976/77:21, rskr 1976/77:87, SFS 1976:1114).

Enligt bestämmelsen för lillsiånd all inrätta och föru personregisier som omfullar belydande del av befolkningen i riket eller i område därav meddelas endasl om (1) de som avses bli regisirerade är medlemmar, unsiälldu eller

Prop.  1978/79:109

19

kunder hos den regisierunsvarige eller har unnan därmed jämsiälld unknyi­ning lill denne, om (2) de som uvses bli regislrerude sumlycker till registreringen eller om (3) särskildu skäl föreligger.

Beslut om att inrättu SPAR fattades av riksdagen i december 1976. Arbetet med att genomföra beslutet pågår f n. och utförs av DAFA, som också 1. v. skall svara för driften och vara regisieransvarig i dalalagens mening. Arbetet utförs i etapper av vilka den sista beräknas bli slutförd år 1980. 1 fråga om regislerinnehållei in. m. hänvisas till DALK:s belänkande s. 113-117.

Enligt DALK:s mening kan fiera skäl anföras för atl antalet personregisier av lolalkaraklär begränsas. Kommittén ifrågasätter emellerlid om dalalagen är den lämpligaste formen för reglering av s. k. befolkningsregister. Enligt DALK har också kritik i olika sammanhang framförts mol den nuvarande regleringen i 3 a ij datalagen. Bl.a. har begreppen "betydande del av befolkningen i rikel eller i område därav" och "kunder" ansetts svårtolkade. Denna kritik ärenligt kommittén befogad. DA LK:s slutsats är ull det är buttre all inom ramen för del normala tillståndsförfarandel enligt 3 ij dalalagen uuryckligen tillåta all personkretsens omfattning för lillmälas självsiändig belydelse vid lillslåndsprövningen saml alt däruiöver söka reducera behovei av totala befolkningsregister genom SPAR.

DALK har med hänvisning till de av kommittén föreslagna ändringarna i 3 ij datalagen anfört att datainspektionen vid tillståndsprövningen enligt denna bestämmelse bör särskilt beakta huruvida personregistret innehåller uppgifter om andra personer än som svarar mot registerändamålet och den regisleransvariges verksamhei. Prövningen bör inie förbehållas sådana regisier som nu kallas befolkningsregisier. Den bör i siällei göras i varje ärende. Härvid bör hänsyn tas till huruvida de personer, som kan komma atl registreras, buren nuturlig unknyining lill den registerunsvurige i egenskup uv kunder, medlemmur eller anslällda eller på annal liknande sätt, eller själva har medgett registrering. Om detta inte är fallet, finns det enligt DALK anledning alt inta en mera reslrikliv inslällning, dvs. all särskili pröva huruvidu regisierändamålel och den regisleransvariges verksamhet ändå moiiverar registreringen.

Det andra huvudsyfiel med 3 a ij dalalagen - all begränsa anialei befolkningsregisier för kundvärvning och andra urvalsdragningar, person-nummersäilning och personnummerkoniroll saml adressaklualisering - bör enligt DALK tillgodoses genom att SPAR inrättas. Kommittén anser emellerlid att nämnda beslämmelse bör ersättas med en ny regel i dalalagen som klart anger del huvudsyfte som 3 a § i prakiiken har, nämligen i princip ett förbud för andra regisleransvuriga all föra personregister med samma funktioner som SPAR.

Den väsentligaste fördelen med SPAR är enligt DÄLK:s mening att man genom ull inrätta detta register skapar möjligheter atl lill ett slälle samla lillgången lill personuppgifter på maskinellt läsbart medium för de nyss nämnda ändamålen. Kommittén underslryker emellerlid all en fömlsättning

Prop.  1978/79:109

20

för ull fördelarna med SPAR skall uppnås är alt inte bara företagen och organisaiionernu utun även myndigheternu styrs till detta regisier, när behov av de nämnda funktionerna uppkommer. Möjligheten au vid sidan av SPAR vända sig till t. ex. länsstyrelserna bör sålunda inte föreligga vare sig för myndigheter eller andra.

DALK:s överväganden och förslag har godlagils av åtskilliga remissin­stanser som harytlratsigi frågan. I fiera yttranden riklas emellertid krilik mot förslagei. Från myndighetshåll görs sålunda invändningar mol atl myndig­heter skall vara skyldiga alt vända sid till SPAR. Efiersom myndighelerna i allmänhet har behov uv fiera uppgifter än som finns i SPAR, skulle en sådun ordning bli opruklisk, kostsum och mindre tillföriitlig. Mest kritiska mol förslaget är LON sumt företrädare för länsstyrelser och kommuner. Enligt derus mening innebär förslaget uvsevärda nackdelar i form av fördröjningar, kostnadsfördyringar m. m. för myndigheler och kommuner. LON anser att ställning lill förslaget inte bör tas förrän SPAR:s funklioner, organisationen och framför allt konsekvenserna av förslaget har klargjorts. Länsstyrelsen i Stockholms län avslyrker förslaget och anseratt SPAR även i fortsättningen bör begränsas till atl i huvudsak tillgodose den privala sektorns behov i enlighel med det syfte som angavs i riksdagsbeslutet år 1976. JO och RSV anser alt en total slyrning till SPAR kräver grundlagsreglering. JO anser all förslaget innebär ett försök att genom författning av lägre valör fakiiski inskränka en i grundlag fastslagen rättighet, och han anser sig därför inte kunna tillstyrka att förslaget genomförs.

För egen del har jag förståelse för del syfte som ligger bakom DäLK:s förslag. Den kritik som har anförts mol förslaget från praktiska utgångs­punkter är emellerlid tungt vägande. Det förefaller rentav sannolikt atl en beslämmelse som ålägger myndigheterna au vända sig till SPAR måste förses med så omfaitande undanlag atl den avsedda styrningen knappast skulle fö något reellt innehåll. 1 prukiiken skulle regleringen inte åsiadkomma andra resultat än vad som kan uppnås med den nuvarande provisoriska regleringen i 3a § dalalagen. Jag har sålunda kommit till sluisaisen all frågan om en närmare reglering av SPAR måsle övervägas ytteriigare.

Som DALK har påpekal har emellerlid den nuvarande regleringen i 3 a ij daialugen vissa brisler. Bl. a. föreligger svårigheler all lolka uitrycket "betydande del uv befolkningen i rikel eller i område därav". Till detla kommer uti gränsdrugningen enligi min mening kan leda lill godtyckliga resuliui. Så t. ex. kun lillämpningen av bestämmelsen leda lill all ett regisier överen belydande del av befolkningen i en kommun inte får förus, medun del däremoi inte går ull ingripa mol ell regisier över personer som är bosatta på skilda orter i landet, även om antalet regisirerade i det fallel är väsentligt större. Jag anser därför all del nyss angivna uttrycket bör utgå ur bestäm­melsen. I sumbund därmed bör även en redaklionell ändring görus. Jag ålerkommer till detta i specialmoliveringen.

Prop. 1978/79:109

21

2.4 Mjukdata och andra speciellt känsliga uppgifter

Redan vid datalagens tillkomst var man medveten om atl särskild restriktivitet vid lillslåndsprövningen borde iakttas beträffande vissu grupper av ömtåliga uppgifter om t. ex. broll, ivångsingripanden av olika slag, sjukdom saml poliiisk och religiös åskådning. Möjlighelerna atl registrera sådana uppgifter som bedömts vara speciellt känsliga från inlegritelssyn­punkl regleras f. n. i 4 § dalalagen.

DALK har vid sin översyn av datalagen övervägt om skyddel för den personliga integriteten kan stärkas genom en skärpt reglering av rätten att registrera s. k. mjukdata med ADB. Med mjukdala avser kommittén betyg, värderingar och andra subjektiva omdömen eller åsikter om en annan person eller över huvud tagel värderande omdömen om människors familjeförhål­landen, uppförande, samhällsanpassning, psykiska status, studieiniensiiet, prestationer i arbetslivet m. m. DALK har kommii fram lill all del inie är möjligt alt Ulforma vure sig en generell definition av begreppei mjukduiu eller en generell regel om när del bör vara tillåtet eller förbjudet att registrera sådana data. Kommittén har emellerlid föreslagil all man i stället för att ändra 4 § datalagen skall göra ell lillägg lill 6 § av innebörd all del vid bedömandet av om föreskrift behövs särskilt skall beaktas huruvida dei i registret ingår personuppgifter som ulgör omdömen eller andra värderande upplysningar om den regisirerade.

Kommittén har också övervägt om ytterligare kategorier av ömtåliga uppgifter, som i och för sig inte behöver vara mjukdata, t. ex. uppgift om ras, bör föras in under den skärpta reglering som gäller enligt 4 §. Enligt kommiuén bör någon sådan ändring i 4 § inte göras. Kommittén hänvisar därvid bl. a. lill att värderingarna ändras från lid till annan.

DALK:s förslag har i huvudsak godtagits av det relalivi begränsade antal remissinsianser som har yttrat sig på denna punkt. Några unser utt begreppei mjukduiu ursvårt utidefinieru. En insiuns unser emellertid alt den definition UV begreppet mjukduiu som kommittén hur gjort väl täcker de uppgifier som åsyftas och anser alt 4 ij dalalagen bör kompletteras med regler som närmare än vad nu är fullel anger rälien ull registrera sådana dala. En remissinsians anser atl regislrering av uppgifter om ras och härkomsi bör fö ske endasl om särskilda skäl föreligger.

För egen del ansluter jag mig lill DäLK:s bedömning och förordar all del av kommittén föreslagna tillägget förs in i 6 § duiulagen. Förekomsten av mjukdala i ett lillämnat regisier bör alliså föranleda en särskili noggrann prövning också i fråga om behovei av föreskrifter. Sådana föreskrifter kan som DALK framhåller gälla t. ex. saltet för insamling och utlämnande av uppgifier, skyldighet atl i förekommande utdata på något sätt markera atl uppgifternas riktighet ärosäker, skyldighet all underrätta den registrerade om uppgifternas förekomst osv.

Med anledning av vissa uttalanden vid remissbehandlingen vill jag framhålla au del med den reglering som jag nu har förordat inte är nödvändigi

Prop.  1978/79:109

22

alt definiera begreppet mjukdata i lagtexien. Jag delar emellertid DALK:s uppfattning i fråga om vilka uppgifier som bör belraklas som mjukdala. Huruvida sådana uppgifter skall få registreras eller underkaslas särskilda föreskrifter får givetvis avgöras från fall lill fall.

Något skäl att i 4 ij datalagen särskilt ange ras och härkomst anserjag inte föreligga. Redan enligt nu gällande regler är en ingående prövning möjlig när fråga är om tillstånd atl registrera sådana uppgifter.

2.5 Modifiering av tillsiåndskravet

Redan vid tillkomsten av datalagen diskuterades huruvida vissa enklare typer av regisier, t. ex. medlemsregister och hyresregister, borde kunna undanlas från lillsiåndslvångei och i stället göras lill föremål för eu enklare anmälningsförfarande. Särskilt med hänsyn till svårigheterna all klart avgränsa vilka typer av register som i så fall borde komma i fråga ansågs det emellenid vara mest rationellt atl låta formligt tillståndstvång gälla beträf­fande alla typer av regisier. Samtidigt kvarstod dock ett kruv på all registren inte borde behandlas på ett mer omsiändligi och lidskrävande säll än nödvändigi. Deua krav borde kunna lillgodoses genom en mera summarisk tillståndsprövning beiräffande vissa typer av register, som kunde bedömas vara föga känsliga från integriletsskyddssynpunkl.

Alla personregister, med undantag för register vars inrättande beslutats av Stalsmaklerna, omfattas således f n. av lillslåndskravei i datalagen. Som förulsailes vid dalalagens tillkomst har emellerlid datainspektionen fåll möjlighel all göra en enklare prövning beiräffande regisier som kan bedömas vara mindre känsliga. Enligi 2 § datakungörelsen (1973:291) skall visserligen ansökan om lillsiånd all inrätta eller föra personregisier innehålla ell slorl anial uppgifter. Med slöd av paragrafens andra siycke kan emellerlid dalainspektionen medge undanlag frän eit eller fiera av de krav som anges i paragrafen. Dalainspeklionen kan vidare enligi 7 >; meddela ytteriigare föreskrifter för lillämpningen av dalalagen. Enligt 11 § instruktionen för dalainspeklionen gäller däruiöver au ärende om tillstånd au inrätta eller föra personregisier som innefattar förteckning över medlemmar, anställda, hyresgäster, försäkrade eller andru kunder bör uvgörus uv annan tjänsteman än inspektionens chef, om inte särskilda skäl föranleder annal.

Med Slöd av de nu angivna reglerna tillämpar datainspektionen sedan fiera år ett förenklat ansöknings- och lillslåndsförfarande i fråga om mindre integriteiskänsligaregisterav lyp medlemsregister och kundregister, det s. k. förenklade förfarandet. Närmare regler om vilka regisier som omfattas av detla förenklade förfarande och vilka villkor som måsle vara uppfyllda i övrigt finns i datainspektionens föreskrifier och anvisningar av den 20 augusti 1975 lill datalagen.' Del förenklade förfarandet gäller i fråga om

' Föreskrifterna och anvisningarna har tagits in som bilaga 8 i kommitténs betän­kande.

Prop.  1978/79:109

23

följande typer av regisier (inklusive reskonirarcgister):

-  abonneniregisier

-

faktureringsregister

-

kundregister

-

leverantörsregisler -- hyresregister

-  löneregister

-

personalregister

-

medlemsregister eller därmed jämställt register.

För bank- och försäkringskundregister gäller eu särskilt förenklat förfa­rande. Detsamma gäller numera även för vissa gallupundersökningar, s. k. omnibusundersökningar. Skall bearbetning ske utomlands, krävs dock fullständig ansökan även beträffande register som annurs omfutlus av del förenklade förfarandet.

Enligt datainspektionens beräkning harca 20 000 ärenden enligt datalagen kommii in lill inspekiionen under de fyra första budgetår, som inspektionen har arbetat. Av dessa ärenden har ca 18 000 avgjorts. Omkring 65 proceni av ärendena har bedömts avse register som faller under det förenklade förfarandet, medan återstoden ofta har sagts vara mycket arbetskrävande. Enligt inspektionens mening kan det förenklade förfarandet utvecklas ytterligare.

Även om skillnaderna jämfört med del nuvarande förenklade förfarandet i praktiken inic skulle bli stora, är del enligt DALK:s mening ändå motiverat att nu överväga om inte eu anmälningsförfarande i vissa fall kan ersätta kravet på formellt tillstånd. Ell sådani anmälningsförfarande bör bygga på erfarenhelerna av det förenklade förfarandel. De register som i forlsällningen bör kunna komma i fråga för eu anmälningsförfarande är enligt DALK i lörstu hand abonnentregister, faktureringsregister, kundregister, hyresre­gister och medlemsregister. DALK föreslår sålunda utt en anmälan lill datainspektionen skall vara tillräcklig beträffande viss typ av personregister, om del med hänsyn till ändamålet med registret, till de personuppgifter som skall ingå i registret och till dess uiformning i övrigt är uppenbart atl risk för otillbörligt intrång i regisirerads personliga iniegriiel inte uppkommer genom atl registrei inrättas och förs.

Som framgår av remissammansiällningen är de fiesta inslanser som har yilrai sig i frågan posiliva lill någon form av förenkling av förfarandel. Två instanser avslyrker förslaget. Datainspektionen förklarar sig inte ha något alt erinra mot förslaget men påpekar samiidigi, liksom DALK har gjort, att del endasl ger marginella lättnader för de regisieransvariga och för dalainspek­lionen i förhållande lill dei gällande s. k. förenklade ansökningsförfaran­del.

Föregen del villjag till en början erinra om vadjag inledningsvis hur anfört om att ändringar i datalagen nu bör göras bara om de medför påtagliga fördelar

Prop.  1978/79:109

24

jämfört med nuvarande förhållanden. De skäl som har anföris lill siöd för ändringsförslaget i dennu del har inte övertygat mig om att några sådana påtagliga fördelar skulle uppnås, om förslaget genomförs. Jag har särskili fasl mig vid vad dalainspeklionen haranförl i sill remissyttrande. Härtill kommer all fiera av de remissinsianser som i och för sig är posiliva till förslaget har påpekal all del inie är godiagbarl i nuvarande uiformning, efiersom det inte tillräckligt klart anger var gränsen går mellan lillslåndspliktiga och icke tillståndspliktiga register. Jag finner alllså att de skäl som vid datalagens lillkomsi anfördes mol all införa ell anmälningsförfarande allljäml är bärande. Med hänsyn härtill och lill att de lättnader som åsyftas med förslaget kan komma att uppnås på eu annal säu, om en generell personregislerlag­sliftning införs, anserjag atl DALK:s förslag i denna del inie bör genomfö­ras.

2.6 Underrättelse till registrerad om innehållet i personregister

Enligt 10 § datalagen skall den regisieransvarige på begäran av registrerad så snarl del kan ske underrätta den senare om innehållei i personuppgift som ingår i personregisirel och innefattar upplysning om honom. Om sådan underrättelse har lämnals, behöver ny underrättelse inte lämnas lil! samme regisirerade förrän 12 månader därefter. Sådan underrättelse skall lämnas ulan kostnad för den registrerade. Dalainspektionen får dock i fråga om vissl slag av personuppgifter medge alt avgift las ut om särskilda skäl föreligger. Bestämmelserna i paragrafen gäller inte uppgifi som enligt lag eller annan författning eller enligt myndighets beslul som har meddelals med slöd av författning inte får lämnas ut lill den regisirerade.

DALK har vid sin genomgång av datalagen funnil all den nuvarande ulformningen av 10 § allljäml ulgör den lämpligaste avvägningen när del gäller all å ena sidan lillgodose kravel på insyn i personregisier och all å andra sidan begränsa kostnaderna och andra nackdelar som följer av detta krav. Kommittén har emellertid kommit till slutsatsen atl det kan finnas fall då smärre lättnader i underrättelseskyldigheten undantagsvis kan vara befogade ulan all syftei med lagrummei tunnas ut eller risk för otillbörligt iniegriteis-inlrång uppslår. DALK har därför föreslagil ell lillägg lill besiämmelsen av innebörd alt underrättelseskyldigheten inte gäller, om det i fråga om visst slag av personuppgifter är uppenbart att undertällelse kan underlåtas ulan all risk för otillböriigl inirång i regisirerads personliga iniegriiel uppkommer. Underrättelse för emellertid enligi förslagei underiåias bara efter medgivande av dalainspektionen i varje särskilt fall. Förslagei lar sikie på främsi regisier av korlare varaktighet för lesiändamål eller vetenskaplig forskning och siaiislikproduklion. Undantagsregeln bör enligt förslaget också kunna tillämpas i fråga om register för s. k. loggning och s. k. back-up. Avsiklen ar alt bestämmelsen skall tillämpas mycket restriktivt och endasl i fall då huvudregeln i lagrummei leder lill uppenbart orimliga konsekvenser.

Prop.  1978/79:109

25

Vid remissbehandlingen har förslaget fått ett blandat mottagande. Några remissinstanser tillstyrker förslaget, andru avstyrker del. Bland de tillsiyr-kande finns vissa som anser au förslagets lagtext bör förtydligas, så att det klarare framgår vilka lyper av regisier och uppgifter som avses. En remissinstans uppger alt det på senare lid pä marknaden har förekomniii företag som erbjuder sig all mot viss ersättning begära 10 §-uilag åt personer som vänder sig lill förelagel. 1 eil par yttranden berörs frågan vid vilken tidpunkt i ett registers successiva uppbyggnad som underrättelseskyldig­heten inträder. Datainspektionen anser atl det i datalagen bör slås fasl att den som inte är registrerad i ett visst regisier har rält att på begäran få besked härom. Flera exempel på fall där lättnader i underrättelseskyldigheten bör medges lämnas också.

Enligt min mening är regeln i 10 ij dalalagen en av de viktigaste bestämmelserna i denna lag. Som någon remissinstans har framhållit kan det synas oförenligt med ett av datalagstiftningens viktigaste syften, dvs. alt bland allmänheten förhindra oro inför ADB-registrering av personuppgifter, att införa undantag från underrättelseskyldigheten. Den nuvarande regeln har säkerligen en viktig psykologisk effekt i detla avseende. Å andra sidan slår del klart, bl. a. genom de exempel som har lämnals under remissbehand­lingen, att underrälteLseskyldigheten i en del fall kan orsaka den regisieran­svarige olägenheter eller kostnader som är orimliga i förhållande till nyttan för de regisirerade. Erfarenhelerna visar sålunda all den nuvarande underrättel­seskyldigheten är alllför kategorisk. En begränsad möjlighel all underlåla underrättelse bör därför öppnas. Jag kan i och för sig insiämma i att del skulle vara värdefulli om undanlagsfallen kunde anges klarare i lagtexien än vad DALK har föreslagit. Emellertid är del - särskili med hänsyn till den skiftande terminologi och till de skiftande sysiem och metoder som används i samband med ADB - knappasl möjligl att nu åsludkomma en mera preciserad reglering än den som innefattas i förslaget. Jag förordar alltså att det i 10 § dalalagen las upp en regel som innebär atl underrättelse kan få underlålus, om det i frågu om visst slug av personuppgifter är uppenbart att underrättelse kan underlåtas på grund av uti det inte föreligger någon risk för otillböriigl intrång i regisireruds personligu integritet. I likhet med DALK anser jag alt del bör ankomma på dalainspektionen ull pröva huruvida undantag från huvudregeln skall få ske. Därigenom skapas garantier för atl otillbörligt intrång i personlig integritet inte uppkommer, samiidigi som regelns karaklär av undaniagsbesiämmelse undersiryks. Till denna och övriga frågor i ansluining lill paragrafen ålerkommer jag i specialmolive­ringen.

All vissa förelag erbjuder sig alt mot ersäuning begära 10 ij-uttag åt personer som vänder sig till förelaget kan uppfattas som ett otillbörligt sätt att slå myni av regler som värnarom enskildas integritet. Enligt min mening kan mun emellertid inte förmena den enskilde att genom ombud ulöva sin räll enligt paragrafen. Skulle det framdeles visa sig atl del finns behov av atl

Prop.  1978/79:109

26

ingripa mol företeelsen, får övervägas vilka ålgärder som lämpligen bör vidtas.

2.7 Nya tillämpningsområden för ADB och konsekvenser för datalagen

Som framgår av det föregående anser DALK att den rättsliga regleringen av personregistreringen inom förvaltningen och i näringslivet på sikl sannolikt bör ske utan att registreringstekniken tillmäts avgörande betydelse. 1 avvaktan på en generell lagstiftning bör emellertid ändamålet med datalagen vuru ull regleru personregislrering som sker med ADB. Lugens tillämpnings­område bör dock inte vuru mera vidsträckt än som betingas av kravet på tillräckligt skydd mot riskerna lor otillbörligt intrång i personlig integritet. Redan om några år kommer förmodligen behandlingen av personanknuien information inom förvaltningen och i näringslivet uti ske inte buru med den nu gängse ADB-lekniken utan också med ADB-leknik som från inlegritels­synpunkl är betydligt enklare och harmlösare. Om man inte beaktar della, får man enligt kommittén sannolikt en udminislruiiv konirolluppurat som inie behövs för all lillgodose del nyss nämnda kravel på skydd. DALK anser därför att dalalagen bör innehålla regler som medger vissa undanlag från lagens kontrollsystem för sådana tillämpningar som visseriigen formellt är all anse som personregislrering i lagens mening men som inte kan antas innebära risk för inlegritelsinlrång. Som exempel nämns bl. a. s. k. kontors-datorer och s. k. hemdatorer eller privaidatorer. Samtidigt konsiaterar kommittén emellerlid att utvecklingen på koniorsdaiorsidan eller i övrigi när del gäller nya tillämpningsområden för ADB hittills inie har kommii så långl att det f n. är möjligl all i datalagen ange vilka former av personregislrering med ADB som kan undanlas från lagens tillämpningsområde. För all ändå undvika onödig byråkrati behövs därför enligt kommiuén en regel i datalagen som gör det möjligt atl, efter hand som erfarenheler vinns, från lagens lillståndskrav och den anmälningsskyldighei som kommittén har föreslagit undania vissa beslämda former av enklare personregislrering. Kommittén anser emellerlid au reglerna om den regisleransvariges skyldigheler, om lillsyn m. m. saml om slraff och skadestånd m. m. börgälla också i fråga om register som omfattas av undantaget.

Sammanfattningsvis föreslår DALK au i dalalagen skall införas en regel av innebörd atl regeringen får föreskriva att bestämmelserna om tillstånd och anmälan inte skall äga lillämpning i fråga om personregisier som förs med användning av viss beslämd leknisk uiruslning, om del med hänsyn till utrustningens art och utförandel av den automatiska databehandlingen samt omsländighelerna i övrigt är uppenbart au registret inte medför risk för otillböriigt intrång i regisirerads personliga integritet.

DALK:s lorslag har berörts av endast ett fålal remissinstanser. Bland dem råder en knapp majoritet lor förslaget. En av de remissinstanser som stöder förslaget anser emellerlid atl siörre vikt bör läggas vid personregistrets storlek

Prop.  1978/79:109

27

och syfte an vid vilken teknisk utrustning som används. De som avstyrker förslaget anser att det inte är klariagi att undantagsregeln behövs och att det saknas underlag för en klar beskrivning av undantagsfallen i'"lagtexien. Datainspektionen anser au det förmodligen är ofrånkoniligl att skapa möjlighet att ge dispens från vissa regler i datalagen. Inspektionen anseratt della är principiellt olyckligt och understryker behovet av en personregis­terlag som inte tillägger registreringstekniken avgörande belydelse.

För egen del instämmer jag i vad DALK hur unförl om behovet uv undantag från dalalagens lillsiåndskruv. I likhel med kommittén befarar jag au en lillämpning av datalagen i dess nuvarande form inom en snar framlid annars kommer au leda lill onödig byråkrati. Det finns redan i dag personregisier som förs med ADB och som är helt harmlösa från inlegritels­synpunkl. 1 dalalagen bör därför införas en regel .som gör det möjligt all undanta vissa register från tillståndskravet.

Mol den av DALK föreslagna regeln kan invändas alt den inte tillräckligt klart anger vilka fall som avses bli undantagna. Enligt min mening skulle del emellerlid stöta på stora svårigheter att på annat sätt än genom en generell beslämmelse ange under vilka förutsättningar lillslåndsplikten inie skall gälla. Skälet härtill är framför allt atl varje annan lösning med nödvändighet måste bli utomordentligt detaljerad. Avgörande för frågan huruvida ell visst register skall få undantas från tillslåndsplikien är nämligen inte bara vilken typ av leknisk utrustning som används vid behandlingen, utan också vilka bearbetningar som kan utföras med denna och vilka kopplingar till annan utrustning som fakiiski kan göras i del enskilda fallel. Jag anserdärför alt del är tillräckligt all i lagen la upp en generell regel som medger undanlag från lillslåndsplikten i sådana fall där personregister förs med viss bestämd teknisk uiruslning och dur del med hänsyn lill ulmstningens urt, till uiförundet av den auiomaiiska dalabehandlingen och lill regisireis uiform­ning i övrigi framslär som uppenbart att otillbörligt inirång i regisirerads personliga integritet inte skall uppkomma. Regeringen kan sedan bemyndiga datainspektionen att meddela verkställighetsföreskrifter som preciserar innehållet i del allmänna stadgandet i lagen. Jag återkommer lill detta i specialmotiveringen.

3 Upprättat lagförslag

1 enlighet med vad jag nu har union har inom jusliliedeparlemenlet upprättals förslag lill lag om ändring i datalagen (1973:289).

4 Specialmotivering

De ändringar i dalalagen somjag nu föreslår innebär följande. 1 2 § försia slyckel slås fasl atl tillstånd av datainspektionen krävs redan vid insamling av uppgifier som skall ingå i personregisier. I 2 ff iredje och fjärde slyckena har

Prop. 1978/79:109

28

lagits upp besiämmelser som molsvarar 27 ij i DäLK:s

förslag. Innebörden i bestämmelserna ar att vissa enklare former av personregister undantas från tillsiåndskravet enligt paragrafens försia siycke. Denna ändring föranleder följdändringar i 12, 18, 20 och 22 §ff. Ändringen i 3 § innebär alt ytterligare självsländiga grunder för lillslåndsprövningen anges i dalalagen. Besiäm­melsen i 3a§ i dess nya lydelse innebär alt begränsningen till sådana personregister som omfattar belydande del av befolkningen i rikel eller i område därav upphävs. 1 6.s har tagits upp en ny regel, som innebär atl datainspektionen särskilt skall uppmärksamma behovei av föreskrifter i sådana fall där personregisier innehåller s. k. mjukdata. Bestämmelserna i 10 § har ändrats så all det klart framgår atl den som är regisieransvarig har skyldighei alt på begäran av enskild lämna underrättelse huruvida person­registret innehåller upplysning om honom eller ej. Föreskrifter om vissa lättnader i underrällelseskyldighelen enligi paragrafen har lagils upp i ell nyll Gärde stycke. Genom en ändring i 13 § klargörs all lyslnadspliklen gäller inie bara den som har lagit befattning med personregisier ulan också den som har lagil befattning med uppgifter som har samlals in för att ingå i personregis­ter.

I förslaget saknas motsvarigheter lill 26 och 28 §§ i DäLK:s förslag. Skälen härtill har redovisals i den allmänna motiveringen (avsnitten 2.3 och 2.5). Inte heller DALK:s förslag lill ny 29 § har någon motsvarighet i departements­förslagel. Föreskrifien, som endast slår fasl vad som redan gäller enligt regeringsformen, har inte ansetts nödvändig. Bestämmelsen i 19 § datalagen skall enligt det nyligen lill lagrådet remitterade förslaget lill ny sekreiesslag ersättas av regler i den lagen. Förslag om att upphäva 19 § datalagen bör emellerlid inte läggas fram nu ulan samtidigt med övriga följdändringar till sekretesslagen.

I betänkandet och under remissbehandlingen har åtskilliga frågor, utöver dem som redan har behandlals, lagiis upp till behandling. Jag vill här kort beröra några av dessa.

Enligt 25 § dalulugen får lulun mol dulainspeklionens beslut föras hos regeringen genom besvär.Av 11 § förvultningslugenl 1971:290) frumgår ull lalan mol ett sådani beslul av myndighei som kan överklagas genom besvär får föras av den som beslutet angår, om det hur gåll honom emoi. Del innebär ull den regisierunsvarige kan föra lalun moi eu för honom negaiivi beslul av duluinspeklionen. Den regislrerude unses däremoi inie ha besvärsräll i lillslåndsärenden. För atl iniegriieisiniressena skall tillgodoses innehåller därför den nämnda paragrafen i datalagen en föreskrift om rätt för JK att föra lalan mol datainspektionens beslut för atl la tillvuru ullmänna inlressen.

DALK har övervägt alt införa bestämmelser om laleräit för enskilda registrerade och för iniresseorganisaiioner men har avslålt från att lägga fram något förslag om delta. Denna ståndpunkt har vid remissbehandlingen kritiserats av LO och TCO. Organisalionerna anser atl arbetstagarorganisa­Uon bör ges besvärsrätl, i den mån suken rör medlemmurnus iniresse och

Prop. 1978/79:109

29

organisationen tidigare har yttrat sig i tillslåndsärendel.

Som jug lidigare hur union (avsnilt 2.1) unser jag att de anställdas medverkan vid inrättandet av personalregister bör lösas inom ramen för medbestämmandelagstiftningen. Härtill kommer alt frågan om besvärsräll för intresseorganisationer m. fi. i fall där beslutet inte kan sagas "angå" dem i förvaltningslagens mening måsle ses i ett vidare perspektiv. Kommittén (Ju 1978:09) lor översyn av förvaltningslagen m. m., som enligt sina direktiv bl. a. har all se över besvärslorfarandei, lorde komma au ta upp frågan lill behandling. Jag är alllså inte beredd all nu föreslå någon ändring i fråga om besvärsrälten. 1 sammanhanget vill jag dock nämna att det kan vara lämpligt alt - såsom också har föreslagils i en reservation lill DALK:s belänkande - datainspektionen i anslutning till besvärshunvisningen i sina beslut upplyser om alt JK har klagorätt.

Enligt 11 ij första stycket datalagen krävs dalainspektionens medgivande till u 1 läm nande av person u ppgi ft, om del finns anledning anta att personuppgift skall användas för auiomalisk dalabehandling i utlandet. Också den som avser att sända primärmalerial utomlands för databehandling och som vill ha resultatet av denna behandling i form av listor eller på annal medium som inte är all belrakia som ADB-medium skall enligi datainspektionens praxis ha både lillsiånd enligt 3 § datalagen och medgi­vande enligt 

II 

§. Inspekiionen anser alt det är sannolikt atl en del regisieransvariga inte har uppmärksammat deua och har ifrågasatt om inte datalagen bör förtydligas på denna punkl. DALK haremellertid funnil alt det r n. inte är påkallal med någon ändring av paragrafen. En remissinstans har riktat invändningar mol kommitténs slällningslagande (se bilaga 3 avsniii 19.3.2).

För min del anserjag atl 11 § försia siyckei andra meningen dalalagen är lillämplig på personuppgifter vare sig uppgifterna ingår i personregisier i datalagens mening eller inte. Deua kommer till klart uitryck i lagtexten. Skälet lill all iveksamhel möjligen råder på denna punkl är därför snarare all 2 ;j datalagen inte tillräckligt klarl utsäger all lillsiånd av datainspektionen krävs redan vid insamling av uppgifter som skall ingå i personregister. I del följande föreslår jag au sisinämnda beslämmelse förtydligas så alt della förhållande framgår. Någon ändring av i I ij dalalagen anser jag alllså inie behövlig. Till denna beslämmelse kan emellertid finnas anledning all åierkomma när resuliaiei av det pågående arbeiei i Europarådei och OECD föreligger (jfr avsnitt 2.1).

DALK har tagil upp reglerna i 21 och 23 §§ datalagen om d aia i n l rå ng och skadesiånd lill behandling. Kommiuén konstaterar härvid att man saknar praklisk erfarenhel av dessa regler och att det inte finns tillräckliga skäl att ändå göra ändring i dem. Detla ställningstagande har kritiserats i några remissyttranden (se bilaga 3 avsnitt 19.3.6).

Beiräffande straffbestämmelsen anserjag att den även i fortsättningen bör vara subsidiär till brottsbalkens regler. Det finns nämligen ingen anledning

Prop. 1978/79:109

30

till att brotl som faller under de allmänna slrafföestämmelserna i balken skall särbehandlas enbarl därför alt ADB har använts som hjälpmedel vid brottet eller utgjort en föruisättning fördetia. Jag delar emellertid uppfattningen all både sirafrbesianimclserna och skadesiåndsreglerna bör ses över. 1 synnerhet de senare reglerna är i behov av en meru inträngande undersökning. En sådan undersökning bör enligt min mening göras i samband med att frågan om en generell lagstiftning om personregister utreds.

Med anledning av alt några remissinstanser har tagit upp frågan om datainspektionens sammansäitning (se bilaga 3 avsnitt 19.8) vill jag framhålla att även denna fråga bör övervägas i samband med utredningen om en generell lagstiftning om personregisier.

2S

Enligt paragrafens./ö/s/o siycke får personregisier inte inrättas eller föras ulan tillstånd av datainspektionen. Genom eti tillägg till stycket slås nu fast alt tillstånd av dalainspeklionen krävs redan vid insamling av uppgifter som skall ingå i personregisier.

Enligi min mening innebär regeln i 2 ij i dess gällande lydelse all uppgifter som skall bearbetas med hjälp av ADB inie får samlas in ulan all dalainspeklionen har meddelal lillsiånd lill det. Della framgår av att personregisier inte får inrälias ulan lillsiånd (jfr prop. 1973:33 s. 120). Dalainspeklionen anser emellerlid all del finns anledning alt förtydliga paragrafen så all della förhållande framgår klarare.

Det är självfallet av vikt all uppgiftsinsamlingen lill ell planerat register inte börjar innan datainspektionen har tagit ställning till registret. Uppgifts­insamlingen kan nämligen redan i sig innebära risk för otillbörligt intrång i vederbörandes personliga integritet. Genom atl den regisieransvarige på ett tidigt stadium vänder sig till datainspektionen får denna också möjlighet att påverka sättet för uppgiftsinsamlingen genom föreskrifter enligt 6§ försia slyckel 

I. 

Även om della alllså kan åsladkommas redan inom ramen för gällande rätt, delar jag daiainspekiionens uppfattning au 2 § bör förtydligas. I paragrafen har sålunda gjorls ell lillägg som klargör att också insamling av personuppgifter för behandling med hjälp av ADB är tillståndspliktig.

För all bestämmelsen skall bli tillämplig fordras all den regisieransvarige redan när insamlingen börjar har klan för sig atl uppgiftema skall behandlas med ADB. I allmänhet torde någon iveksamhel ime behöva uppkomma huruvida tillstånd krävs eller inte. Redan de planerade insamlingsmetoderna bör ge svar på denna fråga. Det kan emellerlid inie uteslutas att det förekommer fall där den regisieransvarige först under pågående insamling eller när insamlingen är avslutad finner all dalabehandlingen av olika skäl bör ske med ADB och inte på annal säu. Dessa fall bör enligi min mening bedömas på samma sätt som nar innehavaren av t. ex. ett manuellt regisier överväger au föra över deua på maskinläsbart medium, dvs. tillståndsplikt

Prop. 1978/79:109

31

intriider när den regisieransvarige beslutar sig för att övergå till ADB och innan han påbörjar överföringen.

Huruvida databehandlingen av de insamlade uppgifterna skall ske i Sverige eller utomlands .saknar betydelse för lillämpningen av förevarande paragraf Insamling av uppgifter som skall sändas ulomlands för automatisk databe­handling där får alltså inte ske utan datainspektionens tillstånd. Som framgår av 11 ij första siycket får personuppgift som skall användas för automatisk databehandling i utlandet lämnas ut endast efter medgivande av dalainspek­lionen. Innebörden i detia stadgande är att personuppgifter som har samlals in för au behandlas med ADB men som ännu inte ingår i personregister i dalalagens mening inie lär föras ulomlands för dalabehandling ulan särskili medgivande enligi 

II 

ij. Någoi hinder mot att medgivande lämnas redan i tillslåndsärendel föreligger givetvis inte.

Jag vill framhålla alt ändringen i 2 ij första siycket endast är ett förtydligande av vad som redan gäller i dag. Någon motsvarande ändring behöver inte göras på övriga ställen i dalalagen där uttrycket "inrätta och föra" personregister förekommer. Under begreppei inrällande av personre­gisier faller som jag lidigare har sagi också insamlande av personuppgifter, om avsiklen är all de skall ingå i eu sådani regisier. Alt insamling av personuppgifter som kräver tillstånd är strafföar, om tillstånd saknas, följer sålunda av 20 ij I, och au uppgifter som har samlats in utan tillstånd kan förklaras förverkade följer av 22 §.

Bestämmelserna i tredje och fjärde slyckena molsvarar 27 ij i DALK;s förslag. Reglerna innebär all vissa enklare former av personregister undantas från tillsiåndskravet enligt paragrafens första stycke. Bakgrunden till bestäm­melserna har redovisals i den allmänna moiiveringen (avsnilt 2.7).

En förutsäuning för all lillslåndspliki inie skall föreligga är all del med hänsyn lill utförandet av den automatiska databehandlingen och lill registrets uiformning i övrigi framslär som uppenbart au olillböriigt intrång i regisirerads personliga integritet inte skall uppkomma. Som ytterligare föruisättning föreskrivs atl registret skall föras med viss bestämd leknisk utrustning. Denna bör vara av enklare slag. Som exempel på utrustning som bör kunna räknas hit vill jag nämna skrivautomater och andra system för framställning av text och dokument (s. k. ordbehandling), datorutrustning för grafisk produklion, s. k. koniorsdalorer samt vissa datoriserade konferens­system, s. k. telekonferenssysiem. Också vissa kassa register inom detaljhan­deln bör kunna falla under bestämmelsen. En förutsättning för alt undan­lagsregeln skall vara lillämplig på uiruslning av della slag bör dock vara att dalabehandlingen sker med hjälp av slandardprogram eller andra progiam som endasl innebär begränsade bearbeiningsmöjligheter. Om utrustningen i del enskildu fallet har lorseits med andra program eller kopplats till annan utrustning som möjliggör mera omfaitande bearbetning, är undanlagsregeln alltså inte lillämplig.

I likhel med DALK villjag belöna au kravel på att undantag uppenbart inte

Prop. 1978/79:109

32

lär innebära risk för otillbörligt intrång i personlig integritet betyder all regeln skall tillämpas resirikiivi.

Som jug har framhållit i den allmänna motiveringen bör regeringen bemyndiga datainspektionen att meddela närmare föreskrifter rörande tillämpningen av bestämmelsen i iredje stycket. Även om regeringen redan med stöd av regeringsformen har möjlighel atl överlåta åt underordnad myndighei all meddela verkställigheisföreskrifter, anserjag alt del i klarhe­tens intresse bör framgå av förevarande paragraf all närmare föreskrifter för lillämpningen finns (se fjärde stycket). Ätt datainspektionen kan meddela föreskrifter följer av 7 ij datakungörelsen. Självfallet möler del inte något hinder mot all dalainspeklionen föreslår regeringen alt föreskrifterna tas in i dalakungöreisen, om deila skulle vara ändamålsenligt.

Avslutningsvis vill jag framhålla alt undantagsregeln endast innebär att personregisier som uppfyller fordringarna enligt tredje slyckel undanlas från kravel på tillstånd. Reglerna i datalagen om den registeransvariges skyldig­heter, om tillsyn m. m. saml om slraff och skadestånd gäller alltså i tillämpligu delar, även om något tillstånd inte krävs för all registret skall få föras. Skulle registerföringen leda till intrång i personlig integritet eller finns del anledning anta alt sådunl inirång skull uppkommu, kan dalainspektionen med stöd av 18 § iredje siyckei i dess föreslagna lydelse förbjuda fortsatt förande av registrei. Registrei kan också förklaras förverkal med slöd av 22 §, om del har förts i strid mol sådani förbud och del inie är obilligt. Om den registeransvarige vill fortsätta atl föra regisirel, har han giveivis möjlighel all hos dalainspeklionen ansöka om lillsiånd i vanlig ordning. Eti bifall lill en sådan ansökan kan mycket väl tänkas, efiersom dalainspeklionen då kan meddela de föreskrifter som behövs för alt förebygga risk för otillböriigt inirång i personlig integritet.

3

§

Ändringen innebär atl ytterligare självständiga grunder för tillståndspröv­ningen anges i paragrafen. Förslaget har behandlals i den allmänna motive­ringen (avsniii 2.2).

Enligt den nya bestämmelsen i andra stycket försia meningen skall vid lillslåndsprövningen särskili beakias hur och från vem de uppgifter som skall ingå i regisirel inhämias. Della innebär, somjag har framhållil i den allmänna moiiveringen, ail en särskili noggrann prövning skall göras, om de uppgifier som skall ingå i ell lillämnal regisier ursprungligen har samlals in för annal ändamål än del som skall lillgodoses med del ukluellu regisirel. Syftei med detiu är frumför allt all ge uiiryckligl lagslöd åt den restrikliviiel som dalainspektionen redan nu iakttar beiräffande samköming och annat samul-nylljande av daia som sker med hjälp av ADB.

Enligi andra meningen skall vidare särskili beakias all inte andra uppgifier eller andra personer registreras än som svarar mol åndamålel med regis­irel.

Prop. 1978/79:109

33

3a

§

Ändringen innebär alt den nuvarande begränsningen lill personregisier som omfattar belydande del av befolkningen i rikel eller i område därav upphävs. Förslagei har behandlals i den allmänna moiiveringen (avsniii 2.3).

Avsiklen med 3 a § är all reglera rätten all föra omfullunde personregisier. Genom bestämmelsen uppslälls en presumtion att den som bedriver viss verksamhet saknar anledning all registrera alla eller ett betydande antal av de personer som är bosatlu inom riket eller inom visst område av detta. Som framgår av den allmänna moiiveringen har vissa tolkningsproblem uppkom­mil vid lillämpningen uv bestämmelsen. Vidure kun den i paragrafen föreskrivna begränsningen lill personregisier som omfattar betydande del av befolkningen i riket eller i område därav leda till godtyckliga resultat. Den angivna begränsningen har därför fött utgå ur paragrafen. Innebörden härav är atl personkretsens omfallning fullt ut får tillmätas självsiändig betydelse vid tillståndsprövningen.

Genom den nu föreslagna ändringen åstadkommer man enligt min mening en bätire samordning mellan de bestämmelser i dalalagen som reglerar tillståndsprövningen. Enligt den grundläggande regeln i 3 § skull dalainspek­lionen bl. a. beuklu ull inte andra uppgifier eller andra personer registreras än som står i överensstämmelse med registrets ändamål. Av 4 § följer, oavsett vad ändamålet är, atl särskilda inskränkningar gäller i rätlen att inrätta personregisier som innehåller uppgifier av särskilt inlegrilelskänslig nalur. Genom 3 a § i dess nya lydelse begränsas slutligen rätten att föra personre­gister som innehåller uppgifter om andra personer än sådana som på visst sätt har anknytning till den registeransvarige. Även detla gäller oavsett vad registret har för ändamål.

1 samband med ändringen har paragrafen justerats redaktionellt. Någon ändring i sak är här inte avsedd. Regeln gäller sålunda liksom hittills inie bara enskilda utan också allmänna register. Att särskilt nämna all tillstånd för meddelas, om de som avses bli registrerade samiycker till registreringen, anser jag inte nödvändigt. Om samlycke föreligger, lorde de som skall registreras i allmänhet vara hänföriiga lill någon av de personkalegorier som nämns i paragrufen. Samlycke kun också vara ett särskilt skäl all lillåta registrei. Rörunde bestämmelsens innebörd i övrigi hunvisur jag till prop. 1976/77:27 s. 24 och 25.

6§

Som jag har framhållit i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4) bör förekomslen av mjukdata i ett lillämnat register föranleda en särskilt noggrann prövning också i fråga om behovet av föreskrifier. En regel av denna innebörd har tagits upp i ell nytt andra stycke i paragrafen.

3 Riksdagen 1978/79. 1 sami Nr 109

Prop. 1978/79:109

34

1 fråga om regelns innebörd hänvisar jag i försia hand lill den allmänna moiiveringen. Med anledning av an fiera remissinsianser i sina yttranden har tagit upp frågan om en definition av begreppet mjukdala vill jag ånyo påpeka all del inie är nödvändigi all i lagiexien närmare ange vilka dala som avses. Regeln skall nämligen ses som en erinran lill dalainspeklionen om all särskili uppmärksamma behovei av föreskrifter i fall då personregisier innehåller personuppgift som ulgör omdöme eller annan värderande upplysning om den registrerade. Det ankommer sedan på inspektionen all från fall till fall bedöma behovet av föreskrifter. Atl vissa dala alltid måste belraklas som särskili känsliga från inlegritelssynpunkl slår enligt min mening klarl. Exempel på sådana dala har lämnals i den allmänna moiiveringen. Vid prövningen av om behov föreligger av föreskrifier kan emellerlid inie bortses från regisireis karaklär och användningsområde saml andra omsländigheier som skiftar från fall lill fall. Som ett exempel kan nämnas all frågan huruvida särskilda föreskrifter behövs rörande lagring och ullämnandeav uppgifterom formåliserande beiyg från genomgången uibildning vid skolor och universitet kan få bedömas olika beroende på om den regisieransvarige är läroanstalten i fråga eller någon annan.

10 §

Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6) anser datainspek­tionen all del i dalalagen bör slås fasl atl den som inte är registrerad i vissl regisier har rätt atl på begäran få besked härom. Enligt min mening finns del anledning all ania att avsikten med bestämmelserna i försia siyckei av förevarande paragraf varil alt även den som inte förekommer i ell visst regisier skall ha räll att få uppgift om detta (se SOU 1972:47 s. 70). Jag delar emellerlid datainspektionens uppfattning atl bestämmelsen bör ändras så att della förhållande klart framgår av lugtexien.

Ändringen i förstu siycket medför alt även andra siycket bör ändras. Enligt min mening bör huvudregeln vara atl underrättelse om all någon inte förekommeri regisier-liksom underrättelse om innehållet i personuppgift-skall lämnas ulan kosinad för den enskilde. För alt förebygga missbruk eller atl den registeransvarige åsamkas koslnader som inte kan anses rimliga bör datainspektionen emellertid kunna medge att avgift tas ut i fråga om underrättelse som endast innefattar upplysning om alt någon inte före­kommer i ett personregisier. En sådan möjlighel föreligger redan i dag beiräffande underrättelse om förekommande personuppgifter. Också den nya dispensmöjligheien bör utövas med försiktighet (jfr prop. 1973:33 s. 138).

I fjärde siycket har lagits upp den undantagsregel som har behandlats i avsnitt 2.6 i den allmänna moiiveringen. Regeln bör kunna tillämpas i fråga om vissa myckel kortvariga regisier som förs anlingen i samband med lesler inför inrältandel av personregisier eller för velenskaplig forskning och statistikproduktion. Undantagsregeln bör också kunna lillämpas i fråga om

Prop. 1978/79:109

35

vissa delar av personregisier, t. ex. registreringar över vilka uttag och förändringar som gjorts i ett register, s. k. loggar, och säkerhetskopior uv regisier, s. k. buck-up-regisler.

Jug vill belöna ull undunlagsregeln bör tillämpas mycket restriktivt. Det skall alllså vara uppenbart atl underrättelse kan underiåias på gmnd av att det inte föreligger någon risk för olillböriigt intrång i regisirerads personliga integritet. Frågan måsle av dulainspeklionen prövas i varje enskilt fall och då på begäran av den regisieransvarige.

12§

Enligt förevarande paragraf skall en regisieransvarig lill dalainspeklionen anmäla när han upphör all föra personregisier. Inspektionen föreskriver i sådani fall hur det skall förfaras med registrei. Enligt min mening finns del inget skäl att låla denna föreskrift gälla personregister för vilka något tillstånd över huvud taget inte behövs. I ett nytt andra siycke har därför tagits upp en bestämmelse som innebär alt reglerna i paragrafens första stycke inte skull gälla i fråga om personregister som avses i 2 § tredje siycket.

13

§

Enligt denna paragraf får regisieransvarig eller annan som har lagit befattning med personregister inte obehörigen yppa vud han lill följd därav har fåll vela om enskilds personliga förhållanden.

Datainspektionen har lill DALK framförl ull det kan finnas uniedning all förtydliga innehållet i paragrafen så att det klart kommer lill utiryck atl lystnadsplikten gäller så snart insamling påbörjats av uppgifter som skall bearbetas med hjälp av ADB. DALK har inte ansett ett sådani förtydligande av 13 § dalalagen som datainspektionen ifrågasatt vara påkallat. Däremoi förefaller det enligt kommittén lämpligt att det nu diskuterade förhållandet klargörs närmare i inspektionens föreskrifter och anvisningar (betänkandet s. 280).

Vid remissbehandlingen har JO från principiella synpunkter ifrågasatt om det är lämpligt all avslå från lagreglering. Redan del förhållandet atl datainspektionen, som är den myndighei som i försia hand har ull ta befallning med lagens tillämpning, anser au lagen behöver förtydligas, utgör enligt JO ell starkt skäl för all inte låta texten kvarstå oförändrad.

För egen del anser jag att tystnadsplikt bör gälla så snarl insamling har påbörjats av uppgifter som skall behandlas med ADB. Som framgår uv det föregående föreslår jag atl 2 § försia stycket dalalagen förtydligas så att del klarl framgår alt personuppgifter som skall databehandlas inte får samlas in utun datainspektionens tillstånd. Tillsiåndspliki föreligger alltså redan när insamlingen skall börja. Emellertid uppkommer inte något personregister i datalagens  mening förrän  uppgifterna har överförts  på  maskinläsbart

Prop. 1978/79:109

36

medium (jfr 1 §). Enligt min mening bör därför 13 § datalagen förtydligas så att del framgår atl tystnadsplikten inte bara gällerden som har lagit befattning med personregister ulan också den som har tagil befallning med uppgifter som har samlals in för all ingå i personregister. Försia slyckel hur ändruts i överensstämmelse härmed.

18, 20 och 22 §§

Som jag har anfört i anslutning lill 2 § iredje siycket bör datalagens bestämmelser om den regisleransvariges skyldigheler, om lillsyn m. m., om straff och skadesiånd samt om förverkande gälla även regisier som är undaniagna från tillståndsplikten. Bestämmelserna i 18, 20 och 22 §§ datalagen har ändrats i överensstämmelse härmed.

Ikraftträdande m. m.

Ändringarna bör träda i krafl den 1 juli 1979. De undanlag från kravel på tillstånd som har föreslagits i 2 § iredje siyckei får inga omedelbara konsekvenser för personregisier som redan har inräitats. De tillstånd som har beviljats för sådana register bör sålunda alltjämt gälla. De ändringar som i övrigt har gjorts innebär inte att någon ny prövning av tillstånd som har beviljats är nödvändig. De nya bestämmelserna bör tillämpas vid all prövning som sker efter ikraftträdandet. Mol bakgrund av det anförda synes några övergångsbestämmelser inte behövas.

5 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

all aniaga förslaget till lag om ändring i datalagen (1973:289).

6 Beslut

Regeringen ansluler sig lill föredragandens överväganden och beslutar atl genom proposiiion föreslå riksdagen att antaga det förslag som föredraganden har lagl fram.

Prop. 1978/79:109

37

Bilaga 1

Kommitténs sammanfattning av sitt förslag

22.1  DALKs utredningsuppdrag och elappindelning av arbelel

Frågan om skytltlci fiir privatlivet vitl personregistrering med uinytljande av ADB tippmärksummailes ganska tidigt i vårt land. Offentlighets- och sekrciesslagsiiftningskommittcn (OSK) fick såluntla i maj 1971 i uppdrag atl också överväga lagstiftning rörande pcrsonoricnicrud ADB-information. OSK presenterade sill urbete i denna del i betänkandet (SOU 1972:47) Data och integritet och imder våren 1973 antog riksdagen ett förslag till en särskild datalag (prop. 1973:33. KU 19. rskr 131). Dalulugen (1973:289) blev interna­tionellt sett eu pionjärvcrk på sitt område.

Vid tillkomsten av datalagen gjordes både i propositionen och i konstitut-ionsulskoticts betänkande uttalanden av innebörd all lagen såsom ett Rirstlingsvcrk på siu områile inom en ganska snur framtid kunde behöva äntlrasoch kompletteras. Frågorom registrering av persondata har också efter den tidpunkt då tlutalagcn beslutades rönt omfaitande uppmärksamhet Inte minst i riksdagen har åtskilliga motioner i ämnet väckts under de gångna åren.

Datainspektionen avlämnade i november 1975 till regeringen en redogö­relse för erfarenheter av datalagens lillämpning.

DALK fick i maj 1976 i uppdrag att göra bl. a. en .samlad översyn av dalalagen. Av olika skäl började dock kommittén inte sitt arbete förrän vid årsskiftet 1976/77.

DALK har i enlighet med direktiven i en förstu etapp av sitt arbcteövervägt den rättsliga regleringen uv skyddet förden personliga integriteten i samband med registrering av personuppgifter, främst de problem som hiinger samman med användningen av ADB-teknikcn. Regleringen i datalagen hur utgjort basen lor kommitténs överväganden, vilku redovisas i dcttu betänkande.

En annan huvudfråga lor DALK. vitl sidan uv en allmän översyn av datalagen, är enligt kommitténs direktiv datoriseringens siitt atl påverka offentlighetsprincipen. En tretlje huvudfråga gäller utnyttjandet av datorer inom administration t)ch näringsliv som en internationell företeelse. DALK har lill uppgift att lägga fram förslug till de lagbestämmelser som föranleds av Internationella iivercnskommciser eller som annurs påkallas av hänsyn lill tlcn inlernutionellu datatrafiken. Kominiitcn skull i enlighet med tlirekiivcn nu börja arbeiei med de bådu återstående huvudfrågorna.

En närmare redogörelse lor utredningsuppdraget m. m. finns i kapitel 

I.

Prop. 1978/79:109

38

22.2 Arbeiets uppläggning och avgränsning

Enligt de riktlinjer lor utredningsarbetet som dragits upp i DALK:s direkliv borile den forsla etappen i arbetel avslutas med en diskussions(iromenioria. Efter eventuell remissbehandling borde diirefter frågan om lilliiggsdirekliv med närmare anvisningar för kommitténs fortsatta utredningsarbete i den del arbetet gäller översyn uv datalagen anmälas för regeringen. Ett såtlani förfarande borde enligt direktiven kunna leda till ett väl genomlyst si ut förslag beträffande denna översyn.

DALK vill föregen del betona att den livliga debatten om hur datalagen bör ulformas i framliden vurit av slort värde. Samtidigt bör emellertid framhållas atl erfarenhelerna av dalalagen, som i dess helhet numera varit i kraft i ungefär fyra år, på det hela tagel är goda. Delta beror inte minst på atl dalalagen i nuvarande uiformning ger dalainspeklionen stora möjligheler atl ta hänsyn lill de ofia skiftande omsländighelerna i varje enskilt fall. DALK:s arbeie har också visat au åtskilliga av de krav på utökat skydd för den registrerades personliga integritet, som förts fram, lack vare fiexibiliteten kan lillgodoses genom dalalagen redan i dess nu gällande lydelse.

Enligt DALK;s mening bör personregisier som förs med ADB i mer iraditionell benjärkelse vara föremål för särskild reglering även i fortsätt­ningen, varvid den nuvarande dalalagen med vissa ändringar och lillägg kan tillgodose behovet ytterligare några år. DALK vill emellertid väcka frågan om inte erfarenheterna, den allmänna deballen och DALK:S arbele gett lillräckligi underlag för beslul om behövliga ändringarom man begränsar sig till dalalagen och de närmasle åren. Det bör alllså enligi DäLK:s

mening prövas om inie della delbeiänkande efter remissbehandling kun läggas lill grund för de ändringar i dalalagen som behövs på kon sikl.

På längre sikl bör dock enligt DALK:s mening prövas om inte en mera generell personregislerlagsliftning, som inte i första hand lar sikle på regisireringsiekniken, bör ersätta datalagen, vurvid det är troligt all särskilda regler om vissa former av personregistrering med ADB bör ingå.

DALK:s 

nu avslutade arbetsuppgift har varit alt överväga den rättsliga regleringen av skyddel för den personliga integriteten i samband med regislrering av personuppgifter. Flera andra liknande frågor,som på senare lid väckl ökat intresse, faller enligt kommitténs direkliv utanför delta arbeie och har alllså inte lagils upp av kommittén. Del gäller, såsom framgår av kapilel 1, l. ex.omsiällningen inom arbelsmarknaden,förelagsdemokrali,arbeismiljö, arbelspresialjoner och arbeislillfredsställelse saml säkerhels- och sårbarhels-frågor i samband med auiomalisk dalabehandling.

22.3 Datainspektionens verksamhet

Såsom framgår av inslmklionen för dalainspeklionen är inspekiionen en central förvultningsmyndighei med uppgift att prövu frågor om tillslund och utöva tillsyn enligt dalulugen, kreditupplysningslugen (1973:1173)och inkas-solagen (1974:182).

Sammanlagt cirka 20 000 ärenden enligt dalalagen har kommit in under de fyra försia budgetåren som dalainspeklionen arbelai, varav ungefär 13 000

Prop. 1978/79:109

39

a\scii pcisonregistcr .oni inräiluis lörc ttaialagcns ikraftirädandc. Cirka 18 000 iircnden bar untler sammu litl avgions. Besvär hur anförts i cll fyriioial ärentlen: några av tlessu har gällt uvgilisfrågor och återstotlcn är ungclär lika lortlclaclc nieiian lillsiåntis- och (illsuisärentlen.

Ca 65 procent av lillslåntl.säicnticna enligt tlalalagen kan hantlläggas genonuleis. k lorenkluile förfärantlci. Deåiersiåcntle lill.siåntlsäreiitlcna ärå antlra sidan ofta mycket arbeiskrävuntle.

Skillnaden frun integriietsskytldssynpunkl mellan olika lyper av person­register har visal sig vuru påtaglig. De enkla rutinbetonade personregistren är fiera än mun ursprungligen räknai med.

F.n närmare rctlogörelse för tiatainsfickiioncns verksamhet m. m. finns i kapitel 2.

22.4 AUmänna riktlinjer som DALK följt vid översynen av datalagen

Utnyttjande a\' ADB-tckniken ansågs vid datalagens tillkomst medföra sådana risker för intrång i de registrerades per.sonligu iniegriiel utt dessu siirskilt måsle beaktas. Del krävdes därför särskild lagstiftning som reglerar både offentliga och enskiltla personregister som förs med ADB samt en särskild myndighei för tillämpningen av lagsiiftningen och för en långtgå-entle tillsyn över sådanu register. Mun var dock medveten om atl vurje reglering på detta område, som är under stark utveckling och dessutom ett nyll lagstiftningsområde, måste bli eu provisorium.

Man pekade också på au ADB-lekniken, även om riskerna särskilt måsie beakias, medför stora fördelar i olika avseenden. Bland de viktigare nämndes biittre förutsättningar för all stiillningstagunden och uvgöranden av olika slag skall grundas på fylligare, sakligt rikligare och bätire analysera! underlag än vid manuell informalionsbehandling. Man nämnde också möjligheterna lill mera rationell och diirmed mindre resurskrävande verksamhei än tidigare.

De allmänna överviiganden rörunde ADB-ieknikens fördelur och nack­delar och rörande behovei av en .särskild datalag .som gjordes tlå dalalagen kom lill och som redovisats närmare i kapilel 3 äger enligt DALK:s mening alltjämt giltighei. Vid en allmän översyn av duiulagen måste således, såsom även DALK:s direkliv förutsätter, den grundläggantle utgångspunkten vara atl del behövs siirskiltl lagsiiftning liksom en särskild myndighei, vilken har lill uppgift au övervaka att denna efterlevs. Samtitligt bördeita givelvis inte få medföra siörre hinder i allmän eller enskild verksamhet iin som är motiverat av syftei med regleringen.

DALK har, såsom framgår a\' kapitel 3, niirmare prövat olika försök au i laglexl definiera innebörden av begreppet personlig iniegriiel. Önskemålel om en mer exakt tiefinition iir dock. lik.som vitl datalagens tillkomst, svårl atl tillgodose även i dug utan att definitionen blir antingen för vid eller för snäv. (Dvervjigandcn huruvitla grundernu lör lillslåndsprövningen i dalalagen kan anges med siörre utförlighet än för niirvarande. vilkel aren htivutluppgift för kommiticn, får i stiillet tu sikte på andra frågor, t. ex. om yUeriigare sjiilvsiäntliga krilerier vid sidan av dem som dulalagen i dag ställer upp, kun

Prop. 1978/79:109

40

inlliras i syfte utt åtminstone underläua tolkningen av tlel intresse datalagen skall skytlda. .Aven om dctiu visut sig möjligt lorde emcllerliti också i fortsiitlningen frågun om risken för otillbörligt inirång i de regisireratles personligu integritet i belydande grad få uvgörus IVån fall lill läll genom en samlad bedömning uv del enskilda registrets uiformning.

Äntlringar och lillägg till dulalagen bör görus entlasl om det medför påiagligu fördelur jiimlort med dugslägei. Därvid måsie enligt DLKs mening bl.u. beaktas alt tlutuinspekiionen hittills priivai bortemot 20 000 tillsiåntlsiirenden enligi tle gruntlcr .som tl.iiulagen nu anger. Det betyder ull redan prövade men även planerade register, förmodligen ibland till inic obetydliga kostnader, har anpassats till de krav som tlalalagen hittills ställt upp för atl skytklet mol otillbörligt inirång i de regisireratles personliga integritet skall bli tillgodo.sell. Del nu anförda bör .självfullet inte hindru iindringar eller lillägg lill tlalalagen, om siarka iniegriieisskytklsiniressen moiiverar sådana åigiirder. Hiinsyn måste tkxk las till huruvitla äntlringar eller lillägg leder lill att regisier vilka retlan vant loremål lör lillsiåntlsbeslui UV datainspektionen på nytt måsie omprövas av inspekiionen.

DALK har prövat lorslag om ändringar och tillägg lill tlalalagen metl tlessa allmiinna synpunkier som utgångspunkt.

22.5 Register vars inrättande beslutats av regeringen eller riksdagen

En ceniral fråga som väckl debatt gäller om nuvarande undanlag från lillsiåndslvångei enligt 2 ij 2 st dalalagen för personregister vars inriittande beslulals uv regeringen eller riksdugen bör finnus kvur också i fortsättningen. Mun hur unsell all gällunde undantug innebiir ett allvarligt ocb omotiverat avsteg från datalagens grundtanke emedan såduna register i allmiinhet hur en bredd och ett djup i informationen som saknar motsvarighet på tlen privata sitian. Den särställning som offeniligheisprincipen ger myndigheicrnus regisier i förhållande lill privata register har också unseiis medföra speciella iniegritelsproblem. DALK hur närmure behandlat tlen nu berörda frägan i kapitel 4.

Del undantug som gäller nu får, såsom unfördes redun vid dutulugens lillkomsi, även enligi DALKs mening i prakiiken en begränsad räckvidd genom den ordning som skull iukllus enligi duiulugen i dess hittills gällunde lydelse. Skillnaden i handläggningen hos dalainspeklionen av lillslånds­ärenden och nu berörda ärenden är, såsom bl.u. inspekiionen påpekut, i huvudsak formell. Stor vikt läggs vid inspektionens mening, varjämte inspekiionen har lillsyn över registrens användning och kun ingripu med föreskrifter. Bl. u. med hänsyn härtill men även för atl undvika kompclens-konfiikier bör därför nuvurande ordning beslå. Erfarenheterna har enligt DALKs mening inte visal all avgörande invändningar kan riklas mol denna ordning från integriletsskyddssynpunkl.

Prop. 1978/79:109

41

22.6 Generella grunder lör lillslåndsprövningen

Tillståndsprövningen enligt dalalagen innebär i dag aU tilisiånd till ett personregisier skall meddelas om del saknas anledning anta atl otillbörligt intrång i regisirerads personligu integritet skall uppkomma. Del är visserligen inte möjligl att i datalagen niirmare precisera del inlresseområde som lagen är lill föratt skydda. Grundlunken lorde dock vura au all personregislrering i och för sig kan innebära risk för inirång i de registrerades personliga iniegriiel men all det är registrets uiformning -i vid mening -i varje siirskill full som är uvgörunde för om detta intrång bör bedömas som otillbörligt eller inte. Omständigheter som nu särskilt skall beaklus vid denna bedömning är arlen och mängden av de personuppgifter som skall inga i registret saml tlc regisirerudes inslällning till registret. DALK skull prövu otni dessa grunder kun unges med siörre utförlighet. Kommiuén hur därvid uiguil från au de nuvarande grundernu börsiå kvurockså i framliden. Vad det närmasi giilli uu prövu är således huruvida ytierligare generella självsländiga krilerier kan ställas upp för bedömningen uv integritetsfrågan. Detta spörsmål har behandluts i kupitel 5.

Enligt DALKs mening bör uppgifter som samlats in för ett viss bestämt ändamål i princip inlc tå utnyttjas förändra och senare uppkom mande syften, även om delta innebäratt datateknikens fördelar inie kan uinyitjas fulll och hell. 1 belraklande av att användningen av ADB-leknik kan lörvänias komma all öka under ytterligare lång lid kommer del sunnolikt ur enban leknisku och ekonomisku uspekterati liggu ullt närmure lill hunds att använda uppgifter som sumlais in tor eu ändamål även för andra syften. Den nu nämnda omständigheten bördärförenligi DALKs uppfattning uigöra ett nyu generellt självsiändigi kriterium vid lillslåndsprövningen.

Grundinställningen bör såsom hittills vara atl förhindra en mer eller mindre vildvuxen fiora uv personregisier för mer eller mindre ospecificerade ändumål. Med en sådun inställning måsle krävus uti del finns ett rimligt motiv för regislerinnehållei. ställt i relation till ändamålet med registret.

Samma synsätt är enligt DALKs mening motiverat också när det gäller personkretsens omfultning. Kommittén avser därmed inte främst antalet personer som ingår i registrei i och för sig ulan nurmusi vilku personer eller personkategorier som registreras. Ett register bör således inte fö innehålla uppgifter om fier personer eller andra personer än som behövs lor au ändamålet med registret skall bli lillgodoselt.

Slutsatsen uv bl. a nu nämnda övervägunden blir enligt DALKs mening för myndigheternas vidkommande närmast all dessa endust bör få inrätta och föra sådana personregisier som behövs för all de skall kunna utföra sina uppgifter enligi lug eller unnun beslämmelse. När del gäller företagen och orgunisationerna m. fi. inom den enskilda sektorn blir slulsatsen närmast utt dessa endasl bör fa inrätta såduna personregisier som behövs för derus verksamhei.

Del finns därför sammanfullningsvis uniedning atl överväga en utform­ning av de framlida grunderna för lillslåndsprövningen enligi följande riktlinjer:

Prop. 1978/79:109

42

-

eu personregister bör allijiimi lä inrälias om dei kan antas all registret -med beaktande av de olika föreskrifter som kan meddelas - inte medför risk lor otillböriigl inirång i tle registrerades personliga iniegriiel

-

vad som är innebörden av begreppei otillbörligt inirång i de registrerades personliga integritet kan inic avgöras generelli ulan måste i fortsätiningen liksom nu bedömas från fall lill fall

-

vid bedömningen bör dock särskilt beaktas au registrets iindamål står i överenssiiimmelse med den verksamhet som den regisierunsvurige bedriver eller uvser ull bedriva

-

vitlare bör siirskill beaktas arten av och niiingtlcn personuppgifter liksom vilka personer som skall ingå i registret sami all arlen. niängtlen och pcrsonkreisen slår i (iverenssiiimnielse metl regisieriintlamålet

-      tlei bör också siirskill beakias luiruvida tle uppgifter som skall ingå i

regisirel ursprungligen samlats in Hirannat äntlamål iin tlel syfte som skall

lillgotloses genom registret

-      slutligen hör tlen insiiillning ull registret som löreligger eller kan anias

föreligga hos tleni som kan komma all registreras siirskill beaktas.

DALK har Ibreslagii tilliigg lill 3 ;; tlalalagen metl tlen nu angivna innebör­den.

22.7 Allmänintressets betydelse vid tillståndsprövningen

En särskild frågu som hör lill tillsiåndsförfurandei gäller den s. k. behovs­prövningen. 1 delta hänseende uttalus i DALKs direktiv utt viss myckel kiinslig personinlbrmuiion enligt dalulugen Hr registreras om eu slarkl sumhälleligi eller unnul ullmänl intresse påkullur det. I övrigi ges enligt direktiven inte någon ledning i daialugen om vilken betydelse som skall lillmäius behovet av ett lillämnal regisier vid lillslåndsprövningen. En vikiig uppgift för DALK bör enligt direktiven varu att söku närmure unge hur behovei av eu ifrågusuu regisier skall påverku prövningen och på vilken nivå denna bedömning skull göras. D.LK har tagit upp denna fråga i kapi­lel 6.

Metl Uliryckel bchovci av eu ifrågasatt register niäsic enligi DALKs mening avses behovei i vid bemärkelse. För au siirskilt belöna della har D.ALK \'ali au använda uitrycket allmiinintres.sei i stiillet för begreppet behovei av eu iilliimnai regisier.

Om man, lill skillnad mol i dug, väljer alt i framiitlen i lag generellt reglera frågan om vilken bctytlclse som vid tillsiåntlsprövningen i det enskilda fallet skall lillmälas allniäninires.sei av eu iilliimnai register kan lorui.ses au en såtlan rcelering måste fä olika konsekvenser niir tlel giiller nuvarantle lle.xibiliiel och smidighet vid lillslåndsprövningen. Man riskerar, såsom närmare tiuecklas i kapitel 6. iikad byråkrati och antlra oliigenheier. Man måste också beakta au datalagens syfte i forlsällningen såsom nu bör vara au värna om de regisireratles personlig;i iniegriiel och au lagen inte lar nietlföra antlra ingreiiii i offenilig och cnskiltl 

\crksanihei

iin såtlana som klan betingas a\ tleiia s.\fte.

Om man bibehåller nuvurande ordning ger del fördelur i form uv fiexibilitei

Prop. 1978/79:109

43

som DALK lidigure berörl. Samiidigi lilluis datainspektionen göra inlresse-uvvägningur som enligi direkliven räileligen bör ankomma på den lagsiif-lunde församlingen, Effekierna av lagstiftningen förblir mindre löruisebara när del gäller frågan om allmänintressets belydelse. A andra sidan kan hävdas all nu gällande ordning i prakiiken fungerat väl. Det finns därlor enligt DALKs mening skäl som lalar för all den inte bör frångås.

Om man ändå vill överväga alternativ till nuvarande ordning niir del giiller frågan om allmänintressets belydelse vid tillståndsprövningen iir eu alter­nativ all uividga datainspektionens räu all göra en mer allmän iniresseav-vägning. Ett annal alternaiiv iir au, med molsvarande inskränkning av inspektionens räu, förbehålla lagstiftaren, dvs riksdagen, denna rlin t varje enskilt fall och ytterligare ett alternativ utt lilliigga regeringen såtlan riiii. DALK har, såsom framgår av kapilel 6, niirmare överviigt dessa och andra aliernativ.

DALKs uppfattning iir samnianfaiiningsvis all tlel iir svårt au Unna alternativ till nu giillantle ortlning ulan all dessa nietlftir prakliska oliigenhe­ier, som inte kluri uppviigs av eu ökat skydd lur tle regisireratles personliga iniegriiel. Kommiuén anser tliirftir vid en samlatl betlömning au tlen ortlning som hittills tillämpats bör kunna accepteras även i Ibrisiiiiningen. Kommittén anser sig alltså inie böra föreslå nägon lagändring i syfte au tydligare än nu liigga fasl allmäniniressets beiytielse vitl tillsiåntlspröv­ningen.

Den nu nämnda slulsatsen iir emellenitl inte förbehållslös. En Ibruisiiu-ning för denna är enligt DALKs mening au beslul om inriiuandei och användningen av såduna offentliga personregisier, som geren tljiipare inblick i de enskilda medborgarnas privala förhållanden, fanas av riksdagen eller regeringen och inte läggs i hiinderna på tle myndigheler vilka skall ulnyllja regisiren i sin adminisiraiiva verksamhei. Deua bör enligt kommiiiéns uppfattning gälla både då tlel iir frågu om uti skupu nya regisier för all underläua myndigheiernas arbeie eller göra detta enbktivare och niir fråga uppkommer om all använda eu redan inräiiai regisier för nya iintlamål. inom eller vid sidan av den regisieransvariga myndighelens egen verksamhei. .Självfallet bärdatainspektionens mening tillniiiias sior betydelse Det skäliga avgörandet kommer emellenid under den niimnda rörutsiiitningcn inic aii ligga hos dalainspeklionen utan hos riksdagen eller regeringen. De princi­piella invändningar, som kan riklas mot au ullmiininiresscis beiytielse inie regleras närmure iin hiltills i datalagen, får tlå mindre lyngtl.

22.8 Samköming och användningen av personnummer

En frågu, som rönt slort iniresse i den ullmänna debatten och som ofta kun kräva en mer övergripunde avvägning mellan allmäniniressei och kravel på skydd förde registrerades personliga integritet, gäller samköming av register som förs med ADB. Man har, liksom vid dutalagens lillkomsi. särskilt pekat på de risker för otillbörligt inirång i personlig iniegriiel som kan uppkomma genom alt uppgifter som ursprungligen samlats in för eu ändamål senare används för andra syften, som inte från början vurii plunerade. Man har ansett ull ell sådani uinyltjande i otillbörlig grad minskar den enskildes mtijligheier

Prop. 1978/79:109

44

au överblicka hur uppgifter som han lämnal om sig används, liksom au själv råda över anviintlningen av dem. DALK delur den nu nämnda uppfatt­ningen.

F.n önskviirtl ålgärd lör ull minsku de niimnda riskerna har ansetts vuru utt begränsa anviindningcn uv personnummer i personregister eller atl helt slopa pcrst)nnummcr. Enligt den nu nämnda uppfattningen skulle alllså de risker, st)m möjlighelerna till samköming lör med sig, friimsi vara betingade uv förekunisien av personnummer som gemensami identifikationsbegrepp för personerna i olika register och kunna elimmeras om personnummer las bon som identifikationsbegrepp.

DALK har lagil upp frågorna om samköming och personnummer i kapilel 7. Såsom tliir framgår har D.-XLK, med hiinsyn lill det intresse för frågorna som finns, gjori en siirskild undersökning för all belysti sambandet mellan personnummeranvändningcn tich riskerna vid samköming av personregisier samt konsekvenserna uv ull begriinsu eller hell slopa personnummer.

Enligt DALKs mening skulle ett slopande av personnummer i personre­gister inie på något avgörande siiii lägga hinder i viigen för samkörningar. Visserligen skulle man på kort sikt försvåra möjligheterna till samköming renl lekniskl och dessa svårigheler bör inie underskaiias. På någoi längre sikl skulle emellenid svårigheterna övervinnas. Metoder för sådunu lösningur finns och lilliimpus redan i dag. Del skulle niirmasi vuru en frågu om utt anpassa ADB-s\ siemen lill dessa meiider. Eftersom behovei av ull registrera personuppgifter och utt så säkert som möjligl kunna ideniifieru varje registrerad individ kvarslår skulle den fakiiska situationen efter någon lid på nytt bli densamma som nu. dvs de lekniska förutsätt ningurnu för sam körning skulle åter föreligga i samma omlätining i stort som i dag.

Ulan all man uppnår avsell resultat skulle dock eu slopande av person­nummer få omfattande konsekvenser. DALK vill här särskilt betonade höga koslnudernu. som inte med säkerhei låter sig överblickas utan ingående undersökningar, men .som i sisla hand i vart full lill en del måsle drubba den enskilde genom höjda avgifter och priser. Kommittén vill också särskilt framhålla de prakliska olägenheier som skulle uppslå inom såväl den offenlliga och den enskilda seklorn som lor den enskilde. Framför allt bör emellerlid nämnas de betydlig! ökade risker för förväxling av personer, som i vart fall under en övergångstid skulle bli följden och ull ökude risker för sådana förviixlingar även kan innebära ökade risker för olillböriigt inirång i personlig iniegriiel. Vud som sagls nu skulle enligi kommitténs uppfattning gälla också vid en mer om'ätiande bcgriinsning av personnummeranviind-ningcn.

Med hänsyn lill det anförda är DALK således inte beredd all förorda något förbud eller någon omfaitande bcgriinsning när del gäller användningen av personnummer i personregisier. Däremoi bör man enligt kommiiiéns mening uppmärksamma hur uppgiften görs lillgänglig och vem som fårdel av uppgiften. Eu personnummer bör enligt kommitténs mening inte göras lillgängligl i uidaia frän regisiren i vidare mån än som behövs för lillgodo-seentle av iintlaniälei med dessa Om uppgiften skall görus lillgänglig uianför den rcgisierans\ariges egna verksamhet, såsom på udresseliketier, i löncbe-sked eller i fakturor, bör den regisieransvarige siirskilt beakla alt della inte sker i onödan eller på sätt som iir iignai all viicka oro eller förargelse. Man bör

Prop. 1978/79:109

45

givelvis inlc heller avkriiva den enskilde uppgift om personntiinmer i antlra fall än då uppgifien behövs. D.ALK har förordal all den nu berörda frågan särskili uppmärksammas av tiaiainspekiiöncn

Niir tlel giiller samkörningsfrågan i övrigt har man i deballen framför alli pekai på au myndigheterna, i det i och för sig viillovliga syftei au så räitvist och rationellt som möjligt ftillgöra sina uppgifter, blivit alltmer beniigna ull la ,ADB-tekniken och möjlighelerna au samköra regisier lill hjälp lor all kontrollera riktigheten uv uppgifter, som den enskilde liimnur om sig i oliku summunhung. Det ur dock inte ovanligt all man iiven inom den enskildu seklorn, t.ex. inom försäkrings- och krediiupplysningsverksamheien, uinylljar uppgifter i olika offenlliga register föratt koniroller;iuli informaiion, som den enskilde liimnai om sig själv i den egna verksamheten, iir riklig. Vid sidan härav torde samköming och annat samutnytljande av data i försia hand gmndas på önskemål inom den vetenskapliga forskningen, inklusive samhällsplaneringen t)ch statistikproduktionen.

Del nu anförda ger enligt DALKs mening vid handen au samkörnings-problemen aklualiserar en vitlare politisk fråga. Denna fråga gäller vilka nieloder man bör acceptera all myndigheter och företag ulnyttjar för ull konirolleru riktigheien av uppgifier som den enskilde, ofta under sannings-försäkran eller i liknande former, lämnat i ell visst besläml udministrulivt ärende eller i ett besläml kundförhållunde.

Den nu angivnu frågun. som i och för sig inte hur sin grund i .DB-lekniken. medför svåra uvvägningsproblem. Inie minsl gör sig dessu problem gällunde beiriiffande beslul om t. ex. taxering i skutiesummunhung och vid myndigheicrnus beslul om behovsprövade förmåner. Här finns eu uppenburi och UV siuismakierna klurl uttului kruv på likformighet och rättvisu. Det lorde också rådu enighet om ull ett tillgodoseende av detta krav förulsiilter kontroll, som ofta kan göras effektivast med ADB-leknikens hjälp tich med uinytl­jande av uppgifter i särskilt de stora statliga registren. Med kontrollbehovei följer ofrånkomligen eu motsvarande avkall på kravet om skydd för den enskildes personliga iniegriiel. Alla lorde dock vara ense om all kontrollbe­hovei inte kun lä motivcru utt deltu avkall fur gå hur långt som helst. Å undra sidan lar viirnet av den personliga integriteten inte la sig sådanu uttryck utt del, med riiii eller orätt, uppfattas som en strävan att hindra den kontroll som de ullru fiesia medborgarna, inte minsl i egenskap av skattebetalare, anser angeliigen och nödvändig.

Enligt DALKs mening går del inte utt en gång för alla genom en regel i datalagen liigga fast hurden nu beskrivna intresseavvägningen bör utfalla. I stället måste beakias all det kontrollbehov, som otvivelaktigt existerar, friimsi är en följd av de sysiem för beskaUning och behovsprövade förmåner som besluiatsav riksdagen. D.ALK anser diirför atl iiven förutsättningarna för och omfattningen av de konlroller som är nödvändiga i detta sammanhang bör beslämmas i samma ordning och med beaktande uv de lekniska hjälpmedel som slår lill buds. Därvid måsle även prövas hur dessa hjälpmedel bör lu unviindus. I me minsl ADB-leknikens möj ligheler gör del lu alltmer nödviindigi. Det bör alliså inte ankomma på dalainspeklionen eller andra myndigheter au bestämma förulsäuningarna föroch omfatiningen av konirollåigiirder inom den offentliga seklorn. I annat fall kun förulses all dalainspeklionen med tanke på den siiindigt ijlliagande datoriseringen i

Prop.  1978/79:109

46

ökande omfallning kommer au få la ställning lill önskemål om au. bl. a. uv ekonomiska skiil, få använd.i regisier för olik;i andra ralionella iindamål än dem för vilka registren ursprungligen kommii lill.

Man bör alliså enligi DALKs mening från sialsmakiernas sida klarare än nu lägga fast för vilka iindamål uppgifter i siailiga regisier får användas, varvid även khiri bör framgå all de inie ulan medgivande av riksdagen eller regeringen i varje siirskilt fall lar utnyttjas för andru syften.

DALK vill erinra om all del oftare kan finnas anletlning ull genom särskild föreskrift enligi 6!; datalagen skärpa den regisleransvariges uppgiftsskyl­dighet enligt 10 i; datalagen i nu berördu sammanhang än i andru, i syfte all bemöta den oro för okontrollerad användning av registeruppgifter som den enskilde kan hysa. Inte minst informaiion om ull de uppgifter, som den enskilde lämnaromsig forell visst besiiimt ändamål, kontrollerus och om hur kontrollen görs skulle friimja iniegritetsskyddel. Diirför bör-i de läll dellu är praktiskt möjligl -sådan information liimnas redan då uppgifterna hämtas in. Om det sker torde oron för inlegritelsinlrång i avsevärd grad dämpas.

Del finns saken också eu behov av informaiion om vidareanvändningen av uppgifter.som den enskilde lämnal i ett vissl besläml sammanhang. Del är diirför enligt DALKs mening önskvärt ull dulainspeklionen i samråd med berörda regisieransvariga myndigheler närmare överväger behovei av och formerna försådan information.

22.9 Befolkningsregister och SPAR

Enligt DALKs direktiv gäller en under senure lid särskilt diskuterad fråga lillållighelen av register som upptar stora delar av befolkningen inom hela landet eller inom visst område. Behovei av reglering lorde enligt direkliven i förslå hand gälla de enskilda och kommunala sektorerna, eftersom inrät­tandet av statliga befolkningsregister i fiertalet fall förutsätter direkl eller indirekl ställningstagande från sialsmakiernas sida. Den nu berörda frågan faller enligt direktiven under kommitténs uppdrag och har lagils upp i kapilel 8

Såsom ullalas i direkliven har det ansetts lämpligt atl, i syfte au begränsa antalet personregisier av lolalkaraklär, göra en provisorisk iindring i duiu­lagen i samband med beslul om eu cenlralt statligt personregisier för regisierakiualisering, personnummersäiining, personnummerkoniroll och urvalsdragning, kallat SPAR.

Sedan den I februari 1977 gäller sålunda särskilda bestämmelser i 3 a i; datalagen, som lar sikle på personregister vilka omfattar belydande del av befolkningen i riket eller i område diirav. I samband med beslutet om deltar provisoriska lillägg lill dalalagen uttalades au SPAR uigjorde en förutsättning för lillkomslen a\ 3 a s.

Beslut om inrättande av SP.AR fållades av riksdagen i december 1976. Arbelel med au genomföra beslutet pågår och uiförs uv duiumuskincenlrulen lör administrativ dalabehandling (DAF.A), som också skull svura för driften och vara regisieransvarig i datalagens mening. DALK har vid fiera lillfällen under hand haft konlakler med förelrädare för DAF.A när del gäller utvecklingen av SP.AR.

.Ändamålet med SP.AR skall vara regisierakluulisering(ändringsaviseri'ng)i

Prop.  1978/79:109

47

fråga om de i SP.AR ingående uppgifterna, personnummerkoniroll och sökning efter personnummer saml urvalsdragning av persongrupper.

Regislerinnehållei i SPAR skall i huvud.sak uigönis av de personuppgifter som hos liinssiyrelscrna används lor Ibikbokföringen och,i viss mån,iiven lor den enskilda laxeringen och fasiigheisiaxeringen Exempel på registerupp­gifter är personnummer, namn och adress,civilstånd saml laxerad inkomsi och fastighelsinnehav.

Del ena huvudsyftet med 3 a i; dalalagen har angells vara all begriinsa anialei personregister uv lolalkaraklär. D.ALK delar uppfattningen uti en sådan begränsning bör eftersiriivas. Andra skäl än integriieisskytldsaspckien, skäl som 1. ex. sårbarhetsrisker, lalardock förmodligen med siörre styrka lor en sådan begränsning. De risker som kan vara förenade med befolkningsre­gisier bör därför med hiinsyn lill syftei med dalalagen i första hand beaktas i annan ordning än inom ramen för datalagen.

Vid lillkomslen av 3 a i; datalagen framfördes också invändningar moi utformningen av lagrummei. som ansågs svuriolkul. DALK, som hur lill en huvuduppgift ull söka unge grunderna för tillståndsprövningen enligt datalagen med siörre uiförlighei än lor närvarande, kan inie borlse frän au dennu krilik i viss mån är befogud. Det voredärförenligt kommitténs mening önskvärt au söka rådu bot på den oklarhet som nu löreligger.

Beirukiut från iniegriieisskyddssynpunki ur del med hänsyn lill det nyss anförda enligt DALKs mening naturligare och mer angelägel au i datalagen i försia hand söka ge lagstöd åt datainspektionens praxis all inga personregister bör få innehålla uppgifter om andra fysiska personer än som svarar mol den regisleransvariges arbetsuppgifter och verksamhetsområden, än all särskilt ingående reglera s. k. befolkningsregister. Såsom utvecklats närmare i kapilel 8 är det i regel andra faktorer än regislrets geografiska omfallning eller antulet personer som ur uvgörunde DALKs förslag lill ny lydelse av 3 i; dalulugen är avsett UU uigöra det önskade lagstötjet.

Genom inriittande av SP.AR har man avsell au begriinsa behovei av undra befolkningsregister för kundvärvning och undra urvalsdragningar, person­nummersätining och pcrsonnummerkontroll sami akiualisering uv andra register. DALK vill peka på att man vid bedömningen av 3 a s och SPAR särskilt måste beakla all de regisicriindamål som SPAR sålunda skall lillgodose ofta lorde vara naturliga funklioner i förelagens och orgunisulio-nernu.s personregisier. 3 a i; och syftei med SPAR innebär dock i praktiken en begränsning av framför allt förelagens och orgunisalionernas riitt atl själva avgöru lor vilka ändamål man behöver föra egna personregisier i sin verksumhei och au det lagts på datainspektionen alt sörja för au den eftersträvade begränsningen kommer lill siånd. Diirvid har regisierändamå­lel, lill skillnad mol dutulugen i dess ursprungliga lydelse,! praktiken gjons ull eu sjulvstundigi och avgörande kriierium vid inspektionens lillsiåntlspröv-ning.

DALK stiiller sig som niimnts inte avvisande tili tanken au antalet andra befolkningsregister lor samma ändamål som SPAR bör begränsas.

D.ALK är också beredd au godia au konsekvenserna av eu sådani synsati kan bli uu riiiten ;iu föru personregister med SPARs funklioner i princip förbehålls den som hur regisierunsvarei för SP.AR. Dessa konskevenser av SPAR är emellerlid enligt kommitténs uppfattning så belydande all de bör kommu till klan uttryck i datalagen genom all syftei med SPAR lagfästs.

Prop. 1978/79:109

48

DALK har tliirlör föreslagit en ny paragraf i datalagen, 28>;, med denna innebörd. Dessutom bör enligt konimitiéns mening den närmare utform­ningen av SPAR med hänsyn till registrets belydelse regleras i särskild ortlning.

DALKs förslag lill lagreglering innebiir visserligen utt i princip endast SPAR fur Ibras för angivn;i iindamål, även om regeringen bör förbehållas räll all medge unduniugoni det skulle visa sig finnas starka skäl för della. DALK anser emellertid atl ell enda offentligt regisier med de funklioner som SPAR skall fylla har sådana Ibrtlelar från bl. a. iniegriieisskyddssynpunki all den lösningen iintlå bör förordas. Vid denna bedömning beaktar DALK särskilt all del här i betydantle grad rör sig om handel med personuppgifter. Med lanke på alt del således i regel gäller kommersiellt utnyttjande av uppgifter om de enskilda medborgarna fårenligi kommitténs mening näringspolitiska och liknande inviindningar mol den lösning som SPAR innebär inte sådan tyngd au man nu bör överväga ull omprövu riksdugens beslul om SPAR. Enligt DALKs uppfuttning bör dock målet med SPAR sätius högre än som angavs i sumband med riksdagens beslul om registrets inrättande.

Del nyss anförda lalar enligt DALKs mening slarkl för au SPAR bör innehålla alla de uppgifter i länsstyrelsernas personband som i dag tillhan­dahålls av länsstyrelserna för urvulsdragning, saml planerade uppgifter i fasiighelsbanden och laxeringsbanden och all SPAR får ensamrätt atl ulföra personnummerkoniroll, personnummersätining, akiualisering uv undru regisier och urvulsdragning på grundval av dessa uppgifter, både urval på muskinelli läsburi medium och urvul uv udresser på eiikeiier. Försl med en sådan regel synes mun hell nå de syften som ligger bakom lillkomslen av 3 a ij och SPAR.

Självfallel far en sådun ordning som nämnls nu inte medföru ingrepp i offenlljgheisprincjpen. SPAR lar således inte hindra ullag uv undru uppgifter från liinssiyrelsernu eller undru myndighelers regisier än sådun uppgifier som finns i SPAR.

Genom 3 i; och 28 i; duiulugen i dess av DALK föreslugnu lydelse kun mun enligt kommitténs mening tillgodose syftei med 3 u i; dutulugen utun att dellu provisorisku lugrum vidare behövs. DALK hur därför föreslugii ull 3 u i; upphör au gällu.

22.10 Mjukdata och andra speciellt känsliga uppgifter

1 debatten rörunde skyddet för personlig integritet har krav rests på en skärpt reglering när del gäller rälien atl registrera s. k. mjukdala med ADB. En unnun fråga i dellu summunhung är huruvida ytterligare kategorier ömtåliga uppgifter som i och för sig inte behöver varu mjukduiu, t. ex. uppgift om rus, bör förus in under den skärpta reglering som nu gäller enligt 4 >; dalalagen. DALK har behundlui 

des.su

frågor i kupitel 9.

DALK vill påpeka Ull innebörden av begreppet mjukdata äroklur. Enligt de försök lill niirmare precisering som gjorls är mjukdala värderande omdömen om människors familjeförhållanden, uppförande, samhällsanpassning, psykiska status, studieiniensiiet, prestationer i arbetslivet m. m. Även om denna definition inte med någon siörre klurhet anger belydelsen ulgår DALK

Prop. 1978/79:109

49

från alt mjukdata har den nämnda innebörden.

Enligt DALKs mening måsie frågan huruvida en viss uppgift är all anse som mjukdala, liksom känsligheien, bedömas från fall lill full méd beakiande av ulformningen loiall seu av del regisier i vilkel uppgiften förekommer. Mjukdala i form av omdömen och värderingar kan i. ex. vara av både positiv och negativ art ur den registrerades synvinkel. Här som i andra sammanhang är jnie bara arten uppgifter av belydelse vid känslighelsbedömningen ulan även sådana fakiorer som t. ex. sätiet för uppgifternas insamlande, register­ändamålet och vem som får del av registeruppgifterna.

Mol bakgrund av del anförda är del enligi DALKs mening inte möjligl all utforma vare sig en generell definition av begreppei mjukdata eller en generell regelom när mjukdala bör vara tillåtna eller förbjudna,som lämparsigatl föra in i dalalagen. 1 vad mån mjukdala ingår i ell lillämnal regisier och känsligheien av förekommande mjukdala måsie även i fortsätiningen i princip bedömas från fall till fall.

Detta innebär emellerlid inte att DALK är avvisande lill länken all mjukdala i regel kan behöva underkaslas en mera ingående prövning vid lillsiåndsgivningen än andra uppgifier. Tväriom vill kommittén understryka all daiainspekiionens redan nu särskili reslrikliva inslällning i della avseende är riklig och önskvärd. För all ytterligare betona della föreslår DALK atl man inför ett nyll iredje siycke i nuvarande 6 t; datalagen av den innebörden atl datainspektionen vid bedömningen av om föreskrift behövs särskilt skall beakla huruvida del i regisirel ingår personuppgifter som utgör omdömen eller andra värderande upplysningar om den registrerade.

Vad DALK nyss anförl rörande prövningen av mjukdala äger enligt kommitténs mening lillämpning även på uppgifier som omfattas av nuva­rande 4 i; dalalagen, liksom överhuvudiagel på uppgifier som, beroende på omsländighelerna i del särskilda fallel, är all anse som särskili känsliga. Vilka uppgifter del gäller, utöver mjukdata och uppgifter enligt 4 i;, kan dock inte uvgörus generellt utun måste bedömas från full lill full. Dessulom ändrus vurderingurna från tid till annan. Det är därför enligt DALKs mening inte lämpligt all söka göra någon mer ingående uppräkning i dalalagen, ulöver den som redan nu finns i 4 i;. DALK har därför avstått från all redovisa några försök i den riklningen.

22.11 Anställdas medverkan vid prövningen av personregister vid företag

Datainspektionen skall enligt 3 ;; datalagen i dess nuvarande lydelse vid tillståndsprövningen särskilt beakla bl. a. den inslällning lill regisirel som föreligger eller kan antas föreligga hos dem som kan komma att registreras. DALK har i kapilel 5 närmare redovisal daiainspekiionens praxis, när del gäller formerna för bedömningen av de regislrerades inslällning och ansell all denna praxis bör godias också fortsättningsvis.

1 DALKs direkliv ullalas atl datoriseringen inom näringslivet påverkar förhållandena inom arbetslivet på ett avgörande sätt och au spörsmål som gäller de unställdus personligu iniegriiel, i. ex. deras medverkan vid pröv­ningen av frågan om tillstånd till personregister vid företag, givetvis faller

4 Riksdagen 1978/79. I saml. Nr 109

Prop. 1978/79:109

50

inom kommitténs utredningsuppdrag. Denna fråga har kommittén tagil upp i kapitel 10. Frågan bör dock enligt DALKs mening inie begränsas lill löneregisier, personalregister o. dyl. hos företagen ulan bör även omfatta tillåtligheten av sådana register hos arbeisgivure överhuvudtaget, dvs. även hos t. ex. myndigheler, kommuner och landsting.

Flera förslag och synpunkier rörunde förbätlrud insyn och medbestumiTiunderäii för de anslällda i fråga om personulregister hur före medbeslämmundelagens ikrufttrudunde förts frum i motioner till riksdugen. Önskemålen enligt motionerna synes lill viss del bli tillgodosedda genom medbestämmandelagen och den avtulsreglering beiräffande dalafrågor som kun förvarnas genom pågående förhundlingur om medbesiämmundeuvial.

En fråga som numera aktualiserats genom medbestämmandelagen är i vad mån duluinspeklionen vid tillståndsprövningen enligt dutulugen särskilt bör beuklu om förhundlingur enligt medbestämmundelagen ägl rum eller inte när del gäller regisier över anslällda vid förelag och myndigheler och vilken belydelse resultatet av sådana förhandlingar i förekommande fall bör tillmätas. Även för bedömningen av denna fråga torde enligt DALKs mening kommande reglering av datafrågorna genom medbesiämmundeuvtul ha betydelse.

Resultatet uv förhundling enligt medbestämmundelagen rörande 1. ex. ell planerat personalregisler bör dock, om sådan förhandling ägl rum, vura av Slort värde för datainspektionen vid bedömningen av de registrerades inslällning. Det är därför enligt DALKs mening rimligt all dalainspeklionen beiräffande sådana lillslåndsärenden som nu är i fråga särskili undersöker huruvida förhandling ägl rum och i förekommande fall begär in prolokoll över förhandlingen innan ärendei avgörs. Samiidigi måsie emellertid beakias all olika fackliga organisaiioner kan komma till skilda uppfattningar rörande ell och samma regisier och atl del kan finnas registrerade, vilkas upplänning överhuvudiagel inte kommer till uttryck genom resultatet av förhandlingar. Det måsle också ankomma på dalainspeklionen au svuru för att tillämp­ningen av datalagen blir så enhetlig som möjligt inom lundei i dess helhet. Datainspektionen börallisä ha det slutliga avgörandel i sin hand närdel gäller frågan om risk för otillböriigl inlegritelsinlrång föreligger.

Mot bakgrund bl. a. av del anförda är det enligt DALKs mening, i vart fall för närvarande, inte lämpligi all la in besiämmelser om den nu diskuierade frågan i datalagen. DALK utgår därvid såsom nämnts nyss från atl del vid dalainspektionens prövning ändå kan finnas särskild anledning alt beakla humvida förhandling enligt medbestämmandelagen skett och resultatet av dessa förhandlingar.

22.12 Modifiering av tillståndskravet

Enligt DALKs direkliv bör tillsiåndskravet enligt datalagen i princip slå kvar också för framliden. Man bör dock enligt direktiven söka nyansera regle­ringen så all denna inie onödigivis leder till hinder i allmän eller enskild verksamhet. Mol den bakgrunden har DALK prövat om det förfarande vid tillståndsprövningen, vilket i kapilel 5 föreslagits som huvudregel, kan nyanseras beiräffande vissa typer av register som kan antas vura mindre

Prop. 1978/79:109

51

kiinsligu från integriletsskyddssynpunkl. Del är självfallel av vikt alt man inte har en större statlig administrativ apparat än nödvändigt när del gäller kontrollen av personregister. Denna sist nämnda fråga har kommittén behandlat i kapitel 11.

Genom datainspektionens verksamhet har man nu en avsevärt säkrare uppfattningän vid datalagens tillkomst om vilka olika lyperav personregister som finns och hur dessa är ulformade.

Enligt DALKs mening bestyrker erfarenheterna alt många register, såsom uniogs då duiulagen kom till, är såduna alt del utun någon omfutiande prövning slår klurl all de inte innebär någon fara för otillbörligt inlegritels­inlrång. Dutuinspekiionens pruxis hur visut utt del, allteftersom erfarenheter vunnits, i prakiiken varit möjligl at gå ifrån den bedömning från fall till fall som föruisatles då dalalagen kom lill och i siällei göra en generell bedömning en gäng för alla beiräffande vissa lyper av regisier. Vilka regisier del i huvudsak gäller framgår av bilaga 8.

Även om skillnaderna jämfört med del nuvarande förenklade förfarandel i prakiiken inie skulle bli siora är del enligi DALKs mening mol bakgrund av del anförda ändå moliverai all nu överväga om inte ell unmälningsförfurunde i vissu full kan ersätlu kruvet på formelll lillsiånd. Detla bör gälla sådana register som visserligen förekommer i betydande omfattning men som uppenbarl inte kun untus innebära risk för otillbörligt intrång ide regislrerades personliga integritet. Eli sådant anmälningsförfarande bör enligt DALKs mening bygga på erfarenheterna av del s. k. förenklade förfarandet. Det är därvid i försia hand abonnentregister, faktureringsregister, kundregister, hyresregister och medlemsregister som i fortsättningen bör kunna komma i fråga för ell anmälningsförfarande. Övriga regisier som nu omfattas av det förenklade förfarandel är enligi DALKs mening av sådun an all det principiella kravet på lillsiånd allljäml bör bibehållas.

Ett anmälningsförfarande enligt den nu diskuierade modellen måste bygga på föreskrifter i dalalagen. DALK har föreslagil en ny paragraf, 26 1;, j datalagen med sådant innehåll.

Med stöd av 26 i; bör regeringen kunna undanta de typer av regisier som DALK nämnl nyss från tillsiåndskravet och dalainspeklionen, på molsva­rande sätt som nu gäller beträffande del förenklude förfurandet, närmare reglera registrens utformning i sina föreskrifter och anvisningar. Bestäm­melsen ger ocksä stöd för att senare undanta även andra typer av regisier om erfarenhelerna skulle ge vid handen alt del finns ytteriigare sådana, som uppenbart inie innebär risk för olillböriigi inlegriieisinirång.

Regisier som sålunda kan komma all undanlas frän lillslåndskravei bör varu underkustude dutalagens bestämmelser i övrigt, t. ex. datainspektionens lillsyn.

22.13 Behovet av särskilda regler för forskning och statistikproduktion

Enligt DALKs direkliv kan frågan vilken belydelse som skall lillmälas iniressei av atl ett vissl register kommer lill stånd aktualiseras bl.a. för

Prop. 1978/79:109

52

register inom den vetenskapliga forskningen, särskilt sumhällsforskningen. Inte sällan kan det enligt direktiven bli nödvändigi att göra en avvägning mellan å ena sidan det värdefulla underlug för forskning och reformurbete som siudier med inslag av persondala kan ge och å andra sidan inlegriiels-kraven. 1 direktiven uttalas vidare atl man från forskarhåll sagt sig hysa farhågor för alt den nuvarande ordningen skulle kunna hota forskningens frihet och oberoende. DALK bör enligt direktiven överväga vad som kan göras för all man skall kunna försäkra sig om all sådana konsekvenser inte uppslår. Utgångspunkten bör dock självfallet vura atl forskningen såväl som annun verksumhei i samhällel skall bedrivas under tillbörlig respekl för enskildas privatsfär.

I sammanhanget nämns i direktiven att kommittén kan ha anledning alt beakta behovet av särskilda regler för forskning och statistikproduktion också i fråga om lillsiåndsproceduren och i andra liknande hänseenden. Detsamma gäller enligt direktiven bl. a. informationen lill intervjuade vid intervjuun­dersökningar saml förstöring, avideniifiering och kryptering.

DALK har lagit upp de nu nämnda frågorna i kapitel 12.

Användningen uv personregister för forskningsändamål och för stalisliska ändamål har varil föremål fören livlig diskussion. Å ena sidan har förts fram krav på en skärpt reglering i datalagen. Å andra sidan har från forskare och statistiker uttalats önskemål om att sådana register undanlas från dalalagens tillämpningsområde eller atl i vart fall lättnader i den nuvarande regleringen införs. Man hardärvid bl. a. pekat påail det aren klarskillnad mellan register, vilka förs som ett led i myndigheternas administrativa verksamhet och register för forskning, statistik och planering i olika former.

Vid datalagens tillkomst ansåg man sig inte böra bryta ul vissa typer av personregisier lill särskild reglering. Lagen gjordes i siällei generelli lillämplig på alla regisier men man gav dalainspeklionen slort ulrymme för hänsyns­taganden till de skiftande omsländighelerna i varje enskili fall. DALK anser all man inie heller nu i dalalagen bör införa särskilda regler för olika lyper av regisier, såsom i. ex. för adminisiraiiva regisier ä ena sidan samt forsknings­och slalislikregisler, å den andra. DALK uigår därför från ull regisier för forskning och slulisiik lills vidare i dalalagen bör underkaslas samma generella regler som andra regisier, vilka kräver lillsiånd.

Det kan diskuleras huruvida del, såsom föreslagits i deballen, är möjligl och lämpligt all göra någon form av undanlag från huvudregeln om krav på lillsiånd när del gäller vissa typer av forsknings- och slalislikregisler. Enligt DALKs mening lämpar sig dock forsknings- och slalislikregisler inte särskilt väl för ell förenklat förfarande eller ett anmälningsförfarande. Della gäller bl. a. med hänsyn lill alt antalet register irois alli är förhållandevis begränsal men ofta innehåller känsliga uppgifter.

DALKs förslag i della delbeiänkande innebär emellerlid alt särskild hänsyn till forskningens och statistikproduktionens speciella behov, såsom hiltills, bör las även i fortsättningen. Del betyder all forsknings- och stalistikändamål även i fortsätiningen bör kunna uigöra särskilda eller synnerliga skäl all tillåta regislrering av uppgifter som anges i 4 i datalagen. Även i övrigi bör dalainspeklionen kunna vuru mindre restriktiv när del gäller regislrering för forsknings- och siuiisiikändumål än eljest, t. ex. när del gäller samköming och annat samuinyttjunde uv uppgifter.

Prop. 1978/79:109

53

DALK vill siurkl underslryka värdet uv forskning och statistik och vikten av atl forskningens frihel och oberoende inte äventyras. Kommittén unser emellenid inte någru nyu regler påkallade i datalagen när det gäller prövningen av forsknings- och slalislikregisler.

Den debatt som förts i ämnci är emellertid enligt DALKs mening av stort värde och bör inie sluia med del nyss nämnda konslaierandet. Kommittén vill därför väcka frågan om inte datainspektionen och företrädare för forskningen och statistikproduktionen bör överväga möjligheterna atl skapa ell nicru permunent orgun för överliiggningur i gemensummu ämnen. Ett sådunt sumrådsorgun bör visserligen inte la ställning lill enskilda ärenden hos datainspektionen men kan iindå liinkas tillföra inspektionen synpunkter, som kan vara av värde vid tillståndsprövningen och även föra ul inspektionens synpunkier inom forskningens och statistikproduktionens egna kretsar.

Ytterst synes den deball som föns mera gälla forskningens mål och metoder överhuvudtaget än den omständighelen all man numera utnyttjar ADB-leknik för vetenskapljgu och siaiisiisku ändumål. Del måsie då enligt DALKs mening beukius att datalagen, med dess i della sammanhang begränsade syfte atl regleru personregistrering som sker med ADB, inte är den enda och kanske inte heller den viktigaste faktorn av betydelse för forskningens frihel och oberoende. Del finns därför belydande risker för alt debatten blir snedvriden och föga rulivisunde om den sker med den begränsade utgångspunkt som dalalagen ulgör. Med hänsyn härtill och till frågans belydelse vill DALK föreslå all den nu prövas i ell bredare perspektiv av stalsmaklerna i samarbele med företrädare för forskningens olika områden.

22.14 Direktreklam och annat utnyttjande av datorlagrade personuppgifter för kommersiellt bruk

Enligt DALKs direkliv har kommiuén all ullmänl överväga frågan om försäljningen av datorlagrude personuppgifter för kommersiellt bruk. Dessulom anförs ull DALK, i unslulning lill den utredningsuppgift som gäller frugun om förbätlrud tillgång till myndigheternus ADB-maierial, torde behövu överväga vilku begränsningur .som behövs för ull hindra ett oönskul uinyttjunde uv del ullmännas ADB-materiul för renl kommersiellu syften.

De nu nämndu frågornu hör ulliså närmusi till näsiu etupp av DALKs utredningsarbete. Mol bukgrund uv den diskussion som förts hur kommittén ändå redun i nu förevurande arbetsetupp tagit upp frågan om kommersiellt uinyttjunde uv duloriugrudc uppgifter i offeniligu regisier med särskild inrikining pu djrekireklumverksumheten. Frågun har behandlals i kapi­lel 13.

D.ALK delur den uppfuttning som innebär all ett utnyttjande av offenlliga uppgifter för direkiudresserad reklum och unnul kommersiellt bruk egentli­gen, såsom suken hur uttryckts, är deisummu som utt "åku snålskjuls på offentligheten". ADB-lekniken, med de nya möjligheler till selekieringar och massuiiag som tekniken ger, hur här såsom på moisvurunde säll inom många andra områden medfört att effekierna av offentlighetsprincipen blivit mer accentuerade än lidigare och därmed föremål för deball.

Prop. 1978/79:109

54

Mun bör dock beuklu all offeniligheisprincipen inte lägger hinder i vägen för en ingående prövning uv en begäran om ullug av offentliga personupp­gifter på maskinellt läsbart medium föratt avgöra huruvida dessa innebiir risk för otillbörligt inirång i personlig iniegriiel. Tillkomsten av dalalagen har alltså inneburil ökad kontroll och restrikliviiel jämfört med tidigare när del gäller möjlighelerna au göra sådana ullag.

Den uiformning av SPAR, som DALK förordal, skulle innebära en ytterligare begränsning i möjlighelerna all fritt förfoga över offenlliga uppgifter för kommersiellt utnyttjande. Dessutom bör nämnas alt duluin­speklionen i forlsällningen kun förbjudu ull söknycklur som kan antas vuru olämpligu från iniegriieisskyddssynpunki unvänds för ull göra urval ur SPAR eller andra offenlliga regisier. Effekien av del nu anförda blir i prakiiken en skärpning av gällande regler. Det kan enligt DALKs mening med fog hävdas alt möjligheterna lill uttag på maskinellt läsbart medium av personuppgifter i offentliga register därmed är omgärdade av sådan restrikliviiel atl risken för otillbörligt inirång i personlig integritet i della sammanhang lills vidare är tillräckligt förebyggd utan atl ingrepp i de inlressen som bär upp offentlig­hetsprincipen behövs.

Vad DALKs överväganden i denna etapp av utredningsarbetet ytteriigare bör gälla blir då huruvida uttag av offenlliga uppgifter för direkireklamän-damål på lislor,adresseiiketter eller andra icke maskinellt läsbara media kan innebära sådan risk för otillbörligt inträng i personlig integritet atl särskilda åtgärder nu är påkallade. Därvid måsie givetvis särskilt beakias att möjlig­heterna atl köpa adresser och andra personuppgifter från myndighelerna är en följd av offentlighetsprincipen.

DALK delar uppfattningen atl offentlighetsprincipen bör fylla andra syften än att främja kommersiellt utnyttjande i olika former av uppgifter om medborgarna i samhällel, vilka samlats in som ett led i den offenlliga förvaltningen. Starka skäl krävs dock för ingrepp i tryckfrihetsförordningen. I syfte all komma lill rätta med de olägenheier som trots allt föreligger bör därför enligi DALKs mening i försia hand andru åtgärder prövas innan man på allvar börjar överväga ingrepp i offentlighetsprincipen.

När del gäller frågan vilka andra åtgärder som bör diskuleras närmare bör bl. a. beaktas att riksdagen eller regeringen i fiera olika sammanhang, t. ex. när del gäller del cenlrala bil- och körkorisregistrel saml SPAR, godlagil atl offentliga uppgifter utnyttjas för direktreklam och andra marknadsföringsåt­gärder. Frågan här är således enligt DALKs mening inte humvida direktre­klam bör förbjudas utan i stället i vilka former uppgifter i offenlliga regisier bör vara tillgängliga för sådan verksamhei. En möjlighel att reglera dessa former erbjuds, såvitt gäller folkbokföringsuppgifter och vissa taxeringsupp­gifter, genom den författning som bör reglera den närmare ulformningen av SPAR.

Nu nämnda och andra ålgärder med anknytning till SPAR, som DALK föreslagil, fårenligi kommitténs mening lills vidare anses vuru lillräckligu för all kommu lill rälla med den oro och irrilalion rörande direktadresserad reklam som nu finns. Man kan därigenom fä överblick över användningen av sådana offentliga uppgifter som är mest efterfrågade för kommersiellt uinyttjunde i oliku former, nämligen folkbokförings- och vissu tuxeringsupp-gifler.

Prop. 1978/79:109

55

DALK vill uvsluiningsvis erinru om all kritiken mot direktadresserad reklam i stor utsträckning riklar sig mot själva reklambudskapels innehåll, något som faller utanför den egenlliga frågan om inlegritelsinlrång enligt dalulugen och istället hör lill marknadsföringslagen (1975:1418). Med hänsyn lill deballen i ämnet och då det här främsi gäller reklamverksanihelens mål och medel kan del enligt kommitténs mening finnas skäl alt överväga en närmare uiredning i särskild ordning om direktreklamens mål och metoder loiall sett.

DALK vill lilliigga att del dock inte är uteslutet att kommitténs kommande överväganden kan påverka direktreklamverksamheiens, liksom andra verk-samheiers, möjligheler all få del av offentligt malerial.

22.15 Underrättelse till registrerad om innehållet i personregister

Oron rörande personregislrering med hjälp uv ADB antogs vid dutulugens tillkomst lili stor del bero på ovelskup huruvidu mun ur registrerad och vilku uppgifter som regisirerus. Bl. u. uv dellu skäl åludes den regisierunsvarige i 10  datalagen skyldighet all en gång om året på begäran underrätta den regisirerade om personuppgift i personregisier, som innefattar upplysning om honom. Denna beslämmelse är en av de viktigaste i datalagen. DALK skall enligt direkliven överväga frågan om rälten för registrerad atl erhålla registerutdrag. Här har bl. a. diskuterats om inte den regisierunsvuriges skyldigheter bör gå ännu längre än som för närvurunde är fullel. Frågun härav DALK lagils upp i kapilel 14.

Del lorde slå klart all en utökad underrällelseskyldighel skulle medföra belydande koslnader, vilka troligen, i vart fall lill en del, i sisla hand skulle komma all belasla de regisirerade självu i form uv höjdu uvgifter och priser. Dessulom skulle sådunu regislrerude, som inie hyser någon särskild oro över Ull förekomma i olika personregisier, förmodligen mest uppfatta det som besvärande au fä underrättelser som de inte är intresserade av.

Del pris som angetts nu bör man i och för sig vura beredd alt betala om en utökad underrättelseskyldighet verkligen ger ett påtagligt ökat skydd mol otillbörligt inirång i personlig integritet och om det kan anses föreligga ett siurki behov uv ell pä detiu sätt ökat skydd. Nuvurunde utformning av 10 i;datalagen synes dock alltjämt utgöra den lämpligaste avvägningen när det gäller atl å ena sidan lillgodose kravel på insyn i personregister och all å andra sidan begränsa kostnaderna och andra nackdelar som följer med detla krav.

Vid denna bedömning bör beaktas all den nuvurande underrättelseskyl­digheten enljgl 10 i; dalalagen kan ulvidgas genom särskild föreskrift enligi 6 i; dalalagen om dulainspeklionen i del enskilda fallel anseratt del behövs för au förebygga risk för olillböriigt inirång i personlig integritet. Denna regel utgör enligt DALKs mening ell värdefullt instrument för att komma lill rälla med fall, då den generella underrällelseskyldighelen enligi 10 iJ kan visa sig vara otillräcklig.

Datainspektionen har pekat på betydande pruktisku och andra svårigheler i någru full när del gällerden nuvurande underrällelseskyldighelen enligt 10 i;

Prop. 1978/79:109

56

datalagen. Dessa fall gäller personregisier av kortare varukiighei för lesiän­damål eller för velenskaplig forskning och siaiislikproduklion, vissa lyper av loggregisier och regisier lor s. k. buck-up. Del hur här visul sig ull en sirikl lillämpning uv 10 i; dulalagen i några fall lett till klan orimligu konsekvenser, som inie moiiveruis uv syftei med lugrummel.

Likuväl som del i del enskildu fallel kan finnas skäl all skärpa underräl­lelseskyldighelen genom föreskrift enligt 6 i; datalagen kun det därför också finnus ensluku full du dei bör vara möjligt att göru smärre undanlag från den formella underrällelseskyldighelen ulan atl syftei med lagrummei tunnas ul eller risk för olillböriigt inirång uppslår. DALK har föreslagil ett lillägg lill 10 i; dalalagen med denna innebörd.

Dalk vill slarkl belöna alt den nya regeln bör lillämpas mycket restriktivt. Den skall alllså inie uppfattas som något försök att skapa lättnader för den regisieransvarige jämfört med nuvarande underrällelseskyldighel. Regeln bör alltså utnyttjas endasl efter en prövning i varje särskilt fall och då del är uppenbarl all orimliga konsekvenser eljest uppkommer, som inie liggeri linje med underrättelseskyldighetens syfte.

22.16 Datainspektionens tillsynsverksamhet och behovet av en särskild dataombudsman

Regeln om tillståndsprövning är en av de cenlrala delarna i dalalagen. En annan och på längre sikl kanske lika vikiig del är tillsynsförfarandei. Della har varit föremål för en gunsku omfutiande debatt, varvid framför allt behovet av en särskild, från dalainspeklionen frislående, dalaombudsman diskule­rals. Syftet skulle vura alt göra den tillsyn och kontroll över personregisier, som nu ankommer på datainspektionen, mer effektiv och fullständig. DALK har tagit upp frågan i kapilel 15.

När del gäller behovet av en fristående dalaombudsman vill DALK erinra om atl man vid riksdagsbehundlingen av förslaget lill daialugen ultulade all frågan om en särskild dalaombudsman borde hållas öppen i avbidan på erfarenheler av den nya lagstiftningen. Frågan gäller alllså om dessa erfarenheler givit vid handen all behovet av en dataombudsman nu är mer uttalat än då dalalagen kom lill.

Vid bedömningen av denna frågu inåste enligt DALKs mening bl. u. beakias att de övervakande, informerande och rådgivande funktioner som man vill tillägga en dalaombudsman hiuills, i enlighel med instruktionen för datainspektionen, utövats av inspekiionen. Inte minsl fungerar dalainspek­lionen som en klagomur, dil allmänheien kan vända sig med klagomål och förfrågningar.

Några negaliva erfarenheler har inie framkommil. DALK anser därför atl nuvarande ordning i frågu om rältssäkerhel, koniroll och lillsyn lar anses uppylla de anspråk, som med fog kan siällas. Enligt DALKs uppfattning har sakligt underlag för organisatoriska förändringar i vart fall inte hittills visat sig föreligga.

Prop. 1978/79:109

57

22.17 Strukturen av framlida ADB-system och regionala ansvarsnämnder

l DALKs direktiv framhålls atl frågan om organisationsformen för den offentliga daiorverksamheien prövais av DASK. Det faller därför uianför DALKs uppdrag all överväga strukturen för de statliga ADB-systemen. DASK har hösien 1976 lagl fram sill slutbetänkande (SOU 1976:58) ADB och samordning, som efter remissbehandling nu enligi vad DALK erfaril är föremål för beredning inom regeringskansliel.

1 olika motioner som lagts fram efter datalagens tillkomst har hävdals att strukturen av de framtida datasystemen har betydelse från Jnlegritetssyn-punkt. Det har därvid gjorls gällande att en s. k. decentraliserad eller regionaliserad struktur skulle innebära en försiärkning av iniegriieisskyddei. Man har också fört fram önskemål om s. k. regionala ansvarsnämnder som, vid sidan av dalainspektionen, närmasi skulle pröva behovei och tJIlåtlig-heten av atl samköra dala från slailiga, var för sig regional iserade ADB-system. Denna sisl nämnda fråga skall DALK enljgl sina direkliv pröva närmare.

De förslag och synpunkier som förts fram om sysiemsiruklurer med inlegriieisskyddsjniressel som uigångspunki moiiverar enligt DALKs mening att kommittén också berör denna fråga från samma utgångspunkt. DALK har därför behandlal frågan i kapilel 16.

När man i diskussionen sagt sig från iniegriieisskyddssynpunki generelli förorda en regionaliserad systemsiruklur har man inie närmare preciserar innebörden av della begrepp. 1 brisl på närmare vägledning i de förslag som förts fram har DALK vid kommitténs bedömning av förslagen uigåll från alt man åsyftat de alternaiiv som DASK och även duluinspeklionen unulyserut närmure.

DALK vill frumhållu all kommittén delar DASKs och daluinspektionens uppfattning alt del alternativ till nuvurande systemstruktur som DASK benämnt "central blandad drift" är uppenbarl ofördelakijgare än nuvarande ordning. DALK vill vidare instämma i DASKs och daiainspekiionens uppfattning att inte heller allemalivei "regional blandad drift" kan anias innebära fördelar från iniegriieisskyddssynpunki jämfört med nulägel. Ett skäl för denna bedömning är all man totalt seu samlar myckel djupgående information om varje registrerad individ på ell och samma ställe, varigenom bl. a. risken föratt utomstående genom otillbörligt förfarande eller av misslag får del av den totala informationen om den regislrerude ökur.

Ett unnul ullernativ har DASK beiecknai "regional specialiserad drift". Fördelen från iniegriieisskyddssynpunki jämfört med nuvarande ordning skulle vara all unlulel regislrerude personer i varje regisier minskar. DALK inslämmer i uppfallningen ali della kan innebära ell ökal iniegrileisskydd. Fördelen blir dock enligt DALKs mening inte så belydande att den kan motivera ett generellt ställningstagande för regionalisering.

DALK delar sammanfattningsvis uppfattningen all del inte iir mtijligi all en gång för alla generellt slå fast all en regional svsiemstrukuir biisi gagnar integrjteisskydtlsiniressei. D.ALK inslämmer i meningen au tienna fråga bör betlömus belräffunde varje ADB-sysiem för sig. Om denna betlömning i tlel

Prop. 1978/79:109

58

enskildu fullel pekur på en centrul sirukiur är enligt DALKs mening ulternutivet "centrul spccialiserud drift" det uliernutiv som kun förordas. Om bedömningen i stället pekur på en regionuliserud struktur är ulternutivet "regionul speciuliserad drift" del aliernativ som från DALKs utgångspunkt kan förordas.

Det nu unförda utesluter enligt DALKs mening inte att det kan finnas andra skäl än integritelshänsyn som j ökande grad lalar fören regionalisering av de statliga datasystemen, t. ex. säkerhels- och sårbarheisaspekier. DALK har för sin del, med hänsyn till kommitténs utredningsuppgifter, inte ansell sig böra gå närmare in på den frågan.

Huvudsyftei med förslaget om regionala ansvarsnämnder synes vuru atl skapa skydd mol otillbörlig samköming av personuppgifter. DALK delar uppfallningen atl önskemål om samkörningar bör behandlas restriktivt och har föreslagil lillägg lill dalalagen i syfte all belöna delta. Det kan alltså enligt DALKs mening anias all alla framställningar om samköming av dalainspek­tionen - i den mån beslutet inte fallas av riksdagen eller regeringen - bedöms resiriktjvt och med tillbörligt beakiande av den personliga integriteten. Att i stället för eller vid sidan härav kräva beslul av någon form av regionala organ synes inte ägnat all ytterligare öka den enskildes irygghet i någon avgörande grad. Del finns därför inte tillräckliga motiv för sådana organ, särskilt som betydande organisatoriska och kompelensmässiga svårigheler, ökad byråkati och betydande kostnader kan fömtses. DALK ärdärför inte beredd all bilräda förslaget om regionala ansvarsnämnder.

22.18 Nya tillämpningsområden för ADB och konsekvenser för datalagen

DALKs överväganden rörande den rällsliga regleringen av skyddel för personlig integritet i samband med regislrering av personuppgifter har hiltills i huvudsak begränsats lill en allmän översyn av datalagen. Kommittén har därvid ansell alt de lillägg och förtydliganden som kommittén föreslagit med hänsyn till erfarenheterna är motiverade. Det är dock inte fråga om några genomgripande förändringar i den nuvarande datalagen. Om man beslutar sig för de nämnda ändringarna i och tilläggen till dalalagen har man enligt DALKs uppfattning kommii så långl som del för närvarande finns anledning all gå när del gäller atl reglera personregislrering med hjälp av en viss teknik, ADB.

En annan fråga, som DALK hittills inte behandlal, är om den rättsliga regleringen av personregislrering bör ulvidgas till all även avse olika typer av register, som förs med annan teknik än ADB.

Ytterligare en fråga som aktualiserats vid översynen av datalagen arom alla personregister, vilka förs med ADB, bör omfattas av rälislig reglering. Nya tillämpningsområden för sådan personregistrering kan nämligen förutses, som inte var akluella då dalalagen kom lill och som medför att gränsen mellan ADB och andra former för informationsbehandling alltmer tunnas ul, samiidigi som farhågorna blir mindre uttalade än tidigare. DALK har behandlat dessa frågor i kapitel 17.

Om man inte beaktar utvecklingen kan resultatet enligt DALKs mening bli

Prop. 1978/79:109

59

att man uisiitier personregislrering, som visserligen förs med ADB men som uppenbarl inte kan sägas utgöra hoi mol någons personliga integritet, loren besvärande och omotiverad kontroll riicdan eu antal personregister, som inte förs med ADB men som borde vara underkustude kontroll och lillsyn, fuller utanför datalagens lillämpningsområde. Mun niåsie numera lu i beaktande UU samhället och de lekniska resurser som slår lill buds för personregislrering inom ullmän och enskild verksumhei Ibrändruts och uivcckluls sedun den lidpunki du duiulagen kom lill. i beirakiundc av den expansion som förutspås närdet gäller nya lillumpnjngsomruden för ADB, särskilt inom koniorssJdun och i hemmiljön eller i moisvurunde summunhung, kuii på längre sikl en beiydunde ökning uv unlulet tillståndspljkljgu personregisier förutses, om nuvurunde tillämpningsområde för dalulugen bibehålls. Sumiidigi förefuller del uppenburi ull ulskilhg sådun personregislrering, vilken här är i frågu, inte är UV den urt som låg i blickpunkten då dutulugen kom lill. Del gäller dock ull finnu den räila gränsen mellun sådun personregislrering, som bör få förekomma utun inblandning av lagstifining och annan personregislrering, vilken bör antas kräva koniroll och insyn.

Del avgränsningsproblem som DALK angell nu måsie beakatas redan inom ramen för en översyn av dalalagen om inte lagen inom kon skall bli för vid. På längre sikt lorde dock, om man vill åsiadkomma en mera varakiig lösning av problemel, krävas all den rättsliga regleringen av personregistre­ringen inom förvaltningen och i näringslivet sker ulan atl utnyltjandel av ADB eller annan speciell registreringsteknik tillmäts avgörande belydelse.

Med hänsyn till det anförda behövs redan i dalalagen regler som medger undanlag från lagens kontrollsystem för sådana tillämpningar som visser­ligen formellt är all anse som personregislrering i lagens mening men som inte kan antas innebära risk för inlegritelsinlrång. Utvecklingen på kontors-dulorsidun eller i övrigt när del gäller nyu tillämpningsområden för ADB hur emellerlid hittills inte kommii så långl all det ännu är möjligl all i lagen med lillräcklig lydljghel ange vilka former av personregistrering med ADB som kan undantas från lagens tillämpningsområde ulan all skyddel för personlig integritet äventyras.

Föratt ändå undvika onödig byråkrati behövs därför enligt DALKs mening en regel i datalagen som gör del möjligt all, efterhand som erfarenheler vinns, undanta vissa beslämda former av enklare personregistrering, som visser­ligen sker med ADB men som uppenbart inte innebär risk för otillbörligt inirång i personlig integritet, från lagens lillämpningsområde. Reglema om den regisleransvariges skyldigheler, om lillsyn m. m. saml om slraff cx:h Skadesiånd m. m. bör alltjämt gälla men kravet på tillstånd eller anmälan kunnu frångås.

En lugregel om sådunl unduniug som ungeils nu finns i 27 i; duiulugen i dess UV D.ALK föreslagnu lydelse.

22.19 Personregisterlagsiiftningen på längre sikt

Som nämnts förut behövs enligt DALKs mening även i forlsällningen insyns- och konirollmöjligheier när det gäller personregistreringen inom den offentliga och den privala seklorn och en särskild myndighei med uppgift alt

Prop. 1978/79:109

60

övervaka erierlevnaden av den rättsliga reglering vilken sålunda bör finnas. Anledningen lill att man inte kan undvara en såtlan riitlslig reglering iir alltjiimt omsorgen om den enskilde nicdbt)rgarens personliga iniegriiel i eu samhiille, .som av olika skiil förulsiilter allt siijrre insyn i den enskildes förhållanden. Del iir i huvutlsak alltjiimt samma farhågor som låg bakom tillkomsten av datalagen som utgör motivet.

Översynen av datalagen har t)ckså visat ull tlei på koriure tich liingre sikt är fakiorer, liknande dem, vilka vit! dalalagens lillkomsi ansågs vara av siirskild betydelse, st)m måste uigöra griintl för betlöniningen av risken Rir otillbörligt inirång i personlig iniegriiel. DALK hartlock i del Rircgåentle sökt Ibrlytlliga dessa ytterligare och iiven sökt tira upp riktlinjer för i vutl mån betlömningen bör göras av de riiiisiilliimpantle myntligheierna eller på politisk nivå.

A andra sitian har koniniiiicn också Ibreslagii vissa liiiinader i tlen formella prövningen niir cici giiller såtlan anviindning av persoiuippgiftcr som på grundval av erfarenhelerna kan anias innebiira myckel begriinsatle risker för den personliga integriteten.

Datalagen har hittills gett eu gotl skytkl mot otillbörligt inirång i enskilds personliga integritet utan au reglerna på tlel hela taget blivii mera beiungantle iin som bör kunna accepteras. Såsom DALK berörl liera gånger litligare finns dock skäl som lalar för au tlel på liingre sikl behövs en lagsiiftning stim i viisentliga tlelar iir annorlunda uppbyggd iin tlalalagen, vilken tickså när den kom lill bcirakiades som ell provisorium och försilingsverk på siu område. DALK har lagil upp behovei ;iv en såtlan lagsiiftning i kapilel 18.

DALK vill betona att del, iiven om mun nu hur fiera års erfarenhet av dutulugen, inguliindu iir sjiilvklari hur en mer vidgad personregisieriagsiift­ning bör utformas. Sjiilvfullei måste mun dock hu som en ullmiin utgångs­punkt alt en såtlan lag lika litet som datalagen bör få medföra större ingrepp i offenilig eller enskild verksamhei iin som iir klan moiiverade metl hiinsyn llll önskemålel au värna om tlen enskilde medborgarens personliga iniegriiel. Inom tienna vitla ram gäller del au söka bemiisira de farhågor som gjortle sig gällande redan vitl tiaiulugens tillkomst tich som ullijiinii iir ukluellu. Vid bedömningen av vad som bör vara tillåtet kan tle siirskilda krilerier för tillsiåndsiirövningen enligt tlalalagen som gäller i dag, kompletterade med DALKs förslag, förmodligen utnyiijas som en utgångspunkt iiven på liingre sikl.

Man bör alllså enligi DALKs mening på längre sikl överväga en rälislig reglering av personregistrering och därmed jämförlig systematisk använd­ning av personuppgifter inom den offenlliga (x:h den enskilda seklorn, som inte främsi är beroende a v de metoder som utnyttjas. Bl. a. torde det innebära fördelar om man vid en sådan reglering kan komma ifrån inte bara regisireringsiekniken utan även registerbegreppel som avgörande fakiorer för regleringen. Vad som är ett regisier j daiaieknisk eller annan bemärkelse ansågs redan vid datalagens tillkomst kunnu bli föremål för ivekan och definjljonssvårighelernu kun förväntus öka, särskili med tanke på den tekniska utvecklingen.

DALK har inte i nuvarande skede av utredningsarbetet kunnai göra någon mer ingående bedömning av frågan hur den lämpligaste modellen för en personregisierlag bör se ut. Kommittén har dock sökt dra upp vissa riktlinjer som underlag för ett eveniuelli kommande utredningsarbete. Bland dessa

Prop. 1978/79:109

61

riktlinjer kan nämnas alt personregisierlagen kan antas böra innehålla närmare reglerom dess lillämpningsområde, vissa generella krav beträffande all användning av personuppgifter som fiiller under lagen; om man så vill vissa akisamhetsregler eller etiska normer för sådan användning saml regler om arbetsuppgifter och befogenheter för kontrollmyndigheten.

Del förefaller vidare vara rimligt atl skilja mellan användningen av personuppgifter för personligt bruk och övrig användning av sådana uppgifter jnom den offentliga och den enskilda sektorn. Endast den senare formen av unvändning torde böru fulla under lagen. En väsenilig fråga blir självfullet hur dennu griin.sdragning skall göras. Andra viktiga avgränsningsproblem är om den nya lagen enbart bör ta sikte på integritelsfrågorna i hittills gängse mening, om den bör vidgas lill atl även avse t. ex. sårbarheisfrågor och arbelslivsfrågor eller om den bör innehålla regler om sådan användning av personuppgifter som sker genom återgivning i ljud eller bild.

Såsom en lägsia skyddsnivå när del gäller sådan unvundning av person­uppgifter som bör falla under tillämpningsområdet för den nya lugen kun anlus all vissa grundläggunde eiisku regler kombinerude med lillsyn är tillräckligt. Man bör förmodligen däruiöver skupu ell unmälningsförfurunde och ett lillståndsförfurunde då unvändningen uv personuppgifter inger meru pålagliga farhågor av den ari som fördes fram vid dalalagens lillkomsi eller när användningen eljesl förekommer inom verksamheier som är av särskild belydelse för den enskildes personliga integritet.

Såsom DALK unförl i fieru lidigure summunhang berör registreringen av personuppgifter i myndigheiernas administrativa, tivs. myntlighclsinriktade, verksamhet i regel ett myckel ston antal miinniskor. Ofta iir uppgifterna iiven såtlana all tle ger ingående upiilysningur om den enskilde medborgaren. En framlida personregisierlag kan moi bakgrund av det anförda liinkas böra innehålla vissa siirskilda bestiimmelser för myntligheiernas regisier. som komplellerar tle mer detaljerade regler för respeklive anviintlningsoniråde. vilka enligt DALKs mening bör ges i specialförfaltningar.

22.20 Övriga frågor med anknytning till datalagen

DALK har i del föregående under ell anial huvudrubriker fön samman och bedömi olika förslag och synpunkier som gäller datalagen. Ytterligare ett antal frågor som knyter an lill den framlida utformningen av dalalagen har lagiis upp i deballen. Dessa hardock inte på ett nalurligl sätl kunnai hänföras lill någon av hittills redovisade huvudrubriker. Det gäller främsi besvärsräll och besvärsinsians, ändringar och förtydliganden av vissa paragrafer i dalalagen, som dalainspektionen förordat i sin utvärderingsrapport höslen 1975 sumt gullringoch långiidsurkivering i mer vidgud bemärkelse än närdet gäller enbun forsknings- och slalislikregisler.

Även behovei av uibildning om datatekniken och olika säkerhetsfrågor har diskulerals livligt i den allmänna deballen. Visserligen omfattas dessa frågor inie uv DALKs uiredningsuppdrug. Med hänsyn lill det iniresse som visui sig föreliggu och då frågorna inte saknur belydelse från iniegriieisskyddssyn­punki hur DALK kortfatiai berörl också dem. Kommittén hardäruiöver uven pekut på de problem som ofta kun uppslå, då den regislrerude behöver tu

Prop. 1978/79:109

62

konlukl med den regisierunsvurige saml på frågan i vud mån DALKs oliku förslug päverkun dutuinspekiionens ställning och urbetsuppgifter.

De nu nämndu frågorna har utvecklats närmare i kapilel 19.

När det gäller besvärsrätl och bevärsinslans har DALK sammanfatt­ningsvis ansell all del inte finns tillräckliga skäl atl gå ifrån nu gällande ordning.

När del gäller förslag lill ändringar och förtydliganden av vissa paragrafer i datalagen, som datainspektionen förordat, har DALK bl. a. pekat på behovet av förtydliganden i inspektionens föreskrifter och anvisningar. Kommittén har dock inte föreslagil några ändringar i berörda paragrafer.

1 frågu om gullringoch långiidsurkivering unser DALK. liksom duluinspek­lionen, all uppgifter inte skull bevaras på ADB-medium liingre än som behövs metl hiinsyn lill tlen verksamhet Rir vilken registret förs, men au del inte går all siiilla upp generella regler hiirom i tiaiahigen.

BeiriilTantle behovei uv uibiklning och inRirmaiion om datatekniken delar DALK den mening rörande vikten av inforniaiion och utbildning som i fiera t)lika sammanhang gjorls giillantle.

Såvitt gäller olika säkerhetsfrågor har kommittén pekat på några frågor som kun unses vara uv särskild belydelse från integriletsskyddssynpunkl. Del gäller kravet på rikliga och akluella uppgifter och vikten av åtgärder till skydd mot att dutu förkommer, förstörs eller förändrus genom misstug och slarv. Andru säkerhetsproblem uv särskild belydelse hänger samman med all data måsie skyddas mol oavsiktligt avslöjande för obehöriga saml mol medvelna försök all olillålei förändra, förslöra, avslöja eller på annal säll ulnyllja dem. DALK delar också DASKs och daiainspekiionens uppfattning all säkerhels-frågorna lill sior del kan beskrivas som ell organisaioriski och adminisiraiivt problem.

När del galler den regislrerades koniakier med myndigheler, förelag och andra regisieransvariga för förfrågningar, anmärkningar och liknande, har DALK särskilt betonat atl del är angelägel all den regislrerades möjligheler all vid behov komma i koniaki med räll person och få nöjakiiga besked så långl möjligl underlättas.

DALK har också pekat på all olika blanketter m. m., som på ell eller annal säll härrör från ADB-sysiemen, ofta innehåller mer eller mindre svårbegrip­liga koder och sifferuppställningar eller på annal säll svåriäsia uppgifter, vilkel är ägnal all skapa oro, irritation och missförstånd. Man bör enligi DALKs iTiening rimligen kunna begära alt lönespecifikationer, fakturor och andra uppgifter som den enskilde får från alla de personregisier, i vilka han finns nuförtiden, är ulformade på sådani sätt alt de kan läsas och förslås ulan ull extru mödu krävs uv del skälet utt uppgifternu härrör frun ett ADB-system. Molsvarande gäller i lika hög grad blanketter som används för all samla in uppgifter. En sådan begäran lorde på inlei säii vara oförenlig med använd­ningen av ADB-leknik.

När del slulligen gäller daiainspekiionens framlida ställning och arbets­uppgifter innebär DALKs förslag i della belänkande inte några genomgri­pande förändringar i dalalagen. Förslagen medför inte heller all dalainspek­lionen får någon ny eller förändrad siällning. några nya eller förändrade uppgifter eller någoi nämnvärt arbeie med all ompröva redan meddelade

Prop. 1978/79:109

63

lillsiåndsbeslul. Daiainspekiionens verksamhei bör alllså enligi DALKs mening kunna bedrivas på samma säu som hittills även om DALKs förslag godias.

DALK vill slulligen peka på all kommittén i kapilel 20 närmare lagil upp den nu föreslående arbeisuppgiften, som gäller ADB och offeniligheisprin­cipen.

Prop. 1978/79:109

64 Bilaga 2

Kommitténs lagförslag

Förslag tili

Lag om ändring i datalagen (1973:289)

Enligi riksdagens beslul föreskrives i fråga om dalulugen (1973:289)

dels Ull 3 u i; skull upphöra all gälla,

dels alt 2, 3, 6, 10, 18, 20 och 22 i?: skall ha nedan ungivna lydelse,

dels all i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 26-29 i;i;, saml närmasi före 25 i; en ny rubrik av lydelsen "Besvär" och närmasi före 26  en ny rubrik av nedan angiven lydelse.

Nuvarande lydel.se

Föreslagen lyddse

2§ Personregister får icke inrättas eller föras ulan tillstånd av datainspek­tionen.

Första Slyckel gäller icke i fråga om personregisier vars inrättande beslutas av regeringen eller riksdagen. Före sådani beslul skall dock yllrande inhämias från dalainspeklionen.

Försia Slyckel gäller icke heller i den mån dena följer av 26 eller 27 sV

3§ Dalainspeklionen skall meddelu tJllsiånd lill inrättande och förande av personregister, om det suknus uniedning uniugu au, med iakiiagunde uv de föreskrifter som meddelus enligt 5 och 6 i;;;, otillböriigt intrång i regisireruds personligu iniegriiel skull uppkommu.

Vid bedömandei av om otillbörligt inirång kan uppkomma skall särskili beakias arten och mängden uv de personuppgifter som skull ingå i regi­sirel sumt den inställning lill regi­stret som föreligger eller kun untus föreligga hos dem som kan komma ull registreras.

Vid bedömandet av om otillbörligt inirång kan uppkomma skall särskilt beaklus unen och mängden uv de personuppgifter som skull ingå i regi­stret, hur och jrån vem uppgifierna inhämias samt den inställning llll registret som föreligger eller kan untugas föreligga hos dem som kun kommu utt regisirerus. Vid bedö­mandei skall däruiöver särskili beak­ias all inlc andra uppgijler eller andra personer regisiivras än som slår i övcrcnsslämindsc med åndamålel med registrei sami au dena ändamål Slår i övcieiissiöinnidse med den verk -

Prop. 1978/79:109

65

Nuvarande Ivddse

I (ircsUigcii Ivddse

sanihci den ivglsierliiisvarige bedriver dier avser all bedriva.

6 § Lämnas tillstånd lill inrättande och förande av personregisier, skull dalainspeklionen, i den mån del behövs lor au lorebygga risk för olillböriigt inirång i personlig iniegriiel, meddela löreskrili om

1.

inhämtande av uppgifter för personregistret,

2.

uiförundet uv den automatiska dalabehandlingen,

3.

den lekniska uirustningen,

4.

de bearbetningar av personupiigifierna i registret som får göras med automatisk databehandling,

5.

underriiiielse till berörda personer,

6.

de personuppgifter som får göras lillgängliga,

7.

utlämnande och annan användning av personuppgift,

8.

bevurunde och gallring av personuppgifter,

9.

kontroll och säkerhei.

Föreskrift rörande utlämnande av personuppgift får icke inskränka myndighets skykligheier enligt iryckfriheisrörordningen.

I'V(/ bedömandei av om fnrcskriji behövs skall särskili beakias huruvida registret innehåller persoiiiippgifl .som Ulgör omdöme eller annan värderande upplysning om den regisirerade.

10 § På begärun uv regisirerud skall den regisierunsvurige sä snurt det kan ske underrätta den regisirerade om innehållet i personuppgjfi som ingår j personregistret och innefattar upplysning om honom. Har sådan underriii­ielse lämnals. behöver ny underrättelse icke lämnas lill samme regisirerade förrän lolv månader därefter.

Underrättelse enligi försia slyckel skall liimnas utan kosinad för den regislrerude. Föreligger särskilda skäl, lär dock datainspektionen i fråga om vissl slag av personuppgifter medge att avgift tages ut.

Försia Slyckel gäller icke uppgift som enligt lag eller annan förfalining eller enligt myndighets beslul som meddelals med slöd av författning ej får lämnas ut till den registreratle.

Försia Slyckel gäller icke heller om del i fråga om vissl slag av persoinippgifier är uppenbarl ull iinilerrälldse kan underiåias ulan an risk för olillböriigi inirång i regisirerads personliga inie­griiel uppkommer. Undcrrändsc far (lock underiåias endast cjlcr medgi­vande av dalainspeklionen.

Regeringen eller, dier regeringens hcslämniunde. dalainspeklionen meddelar   närmare   föreskrijtcr   om underräiielse enligi denna paragraf. 5 Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 109

Prop. 1978/79:109

Nuvarande Ivddse

Förcskiiicn Ivildsc

66

18!) Har förandel av perst)nregisier lell till otillbörligt intrång i personlig integritet eller finns anledning aniaga atl sådani inirång skall uppkomma, lär datainspektionen i mån av behov iindra föreskrift som litligare medilelais eller meddela ny föreskrift i sådani avseentle som anges i 5 eller 6 i;. I frågaom regisier som avses i 2 i; andra slyckel får daiainspekionen vidlaga åigiird som nu nämnts endasl i den mån tlen ej slår i slrid med beslul av regeringen eller riksdagen.

Kan skydd mol otillbörligt intrång i personlig integritet ej åsladkommas på annal säu, får duluinspeklionen ålerkullu meddelal tillstånd.

Kan skydd mol olillböriigt inirång i personlig iniegriiel ej åstadkommas på annal säll, lär dalainspeklionen åierkalla meddelal tillstånd eller förh/iida jorisaii löranile av ivgisicr som avses i 26 dier 27 :f.

20 § Till böier eller fängelse i högsieii år dömes den som uppsåtligen eller av ouktsumhet

1.    inrättar eller för personregister ulan tillstånd enligt tienna lag, niir sådunl

 erfordras,

2.

bryter mot föreskrift som meddelas enligt 5, 6 eller 18 i;,

3.

lämnar ul personuppgift i slrid mol 11 i;,

4.

bryier mol 12 !i.

5.

lämnar osunn uppgift vid full­görande UV skyldighei alt lämnu underrättelse enligt 10 ;j, eUer

6.

lämnur osunn uppgift i full som uvses i 17 i;.

5.

lämnur osunn uppgift vid full­görande av skyldighei au lämna underrättelse enligt 10 ;;.

6.

lämnar osann uppgift i fall som uvses 117;;,

7.

jör personregisier i slrid iiioi förhud enligi IS s> andra sivckei.

(S. jör pcrsiuircgistcr ulan an dena anniälls lill dauiinspekliniien. nar sådan anmälan cijorciras ciiligl 26 . dier

9. iiirällar eller jör personregisier I Slrid mol 2S f: trcdic sivckei.

22 § Hur personregister inrättats el­ler föns utun lillsiånd enligt dennu lag, när sådant tillstånd erfordras, skall registret förklaras förverkat, om det ej är uppenbarl obilligl.

22 § Har personregisier inräitats el­ler löns Ulan tillstånd enligt denna lag, när sådani lillsiånd erfordras, eller i sind moi 2S s- iralicsivckci skall regisirel förklaras Rirvcrkai. om del ej är uppenban obilligl. Deisaninia gäller om peisonrcgisivi löns man au delta anmölis llll dalainspeklionen. när sådan aiiiuälaii crjordras enligi 26 sV dier I sind iiioi jörhiid vnligi IS  andra sivckcl.

Prop. 1978/79:109

Nuvarande lydelse

Föreslagen Ivdelse

Särskilda besiämmdsvr

67

26 § Bcslömmdscrna i 2 s- försia Slyckel och 3-7 ifi gäller icke i fråga om vi.ss lyp av personregisier om det. med hänsyn llll åndamålel med regi­sirel ävensom lill de personiippgifler som skall ingå i regisirel och lill dess uiformning I övrigi. är uppenban all risk för Olillböriigi inirång i regisirerads personliga iniegriiel inic uppkommer genom inrällande och fiiraiidc av regi­sirel. Innan den legisicran.svarige böljar föra regisier som nu sagls skall han dock anmäla registrei llll dalain­speklionen.

Regeringen eller, ejler regeringens beslämmande. dalainspeklionen meddelar närmare föreskrifier i fråga om personregisier som avses i försia slyckel.

11 § Besiänimdscrna i 2  försia Slyckel och 3-7 if saml vad som i 26 s sägs om anmälan lill dalainspeklionen gäller icke personregisier som förs med användning av viss beslämd leknisk uiruslning. om dei. med hänsyn lill uiruslningens an och lill uilbrandei av den auiomaiiska dalabehandlingen ävensom till pcrsonregisirels uiform­ning i övrigi är uppenbart all regisirel inte medför risk för olillböriigi inirång i regisirerads personliga iniegriiel.

Regeringen dier, ejler regeringens beslämmande. dalainspeklionen meddelar närmare föreskrifier i fråga om personregisier som avses i försia slyckci.

28 § För akiualisering av molsvaran­de regisieruppdfler i andra personre­gisier. för komplcllering av andra personregister med personnummer, för koniroll av pcrsoiinuiiimcr i andra personregisier sami för ullag av urval av pcrsonupjigifler och  andra  ullag

Prop. 1978/79:109

68

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lyddse

skall flnuas cii cenirali suiiligt person-och adressrcgisier fön med hjälp av auiomalisk daiahdiandllng. Innehål­lei i della register skall grundas på uppgifier om folkbokföring, inkomsi-laxering och jasilghelsiuxering, som finns hos länssiyrelserna.

Regeringen eller, cfier rcgcrinsiciis beslämmande. dalainspeklionen meddelar närmare föreskrifter om del siailiga person- och adrcssrcgl.sirci.

Annal personregisier med ändamål och med innehåll som 1 försia .slyckel sägs får inrälias och föras endasl efier beslul av regeringen.

29 § Yiierligare föreskrifier för lill-lämpnlngen av denna lag meddelas av regeringen eller, ejler regeringens beslämmande, dalainspektionen.

Denna lag iräder i krafl den 1 juli 1979. Vid prövningen av ärende som vid ingången av juni 1979 är anhängigl hos dalainspeklionen eller hos rege­ringen lillämpas äldre besiämmelser.

Prop. 1978/79:109

69

Bilaga 3

Sammanställning av remissyttranden över datalagstift­ningskommitténs (DALK) betänkande (SOU 1978:54) Personregister - Datorer - Integritet

1 Remissinstanser

Över DALKis betänkande (SOU 1978:54) Personregister - Datorer -Integritet har remissyttranden avgetts av justitiekanslern (JK), riksåklagaren (RÅ), hovrätten för Västra Sverige, kammartätten i Sundsvall, rikspolissty­relsen, datainspektionen, samarbetsorganet (Ju 1968:59) för rättsväsendets informationssystem (SARI), värnpliktsverket, sårbarhetskommitlén (Fö 1977:02), socialstyrelsen, riksförsäkringsverket, ulredningen (S I977;10) om ADB inom den allmänna försäkringen m. m. (ALLFA), postverket, telever­ket, statens trafiksäkerhetsverk, statskontoret, statistiska centralbyrån (SCB), datamaskincentralen för administrativ databehandling (DAFA), bankinspek­tionen, försäkringsinspektionen, riksrevisionsverket (RRV), riksskatteverket (RSV), nämnden för samhällsinformation (NSI), statens personalnämnd (SPN), delegaiionen (B 1977:09) för företagens uppgiftslämnande m. m. (DEFU), riksarkivet, universitels- och högskoleämbetet (UHÄ), samhällsve­tenskapliga fakultetsnämnden vid Stockholms universitet, utredningen (U 1975:14) om studiedokumentation och statistik för högskolan, näringsfrihets­ombudsmannen (NO), konsumentverket, arbetsmarknadsstyrelsen (AMS), arbeiarskyddssiyrelsen, statens råd för vetenskaplig information och doku­mentation (SINFDOK), länstyrelsernas organisationsnämnd (LON), byråkra­tiutredningen (Kn 1976:05), länsstyrelsen i Stockholms län, länsstyrelsen i Malmöhus län, riksdagens ombudsmän (JO), Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, Svenska arbetsgivareföreningen gemensamt med Sveriges indusiriförbund, Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemän­nens centralorganisation (TCO), Centralorganisationen SACO/SR, Sveriges advokatsamfund, Svenska siatistikersamfundet, Riksdalaförbundet gemen­samt med Svenska dataföreningen, Sveriges köpmannaförbund, Kooperativa förbundet (KF), Lantbmkarnas riksförbund (LRF), Svenska bankföreningen, Svenska sparbanksföreningen. Svenska försäkringsbolags riksförbund, Folk­sam, Sveriges Radio AB, Pressens samarbetsnämnd (Svenska tidningsuigi­vareföreningen, Publicislklubben och Svenska journalistförbundet), forsk­ningsrådsnämnden, statens humanistiskt-samhällsvelenskapliga forsk­ningsråd, statens medicinska forskningsråd, gemensamt av Dagligvaruleve­rantörers förbund, Direklförsäljningsförelagens förening. Svenska annonsö­rers förening. Svenska bokförläggareföreningen, Svenska reklambyråför-bundei och Sveriges direktreklamförening, Svenska postorderföreningen, Leverantörsföreningen kontors- och datomtmstning (LKD), Servicebyrå­ernas riksorganisation (SEBRO), Kommun-Data AB samt arbetsgmppen för

Prop. 1978/79:109

70

ADB och juridik, juridiska institutionen, Stockholms universitet.

Sveriges sociologförbund har i yttrande förklaral sig instämma i de synpunkter på DALK:s betänkande som framlagts av samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid Stockholms universitet.

Sveriges grossistförbund har i yttrande förklarat sig instämma i Industri­förbundets och Arbetsgivareföreningens gemensamma yttrande.

DATEMA AB har i yttrande förklarat sig instämma i SEBRO:s yttrande.

RÄ har bifogat yttranden från överåklagarna i Siockholm, Göteborg och Malmö samt länsåklagarna i Gävleborgs, Uppsala och Örebro län.

UHÄ har bifogat yllranden från juridiska och medicinska fakultelsnämn­derna och datorstyrelsen vid Uppsala universitet, rektorsämbetet, juridiska, teologiska, humanistiska, samhällsvetenskapliga, matematik-naturveten­skapliga, medicinska och odonlologiska fakultelsnämnderna vid Lunds universitet, juridiska fakullelsnämnden vid Stockholms universitet, medi­cinska fakultetsnämnden vid Göteborgs universitet saml karolinska institu­tet.

Länsstyrelsen i Stockholms län har bifogat yttranden från Stockholms läns landsting, lokala skattemyndigheterna i Stockholm och Handen samt kronofogdemyndigheten i Nacka.

Länsstyrelsen i Malmöhus län har bifogat yttranden från Malmö kommun och Skånes handelskammare.

Yttranden har dessutom inkommii från Stockholms kommun, Medbor­garrättsrörelsen, gemensamt från Svenska civilekonomföreningen och Civil­ekonomernas riksförbund. Handelns arbetsgivareorganisation samt från en enskild person.

2 Sammanställningens systematik

Vid remissammanställningen har DALKis kapitelindelning följts i möjli­gaste mån. Dock har kommentarer till DALK:s allmänna resonemang rörande integriletsbegreppet i kapitel 3 redovisats i samband med reaktio­nerna på kommitténs överväganden i kapitel 5 rörande generella grunder för tillståndsprövningen.

3 Allmänna omdömen

DALK har mottagits positivt av de fiesta remissinstanserna. Många gör i skiftande ordalag uttalanden av innebörd att belänkandet utgör en förtjänst­full beskrivning och diskussion av de erfarenheter som har kunnat göras på området. De flesta delar DALKis och kommittédirektivens uppfattning att de hittillsvarande erfarenheterna av datalagen har varil goda. Därmed vinner också förslaget atl inte nu göra annal än smärte ändringar i datalagen stöd, ändringar som i flera fall endasl innebär att den praxis datainspektionen har

Prop. 1978/79:109

71

utvecklat ges uttryckligt lagstöd. Betänkandet är enligt fiertalet yllranden ägnal alt ligga lill grund för lagsiiftning.

Ell par remissinsianser beklagar emellertid att DALK redan i delta belänkande har kommii med lagförslag och inte följt direktivens uppmaning att i en försia omgång ularbeta en diskussionspromemoria. Utredningen fr också krilik för att vara alltför omfaitande, svårtillgänglig och oprecis. Del Ullalas även att kommittén i alltför hög grad uppmanar till lagstiftning genom molivullalanden. Från några håll görs också gällande att dalalagen, dalain­speklionen och DALK alllför ensidigt värnar om integrilelsiniressen och alltför litet om det allmännas och näringslivets skilda intressen och behov.

JK konstalerar att förslagen i huvudsak innebär atl uttryckligt lagslöd ges åt datainspektionens hittillsvarande praxis saml all vissa personregister undanlas från tillståndstvång. JK har inga invändningar mot förslagen i dessa delar.

Också kammarräiien i Sundsvall ullalar alt de föreslagna ändringarna och tilläggen huvudsakligen innebär alt dalainspektionens praxis lagfästes. Delta bestyrker den i utredningsdirektiven uttalade uppfattningen alt datalagens regler väl fyllt sin funktion atl skydda den personliga integriteten utan all bli betungande för regisleranvändarna. Datalagen kan sägas ha gett datainspek­tionen det svängrum inspektionen behövt för atl på ett smidigt och obyråkratiskt säll handlägga lillslåndsärendena. Kammarrätten delar således kommitténs bedömning atl man ålminsione lills vidare bör behålla datalagen i huvudsak i dess nuvarande utformning. Kommitténs överväganden och förslag är enligt kammarrättens mening i slort välgrundade.

JO anf

ö

f:

I JO:s verksamhet har inte framkommil något som motsäger uppfatt­ningen atl de hittillsvarande erfarenheterna av datalagen är goda. Anmäl­ningar mot datainspektionen och rörande tillämpning av datalagen har varit få. Vid min våren 1977 gjorda inspektion av datainspektionen framkom ej något som gav anledning till ingripande från min sida.

Otvivelaktigt är del även så alt man här rör sig på ett område som är utsatt för snabba omvälvningar och där det är svårt alt överblicka den tekniska utvecklingen. Jag anser därför välbetänkt att, som kommittén föreslagit, gå fram med en endast partiell reform.

Den nuvarande datalagstiftningen ger enligt rikspoUsstyrelsen en förhållan­devis vid ram, inom vilken avgöranden kan ske från fall till fall. Styrelsen anser utifrån sina egna erfarenheter att de nuvarande huvuddragen i lagen bör bestå och instämmer i kommitténs uppfattning atl en strävan måsle vara all inte binda rättstillämpningen och utvecklingen inom detta dynamiska område i stelare rättsliga former än som är påkallat. Såvitt styrelsen kan finna medför heller inte de remitterade förslagen några sådana bindningar. I stället kan noteras alt vissa lättnader blir följden om förslagen genomförs.

Datainspektionens grundläggande uppfattning är att DALK:s förslag och

Prop. 1978/79:109

72

slutsatser i allt väsentligt överenssiämmer med inspektionens uppfattning. DALKis genomgång, diskussion och förslag i de skilda frågorna kan enligt inspekiionen sammanfattningsvis uppfattas som ett stöd - och ett kraftigt sådant - för de handlingslinjer som har följts och den praxis som har skapats av dalainspektionen. Inspekiionen framhåller atl man anser sig väsentligen kunna la kommitténs arbele lill slöd för fortsalt verksamhet på den inslagna vägen.

Bankinspektionen finner det positivt all lagtexten i viss mån preciserats och har ej något all erinra mot förslagen i stort eller mot den uppläggning av utredningsarbetet som ägl mm. Någon kompleltering av datalagen utöver vad DALK föreslår med hänsyn särskilt till utvecklingen på bankområdet synes inte - såvitt nu kan bedömas - påkallad. Bankinspektionen ulgår från atl skilda säkerhets-, integritets- och sekretessfrågor i anslutning till utveck­lingen på bankområdet skall kunna liksom hiltills lösas i samförstånd mellan datainspektionen och bankinspektionen.

Försäkringsinspektionen har den uppfattningen alt nuvarande lagstiftning till skydd för den personliga integriteten vid förande av personregisier fungeral väl i vad avser personregister vilka förs av försäkringsbolagen och deras organisationer. De av DALK nu föreslagna ändringarna av datalagen kommer, såvitt inspektionen kan bedöma, ej att medföra några problem för bibehållande av nuvarande personregister eller inrättande av nya för försäkringsverksamheten önskvärda register.

Postverket delar DALKis uppfattning atl dalalagen, med den tillämpning den fått, fungeral väl. Den personliga integriteten har skyddats utan större hinder i allmän eller enskild verksamhei än som varil motiverad. De tillägg som kommittén föreslår i betänkandet innebär i princip ett fastställande av den praxis som dalainspektionen utarbetat under de hittillsvarande åren. Postverket har intet atl erinra mot dessa lillägg lill dalalagen.

Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms universitet anför att den före­slagna reformen står i god överensstämmelse med datalagens syften. Även i Övrigt finner fakultetsnämnden att de föreslagna justeringarna är väl övervägda och bör genomföras. Fakultetsnämnden ansluter sig därmed även lill kommitténs uppfattning atl man bör dröja med mer genomgripande ändringar av dalalagen och, framför allt, att del ännu är osäkert vilka fördelar en allmän personregisterlag kan innebära och hur den bör utfomas.

Juridiska fakuhetsnämnden vid Uppsala universitet anser atl DALK:s förslag och överväganden i allt väsentligt kan godtas. De föreslagna tilläggen till 3 § och 6 § datalagen utgör sålunda enligt nämndens mening en - låt vara i praktiken sannolikt inte särskilt betydelsefull - principiell förbättring från rättssäkerhetssynpunkt. Betänkandet bör efter remissbehandling kunna tjäna som underiag för ändringar i datalagen.

SACO/SR anför:

Kommitténs allmänna slutsats är atl några genomgripande förändringar i den nuvarande datalagen inte är nödvändiga på kortare sikt men alt vissa

Prop. 1978/79:109

73

5'

lillägg och förtydliganden med hänsyn lill erfarenhelerna och den allmänna debatten är motiverade. Sluisaisen lorde bygga på den bedömningen all dalalagen och den rällsliga regleringen av den personliga integrileten i samband med ADB-baserade personregisier har varit i stort sett lillfredssiäl­lande hittills. SACO/SR delar den bedömningen och konsiaterar att de analyser och slulsaiser som görs i belänkandei torde vara välgörande för den fortsatta debatten om den personliga integriteten i samband med ADB-register.

SACO/SR instämmer i fiertalet av de analyser och slutsatser som görs.

Servicebyråernas branschorganisation noterar med tillfredsslällelse atl DALK:s betänkande i fiera avseenden innebär förbättringar och förenk­lingar.

Karolinska Inslilulel anför all belänkandet är synnerligen välskrivet och balanserat, grundat på en bred och kritisk granskning av tillgängligt material -Irots alt del här rör sig om ell område i snabb uiveckling och förändring. Datafrågornas bredd och allmänpolitiska betydelse analyseras föredömligt.

Konsumeniverkei och AMS anser all lagsiiftning och lagtillämpning hittills har fungerat väl.

Följande remissinsianser gör kortfattade uttalanden av innebörd atl man hell eller i huvudsak godtar DALK:s förslag, nämligen samarbetsorganet för rättsväsendets informaiionssysieni. sårbarheiskommiiién, riksförsäkringsverkel, lefeverket, irafiksäkerbelsverkei, D.AF.A, försäkringsinspekiionen, nämnden JÖr samhällsinforination, siaiens personalnämnd, arbeiarskyddssiyrelsen. länssty­relsen i Siockholms län, Malmö kommun, Svenska kommunförbundei, lands­tingsförbundet, LO samt Svenska sparbanksföreningen.

Några remissinstanser framför vissa allmänna kritiska synpunk­ter.

JO diskuterar lagstiftningstekniken och uttalar:

Betänkandet innehåller till stora delar översikter över gällande rält och över förväntad leknisk och rättslig utveckling. I anslutning härtill förs intressanta principiella resonemang. De konkreta lagförslagen ulgör däremoi en ganska liten del av betänkandet. En bidragande orsak lill detta synes vara atl kommittén i skilda hänseenden föredragit all söka styra rättsutvecklingen genom molivullalanden och förslag om lillämpningsföreskrifler(sei. ex. kap. 4 s. 50 f, kap. 6 s. 83 f, kap. 7 s. 111, kap. 9 s. 137 f och kap. 19 s. 280). I vissa fall har kommittén avstått från konkrela lagförslag därför att del varil svårl all definiera de förhållanden som betänkandet behandlar. Jag vill som exempel härpå peka på den i kap. 9 förda diskussionen om s. k. mjukdata.

Eftersom det är en myndighet - dalainspeklionen - som i försia hand har alt tillämpa datalagen, är del visseriigen i stor ulsiräckning praktiskt möjligl att styra rättsutvecklingen genom molivullalanden och tillämpningsföre­skrifter. Enligt min mening är del dock i princip felaktigt atl gå lill väga på detla säll. Lagstiftarens mening bör i största möjliga utsträckning komma lill uttryck i själva lagen. Även om jag inser de stora svårigheler som lagstiftaren här möter, hävdar jag likväl att man så långl möjligt är bör eftersträva en reglering som kommer lill utiryck i själva lagtexten. Efiersom dataområdet kommer atl få allt siörre omfattning och betydelse måsle del på sikl vara

Prop. 1978/79:109

74

nödvändigt all lagstiftningsvägen definiera vad som skall regleras.

Jag vill också framhålla, att "motivuitalanden" gjorda i efterhand, alllså inte vid anlagandel av en lag eller i samband med ändringar i lagen, inte kan eller får tillmätas samma belydelse som egentliga molivullalanden. I stor utsträckning har kommitténs uttalanden karaktär just av uttalanden i efterhand.

Även i ett annat avseende vill jag från principiella synpunkter ifrågasätta lämpligheten av atl avstå från lagreglering. Det gäller de fall där dalainspek­tionen föreslagit förtydligande i lagen men kommittén bedöml att lagens innebörd ej är så otydlig atl delta är nödvändigi. Del gäller t. ex. frågorna rörande tillstånd redan till insamlande av uppgifier (s. 66) rörande krav på tillstånd enligt 3 § för all få sända primärmalerial ulomlands för databehand­ling (s. 278), rörande anmälan om upphörande av personregisier (s. 279) och rörande lystnadspliktens omfallning (s. 280). Redan det förhållandel all datainspektionen, som är den myndighet som i försia hand har alt taga befallning med lagens tillämpning, anser atl lagen behöver förtydligas, ulgör ett slarkl skäl för att inte låla texten kvarslå oförändrad. Härtill kommer all del ytterst kan bli domstol som får lolka lagen (se lagens bestämmelser om slraff och skadestånd). Del är ingalunda självklart atl domstol kommer atl godta den tolkning som nu förordats av kommittén eller som datainspek­tionen kan komma atl ge ullryck åt i lämnade anvisningar.

Juridiska fakultetsnämnden vid Uppsala universitet och Svenska Bankför­eningen anför liknande synpunkter.

RSV anser att DALK:s förslag inte framstår som särskilt kontroversiella eller genomgripande och kan i slorl tillstyrka att kommitténs lagförslag genomförs. Verkei fortsätter:

Ulöver lagförslagen och motiven till dessa innehåller delbeiänkandel en omfaitande, allmänt hållen och delvis preliminär diskussion av olika centrala frågor rörande datalagen och personregister. Syftei med denna diskussion framgår inte alltid fullt klarl. RSV har granskat belänkandet i dessa delar från utgångspunkten alt den förda diskussionen och remissinslansemas utta­landen i anledning därav kan ge anledning till tilläggsdirektiv för kommitténs fortsatta arbele eller eljesl kan komma alt ligga till grund för fortsatta mer konkreta överväganden inom kommittén. RSV har i dessa avsnilt främsi behandlal dels allmänintressets betydelse vid tillståndsprövningen, dels samkörningsfrågan. I dessa delar släller sig RSV delvis kritiskt mol DALKis uppfattningar

RSV anser det vara oklart om de uttalanden om övergripande principer i fråga om problemet samköming etc. som gjorts i betänkandet avsetls att nu läggas lill grund för allmänna molivullalanden i en proposiiion om ändringar i datalagen. Sådana molivullalanden skulle kunna innebära att man lade fast generella principer, t.ex. om samutnytljande av uppgifier -jfr. i del följande -som på ell olyckligt sätl skulle kunna binda upp även en framtida allmän personregisterlag.

Flera av de remissinstanser som nu anmodats yttra sig över kommitténs betänkande har tidigare yttrat sig över promemorian (Ds Ju 1977:11) Handlingssekretess och tystnadsplikt. RSV gick i sill yllrande över den promemorian ingående in på problemel sekretesslagstiftningen och uppgifts-utbyte myndigheter emellan. RSV anser all mycket av vad som anföris i den delen även ärav iniresse i del här akluella sammanhanget och åberopar därför

Prop. 1978/79:109

75

nu även della yttrande. Någon proposition till ny sekretesslag har ännu inte lagts fram. Regeringens och riksdagens inslällning till problemet sekreless contra uppgiftsulbyle mellan myndigheter är emellerlid, liksom dessa organs inslällning till iniegritetsskyddel i övrigt i en sekreiesslag, av största belydelse även för datalagen och de principer som skall bära upp den lagsiiftningen.

Innan klarhel om lagsliftarens intentioner på dessa punkler vunnils och innan kommittén gjort sin aviserade översyn av problemel ADB och offentlighetsprincipen är det svårt för remissinsianserna atl ta närmare ställning i de allmänna frågorna kring personregistreringen. Della gäller särskilt i fråga om avvägningen mellan de av slaismakterna uppslällda effektivitetsmålen för myndighelerna och iniegritetsskyddel för de enskilda.

Mot bakgrund av del anförda bör en proposiiion i ämnet enligt RSV:s mening avgränsas lill alt behandla endasl de konkrela lagförslagen.

En delvis kritisk inställning lill utredningsarbelels upplägg­ning uttrycks av Stockholms läns landsiing, Stockholms kommun, Indusiri­förbundei och Arbetsgivareföreningen saml Medborgarrättsrörelsen.

Stockholms låns landsiing anser all del är bra all inlegriietsproblemen vid persondataregister blir föremål för en genomlysning i syfte att minimera riskerna för den enskilda individen. DALK föreslår en rad ålgärder av kortsiktig karaklär för alt åsiadkomma en mer skärpt bevakning av integritetsfrågorna. Dessa förslag kan tillstyrkas. Det är emellertid en brist att Ulredningen nu inte kunnai presentera en mer genomgripande belysning av problemet med förslag till en särskild lagstiftning utan endasl säger alt man bör återkomma på denna punkt. En sådan mer genomgripande genomgång av integritelsfrågorna vid personregislrering i olika former är ytterst ange­lägen och måste komma med det snaraste. Möjlighelerna lill decentraliserade system utan samkörningsmöjligheier måste därvid övervägas liksom om ytteriigare restriktioner skall läggas på kommersiellt utnyttjande av register­uppgifter.

Stockholms kommun konsiaterar att dalatekniken har medfört många positiva effekier för såväl den privala som den offenlliga verksamheien. Det är väsentligt att medborgama får en bred informaiion om datorernas möjligheter- positiva och negativa. Det är mot den bakgrunden värdefullt atl kommittén föreslår tillägg och förtydliganden i datalagen med hänsyn till den allmänna debatten. Det måste emellerlid betraktas som en brisl att inte utredningen mer genomgripande kunnat belysa problemen med en särskild lagstiftning kring integritelsfrågorna och förutsättningar för decentraliserade system utan möjlighet till samköming.

Industriförbundet och Arbetsgivareföreningen fäster uppmärksamhelen på att den hittillsvarande regleringen av skyddel mol otillbörligt intrång i den personliga integriteten närmast har inriktats på en prövning i varje särskilt ärende, som underställs dalainspeklionen eller som eljest varil föremål för utvärdering av regering och/eller riksdag. Den för den enskilde dominerande frågan, hur hans/hennes integritetssfär ter sig inför den stora ansamlingen av ADB-lagrade personuppgifter, inför tillväxten av nya register och inför

Prop. 1978/79:109

76

registerbearbetningar som innebär sammanställningar av uppgifier ur olika regisier, har hittills endasl undanlagsvis eller partiellt rönt beakiande. Frågan om samköming av informaiion mellan olika dalasyslem - i kontrollsyfte eller för andra särskilda ändamål - har emellertid börjat aktualisera problemställ­ningar av detla övergripande slag. Del bör bli en viktig angelägenhet för kommittén under dess fortsatta arbele alt närmare analysera hithörande problemställningar avseende del framlida inlegritelsskyddsbehovet och möjlighelerna all realisera ett acceptabelt skydd. Medborgarräitsrörelsen uttalar:

Nu gällande dalalag är en vikiig del av den lagstiftning som skyddar den enskildes personliga integritet. Den anslutersig lill samma frihelstradition för vilken vår Iryckfrjhetsförordning med dess gamla krav på offentlighet är uttryck. Alla förändringar i datalagen bör noga nagelfaras och föregås av en bred allmän diskussion.

Betänkandet ger intryck av att DALK velal på många punkler strömlin-jeforma datalagen och anslutande författningar i avsikl atl avlägsna sådani som visal sig hindersamt för datasystemens användare. Självklart måsle användarnas bekvämlighet beaktas, men lika nödvändigi är att alla garaniier förden enskildes personliga integritet behålles. Dalalagens syfte är all minska olägenheterna av datasystemen för den enskilde. Detla syfte måsle lillgo­doses och kraven på dalaregisterförare får ej minskas.

Del är ägnal alt väcka förvåning atl kommittén ansett sig böra frångå departementschefens direktiv genom att redan i detta skede lägga fram förslag till lagändringar. Enligt direkliven (se sid. 376) uttalade departements­chefen alt kommittén borde under försia halvåret 1977 lägga fram en offentlig diskussionspromemoria med förslag lill alternativa lösningar. Efter en remissbehandling skulle utredningen av departemenischefen därefter få lilläggsdirekliv. MRR beklagar alt denna procedur, som med hänsyn till frågornas stora vikt varit lämplig, ej blivit följd.

I samma yttrande heter del avslutningsvis:

Datalagen är en viktig lag till skydd för enskilda medborgares integritet. Med rält eller orätt oroar sig många människor för att deras integritet i olika hänseenden skall bli hotad. Var gränsen för oacceptabel kränkning går är en fråga om personliga värderingar. Många människor känner sin personlighet kränkt redan av den sorls uppvaktning med datorns hjälp för vilken nyblivna mödrar automatiskt utsattes av kommersiella företag. Det föreligger sedan en glidande skala ända lill sådana missbmk av dataregister som är stötande för envar och som hiltills väsenUigen kunnai undvikas genom den gällande datalagen. Dessa aspekier har erhållil föga belysning i utredningen. De hade kunnat bli bättre utredda om den begärda diskussionspromemorian blivit gjord. Medborgartällsrörelsen efterlyser ett sådani dokument.

Byråkrailuiredningen ser som en av sina arbetsuppgifter atl påverka myndigheter och kommiltér all skriva klarl, enkelt och kort. Mycket av innehållet i DALK:s betänkande är av intresse för en bred allmänhet. Del hade därför varit värdefullt bl. a. med en kort och lättillgänglig sammanfatt­ning av betänkandet. Det är vår förhoppning av DALK i kommande betänkanden ökar sina ansträngningar på della område.

Prop. 1978/79:109

77

Sveriges Direkircklamjörening m. fi. saknar en förankring lill ett av de huvudsakliga syftemålen med datalagstiftningen vid sidan av integritets-skyddet, nämligen att de positiva effekterna av ADB så långl som möjligl las lill vara och all en reglering inte onödigtvis skall leda till hinder eller olägenheier i enskild verksamhei. Datalagen och dess lillämpning har enligt dessa organisationer inneburil atl utvecklingen på del område ytlrandel omfattar har hindrats och t. o.m. förts bakåt i stället för atl föras framåt under datainspektionens konlrollerande verksamhei.

4 Register vars inrättande beslutats av regeringen eiler riksdagen

De inslanser som har yitral sig på denna punkl delar DALK:s uppfattning att del inte finns skäl att gå ifrån den nuvarande principlösning som finns i 2 § datalagen. Kammarräiien i Sundsvall, RSV. länssiyrelsen i Malmöhus län och länsåklagaren i Örebro län anser således alt gällande regler bör accepteras också i fortsättningen.

Kronojögdemyndlgheien I Nacka har samma uppfattning och tillägger:

Det får anses vara betänkligt från konstitutionell synpunki att ett regeringsbeslut skulle kunna göras beroende av en tillståndsprövning i efterhand hos datainspektionen om beslutet avsåg inrättandet av ett personregisier. Integritetsskyddsintresset torde i tillräcklig grad kunna lillgodoses genom att inspektionens yttrande inhämias före regeringsbeslutet och atl inspektionen ulövar tillsyn över registrens användning.

Hovrätten för Västra Sverige påpekar atl riksdagens möjligheler atl fatta beslul om inrällande av register på gmnd av 11 kap. 8 § regeringsformen är begränsade till all avse beslul genom lag eller budgetreglering.

Länsstyrelsen i Stockholms län delar DALKis uppfattning all undanlagsre­geln inte innebär någon allvarlig fara för det primära syfte dalalagen skall tillgodose, nämligen att skydda de registrerades intresse mot missbmk av den personliga integriteten. I likhel med kommittén anser länsstyrelsen alt undantagsregeln för regisier inrättade genom beslul av statsmakterna egentligen bara innebären skillnad i formelll hänseende i handläggningen av olika tillståndsärenden. Länsstyrelsen fortsätter:

Det väsenlliga är atl dalainspektionen enligt dalalagen kan påverka utformningen av de ABD-register som inrättas inom den statliga förvalt­ningen.

Datalagen ger i dag och enligt DALK;s förslag dalainspektionen möjlig­heter alt före statsmakternas beslut pröva och påtala om planerade person­register ifråga om ändamål, utformning m. m. slrider mot de gmnder som tillämpas vid prövning av övriga personregisier. Enligt datalagen är register­ansvarig myndighei skyldig all, efter regeringens eller riksdagens beslut om ett register skall inrättas, i anmälan lill datainspektionen lämna en lika uttömmande beskrivning av registret som krävs i en tillslåndsansökan från en enskild regisleranvändare. Della ger dalainspektionen även möjligheter atl meddela särskilda föreskrifier enligt 6 § datalagen för alt förebygga risk för

Prop.  1978/79:109

78

otillbörligt inirång i personlig integritet och att utöva tillsyn över registrens användning. Detla bör enligt länsslyrelsens mening i princip utgöra en lillräcklig garanti mol olämplig uiformning och användning av statliga f)ersonregister.

Frågan om hur detaljerade sialsmakiernas beslul bör vara och hur man skall förfara vid ändring eller utvidgning av ett beslutat regisier har uppmärksammals av några remissinsianser.

Länssiyrelsen I Malmöhus län understryker vikten av att vid sådana beslul som regering och riksdag fattar om inrättande av administrativa personre­gister, det tydligt preciseras vilket allmänintresse som skall lillgodoses och det genom klart angivna begränsningar i omfattning och användning skapas trygghet för iniegritetsskyddel eller anges vilkel inlegritelsinlrång som får tillålas.

Länssiyrelsen i Siockholms län anför:

Kritiken mot atl statliga personregister är undantagna från dalainspektio­nens tillståndsprövning är enligt länsstyrelsens uppfattning mera ell uitryck för misstro mol de myndigheter för vars verksamhet registren inrättas, än mol regering och riksdag. Denna misstro bottnar sannolikt i det förhållandet, att statsmakternas beslut om inrättande av regisier hittills i allmänhet gett alltför stor frihet för den regislerförande-/-ansvariga myndigheten att efter eget skön besiämma om registrets innehåll och användning.

En garanti behövs mol att de registerförande myndighelerna genom alllför generella beslul lockas all ge sina regisier siörre bredd och djup än nödvändigt med hänsyn till vad som varit avseit med beslutet. Ett registers innehåll och användning bör därför klart redovisas och avgränsas redan i beslutet om dess inrättande. Den närmare utformningen och användningen av offentliga register bör regleras i lag.

Ändringareller tillägg med avseende på användning, ändamål och innehåll i regisier, som beslutals av regering eller riksdag, bör inte f ske på annal sätt än som gälll för det ursprungliga beslutet. Direkl olämpligt anser länssty­relsen det vara om regeringen generellt överlåter ål den myndighet, för vars verksamhei ett register inräitats alt beslula om sådana förändringar.

Länsstyrelsen har dock ingen erinran mot att regeringen överlåler åt datainspektionen att pröva och beslula om ändringar eller tillägg, som är nödvändiga i en myndighets ADB-register med hänsyn till ändrade eller utökade uppgifier inom myndighelens verksamhetsområde.

Riksförsäkringsverkel hyser en viss skepsis mol långlgående precisering av statsmakternas beslut. Verket framhåller att om dessa beslul skall röra också detaljer, större krav även måste ställas på utförligheten i lagförarbeten och statsmakternas beslul.

Verkei fortsätter:

Del lorde dock många gånger bli svårt alt när förarbetena skrivs få en så klar bild över problemområdet atl del blir möjligt att detaljreglera på delta sätt. Valet av uppgifter som skall inhämias i varje enskilt ärende och som skall lagras kan i stor utsträckning inte överblickas på detta siadium. Följden kommer sannolikt alt bli alt vederbörande myndighet gång på gång tvingas föra problem tillbaka till lagstiftaren för förnyad prövning. En bättre lösning

Prop. 1978/79:109

79

1

vore alt statsmakterna anger principerna för registreringen något mer preciserat än vad som i allmänhet sker nu och atl del uppdras ål respektive myndighei all i samråd med datainspektionen detaljreglera registrens innehåll, användning etc.

Även när det gäller ändringar i offentliga regisier bör statsmakternas medverkan begränsas lill fall då del rör sig om principiella ställningstaganden. Del lorde bli en allt för lidskrävande och omständlig procedur all föra upp en mängd förslag om ändringar i register lill regering och riksdag.

Kammarrätten i SundsvaU pekar på atl frågan om ändring av register diskuterades i förarbetena lill datalagen (prop. 1973:23 s. 127) och alt del där sägs alt om ett register skall ändras så alt det inte faller inom ramen för del gällande lillslåndel och evenluella föreskrifter, den regisieransvarige måste vända sig till dalainspeklionen. Han får då begära nyll lillsiånd eller ändrade föreskrifier. Hovrätten anför vidare:

Någon uttrycklig beslämmelse härom ansåg departemenischefen inie nödvändig. Enligt kammarrättens mening är del ganska uppenbart att ett regisier som skall ändras på angivet sätl blir all belrakia som ett nyll register. Del framslår också som naluriigl all man vid dalalagens tillkomst inte fann en uttrycklig beslämmelse om della nödvändig. Erfarenhelerna av datala­gens tillämpning har emellerlid visal all del förekommer all regisier - vare sig de är beslutade av statsmakterna eller inrättade efter tillstånd av dalainspek­tionen - görs till föremål för belydande ändringar utan att nytt beslut eller tillstånd utverkas. Det kan därförenligl kammarrättens mening övervägas atl förtydliga 2 § datalagen med en generell beslämmelse om all ändring eller ulvidgning av ell personregister blir atl betrakta som inrättande av ett nytt register om ändringen eller utvidgningen inte faller inom ramen för det gällande beslutet eller tillståndet och de föreskrifter som meddelats i samband med della. En sådan bestämmelse skulle därvid gälla alla personregister som omfattas av datalagen oavsett om de inrättats med tillstånd av datainspek­tionen eller efter beslul av statsmaklerna. Med hänsyn lill iniressei av alt datalagens regler är uttömmande föredrar kammarrätten alt en bestämmelse med sådant innehåll intas i datalagen framför den av kommittén föreslagna ordningen atl del när statsmaklerna beslutar om register av beslutet klart bör framgå alt utvidgning eller annan ändring av ändamålet med registret inte får göras av den registeransvariga myndigheien ulan medgivande av regeringen i varje särskilt fall.

Överåklagaren i Göteborg framhåller all eftersom ändring eller utvidgning från inlegritelssynpunkl kan ha lika stor eller större belydelse än själva inrättandet av registrei ett sådani krav bör lagfästas.

Länsstyrelsen i Stockholms län anför alt del beiräffande statliga regisier är betydelsefullt atl statsmakterna, som DALK föreslår, klarare än nu lägger fasl för vilka ändamål uppgifter i dessa får användas. Dessutom bör del klarl framgå av beslutet atl del krävs ny prövning och beslut av riksdag eller regering i varje särskilt fall, om ett regisier skall få utnyttjas för andra och utvidgade ändamål.

Länsstyrelsen i Malmöhus län påpekar all dalainspeklionen lidigare har framhållit alt denna fråga bör klarläggas vid en lagöversyn och fortsätter:

Prop. 1978/79:109

80

Trots delta lar DALK upp denna konkreta fråga i myckel svävande ordalag och hänvisar i stort sett bara lill all om krav på klarare riktlinjer från statsmaktemas sida lillgodoses torde svårighelerna som dalainspektionen pekat på kunna undvikas. DALK menar atl register som beslutas av regering eller riksdag i praktiken blir underkastade samma prövning som tillstånds-pliktiga regisier, efiersom dalainspeklionen enligt 7 § har skyldighet alt meddela föreskrifier även för de förslnämnda, i den mån inte statsmaklerna meddelat föreskrifier i samma hänseende. För övrigi påpekar man också alt erfarenhelerna av nuvarande ordning inte visat alt avgörande invändningar kan göras. Ell sådant resonemang kan inte godlagas som giltigt skäl att inte rätta lill en uppenbar och av dalainspektionen påpekad brist i lagens ordalydelse. Lagar måsle givetvis ulformas med hänsyn lill vad som kan inträffa, inte till vad som inte har inlräffat.

Dalainspeklionen konsiaterar alt DALK:s slutsatser i kapitlen 4 och 6 innebär en viss omfördelning av prövningen av personregisier i förhållande lill nuvarande ordning:

DALK synes förorda all viss prövning överförs från dalainspeklionen lill regeringen. Detla slrider mot de sirävanden som på senare lid har gjorts för all avlasta regeringen arbetsuppgifter som lämpligen kan utföras av myndighei. DALK har inte förslagit någon lagändring i avsikl alt ändra hittillsvarande ordning, utan har anseit all en viss förskjutning av handläggningen av vissa särskilda frågor från inspekiionen til! regeringen kan uppnås inom ramen för nuvarande reglering.

Datainspektionen vill i och för sig inte motsätta sig att vissa grannlaga avgöranden undantas från inspektionen och överfiytlas till regeringen. Det kan emellertid sällas ifråga om fördelarna lill följd av en ändring blir märkbara. Eftersom dalainspektionen liksom hittills i fråga om personre­gister som prövas av regering och riksdag skall yttra sig över registret, kommer integritelsskyddsaspekier liksom hittills atl tillföras ärendet. De högsta statsmyndigheterna slår friare än datainspektionen att i ett enskilt ärende bortse från integrilelsaspekten till förmån för andra intressen. I gengäld föriorar emellertid den som är part i ärendei förmånen av alt kunna få ärendei prövat i mer än en instans. Vunna erfarenheter visar visseriigen atl besvärsrälten enligt dalalagen har utnyttjats i mycket liten ulsiräckning. Detta kan emellerlid inte uppfattas så alt besvärsrältens betydelse är begränsad. Snarare är förklaringen all datainspektionen har lyckats finna konstmktiva lösningar i de ärenden som inspektionen haft lill prövning.

Hittillsvarande ordning har enligt datainspektionens uppfattning inte medfört några missförhållanden. I den mån sökanden har ansett alt inspektionen i allt för ringa grad har beaktat andra inlressen än skyddet för den personliga integriteten, har han kunnat efter besvär få saken prövad av regeringen. På grund härav anser inspektionen inte att del är påkallat alt förskjuta prövningen från inspektionen lill regeringen. Inspektionen anser alltså i likhet med DALK atl nuvurunde reglering bör bibehållas och - till skillnad från DALK - att praxis i fråga om arbetsfördelning mellan datainspektionen och de högsia statsmyndigheterna bör bestå oförändrad.

Datainspektionen vill underslryka vad DALK lar upp sisl i avsniii 4, nämligen all den registeransvariga myndigheten samråder med inspektionen i samband med den närmare utformningen av ett register. Överhuvudiagel torde gälla att många av de svårigheter som kan uppkomma vid prövningen av ell personregisier - oavsett vem som gör prövningen - skulle kunna

Prop. 1978/79:109

'

undvikas om inspekiionen fick lillfälle alt i ett så lidigi skede som möjligl framföra sina synpunkier Det skulle ofta innebära belydligt mindre svårig­heler alt tillgodose dessa om de fick framföras redan under planeringsstadiet för ett register. Det ställer sig i allmänhet besväriigare och kan krävu stora kostnader alt vidla ändringar i ell regisier efter del atl arbetet med detla har fortskridit så långt att ansökan om tillstånd har kunnat göras. En sådan kräver, som framgår av betänkandet, en långlgående dokumentation om registret och förutsätter således ett långt framskridet förberedelsearbete. Också det som nu har framhållits om inspektionens rådgivande verksamhei lalar för all prövningen av del slutliga ärendei ligger hos inspekiionen. Om inspekiionen för prövning får ett ärende avseende ett personregister, vilket har utformats i samråd med inspektionen, är förutsätlnjngarna givetvis myckel goda för en snabb och obyråkratisk handläggning. Den nu skisserade ordningen har också den fördelen all den regisieransvariga myndigheien självmani kan hänskjula frågan om regisirel lill regeringen om del lidigi visar sig alt datainspektionen framför synpunkier som myndigheten inte anser sig kunna tillgodose.

Industriförbundet och Arbetsgivareföreningen är i sitt gemensamma yttrande inne på samma fråga och anför rörande kompetensfördelningen mellan regeringen och datainspektionen:

DALK förefaller här vilja förorda en förskjutning av handläggningen av vissa ärenden lill riksdagen och regeringen. Delta anses kunna ske inom ramen för gällande lagstiftning. Organisationerna kan försin del inte finna alt den hittills tillämpade beslutsordningen har inneburil några mera väsenlliga nackdelar. Erfarenhelerna visar snarare att besvärsrälten lill regeringen över dalainspektionens beslul - låt vara all den utnyttjas i ringa omfattning - fyllt den vikliga uppgiften all få ärendei prövat i mer än en omgång. En förskjutning av prövningen från inspekiionen lill riksdagen och regeringen skulle f ö. lätt kunna uppfattas som en politisering av beslutsordningen.

DEFU finner kapilel 4 intressant ur fiera synpunkier och anser att DALK borde ha tagit lilirällei i akt atl klargöra vad som i datalagen menas med regisier inrättade av riksdag eller regering. SCB pekar på de tolkningsproblem som datalagens tillkomst innebar på denna punkt för den befintliga balansen av personregister men fortsätler:

Även därefter har i något enstaka fall olika uppfattningar rått i frågan om ett register har inrättats genom beslut av regeringen/riksdagen eller ej. Dessa problem har emellertid inte varil av större praktisk belydelse. Inte heller i andra avseenden har de nuvarande reglerna medfört olägenheier. SCB delar således DALK:s uppfattning all ifrågavarande regler bör accepteras även i fortsättningen.

Centralbyrån utgår vidare från att kravet på riksdags- eller regeringsbeslut för register i myndigheternas administrativa och alllså utåt riktade verk­samhet inte är avsell alt gälla vare sig register som ursprungligen inrättas för statistiska eller forskningsändamål respektive register som för nyssnämnda ändamål inrättas genom all uppgifier inhämias från administrativa källor. En annan tolkning vore enligt SCB:s uppfattning knappast motiverad ur iniegriteissynvinkel samtidigt som den inte skulle harmoniera med DALK:s 6 Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 109

Prop. 1978/79:109

82

övriga förslag rörande statistik och forskning.

Rikspotissivrdscn påminner om all dalainspeklionen enligt betänkandet har pekat på del omsländliga förfaringssätt som lillämpas vid remissförfa­randen enligi 2 § andra slyckel dalalagen och anser atl del medför problem även för registeransvurigu myndigheler. Styrelsen unför vidure:

Enligt gällande petitaanvisningar åligger del dessa myndigheler all samråda med dalainspeklionen om ulformningen av innehållet i den beskrivning av personregister, som skall bifogas en anslagsframslällning lill regeringen. Myndighetens framställning skall sedan enligt 2 § 2 st. datalagen av regeringen remitteras till dalainspektionen för yttrande. När regeringen beslutat om inrättande av personregistret åligger det registeransvurig myndighei enligt 1 § datakungörelsen atl snarast anmäla personregistret lill inspektioner. Härvid blir registret föremål för datainspektionens bedömning vid tre olika lillfällen.

Slyrelsen finner denna procedur omständlig och lidskrävande. Den av dalainspeklionen föreslagna ordningen - atl myndigheten söker principlill-stånd hos inspekiionen - medför enligt styrelsens uppfattning ingen siörre lättnad för registeransvarig myndighet.

Styrelsen föreslår atl nuvarande regler ändras så alt ett smidigare förfarande kan uppnås i dessa ärenden.

5 GenereUa grunder för tillståndsprövningen

DALK:s diskussion om begreppei personlig integritet i kapitel 3 och om generella gmnder för tillståndsprövningen i kapilel 5 är två av utredningens cenlrala avsnitt. Många remissinstanser kommenterar framför alli försöken all närmare precisera dessa grunder för datalagens tillämpning. DALK:s slutsatser har i huvudsak godlagils men fär också krilik från en del håll.

Beträffande integriletsbegreppet delar daialnsjiekilonen uppfall­ningen all del är en brisl atl begreppei personlig iniegriiel inie har kunnai ges en klarare avgränsning än vad som har skell. Inspekiionen konslalerar emellertid all alla försök all göra en sådan avgränsning i form av en enkel och vid lillämpningen av dalalagen användbar definilion har strandat och kan således inte heller bidra med någon sådan definilion. Inspektionen anser emellertid inte bristen vara alllför besvärande. Enligi inspektionens erfa­renhel råder nämligen i del stora hela inga eller endast obelydliga menings-skiljaktigheter i fråga om begreppels innebörd. Begreppei har kommit all användas alltmer i samhällsdebatten. Del har behandlals i ell fiertal offenlliga och andra utredningar. Så gotl som genomgående har begreppei i dessa sammanhang använis i samma eller i vart fall myckel likartad betydelse. Enligt inspektionens uppfattning kan således knappasl med fog hävdas all begreppei är så oklart att del kan vilseföra dem som kommer i koniaki med det. De svårigheler som bl. a. SCB har pekal på hänger enligi inspekiionen snarast samman med svårighelen all göra en generell iniresseawägning mellan iniegriieisskyddei å ena sidan och andra motverkande intressen å den andra. Inspektionens uppfattning är atl en sådan generell avvägning är

Prop.  1978/79:109

83

eftersirävunsvärd men uu den inte kun drivus särskilt långt. De avvägningar som måste görus fur ske från full lill fall. Deltu kun givelvis från fieru utgångspunkter beklagas. Exempelvis kun det görus gällunde utt möjlighelen all förutse resullalei av en prövning blir mindre än om ell generellt betraktelsesätt kunde iakttas. Trots della torde det inte vara möjligl alt särskilt långl binda prövningen genom generella regler. Delta är fö. inte specifikt för den nu aktuella frågan utan förekommer regelmässigl i situationer där fiera siarka intressen skär sig. Datainspektionen anser atl DALK:s genomgång ytterligare belyser det sagda. Samtidigt har emellenid genomgången i vissa avseenden banat väg för förenklingar och generalise­ringar. Kanske kan diirigenom vissa intressemotsättningar tonas ned.

Dalainspektionen framhåller avslutningsvis all del knappasl är ändamåls­enligt att f n. söka definiera begreppet personlig integritet. Viktigare ärenligt inspektionen all lagstiftaren och andra genom lyhördhet i deballen söker finna handlingslinjer som kan jämka samman de iniressemolsällningar som finns kring iniegritetsskyddel. Dalainspeklionen ser della som en av sina vikiigasie uppgifter, där del alllså gäller all främja ell ändamålsenligi utnyttjande av datatekniken under tillbörligt hänsynslagande till enskildas personliga integritet.

SACO/SR delar uppfattningen att begreppet personlig integritet knappast kan ges en mera precis innebörd i datalagen än vud som för närvurunde är fullel. De självsiändigu krilerier vid sidun om dem som duiulagen idag ställer upp har emellertid gett begreppen personlig iniegriiel och obehörigl inirång en någoi mer preciserad innebörd än vid dalalagens lillkomsi. Även om del vid en övergripande lagsiiftning som dalalagen är svårt för lagstiftaren alt ge fullständiga och uttömmande preciseringar, anser SACO/SR atl man likväl måsle beakta all detta medför risk all dalainspeklionen delvis får överta rollen som lagstiftare.

A rbeisgruppen för ADB och juridik vid Stockholms universilel ifrågasätter om inte ulredningen av begreppen personlig integritet och otillböriigt intrång i personlig integritet kan föras mer på djupel än som skell i belänkandet. Ett av de problemkomplex som här aklualiseras gäller den hänsyn som bör las till objektivt sett obefogad oro bland blivande registersubjeki och även vilkel slags oro som skall beaktas i integriletsskyddssammanhang. Skall t. ex. vid forskningsregister farhågor bland projektdeltagare alt projektet leder till resultat som uppfattas som negativa från individens och/eller gruppens synpunki kunna hindra alt projekt får genomföras?

Arbelsgruppen finner del angelägel aii nu i lagsiiftningssammanhangägna uppmärksamhei ål lendensen lill vidgning av inlegritelsskyddsbegreppet utanför den ursprungliga mer snäva inriktningen på skydd av privatlivets fred. Denna tendens har, fortsätter arbetsgruppen, uppmärksammals i både rättsvetenskap och rältspolilisk deball och innebär sannoliki på sikt ett behov av all klariägga dalainspektionens uppgifter som konlrollinslans på informa-tionsbehandlingsområdel  belydligi  mer förulsätlningslösi än i  DALK:s

Prop. 1978/79:109

84

första delbeiänkande.

Hovräncn för Väsira Sverige konslalerar all DALK har pröval olika försök all definiera begreppei personlig iniegriiel i dalalagen men avslålt från atl redovisa försöken i belänkandei. Hovrätten anser det emellertid vara angelägel all del vaga begreppei personlig iniegriiel definieras i lagiexien. Del bör vara en uppgift för lagstiftaren och inie fören adminisiraiiv myndighei all beslämtna principerna för iniegritetsskyddel. Det ärenligt hovrällen en brisl all belänkandet inte innehåller någon närmare redovisning av erfarenheler av datalagens lillämpning som kan vara vägledande vid försök alt definiera begreppet i laglexl. Fortsatta ansträngningar bör göras för atl precisera vad som avses med personlig integritet. En sådan definilion bör, slutar hovrätten, i vart fall anges i den generella personregisteriag som kommittén har förordat.

Också länsåklagarmyndighelen i Gävleborgs lån förordar en precisering i självu lagtexten. LRF beklagar alt dalalagen också i framtiden kommer all sakna de grundläggande definiiioner som skulle kunna ge lagen en mera reell innebörd. Atl DALK inte heller redovisar några vägledande slutsatser kan enligt förbundel leda till atl långl utarbetade planer avseende registerupp­byggnad måste revideras på grund av utt dalalagens innebörd tolkats på annal salt än datainspektionen.

DEFU beklagar all de gmndläggande definiiioner som skulle kunna ge datalagen en mera reell innebörd allljämt kommer att saknas, liksom atl de långa och allmänna resonemang som redovisas i betänkandet inte i större ulsiräckning leder fram lill några vägledande slulsaiser eller ställningslagan-den.

De tolkningssvårigheter som i dag kan uppslå kommer, enligt DEFU:s mening, alt bestå och eventuellt öka något med hänsyn lill de skärpningar i dalalagen som DALK föreslår. 1 olyckliga fall kan dessa svårigheler leda lill all långl uiarbeiade planer rörande regisleruppbyggnad måsle revideras på grund av all regisleransvuriga tolkat datalagens innebörd annorlunda än dalainspektionen. Tidsödande, koslsaml och irriterande merarbete kan på detta säll riskeras som följd av nämnda oklarheter. DEFU finner del olyckligt alt sådana risker inte bätire kunnat undanröjas.

Lokala skaliemyndigheien i Siockholms jögderi släller sig myckel frågande till de i olika sammanhang ständigt återkommande och onyanserade ropen och kraven på obegränsat hänsynslagande lill enskilds personliga integritet. Myndigheien tvekar inte all uttala alt della fått lill följd all lagstiftaren och olika inslilulioner lill allmänhelens skydd lill den grad lyssnai på dessa krav all en normal, hederiig medborgare, som ju inie har någoi all frukla och heller iniei all dölja, kommii atl bli en effektiv skyddsmur för individer, som genom iniegriieisskyddei manipulerar del svenska samhälleis skalle- och bidrags­system och "lönsamt" ägnar sig åt ekonomisk brottslighet.

Myndigheien saknar dock inie förståelse för att den personliga integritelen i många fall måsle vara skyddad. Skyddel får emellertid inie ulslräckas så

Prop. 1978/79:109

85

långt all avstämning mellan i olika sammanhang lämnade uppgifter omöj­liggörs i de fall uppgifterna har eller kan ha naturiigi samband. Myndigheten tar som exempel att inkomsler från olika förvärvskällor lill ledning för skatieberäkning och uppgivande av molsvarande inkomster för atl erhålla sjukpenning eller annan social förmän rimligen bör någorlunda överens­slämma och öppet kunna jämföras. Det är inte enbart kontroll att genom stickprov eller efter andra grunder kontrollera lämnade uppgifter som kan ge otillböriiga förmåner. Del är nämligen även ell säll all utvärdera effeklivi­telen av förmåns- och förplikielsesyslemen ur både makro- och mikroper-spekliv.

Kammarräten i Sundsvall finner DALK:s förslag till kompletteringar av tillståndskraveni3§ dalalagen välgrundade mol bakgrund av de erfarenheler som har vunnils. Också länsstyrelsen i Stockholms län, överåkla­garen i Göteborg, länsåklagaren i Örebro lån, DAFA, Svenska försäkringsbolags riksförbund och Medborgarrättsrörelsen tillslyrker dessa förslag utan närmare kommentarer.

Några instanser haren i huvudsak positiv inslällning lill förslagen men gör dämlöver vissa påpekanden.

Socialsiyrelsen pekar på belydelsen av all ändamålet med ell register redovisas med speciell noggrannhet. 1 många fall lämpar sig uppgifier av viss beskaffenhei i ett regisier utmärkt för ett ändamål men de kan vara missvisande om de används i ell hell annal sammanhang. En uppgifi om psykialrisk diugnos är exempelvis bara relevunl i relulion lill behundling och ulvärdering inom sjukvården vurförden kan leda lill helt felaktiga slutsatser om den las fram inför t. ex. lämplighelsbedömningar i urbeisliv, körkorls­frågor m. fi. Del är därför vikligl all åndamålel med varje regisier noga preciseras och vilka uppgifier som skall regisirerassamt ull duluinspeklionen förhindrur olillböriigi uinyttjunde av desamma genom särskilda föreskrif­ier.

SARI delar DÄLK:s mening all uppgifter som samlals in för ett vissl bestämt ändamål i princip inte får utnyttjas för andra och senare uppkom­mande syften och tillslyrker DäLK:s förslag all ett nyll generelli självsiän­digi kriierium införs för lillslåndsprövningen. Del skall alltsä särskili beaktas humvida de uppgifier som skall ingå i ell register ursprungligen samlats in för annal ändamål än del syfte som skall lillgodoses genom registret. SARI framhåller emellertid atl ell sådani nyll kriierium kan vålla särskilda lolkningsproblem i fråga om syslem av de slag som ingår i rätlsväsendels informalionssyslem (Rl)och som nu regleras genom kungörelsen (1970:517) om rältsväsendels informalionssyslem (RI). För all undvika sådana problem är del sannoliki nödvändigi atl ha en mycket vid definilion av begreppei register. SARI konstaterar dock atl DALK inte har gåtl in på den frågan närmare och fortsätter:

En annan omständighet som DALK anser böra beakias särskilt är alt regisireis ändamål står i överensstämmelse med den verksamhei som den

Prop. 1978/79:109

86

regisieransvarige bedriver eller uvser ull bedrivu. SARI delur DA LK:s mening härvidlag men vill erinru om all.eftersom vissu syslem i RI suknuren nuturlig huvudman, huvudmunnuskupei i en del full måsle grundus på andru överväganden än en bedömning av frågan om registrets ändamål står i överensstämmelse med den verksamhei som den registeransvarige bedriver eller avser alt bedriva.

SCB delar DALK:s uppfattning om alt de generella grunderna för lillslåndsprövningen bör kunna lillämpas mindre slrängl när del gäller forsknings- och stalistikändamål än eljest.

ALLFA-kommitién anför all behovei av alt använda insamlade uppgifier för andra ändamål än de ursprungliga har aklualiserals vid ell antal lillfällen inom socialförsäkringen och närliggande områden. Kommittén ger som exempel bosladsdeparlemenleis nyligen framlagda förslag (Ds Bo 1978:2) all försäkringskassornas uppgifter om sjukpenninggrundande inkomst skall användas som kontroll av all de uppgifter som legat lill grund för beslul om bosladsbidrag är rikliga.

AMS lillsiyrker kompletteringarna av 3 § dalalagen men framhåller beiräffande lillämpningen alt verkels ADB-system idag omspänner fiera verksamhetsområden alltifrån produktion av platslistor och slatislik lill adminisiraiiva slödfunkiioner föri. ex. behandling av fakluroroch krav. Vid fullgörandel av de mångskiftande arbeisuppgifier som slaismakierna ålagt verkei kan vidare ell samarbele vara erforderligl med andra myndigheler som begagnar sig av ADB-syslem. Viss samköming av syslem eller ulbyle av informaiion kan därmed visa sig nödvändig. Med hänsyn till detla bör inte latituderna för bedömande av verksamhetens art vara för snäva vid tillståndsgivningen för arbetsmarknadsverkets personregister.

Bankinspekiionen lar upp frågan om hur man skall kunna beakla vilken inställning lill registreringen som finns hos dem som kan komma all registreras och pekar närdet gäller personalregisler på möjlighelen att genom enkäter bland de anslällda höra dessas uppfattning när fråga är om annan regislrering av persondala än sådan som är normall förekommande. I många fall kan emellertid enligi inspekiionen regisirerads inslällning inie inhämias före tillståndsgivningen, i.ex. när registreringen av persondala grundas på uppgiflslämning av den enskilde vid i.ex. läkarbesök, slalislisk undersök­ning eller social rådfrågning. De syften som bär upp den ifrågavarande besiämmelsen i 3 § får då lillgodoses genom de föreskrifter om regislers handhavande som dalainspeklionen utfärdar i del särskilda fallet. Bankin­spektionen finner del viktigt alt i föreskrifterna klart anges att ifrågavarande personer innan de lämnar uppgifter skall underrättas om hur lämnade uppgifter kommer atl användas och behandlas.

Dalainspeklionen tillstyrker i huvudsak DÄLK:s förslag. Inspektionen förordar dock alt kravet på all inte andra uppgifter eller personer registreras än som står i överensstämmelse med regislrets ändamål uttrycks på annal sätl i lagtexten (se vidare under 21).

Prop. 1978/79:109

87

TCO välkomnar all ändamålet med registret föreslås utgöra självsiändig bedömningsgrund, liksom att detta ändamål sätis i samband med verksam­hetens ändamål. Svårigheter kan i och för sig föreligga alt bedöma i vilken mån ett visst registerändamål får anses ligga inom ramen förden verksamhei den regisieransvarige bedriver. Men som allmän princip är del enligt TCO angeläget atl nämnda ändringar av dalalagen görs.

En mer krilisk hållning inias av hovränen för Väsira Sverige och juridiska fakullelsnämnden vid Siockholms universilel.

Hovrällen pekar på all datalagen bygger på principen all var och en är berättigad alt inrätta och föra ett register, om det saknas anledning all aniaga atl Olillböriigt inirång i de regislrerades iniegriiel skall uppkomma. Hovrällen fortsätter:

Lagen kräver således icke ail ell regisier kan antagas få effekter som allmänt seil är nyttiga. 1 vissa hänseenden besiämmer lagen inriktningen av datainspektionens prövning av skaderisken. Arten och mängden av person­uppgifterna skall beaktas särskilt, likaså de registrerades inställning lill registret. Båda dessa gmpper av omständigheter passar vät in under huvudsynpunkten, nämligen all tillståndsfrågan skall bero av skaderisken. Kommittén vill nu införa nya omständigheter bland dem som skall beakias vid skadeprövningen, dels "hur och från vem uppgifierna inhämials", dels "att inte andra uppgifier eller andra personer registreras än som står i överensstämmelse med ändamålet med registret samt atl detla ändamål slår i överensstämmelse med den verksamhet den regisieransvarige bedriver eller avser all bedriva".

Del synes emellertid knappast riktigt all skadan skulle kunna påverkas av hur och från vem uppgifierna inhämtas; utgångspunkten vid bedömandet måste ju vara vissa givna uppgifier. Vidare synes den logiska relationen mellan skadeprövningen och det senare kriteriet något dunkel. Det är ju här fråga om uppgifternas relevans i förhållande lill regislrets ändamål och della ändamåls relevans i förhållande lill sökandens verksamhet. Del är svårt all förslå, hur regislrets och ändamålels relevans skulle kunna påverka den skada som kan tänkas drabba de registrerade.

Vad kommittén i verkligheten har åsyftat synes vara att grundprincipen för lillslåndsprövningen skall ändras: del skall inte längre vuru tillräckligt ull det inte finns någon risk för skudu, registret skall också hu ell på vissl säll kvalificeral ändamål, och vissa krav skall siällas på uppgifternas ursprung och säliei all samla in dem.

Hovrätten kan inte bedöma, om de åsyftade skärpningarna är moiiverade. Om de skall genomföras, bör de emellerlid ulformas som vad de i verkligheten är, alltså som ytterligare förutsättningar för lillsiånd, dvs. som lillägg till 3 § 1 st.

Del synes emellerlid Iveksaml, om kommitténs lanke har någon praklisk belydelse. Dalainspeklionen har ju möjlighel all med slöd av 6 § p. I ge föreskrifter om inhämtande av uppgifter för registret. Härmed kan myndig­heten hindra all ell regisier fär en uiformning som inie fyller rimliga krav i fråga om "hur och från vem uppgifierna inhämias". Del torde också vara möjligl för dalainspeklionen alt med slöd av skilda punkler i samma paragraf ge sådana föreskrifter alt del i prakiiken blir omöjligt att föra ett register som inte fyller något rimligt ändamål.

Prop. 1978/79:109

88

Hovrätten avslyrker således förslaget lill ny lydelse av 3 § dalalagen.

Juridiska fakullelsnämnden vid Siockholms universilel finner försökel lill precisering av grunderna för tillståndsprövningen lovvärt och har också förståelse för de svårigheler DALK nämner när del gäller att bevara fiexibilitet och möjligheler att göra inlresseavvägningar i varje särskilt fall men fortsätter:

Frågan är dock om man inte med lillgång till nuvarande erfarenheler från både daiainspekiionens verksamhet och debatt och utredningsarbete i Sverige och utlandet skulle kunna nå längre i precisering av aktuella skyddsinlressen och skyddels syften. DALK berör i bl. a. avsnitt 5.3 "Förslag och synpunkier" de överväganden som här kommer i fråga men avslår för egen del från mer systematisk diskussion i denna del: vad som är innebörden av begreppet otillbörligt intrång i de registrerades personliga integritet kan inte avgöras generellt ulan måsle i framliden liksom nu bedömas från fall lill fall, konslalerar kommittén (bl. a. sid. 64). Fakultetsnämnden finner det emellertid tveksamt om diskussionen bör och måsle avbrytas på den nivå som sker i betänkandet. Bland de problem som enligt nämndens mening fordrar en mer ingående diskussion finns frågan om vilken hänsyn som skall tas till "oro" och "olust" hos enskilda som i och för sig är förklariig men objektivtsett knappast försvariig Ofr sid. 107). DALK lar inte klar ställning lill denna fråga även om del funnits skäl all göra så; t. ex. i samband med den föreslagna ändringen av "insynsparagrafen" (10 § datalagen) som innebär all en av datalagens mest cenlrala regler förses med en inskränkning av innebörd all datainspektionen kan medge undantag från underrättelseskyldigheten om det är uppenbart att undertällelse kan underlåtas ulan risk för otillbörligt intrång i regisirerads personliga integritet. En springande punkl gäller här om datainspektionen skall beakla mer eller mindre ogrundad "olust" och därigenom måhända legitimera och t. o. m. underblåsa den eller om myndig­heten skall sträva efter all i sin tillståndsprövning ta fasta på faktiskt förekommande risker. Ytteriigare ett exempel på principiella frågor som borde diskulerals samlal och mer ingående utgör förhållandel mellan samhällets krav på insyn och den enskildes krav på insynsskydd (jfr här t. ex. diskussionen om konlrollbehov på sid. 109) och iniegritetsbegreppets förhållande till riktiga respektive orikliga uppgifier. Sammanfallningsvis vill fakullelsnämnden framhålla atl del inte minsl vid översyn av försökslag-stiflningav dalalagens typ måste anses angeläget att mer systematiskt än vad som skett i betänkandet granska integriietsskyddets huvudsyften och söka formulera regler och riktlinjer som både lar tillvara vunna erfarenheter och ger minsta möjliga utrymme för inkonsekvens och godtycke.

Några remissinstanser uppehåller sig vid frågan om insamling av uppgifter för personregister får påbörjas innan tillstånd har beviljats. Datainspektionen gör gällande att så ej fä ske och konstaterar atl DALK synes dela den uppfattningen. Inspektionen vill emellertid gå ett steg längre än DALK och införa en regel härom i datalagen. Om datainspektionens uppfattning är riklig innebär det atl ett flertal av den regisleransvariges skyldigheler inträder redan när insamlingen börjar. Bl. a. kan straff ådömas enligt 20 § och skadestånd utdömas enligt 23 §. Del kan därför enligt inspekiionen finnas skäl att i lagtexten ange när ett personregisier skall anses inrättat, framför allt som

Prop. 1978/79:109

89

såväl allmänheten som i synnerhet många registeransvariga inte f n. lycks ha situationen klar för sig.

Hovrättenför Väsira Sverige, Advokatsamfundet, tndusiriförbundei. Arbets­givareföreningen och Svenska bankföreningen delar inspektionens uppfattning. Också Advokaisamfundei pekar på att dä ett otillåtet inrättande av personre­gister är underkastat straffansvar enligt 20 § är del angeläget alt bestäm­melsen är så tydlig att något missförstånd inte kan uppkomma. Det är enligi samfundets mening väl länkbart all en blivande registerförare genom den nuvarande lydelsen av 2 § första siycket får den uppfallningen att insam­landet av uppgifter är tillåtet och därför inte lar kontakt med inspekiionen förrän det är akluelll all bearbeta uppgifterna med hjälp av ADB. Atl under sådana förhållanden låta innebörden av uttrycket inrätta personregister framgå endasl av moliven och daiainspekiionens föreskrifier är enligi samfundels mening inie godiagbarl.

Bankföreningen framhåller alt 2 § dalalagen i många fall missförslås och anseratt ell sådani missförsiånd kan medföra avsevärda ekonomiska följder för företag som samlal in uppgifier innan tillstånd meddelats. Del är ell rättssäkerhelskrav alt risk för sådana missförsiånd undanröjs och delta bör i försia hand ske i lagiexien, inte bara i lillämpningsmyndigheiens föreskrifter. Bankföreningen föreslår därför att ett tillägg om innebörden av registers inrällande görs i 2 § dalalagen.

Karolinska Institutet anför däremoi atl erfarenhelen visar all liden för anmälan lill dalainspektionen av forskningsregister för närvarande är nästan omöjlig att följa. Det vore lämpligt alt ansökan om registret inkom när detta börjar la form och någon institution eller enskild forskare börjar atl knyta detla personregisier lill något projekt saml avser att rationellt börja arbela med denna datamängd. Denna fråga bör uiredas ytterligare.

TCO och Sparbanksföreningen diskuterar om inte ytterligare självsländiga krilerier för lillslåndsprövningen borde införas. Föreningen pekar på all också kvaliteten på de uppgifter som skull registreras bör bedömas. TCO finner DALK:s slåndpunkl alt många självsländiga krilerier försvårar lillslånds­prövningen diskuiabel. TCO hävdar all i den mån dalalagen kompletteras med bedömningsgrunder som inte är av renodlad integritetskaraktär datain­spektionens möjligheter atl, från fall lill fall. göra en avvägning mellan iniegriielsaspekieroch allmäniniressei i slället kan stärkas. Tyngdpunklen i daiainspekiionens prövning kan, beroende på ärendels karaklär, i högre grad an hittills variera mellan de olika bedömningskriierierna. Del lorde snarare förhålla sig så alt ell lilet urval kriterier lättare inbjuder till en rigid Ullämpning. Sammansättningen av daiainspekiionens slyrelse gör den också lämpad för sådana mer övergripande intresseavvägningar.

TCO föreslår att ändamålet med en verksamhei införs som självsiändig bedömningsgrund i datalagen. Det är alllså inie lillräckligi au ändamålsen­ligheten begränsas lill en jämförelse mellan regisier- och verksamhelsända-mål.

Prop. 1978/79:109

90

Del bör enligi TCO:s uppfattning övervägas om inte även behovei av ell regisier bör införas som självsiändig bedömningsgrund vid prövning av lillsiånd. Del är naluriigl utt del i en rud full uppslår uvvägningsproblem mellun vad som å ena sidan bör tillåtas enligt en snäv iniegriielslolkningtJch å den andra enligt ell bredare allmänintresse. Dalainspeklionen har i denna fråga slällls inför en rad avvägningsproblem. En praxis har uivecklais som innebär au vid prövning av regisier för forskning och för siaiislikproduklion får inlegritelsaspeklerna iräda lillbaka för del allmänna intresset av alt ett regisier kommer lill siånd. Del är lämpligt ull en ordning som redun i viss ulsiräckning hur elubleruls lugfäsis. På summu säll som allmäniniressei redan nu har motiverat atl ell register bör komma till siånd, kan del hända atl detla allmäninlresse gör del moliverai med en än siriklare belöning av inlegritels­aspeklerna. En ändring av dalalagen med ovan ungiven innebörd möjliggör enligt TCO en fiexibilitet i bådu rikiningurnu, d. v. s. från full till fall kan de renodlade inlegritelsaspeklerna ges olika tyngd.

6 Allmänintressets betydelse vid tillståndsprövningen

DALK:s överväganden har i huvudsak godlagils eller lämnals ulan erinran. Krilik framförs dock av RÅ, RSV och Stockholms kommun. Ytterligare några instanser framför vissa anmärkningar.

Kammarräiien i Sundsvall delar DALK:s uppfattning all del skulle skada den fiexibilitei och smidighet som kännetecknar den nuvarande tillstånds­prövningen, om man lill skillnad från idag väljer au i dalalagen generelli reglera frågan vilken belydelse som i del enskilda fallel skall lillmälas allmäniniressei. Kammarrätten anser i likhel med kommittén alt del inte är möjligt att en gång för alla genom en regel i datalagen lägga fasl hur dessa svåra inlresseavvägningar bör ulfalla i dei enskilda fallel. Enligi kammarräl-tens mening vore det emellertid fördelaktigt om man i datalagen kunde föreskriva alt sådana bedömningar som de nu berörda skall ankomma på riksdagen eller regeringen. För atl minska de prakliska olägenheier, som en sådan ordning enligi kommittén kan medföra, kan man överväga en regel i datalagen som föreskriver att datainspektionen med egel yllrande skall hänskjuta frågan om tillstånd till inrättande av regisier lill regeringen i fall där tillståndsfrågan är avhängig av vilken belydelse som skall tillmätas behovet av det tillämnade registret eller där registret uppkommer genom samköming. Uiiryckligl undanlag skulle därvid kunna göras för register avsett för vetenskaplig forskning eller statisiikprodukljon. Beiräffande regisier av del sisinämnda slagel skulle dalainspeklionen kunna ha valfrihei mellan all hänskjula tillsiåndsfrågan lill regeringen, vilken möjlighel inspekiionen borde utnyttja i tveksamma fall, eller atl själv avgöra tillslåndsärendel.

Datainspektionen pekar på all begreppei allmäninlresse är myckel vagt men hävdar att begreppet i det av DALK använda sammanhanget rymmer alla de faktorer som objeklivi lalar för ail eii regisier skall inrättas. Dessa fakiorer

Prop. 1978/79:109

91

kun i sin lur vara myckel olika och i. o. m. artskilda, såsom ekonomiska, ideologiska elc. Inspekiionen anser sig i likhel med DALK inte kunna renodla begreppei. Alt dalainspeklionen under sådunu förhutlunden i sinu beslul skull unge i vud mån allmäniniressei har påverkat prövningen av ell ullslåndsärende ler sig svan. Del är givet all inspekiionen skall redovisa skälen för sina avgöranden. Ofta kan säkeriigen styrkan av skälen som talar forell register vara sådan att del kan påslås vara ell allmänt iniresse alt del inrättas. Någon mer nyanserad redovisning av allmäniniressei lorde dock inte kunna komma i fråga.

Länssiyrelsen i Siockholms län godiar DALK:s slutsats, men unför i summunhanget:

Enligt länsslyrelsens uppfattning ulgör de bedömningar som hör ihop med allmäniniressei mera frågor av poliiisk art än en laglillämpningsfråga. Duluinspeklionen bör därför inie i lug ges befogenheler uu siällu ullmänin­iressel mol inlegritelsskyddsbehovet på sådant sätt all della lar en direkl avgörande belydelse för lillslåndsfrågan.

När det gäller personregisier för vars inrättande och förande ett starkt samhälleligt intresse föreligger är del enligt länsslyrelsens mening å andra sidan helt naturligt och riktigt att dalainspeklionen bör pröva om och hur iniegriletsintressel kan skyddas genom sådana särskilda föreskrifter, som inspektionen enligt dalalagen har befogenhei och skyldighei all meddela.

Den nu tillämpade ordningen där regering och riksdag gör prövningen av allmänintresset, har såviti länsstyrelsen kan finna inte inneburil några olägenheier eller len till all kravel på iniegrileisskydd blivit åsidosatt.

Länsstyrelsen kan inie finna all någoi av de av kommittén diskuierade aliernaliven ger en bälire lösning än de regler som nu gäller, och har därför ingen erinran mol all dessa behålls.

Länssiyrelsen vill emellertid framhålla belydelsen av alt del i beslul av regering och riksdag om inrällande av udminislrulivu personregisier lydligl preciseras vilket eller vilka allmänintressen som moiiverar registrets förande. Beslulen bör klarl ange vilka begränsningar i omfattning och användning som skall göras för att trygga integritetsskyddet samt arten och omfattningen av del inlegriieisinirång som måste accepteras.

SCB har ingel all invända mol DäLK:s principiella slåndpunkl och lillägger att för många av SCB:s siaiislikprodukter beslutet om inrättande av erforderliga personregisier redan nu fallas av riksdagen eller/och regeringen, ofta i samband med behandlingen av verkels anslagsäskanden. Emellertid skulle en generell tillämpning på statistik och forskning av den av DALK förordade lösningen i prakiiken resuliera i en, med hänsyn lill del myckel siora anial lillslåndsärenden som nu underställs datainspektionen, orimligt tung och tidsödande beslutsprocess. Denna ökning av arbetsbördan för såväl regeringen som de undersiälldu insiunserna synes enligt centralbyrån omotiverad och onödig. Den nuvurunde ordningen fungerar hell tillfredsstäl­lande, varvid även kravel pä snabb behundling uv bl. u. ärenden inom ramen för SCB:s uppdrugsverksumhei kun lillgodoses.

Riksdatajörbundel, Svenska dataföreningen. Svenska Civilekonomföreningen och Civilekonomernas Riksförbund ansluler sig lill DALK:s synpunkier och

Prop. 1978/79:109

92

förslag lill bibehållen praxis. Enligi dessa yttranden bör daiainspekiionens tillslåndsbedömning på ijänsiemannanivå koncenireras lill iniegriieisaspek-lerna. En ev. överordnad bedömning där även andra fakiorer övervägs bör ske på annal håll, möjligen i den parlamentariskt tillsalla delen av inspek­tionens styrelse.

Också Svenska försäkringsbolags riksförbund delar DALK:s upplänning all nuvarande lagreglering av allmänintresset ej bör uividgus. En förändring skulle som DALK framhåller medföra risk för förlängda väntetider och ökad byråkrati för registeransvariga inom l. ex. försäkringsväsendel vilka i sina regisier behöver införa vissa uppgifier som förutsätter särskilda eller synnerliga skäl enligt 3 a och 4 §§ datalagen.

7"C0 anför all besvärsrälten och regeringens möjligheler atl ändra datainspektionens beslut skapar förutsättningar för alt allmänintresset kan komma att bevakas i lillräcklig omfallning.

RÅ uppehåller sig utförligt vid frågan om allmänintressets betydelse och konsiaterar inledningsvis all DALK har slannal för all inte föreslå särskilda regler om della. RÅ fortsätter:

Härutinnan har utredningen biand annat anfört atl datalagstiftningens syfte är att slå vakt om skyddel för den personliga integriteten och att den inte flr vidgas lill alt också innefatta andra intresseavvägningar. Samtidigt erkänner ulredningen att allmänintresset måsie vägas in. Della senare synsätt ärenligt min mening del enda rimliga. All en iniessea v vägning måsle göras kommer för övrigi på vissi sätl till uitryck i den gmndläggande bestämmelsen i 3 § försia slyckel, enligi vilken dalainspeklionen skall meddela tillstånd lill inrättande och förande av personregisier, om det saknas uniedning utt ania att otillböriigl intrång i regisirerads personliga iniegriiel skall uppkomma. Med begreppei olillböriigi ges enligi gängse lagsiiflnings-teknik uitryck för att en avvägning mellan olika intressen skall ske, i förevarande fall mellan intresset av skydd för den enskildes personliga integritet och iniressei av all regislrering kan komma till stånd. Ju starkare della senare intresse är desio siörre inirång kan accepleras. Siiuaiioner med inbyggda inlressekollisioner är givelvis inie ovanliga. Vanligivis ges i lag besiämmelser för sådant fall med anlitande av endast rekvisilen "otillbör­ligt", "obehörigt" eller dylikl. Vilka speciella krilerier som skall beakias i del särskilda fallel anges sålunda sällan i lagtexten, men i motiv och andra förarbeten görs stundom uttalanden lill ledning för rällslillämpningen. I dalalagen har i viss mån en annan lagstiftningsteknik kommit till användning såtillvida all i 3 § inte bara används det allmänna uttrycket otillböriigt ulan också anges vilka kriterier som skall beaktas vid bedömandei huruvida intrånget är all anse som otillböriigt. Kommittén har nu föreslagit atl ytterligare kriterier med uigångspunki från iniegriletsintressel skall anges i 3 § andra stycket samt att den nuvarande ordningen vad avser allmänin­tresset skall bibehållas.

De invändningar, som kan göras mol atl avvägningen mellan allmänin­tresset och iniressei av skydd för den enskildes personliga integritet förblir oreglerad, saknar enligt kommitténs mening tyngd, eftersom denna intres­seawägning främsi blir akluell när del gäller regisier inom den offentliga sektorn, vars inrättande beslutas av statsmakterna. Kommittén torde emellenid ha förbisett den landslingskommunala och den kommunala

Prop. 1978/79:109

93

sektorn som i dagens samhälle är av störsla belydelse. Även inom den enskilda sektorn gör sig ullmäniniressel i många läll starkt gällunde. Vid datalagens tillkomst slod del klart utt lagens tillämpning skulle komma ull innebära en avvägning mellan samhällets behov av regislrering, allmänin­tresset, och iniressei av uu skydda den enskildes personligu integritet. Eftersom duluinspeklionen i prukiiken tillåts och måsle göru dennu uvväg-ning mellun allmäninlresse och iniegriieisiniresse, unserjag au det kan verka missledande om förhandenvuron uv moiiniressen inte på något säll kommer lill uuryck i lagen. Det förtjunurhurait påpekas atl när fråga arom tillstånd lill personregisier med särskilt integriieiskänsligl regisierinnehåll bestämmel­serna i 4 § ger uttryck för all allmänintresset kan beaktas genom all tillstånd får meddelas endusi om synnerliga eller, för vissa fall, särskilda skäl föreligger.

Frågan om uvviigningen uv ullmäniniressel mol iniressei uv skydd för den enskildes personligu iniegriiel blir särskilt ukluell vid sumkörning uv oliku regisier. Kommittén hur som sin mening uiialui ull någon reglering uv samköming ime behövs utun anser utt dei är lillfyllesl med de ulförligure grunder som kommittén föreslugii för lillsiåndsprövning i 3 § undru slyckel. Del föreligger uppenburligen siörre risk för inirång i den enskildes iniegriiel när uppgifter som lämnuls forell ändumål samkörs med uppgifter ureli annal register som inrätiais för annal ändamål. Sker det dessulom utan den enskildes veiskap kan deiia i framliden föranleda oro hos allmänheien samt leda lill ovilja att lämna uppgifier om personliga förhållanden. Samhället har å andra sidan av rättvise- och likformighelsskäl ell berättigat iniresse av att samulnyiija uppgifier ur olika regisier för koniroll, lillsyn och planering. Del är av viki all samhälleis resurser lill fullo uinyitjas bl. a. när del gäller brottsbekämpning saml konlroller av uppgifter lämnade under sanningsför­säkran för laxering och behovsprövade förmåner. Den enskildes intresse av skydd försin personliga iniegriiel kan här behövu få slå lillbuku. Den enskilde bör dock vid avlämnandei av uppgifierna upplysas om all hans uppgifter kan komma att användas för unnat ändamål än del som direkt avses med del akluella regisirel. I sak harjag intet all erinra mol innehållei i del föreslagna lilläggei lill 3 § andra slyckel. Men med uigångspunki i vad jag lidigare anföri om den lillämpade lagstiftningstekniken synes del mig erforderligl all i anslutning lill de nya bestämmelserna i 3 S klart uttalas atl även det s. k. allmänintresset skall beakias.

RSV finner det framgå att DALK uppfattar datalagens reglering av tillståndsprövningen på så sätt atl allmänintresset dvs. del samhälleliga behovet av registret, inte bör vägas in i bedömningen av frågan om ell personregisier kan anses medföra otillbörligt intrång i regisirerads personliga integritet. RSV delar inie denna uppfattning.

Efter vissa hänvisningar lill betänkandet (SOU 1972:47) Data och integritet, remissvaren härpå sumt den duruv föranledda proposilionen (1973:33) med förslag lill daialagsiiftning anför RSV:

Enligi RSV:s mening måsie således vid prövningen huruvida ett samhäl­leligt personregister bör inrättas såväl dalainspeklionen som regeringen eller riksdagen se till att registret, under förutsättning att det förs och används i enlighel med föreskrifterna lor delsamma, inte kommer att medföra otillböriigt intrång i regisirerads personliga integritet. Vid denna prövning ingår allmäniniressei (behovei av regisirel) som en omsländighel, vilken

Prop. 1978/79:109

94

oftasl med siörre eller mindre siyrka talar mol den enskildes iniegrileisskydd. All prövningen av vissa regisier likväl förbehåll ils regering eller riksdag sy nes vara en följd av all del i dessa fall är fråga om en myckel känslig och utpräglat politisk avvägning mellan den enskildes personliga integritet och andra intressen samt all tillräckligt preciserade riktlinjer för hur olika inlressen, även lekniska och ekonomisku, skull vägus mol varandra än så länge inie kan formuleras.

Av del nu sagda följer au RSV i princip inie kan ansluta sig till D.'\LK;s uttalande atl det inte bör ankomma på dalainspeklionen all avgöra vilka regisier som från samhällelig synpunkt behövs för myndigheternas verksam­het. Vid den ullmännu inircsseuvvägningen - eller med undra ord prövningen uv frågan om regisier medför olillböriigi intrång j regisirerads personliga iniegriiel - måsie såsom framgåu ovan, enligi RSV:s mening, denna synpunki varu en omsiiindighei som hur belydelse uven för daiainspekiio­nens bedömning.

Också Stockholms kommun framför viss krilik. Kommunen framhåller au personregisier är viktiga hjälpmedel i den komniunala förvuliningen. De förenklurudminisiraiionen,ger förulsäiiningur för god och snubb service till invånurnu, skupur möjligheter lor säkerhet och kvulitei i verksumheten sumt ger underlug för plunering. Kommunens regisier har därför ett ston ullmäniniresse. .Även om de ändringur DALK föreslår i 3 ij dulalagen i huvudsak innebär att tillämpad praxis inskrives i lagen synes enligt kommunen härigenom en begränsning kunna uppstå i möjlighelerna all tillgodose allmänintresset i kommunala sammanhang. Del kun ifrågusällus om inte kommunerna borde ha möjlighel att i sina angelägenheler för sina invånare göra moisvurunde bedömning som riksdag eller regering för ställiga regisier. Eftersom dalainspeklionen inie anser sig böra bedöma allmänin­iressei är allemalivei alt kommunerna liksom de statliga organen vänder sig direkt till sluistnukiernu för prövning uv sådunu frågor, en väg som i mångu full är lång och omsiiindlig.

Kommunen lillägger ull en uv de lidigure tillumpude rikllinjernu som nu inskrivits i lugtexien innebärutt Stockholms kommun inte kun hu namn-och adressuppgifter på länets övriga invånare. Den fiytlning som sker mellan Slt)ckholm och kringliggande kommuner förorsakar problem tich den service som Siockholm ger över kommungränsen skulle förenklas om kommunen hade lillgång lill länels invånaruppgifter som då även skulle kunna användus i planeringssammanhang.

Kommunen anser all man hade kunnai förvänta sig all den senare tidens debatt om allmänintresset av utt personregisierinlbrmution används för ell rälivisure sumhälle skulle hu suii vissu spår i DALK:s förslag, men finner uu någon ändring i dessa avseenden inte har föreslugiis.

Prop. 1978/79:109

95

7 Samköming och användning av personnummer

Remissinsianserna hälsar med tillfredsställelse alt DALK inte vill förbjuda eller på något avgörande sätt begränsa användningen av person­nummer.

.STB anser atl ett annal slällningslagande skulle leda lill belydande förluster för statistik och forskning. Siaiskoniorei finner DALK:s analys av frågan värdefull och delar utredningens uppfattning om alt inget skulle vinnas om personnumren avskaffades. 1 slället skulle risken för fel öka och personregistrens kvalité sjunka till förfång för både regisleransvuriga och regislrerude.

Även RPS, överåklagaren i Siockholm, AMS. DEFU. riksarklvei. Siock­holms kommuns siadsarkiv. Riksdaiaförbundei. Svenska dalaföreningen. Svenska Civilekonomföreningen. Civilekonomernas riksförbund. Sparbanksför­eningen och Svenska posiordciförcningen släller sig uttryckligen bukom DALK:s slutsuts. Karolinska Inslilulel framhåller utt ett gemensuml förbud mol personnummer skulle uppenburi försvuru, fördyru och i vissa fall omöjliggöra vissa forskningsaktiviteter.

Byråkrailuiredningen har inga invändningar mol vad DALK har anförl i denna del men är i likhet med siaiens personalnämnd och Kommunförbundei krilisk mol att personnummer ofta anges i onödan, 1. ex. i adressuppgiften på kuveri och anser alt krav på atl så inte sker bör ställas på de registeransvariga. Daialnspekiionenbekräflarall många av de klagomål inspekiionen har fått går ul på att personnummer har använis i sådana sammanhang. En sådan onödig användning bör stävjas. Om något nummer behövs i sammanhanget kan exempelvis löpnummer i de fiesia fall göra samma nylta. Svenska försäkrings­bolags riksförbund framhåller all försäkringsbolagens slrävan är all i försän­ delser till kunderna inie göra personnumrel lillgängligl för obehöriga. Riksförbundei, som finner DALK:s ståndpunkt tillfredsställande, anser atl det är önskvärt alt närmare uireda en bättre kontrollsiffermeiod.

RS V uppehåller sig också vid konirollsiffran men hävdar att olägenheterna av nuvurunde syslem har kunnai bemästras och all några rättsföriuster i anledning av personförväxlingar och dylikl såvitt RSV känner lill inte har skett. Valet av metod år 1967 bör anses som definitivt. Del skulle leda till mycket svåröverskådliga konsekvenser med en ändring både för alla de myndigheler som använder personnumrel liksom för allmänheien och organisaiioner uianför den statliga seklorn. Stor hänsyn bör, fortsätter verkei, tas lill all allmänheien numera sedan åtskilliga år haft anledning att lära sig och kan uppge del fullständiga personnumrel. En ändring av della bör därför inie ske ulan tungt vägande skäl. Även om nuvarande metod för beräkning av kontrollsiffran inte utesluter fel kan enligt verkei ytterligare skydd mol personförväxling åsladkommas genom s. k. rimlighetskontroller. Dessa innebär all eventuell felutskrift signaleras när exempelvis köns- eller åldersangivning inte  ligger inom  ramen  för databearbetningen.  Sådana

Prop. 1978/79:109

96

konlroller finns i nuvurunde dutusyslem för folkbokföring och beskuttning och kommer ull ägnas särskild uppmärksumhei vid del nya dalasyslem som tus 1 bruk frun årsskiftet 1979/1980.

Verkei, som inslämmer i ull något förbud eller någon omfullunde begränsning inte bör införus belräffunde unvändningen uv pesonnummer i personregister, unför därför bl. u.:

Sunnolikt kommer personnumrets belydelse som en enkel, beslående och relutivt säker idenliielsbeieckning få ökud belydelse i frumtiden när del gäller ull söka förebygga personförväxling. Enligt vad RSV erfaril kan del förslag från namnlagskommjitén som lorde föreligga inom en snar framlid aniagas på väsentliga punkler rubba nuvurunde numnslabililel. Dels lorde familje­medlemmar (man, hustru och barn) i ökad ulsiräckning komma all kunna bära olika efternamn och dels torde del sannolikt bli väsentligt lättare atl ändra en gång givna förnamn. Personnumrets egenskap av oföränderlig idenliielsbeieckning får då särskild betydelse dels för personen själv som namnmässigt kan växla identitet under livet fiera gånger och dels för all i skilda sammanhang få en grund för familjesamhörighelen vid regislrering av en familj. Ell exempel på del förslnämnda erbjuder handlingar vid platsan­sökan där betyg och intyg för samma person fulli legalt kan ange olika namn beroende på när handlingarna tillkommit.

RSV ullalar vidare all DäLK:s allmänna resonemang om olusl o. d. mot personnummeranvändningen i och försig kan vara rikliga men all man har en-visseriigeninle vetenskapligl belagd men erfarenheismässigi välgrundad - uppfattning all inställningen lill användningen av personnumret i mycket aren generationsfråga. Den yngre generation som redan i skolan,vid inträde i arbetslivet och försia "egna" kontakter med myndigheler, t. ex. inskrivning! försäkringskassa och som värnpliktig, konfronteras med personnumret torde uppfatta delta som mindre känsloladdat och hell enkelt acceplera del för vad del är avsetl alt vara, nämligen ett utmärkt medel i samhällelig kommuni­kation mellan den enskilde å ena sidan saml myndigheler och organisationer å den andra. Detsamma gäller uttalandena om atl ordningsföljden år, månad och dag kan föranleda felskrivning och felläsning på grund av atl det skulle vara ett "onaturiigt" skrivsätt. Även detla är en generationsfråga. Till saken hör att Internationella slandardiseringskommissionen direkl rekommen­derat ordningsföljden år, månad och dag vid daiumskrivning, varför denna med liden lorde bli den ordningsföljd som kommer att uppfattas som den naluriiga.

Några inslanser pekar på särskilda fördelar med personnumren. LO finner det positivt, om än något förvånande, all kommittén nu vidhåller uppfatt­ningen att personnummer är den uppgift som säkrast kan förebygga risk för personförväxlingar med åtföljande risker för kränkningar av den personliga integriteten. LOdelarden uppfattningen, liksom TCO. som anser att effekien av ell avskaffande skulle bli all personnumrel ersattes av andra identifie­ringskoder med högre felprocent. Fel i regisiren kan belraklas som ell allvariigt hol mol integritelen.

Prop.  1978/79:109

97

Också SACO/SR pekar på alt en enlydig personidentifikaiion innebär fördelar för den personliga integriteten. SACO/SR menar vidare all person­numret också medför den fördelen all man kan göra godtagbara samkör­ningar. För register av särskilt känslig an kan dalainspeklionen förbjuda användning av personnummer. Tekniken att utarbeta samkörningsprogram med användning av namn jämte andra personuppgifter kommer inte att behövu unvändas eller utvecklas om personnumrel bibehålls. Därmed kommer del också all vuru svårure ull göru oiillålna samkörningar av regisier ined sådant särskilt känsligt innehåll atl personnumrel har förbjudits. Den personliga integritelen torde i stället kunna tillgodoses genom en selekliv prövning vid lillsiåndsgivningen och en fortsatt övervakning av bl. a. samköming av personregisier.

RSI framhåller också all personnummeranvändningen i många fall inte endasl underiättar myndighetsutövning för kontroll och andra syften som kan le sig negaliva för den enskilde. Ett väsentligt område där personnumrel har en stor belydelse för den enskilde är all den starkt minskar risken för personförväxling. Exempelvis har personnummer i kombination med ullag av andra persondala frän officiellu regisier vid exekutionsväsendets försöks-verksumhel med ADB (REX) visul sig vuru del bäsia iniegriieisskyddei. I någoi fall har visserligen fel person avkrävts belalning genom att "uppdrags­givaren" förväxlat personnummer men utan att den rätte gäldenärens identitet avslöjats för obehörig. Rättelse har då kunnai ske efter invändning från den avkrävde.

Enligt verkei är en annan för den enskilde direkt positiv användning av personnumret alt della kan möjliggöra eller i vart fall väsentligt underiätta direktadresserad samhällsinformation vid exempelvis ändringar på området för social-, familjerätts- eller medborgarskapslagstiftningen.

Länssiyrelsen i Siockholms län uttalar alt riskerna för namnförväxlingar vid kreditering av skatt och vid taxeringsarbelet har kunnat reducerats uvsevärt luck vure personnumrel. Länsstyrelsen delur DALK:s uppfuttning alt ett slopande av personnumrel inie på någoi avgörande säll skulle förhindra eller göra samkörningar svårare. Del vill enligi länssiyrelsen lill synnerligen övertygande skäl för all slopa personnumrel dä dessa måsle vägas mol de belydande - i dag inte överblickbara - ekonomiska och andra negativa konsekvenser ett sådani beslut skulle få till följd.

Också lokala skaliemyndigheien i Siockholm är av den beslämda uppfatt­ningen all användandel av personnummer som identifikalionsbegrepp medger atl både rätta personer erhåller vederbörliga förmåner och all de påförs vederböriiga förplikielser på eti mer rätlssäkert och effektivt säll än vad annal begrepp skulle kunna göra. Genom all invandrare numera erhåller födelsenummer tagna ur samma serie som gäller för svenskar utpekas inte deras ulländska börd. Svenska medborgares födelsehemlän (i vissa fall område inom län), utpekas visserligen för personer födda efter 1946 men i fall sådan uppgift anses inte böra kunna utläsas föreslås snarare ändring av

7 Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 109

Prop.  1978/79:109

98

födelsenummerseriens fördelning än annal sysiem för identifiering.

ALLFA-komniiiicn konstaterar atl ett slopande uv personnummer som identifikulionsbegrepp inom socialförsäkringsornrådel innebär konsekvenser för såväl allmänheien som för dem som arbeiar med försäkringen. Bl. a. påverkas möjlighelerna all direkl ta emoi uppgifier och uppdatera regisier med information från exempelvis skattesystemet, rätlsväsendels informa­tionssystem samt från folkbokföringssyslemet. Sådana uppgifter är f n. nödvändiga för att kunna fullgöra olika ulbelalningsfunklioner. Ett slopande av alla former av personnummerregislrering lill förmån för exempelvis identifiering på namn kan innebära lägre säkerhet jämfört med användning av personnummer och därmed vara negaiivi för den personliga iniegrilelen. ALLFA-kommiltén framhåller vidare all de konsekvenser av personnum-rets avskaffande, som DALK redovisal, i alli väseniligt lorde gälla för olika personregister inom socialförsäkringsadministrationen. ALLFA-kommiltén anser således i likhet med DALK att ett slopande av personnummer som identifikationsbegrepp på kort sikt försvårar möjlighelerna lill samköming. På längre sikl skulle sannolikt lekniska förutsättningar för samkörningar föreligga. Riksförsäkringsverkel framhåller liknande synpunkier.

Den remissinsians som intar den mest återhållsamma alliiyden till användningen av personnummer är dalainspeklionen. Inspektionen delar visserligen DALK:s uppfattning alt del inte finns grund för atl varken förbjuda eller i särskilda regler påbjuda begränsning i fråga om användningen av personnummer. Inspekiionen framhåller emellerlid all del hos en sior del av allmänheten finns en utbredd misstro mot personnumren och en oro i fråga om deras användning. Denna misstro och oro kan bottna i atl den offentliga debatten om numren har förts med bristande insikterom numrens belydelse. DÄLK:s genomgång är därför värdefull bl. a. som källa för den forlsatta debatten. Inte deslo mindre kan man anta all missiron och oron under lång lid ännu kommeratt finnas. Del är därför enligt dalainspektionens bestämda uppfattning vikligl all användningen av personnummer begränsas avsevärt. Enligi inspeklionens uppfattning används de f. n. alllför myckel i onödan.

Mot bakgrund av det nu sagda anser inspekiionen alt man i framliden bör slyra uivecklingen så all personnummer i alli mindre grad används i utdaia. Detla kan göras inom ramen för den nuvarande ordningen bl. a. genom utnyttjande av möjlighelen att meddela föreskrifier enligt 6 § datalagen. Efiersom bedömningar av inverkan av olika åtgärder på den personliga integriteten skall göras bl.a. med uigångspunki i den berörde enskildes uppfattning, ligger det i linje med iniegritetsskyddel att i högre grad än hiltills söka begränsa sådan användning av personnummer. Mol bakgrund av datainspektionens erfarenheler kan detla nämligen antas i vart full delvis stillu den oro som följer av den utbredda personnummeranvändningen.

Frågan om samköming av olika regisier har tilldragit sig stort iniresse vid remissbehandlingen. DALK:s inställning förefaller i slort sett godtas av

Prop. 1978/79:109

99

dem som yltrur sig men man kan tydligl urskilja kluru skillnuder mellun oliku inslunsers uppfuttning om i vilken ulsiräckning sumkörning bör lillålus.

En grupp instämmer med utredningen utan att ge mer omfattande kommenlurer. Dit hör AMS. Landsiingsförbundei och siaiskoniorei vilken myndighet gör den bedömningen ull man allmänt visar en myckel stor respekl för vad som föreskrivs i datalagen. Man inrättar inga personregisier eller förelur samkörningar ulan lillsiånd av duluinspeklionen. Mun hur hos inspekiionen skufful sig en myckel god överblick och koniroll uv hur personregisier bearbetas och används. Siaiskoniorei anser att detla är en tillräcklig garanti för alt integritelen skyddas och menar all det därför inie finns någon anledning all förelä en mera utförlig uiredning om användning av personnumren än den DALK nu uiföri.

Svenska försäkringsbolags riksförbund inslämmer i uppfallningen all någon ytterligare reglering i dalalagen beiräffande samköming ulöver DäLK:s förslag om grunder för lillsiåndsprövning i 3 och 6 §§ inte behövs, ulan aii datainspektionen i stället i varje enskilt fall flr besluta om samköming kan medges och hur den bör utformas. Riksförbundei ulgår från alt detta ej medför något hinder för de samkörningar av register som är nödvändiga i försäkringsbolag och -koncerner, beroende på registrens uppdelning efter verksamhetens art och på lagbestämmelser om alt vissa försäkringsgrenar måsle drivas var för sig av olika regisieransvariga. Dels måsle samkörningar av regisier lillhörande en och samma regisieransvarig få göras för alt åsiadkomma ell centralt kundregister innehållande uppgifter från bl. a. regisier över försäkringar och regisier över lån, hyror, elc. Dels måsle samkörningar av register hos olika regisieransvariga inom en och samma koncern eller grupp av samarbetande försäkringsbolag få ske för att fä t. ex. kundregister för hela koncernen eller gruppen. Riksförbundet utgår även från atl nu existerande samkörningar av försäkringsbolags regisier och exierna register säsom centrala bilregistret även fortsättningsvis får ske.

ALLFA-kommiuén delar DALK:s uppfattning beträffande samkörnings-problemaliken och framhåller särskilt att samköming av olika register ej kan ses som en fristående fråga utan får bedömas utifrån de generella grunder som gäller för tillståndsprövningen. Samköming av olika register innebär ju i princip atl ell nytt register skapas.

Kommittén betonar vidare att DALK:s synpunkter beträffande samkör-ning och användning av personnummer har hög aktualitet för socialförsäk­ringens olika ADB-system. Härvid bör särskilt observeras att del inom denna del av den offenlliga verksamheten för närvarande finns ell fierlal siora personregisier organisaioriski samlade lill en registeransvarig myndighei, riksförsäkringsverket.

Dalainspeklionen, som delar DäLK:s uppfattning påpekar all man har ställt sig mycket negaliv till samköming av personregisier. Della gäller särskili när informationen i registren har samlals in i olika sammanhang eller för olika ändamål. I båda fallen är del risk för dålig datakvalitet i den

Prop. 1978/79:109

100

slutprodukt som inte sällan kan komma alt användas för kontroll av enskilda personer. Vid sidan härav kan samkörningar medföra betydande svårigheter för de registrerade atl överblicka hur och i vilka sammanhang uppgifter som de har lämnal används. När samkörningar avser myndighels regisier kan de få till följd all medborgarnas berälligade insyn i förvaltningen begränsus.

LO delar kommitténs bedömningar att huvudregeln bör vara atl samkör-ning inte bör ske men all undanlag frän denna regel måsle kunna göras.

Siockholms kommun anrör atl även om begrepp som personlig iniegriiel och olillböriigt inirång är svåra alt definiera och avgränsa så är del nödvändigt all kommuner och andra nyttjare av dalaleknik åläggs vissa resiriktioner och prövningaräven om dessa i vissa fall kan innebära administrativa nackdelar. Begränsningar kan anses tillräckligt moiiverade av att de ökar allmänhetens tilltro till brukare av dalaregister. Samköming för t. ex. adminisiraiiv förenkling, koniroll, revision, slatislik m.m. som kan anses moiiverade bör genomföras med myckel sior reslriktiviiel. 1 möjligaste mån bör uppgifts­lämnarna ges informaiion om evenluella samkörningar. Sådan informaiion kan I.ex. ges i ansluining lill atl inkomstuppgifter lämnas lill försäkrings­kassan.

Informationsfrågan berörs också av nämnden för samhällslnjörmaiion som ullalar all den oro enskilda medborgare kan hysa för en okontrollerad användning av registeruppgifter kan mötas med de föreskrifier som redan finns i datalagen. Del skydd som dalalagen ger mot inlegritelsinlrång är dock inte alltid tillräckligt för all enskilda ej ska uppleva oro. Härför krävs också all de känner lill de regler som finns. Information om hur ens egna uppgifier får användas lorde göra alt oron för integritetsintrång kan dämpas. Del behövs emellertid information om vidareanvändning av uppgifierna. Dalainspek­tionen och de myndigheter om har registeransvar borde därför studera behovei av och finna former för en sådan informaiion. För all ytterligare betona sin inslällning i denna fråga påpekar nämnden att man under datainspektionens försia verksamhelsår gav stöd ål sådana informationsål-gärder.

Även DAFA delar DALK:s uppfattning all samköming av personregister bör ske med restriktivitet men pekar på atl det är angeläget all regler inte ulformas så all samordnad och för fiera registerförare gemensam datafångst hindras lill men för uppgiftslämnarna. DAFA konstalerar också all regisler-hållningskostnaderna ständigt stiger, trots atl maskinbearbelningen som sådan kostnadsmässigt sjunker. En av de dominerande kosinaderna ulgör kostnaden förden personal, vilken härtill uppgiftatl underhålla registren. Ell sätt alt minska dessa koslnader är att öka graden av samköming med andra register som hell eller delvis har samma regisierinnehåll. Man måste därför -enligt DAFA:s mening - räkna med att kraven på registersamkörning framgenl kommer att öka. DAFA upplever det därför som angelägel atl det snarasi skapas former för att prakliskl kunna hanlera dessa framlida krav på registersamordning.

Prop.  1978/79:109

101

Det problem som dominerar remissinstansernas diskussion är i vilken mån det är godtagbart all olika myndigheler begagnar samköming av olika register för konlrolländamål. Dalainspektionen upplyser alt man nyligen godtog alt kommunerna i landet i kontrollsyfte samkör bostadsbi-dragsregisler med uppgifier om sjukpenninggrundande inkomsi i riksförsäk­ringsverkels register. Beslutet för ses som ell undanlag. Underhand harenligi inspektionens erfarenhet även för andra konlrolländamål rests krav på alt få samköra olika personregisier. Inspekiionen anser inie au en sådan uiveckling är godtagbar, utan vill betona all huvudregeln är all samkörningar ej bör förekomma.

Många inslanser framhåller emellerlid - ulan all la avstånd från DALK:s slutsatser - all del finns ett legitimt behov av samköming för konlrollän­damål och alt sådan bör kunna ske i ökad utsträckning. Hit hör många inslanser som sysslar med frågor rörande brottsbekämpning.

Överåklagaren i Siockholm delar i princip uppfattningen att samköming i och för sig innebär risker för otillböriigl intrång i den personliga integriteten genom atl uppgiflersom samlals in för visst ändamål senare används även för andra syften, något som minskar den enskildes möjligheter att överblicka och råda över användningen av de uppgifter som han har lämnat. Enligt överåklagaren måsle dock samköming få ske i viss omfattning i kontrollsyfte, ålminsione av regisier som förs av del allmänna och inte innehåller uppgifter av s. k. mjukdatakaraktär. Frågan när detta skall få ske, vilken ytterst gäller vilka metoder som bör accepteras i kontrollen, rymmer naluriigivis svåra avvägningsproblem som inte kan lösas enligt någon generell norm. Renl allmäni bör dock gälla att hänsynen till den personliga iniegrilelen måsle slå tillbaka om ett starkt allmäninlresse lalar för atl den kontrollmöjlighet som står lill buds genom samköming las lill vara. Så bordel anses förhålla sig på de områden som kommittén särskilt berört nämligen taxeringsområdel och områdel för behovsprövade förmåner.

Överåklagaren forisätter:

Här måsle siällas höga krav på sanningsplikl - framför allt av rättvise- och likformighelsskäl - krav som f ö. bär upp de straffsanktioner som föreskrivits för oriktigt uppgiftslämnande. Mol denna bakgrund anserjag för min del att samköming av regisier på dessa områden i princip bör tillåtas. Frågan är om inte en motsatt slåndpunkl av den breda allmänheten skulle uppfattas som slölande. Den som lämnar rikliga uppgifter - något som man har anledning anta atl de allra fiesia gör - har ju ingel all fmkla och kan därför knappasl heller ha någoi alt invända mol koniroll i den omfattning som är möjligt. Jag vill i sammanhanget understryka betydelsen av allmän informaiion om alt sådan samköming kan bli aktuell. All allmänheien informeras härom och på så säll också får kunskap om de risker som finns för all ell orikligi uppgiftslämnande uppläcks, tror jag skulle få till resullai all den enskilde som regel skulle finna del lämpligasl alt lämna rikliga uppgifier. Därigenom skulle informalionen om samköming även få en brottsförebyggande verkan.

De övriga åklagarmyndigheter som har yilrai sig inlär liknande ståndpunk-

Prop. 1978/79:109

102

ler. Länsåklagaren i Örebro län tillstyrker möjlighelen till samköming av uppgifter om taxering och behovsprövade förmåner. Stora belopp har undandragils samhällel på grund av all soeialmyndigheler saknal möjlighel lill koniroll av sökandens ekonomiska förhållanden. Beslulsnivån för sådana lillsiånd bör dock enligt länsåklagaren ligga hos regering eller riksdag.

Länsäktagaren 1 Uppsala län anser all del särskilt vid ulredningar av mer allvariiga brotl kan föreligga ell iniresse av alt få lillgång lill olika regislemppgifter. ADB-lekniken kan då vura till stor hjälp. 1 likhel med kommittén anser länsåklagaren alt det från sialsmakiernas sida klarare än nu bör läggas fast hur olika register får användas. Vid denna prövning är del angelägel alt de broitsuiredande organens behov av registeruppgifter närmare beakias.

Del finns också myndigheter som i delta sammanhang ullryckligen kriliserar nuvarande restrikliviiel vid beslut rörande samköming. Överåkla­garen i Malmö delar utredningens uppfattning atl frågan ytterst har en klar allmän politisk innebörd och anför:

Detbördcx:k anmärkas atl praxis vad avser myndigheters samköming av regisier förefaller opåkallal restriktiv. Alla uppgifter, som lämnas under sanningsförsäkran eller på liknande säll och är avsedda som underlag för den enskildes sociala förmåner eller avser hans beskatlningsförhållanden, måste självfallel kunna och böra kontrolleras. Della måsle även slå helt klarl för den, som lämnar uppgifierna. Alt en kontroll av olika på della säll lämnade uppgifter skulle bli otillböriig endasl genom utnyltjandel av ett snabbi, effektivt och kostnadsbesparande hjälpmedel, dvs. samköming av ADB-register, kan svåriigen accepleras. Tvärtom borde del ligga inte bara i samhällets utan även i den enskildes iniresse all uibredda och för samhället uiomordenlligt kostsamma former för ekonomisk brottslighet uppdagas och beivras. Som anföris i belänkandet är dessa frågor ej sådana att lagtextens uiformning nödvändigtvis måste påverkas därav ulan lorde kunna avgöras av datainspektionens praxis.

Länsåklogaren i Gävleborgs län pekar på all den kvalificerade ekonomiska brottsligheten är svåråtkomlig och att utredningsledningen i många fall har orsak atl utgå från all vud vissa dataregister innehåller skulle kunna tillföra spaningen och ulredningen värdefullt arbelsunderlag. Samköming av register kan leda lill sådani resultat Del är enligt länsåklagaren nödvändigt all siällning las lill frågan om och i så fall i vilka siiuaiioner som rällsvårdsorganen vid förundersökning i brottmål skall äga räll ulnyllja registerkällor varom härar fråga. Givelvis måste därvid också bestämmas var beslutanderätten skall ligga. Del är länsåklagarens mening att dessa frågor, där viktiga allmänna synpunkter framträder med särskild styrka, i vart fall icke vud gäller dessu ändumål, har blivit föremål för lillräcklig analys.

Några myndigheter som har arbetsuppgifter i samband med taxering och uppbörd berör samkörningsfrågan från liknande utgångspunkter som åklagarmyndigheterna. Länsstyrelsen i Stockholms län bestrider inte all samkörningar kan utgöra ett allvariigt hol mol den personliga integrileten.

Prop.  1978/79:109

103

Enligi länsslyrelsens mening är dock den nuvurunde lugstiftningen på områdel tillräcklig för all förhindra från personlig integriietssynpunkt olämpliga eller fariiga samkörningur mellun ADB-register.

Länsstyrelsen unser vidure ull det motsalsförhållunde som föreligger mellan den enskildes krav på perst)nlig integritet och samhällets kruv på kontroll för utt ernå likformighet och rättvisu många gånger bara är skenbart. För dessa kontroller behövs oftu lillgång lill informaiion om ADB-register som förs inom andra verksamhetsområden. Som exempel på statlig verk­samhet, där kontroller är nödvändiga, om man skall kunna åstadkomma effektivitet, likformighet och rättvisa anger länsstyrelsen beskatlningsområ-del. Accepterar man all sådana konlroller är nödvändiga kan del innebära all man tvingas betala ett vissl pris i form av inirång i den personliga integriteten.

Länsstyrelsen pekar på det nära samband som föreligger mellan skatter, sociala avgifter och bidrag. Underlaget ulgörs av uppgifier som skallskyldiga och bidragssökande är skyldiga att lämna ehuru i olika sammanhang och till skilda myndigheter. Vid gjorda kontroller har del visal sig alt medvetet felaktiga uppgifter lämnals för alt ernå oberättigade förmåner i form av sänkt skatt, för hög sjukersättning eller för högt bosladsbidrag. Länsstyrelsen fortsätter:

Hos flertalet medborgare finns också en klar förståelse för att en effektiv skatte- och avgiftskonlroll behövs. Della kan kräva en långl gående deialjkonlroll av de uppgifier som lämnas i deklaralioner och andra uppgifier lill ledning för bestämmandet av avgifier och bidrag. På gmnd av del belydande fusk som vid förelagna undersökningar av bosladsbidragsgiv-ningen iakttagits inom några kommuner lär tillstånd numera ha givits för begränsad samköming av vissa regisier. Sannolikt slammer i många fall inte de uppgifter om inkomsler som lämnas i deklarationen med de uppgifter som lämnas i ansökan om sjukersättning. För närvarande gäller atl försäkrings­kassa har rätt att la del av inkomstdeklarationen för beräkning av pensions­poäng och prövning av rätl sjukpenningklass medan däremoi taxeringsmyn­dighet inte har moisvurunde rätl ull lu del av uppgiflersom försäkrad lämnal till försäkringskassa.

Genom statsmakternas beslul har skapals en ny taxeringsorganisaiion med syfte all effeklivisera och förbättra konirollen. Ökal dalorsiöd, ändrade adminisiraiiva mliner, förstärkning av de personella resurserna, fördjupad gransknings- och revisionsverksamhel och intensifierad utbildning av personal är några av ingredienserna i del nya projektet. Del bör ligga i linje härmed alt lill fullo ulnyllja de möjligheler som datasyslemei erbjuder även lill samköming av skatte-, försäkrings- och bosladsbidragsregisiren för kontroll av både skaller, avgifter och behovsprövade bidrag.

Länssiyrelsen ullalar avslutningsvis all del är en annan sak all uppgifts­lämnaren hur räll ull få vela för vilkel eller vilka ändamål de lämnade uppgifterna skall användas. Också kommunförbundei underslryker all den enskilde i möjligasle mån bör informeras om i vilka sammanhang del kan bli fråga om eli vidareuinyttjande av lämnade uppgifier.

Prop.  1978/79:109

104

Även fndusiriförhundei och ArbeisgivarefÖreningcn är inne på inlegrilelsris-kerna med alt utnyttja uppgifier insumlade för visst ändamål för ett hell annat ändamål. Ett från etisk synpunkt grundläggunde villkor för sumkörning bör enligt dessu orgunisulioners uppfuttning vuru ull de regisirerade redan vid uppgiftslämnande! upplyses om all samköming med andra uppgifier fram­deles kan komma ifråga. 1 vissl ärende har under opinionsmässigt tryck avsieg gjorls från dessa grundläggande principer. Organisalionerna har den bestämda meningen alt della medgivande om samköming bör belraklas som ell renl undanlag från de principer som bör gälla.

Lokala skaliemyndigheien i Siockholm finner all konirollkörningarsom sker öppei med allmänheien informerad inie kränker den personliga integrileten eftersom endasl de som lämnar felakiiga uppgifier och som försöker lillskansa sig orältmäliga förmåner avses all fångas in vid kontrollen. Myndigheien poängterar också all så gotl som all lokal skallemyndighels kontrollverksamhel är förfallningsreglerad. Den övrigu konlrollverksam-helen tar sikle på fall där skäl finns all ania all enskild olillböriigt missbrukar olika system. Vederbörande lokal skallemyndighel meddelar i sådana fall sina observationer till bidragsgivande organ för vidare bedömning av eventuella ålgärder. Denna lyp av meddelande av observationer är nödvändig för all erforderlig balans skall uppnås mellan förmåns- och förpliklelsesidan. Inskränkningar i lag och författning härvidlag bör därför inte ifrågakomma.

Myndigheien ansluler sig-för all berörd allmänhet inte skall vara okunnig om att viss kontroll kan förekomma - till tanken att handling åsäits upplysning om atl innehållet i denna också kan användas i annat specificerat avseende. Av allmän självdeklaration, sjukförsäkran, arbetsgivaruppgift etc. bör således framgå alt belopps- och adressuppgifter m.fi. kan användas i t. ex. skattemyndighets och försäkringskassas kontroll av anställnings-/ sjukskrivningsliden och av kyrkobokföringen. Myndigheten anser det vidare vara lämpligt atl man uifärdar bestämmelser om att - även i det fall registerutdrag skulle kunna las fram via lokal skattemyndighets terminaler-länsstyrelsen har alt svara också för dessa.

En minoriiei inom Kommunförbundets slyrelse underslryker också all värnet om den personliga integriteten inte får ta sig sådana ullryck alt del, med räll eller orätt, uppfattas som en slrävan all hindra den kontroll som de allra fiesta medborgarna, inte minst i egenskap av skattebetalare, anser angelägen och nödvändig.

Även SACO/SR påpekar alt samkörningar för all kontrollera l. ex. all deklarationsuppgifter stämmer med lämnade uppgifier i samband med sjukförsäkring, ansökan om bosladsbidrag etc. är positiva för lojala samhälls­medborgare i och med atl samkörningarna kan medverka lill ell minskal skattefusk, minskal otillböriigl utnyttjande av sociala förmåner elc. SACO/ SR anser därför atl sådana samkörningar bör fä ske under vissa villkor. Enligt förbundels mening bör samköming för konlrolländamål av register, där man

Prop. 1978/79:109

105

önskar fä fram uppgifter om vissa individer endasl fä ske om del finns slarkl vägande skäl. Sådana skäl kan t. ex. vara grundad misslanke om skattebrott. Sådani konlrollbehov är hänföriigt lill de syslem för beskattning och behovsprövade förmåner som finns. Efiersom konirollen läll kan ske även i de fall regisiren är manuella är frågan därför i försia hand inie av daiapoliiisk karaktär. Förbundet fortsätter:

När det gäller generella samkörningar för kontrolländamål bör största försiktighet iakttas. Sådana samkörningar kan ha många negativa verkningar. Risk föreligger 1. ex. all många blir föremål för koniroll även i de fall avvikelserna i lämnade uppgifter är små. Del föreligger vidare risk all man lämnar felakiiga uppgifter ej enbart med avsikt utan även på grund av oförsikiighet. Felakiiga uppgifter kan också lämnas på grund av all blanketter och definiiioner är oklart formulerade eller svårtolkade. Vidare kan man få ändrade inkomslförhållanden efter del alt uppgifterna lämnals. 1 samband med t. ex. erhållande av studiestöd är man skyldig att i efterskott anmäla ändrade inkomstförhållanden. Del lorde föreligga risk all sådana inkomsl-ändringar ej anmäls på grund av glömska.

För alt undgå de negaliva verkningarna av samkörningar bör del bl. a. slå klart för uppgiftslämnaren redan då han lämnar uppgifterna all de kommer alt konlrolleras mol uppgifier som lämnas i ell annal sammanhang. Om della inte klarl har tillkännagivits av uppgiflsinhämiaren bör samköming ej få göras förrän detla har deklarerats i samband med uppgiftslämnandet vid en senare lidpunki.

När del gäller samköming av uppgifter som man enligi lag ej är skyldig all lämna, l. ex. uppgifier i samband med vissa försäkringur. bör uppgiflsinhäm­iaren vura ålagd atl upplysa om atl uppgifterna kan komma all kontrolleras mol andra uppgifter. Sådana lillkännagivanden lorde leda lill ökad noggrannhel och upprikiighel vid uppgiftslämnandet.

När det gäller generella samkörningar bör uppgifterna som regel inte få användas på annal säll än all ge uppgiftslämnaren möjlighel all korrigera lämnade uppgifter. Innan lillsiånd lämnas att samköra ivå eller fiera regisier för kontrolländamål bordet vara helt klariagi hur uppgifierna skall användas J förhållande lill den enskilde.

SACO/SR anser atl de synpunkier förbundel framför kan lillgodoses inom ramen för nuvarande lagsiiftning men påpekaratt riskerna för den personliga iniegrilelen i många fall inie lorde kunna förulses hell i del stadiel då dalainspeklionen skall ge lillsiånd. Den som erhåller tillstånd bör därför åläggas alt, när osäkerhet om följderna för den personliga iniegrilelen föreligger, rådgöra med dalainspeklionen innan arbelel fortsätter.

Lokala skaliemyndigheien i Handen framhåller alt skatteförvaltningen är i färd med att utveeklaen ny beskattningsorganisation som förutsälteratt vissa kontrollålgärder effeklivasl kan ske med ADB-leknikens hjälp och med uppgifier tagna från de slailiga regisiren. Organisationen är redan långl framskriden. Det skulle därför ur skatleadministraiiv synpunkt orsaka negativa effekter, om integritelshänsyn i siörre omfattning skulle lägga hinder i vägen för konlrollålgärdernas ADB-mässiga genomförande.

Myndigheien konstalerar också alt DALK övervägt de iniegritelsproblem, som kan uppkomma vid samköming av regisier för laxeringskonlroll och all

Prop. 1978/79:109

106

slutsatsen har blivit all del otvivelakligl föreligger ett konlrollbehov som främsi är en följd av de beskaitningssyslem som beslutals av riksdagen. Det bör då inte ankomma på dalainspeklionen eller andra myndigheter all bestämma förutsättningarna för och omfattningen av de konirollålgärder som skall vidtagas. Å andra sidan bör stalsmaklerna klarare ange gränserna för användningen av uppgifter ur statliga register. Myndigheten inslämmer i dessa slutsatser.

Kronofogdemyndigheten i Nacka underslryker alt del alllid föreligger ell konlrollbehov i den exekutiva verksamheten, bl. a. för atl kunna bedöma gäldenärernas egendomsinnehav. En effeklivi fungerande exekuiivmyn-dighei som skall lösa sina arbetsuppgifter i huvudsak genom tvångsingri­panden måsle ha möjlighel atl kunna hämla in upplysningar om gäldenä­rerna från andra hos statliga myndigheter tillgängliga daiaregisier. Sådan uppgiflsinsamling som är nödvändig i detta sammanhang kan hos vissa personer väcka oro och förargelse. Kronofogdemyndighelen framhåller emellertid att dessa reaktioner är starkast hos de personer som av en eller annan anledning kan dra fördel av att undanhålla egendom från myndighe­ternas insyn. Värnet av den personliga integriteten flr i sådana sammanhang inte tas som förevändning för alt hindra den kontroll som allmänintresset fordrar. Av dessa skäl bör det även ankomma på statsmakterna att bestämma omfattningen av den kontroll som bör tillåtas - bl. a. i form av samköming av olika register - i samband med att beslul fattas om registrens inrällande. Dessa frågor bör inte överiålas på dalainspektionen som - om så sker -därigenom kan påverka registeranvändningen i sådan riklning alt det urspmngliga syftei med registeruppläggningen förfelas.

Siockholms komnmn pekar på atl försäkringskassans inkomstuppgifler skulle vara till god hjälp när man skall fastställa inkomstberoende avgifter. Dessa uppgifter borde därför vara lillgängliga för kommunerna på samma villkor som skalleinkomsluppgiflerna. Kommunen konsiaterar vidare all den koniroll som eftersträvas i samkörningsfall alltid i princip kan utföras manuellt. Så kan exempelvis uppgift om sjukpenninggrundande inkomst erhållas per telefon eller genom all blankett skickas till försäkringskassan, som ifyller och återsänder denna. Kommunen finner atl det mer är fråga om en grad- än en artskillnad, när uppgifterna hämtas manuellt från ett register jämfört med om samma uppgifter hämtas med hjälp av ADB. Det synes svårligen kunna hävdas atl otillbörligt intrång i den personliga integritelen sker i det ena fallet men inte i det andra. Kommunen anför också:

Samkörningar för kontroll- och revisionsändamål av två eller fiera regisier kan således vara av sådant samhälleligt intresse att de nuvurande hindren härför i princip bör undanröjas, anlingen genom lagsiiftning eller genom att tillstånden att inrätta statliga och kommunala register regelmässigt även innefattar ADB-mässiga bearbeiningar för koniroll- och revisionsändamål.

I della sammanhang kan erinras om all kommunsiyrelscn den 26 april 1978 beslutat om en utökad samverkan med lokala skattemyndigheten i Stock-

Prop. 1978/79:109

107

holms fögderi för all bidraga lill bälire uppbörds- och avgiftsförhållanden inom kommunen. De slutsatser som hittills drugils i projektet är utt urbetet med alt bekämpa bidrags- och skattefusk skulle kunna bedrivas betydligt effektivare och lill lägre kosinad om fier konlroller genom samköming mellan regisier kunde komma till användning.

Ej personinriktade samkörningar för alt statistiskt undersöka om behov av kontrollålgärder behövs och på vilket sätl en eventuell kontroll skall genomföras borde få utföras utan särskilt tillstånd om vissa nedan behand­lade ålgärder vidtages för att hindra otillbörligt intrång i den personliga integriteten. När ändamålet med en samköming av regisier för stalistikän­damål är atl sammanställa informaiion och där resultatet inie ger informaiion om någon enskild individ borde del för kommunala ändamål vara möjligl att under vissa betingelser ge kommunen generellt tillstånd att samköra alla regisier som kommunen har räll all inneha. Della kunde exempelvis ske under förulsäiining atl regisieransvarig förvallning ger sill lillsiånd, alt personidentifikaiion inte finns med på det sammanställda regisirel saml atl den utskrivna dokumentationen ulformas på sådani sätt att individen inte kan härledas. Här kan de regler SCB utformat för eget bruk lillämpas.

RSV uppehåller sig utförligt vid samkörningsfrågan och anser inte atl problemel med inlresseawägningen i samkörningsfallen blir lill fullo lösl genom atl man i författningsregleringen av ell slalligl register lämnat en så långl möjligl uttömmande reglering om användningen av regisiren. Verket belyserdetla med ell exempel som rör möjlighelema alt vid taxeringsrevision samköra RSV:s eller länsstyrelsens register med register som förs av t. ex. ett försäkringsbolag. Det kan enligt verket också uppkomma klara lagkonfiikter mellan dalalagen och lagar som reglerar viss offenilig verksamhei, t.ex. taxeringslagen. Sålunda har penninginrällningar enligt taxeringslagen skyl­dighet atl lämna vissa uppgifterom insatta medel. Man kan länka sig all RSV med stöd av denna beslämmelse förordnar att ett bankaktiebolag skall lämna uppgifier om alla insältare med en kontobehållning överstigande 50 000 kr. Banken antas föra sina kundkonton enbart med ADB-teknik. Hypotetiskt kan då frågan uppstå om dalainspeklionen kan meddela föreskrifter enligt 6 § försia stycket 6. datalagen om de uppgifter som får göras lillgängliga och t. ex. förbjuda bankaktiebolaget all använda den s. k. söknyckel som ulgörs av kontobehållningar som översliger 50 000 kr. Bron mol sådan föreskrift är slraffsanklioneral i 20 § dalalagen med böier eller fängelse i högst ell år. Man kan hävda att dalainspeklionen inte borde få meddela föreskrifi som försvårar eller omöjliggör fullgörande av förordnande enligt 40 § laxeringslagen och därmed skulle stå i strid mot grunderna för annan lagsiiftning. Å andra sidan kan möjligtvis hävdas alt regeln i 6 § andra stycket dalalagen - som säger alt "Föreskrift rörande utlämnande av personuppgift får icke inskränka myndig­hets skyldighet enligt tryckfrihetsförordningen" - skall tolkas e conlrario på så sätt att skyldigheter enligt andra lagar än tryckfrihetsförordningen får inskränkas.

RSV anser emellertid all del skulle vara orimligt om en sådan föreskrift som ovan beskrivits meddelades enligt dalalagen och det av följande skäl. För

Prop. 1978/79:109

108

det första skulle bunkakiiebolugel kommu i en situation där ställföreträdare för bolaget hotades av siraftänsvur hur hun un betedde sig och utun ull hun själv försull sig i delta läge. Enligt ullmännu rätlsgrundsulser skall man inte fällas lill ansvur för broll i en sådun situution. Fördel andra anser RSV alt del i princip inte bör ses som ell "otillbörligt" intrång i personlig integritet om bunkakiiebolugel fullgör sådan uppgiftsskyldighei som grundas på ett entydigt stadgande i taxeringslagen.

RSV menar vidare all del endasl i undantagsfall kan bli aktuellt all anse att fullgörande av uppgiftsskyldighei som är sladgad i lag ärolillbörligt, även om fullgörandel sker med hjälp av ADB-leknik. Enligi RSV:s mening skulle det nämligen framslå som märkligl om regler i gällande lag skulle kunna betraktas som "otillböriiga" till sina verkningar vid prövning enligt dalala­gen, och att man alltså vid rättstillämpningen beiräffande en del av rättsordningen ansåg all en annan del av rättsordningen på något säll var olillböriig.

RSV framhåller all del är vikligl ull det nu unfördu beuktus vid tillämpningen även när det gäller den iniressekonfiikt som kun uppkomma i sumbund med frågun om tillstånd skall ges lill samköming av regisier i fall av s. k. tredje mansrevision enligt 56 § laxeringslagen.

Den framlida kontrollverksamheten på skatteområdet kan, fortsätter RSV. förmodas innebära ett ökande behov av samköming. Anledningen härtill är utvecklingen i fråga om daialorda räkenskaper och del ökande antalet regisier hos myndigheter m. fi. samt behovei all framslälla ur konlrollsynpunkl intressanta uppgifter. Om samköming av personregister företas vid revision av underlag för deklarations- och uppgiftsskyldighet är detla en kontrollåt­gärd hänförlig lill bl. a. 56 § taxeringslagen. Skulle en sådan ålgärd mot förmodan anses integriietshoiande och sakna slöd i gällande skattelagstift­ning bör antingen bestämmelsen i laxeringslagen förtydligas eller frågan tas upp i större sammanhang gärna av ulredningen (Fi 1973:01) om säkerhets­åtgärder m. m. i skalleprocessen.

RSV berör också särskili exekuiionsväsendetss. k. REX-sysiem. 1 lagråds­remissen 1978 rörande ny ulsökningsbalk nämnde departemenischefen olika regisier som skall kunna undersökas för att efterforska utmätningsbara tillgångar. De samkörningar som är eller beräknas bli aktuella för REX är betingade av det allmännas intresse, all snabbi och saken fä underiag för lämpliga exekuliva ålgärder mol försumliga gäldenärer. Den maskinella "tillgångskoniroll" t. ex. fastighets-, bilinnehav m. m., som är möjlig ger ur inlegritelssynpunkl regelmässigl ett bättre skydd än motsvarande manuella efterforskning. Atl effeklivi fä tillgång lill erforderiig information för att säkerslälla de ofta myckel stora fordringar del gäller är ett myckel viiali ekonomiskt intresse både för del allmänna och enskilda borgenärer.

RSV är av den uppfattningen ull vissu uttalanden av DALK rörande samuinylljande är allmäni hållna principuttalanden som inte utmynnar i något konkret förslag. DALK har inte redovisal någon närmare undersök-

Prop. 1978/79:109

109

ning av de problem som kan uppslå på grund av samutnyitjande av dala. Dalalagen reglerar inte direkl dessa fall. Indirekt begränsas möjligheterna till sådant utnyttjande av anen av de uppgifter som enligt ett lillsiåntisbeslul får registreras i ett visst register och av datainspektionens räll all meddela föreskrifter enligi 6 § dutulugen. Om mun bortser från dessu begränsningur finns del enligi RSV:s kännedom ingen lugsliftning vars syfte är all i allmänhet reglera andra former av dalaulnyiljande än samköming. DALK har heller inte föreslagit någon sådan författningsreglering.

Mol denna bakgrund är det enligt RSV svårt att förslå meningen med DALK:s påstående all de slutsatser som kan dras när del gäller samköming i mera teknisk mening i princip äger lillämpning också J fråga om andra former av samutnytljande av dala.

RSV anser atl del inte är meningsfullt atl närmare diskutera frågan om samutnytljande av dala isolerat från bl. a. frågan om sekreless eller uppgifts­ulbyle mellan myndigheter. Något molivulialande i saken bör därför inte göras ulan all föregås av en ingående uiredning i frågan. All samutnyttjande av data är en inom statsförvaltningen i vissa fall högsl önskvärd företeelse framgår bl. a. av föredragande statsrådets anförande i propositionen om åtgärder för atl underlätta förelagens uppgiftslämnande m. m.

I detla sammanhang framhåller RSV avslutningsvis alt verket delar uppfattningen alt man bör söka förfallningsreglera rutinmässigt förekom­mande användning av uppgifter i statliga regisier för andra ändamål än dem för vilka uppgifierna insamlats.

Också arbeiarskyddssiyrelsen och näringsfriheisombudsmannen (NO) släller sig tämligen posiliva lill bruk av samköming för del allmännas räkning. NO framhåller att det i den allmänna debatten och i NO:s verksamhet då och då görs gällande atl mindre nogräknade företagare skaffar sig fördelar i konkurrensen genom alt undandra sig skatter och andra avgifter till del allmänna. Inte sällan läggs della till grund för krav på näringsrältsliga regleringar,! privat eller offentlig regi, riktade mot hela grupper uv företagare, av vilka del stora fierlalel är helt laglydiga och seriösa. Samhället bör inte införa och upprätthålla nyetableringsspärrar eller andra kostnadskrävande och konkurrenshämmande regleringar för hela branscher för atl komma lill rätta med sådana osunda affärsmeloder, exempelvis försummelser ifråga om belalning av omsällningsskull, som kun ge vederbörunde olillbörligu försteg i konkurrensen. Saneringssirävundena bör istället inriklas direkl mol de förelag där missförhållanden föreligger. Ell medel i sådunl syfte skulle angivna slag av jämförelser genom samköming kunna vuru. Sunnolikt skulle blotta vetskapen hos vederbörande företagare om all vissa uppgifier kan komma all användas i konirollsyfte även i andra sammanhang, avhålla dem från sådana oegentligheler. som är ägnade an ge orältmäliga konkurrensför­delar, slutar NO.

Arbeiarskyddssiyrelsen förutser ell ökal behov av samkörningar mellan olika daiaregisier som en led i lillsyns- och forskningsverksamheien. Del bör

Prop. 1978/79:109

110

genom sådana samkörningar vara möjligl att lidigare och på ell säkrare sätt än nu spåra upp hittills okända risker i arbetsmiljön. Samköming mellan å ena sidan individrelalerade register över branscher, tillverkningsprocesser eller använda kemikalier och å andra sidan individrelalerade regisier över sjukdomar, l. ex. socialstyrelsens cancerregister, kan t.ex. göra del möjligl all upptäcka lidigare okända samband mellan fakiorer i arbetsmiljön och sjukdomar. Även samköming mellan andra lyper av register med medicinska uppgifier och register över faktorer i arbetsmiljön kan ge värdefulla upplys­ningar.

Mol bakgrund av nu angivna förhållanden är del enligt arbetarskydds-styrelsens uppfattning väsentligt atl datalagstiftningen ulformas så all onödiga hinder inte uppkommer för ell ralionelll utnyttjande av dalaleknik i styrelsens arbele. Det bör i detla sammanhang observeras atl medicinska uppgifter om t. ex. dödsfall, skador och sjukdomar ofta är det enda material som kan användas för all slutgiltigt kontrollera om insatta arbetsmiljöåt­gärder fått avsedd effekt.

Socialsiyrelsen som inte har någoi atl erinra mol vud DALK unfört framför liknande synpunkier. Slyrelsen nolerarail datainspektionen enligt kommit­téns uppfattning bör vuru mindre reslrikliv beiräffande sumkörning och annat samutnyttjande av uppgifter än eljest när det gäller registrering för forsknings- och stalistikändamål. Detta har stor belydelse för t.ex. epide­miologiska undersökningar, samkörningar med dödsorsaksregisler och hälsoregisler m. m. I sammanhanget vill styrelsen även peka på behovei av samköming mellan sjukvårdens och socialvårdens samt försäkringskassans register.

Några myndigheter framhåller särskilt atl samköming av olika register också kan hafördelar för den enskilde.

Riksförsäkringsverkel delar DALK:s uppfattning att man inte kan avstå från samkörningar och framhåller att det i många fall är lill fördel för den registrerade atl samköming sker. På detta säll kan man begränsa insamlingen av uppgifter från den enskilde i olika sammanhang och ulföra kontroller för all undvika misstag. Utan ivekan finns också berättigade krav på all samköming skall få ske i vissa sammanhang. Som exempel kan nämnas samkörningar som sker för all se till atl personer kommer i åtnjutande av socialförsäkringsförmåner som de är berättigade lill.

SACO/SR uttalar all samköming av personregister har i den allmänna debatten utmålats som i försia hand en negaliv företeelse inom dalatekniken. Samkörningar har inte bara beirakials som risk för inirång i den personliga iniegrilelen utan har närmast betraklais som i sig innefattande sådani inirång. Många samkörningar kan emellertid ha positiva effekter för de regisirerade i form av automatiska adressändringsaviseringar, förtryckta blanketter och minskat uppgiftslämnande för allmänheten. Del bör vara en strävan all lämnade uppgifter i ett sammanhang är förtryckta på den blankett, med hjälp av vilken man skall lämna uppgifter i ett annal sammanhang.

Prop. 1978/79:109

111

Byråkrailuiredningen påminnerom all beslul om medborgarnas förmåner och skyldigheler i mycket stor utsträckning bygger på uppgifter som lämnas lill skilda samhällsorgan. Dessa uppgifter kan vara likariadeför olika former av förmåner och skyldigheter. Del uppgiftslämnande som i olika samman­hang läggs pä medborgarna kan vura belungande och dessulom framslå som mer eller mindre onödigt eftersom samma eller liknande uppgifter redan tidigare har lämnals. Möjlighelen alt genom samköming utnyttja lidigare lämnade uppgifter för annal ändamål kan medföra läunader för den enskilde. Sumlidjgl kun olika myndigheler på del sättet slippa atl kontrollera uppgif­terna. Byråkrailuiredningen anser alt del finns anledning all diskulera delta när man kommer in på frågan om samköming mellan olika regisier. Samköming kan vara ell säll au ändra arbetsfördelningen mellan samhälls­organen och individerna i syfte all underlätta för den enskilde.

Från likartade utgångspunkter framför DEFU kritik mol DALK:s slånd­punkl all uppgifter som samlals in för ell ändamål i princip inte bör få användas för andra och senare uppkomna syften. Della överenssiämmer enligi DEFU inie med vad vederbörande deparlemenlschef anförde vid DEFU:s tillkomst. Då sades all man måsie vara beredd all i ökad omfattning använda uppgifier som insamlats för vissa specifika ändamål även för andra liknande syften. Som exempel nämndes bland annal all del också bör vara möjligl att utnyttja uppgifter som används för ett adminisiraiivt ändamål för andra adminisiraiiva ändamål. Vidare har DEFU genom sina direkliv fåll lill uppgift alt uireda om kraven på sekreless- och iniegrileisskydd hindrar samordning och samulnyttjande för uppgifter. Mol bakgmnden härav har DEFU svårt alt förstå eller insiämma i DALK:s uttalanden angående sådant samuinylljande som avses ske genom samköming. Följden av DALK:s uttalande blirall samuinylljande av uppgifter myndigheleremellan försvåras och kraven på uppgiftslämnarna ökar. Den av DALK ullalade meningen slår alltså i slrid med syfiet för DEFU:s verksamhei.

DEFU konstaterar vidare att det avsnitt i DALK:s betänkande i vilket sumkörningsfrågorna huvudsakligen behandlas i stor utsträckning berör sumkörning i kontrollerunde syfte och understundom synes sälla likhets­tecken mellan samköming och kontroll. DEFU finner denna sammankopp­ling vara missvisande. Samköming kan visseriigen vara användbart för atl underlätta kontroll, men tekniken måsle också kunna utnyttjas vid i.ex. uppdaiering av undru register som ju är en form av samköming. Samköming kan ofta i sådana fall ställas som alternativ till iradilionell uppgiftsinsamling. Räll använd kan meloden ge belydande lättnader i uppgiftslämnandet Uttalanden formulerade så att "samköming i princip inie bör få äga rum eftersom även uppgifter av tämligen banal natur kan komma atl leda ull Olillböriigt inrång i den enskildes personliga iniegriiel" kan relalivi läll misslolkas och lägga hinder i vägen för vällovliga samkörningar. Enligi DEFU:s mening är del minsl lika vikligl all sådana samkörningar som inie medför särskilda risker för olillböriigt intrång verkligen kommer lill stånd.

Prop.  1978/79:109

112

som atl hindra samköming när sådana risker verkligen förekommer.

Kommunförbundei uttalar i sistnämnda sammanhang all kommunema är stora uppgiftslämnare lill statliga myndigheter av bl. a. stalisliska uppgifter och att ett samutnyitjande av uppgifter av intresse för fiera myndigheler måste åsladkommas så långl detta är möjligl för alt minska uppgiftslämnar-bördan.

Angående DALK:s uppfattning all från fall till fall få pröva senare uppkomna behov att använda regisier för andra syften än de ursprungliga uttalar DEFU:

Enligi DEFU:s mening medför DALK:s förslag krav på ytterligare en byråkralisk omgång i samband med inrällande av regisier, även lillfälliga sådana, och vid samköming. DEFU ifrågasätter starkt om inte datainspek­tionens prövning kan anses vara tillfyllest - i synnerhet som del fortfarande är möjligt atl föra lalan mol inspektionens beslut genom atl besvära sig hos regeringen. Det av DALK föreslagna förfaringssättet kan i många falll komma att ställa väl höga krav på myndigheiernas planering och framför­hållning. Av vad DEFU erfarit i kontakten med statliga myndigheter, kan nya informationsbehov uppstå med mycket kon varsel. Det förfarande som DALK föreslår skulle ha en starkt begränsande effeki på samkörningsmöj-ligheterna i jusl sådana fall. Sådana uppgiftskrav uppfattas dessutom av uppgiftslämnarna som de mest belungande då de sällan kan aviseras i förväg och bl. a. av dessa skäl stör planerade aktiviteter.

I linje härmed biträder DEFU DALK:s åsikt, alt det allmänt selt kan finnas anledning atl vara mindre reslrikliv då samköming eller annal samuinyll­jande av dala planeras för velenskapliga forskningsändamål, samhällspla­nering och siaiislikproduklion. Dala för dessa ändamål presenieras dessutom ofta i aggregerad form, varför möjligheternu att hänföra uppgifter lill enskild person måsle belraklas som små.

STfi berör också den sisl nämnda frågan och ärav den uppfattningen att del med hänsyn till SCB:s åligganden är önskvärl alt förslag lill nya register regelmässigt remitteras till SCB för all ge verkei lillfälle atl i ett lidigi skede bevaka de slaiisliska inlressena. Så sker redan idag i vissa fall, men inte i sådan omfattning atl det medger verket att ha en fullständig bevakning av dessa intressen när bl. a. nya ställiga register skapas. SCB förordar slarkl en generell reglering av användningen av personregister för statistiska och forskningsändamål som principielll - på angivna villkor och efter vederbör­liga tillstånd - medger en användning för dessa ändamål ulan alt de behöver ullryckligen anges vid slarten. Två enligt SCB:s uppfattning siarka skäl talar lor en sådan ordning. För det försia är forskningens/slalislikens framlida behov svåra alt fömtse. Talrika exempel finns på sådana samhällsviktiga användningar av adminisiraiiva register för forskningsändamål, som hade vurit svåru eller omöjliga att förutse. För del andra finns det - om föml nämnda skyddsåtgärder vidlas - ingen reell risk för kränkning av den personliga integritelen om personregisier lilläggsvis används för atl få fram den allmänt utformade (anonyma) informaiion som är utmärkande för

Prop. 1978/79:109

"3

Slaiislik och forskning.

JO och SCB berör i vilken form sumkörning och lillgång till oliku uppgifter bör regleras.

JO påpekar att del särskilt är inom den offenlliga sektom som det finns personregister där själva innehållet utgör en fara ur integriietssynpunkt Innehållet i dessa register är i stor utsträckning skyddai från insyn av allmänheten genom bestämmelserna i sekretesslagen. Då del gäller vissa register har statsmakterna förfaltningsvägen även reglerat i vilka fall uppgiftema i registret får lämnas ut till annan myndighet. Så är fallet t. ex. med polisregister och socialregister. Dessa författningar tillkom långl innan ADB-lekniken kommit i tillämpning och är således ej motiverade med all uppgifierna skulle vara datalagrade. 1 praktiken förs numer alla integritets-känsliga regisier av siörre omfallning med ADB. Enligi JO:s mening bör man gå vidare med den metod som iraditionelll använts för all skydda uppgifter i integrilelskänsliga register. Del bör således förfaltningsvägen regleras vilka uppgifier som får lämnas ul och lill vilka myndigheler de får lämnas. Härvid bör regleras såväl utlämnande i särskilda fall som generellt överiämnande av uppgifter och oavsett humvida detla sker genom utlämnande av uppgifter i läsbar form eller på annat sätt t. ex. genom samköming med annat personregister. En sådan lösning ligger enligt JO för övrigi väl i linje med del inom jusliliedeparlemenlet utarbetade förslaget lill ny sekretesslag (Ds Ju 1977:11).

CB anser att del bör få en gynnsam effekt från integriletsskyddssynpunkl Om ställiga register regleras i lagar och förordningar. Också SCB hänvisar lill den inom jusiitiedepartementel upprättade promemorian Handlingssekre­less och tystnadsplikt och dess förslag till reglering av informationsulbyle myndigheler emellan. Om preciseringen beiräffande användningen av ell föreslaget nytt regisier skall gälla även statistik och forskning krävs alt statistikens och forskningens behov klargörs på ett tidigt stadium så atl dessa kan tillgodoses inom ramen för regleringen av registret.

Sårbarheiskommiiién, slulligen, påminner om alt man i en lägesrapport som en sårbarhelsfaklor har behandlat integration och inbördes beroende och funnit (sid. 253) alt en långtgående inlegralion mellan olika syslem förstärker de skadeverkningar som uppstår när datasystem blir utslagna t ex. på gmnd av krigsangrepp, lerrorislhandlingar eller rena olyckshändelser av katastrof­karaktär. När man talar om integration och inbördes beroende är man även inne på samkörningsproblem som brukar diskuteras i datalagssammanhang. Kommittén gör vidare gällande alt möjligheterna att hindra och begränsa olika samkörningar ofta ger gynnsamma effekier även från sårbarheissyn-punkt samt pekar på atl det i framliden även måsie ske en prövning, med utgångspunkt från sårbarheisaspekier, av i vud mån inlegralion mellan olika syslem bör ske.

8 Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 109

Prop.  1978/79:109

114

8 Befolkningsregister och SPAR

DäLK:s 

överväganden och slutsatser har med några undantag i huvudsak godtagits eller lämnals ulan erinran i remissyttrandena. Viss krilik före­kommerdock, främsi beiräffande den föreslagna monopolställningen fördel cenlrala befolkningsregislrel och i fråga om den förordade ökningen av regislerinnehållei. Ell par inslanser avslyrker DALK:s förslag och några diskuterar också vem .som bör ha registeransvarel för SPAR.

I huvudsak posiliva lill DALK:s förslug äryA, hovrätten för Västra Sverige, överåklagaren i Göleborg, dalainspeklionen, värnpliklsverket, postverket, SCB, riksförsäkringsverket, RR V, socialsiyrelsen, försäkringsinspekiionen, bankin­spektionen, lokala skattemyndigheten i Stockholm, DEFU, landsarkivet i[REDACTED_EFTERNAMN], Sveriges advckatsamfund, TCO, Sveriges köpmannaförbund. Svenska försäk­ringsbolags riksförbund och Folksam. En del uv dessu inslunser framför emellertid krilik på vissa punkler.

JK anser i likhel med DALK att en styrning till SPAR bör ske när del gäller uttag av urval av personuppgifter och andra uttag. SPAR bör, med den begränsning som följer av regislerinnehållei, ensamt svura för berörda uttag. Delta innebär uppenbara fördelar. En sådan ordning lorde som kommittén framhållit inte strida mol offeniligheisprincipen såviti gäller urval på maskinläsbart medium och urval i form av adresser på etiketter. Vad däremot avser uttag av andra uppgifter som kan fås med stöd av offentlighetsprincipen är frågan mer tveksam. En styrning till SPAR kan i dessa fall troligen inte ske utan särskild lagstiftning.

Hovrällen för Väsira Sverige delar DALK:s uppfattning att det med hänsyn till bl. a. iniegritetsskyddel bör finnas endast ett offentligt regisier med SPAR:s funklioner saml atl en regel med sådant innehåll bör tas in i datalagen. 1 kommitténs förslag lill reglering av SPAR i datalagen, 28 § tredje stycket, anges atl annal personregister med ändamål och med innehåll som i första siycket sägs får inrättas och föras endast efter beslul av regeringen. Hovrällen ifrågasätter om regeln skall ha denna innebörd, eftersom den kan medföra alt moliven för all ha ett enda regisier med SPAR:s funktioner frångås. På grund härav och eftersom något behov av den föreslagna regeln inte har redovisats i betänkandet föreslår hovrätten alt dispensmöjligheien i 28 § tredje stycket ulgår ur lagförslaget.

Postverket är positivt till inrättandet av SPAR enligt de förutsättningar som DALK föreslår och delar uppfattningen att en begränsning av antalet befolkningsregister är befogat med hänsyn lill iniegriieis- och säkerhels-aspekter. Postverket understryker dock kraftigt nödvändigheten av all SPAR kommer atl innehålla alla de uppgifter som idag tillhandahålls av länsstyrel­serna för urvalsdragning samt planerade uppgifter i faslighels- och taxerings­banden. Detta är motiverat inte minsl med lanke på all SPAR föreslås få ensamrätt alt ulföra personnummerkoniroll, personnummersäiining, akiua­lisering av andru regisier och urvalsdragning på gmndval av dessa uppgifier.

Prop.  1978/79:109

115

En föruisättning för att registret skall få stor användning är alt den registeransvarige tillämpar en prispolitik som accepteras av direktreklam­marknaden.

Socialstyrelsen tillslyrker DALK:s förslag men påtalar den risk som alltid ligger i en monopolställning när det gäller tillgänglighet, kostnader m. m.

Försäkringsinspekiionen anser all förslaget om SPAR väl torde fylla krav på fullsländighel för akiualisering, komplettering och kontroll av bolagens personregisier. Inspekiionen delar DALK:s uppfattning all del är angeläget alt begränsa antalet lolalregister. Genom inrättandet av SPAR erhålles ell för samtliga användare av befolkningsregister gemensami cenlralt register vilket lorde medföra ett säkrare medium för akiualisering, komplettering och kontroll av andra personregisier.

Lokala skaliemyndigheien i Siockholm är posilivi inställd lill inrältandel av SPÄ R-registret och anseratt delta bör utnyttjas så långt möjligt. Registret kan t. ex. ersätta delar av den service som de lokala skaiiemyndigheierna i dag ger allmänheien som uilämnande av person- och laxeringsbevis, alt genom maskinella uldrag siälla innehållei i längder lill förfogande saml atl ge övrig service för att allmänheten skall fl tillgång till maskinella registers innehåll eller utskrifter härifrån. En fömtsättning är dock all rikliga och i efterhand rättade uppgifter gällande lidigare år i lillräcklig omfallning kan tillhanda­hållas. Ändring av taxering på grund av beslul i besvärsinsians ulgör exempel på ändring som bör slå igenom snarasi. Föruiom regislersäkerhet måsie därför ställas krav på snabb akiualisering. Myndigheien pekar i detla sammanhang också på vad som sägs i RS-projektets rapport Rationalisering av skatteadministrationen, delrapport 1976:4 s. 59 och 62 angående förmö­genhets- och inkomstuppgifler som finns tillgängliga för internt bmk inom skaltemyndighelerna utan atl för den skull vara offenlliga. Myndighetens arbetsledning och berörd personal förutsätts 11 klara anvisningar avseende skyldighet och möjlighet att utlämna uppgifter ur skatteregistren. I samman­hanget bör övervägas i vilka fomier de lokala skattemyndigheternas uppgifts­lämnande till RRV och SCB om laxeringsuifallel mm. skall lämnas. Det kan enligt myndigheten ifrågasättas om kosinaderna för del manuella arbetet, som nu måsle lillämpas, ger vinsler jämfört med direkia ullag ur de under laxeringsårel löpande aktualiserade skalteregislren, även om slutliga taxeringsbeslut inte föreligger.

DEFU stöder i stort DALK:s tanke beträffande SPAR men finner det viktigt all SPAR ges ett så brett innehåll och en så bred användning som möjligl. Härigenom skulle man kunna öka möjlighelema alt begränsa uppgiftslämnandet. Vad som från DEFU:s uigångspunki också ter sig angeläget är att finna lösningar beträffande de mänga företagsregister som f n. existerar. Sådana lösningar fömtsätter lill en början au gränsen mellan personregister och sådana register som inte omfattas av dalalagen klargörs. Del kan idag antas att en hel del företagsregister också är all betrakta som personregisier. Åtkomsten av uppgifter ur sådana register, liksom möjlighe-

Prop. 1978/79:109

116

terna lill samköming regleras således bl. a. av datalagen,även om de uppgifter som t. ex. sumkörningen syfiar till au överföra inie belraklas som persondala. Sådana samkörningar kan, räll använda, avsevärt begränsa uppgiftsläm­nandet och bör därför i möjligaste mån underlättas. En metod all åstad­komma della är all skapa lösningar av SPÄR:s motsvarighel, i enlighet med siulskoniorets projekt ungående orgunisaiionsregisier.

7"C0 delar kommitténs uppfattning all dalalagens 3 a § om befolknings­register kan las bort. Frågan är enligt TCO om antalet personer i ett regisier bör uigöra en självständig bedömningsgrund för datainspektionen. Från den enskildes synpunki måsle del bedömas vara av mindre intresse hur många som förekommer i ett regisier. Tillåtligheten av register innehållande många personer måste nämligen bedömas från andra utgångspunkter - behovet av registret, registrets ändamål elc. TCO tillstyrker också ull målel med SPAR sätts högre än som angavs i samband med riksdagens beslut om regislrets inrättande. Som kommittén påpekar kan man därigenom kraftigt begränsa förekomsten av grundläggande persondala till ell fåtui register. En bälire överblick kan erhållas över i vilken ulsiräckning uppgifier som egenlligen är avsedda för folkbokföring och laxering används för andra ändamål.

TCO ifrågasätter vidare kommitténs uppfattning att driften av SPAR bör bygga på full kostnadsläckning om SPAR får den ställning kommittén förordar. 1 synnerhet är del angeläget alt ullag som sker för kommersiella syften bygger på full kostnadstäckning. En seleklering av avgifterna efter ändamål bör övervägas.

Advokaisamfundei säger sig i och för sig kunna insiämma i uppfattningen att någon särreglering för s. k. befolkningsregister inte är motiverad. Detla ställningstagande grundas emellertid väsentligen på atl det enligt riksdags­beslut skall inrättas ett centralt statligt dataregister, SPAR, och alt rälten att föra regisier av typ befolkningsregister i princip skall förbehållas SPAR. Avsikten med inrättandet av SPAR är atl inskränka behovet av andra regisier av liknande slag och omfattning. Samfundel delar DALK:s uppfattning atl del i lag bör anges all rälten all föra nämnda typ av register skall förbehållas SPAR. Samfundet anser del motiverat all införa en sådan beslämmelse i enlighet med vad DALK föreslagit.

Landsarkivet i[REDACTED_EFTERNAMN] uttalar all tanken rned SPAR, att döma av hur DALK har angell regislerinnehållei, uppenbarligen är atl detta regisier skall ersätta mantalslängderna. Arkivet finner det glädjande alt den befolkningsregislre-ring som pågått obruten under fiera hundra år inte bryls då man nu övergår från manuell hantering till maskinell.

Sveriges köpmannaförbund anser att antalet personregister av lolalkaraklär bör begränsas i förhållande lill dagens siiuaiion. Ett cenirali statligt register skulle ge möjlighet till regisieraktuaiisering, personnummersättning, person­nummerkontroll och urvalsdragning. Förbundet anser alt del finns goda anledningar lill att införa ett sådant registersystem särskilt med anledning av all kontrollmöjligheterna kommer all bli bättre i jämförelse med ett antal

Prop. 1978/79:109

117

olika register.

Svenska försäkringsbolags riksförbund motsätter sig inte den föreslagna styrningen lill SPAR när del gäller urvalsdragning m. m. En nödvändig fömlsäitning är dock enligi förbundel all SPAR kommer all innehålla de uppgifter som DALK föreslår. Riksförbundei ulgår från att lagtexten i den föreslagna 28 § datalagen skall tolkas så atl samtliga nämnda uppgifier skall ingå. Riksförbundei föreslår emellerlid all lagtexten kompletteras med atl uppgifier om förmögenheisiaxering anges bland de uppgifier hos länssiyrel­serna som innehållei i SPAR skall grundas på.

Riksförbundet anför vidare atl del för försäkringsbolagens behov inom ramen för ett komplett SPAR-syslem måste finnas tillgång till samtliga de uppgifter som bolagen kan hämta ur nuvarande totala befolkningsregister-system. Della är nödvändigi för all erforderliga uppgiflsullag, t ex. ur fasiighelsbanden, ej skall försvåras och fördyras genom övergången lill SPAR. Riksförbundei påminner om all man i olika sammanhang har framhållil vilka uppgifter som måsle ingå i SPAR för all enbarl SPAR skall kunna användas av bolagen. Bland dessa uppgifier märks markering av tilltalsnamn, uppgift om telefonnummer, verklig bostadsadress m. m. När del gäller inkomstbegreppet behöver försäkringsbolagen ofta fler uppgifter än som finns i nuvarande SPAR. Även behovelaven förbättrad adressaklualiiel i SPAR harpåpekais. Hureli komplett SPAR-syslem skall siruklurerasären leknisk fråga. Hänsyn måsle därvid tas till all ålkomsiiiderna via lerminal-anknylning blir minsla möjliga. Körningar med perifera data kan däremoi få la längre lid och vara mer komplicerad all ulföra.

1 sammanhänger framhåller riksförbundei atl de adressuppgifter som försäkringsbolagen i dag Hr vid nyteckningar och bilbyie genom del iniegrerade samarbele som bolagen har med cenlrala bilregislrel ej fär förhindras genom siyrningen lill SPAR. I rulinerna för samarbelel med cenlrala bilregislrel ingår ändringsavisering avseende både fysiska och juridiska personer saml deras fordon vilkel ej kan ordnas genom SPAR.

Folksam motsätter sig inte DALK:s förslag under förutsättning all den information som i dag görs direktlillgänglig från Folksams befolkningsre­gister utan större olägenheier kan erhållas via SPAR, dvs. genom en dalor-lill-dalor koppling mellan Folksam och SPAR. Grundkravet för en sådan dataöverföring är för Folksams del atl de adminisiraiiva mtinerna ej kommer att påverkas på ett sådant sätl alt vår servicegrad gentemot t ex. de skadelidande menligt försämras.

Svenska postorderföreningen finner all SPAR, i sin nuvarande uiformning, tillgodoser föreningens olika behov av regisieraktuaiisering, personnummer­kontroll saml urvalsdragning. Om SPAR i framliden blir den enda källan lill ovanslående bearbeiningar, så måste man samiidigi kunna garantera atl kosinaderna för lika bearbeiningar blir lägsta möjliga, dvs. självkostnad.

Riksdaiaförbundei, Svenska dataföreningen. Svenska civilekonomföreningen och CivUekonomernas riksförbund ansluter sig till den föreslagna lydelsen av

Prop. 1978/79:109

118

28 § i dalalagen under förutsättning alt dess reella innebörd är alt även andra lolalregister än SPAR kan fl föras, såvida tillräckligt vägande skäl föreligger och tillfredsställande sekretesskrav kan lillgodoses.

En mer krilisk hållning lill DALK:s förslag intas av siaiskoniorei och riksskatieverkei. De ifrågasätter bl. a. om del finns sakliga grunder för all göra SPAR lill ell regisier varifrån uppgifier för all uppdaiering även för vanliga myndighetsändamål skall hämtas. Del framhålls att del ibland kan vara opraktiskt, tidsödande och dyrt för myndighelerna all byta information via SPAR, och atl del inte medför integriteisvinsler.

Angående SPAR:s monopolställning finner riksskaiieverkei atl det slarkl kan ifrågasällas om del finns sakliga grunder för att göra SPAR lill ett register varifrån all uppdaiering, sålunda även för ordinära myndighelsända-mål, skall hämtas. RSV ansluler sig lill de riktlinjer som angavs när riksdagen fattade beslut om SPAR:s inrällande (belänkandet sid. 116). SPäR:s

funklion av den totala karaklär som DALK antytt skulle vara moliverai om regisirel låg inom områdel för folkbokförings- och skatteförvaltningens ansvar, eftersom den primära registreringen huvudsakligen sker i länsregisiren. Sett i förhållande till nuläget förefaller det som om nuvarande direkta uppdaiering från länsregisiren av andra stora dataregister med samhällsfunktioner, t ex. för försäkrings-, skol- och förs vars väsendet, från prakliska synpunkter är all föredraga. Inhämiandel av molsvarande uppgifter viu SPAR synes endasl kunna medföra nackdelar i form av tidsfördröjning och ökade kostnader ulan atl någon vinsl erhålls för iniegritetsskyddel. Annoriunda ställer del sig för uppdaiering och ullag lill mottagare utanför den statliga och kommunala sektorn. För den privala seklorn skulle del säkeriigen vara av betydelse för iniegritetsskyddel om utlämnande av uppgifter kunde styras från ell enda gemensami regisier. Del är därvid emellerlid angelägel all omfatiningen av SPAR - såsom också varit avsiklen med delta register - inte skall innehålla andra uppgifier än sådana som normalt kan anses betydelselösa från inlegritetssy npunkter.

Värnpliklsverket biträder DALK:s ställningstaganden med avseende på införande och utnyttjande av SPAR ulom när del gäller alt även myndighe­ter, som för sin verksamhei är beroende av folkbokföringsuppgifter, för inhämtande av dessa skall hänvisas till SPAR och inte som hittills kunna fl dessa uppgifter från länsbanden. Verket redogör för hur man utnyttjar ADB-lekniken för att ombesörja inskrivningsverksamheten och personalredovis­ningen inom försvarsmakten. Man erhåller för verksamheien vitala och oundgängligen nödvändiga uppgifier från RSV genom länsbanden i en rad avseenden. Deaviseringar,som sker från länsstyrelserna innehåller sålunda uppgifier endasl om sådana personer, som finns regisirerade i verkets register. Urvalet har alllså gjorts före överlämnandel till verkei. Med den föreslagna uppbyggnaden av SPAR lorde en sådan uppdelning inte vara möjlig om verket vore hänvisat att hos SPAR inhämta de folkbokförings­uppgifter som verket behöver försin verksamhei och som finns uppdaterade i

Prop. 1978/79:109

119

SPAR. Avisering till värnpliklsverket från SPAR skulle om kommitténs förslag om myndighets skyldighet att inhämla folkbokföringsuppgifter exklusivt från SPAR skulle godias, komma att ske vid ändring av person­nummer, namn, adress, kyrkobokföringsort och medborgarskap. Övriga erforderliga uppgifier skulle även framdeles få inhämias från länsbanden varvid i vart fall personnummer kommer all ingå i aviseringen för identifi­kation. Vämpliktsverket utfärdar åriigen ca 200 000 inkallelseorder, varav en Oärdedel avser grundutbildning. Vidare verkställs ca 250 000 krigsplace­ringar, med åtföljande utsändning av krigsplaceringsorder. Därutöver hand­läggs vid verkei åriigen ca 60 000 enskilda värnpliklsärenden av olika slag. Ändrad krigsplacering föranleds ofta av all den värnplikiige flyttar inom landet. Verkei fortsätler:

Det är främsi vid utfärdande av inkallelseorder och krigsplaceringsorder av stor vikt all verkei har adressuppgifter, som är så akluella som möjligl. Detta för all utsända order skall kunna nå den värnpliktige utan dröjsmål. Beiräffande krigsplaceringsorder har della huvudsakligen betydelse från beredskapssynpunkt, men flr om verkels adressuppgifter är inaktuella även administrativa effekier i form av reiurnerade order, med åtföljande adress-kontroller, förnyade utsändningar och slulligen om den värnpliktige ej kan nås på känd adress efterspaning för delgivning. De här beskrivna adminisiraiiva effekterna av inaktuella adressuppgifter uppslår även i samband med utfärdande av inkallelseorder, men leder också till direkl negativa effekier för den värnpliktige. Ju senare en värnpliktig Hr sin inkallelseorder i förhållande till inryckningsdagen, dess kortare tid har han av naluriiga skäl atl förbereda sig för tjänstgöringen och dess senare inkommer han med eventuell ansökan om anslånd. Skulle hans anståndsansökan beviljas inkallas annan värnpliktig i hans slälle med samma konsekvenser för denne.

Enligt mina erfarenheler aktualiseras verkets folkbokföringsuppgifier i dag 2-4 veckor efter det all förändring, som skall registreras, ägt rum. Det finns skäl att aniaga att en akiualisering genom SPAR inte skulle kunna registreras hos verkei lidigare än 6-8 veckor efter del att ändring ägl mm. Den tidsutdräkt som här kan uppslå kan synas betydelselös, men kommer för verkei och de enskilda värnpliktiga alt leda till oönskade effekter genom all fier order kommer att delges värnpliktiga genom efterspaning på gmnd av inaktualitet i verkels regisier, vilket i sin tur kommeratt leda lill en, som jag ser det, onödigt ökad belastning för verkets persona! och för delgivnings­myndigheterna.

Avslutningsvis anför verket all SPAR enligt DALK:s förslag inte mer än lill en del skulle kunna förse verket med de uppgifter, som verkei i dag erhåller från länsbanden och då vid en lidpunkt som skulle komma att medföra olägenheter som främst skulle komma alt drabba de värnpliktiga. Ell utnyttjande av SPAR för verkels vidkommande skulle komma alt medföra olägenheter, som inte uppvägs av de i betänkandet anförda fördelarna. Föredragande departementschef uttalade i samband med riksdagsbeslut om SPAR att ställiga regisier även framdeles borde kunna utnyttja länsbanden för uppdatering av sina register om della är lämpligare. Verkei delar denna

Prop.  1978/79:109

120

uppfattning och anseratt beslämmelserna om inhämlande av uppgifier från SPAR bör ulformas så att regeringen bemyndigas atl från fall till full besluta i vad mån regislerförande statlig myndighet skall medges inhämla ifrågavu-runde uppgifter i unnan ordning.

Siaiskoniorei anför härom all huvuddelen av den personinformalion som registreras i länsslyrelsernas personband också finns i SPAR och där blir tillgänglig för allmän användning. Man kan därför som regel hämta uppgifter i SPAR. Del finns dock fall dådet myndigheleremellan är oprakliskl all byla informaiion via SPAR. Landsting och kommuner har t. ex. som regel intresse av informaiion om personer enbart från det egna länel. 1 sådana fall kan det vara mera omständligt att hämla uppgifter från ett centralt regisier än direkl från berört länsregisier. Siaiskoniorei anser vidare alt den av DALK föreslagna monopolställningen för SPAR inte bör gälla för ställiga myndig­heler. En sådan reglering innebär att ulbyiel av informaiion myndigheler emellan blir både svårare och dyrare. Del finns ingen anledning alt gå ifrån de principer och beslul som nu gäller i dessa avseenden.

Riksförsäkringsverkel anser del visserligen rikligl att ell enda befolknings­register skapas för att användas i kommersiella syften och för akiualisering av andra regisier men påpekar att inom socialförsäkringsområdet måsle möjlighel finnas att erhålla aviseringar andra vägar. Så t. ex. erhåller försäkringskassorna manuella besked om dödsfall från länsstyrelserna så atl kassorna snabbt skall kunna aktualisera dataregistren och felaktiga utbetal­ningar i möjligasle mån förhindras.

Sveriges direkirektamförening m.fl. organisationer har inga invändningar mot atl centrala personregister regleras i särskild ordning under fömlsättning all del blir möjligt för DATEMA all föra sill befolkningsregisier även i framliden. Organisalionerna finner en monopolslällning för SPAR icke önskvärd från såväl principiella som prakliska utgångspunkier. DATEMA:s verksamhet är även nödvändig i framliden. Kundernas önskemål rörande priser, servicegrad och krav på regislers systematik måste kunna tillgodoses, varför fiera än ell cenlralt personregister av det slag det härar fråga om måste tillåtas på marknaden.

DATEMA:s befolkningsregister bör enligt organisalionerna ha den omfallning del har i dag. Under många år har DATEMA gåtl näringslivet lill hända med de möjligheler SPAR har i dag. SPAR, länsslyrelsernas regisier och bilregistret torde emellertid vare sig nu eller i framtiden stå till tjänst med uttag som baseras t ex. på fastighelsuppgifler såsom tomtyta, byggnadsår e. d. eller på en kombinalion av dessa och ekonomiska personuppgifter. I dag klarar ej heller SPAR komplicerade urvalsdragningar på det sätl och i den omfattning som kan ske genom DATEMA:s befolkningsregister.

I anledning härav föreslår organisationerna att tredje stycket ändras på sådani sätt atl även nuvarande omfattning beträffande DATEMA:s befolk­ningsregister kan bibehållas. Regeringen som är beslutande bör f ö. kunna betros uppgiften atl beslula om ett centralt personregisier som är annorlunda

Prop. 1978/79:109

121

än SPAR. Däresi tredje stycket ej medger atl DATEMA:s regisier bibehålls och ändring härav inte vidtas försämras dagens marknadsföringsmöjligheter väsentligt.

Enligt organisationernas uppfattning finns del ej marknadsmässiga förut­sättningar för ytterligare ett centralt personregisier av del slag som SPAR och DATEMA:s befolkningsregisier represenlerar, varför någon risk för ell slort anial regisier a v dessa slag ej behöver befaras. Om en ökning skulle förmärkas kan lagstiftningen ingripa då.

Beträffande regislerinnehållei i SPAR sägs all del skall grundas på uppgifter om folkbokföring, inkomsttaxering och fasiigheislaxering, som finns hos länsstyrelserna. Organisationerna har inga invändningar häremot och utgår därvid ifrån all dagens möjligheler ej försämras. Organisationerna föreslår all 28 § dock kompletteras så atl andra uppgifter efter regeringens bestämmande kan tillföras registret Denna möjlighel förutsattes när SPAR inrättades.

RSV hyser vissa betänkligheter rörande innehållet i SPAR och framhåller alt DALK inte närmare har angell vilka personuppgifter som man anser bör bli överförda från personbanden, fasiighelsbanden och laxerings­banden lill SPAR. Innan DALK framlade del nu akluella förslaget var del meningen all SPAR skulle innehålla 15 personuppgifter. Bland dessa 15 uppgifter finns endasl en renodlad laxeringsuppgift, nämligen laxerad inkomst. Av ett uttalande på sid. 129 i betänkandet kan man enligt RSV få den uppfattningen att samiliga uppgifter i personband, fasiighetsband och laxeringsband enligt DALK:s mening bör överföras lill SPAR. Om de nuvarande 15 personuppgifterna i SPAR skall utökas med uppgifter från personband och skalieregisler anser RSV all man för varje lillkommande personuppgift noga måste överväga om uppgiften är nödvändig i SPAR. Anledningen härtill är all del föreligger problem i fråga om sekretess, inlegritelsinlrång (uppgifterna kommer atl användas för andra ändamål än som ursprungligen var avsett) och lidpunki för överiämnande till SPAR.

Särskilt känsligt skulle det enligt RSV vara att lill SP.AR från de nämnda registren överföra fullständiga uppgifter om medborgarskap och förmögen­hel. Del är oklart vad DALK avsetl i fråga härom. RSV unser ull man inte bör överföra uppgifter som behöver sekretesskyddas till SPAR, eftersom det synes olämpligt alt i SPAR lagra uppgifier som inte genasl, ulan försl efter prövning av sekretessfrågan, kan lämnas ul lill externa intressenter. En sådan överföring av uppgifter till SPAR skulle försvåra för den enskilde när det gäller dennes överblick över vilka myndigheter och privata avnämare som kan komma all få uppgiften från SPAR och för vilka ändamål uppgifier rörande honom kan komma atl användas. Sammanfallningsvis anser RSV all man - för varje ny slags uppgift som man tillför SPAR från personband eller skalieregisler - mycket noga måsle uireda och överväga om del är nödvändigi och önskvärt att jusl den uppgiften lillförs SPAR.

Siaiskoniorei ullalar alt det finns fall då informationen i SPAR inte räcker föralla myndigheters behov av informalionsullag. Riksförsäkringsverkel och

Prop. 1978/79:109

122

slaiisliska cenlralbyrån hart ex. behov av aviseringar och prakliskl lagei alla uppgifter som finns i länsslyrelsernas personband. Länssiyrelserna aviserar i detla fall också uppgifier som finns varken i personbanden eller i SPAR. Man bör i sådana fall också i fortsätiningen kunna ha den möjlighelen atl vända sig till länsstyrelserna och 11 all den information man behöver vid ett och samma tillfälle. Ordningen alt tvingas vända sig lill två ställen, söka ut de uppgifier man behöver i två register och i två bearbeiningar är inte ralionell.

DAFA, som alllså f n. har registeransvarel förSPAR har också synpunkter på registrets innehåll. DAFA stöder DALK:s förslag att dela 3 a S datalagen och reglera SPAR för sig. DAFA konslalerar vidare med tillfredsställelse all SPAR lagregleras och all del ges möjlighet att närmare reglera verksamheten med och utnyttjandet av SPAR i särskild författning. DAFA:s erfarenheter under den lid som SPAR varil i drift visar att inlresset för och utnyttjandet av SPAR till hell övervägande del slyrs av vilka uppgifter, som kan erhållas från SPAR jämfört med från andra molsvarande regisier, förda av offenlliga såväl som privata organisationer.

Vad gäller den exakta omfatiningen av de uppgifier som skall ingå i SPAR anser DAFA detla idag för tidigt atl ange. Vilka uppgifter i länsslyrelsernas register, som skall överföras till SPAR bör - enligt DAFÄ:s mening bedömas efter vilkel konstaterat behov som finns av uppgifierna. Behovei av uppgifterna är i sin tur beroende av statsmakternas närmare föreskrifter om vilka organisationer, offenlliga och privala, som skall ulnyttju SPAR.

Sårbarheiskommiiién och Medborgarrälisrördsen berör behovet uv kontroll av SPAR. Sårbarhetskommitlén anför:

Den försia frågan som då bör ställas är huruvida 3 a § och på sikl DALK:s förslag kan anses lillgodose även de mål man vill uppnå när del gäller all minska sårbarheten. Som bl. a. DALK påpekat finns del vissa skäl atl från integriletsskyddssynpunkl begränsa antalet befolkningsregister. En sådan begränsning är dock ännu mera angelägen från sårbarhelssynpunkt Det är fråga om delvis andra avvägningar än de som görs när det gäller skyddet av personlig integritet. Dessa avvägningar kan ibland ge ell annat resultat än vad som blir fallel vid en ren integriielsbedömning. Enligt kommitténs mening måsle därför en bedömning av befolkningsregister göras även från sårbar­helssynpunkt. Vidare bör i de fall befolkningsregister av olika skäl måsle tillåtas möjligheter finnas atl ge olika föreskrifter i syfte atl minska sårbarheten. Framför allt är del viktigt att någon form av planläggning och beredskap finns så att i orostider, känsliga regisier, bl. a. befolkningsregister, kan undanföras eller förstöras.

Medborgarrälisrördsen anser alt om SPAR skall tillåtas enligt lag det måsle ställas under särskild kontroll. Riksdagen måste få la ställning lill de särskilda föreskrifiersom skall gälla för regisirel. Medborgarräitsrörelsen vill i och för sig undanröja onödigt krångel. Emellertid måsle resliktivitet och stränga regler gälla beiräffande ell cenlralt personregisier. SPAR bör, om det inrättas, ställas under kontinueriig kontroll.

Också länsslyrelsernas organisaiionsnämnd (LON) berör sårbarhetsaspeklen och anför:

Prop. 1978/79:109

'23

Även om DALK inte i detla skede har haft all la ställning lill andra aspekier än all överväga den rättsliga regleringen av skyddel för den personliga iniegrilelen, kan DALK:s förslag om SPAR ha tveksamma effekter från t ex. sårbarhelssynpunkt med hänsyn lill den stora risk ell dylikt centralt .syslem skulle innebära.

Beiräffande lagregleringen av SPAR inslämmer/?Sf i au SPAR:s funklioner bör regleras närmare i särskild lag i avvaklan på au, såsom DALK anlyll, en loialreglering av hela området för förandet av befolkningsregister sker i en gemensam registerlag. RSV frumhåller även uti en loiul styrning lill SPAR av alla uppgifter - personnummerkoniroll, per.sonnummersökning, akiualisering av andra regisier och urvalsdragning - oavsell vilkel medium som väljs lor utlämnandet av uppgiftema, inte lorde kunna läckas enbart av den föreslagna 28 i; datalagen och en särskild lörfuilning om SPAR. Belräffunde ullämnunde uv uppgifter på muskinläsban medium kun sådunl förhindrus enligt 2 kap. l3i; iryekfrihelsförordningen, TF. Även skyldig­heien alt utlämna uppgiften på adressetiketter lorde som anges av DALK (s. 209) vara villkorlig. RSV vill emellerlid framhålla all RSV och länssiyrelserna även fortsättningsvis blir skyldiga all på begäran lämna ul uppgifter - också sådana som finns eller skulle komma all införas i SPAR - från sina daiaregisier i läsbar utskrift enligt nuvarande reglering i TF. En lolal slyrning lill SPAR kräver alllså grundlagsändring.

Siaiskoniorei påpekar att man i sin rapport om SPAR diskuterar en möjlighet atl få en snabbare rapportering av adressändringar än vad som för närvarande kan ske. Enligt ett förslag från postverket skulle man kunna uppdatera SPAR med adressändringur direkt från postverket viu dess redovisningscenlruler. Därvid skulle mun slippu omvägen utt uwukta beslul från pastorsexpeditionerna och rapporteringen via länsstyrelserna. Detta är ett exempel på en tänkbar rationalisering. DALK utgår ifrån att SPAR skall grundas på uppgifterom folkbokföring, inkomsttaxering och fastighetstaxe­ring som finns hos länsstyrelsema. DALK föreslåren författningsreglering av SPAR med denna innebörd (ij 28). Frågan arom tänkbara ralionaliseringsål­gärder förhindras i och med delta. Det är viktigt atl man i en författning inte reglerar bort angelägna möjligheter att förenkla och förbäura.

Rikspolissiyrdsen finner det mer naturiigt att SP.AR regleras i annan lagsiiftning än datalagen.

Några av dem som är posiliva lill huvuddragen av DALK:s förslag på denna punkt diskuterar vem som bör ha registeransvarel för SPAR.

Dalainspeklionen påpekar all man har goda erfarenheler av all registeran­svarel för SPAR ligger hos datamaskincentralen för adminisiraiiv databe­handling (DAFA). Inspekiionen har emellertid i och för sig ingen erinran mol all ansvarei överförs lill någon annan. En föruisättning är dock all drifimiljön med hänsyn till säkerhei m. m. blir godlagbar med hänsyn lill iniegriieis­skyddei. Härvidlag finns anledning atl erinra om sårbarhetskommilléns

Prop. 1978/79:109

124

(SÅRK; Fö 1977:02) lägesrapport (Ds Fö 1978:4), ADB och samhällets sårbarhet. Av rapporten framgår alt det finns skäl all även beakta driftsäker­heten. Som DALK påpekar finns det emellertid anledning atl avvakta och se hur den framlida folkbokföringen kommer atl organiseras innan några förändringar görs beiräffande registeransvarel för SPAR.

Inspektionen inslämmer i övrigi i DALK:s förslag, således även i den ändring i 3 § datalagen som gör del möjligt alt upphäva den provisoriska 3a§.

DAFA pekar på atl man enligt sin instruktion skall bedriva en uppdrags­verksamhet som skall vara ekonomiski självbärande och finansieras genom ersättning som beslämmes efter samråd med riksrevisionsverkei. DAFA:s övergripande målsättning - som den kommit lill uitryck i bl. a. reglerings­brevet för DAFA för budgetårel 1978/79 - är all lillhandahälla adminisiraiiv dalabehandling lill en så låg kosinad för siaisverket som möjligl med beakiande av såväl kortsiktiga som långsiktiga aspekter. Något självständigt vinstintresse för verksamheten finns således inte. DAFA lar inte ställning lill om det är rimligt att SPAR skall bygga på full kosinadsläckning men framhåller att under del år som SPAR varit i drift har DAFA kunnai konstatera all priserna på tjänster baserade på SPAR har varit hell jämförbara med priserna för motsvarande ijänsler baserade på andra befolkningsregisier. DAFA föruisäiier att även framgent kosinaderna för SPAR kan täckas genom intäklema från systemet Om statsmakterna finneratt SPAR hell eller delvis bör finansieras genom anslag kan giveivis en sådan ordning införas även vid DAFA.

DAFA fortsätter:

Under den tid som SPAR varit i drifl har ell fördjupat samarbele uppkommil mellan nyttjarna av SPAR:s tjänster och DAFA samt mellan DAFA och dalainspektionen. Vidare har de registrerade mer och mer börjat upptäcka DAFA som registeransvarig för SPAR. DAFA anseratt det under dylika förhållanden vore olyckligt alt fiytta registeransvarel till annan myndighet och vill därför i sammanhanget anknyta lill vad föredragande departementschefen framhöll i proposilionen 1976/77:27 om åtgärder för att begränsa möjligheterna atl föra omfaitande personregisier: "När det gäller ansvarsfördelningen för registret anser datainspektionen atl det finns prak­tiska skäl för atl överväga all göra DAFA både system- och driflansvarig". Departementschefen försätter: "I SPAR föreslås bl. a. registrering av daiain­spekiionens lillståndsbeslut Det kan förutsättas atl kontakterna mellan DAFA och inspektionen blir livliga. Det lorde vara rimligt att DAFA biträder blivande kunder även vid ansökan om tillstånd. Läggs syslemansvarel på riksskalteverkei krävs formelll all konlakler mellan DAFA och inspekiionen går via riksskatteverket."

Siaiskoniorei ser inga skäl lill ett alternativ som innebär alt system- och registeransvarel läggs på någon annan myndighet än RSV eller DAFA. Mol den bakgrunden kan kontoret heller inte förstå meningen med DALK:s förslag om SPAR (§ 28) i vilket man utgår ifrån att regeringen eller, efter regeringens beslämmande datainspektionen meddelar närmare föreskrifier

Prop. 1978/79:109

125

om del slailiga person- och adressregisiret Förslagei rimmar illa med det myndighetsansvar för drift- och utveckling av SPAR som har getts till DAFA. Statskontoret släller sig därför inte bakom förslaget i 28 § på den punkten. Datainspektionen har f ö. redan nu enligt 6 § i datalagen möjlighel att ange olika föreskrifter i den mån de behövs för all förebygga risk för otillbörligt inirång i personlig iniegriiel. Denna daiainspekiionens roll räcker ocksä i fråga om SPAR.

Lokala skaliemyndigheien i Siockholm anser det rimligt ur aktualitets- och allmän säkerhetssynpunkt att registret föriäggs så nära de uppgiftsavläm-nande myndigheterna som möjligt. En placering cenlralt eller centralt/ regionalt inom skatteförvaltningen borde därvid vara att föredra.

Till de mol DALK:s förslag negaliva remissinsianserna hör länsslyrelsernas organisaiionsnämnd (LON), länssiyrelserna i Siockholms och Malmöhus län, Siockholms och Malmö kommuner. Kommundala AB, Servicebyråernas branschorganisation samt DATEMA.

LON är i princip posiliv till SPAR i dess nuvarande form och är tveksam lill en ulvidgning av SPAR. Länsslyrelsernas registeruppgifter lorde inte kunna minska genom atl man ökar regisiemppgiflerna i SPAR. Vad man däremot kan reducera är bl. a. antalet privata befolkningsregister. Dessa lorde dock kunna begränsas redan med hänsyn lill de uppgifier som nu finns i SPAR.

Även nuvarande sysiem all länsstyrelserna har basregister borde enligt LON ge en god kontrollmöjlighet eftersom statsmakterna vid tillståndsgiv­ningen kan ge föreskrifter för registeransvariga myndigheler. Dessulom har dalainspeklionen viss kontroll- eller styrmöjlighet genom all den med slöd av 2 kap. 3 § andra siycket tryckfrihetsförordningen och 6 § dalalagen kan förbjuda registeransvarig myndighet all göra vissa uppgifier lillgängliga, dvs. förbjuda myndigheten all använda vissa söknycklar eller annars ta ut viss information. En uppenbar nackdel torde vara att uppdateringen av de stora regisier som förs inom riksförsäkringsverkel, statistiska cenlralbyrån, riks­polissiyrdsen m. fl. skulle fördröjas genom all myndigheterna föreslås gå via SPAR och inte direkl lill länsstyrelsen. Även riskerna för fel i regisiren torde öka eftersom förslaget innebär all antalet överföringar blir fier.

Avslutningsvis anför LON atl effekterna av förslaget också i övrigi är oiillräckligi uiredda. LON kan därför inie nu la posiliv siällning lill förslagei Ulan är närmasi böjd all avsiy rka det. Slulligl slällningslagande är emellertid möjligt försl då bl. a. SPAR:s funklioner, organisationen och framför allt konsekvenserna av förslagei klargjorts.

Länsstyrelsen i Malmöhus län pekar på alt en uppbyggnad av SPAR av den omfattning DALK föreslår innebär all ell i sig synneriigen omfattande daiaregisier blir dubblerat. Med hänsyn till de syften kommittén angeti nämligen iniegrileisskydd ter sig en sådan centraliserad dubbellagring enligt länsstyrelsen betänklig. Några bärande motiv för en överfiyttning lill SPAR av aviseringen lill myndigheler och kommunala organ har DALK inte anfört.

Prop. 1978/79:109

126

Effekierna skulle bli avsevärt högre koslnader för aviseringen saml lidsför­dröjningar ulan några påvisbara fördelar.

Länsstyrelsen framhåller vidare all utredningen inie berörl frågan om de ersättningar som DAFA skall erlägga lill länssiyrelserna och andra myndig­heler för de uppgifter som de lillför SPAR. Vid överföring av uppgifterna uppkomnier koslnader för dalordrift, distribution m. m. Vidare måsle vid en kalkyl baserad på full kostnadstäckning också medräknas indirekia kostnader för uppläggning, akiualisering och drift uv de regisier på länsstyrelsen som blir akluella i samband med SPAR. Enligt länsslyrelsens mening måsle dessa ekonomiska frågor utredas innan DALK:s förslag kan genomföras. När det gällerden del av aviseringsverksamheien som kommittén betraktar som ett kommersiellt utnyttjande av uppgifterom de enskilda medborgarna kan det verkligen ifrågasättas om nackdelen med all behöva få inhämla uppgifter från 24 länsstyrelser mol all vända sig enbart till DAFA skulle vuru tillräckligt motiv för den föreslugnu ensumrällen för SPAR. All den direklreklum som länets förelag bedriver baserad på uppgifter direkl från länssiyrelsen skulle väcka mindre oro och irrilalion om den i siällei baserades på SPAR är en lankegång som länsstyrelsen finner helt orimlig. Enligt länsslyrelsens mening har länsstyrelserna under de gångna åren klart visat sig kunna behärska de avvägningar i utlämnandet av offentliga uppgifter som krävs för all minska eventuell oro och irritation över direktreklam. All införa en ensamrätt för SPAR atl utlämna vissa offentliga uppgifter innebär för länels förelag och organisalioneromfattandekoslnadsfördyringaroch andra ölägen­heter jämfört med all vända sig lill länssiyrelsen.

Länsstyrelsen slutar:

Den av DALK föreslagna ulformningen av SPAR innebär kraftiga ingrepp i offenilig och enskild verksamhet som för länsstyrelsen ter sig oacceptabla. Vidare är de ekonomiska konsekvenserna inte klariagda. Med hänsyn härtill avstyrker länsstyrelsen kommitténs förslag lill ulvidgning av SPAR.

Länsstyrelsen i Stockholms län konsiaterar atl regisirel i alli väseniligi skulle behöva innehålla samma informaiion som del cenlrala skatleregistret Någon minskning av informalionsinnehållel i de regionala regisiren för folkbok­föring och beskattning skulle å andra sidan inie bli möjlig härigenom. Övriga effekier skulle bli en beiydelsefull försämring av aktualiielen i de register som nu uppdateras direkt från länsstyrelserna. Med ytteriigare ett led iaviserings-kedjan skulle dessulom riskerna för minskad säkerhet och tillföriitiighet i uppgifierna i dessa regisier öka. Länsstyrelsen kan vidare inte inse atl möjligheterna att begränsa utiämningen av personuppgifter på t ex. magnet­band blir bätire om utiämningen sker från SPAR än från länsstyrelserna. Den informaiionsutlämning som här avses gäller dessutom till alldeles övervä­gande tlel uppgifter som statliga och kommunala organ behöver i sin samhälleliga verksamhei och kan därför knappasl begränsas. Länsstyrelsen har också myckel svårt all förstå all koncentrationen till SPAR skulle leda till någon bätire överblick över användningen av folkbokförings- och taxerings-

Prop. 1978/79:109

127

uppgifter än om utiämningen sker från länsstyrelserna. Tväriom kan del enligi länsslyrelsens mening föreligga risk atl SPAR som drivs efter affärsmässiga grunder, kommer all - medvelei eller omedvetel - drivas av ambiiionen all uiöka verksamheien med en ökad spridning och därmed också ökade svårigheler lill överblick som följd. Den omständigheten atl utiämningen sker från länsstyrelsen som inte har något kommersiellt intresse av denna verksamhet utan i stället många gånger upplever den som en besväriig skyldighet uianför de ordinarie arbetsuppgifterna, är i sig en viss garanti för atl utiämningen blir begränsad. SPAR:s användning bör enligt länsstyrelsens mening även fortsättningsvis begränsas till alt i huvudsak tillgodose den privata sektorns behov i enlighet med del syfte som angivils i riksdagsbeslutet 1976. Länsstyrelsen avstyrker alllså DALK:s förslag på denna punkl. I övrigt - men med de begränsningar som detla avstyrkande kan innebära, om 3 a § slopas -delar länsstyrelsen DALK:s uppfattning all en särskild paragraf bör införas i dalalagen enligi vilken rälien all föra personregister med SPAR:s funklioner förbehålls den som har registeran­svarel för SPAR.

Också Stockholms kommun ir kallsinnig till att SPAR skall fylla alla de uppgifter DALK har föreslagit. DALK:s motiv föratt styra även myndighe­terna uteslutande lill SPAR är svagt i förhållande till de väsentligt ökade kostnaderna saml nackdelarna med minskad aktualitet och säkerhei. Kommunerna bör liksom tidigare fä direkl lillgång till länsstyrelseregister såvida inte den ändringen vidtages atl SPAR förlägges lill länsstyrelserna i Slället för till den statliga datacentralen DAFA. SPAR synes inte vuru något alternativ till egna befolkningsregister för de siörre kommunerna.

Inie heller Malmö kommun godiar DALK:s förslag. Enligi kommunen läcks inie kommunernas behov av akluella personuppgifterav innehållet och funklioner i del föreslagna SPAR. Malmö kommuns behov läcks i dag med hjälp av s. k. avjseringsband från länssiyrelsen. Del är av slörsla viki all denna service ej försämras eller försvinner. DALK har ej i lillräcklig omfattning övervägt konsekvenserna för den kommunala seklorn och förslagen i 28 § bör modifieras med hänsyn lill de register som behövs inom samhällsnytiiga och medborgarserviceområden.

Kommundata AB vars verksamhei omfattar uiveckling av ADB-sysiem för den kommunala seklorn samt ADB-bearbelningar för kommuner och landsting påpekar att användningen av befolkningsregister inom hälso- och sjukvården har flit ökad belydelse. Det är på det området av yttersta vikt all varje palienl kan ideniifieras kortekl och fullständigt För palienier som av medicinska eller andra skäl givit ofullsiändiga uppgifier kan komplettering ske från befolkningsregister. För övriga patienter kan en verifiering av uppgifterna ske. Den korrekta idenlitetsuppgiflen ger möjlighel all ta fram journaler, all sammanställa vårdtillfällen till vårdepisoder, att kontakta anhöriga, allt med målsättningen all öka säkerhelen och kvaliteten i vården. Av samma skäl är kravet på uppgifternas aktualitet i befolkningsregislrel

Prop.  1978/79:109

128

myckel högt. Varje dags försämring av aktualiteten innebär statistiskt en försämring av vården. Ell cenirali SPAR kan inie ersätta ell lokall eller regionall befolkningsregister, dels på gmnd av högre koslnader (t ex. linjekosinader för terminaler), dels på grund av en förmodad sämre tillgänglighet Dessa nackdelar skulle kunna undanröjas om SPAR i fysisk mening kunde regionaliseras i tillräcklig grad. Med hänsyn lill den försämring i aktualiteten på uppgiftema som SPAR medför förordar bolaget för kommuner och landsiing fortsatt avisering från länspersonregislren.

Servicebyråernas branschorganisation (SEBRO) och DATEMA anser all förslagei kan fä negativa konsekvenser i framtiden, främsi avseende frihel lill informaiion, näringsfrihet och skydd för investering. Lagsiiftning om SPAR kan innebära inledning till en utveckling som kan hota informationsfriheten, genom atl denna i sig iriviulu informulion förbehålls en siailig myndighet. Utvecklingen kan förstärkas genom all såväl regisieransvar som drift läggs hos DAFA. Ur näringsfrihelssynpunkl skapar DALK genom all föriägga SPAR lill DAFA ell statligt monopol. Från servicebyråbranschens synpunki är ell sådani förhållande oönskal och del ger DAFA en konkurrensfördel vad gäller andra servicebyråljänster. De tjänster som ell regisier av SPAR:s lyp producerar är myckel beiydelsefulla för många företag i Sverige och dessa borde rimligen ha valmöjlighet så all en effektiv kvalitets- och priskontroll-effeki uppnås. Registeransvarel för SPAR borde kunna innehas av t. ex. riksskatteverket eller dalainspeklionen. Den akluella myndigheien kan sedan förlägga driften av SPAR lill någon eller några driftcentraler som uppfyller de krav på säkerhei och sekreless som dalainspeklionen ställer. Man uttrycker avslutningsvis tveksamhet över all beslut om lolala befolk­ningsregister, och därmed register som liknar totala register föreslås överförd från dalainspektionen lill regeringen. Innebörden av begreppei "totala befolkningsregister" framslår inte som hell klar. Del kan innebära att den framtida tillslåndsbehandlingen i sin lur blir oklar. En tillslåndsansökan som av den sökande uppfattas som förvallningsärende blir regeringsärende redan i försia omgången. Förutom osäkerheten har della betydelse genom all beslul tagna av regeringen av naluriiga skäl ej kan överklagas.

9 Mjukdata och andra speciellt känsliga uppgifter

Ett mer begränsat antal remissinstanser kommenterar utredningen på denna punkl. DALK:s slutsatser godias i huvudsak men några inslanser diskuterar frågan om vad som skall betraktas som mjukdala.

Hovränen för Västra Sverige anser att regislrering av s. k. mjukdala i personregisier är betänklig ur flera synpunkter. Såsom dalainspeklionen har framhållil kan betyg och andra omdömen som registrerats ge ett vilseledande intryck av exakthet och objektivitet samtidigt som individuella nyanseringar och förbehåll kan försvinna. Uppgifter av denna art kan även i regel antas vara akluella endast under korlare tid. En omfattande registrering av mjukdala

Prop. 1978/79:109

129

medför lill följd härav väsenlliga risker för inirång i den personliga integriteten. Del är uppenbart att riskema med registrering av mjukdala kan bli särskilt påtagliga under krigslid eller under tider som präglas av politiska omvälvningar. Å andra sidan är registrering av sådana data legitim och motiverad inom fiera samhällsområden. Kommittén har i delta avseende angivit sjukvården, socialvården, sjukförsäkringsområdel och den polisiära verksamheten som exempel. Hovräuen ansluter sig till kommitténs uppfatt­ning atl del är önskvärl atl regislrering av mjukdata regleras i dalalagen närmare än vad nu är fallel. Hovrätten finner att den definilion av begreppet mjukdata som kommiuén har gjori väl täcker de uppgiflersom åsyftas. Med hänsyn lill vikten av all iniegriieisskyddei upprätthålls anser hovrätten all del bör krävas särskilda skäl för regislrering av mjukdata. Del framstår därför som en lämpligare lösning än vud kommittén föreslagil att en sådan regel som nu angetts införs bland de tillståndsregler som anges i 4 § dalalagen.

Länssiyrelsen 1 Siockholms län har ingen erinran mot DALK:s synpunkier och förslag till ett nytt siycke i nuvarande 6 § dalalagen av den innebörden atl dalainspektionen när den avgör om föreskrift behövs, särskilt skall beakla om del i registret ingår omdömen eller andra värderande upplysningar om den registrerade.

Svenska försäkringsbolags riksförbund delar DALK:s uppfattning när det gäller lagregleringen på detla område och tillstyrker i likhet med Medborgar­rälisrördsen tillägget lill 6 § dalalagen.

Landsarklvei 1[REDACTED_EFTERNAMN] konsiaterar att ulredningen stundtals företräder en nyanserad inställning lill mjukdala och all dessa inte a priori måste betraktas som något för den enskilda människan diskriminerande. Kommitténs ullalande all värderingar ändras från lid lill annan lyder på detla. Man håller alltså fast vid att man även i fortsättningen skall bedöma register innehål­lande mjukdata från fall till fall. Alla är också ense om atl dataregister innehållande mjukdala mäste behandlas med stor noggrannhet, ocb detta synsäll speglas i den nya 3 §.

Sårbarheiskommiiién anser atl DALK:s förslag per positiva effekier från sårburhetssynpunkt. Enligt kommitténs mening kan i vissa fall, t.ex. vid registrering av nyckelpersoner och av särskilt känslig inormalion sårbarhets-aspekter föra längre än integritelsbedömningen. Del finns därför skäl att även prövu sårburhelsfrågor som sammanhänger med olika slags känsliga person­register.

Några remissinstanser diskuterar vud som skall avses med mjukdata.

Enligt daiainspekiionens uppfattning finns det vissa principiella skillnader mellan s. k. mjukdata och andra uppgifter i personregisier. Man kan emellertid enligt inspektionens uppfattning inte handlägga ärenden angående register som innehåller mjukdala annorlunda än varje annal regisier. Prövningen skall göras oberoende av vilka uppgifter som ingår i registret Del går därför inte att vare sig i lagen eller i handläggningen särbehandla

9 Riksdagen 1978/79. I saml. Nr 109

Prop. 1978/79:109

130

mjukdata. Det beslut vartill prövningen leder får i sin lur ulformus bl. u. med hänsyn till vilku uppgifter som ingår i registret. Del är i och för sig rikligt att vissa uppgifier kan anses mera känsliga från integriletssynpunkl än andra. Avgörande härvidlag är uppgifternas art och vad de registrerade har för uppfattning eller kan anias ha för uppfattning om regislreringen av dem. Del är just denna uppfattning som avgör vad som skall anses känsligi eller inie. Man kan därför knappasl, som DALK gör, säga all de regislrerades inslällning skall lillmälas siörre belydelse ju känsligare uppgifter del gäller, eftersom just denna mållslock används för all bedöma uppgifternas grad av känslighet En annan sak är all vissa uppgifter är av sådan art alt man kan presumera att de registrerade uppfattar dem som ytteriigt känsliga. Så har skett genom den reglering som f n. förekommer i 4 § datalagen. Enligt datainspektionen går emellertid ingen klar skiljelinje miellan de uppgifter som nämns där och andra personuppgifter. I slället kan uppgifterna länkas placerade på en skala med fortlöpande fallande känslighet. De uppgifter som förekommer i 4 § första stycket datalagen kan därvid anses höra hemma i skalans mest känsliga ändpunkt. Därefter följer de uppgifter som nämns i andra siycket samma lagmm. Sedan följer övriga uppgifter i den ordning lill vilken de regislrerades dokumenlerade eller aniagna uppfattning ger anled­ning. Därvid får sådana uppgifter som mjukdala och andra av DALK i avsnittet nämnda uppgifter placeras in i enlighet med de registrerades uppfattning. Sekretesslagens (1937:249) regler ger också viss vägledning i frågan om graden av känslighet hos olika uppgifter. Med utgångspunkt i hur känsliga uppgifterna har ansetts vara får sedan datainspektionen göra bedömningar av vilket skydd för den personliga integriteten som kan anses påkallal.

UHÅ ser med tillfredsställelse all ulredningen inte försöker ange en definition av begreppet mjukdata som gmnd för en generell regel för vilka uppgifter som kräver särskild reglering vid tillståndsgivning. Datainspektio­nens prövning av uppgifternas berättigande, sedd mot bakgrund av register­situationen som helhet, torde vara fullt tillräcklig.

Det är dock enligt UHÄ:s mening tveksamt om beiygsuppgifter är att betrakta som mjukdala i den mening som ulredningen synes göra gällande. Till ulredningens uigångspunki all i begreppei mjukdala ligger resullalei av en värdering eller ell subjeklivi omdöme bör enligt UHÄ:s mening kunna läggas att uppgifien i fråga i någon mening är vag eller oprecis. Belygsällning inom högskolan sker ofta som en funklion av uppnådda skrivningspoäng e. d. I viss mening kan sålunda betyg på prov vara ett exakt mått, även om della mått kan ha kommii lill på gmndval av en bedömning av annan ari än en rent kvuntitativ. På motsvurande sätl är slutbetyg i en helt uvklurad kurs vanligen resultatet av en sammanvägning delvis i kvalitativa men i stor utsträckning även i kvantitativa termer såsom de ingående momentens poängomfuttning.

Mol bukgrund av vud UHÄ ovan anfört  kan påpekas att juridiska

Prop. 1978/79:109

131

fakullelsnämnden vid universilelei i Uppsala i sitt yttrande harframhållil alt det är betydelsefullt att ställning tas lill frågan om belyg omfattas av uliryckel omdöme eller annan värderande upplysning. Enligt nämndens mening bör delta inte gälla till siffror eller grader formaliserade betyg.

Riksdaiaförbundei. Svenska dataföreningen. Svenska civilekonomföreningen och Civilekonomernas riksförbund tror atl en lagsiiftning kring regisier innehållande s. k. mjukdata liksom av register, som förs med hjälp av annan teknik än ADB, kommer atl visa sig vara svår alt efterievu och att övervaka. Själva begreppsapparaten kring dessa företeelser är sådiffusatt en lagstiftning knappasl kan fylla gängse krav på stringens. En ytteriigare komplikation är expansionen av ord- och textbehandling. Som exempel på vilken framtida problematik som kan uppslå vid infogande av hänsyn lill mjukdala i nuvarande regelsystem ställs frågan om verbala elevomdömen enligt betygs-utredningens förslag skall anses vara mjukdala och därmed ur regisleriill-ståndssynpunkt behandlas restriktivare än dagens sifferbetyg trots att de enligt många bedömare skall vara rättvisare och ofarligare för individen.

SPN framför all regislrering av arbetsprestationer inte alllid behöver innebära en värdering av den regislrerades arbetsförmåga. Arbelsmälnings-resultat kan också utvisa behov av personalutvecklingsinsalser eller förbätt­ring av arbetsmiljön.

Enligt RÅ:s mening kan uppgifter om registrerad persons ras och härkomst vara av minst lika känslig nalur som uppgifier om politisk och religiös uppfattning. Endast undanlagsvis torde finnas bärande motiv för en sådan regislrering. RÅ anser därför all registrering av uppgifter om ras och härkomst skall få ske endasl om särskilda skäl föreligger. Tillägg av denna innebörd bör göras i 4 § tredje slyckel.

Teologiska fakullelsnämnden vid Lunds universilel delar fullständigt gällande rätts uppfattning atl ytterligt stor restriktivitet bör råda vad gäller registrering av enskild persons tillhörighet till viss konfessionell grupp och frånvaro uv sådun grupptillhörighet Uppgift om religiös grupptillhörighet torde också, vid sidan av uppgiften om i vad mån en person är döpt, konfirmerad och vigd i Svenska kyrkans ordning, vara den enda uppgift med anknytning lill del religiösa livel som kan anges för hela eller större delar av befolkningen i register av något slag. Inom den vetenskapliga forskningen kan behov finnas av regislrering i lagens mening av uppgifier från inlervju-och enkätundersökningar om t ex. religiös aktivitet, ställningstaganden lill frågor om religiös tro och uppfattningar om religiösa grupper. Sådana register lorde undantagslöst få sådan karaklär all de omfattar begränsad populalion, har begränsad varaktighet inte samkörs med andra register och atl deras utdata framställs i form av statistik. Nämnden ifrågasätter om just dessa forskningsregister innehåller så känsliga uppgifier alt en särbehandling av dem är befogad i lagtexten och inom datainspektionen. De religionsbegrepp som används i dessa vetenskapliga sammanhang är ofta ytteriigt vida och det är med utgångspunkt från dem svårt för forskaren alt bestämma vad som

Prop. 1978/79:109

132

faller under lagens begrepp religiösa uppfattningar. Undersökningama gäller ofta också attityder och beteenden bland aktiva medlemmar av religiösa grupper och registrering av religiösa uppfattningar lorde för dessa personer inte kunna anses vara särskilt känsliga uppgifter. Nämnden finner det mot denna bakgrund rimligt att man närmare prövar vilken typ av uppgifter som kan anses falla under lagtextens begrepp religiös uppfattning och vilkas intagande i ell register får ske endasl om särskilda skäl föreligger.

Karolinska Inslilulel, slulligen framhåller atl det från forskningssynpunkt är väsentlig! att registrering av s. k. mjukdala inte omöjliggörs. Forsknings­verksamhet som inte får inkludera känsliga områden skulle annars lätt kunna bli en hån styrd verksamhei.

10 Anställdas medverkan vid prövningen av personregister vid företag

På denna punkt är remissutfallel tämligen splittrat

Dalainspeklionen ullalar atl ett säll inspekiionen har begagnal för all vid lillslåndsprövningen enligt 3 § dalalagen tillmäta inställningen hos dem som kan komma att registreras betydelse, har varil att inhämla de fackliga personalorganisationernas uppfattning beiräffande register som omfattar deras medlemmar som kollektiv, exempelvis löne- och personalregister. Inspekiionen uppfattar DALK:s förslag som ett slöd för att även fortsätt­ningsvis gå tillväga på detta säll. Medbestämmandelagen (MBL) har medfört en ändrad situation bl. a. när det gäller arbetsgivarens handläggning avseende alt med ADB bearbeta personuppgifter rörande anslällda. Man kan säga all arbetsgivaren är skyldig alt i förväg lämna arbetstagarna tillfälle all ge sin inslällning lill känna i fråga om ell personregister. Dalainspektionen har lagil fasta på delta och utarbetat förslag till föreskrifter som skall iakttas vid handläggningen av ärenden angående löne- och personalregister. Där sägs atl de cenlrala fackliga organisationerna genom remiss skall beredas lillfälle all yllra sig i frågor av principielll iniresse. Vidare skall sökande alltid till ansökningshandlingarna foga dokumentation rörande de registrerades inslällning lill regislreringen. MBL-prolokoll skall företes när delta kan ske. De regisirerade bör sedan genom sina lokala fackliga organisationer under­rättas om datainspektionens beslul. Den nu angivna ordningen avses komma att regleras i datainspektionens författningssamling(DIFS). Meningen äralt av DIFS också skall framgå de övriga fömtsättningar som gäller för rätlen alt föra löne- och personalregister enligt del s. k. förenklade ansökningsförfa­randet. Kopia av sådan DIFS skall fogas lill datainspektionens beslul rörande regisier av nu nämnl slag.

Inspekiionen konslalerar all del skisserade sysiemel överenssiämmer med DALK:s överväganden och fortsätter:

I fråga om de anslälldas möjligheler atl med tillämpning av MBL påverka arbetsgivarens möjligheter atl inrätta ell personregisier bör följande lilläggas.

Prop.  1978/79:109

133

Beiräffande den nu angivna frågan föreligger ingen facklig velorält De fackliga organisalionernas meningsyttringar sådana de förekommer i ären­dena hos dalainspektionen får därför endasl lillmälas Värde som en av de fakiorer som äravgörande för lillslåndsprövningen, lål vara en av de vikligare såsom framgår av 3 S andra slyckel dalalagen. Till saken hör också alt dalainspeklionen skall beakla varje regisirerads rält till iniegrileisskydd oberoende av den regislrerades medlemskap i viss organisation.

Siockholms kommun anför i detla sammanhang alt efiersom MBL skapar hell andra förulsäliningar för organisalionerna atl komma till lals i dalafrågor än vud de huft lidigure ull vid lokulu och cenlrulu förhundlingur framföra sinu synpunkier bör härigenom de registrerudes inställning bli lillräckligi belyst i förhundlingarna. Det synes därför inte längre erforderligl all dalainspek­lionen tillämpar nuvurande praxis med remiss till de centrala fackliga organisationerna. Då organisationerna i MBL-förhandlingar uttryckt sin uppfattning bör della vara lillräckligi för alt datainspektionen med hänsyn härtill och lill de övriga synpunkier som inspektionen har att beakla kan ulföra sin prövning. De anställda bör sålunda inte engageras vid datainspek­tionens prövning av personregisier som arbetsgivaren avser alt föra över dem utan della bör ske i MBL-sammanhang. Del bör sedan ankomma på inspekiionen att från sina egna utgångspunkter ensam avgöra sådana frågor.

Indusiriförbundei och Arbeisgivarejöreningen ställer sig från principiella utgångspunkier mycket tveksamma lill den ordning som datainspektionen efter hand kommit atl tillämpa vid beredningen och behandlingen av berörda personalregisierärenden nämligen alt dalainspektionen i ärenden om regisier över anslällda regelmässigt inhämtat yttrande från de anställdas organisa­tioner på central eller lokal nivå. Om de synpunkter som datainspektionen på sådant satt inhämtat i vissa fall kommit alt bli utslagsgivande för myndig­hetens ställningstagande och beslul, är besluten felaktigt grundade. Organi­salionerna kan från sin sida inte godta att datainspektionen tillämpar ett sådani förfarande vid sin prövning av registeransöknjngen, som skulle innebära atl facklig organisation i prakiiken i vissa fall kom atl tillerkännas vetorätt Organisalionerna har inget att erinra mot atl dalainspektionen, om särskilda skäl anses föreligga, undersöker om lokal MBL-förhandlingägtrum och i förekommande fall begär in prolokoll över förhandlingen, innan ett visst personalregislerärende avgörs. Skulle del föreligga skäl för dalainspektionen att därvid avslå en ansökan om tillstånd all föra vissl regisier, måsle beslutet emellertid uteslutande grundas på datainspektionens egen bedömning av en föreliggande risk för olillböriigt inlegriieisinirång.

SACOISR anser all del är nödvändigi atl datainspektionen även i fortsällningen inhämlar de cenlrala fackliga organisationernas synpunkter när det gäller regisier av mer principiell karaktär. Detta är särskilt viktigt för SACO/SR, som til! skillnad från LO och TCO ej är representerad i datainspektionens slyrelse. De fackliga organisationerna hardärvid bl. a. att inhämla den lokala arbetstagarorganisationens syn saml slälla frågan i ett

Prop. 1978/79:109

134

vidare dalapolitiskt perspektiv. Ett utökat remissförfarande lill de lokala fackliga organisalionerna fårej föranleda alt ordningen med remissförfarande till de centrala fackliga orgunisationerna frångås när det gäller regisier av principiell karaklär eller register som lidigare ej har prövais. SACO/SR framhåller vikten av att datainspektionen i tillståndsärenden om personre­gister med uppgifter om anställda undersöker om förhandling har ägl rum, och all sådana förhandlingsprotokoll begärs in och beakias under ärendets behandling. Om förhandling ej har ägl rum i ett sådant läge men är planerad, bör dalainspeklionen avvukta förhandlingsresultatet innan tillstånd medde­las. SACO/SR framhåller också vikten av att personalorganisationerna får del av datainspektionens beslul.

Enligt LO:s mening överväger fördelarna med centralt remissförfarande i dessa frågor. I viktiga ärenden skapas förulsältningar för en likartad bedömning och, i de fall meningsskiljakligheter förekommer, ges möjligheter alt med ledning av remissyttrandena göra en rimlig avvägning ulifrån de olika ståndpunkterna. I de ärenden som faller under del förenklade förfarandel framhåller LO alt det är vikligl all de anslälldas synpunkter framförs och beaktas. Det är naturiigt att dessa synpunkter framförs av de lokala fackliga organisalionerna på arbetsplatsen. LO föreslår därför atl del av ansökan bör framgå huruvida arbetsgivaren förhandlat med de anställda innan han fattat beslut om och ingelt ansökan om all få föra löne- och personalregisler. Della skulle kunna framgå av en särskild mta eller ett särskilt ulrymme i en färdigtryckt ansökningsblankett I denna ruta kan arbelsgivaren ange huruvida han har primärförhandlat med de lokala organisationerna eller ej. Av ansökningen bör också framgå vilka arbetstagarorganisationer som är representerade på arbetsplatsen. Enligt LO:s uppfattning torde det ofta vara så atl frågor av delta slag faller under arbetsgivarens primära förhandlingsskyl­dighel enligt medbestämmandelagen. När så är fallel vore det lämpligt all lill ansökan foga förhandlingsprolokoll från de primära förhandlingarna. På så sätt skulle de anslälldas synpunkier i ärendet på ett enkell sätl komma till datainspektionens kännedom.

LO föreslår även att datainspektionen, med ledning av uppgifierna i ansökan, alltid meddelar de lokala arbetstagarorganisationerna om sitt beslut och om vilka fömtsättningar som gäller för tillståndet

7"C0 anför:

När det gäller anslälldas medverkan vid prövning av personregister över anslällda inom förelag och förvaltning föreslår kommittén inga förändringar i det förfarande som nu lillämpas. TCO finner alt kommittén inte redovisat några övertygande skäl för denna slåndpunkl.

Det är enligt TCOs uppfattning nödvändigt att utgå från ett utvidgat inlegritelsbegrepp, där de anställdas integritet på arbetsplatserna ulgör en viktig beståndsdel. Mot denna bakgrund är del förfarande som nu tillämpas mindre lämpligt.

Uppgifter över enskilda anställda kan förekomma dels i traditionella löne-och personalregister, dels i registersom är uppbyggda förändra ändamål, men

Prop. 1978/79:109

135

där uppgifter kan återföras på enskilda personer. Dalasystem som innebär en ökad slyrning och kontroll av de anställda är under stark expansion. Systemen förutsätter all datorn löpande förses med information från enskilda anslällda. Även om den primära avsiklen är all informationen skall skapa underiag för styrning av arbetel, skapar den också förutsättningar för en jämförelse i prestalionshänseende mellan enskilda löntagare. Jämförelsen kan t ex. grundas på hur ofta den enskilde lämnal informaiion lill datorn. Även arten av den information som ges lill datorn kan ligga till grund för prestationsmätning. Informationssystem kan alltså användas för andra syften än de öppet uttalade, t ex. för all införa prestalionsmätning bakvä­gen.

En presiationsmälnjng av angivel slag kan inte accepleras från facklig synpunki. Informationen måsle ges en bunden form, innan den blir tillämpbar i datasystemet Detla innebär att endast vissa uppgifter kan insamlas - de som är kvanliialivt mälbara. Informationen blir "naken" då den exempelvis inte ger några upplysningar om orsakerna lill au arbetspres­tationen (d. v. s. den som från datateknisk synpunkt är kvantilalivi mätbar) legal på en viss nivå. Slörningar i omgivningen, exempelvis i kringrulinerna, kommer inie att registreras i datasystemet Självständiga och ansvarsfyllda åtaganden kommer inte till arbetsgivarens kännedom genom datasystemet Systemet säger alltså ingenting om orsakerna till en viss arbetsprestation.

Enligt kommitténs förslag måste de uppgifter som registreras slå i överensstämmelse med ändamålet med registret System som enligt ansökan har annal syfte men som sedan utnyttjas för prestationsmätning skulle därmed inte uppfylla förutsättningarna för tillstånd. De fackliga organisatio­nerna kan, om en sådan beslämmelse införs, när ett syslem väl inrättats begära atl Datainspektionen omprövar lillståndsbesluiet med hänvisning lill att en prestalionsmätning sker.

SPN anser, när det gäller tillståndsprövning för personalregister vid en enskild myndighet, atl den av dalainspektionen nu lillämpade ordningen med remisser lill den anställdas centrala organisationer skapar garantier för en likartad bedömning för samtliga myndigheter och för all de regisirerade får sina inlressen beaktade. Denna ordning bör därför regleras.

Byråkratiutredningen uttalar all vid myndigheler, förelag etc. som länker inrätta personregisier måsle de anslällda få medverka vid prövningen av personregistren och rält till insyn måste garanteras.

RRV anser i likhet med DALK atl frågan om anställdas medverkan inte bör regleras i datalagen och hänvisar till verkets yttrande 1978-06-05 (dnr 1977:1439) till justitiekanslem över televerkels besvär över dalainspektio­nens beslut 1977-03-23 angående televerkets driftstalistiksystem. RRV framhöll i sitt yttrande bl. a. atl en myndighels internkontrollsyslem inte kan göras avhängigt av ett godkännande av den part som är föremål för kontrollen. Personalredovisning sker numera inom statsförvaltningen med ADB. Som anställd får man vara beredd atl acceplera sådan redovisning avseende närvaro och frånvaro, utnyttjande av flextid m. m. Även registre­ring av personliga produktionsinsatser kan behövas på områden där lillsyn av arbetsledande personal ej förekommer.

Överåklagaren I Göieborgfmner det rikligl alt datainspektionen som nu före

Prop. 1978/79:109

136

beslul bör undersöka humvida förhandlingar enligt medbestämmandelagen ägt mm och i förekommande fall begära prolokoll över förhandlingen. Datainspektionen bör emellerlid själv fatta det slutliga beslutet i frågan humvida risk för otillbörligt inlegritelsinlrång föreligger. Den av reservanten föreslagna vetorätten för löntagarorganisationer då del gäller inrättande eller förande av personregister bör lösas genom medbestämmandelagen, t. ex. då fackliga organisaiioner kommer till olika uppfattningar.

Landsarklvei i[REDACTED_EFTERNAMN] finner det logiskt att avvisa tanken på alt anslällda i företag genom medbestämmandelagen skall få infiytande över registers uppläggning och innehåll. Sådant infiytande diskuleras inte heller beträf­fande slatsförelag eller slallig förvallning över huvud.

Några inslanser pekar på behovet av atl utreda denna fråga ytteriigare.

Länssiyrelsen 1 Siockholms län förutsätter alt frågan om de anslälldas medverkan vid prövningen av personregister vid företag - från både integritets- och arbetsmiljömässig synpunki - blir föremål för närmare uiredning och övervägande i del fortsatta arbetet inom DALK.

Lokala skaliemyndigheien 1 Siockholm delar DALK:s uppfattning all datainspektionen i de regislrerades slälle gör bedömningar av anställds inställning till planerade register samt all underiaget för bedömningen från fall till annal flr göras av inspekiionen. Det torde emellerlid vara rimligt att de fackliga organisationerna regelmässigl ges tillfälle lill remissyttrande vad avser regisier i synnerhei i offenilig verksamhet. Exempel på sådana register är t ex. myndigheiernas löne- och flexiidsregisler, som med nuvarande regelsyslem utgör offenilig uppgift för allmänheten oavsett den sökandes syfte med uppgiftsullagel. Motsvarande uppgifier lorde generellt inte kunna erhållas inom privat sektor, om speciell lagreglering inte ger tillstånd härtill. Nämnda förhållanden bör närmare uiredas i kommitténs fortsatta arbele.

Z-O påminner om all man länge har drivit kravel om medbestämmande för de anslällda i frågor om löne- och personalregisler. Till viss del har dessa krav lillgodosetts genom MBL och då främsi genom arbeisgivarens skyldighet all primärförhandla enligt 11 § i lagen. MBL bygger emellertid på principen all lagen i sig ej är lillfyllesl uian all den måste kompletteras med medbesiäm-mandeavial för all de anställda skall kunna erhålla ett verkligt medbestäm­mande. Något sådant avtal har trots långvariga förhandlingar inte kommit till stånd. Enligt LO:s uppfattning bör man inte utesluta möjligheten alt genom lagsiiftning tillförsäkra löntagarna medinflytande och medbestämmande. När det gäller frågan om iniegrileisskydd är det naturiigt alt datalagen förändras för atl garantera detta skydd. Kravet på ett väl utvecklat medbestämmande gäller naluriigivis i särskili hög grad på områden där risken för olillböriigi inlegritelsinlrång är påtaglig som när arbetstagare slyrs minut för minut i sitt dagliga arbete. Så är exempelvis fallet när personregister innehåller uppgifter om prestationsmätning eller om ett regisier tillsammans med ett befattnings- eller behörighetssystem kan användas för individuell prestationsmätning. LO menar därför att kommittén bör ges direktiv all följa

Prop.  1978/79:109

137

denna fråga och om så är nödvändigi föreslå förändringar i dutulugen för all lillskapa medbeslämmande för löniugurnu i frågor som rör beslul om löne-och personulregisier.

TCO unför all om kommitténs förslag lill ändring av 3 § dalulugen genomförs skupus vissa förbättrade förutsättningar för de fackligu orgunisu-lionerna. Enligi TCO:s uppfattning bör ytterligare övervägas all slärka de fackliga organisationernas infiytande över inrällande av syslem, som inne­håller uppgifier som kan härledas lill enskilda anslällda.

TCO föreslår all frågan om förekomslen av regisier för prestationsmätning saml dess effekier för enskilda anslällda uireds - anlingen inom ramen för kommitténs fortsatta arbele eller i annal sammanhang. Denna utredning bör syfta lill att kartlägga i vilken ulsiräckning nu befinUiga dalasyslem innehåller uppgifier som, oavsett om så sker, innehåller uppgifier som kan åierföras på enskilda anslällda. Ulifrån en sådan karlläggning är del angelägel all diskutera vilka effekier som upplevs av systemen. Oavsell om dalasyslem ulnylljas för preslalionsmälning, kan ell syslem vara inlegrilelskränkande genom all den enskilde känner sig övervakad genom sysiemel. Ulredningen bör även redovisa förslag lill hur en ökad användning av regisier för preslalionsmälning kan motverkas.

TCO vill på nuvarande siadium, innan en sådan mer fullsiändig uiredning gjorls, inte binda sig för någon speciell lösning. Det äremellerlid inte uleslulel alt utredningens karlläggning kan slärka uppfattningen alt en reglering genom lagstifining av de fackliga organisalionernas siällning krävs. En sådan reglering skulle exempelvis kunna innebära all dalorbaserade syslem som -oavsell om della är avsiklen - kan ligga lill grund för preslalionsmälning inie får inrättas, om lokala fackliga organisaiioner molsäller sig del. Denna räll för lokala fackliga organisaiioner kan komma alt behöva ges en vid innebörd. Det är nämligen inte alllid klarl om ett vissl datasystem innehåller uppgifter som kan häriedas till enskild anställd. För den offentliga sektorn bör närmare övervägas om någon begränsning i rälten måste gälla av hänsyn lill den politiska demokratin.

Det är enligt TCO:s uppfattning under alla omständigheter nödvändigi atl dalalagen ändras så, all arbetsprestationer innefattas i de känsliga uppgifier vilka kräver särskilda skäl för all tillstånd lill regislrering skall ges.

11 Modifiering av tillståndskravet

Reaktionerna på DÄLK:s förslag på denna punkt kan delas upp i fyra huvudgrupper. En grupp, bland dem dalainspeklionen. RRV. DEFU och länssiyrelsen i Siockholms län godiar förslaget ulan all framföra krilik. Några, I.ex. hovrällen för Väsira Sverige och bankinspekiionen godiar förslaget i princip men önskar all det närmure bör preciseras vilka undanlag som skall gälla från lillslåndskravei. Ytterligare några såsom siaiskoniorei. posiverkei och/T/-anseratt man bör kunna gå längre i undanlag än DALK hargjori.RA

Prop. 1978/79:109

138

och kammarräiien i SundsvaU siuiUgcn, avslyrker DäLK:s

förslag.

Dalainspeklionen konslalerar all DALK:s slåndpunkl grundar sig på bl. a. lidigare lörslag som har framförts av dalainspeklionen och inspektionen har inget all erinra mol förslaget Det ger emellerlid endasl marginella lättnader för de regisieransvariga och för dalainspeklionen i förhållande lill gällunde s. k. förenklade ansökningsförfarande. Till DALK:s uppräkning av vilka olika modeller för koniroll av personregisier som kommer all förekomma om förslugel godius. som innefuliur ire olika handläggningsmodeller, kan läggas en Qärde, nämligen anmälan enligi I § andra slyckel dalakungörelsen (1973:291) av personregisier som har beslulals av regeringen eller riksdugen. För atl undvika sammanblandning bör den nu föreslagna handläggnings­formen inte benämnas anmälan ulan hellre regislrering. Della är dessulom en adekval benämning eftersom den främsla avsiklen får anses vara au dalainspeklionen i sill diarium skall föra in - regislrera - uppgifter om personregisirel, som kan göra del möjligl all framdeles, exempelvis genom lillsyn, följa regisirel.

Dalainspeklionen underslryker alt de personregisier som kan komma all undanlas från tillslåndstvångel eller underkastas en förenklad tillståndspröv­ning likväl underkastas samma tillsyn som övriga regisier. Del är kanske inte minsl beiräffande dessa register som lillsynen har stor betydelse för skyddel av den personliga integriteten, eftersom någon annan mer ingående kontroll av registren inte förekommer. Tillsynen kan givelvis inte få karaktären av annal än slickprovskoniroll i kombinalion med prövning av klagomål som riklas mol ell regisier.

RRV vitsordar i egenskap av regisieransvarig myndighet DALK:s uppgifter om atl erfarenheterna av datalagen på det hela tuget är goda. Tillämpningen beträffande verkets personregister sker friktionsfritt Delta uiesluier inie all ytterligare förenklingar kan behövus från rulionuliserings-synpunkt RRV tillslyrker de i 26-27 §§ föreslugnu lällnuderna i tillstånds-och anmälningskraven.

DEFU som framför kritik mot DALK:s förslag rörande de generella grundema för lillslåndsprövningen (se ovan kap. 5) noterar atl DALK:s belänkande även innehåller vissa förslag om lättnader i lillsiåndsförfarandet Dessa läunader medför också lättnader i uppgiftslämnandet lill dalainspek­lionen. DEFU lillsiyrker DALK:s förslag i dessa avseenden, och finner del ungelägel ull dessu möjligheler vidgas alli efter del all daiainspekiionens erfarenheler visar all så är lämpligt

Överåklagaren i Göleborg anmärker all DALK:s förslag grundar sig på beprövad praxis hos dalainspeklionen och all dessa regisier är underkastade datalagens bestämmelser i övrigt, bl. a. genom tillsyn. Därför finns intet all erinra mol besiämmelsen.

Länssiyrelsen 1 Siockholms län har ingen erinran mol den föreslagna 26 § dalalagen och försäkringsinspekiionen konslalerar alt del föreslagna anmäl­ningsförfarandei i vissa fall lorde komma all innebära en förenkling i

Prop. 1978/79:109

139

förhållande lill nuvurunde förfurande.

Riksdaiaförbundei. Svenska daiajörcniiigen. Svenska civilekonomföreningen och Civilekonomernas riksförbund stöder till alla delar förslaget om förenklat lillslåndsförfarande.

Hovränen jör Väsira Sverige ansluler sig lill kommitténs förslag om ell anmälningsförfarande för regisier över kunder, hyresgäster, medlemmar i organisaiion, anslällda och liknande personkalegorier. Sådana regisier kan emellertid innehålla uppgifter som är känsliga från inlegritelssynpunkl, t. ex. uppgifter om införsel e. d. i löneregisier och om kravåigärder i kund- eller hyresregister. Del är angeläget all dalainspeklionen inom ramen för anmäl­ningsförfarandei i sin lillsyn beaktar de risker som sådana uppgifter kan medföra. Lagens 18 § lorde ge dalainspektionen de behövliga befogenhe­terna. En utökad lillsyn är så angelägen all förslagei om övergång lill anmälningsförfarande bör genomföras endasl om dalainspeklionen får krafiigl ökade resurser för lillsynsverksamheten.

Hovrätten konstaterar vidare att kommittén har utlalal all det får ankomma på den registeransvarige atl med utgångspunkt från datainspek­tionens beskrivning avgöra, huruvida del register han ämnar inrätta är tillslåndsplikligl eller om del räcker med en anmälan. Förslaget är i detta hänseende inte godtagbart Riksdagen bör i lagtexien i huvuddrag ange gränsen mellan tillstånds- och anmälningsförfarandena. Lagtexien bör vidare klargöra all regeringen bemyndigas all inom lagtextens ram besiämma närmare vilka lyper av register som skall falla under anmälningsförfarandet. Frågan, om lillslåndspliki föreligger, bör på delta säll vara uttömmande reglerad genom lagen och förordningen. Datainspektionens behörighel bör vara begränsad lill alt ge närmare föreskrifter om de register som faller under anmälningssystemei (om handhavande, innehåll, lillhandahållande av uppgifter m. m.).

Juridiska fakullelsnämnden vid Uppsala universilel påpekar att i den mån hithörande regisier upptar uppgifter om införsel och utmätning i lön, så få uppgifter som möjligl om grunden härför bör anges.

När del gäller förslagei au i vissa fall ersätta nuvarande krav på lillsiånd från datainspektionen med ett anmälningsförfarande liksom förslaget alt undania regisier som förs med vissa lyper av enklare ADB-utrusining anser leleverkel all del krävs atl lagen kompletteras med ingående anvisningar från dalainspeklionen. Av dessa anvisningar bör klart framgå under vilka förutsättningar en regisieransvarig har all söka lillsiånd, har anmälningsskyl­dighet resp. ej alls behöver kontakta datainspektionen.

Också bankinspekiionen behandlar förslagen till ändringar i 26 och 27 Sif datalagen i ell sammanhang och karakieriserar dessa som DALK:s mer belydande ändringsförslag. Äv avgörande belydelse för bedömning huruvida regisier faller uianför lillsiånds- eller anmälningsplikl är naluriigtvis de föreskrifter som kommer alt ulfärdas i administrativ ordning. Nödvändigi är enligt bankinspeklionens uppfattning att dessa föreskrifter i myckel konkreta

Prop. 1978/79:109

140

termer anger när tillstånd eller anmälan inie erfordras. Överväganden av värderande nalur rörande den siörre eller mindre graden u v inlegritelsinlrång bör inte unkommu på den regisierunsvarige själv. Bankinspektionen erinrar om ull duiulagen under allu förhållunden skull gällu i frågu om regislerunsva-rigs skyldigheler, lillsyn, slraff och skadestånd. En anmälan om atl person­register inräiiais kan vara ägnad all avlasta den regislerförande vissl ansvar för all risk lor olillböriigi inlegritelsinlrång inie föreligger. Jfr slrafföestäm­melserna i 20 §. Med en anmälan underlättas också lillsynen, l. ex. skulle viss slickprovskoniroll möjliggöras. De fall då inte ens en anmälan erfordras bör därför vara klarl avgränsade.

7"C0 vill inte motsätta sig att ell förenklat handläggningsförfarunde införs. Förutsättningen härför måsle vuru all de regisier, för vilka endusi unmäl-ningsplikl föreligger, är noggranl definierade så alt inga avvägningsproblem föreligger när del gäller valel av handläggningsordning. TCO noierar all löne-och personalregisler inie anses böra falla under anmälningsförfarandei och fömtsätter atl någon ändring i detta avseende inte sker inom ramen för datainspektionens föreskrifier och anvisningar.

Juridiska fakullelsnämnden vid Lunds universilel menar all 26 och 27 §§ dalalagen bör formuleras så atl del klan framgår aii bedömningen av risken för olillböriigi inlegritelsinlrång inie ligger i den regisleransvariges händer, ulan all del är regeringen (dalainspeklionen) som efter bedömning av risken för olillböriigi inlegriieisinirång genom uiiryckligl sladgande får undania vissa lyper av regisier från lillslåndskravei.

Medborgarrälisrördsen konslalerar all förslagen rörande 26 och 27 §§ dalalagen innebär lättnader för regisierhållare och inslämmer i denna del i vad DALK:s ledamol Yngve Sundblad i sin reservalion anför om undan­lagsregler.

Siaiskoniorei ser del som lovvän att DALK slräval efter all förenkla ansökningsförfarandel och lillslåndsprövningen. Många regisier innehåller myckel få och föga känsliga uppgifter. Åiskilliga sådana regisier finns också hos offenlliga myndigheler. De erfarenheler man fåll av dalalagen och datainspektionens verksamhei borde vara en bra grund atl slå på för all åsiadkomma de undaniug från lillsiåndskruvet som DALK föreslår. Siuls-konlorei ansluler sig därför lill förslagei om all man slopar lillslåndskravei och inrättar ell anmälningsförfarande för vissa lyper av regisier.

En annan väg au gå än den DALK föreslår vore fortsätter siaiskoniorei all man inrättar ell anmälningsförfarande som ell försia sleg för alla regisier oavsell innehåll och användningsområde. Del skulle därefter ankomma på datainspektionen alt bedöma vilka register som behöver prövus ulöver unmulningsförfurundet Detta skulle också förenkla daiainspekiionens arbeie med all precisera föreskrifter m. m. enligi DALK:s förslag lill S 26 i dalalagen.

Posiverkei finner del posilivi med del föreslagna lilläggei lill dalalagen som möjliggör undanlag från lillslåndskravei för regisier som uppenbarl inte kan

Prop. 1978/79:109

141

anias innebära risk för oljllbörljgl inirång j den personliga iniegrilelen. Till denna typ av regisier bör, enligt Postverket kunna hänföras de närings- och brunschregisier som endust omfuttur numn- och udrcssuppgifter på personer verksummu inom viss brunsch eller i viss belällning eller med viss utbildning. Posiverkei delur duiuinspekiionens uppfuttning att personer i dessa regisier inte är regislrerude i egenskup uv prjvulpersoner. Eftersom dessu regisier hur ell unnul ändumål un konsumeniregjsier bör de också kunnu undunlus från kruvet på udresskälleungivelse. Enligt Postverkets uppfuttning skulle udress-källeangivelse i vissalall innebära så storu olägenheter och kosinudshöjningur för uvsändaren att näringslivets och andra iniressenters möjligheler all utnyttja regisiren för direklinlbrmalion och direklreklum ull varligt begränsus. Del naturligaste äralt den regisirerade lar koniaki med av.sänduren för utt få informulion om adresskällan.

Indusiriförbundei och ArbeisgivarefÖreningcn ser del som ell framsieg all ett formelll anmälningsförfarande införts för vissa regisier med begränsal ändamål och innehåll. Även sådana regisier som enligt förslaget omfattas av ell förenklat ansöknings- och tillståndsförfarande borde kunna hänföras lill samma kalegori. Därigenom skulle dalainspeklionen j prakiiken bli avlastad arbeie till förmån för andra och vikligare arbetsuppgifter, främst ökud tillsyn av de verkligt jnlegrilelskunsligu regisiren.

KF anser all auiomalisk dulubehundling uv hjlhörunde register numera är så allmän att inte ens anmälan fyller någon vikiig funklion och därför icke bör krävas. Informaiion om föreskrifterna och daiainspekiionens tillsynsverk­samhet kan spridas viu företug i duiubrunschen som ändå måsle lu hänsyn till lugens kruv vid ulurbelundet uv progrumvuran. För arbetsgivarnas regisier innehållande personuppgifter i anknyining till arbetslagarnas arbetsuppgifter anser KF au lillsiåndslvångei borde kunna avskaffas om bägge parterna är eniga om att regisiren icke utgör inirång i de anställdas personliga iniegriiel. KF moiiverar deua genom au förhandlingar enligt MBL kommer alt behandla dessa frågor i vidure bemärkelse än ur ren jntegriielsskyddssyn-punkl och Ull duluinspeklionen ändå får del slulliga avgörandel, men slippa att behandla ärenden utan betydelse för den personliga integriteten. KF bedömer denna fråga som betydelsefull eftersom byråkraiisering kan verka hindrande för införande av ralionella rutiner inom näringslivet.

Svenska försäkringsbolags riksförbund tillstyrker att ell anmälningsförfa­rande ersätter det förenklade ansökningsförfarandel i sådana fall där risken för jniegriteisinlrång uppenbart är ringa. Såsom ytterligare exempel på sådanu regisier nämner riksförbundei regisier för bevakning av ulbelulningur av skilda slag lill olika mottugure. För försäkringsbolugen där de fiestu regisier följer del för brunschen gällunde speciellu förenklude förfurandet - vilkel ej lorde kunna ersättas med ett anmälningsförfarande - föreslår riksförbundet att kompletteringar av regisier med uppgifter som uppenbarl ej är av känslig art får ske på summu enklu sätt genom en unmälun. All uvvakla en prövning av  ulvidgning av  tillstånden  för att  införa sådana  uppgifter är enligt

Prop. 1978/79:109

142

rikslörbundeis mening en onödigt lidskrävande procedur. Såsom DALK föreslår skall regisier där anmälningsförfarande blir akluelll i övrigi slå under daiainspekiionens lillsyn på samma säll som tillståndsplikliga regisier, varför datainspektionen har möjlighel all ingripa i efterhand om någon uppgift skulle bedömas medföra risk för inlegritelsinlrång.

Karolinska Inslilulel anför vissa generella synpunkier rörande unsöknings-och unmälningsförfarandet Känsliga regisier, vilka kanske används av ell fierlal forskare, bör regislreras enligt nuvarande regler. För de projekt med åtföljande register, vilka bör ha passerat och godkänts av en etisk nämnd, bör ett enkelt ansökningsförfarande vuru tillräckligt. En rimlig koslnud fördetia kan godtas. Små tidsbegränsade projekt ofta knuina till enskilda forskare och ofta av renl klinisk karaktär bör kunna få sill tillstånd genom ett enkelt anmälningsförfarande. Här avses främsi små tillfälliga regisier, huvudsak­ligen avsedda för en isolerad undersökning vars resullai publiceras i en avhandling eller en medicinsk artikel. Delta bör kunna ske kostnadsfritt med lanke på den begränsade administrativa belastning detta innebär för dalain­speklionen (prövning av en etisk kommitté bör dock i alla fall förekom­ma).

Sammanfattningsvis kan man länka sig ire nivåer på omfånget av ansökningarna, nämligen dels ansökan enligt nuvarande regler, dels ett förenklat ansökningsförfarande på förtryckta blanketter, dels ett enkell anmälningsförfarande på förtryckta blanketter.

Teologiska fakullelsnämnden vid Lunds universilel finner del nalurligt all även vissa forskningsregisier med okänsliga uppgifier, t ex. grova indel­ningar av religiös uppfattning, skulle kunna omfattas av ett förenklat handläggningsförfurande i den män ell sådunl kommer all bli regel inom dulainspeklionen vid tillståndsgivningen till regisier för forskningsända­mål.

RA 

och kammarräiien i Sundsvall är som lidigare anmärkls direkt negaliva lill DALK:s förslag på denna punkl. RÅ släller sig Iveksam lill om förslagei skulle innebära någon förenkling för dalainspeklionen eller de registeransvu­rigu. Kruvet på förenkling är enligt RÅ:s mening redun nu lillgodoselt i och med del förenklude unsökningsförfurande som lillämpas enligt dalainspek­tionens föreskrifter och anvisningar. Kommittén anser vidare atl ett anmäl­ningsförfarande skulle innebära väsentliga fördelar för den regisieransvarige genom all han kan påbörja insamlingen av uppgifter m. m. utan all avvakta tillstånd från dalainspektionen. Om kommitténs förslag genomförs, skulle det sålunda i många fall lämnas ål den som avser all lägga upp ell register alt själv bedöma huruvida registret kräver tillstånd eller inte. Med hänsyn till att svårigheter kan uppslå när del gäller all dra gränsen mellan lillsiåndskrä-vande och inte tillsiåndskrävunde regisier, anser RÅ alt den föreslagna ordningen är otillfredsställande ur inlegritelssynpunkl. Med hänsyn härtill och lill all del starkt kan ifrågasällas all ell införande av ell anmälningsför­farande skulle medföra någon rationaliseringsvinst avslyrker RÅ kommii­iéns förslag i denna del.

Prop.  1978/79:109

143

Kammarräiien I Sundsvall erinrar om all del redan vid dalalagens tillkomst diskuterades, huruvida vissa enklare typer av regisier borde kunna undanlas från lillsiåndslvångei och i stället göras lill föremål för ell enklare anmäl­ningsförfarande. A v skäl som anförs i prop. 1973:33 (s. 98 fl) ansåg sig emellenid departementschefen inte kunna förorda all del i datalagen logs in bestämmelser om atl vissa personregisier skall vara beroende av endast anmälan. Däremot ullalade sig depariemenischefen för ell förenklat till-ståndsförfurunde belräffunde vissa lyper uv regisier. Kammarrätten fram­håller vidare alt skillnaderna mellan kommitténs förslag och det nuvurande förenklude förfurundel i praktiken inte skulle bli stora. Det admJnisirativa förfarandel underlättas enligt kammarrättens mening inie av ull mun skupar ytterligare eii förfarande, ett anmälningsförfarande, för vissa av de regisier-lypersom idag faller underdel förenklade lillsiåndsförfarandet Bl. a. skulle ytterligare deialjerade föreskrifter komma atl krävus för all skilja de regisier, för vars inrättande del skulle räcka med en anmälan lill dalainspeklionen, från dem som fortfarande skulle falla under ell lillslåndsförfarande. Enligi kammarrättens mening kvarslår på del hela lägel de skäl som vid dalalagens lillkomsi anfördes mol all införa ell anmälningsförfarande. Kommitténs förslag all ersätta det förenklade tillståndsförfarandel för endasl vissa av de registertyper som idag faller under detla med ett anmälningsförfarande synes i varje full inte medföra några pålagliga lättnader för vare sig registeranvän­darna eller dalainspeklionen jämfört med nuvarande ordning.

Kammarrätten förordar således eii förenklat lillslåndsförfarande i enlighel med nuvarande ordning framför ell sysiem som omfattar ell anmälningsför­farande. Däremoi finner kammarrätten atl del, som dalainspeklionen påpekar, bör övervägas all vidareulveckla del förenklade förfarandel ytterli­gare genom all fler regisier av enklare slag inrymmes härunder. Om ell anmälningsförfarande ändå införs förordar kammarrätten en beslämmelse i dalakungörelsen, som närmare preciserar vilka regisieriyper, som kan komma ifråga för enbart anmälan.

12 Behovet av särskilda regler för forskning och statistikproduk­tion

DALK:s överväganden kommenteras företrädesvis av organ med anknyt­ning till högskoleväsendet. Från del hållet framförs tidvis rätl hård krilik mol de inskränkningar i möjlighelerna lill forskning som datalagen och dess tillämpning innebär och mol atl DALK inte föreslår förbättringar i dessa avseenden. Reaklionerna från centrala myndigheler och arbetsmarknadsor­ganisationer är i regel mer positivu men stöd suknus inte i sådana yllranden för synpunkier som framförs från forskarhåll.

Hovränen för Väsira Sverige anför alt om sekretesskyddet är effektivt, är forsknings- och siaiistikregisiren förhållandevis ofarliga från iniegriieissyn-punkt De registrerade kan ju i så fall vara säkra på all uppgifierna inte

Prop. 1978/79:109

144

kommer att användus emot dem i något udministrulivt eller judiciellt förfärande. Hovriitten hänvisar i del summunhunget till bestämmelser i del ur 1977 frumlugda förslaget lill sekretesslag. Ds Ju 1977:11, och den samiidigi föreslagna ändringen i 36 kap. 5 i; rällegångsbalken. Då härtill kotnmerden kritik och de farhågor för forskningens frihet och oberoende som framsläll's från forskarhåll, anser hovrällen all ell förenklal förfarande för forsknings­och slaljsiikregjster allvarligt bör övervägas. Hovrätten, som saknar lillräck­ligi underlag för all utforma ett såtlani förslag, ansluler sig lill vad ledamolen Sundblad anfört i dennu del (s. 368). Duluinspeklionen bör således ges j uppdrug all i samråd med forskare kommu frum lill ell förenklui förfurunde som läcker de fieslu forsknings- och siuli.slikregisler.

Dalainspeklionen delur j huvudsuk DALK:s uppfattning. Nuvarande ordning har enligt inspeklionens uppfattning fungeral tillfredsställunde. Enligt fast praxis har forsknings- och siaiislikinlressei lillagls sior viki vid bedömning uv vad som skall anses som synnerliga eller särskilda skäl vid lillämpning uv 4 i; duiulugen. Hänsyn hur giveivis också lugils lill undra förhållanden, såsom regisierutbyggnad, lagringstid m. m. Det förtjänar också atl nämna.s au inspekiionen har ansett det möjligt au avslå från kravel på aii ansökningen skall innehålla en uttömmande och deialjerad beskrivning av de uppgifier som skall regislreras i de fall då själva uppläggningen av forsk-ningsinsaisen har inneburil svårigheter i della avseende. Inspekiionen har i dessa - inte alllför få fall - ansell det vara tillräckligt all en redovisning av arten av uppgifter har kunnat ske. Häri ligger naturligtvis också all för forskningsregislren inie liku högu kruv har kunnai upprätthållas som för adminisiraiiva regisier när del gäller frågan om au relaiera regisirerade uppgifier till ändamålet med registret

Inspekiionen fortsätter:

De klagomål som har framförts av forskare och andra registeransvariga har kanske mindre gälll resultatet av inspektionens prövning och mera all ansökningsförfarandel som sådant är arbetskrävande och koslsaml. Den dokumeniaiion om ett personregisier som bör förekomma i ell ansöknings­ärende äremellerlid sådan all den också behövs för andra syften bl. a. förden regisleransvariges egel arbele med registret Om forskarna därför lägger sig vinn om dokumentationen redan när registret planeras, bör ansökningsför­farandet knappasl bli belungande. Dessulom finns, som DALK påpekar, kanske snart möjlighet att införa ett förenklal ansökningsförfarande eller -med DALK:s förslag som grund - ell förfarande för registrering (jämför avsnittet om modifiering av tillsiåndskravet) av vissa forskningsregisier. I så fall har en stor del av forskamas krilik lillgodosetts. När det gäller kritiken mot dalainspektionens praxis i ston - som givelvis också förekommer - kan man konsiaiera all krilik är oundviklig i fall där olika intressen skär sig mol varandra. För all komma lill rälla med della bör givelvis, som DALK påpekar, samråd och diskussioner äga rum mellan inspektionen och förelrä­dare för forskarkåren. Inspektionen är således positiv till ull sumråd sker exempelvis i någon form nv sumrådsorgun i de ärenden där dellu är påkullut, men också gärnu i meru obundnu former såsom heurings och liknunde.

Prop. 1978/79:109

145

Inspektionen strävar också efter att ha goda konlakler med forskarna och deras organisaiioner och ser som en vikiig uppgift au informera dessa om sin uppfattning och få ta del av deras uppfattning i frågor nied unknyining lill inspeklionens verksamhet.

Efter all ha redogjort för olika kontakter som har ägt rum mellan företrädare för inspektionen och för forskningen påpekar inspektionen atl man fortlöpande har konlakler med forskare och företrädare för dessa genom del samrådsförfarande med riksarkivel som anges i 5 § dalakungörelsen. Delta förfarande innebär inte bara att dalainspeklionen har koniaki med riksarkivet i varje enskilt samrådsärende utan det innebär också regelbundna sammanträffanden då bl. a. principiella frågor rörande forskningsområdet behandlas. Inspektionen vill också framhålla atl i dess slyrelse finns f n. representanter med erfarenhet från den medicinska forskningen och stati­stikområdet Summanfatlningsvis är inspekiionen således posiliv till syftei med DALK:s förslag om samråd men anseratt de förutsättningar som finns all göra della så formlösi och enkell som möjligl i försia hand bör las lill vara.

Siaiskoniorei finner det allvariigt om datalagen och datainspektionens tillämpning av den begränsar möjlighelerna fören fri och obunden forskning. Siaiskoniorei delar DALK:s uppfattning i den frågan. Del är således vikligl all man ulformar daialagen så aii inie värdefull forskning förhindras. Därvid ifrågasätter statskontoret om det är datainspektionens uppgift som man framhåller i betänkandet all från fall lill fall bedöma i vad mån det velenskapliga värdel av ett lillämnat regisier kan ha särskild belydelse vid lillslåndsprövningen, liksom formerna för hur della i så fall bör särskili belysas. Prövningen av del vetenskapliga värdel leder läll lill den slailiga censur DALK befarar när det gäller velenskapliga frågeslällningar och undersökningsmetoder. Enligt slalskonlorels uppfattning är del vikligl all verksamhet som rör forskning och statistikproduktion behandlas lika av datainspektionen som andra samhällsfunklioner. Del ankommer inie på dalainspeklionen att pröva andra frågor än de som regleras i dalalagen. 1 de fall del anses nödvändigi kan inspektionen utfärda föreskrifter hur register­uppgifter bör hanleras och skyddas. Denna möjlighel lillsammans med inspekiionsräiten bör vara tillräckliga medel för alt se till att känsliga dala inte sprids och används på ett oacceptabelt sätt

SCB, som tillstyrker au man nu gör smärre ändringar av dalalagen på kon sikl lills en mer generell personregislerlagsliftning har utarbetats, har förståelse för DALK:s bedömning att del nu skulle slälla sig svårt all i dalalagen införa särskilda regler för olika lyper av register, såsom t. ex. för adminisiraiiva regisier å ena sidan sami forsknings- och slalislikregisler å den andra. Verket framfördärför inte nu argument fören särskild reglering av den senare lypen av regisier.

Beiräffande tillsiåndskravet finner SCB del angelägel all förenklade förfaranden i slörsla möjliga ulsiräckning används i förhållande lill slatislik

10 Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 109

Prop. 1978/79:109

146

och forskning. Degrundersom föreslås synes emellerlid alltför snuvu och bör utsträckus Ull gällu ulla sådana full då ingu nämnvärdu integrilelsiniressen föreligger. Denna fråga bör närmure behandlas i det organ för överläggningar i gemensamma ämnen mellan datainspektionen och företrädare för forsk­ningen och statisiikprodukljon, om vjlkel DALK väcker förslag. På nuva­rande siadium är del endast nödvändigi alt i lagstiftningen bredda möjlig­heterna till lämpliga avvägningar. Cenlralbyrån anför vidare:

SCB tolkar DäLK:s lorslag så all de syltar lill alt förbäura viUkoren för Slaiislik och forskning. En sådan förbättring av statistjkens och forskningens villkor är enligi SCB:s uppfattning, framförd i många ärenden och samman­hang, välmoiiverad. Som redan framgått i det föregående accepterar SCB lills vidare all siaiisliken och forskningen inte särregleras. Därför framför verkei inie nu förslag om eli förändrar läge i förhållande lill dalalagen och datainspektionen. SCB vill emellertid föreslå all de synsätt som DALK ger ullryck för får någon form av förankring i dalalagen. Exempelvis skulle 3 och 4 §§ dalalagen kunna förses med tillägg som lagfäster all slaiislik och forskning är ändamål som skall särbehandlas med hänsyn lill mindre risk för all otillbörligt inirång skall uppkomma. Ell lillägg av dennu innebörd skulle slärka den ifrågavarande användningens siällning och molverka ullalade farhågor för forskningens frihel och oberoende.

SCB hälsar med lillfredsställelse förslaget att skapa ett mera permanent organ för överläggningar i gemensamma ämnen mellan dalainspeklionen och förelrädare för forskningen saml slaiistikproduktionen. Även om SCB anser sig ha ell väl fungerande samarbele med dalainspeklionen i både enskilda ärenden och principiella frågor skulle ell permanenl samrådsorgan enligi SCB:s uppfattning medföra all en mera allsidig och djupgående avvägning mellan statistik- och forskningsbehov å ena sidan och iniegriieisskyddei å andra sidan skulle komma lill siånd. Även andra posiliva effekier skulle säkerligen uppnås. Den uppräkning uv gemensamma ärenden som DALK gör är skäl nog för all inrätta ell permanenl organ. SCB kan dessulom hänvisa lill de generella problem som anges i belänkandels bilaga 9 avsnitt 6, Ytterligare synpunkier av SCB. Dessa kunde med fördel aklualiseras i ell samrådsorgan.

RRV anser däremoi atl dalainspeklionen i sin löpande verksamhei bör ha möjlighel att etablera önskvärt samråd med forskning och siaiislikproduk­lion saml cenlrala arkivmyndigheter ulan all ell särskilt samrådsorgan lillskapas.

Beiräffande statistikproduktionen har datainspektionen inget all erinra mol DäLK:s överväganden och slutsatser. Inspektionen inskränker sig därför i fråga om statistiken till följande synpunkter på den statistiska metoden med s.k. imputering som behandlas i betänkandet s. 186. Imputering är ett slalisliskl begrepp, vars innebörd inte utvecklas närmare här. Enligt inspek­tionens erfarenhet förekommer emellerlid imputering i den formen all en för intervju eller enkät utvald person, som av någon anledning har underlåtit all

Prop. 1978/79:109

147

delta i undersökningen, eller som inte har lämnat fullständigt svar ändå registreras. De brisiande uppgifierna ersätts med fingerade uppgifier, som knyls lill den utvalda intervjupersonen. Dalainspektionen kan inte förorda all sådana uppgifter av inlegrilelskänslig art förs in i personregisier på ell sådani säll atl de kan hänföras lill den utvalda enskilda personen. I delta avseende är datainspektionens uppfattning atl den statistiska metoden får underordna sig iniegriieisskyddei. Om impuieringen i slället görs i labell eller på annal säll där de fingerade uppgifterna inte kan hänföras lill viss person bör den kunna godtas.

Socialstyrelsen har i princip inget atl invända mot att forsknings- och slalislikregisler i dalalagen underkastas samma generella regler som andra register. Socialstyrelsen noierar dock att DäLK:s förslag innebär alt särskild hänsyn lill forskningens och statistikproduktionens speciella behov bör tas även i fortsätiningen. Detla betyder följaktligen att forsknings- och stalistik­ändamål såsom hittills bör kunna utgöra särskilda eller synnerliga skäl alt lillåta registrering av uppgifter som anges i 4 § dalalagen.

Socialstyrelsen inslämmer även i den av DALK väckta frågan om inte dalainspeklionen och företrädare för forskningen och statistikproduktionen bör överväga möjligheterna att skapa ell mera permanent organ för överiägg­ningar i gemensamma ämnen. Ell sådani organ har stora möjligheter atl bli ett forum för ulbyle av värdefulla synpunkier till nylta för berörda parter.

När del gäller datainspektionens möjligheler atl meddela befrielse från avgift i t(llstånd.särenden noterar socialstyrelsen att denna möjlighet enligt DALK kan antas framför allt bli utnyttjad i fråga om forsknings- och slalislikregisler.

Nämnden för samhällsinformation anser del väseniligi all samhällsinfor-malionsforskningen inte omgärdas med resiriklioner som förminskar användbarhelen av dess resullai. Genom faslslällande av forskningseiiska regler, en fiexibel tillämpning av lagstiftningen och olika samrådsförfaranden kan ett tillräckligt skydd för den personliga integriteten ges.

Siockholms kommun lillsiyrker att man skapar ett permanenl organ för överläggningar mellan datainspektionen och förelrädare för forskning och siaiislikproduklion. Där kan en syslematisk diskussion om de svåra frågorna om användarbehov och iniegrileisskydd föras. Därigenom bör man snabbare komma fram lill prakliska lösningar uv slandardiserad art än vad som är möjligt vid prövning från fall till fall. Den kommunala användarsidan bör i ett sådant organ vara representerad med hänsyn lill del stora behov som finns av all kunna bearbeta persondala i olika kommunala personregister.

Kommunförbundei har i princip inget atl erinra mol DALK:s syn i hithörande frågor men pekar på de gränsdragningsproblem mellan forskning och utvecklingsarbele som kan uppslå. Förslaget om ett permanenl samråds­organ mellan datainspektionen och förelrädare för forskningen och statistik­produktionen kan sannolikt underlätta dalainspektionens tillståndspröv­ning. Med lanke på omfatiningen och betydelsen av kommunernas siaiis-

Prop. 1978/79:109

148

tikverksamhei och utvecklingsarbele förutsätter siyrel.sen ull den kommu-nula sektorn blir representerud i ell dylikt sumrådsorgun.

Också Landsiingsförbundei förutsätter att de kommunalu/lundstingskom-munala intressena blir företrädda, om ett sådant orgun inräitus.

LO utlulur ull del för sialisljkproduklion och forskning finns behov uv ull sumla in och beurbeiu personligu uppgifter i vjssu full under myckel lång lid och med mycket känslig inforinalion. Del gäller exempelvis forskning kring olika kemiska ämnens hälsorisker som kräver longiiudinella studier för all i framliden undvika all stora grupper av anslällda utsätts för hälsorisker. LO instämmer med kominitténs synpunkier atl del finns anledning all vuru något mindre restriktiv när del gäller samkörningar och regislrering av känsliga personuppgifter lor forskningsändamål, samhällsplanering och siaiislikproduklion.

TCO delar DALK:s uppfuttning om ull nuvurunde pruxis är lämplig, som innebur att integriteisinlressel har fåll träda lillbaka i någon grad lill förmån lor allmäniniressei av ull forskning och stuiislikproduklion kun ske. Liksom kommittén anser TCO vidare ull regisier för forskning och siulislikproduk-lion inte lämpur sig särskilt väl för ell lörenklul förfurunde eller ett anmälningsförfarande. TCO underslryker också all särskild restriktivitet bör iakttas i fråga om regisier för s. k. longitudinella siudier (dvs. siudier över enskilda personer över en längre lidsperiod). Denna restrikliviiel bör emellerlid i försia hand la sig ullryck i dalainspektionens föreskrifter vad avser gallringsförfarande, kryptering (dvs. lillfällig avideniifiering av uppgif­ier) och andra säkerhetsåtgärder.

SACO/SR delar DäLK:s uppfattning all forsknings- och statistikändamål även i fortsätiningen bör kunna uigöra särskilda eller synnerliga skäl nar del gäller regislrering av personuppgifter, såvida de regisirerade uppgifierna endast används i forskningssyfte. Vidare bör en mindre ingående prövning avspegla sig i datainspektionens avgiftsdebileringar. När del gäller såväl upprättande av forskningsregister som sumkörning uv register för Ibrsknings-ändumål bör vid lillsiåndsgivningen även meddelus vissu regler för hur malerialel får publicerus. Del kun t ex. gällu regler om minsiu lillåtnu klussloriek. Detia hänger vidare samman med andra faktorer, såsom informationens känslighet, förekomslen av extrema värden näru O eller 100 proceni osv.

hidusiriförbundel och ArbeisglyarefÖrenlngen riklar uppmärksamheten på DALK:s slulledning atl motsättningen mellan dalainspektionens verk­samhet och intresset av en fri och obunden forskning i van fall lill stor del är skenbar. Hur den enskildes personliga iniegriiel skall skyddas inom forsk­ningen har länge diskulerals uv forskurna självu och är egenlligen inie en frågu som beiingus av ADB-lekniken. Vad särskilt gäller siatisiikproduk-lionen förefaller frågesiällningen i della sammanhang vara nära förknippad med sialsmakiernas vul av orgunisuiionsform för produkiionen ifråga. Krav all djsirjbuera känslig individ- eller förelagsinformation mellan myndigheter

Prop. 1978/79:109

149

skapas ibland onödigtvis av alt man alltför ensidigt valt eu centraliserat driftsansvurlbrsialislikproduklionen. Ett belysundeexempel ärden nyligen i SCB:s och urbeiarskyddsslyrelsens gemensummu regi frumiugnu urbelursku-desluiisiiken. Förulsäiiningur förefuller här hu förelegul för en stulislikfrum-siullning inom den sukkunniga och sakansvanga myndigheten dvs. arbe­iarskyddssiyrelsen och därigenom för avsevärt minskade behov av uiläm­nande av prJmärdala från den uppgiftsinsamlande myndigheien.

Riksdaiaförbundei, Svenska dalaföreningen. Svenska civilekonomföreningen och Civilekonomernas riksförbund anser det väsentligt all offenlliga regisier så långt möjligl tillståndsprövas lika rigoröst som privata. Den allmänna opinion som blev upphovet till datainspektionen är ett lungt vägande skäl härför. Av samma orsak och vidare med tanke på det ofta känsliga informationsinne­hållet i register för forskning, vetenskap och statistik är det synnerligen olämpligi med lättnader i tillslåndstvångel för dessa senare register. Mol särbehandling lalar även svårigheten att definiera vud som är atl belrakia som forskning elc. saml svårighelen att klart avgränsa motsvarande register i sig självu.

Frågun om kryptering behundlus uv DALK i förevurande samman­hang. Den kommenteras av bl. a. siaiskoniorei, SCB och riksarkivel.

Siaiskoniorei erinrar om all man gör siora ansirängnjngar på fiera håll för all få säkra och bra rutiner och skydd av regisier i ADB-system. Del arbele som siaiskoniorei har ulfört lillsammans med andra myndigheler och dalaceniraler-däribland dalainspeklionen och slaiisliska cenlralbyrån - har i mångl varil vägledande. Kryptering av regisier är en säkerhelsålgärd som DALK särskili nämner bör komma ifråga i större utsträckning. Staiskonioret har dock i sill arbele kommii lill den uppfallningen atl kryptering inte är någon bra metod alt lösa de säkerhetsproblem DALK lar upp i sill betänkande. Siaiskoniorei fortsätter:

Kryptering uv register kun vuru ett skydd mol utt data avslöjas genom slarv eller vårdslöshet vid datacentralen. Då del gäller försök lill avsiklliga inirång, är krypiering ulan värde om inie nyckeln för att öppna kryplot kan hållas hemlig. Särskilda åtgärder måsle därför vidlas för all skydda nyckeln och för all administrera byle av nycklar saml för all hålla reda på de som används. Dessulom kan man inie bearbeta krypterade data i själva datorn, utan de måsie vid inläsningen dekrypieras till klartext Under bearbetning måsle därför andra säkerhetsåtgärder vidlas. Krypiering av regisier som används ofta kräver således siora exira resurser.

SCB delar DäLK:s uppfattning au slällningslagande lill longiiudinella siudier, avideniifiering och krypiering knappasl är av den an all de bör ullryckligen regleras i dalalagen med de: speciella -om än myckel vikijga -perspekliv denna lag har. SCB föruisäiier atl man även framgent tillämpar nuvurunde praxis som såvitt SCB kan bedöma innebär stor försiklighel för att inte skada långsikliga allmänna och forskningsspecifika informalionsintres-sen. Särskili gäller della ålgärder av typen avideniifiering och förstöring av

Prop. 1978/79:109

150

sådana uppgifter som kan antas vura av betydelse för framtida bearbetningar och undersökningar. Riskerna är annars pålagliga för all vikliga samhällsin-iressen på längre sikl kan vullus oboilig skuda. Del synes SCB lämpligi all under denna övergångstid i stället - såsom också föruiskickas i FAK-rapporien' - i huvudsak förlänga lidsfrister i lillslåndsbeslulen eventuellt i kombinalion med föreskrifter om krypiering. Krypiering såsom iniegriieis-skyddsålgärd bör, såsom också DALK föreslår, kunna ske av regisier som innehåller känsliga uppgifter och som avses bli bevarade under lång lid. SCB förfogar över fulll ulvecklade och prakliskl utprovade metoder och instru­ment för krypteringen. Däremoi bör avideniifiering och förstöring användas endasl i de fall då del framslår som uppenbarl all dessa jniegrilelsskyddsål-gärder inte länder lill framlida skada i form av förlust av värdefull information.

De i FAK-rapporten framlagda förslagen till kryptering och andra åtgärder, avsedda att förebygga s. k. bakvägsideniifiering, bör enligt riksarkivets mening komma lill användning även utanför SCB, och vid behov bör meloderna vidareutvecklas. På denna punkl finner riksarkivel således, atl FAK-rapportens rekommendalioner lämpligen kan ges en mera allmän räckvidd i syfte all vinna ett säkrare skydd för informalionen. Som datainspektionen framhållit kvarstår trots sekretessreglerna risker för bl. a. oavsiktliga utlämnanden. Det skydd, som kan erfordras ulöver sekretesslagstiftningen, bör i försia hand åsladkommas på leknisk väg.

Också humanistiska fåkulieisnäinndcn vid Lunds universilel lar upp frågan om krypiering och anser all dalainspektionen bör bedöma behovei av gallring och krypiering, och alt generella riktlinjer för en samlad bedömning av sådana frågor om möjligt bör utarbetas. Enligt fakultetsnämnden borde kryptering kunna användas i större utsträckning än vad som nu är fallel för all skydda den enskildes integritet särskilt när del gäller regisier som skall arkiveras. I specielll känsliga fall är det önskvärl att krypleringsnyckeln delas upp på fiera personer, så all ingen enskild kan komma åt regislerinnehållei. Ett sådant syslem innebär all inga uppgifier av värde för ev. longitudinella undersökningar förstörs, och det torde samtidigt innebära ell gotl skydd för den enskildes integritet i prakiiken. De ökade koslnader som krypteringstek­niken medför uppvägs enligt fakulietsnämndens mening av att riskerna för missbruk av dalaregister avsevärt reduceras.

Forsknliigsrådsnämnden anför härom:

Tekniker som avideniifiering och krypiering har självfallet stort iniresse i detla sammanhang. Från fiera håll har påpekais all man kan kryplera personnummer och/eller andra lält ideniifierbara dala, så au de kan användas för forskningsändamål ulan missbruk. Prakliskl taget samtliga forskare och forskningsorganisationer lorde sympatisera med all den personliga integri­teten bör skyddas. Del är därför ur forskningssynpunkt välkommet med olika

' SCB:s utretiningsrapport 1976-03-08 Förstöring, avideniifiering och kryptering-integriletsskyddsåtgärder i slatislikproduklionen.

Prop. 1978/79:109

151

former av krypteringar för atl undvika målkonfiikien mellan information om samhällel och del personliga iniegritetsskyddel. FRN noierar specielll all slaiisliska cenlralbyrån har framhållil all krypiering ger eu utomordentligt högt skydd mol obehörigl inirång. Förslag har framförts om all krypterings-teknik skall användas i en siörre omfattning när del gäller register i arkiv. Eftersom krypiering kan vara förknippad med kosinadsökningar-specielli i samband med ofta använda regisier - så är FRN berett att medverka i en diskussion om vilka samhällsdata som bör bevaras för framlida forskning i ell krypierai skick.

Som lidigare har nämnls domineras kommentarerna lill DALK:s resone­mang och slulsaiser i förevarande kapilel av organ med anknyining lill forskningsverksamhet Föruiom yllranden från UHÄ, riksarkivel och ell anial forskningsråd har underremisser avgells av olika fakulieisnämnder, landsarkiv m. fi. Hell nalurligl undersiryks forskningens behov av generösa villkor från alla håll. Inslällningen lill om dalalagen, dalainspeklionen och DALK:s förslag verkligen innebär någon sådan generositet varierar, men grundtonen får sägas vara kritisk.

Bland de frågor som behandlas i mer än enstaka yttranden kan nämnas följande: möjligheter att i tillräcklig ulsiräckning bedriva longiiudinella siudier, atl prövningen av register för forskningsbehov eller i vart fall bedömningen av en undersöknings velenskapliga hall skall undandras dalainspeklionen, all dalainspektionens verksamhei kan innebära censurliknande ingrepp saml all forskarmiljöerna själva väl kan göra de nödvändiga el iska bedömningama. De inslanser som yttrar sig över DäLK:s förslag om ell permanenl samrådsorgan släller sig posiliva lill det.

UHÄ anför:

Användningen av personregisier för forskningsändamål och för slaiisliska ändamål har varil föremål för en livlig diskussion. Utredningen har ingående redovisal denna debait och uttrycker i fiera sammanhang förståelse för forskningens särskilda problem och villkor. Sålunda underslryker ulred­ningen värdel av forskning och slaiislik och vikten av all forskningens frihel och oberoende inte äventyras. Ulredningen framhåller atl datainspektionen bör ta särskild hänsyn lill forskningens behov av atl använda mjukdata och all samkörningar i siörre ulsiräckning än eljesl bör få utföras när velenskap­liga inlressen finns representerade.

UHÄ vill Slarkl understryka viklen av överväganden av della slag. Utredningen förutsätter dock all dalainspeklionen också i fortsällningen från fall lill fall skall bedöma i vad mån del velenskapliga värdel av ell lillämpal regisier kan ha belydelse vid tillståndsgivningen. Ulredningen aklualiserar i sammanhänger frågan om inrätiandei av eii mera permanenl samrådsorgan med förelrädare för dalainspeklionen och forskningen. Fierlalel av de hörda fakulieisnämnderna har lillsiyrki förslagei och även UHÄ vjll förorda all Slaismakierna vidtar ålgärder för all lill dalainspeklionen knyla ell rådgi­vande organ med de av ulredningen föreslagna uppgifterna, i vilka förelrä­dare för högskoleforskningen bereds plals.

Ulredningen har avsluiningsvis i della kapilel framhållil au den forsk­ningsdebatt som föns mer synes gälla forskningens mål och meioder över

Prop. 1978/79:109

152

huvud lägel än den omsländigheien all man numera använderdaiaieknik för vetenskapliga ändamål. Hur den enskildes personliga integritet skall skyddas inom forskningen har sålunda länge diskuterats av forskarna själva och är egentligen inte en fråga som betingas av datatekniken. Del finns därför enligi Ulredningen belydande risker för an deballen blir snedvriden om den sker med den begränsade uigångspunki som dalalagen ulgör. UHÄ inslämmer i della och anser i likhel med ulredningen all frågan om forskningens frihel och oberoende bör prövas i ell bredare perspekliv av slaismakterna i samarbele med företrädare för olika forskningsområden.

Riksarkivel ifrågasätter om del inie finns anledning att vara än mindre reslrikliv vid tillståndsgivning för velenskapliga ändamål än DALK har föreslagil. Kommitténs uttalanden synes enligi arkivei irols sin posiliva kuraklär knappasl innebära någon uppmjukning i förhållande lill nuvarande praxis. Veienskapens fortgående uiveckling, dess siarka fiexibiliiel och siora behov av rörelsefrihei lalar föratt tillståndsprövningen görs mindre reslrikliv än den enligi dalalagens nuvurunde lydelse kun bli. Inle minsl bör del underslrykus, ull samköming ofta uigör eii ofrånkomligi led i dei velenskap­liga arbelel, vars meioder lill sior del bygger på sammanslällning av olika källor, som får komplettera varandra och jämförs eller konfronteras med varandra.

Däremoi släller sig riksarkivel frågande inför den siarka åtskillnad som gjorls - och som närmare diskuterats i betänkandet - mellan forskningsre­gister och administrativa regisier. Som del påpekas i belänkandei används även adminisiraiiva regisier för forsknings- och stalisiikändamål. I själva verkei lorde det finnas anledning all betydligt starkare än som skell framhäva de administrativa registrens grundläggande belydelse för forskningen. Del är lillräckligi all här erinra om register som fastighelsregistret, inskrivningsre­gistret befolkningsregislren, skalieregisirel, arbelsmarknadsverkets och försäkringskassornas regisier, vissa siora medicinska regisier. Fören vid krets av vetenskaper ulgör regisier av denna art ell oundgängligt källmaterial, ulan vilkel ingel klarläggande av den historiska och sociala utvecklingen i vår tid kommer all bli möjligt Från bevarande- och gallringssynpunkl måsie regisiren främsi bedömas efter del värde, informalionen äger för framlida forskning, inie efter regisireis funklion. Över huvud har DALK alllför myckel bortsett från eller underskailai de renl historiska vetenskapernas behov av källmaterial. I synnerhet de mera betydelsefulla adminisiratjva regisiren ulgör komponenter i vikliga hisloriska processer, vilkas spår inle får utplånas. Synpunkten blir än mera vägande i den mån förvaltningen övergår lill lerminalsysiem som medför, au uidala endast i ringa ulsiräckning eller inle alls las ul i klurskrift

Den mest långtgående - men trots del i slorl sett represeniuiiva - kriiiken framförs av samhäUsveienskaptigaJåkutielsnäninden vid Siockholms universi­lel. 1 yilrandel inslämmer ullryckligen Samhällsvelenskapllga fåkiulieis-nämnden vid Lunds universilel och Sveriges sociologförbund. Fakulietsnämn­dens allmänna utgångspunkt vid genomgången av frågorna om forskning i

Prop. 1978/79:109

153

betänkandet har varit all ingen frihet och ingen rättighet kan vara absolul, varken forskningens frihet eller rätten till privatlivets helgd, utun måste vägas mol andra friheter och rättigheter och mol samhällets inlressen. Allu ukiiviieler innebär risker. Ingu risker kun eliminerus hell, uiun ull ukiiviie-lernu ifråga alldeles upphör, vjlkei i sin lur innebär andru risker. Mun kun ha olika uppfattning om var en opiimal eller godlagbar kombinalion av låg risk och rimligt effektiv verksamhet ligger.

Fakullelsnämnden har funnil au DALK avvägl vad den anser vara jnlegrjieiskrav mol vad den anser vara forskningens krav på eu säll som på goda grunder kan förvarnas bli ödesdigert för svensk samhällsvelenskapiig forskning. Inle bara denna forsknings internationella konkurrenskraft och dess förmåga att uppfylla de förplikielser mot det inlernationella forskarsam­hället som våra unika dala innebär ävenlyras. Också dess möjligheler all fullgöra sina skyldigheter mol det svenska samhällel holas. Till dessa skyldigheter räknar nämnden an öka lillgänglig kunskap om dei svenska samhällel och dess förändringar, alt kritiskt studera verksamheien hos myndigheter och institutioner, såväl offenlliga som privala, och allmäni all bidra lill beslulsunderiagel för medborgama och deras vulda represenian­ier.

All samhällsforskningen effeklivi fyller dessa funklioner, bidrar enligi fakullelsnämnden till att främja medborgarnas personliga integritet När kommitténs avvägning innebär, att dalalagens uiformning och lillämpning på ett avgörande säll lillåis hindra forskningen från all fullgöra sina uppgifier, gagnar detta i längden inie heller den personliga iniegrilelen.

Dalalagen infördes, fortsätter nämnden, ulan hänsynslagande till den pruxis som forskarna själva uivecklal för all skydda medverkandes inlegritet Under fiera decennier före dalalagens lillkomsi gjorde forskare inom medicin, samhällsveienskap och humaniora mängder av empiriska under­sökningar om delvis myckel känsliga förhällanden. Undersökningar som byggde på samverkan mellan forskare och undersökningspersoner var möjliga endasl i den utsträckning som forskarna kunde tillvinna sig undersökningspersonernas förtroende. Många undersökningar misslyckades vetenskapligl. Olämpligt ulformade undersökningar utsattes för offenilig krilik av andra forskare men också i massmedia, vilkel då ofta ledde till lågt dellagande. Detla fungerade som en slarkl disciplinerande faktor, vilkel av de flesta forskare ansågs onödiggöra särskilda konlrollinstanser. Många forskare lyckades få upp lill 90 procents dellagande i undersökningar av så känsliga förhållanden som äktenskaplig tillfredsslällelse, sexuellt beteende, skatlemo-ral,egenkriminaliiet, politiska och religiösa förhållningssätt. DALK har-lika lite som lidigare ulredningar-gjort något försök all skaffa sig underlag för all bedöma behovei av lagstiftning och denna lagstiftnings uiformning, genom all undersöka huruvida forskarna missbrukal de förtroenden de fåll. Fakullelsnämnden har icke resurser all på egen hand genomföra en lotal inventering av sådana fall men har sökt uppbåda den kunskap om sådana fall

Prop.1978/79:109

154

som finns inom fakulteten. Trots att det vid del här laget gjorts I 000-ials undersökningar känner fakullelsnämnden ingen svensk undersökning av del slag som numera faller under dalalagen där forskare brulil mol eller inle upprällhållil givna löften om anonymitet och sekreless. Della gäller också molsvarande äldre undersökningar.

Fakuhetsnämnden anser att dalalagen Ibrsämral forskarnas möjligheler att själva skydda de medverkandes iniegriiel genom anonymitet och sekreless, all dalalagen lillämpals så all den innebär censur av forskningens frågesläll­ningar och val av undersökningsmeloder, alt datalagen medfört en kraftig byråkraiisering av forskningsprocessen, all denna byråkraiisering lell lill minskad empirisk forskning och mindre effekliv uibildning i empiriska meioder, sami all dessa verkligen pålagliga nackdelar ej uppvägs av några liknande pålagliga fördelar.

När det gäller försämringen av iniegriieisskyddei anför fakullelsnämnden:

Forskarna kan inle längre på egen hand och med hjälp av den praxis de själva uivecklal i egel iniresse och av eiiska skäl skydda iniervjupersonernas anonymjlel och tillämpa sekreless för lämnade uppgifier om de avser all dalabehandla dem. Del bör kanske klargöras all dalabehandling I sig innebär en anonymisering av uppgifterna i förhållande lill manuell behandling.

Tidigare kunde forskarna på ell myckel belryggande säll gurunleru unonymilel och sekretess till iniervjuude eller på undru sätt medverkunde i slumpmässiga urval. Vilka som ing'ck i ell sådani urvul vur endasl känl av forskarlaget En ålgärd var all avskilja alla idenlileisuppgjfier från inlervju-uppgifterna. Forskarna kunde förhindra all någon ulomsiående fick reda på vilka som deltagit genom all förvara de så avskilda identitelsuppgifterna så all de vid behov (i nödfall) kunde förstöras.

1 och med lillkomslen av dalalagen upphörde den möjlighelen. Datalagen förhindrar ell löfte om anonymilel under forskarens personliga ansvar lill iniervjupersonerna i slumpmässiga urvul. Lugen ivingur forskaren atl hos datainspektionen registrera undersökningen och hela dess innehåll. Ansök­ningarna är offenlliga handlingar hos datainspektionen. Della är en försäm­ring av det iniegrileisskydd som den individuella forskuren kunde guruntera intervjupersonerna före dalalagen.

Forskare och inslanser med många forsknings- och slalislikregisler tvingas nu av dalalagen all upprätta ett cenirali regisier med uppgift om i vilka olika undersökningar en individ eveniuelli ingår. Sådana regisier har ingen forskningsmässig molivering och ökar riskerna all enskilda individer i urvalsundersökningar kan spåras, där deras deltagande tidigare vur anonymt

Tidigare kunde forskarna se lill all ingen utomstående hade tillträde till register med uppgifterna. Au dalainspeklionen nu genom lagen har lilliräde till registren är naluriigtvis ingel problem i normulu fall. För vissa typer uv uppgifter och för vissu lyper uv undersökningspersoner uppfullas emellerlid också datainspektionens tillträdesräll läll som en ökad risk i förhållande lill när endasl forskaren själv hade lilliräde. Denna ökade risk är akluell när undersökningen innefattar personer som är rädda för varje myndighelskon-takt (ex. invandrare som fruktar för sitt uppehållstillstånd, förtidspensionärer som tror att pensionen kan bli indragen) saml kända personer eller personer i

Prop. 1978/79:109

155

särskilt ansvarig ställning. Typer av uppgifter där datainspektionens lilllrä-desräll medför ökad upplevd risk i förhållande lill när endasl forskaren har lilliräde gäller i.ex. skaltemoral, självdeklarerad brottslighet, uppgift om "extrema" politiska förhållningssätt, uppgifterom dellagande i vissa typer av poliiiska akliviieier saml vissa lyper av organisalionsmedlemskap.

När del gäller konsekvenserna för forskningens frihel hävdar fakullelsnämnden all de direkia ingripanden som dalainspeklionen gjort har censuringripandenas alla karakiärisiika. Seu i den totala samhällsforsk­ningens perspektiv är det naturligtvis fråga om detaljer vilka, som all censur, präglas av godtycklighet. Som alla censuringripanden får emellertid också dessa effekier genom all gränser för forskningens frihet sätts upp. Inte minsi klargör de all hoiei om ingripanden är reellt och beroende av politiska konjunkturer. När därtill lidsbegränsade tillstånd blivit regel i dalainspektio­nens utlåtanden får detta potentiellt mycket allvariigaeffekter för kontrover­siella projekt. De lidsbegränsade tillstånden innebär uu forskure som investerar kanske hela sill akliva forskurliv i en långvurig och dyrbar dalainsamling kan ivingas lill anpassningar inför hol om all undersökningen kan avbryias - hol som inle ens behöver vara reella för all få skadliga följder.

Vad beträffar by råk raliseringen av forskningen uttalar fakul­lelsnämnden bl. a.:

All upprätta en ansökan till dalainspeklionen tar i normalfallet en vecka för en kvalificerad forskare. Del är fråga om all sälla sig in i en ganska komplicerad laglexl och skaffa fram dokumeniaiion som ofta inie är forskningsmässigl moiiverad. Enbarl forskarnas arbele med all upprätta ansökningshandlingar i anledning av dalalagen lorde hittills molsvara upp lill 30-40 manårs arbele av myckel kvalificerad personal. Dänill kommer datainspektionens arbete med registrering saml handläggning, varvid besluiel i minsi 99 fall av 100 är ingen ålgärd. Denna verksamhei uppfyller samiliga krilerier i begreppei byråkrati även om datainspektionens verk­samhet hiltills inte uppmärksammats från denna synpunkt i den offenlliga deballen, där del råder poliiisk enighel om alt en minskning av byråkratin i samhällel är önskvärd och nödvändig.

Fakullelsnämnden lillsiyrker införandel av eil samrådsorgan såsom DALK föreslår. Nämnden delar givelvis kommitténs uppfattning all inom den nuvarande datalagen upprättande och användning av personregisier för forskning och slaiislik bör bedömas mindre reslrikiivt än upprättande och användning av sådana regisier för andru ändumål. Nämnden vill gärna lolka kommitténs uttalanden därvidlag som en anvisning om minskad restrikli­viiel gentemot forskningen. En sådan uppmjukning inom den nuvarande dalalagens ram äremellerlid inte lillräcklig. Samhällsforskare har .sedan liera år klargjort hur problemen med datalagstiftningen kan lösas. Lösningen bör bygga på en distinktion mellan administraiivu regisier och regisier för forsknings- och sluiistikändamål. Endasl regisier som ulesluiande används lör forskningsändamål skull undunlus från duiuinspekiionens prövning. Ell

Prop. 1978/79:109

156

udminisirulivi regisier kun inle undunlus från dutuinspekiionens prövning bura därför utt del dessulom unvänds för forsknings- och siuiisiikändu­mål.

Enligt fukulteisnämndens bestämdu uppfuttning bör ulltså register som uteslutande används för forskningsändamål hell undanlas från datainspek­tionens prövning. Dalainspeklionen skall däremoi enligt fakullelsnämnden behålla funklionen atl uigöra klagoinstans för personer som eventuellt blivit felaktigt behandlade i forskningssammanhang. En sådan instans bör finnas och vara fristående från forskarkollektivet Datainspektionen skall ha tilllräde lill forskningsregister endast när det gäller uppgifter om person som vänt sig till inspekiionen med klagomål. Dalainspeklionen skall som nu kunna utdöma skadestånd. För all dalainspeklionen skall kunna fullgöra uppgiften som klagoinstans och kunna kontrollera att skillnaden mellan forskningsregisier och beslutsregister upprätthålls, är det sannolikt nödvän­digt att regisiren anmäls lill inspektionen i någon form. Behov och kostnader för ett sådant anmälningsförfarande måsle dock vägas mol de nackdelar som lidigare anförts.

Arbelsgruppen för ADB och juridik vid Siockholms universilel framhåller all del är en brisl all DALK inie ullryckligen diskuierai den molsäiining som föreligger mellan samhälisforskarnas och daiainspekiionens uppfattning om vad som är inirång i personlig iniegriiel. Enligi arbetsgruppen har represen­tanter för samhällsforskningen vilka yitral sig i frågan vanligen utgått från att registrering och bearbetning av uppgifter för siatisliskt-velenskapliga ändamål inte kan medföra intrång i personlig inlegritel om inle uppgifierna anlingen läcker ut eller, trots den stalisliska bearbeiningen, kan identifieras såsom avseende vissa individer. Från denna utgångspunkt kommer enligt arbelsgruppen många av de föreskrifiersom inspektionen meddelat rörande forskningsregister och utnyttjande av offenlliga regisier för velenskapligl arbele all le sig som uislag av överdrivna säkerhetskrav eller t o. m. misslro mol forskarens avsikter. Man kan emellerlid enligt arbelsgruppen ur belänkandei ulläsa all dalainspektionen lill grund för sina beslul har lagl en uppfattning, enligt vilken inirång i personlig iniegriiel kan uppstå genom blotta insamlingen och registreringen av persondata även om risk saknas för atl uppgifier som kan hänföras lill särskilda individer kan komma lill uiomsiåendes kännedom. Della förefaller gälla Jnie bara för särskili känsliga uppgifter utan även för lill synes banala uppgifier. Genom all DALK inie Ullryckligen djskuierar denna molsäiining och del berälligade i de mouaiia synsätten - ehuru kommittén i slorl sett förefaller ansluia sig lill den uppfattning som dalainspeklionen lillämpal i sin praxis - har diskussionen av dalalagens förhållande lill forskning och sialisljkproduklion blivit lidande. Enligt arbeisgruppens mening är del påkallal att problemkomplexet blir föremål för ingående analys i slället för atl, som DALK gjort, uttala all moisäiiningen mellan daiainspekiionens verksamhei och iniressei av en fri och obunden forskning är lill stor del skenbar (sid. 192). I sammanhanget

Prop. 1978/79:109

157

framhölls också atl datainspektionen i sin praxis och nu även D.ALK i sin framställning har last slorl avseende vid den regel .som finns i 3 i; andra siycket dalalagen, enligt vilken vid bedömning av om oiillbörljgl inirång i personlig integritet kan uppkomma skall beaktas den inställning lill registret som föreligger eller kan antagas föreligga hos dem som kan komma au registreras. Denna enligi sin lydelse myckel vittgående regel infördes genom propositionen med en myckel kortfattad motivering som närmasi ger inlryckel all del varil förhållundcna vid s. k. selekliv direklreklum som Ibrunleii regeln (se prop. 1973:33, sid. 95 f). Dennu regel synes ha fåll en ofta utslagsgivande belydelse för daiainspekiionens bedömning av forskningsre­gisier. Skulle man till fullo tillämpa regeln skulle infiylandet på samhälls­forskningen bli högst betydande, eftersom del är myckel möjligl all de regislrerades inslällning påverkas av om resullalei av den ifrågasatta velenskapliga undersökningen överenssiämmer med deras känslor och inlressen eller ej. Enligi arbeisgruppens mening kan man inle på ell lillfredssiällande säll klariägga datalagens lillämpning på forskningsregister och bearbetning av myndighelers regisier lor vetenskapliga ändamål uian all noggranl analysera ifrågavarande beslämmelse, särskili i ljuset av dess lillkomslhisloria.

Humanisiisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådel (HSFR) finner DALK:s redovisning av daiainspekiionens erfarenheter och praxis mindre överty­gande. Här finns visseriigen många inlressanta och riktiga enskildheter. Men framslällningen synes målad i väl ljusa färger och undervärdera de svårig­heler. som dalalagen medfört för forskarna och som datainspektionen är underkunnig om. Upprepade gånger framhålls all endasl en ansökan avslagils hell och noga belönas hur fiexibel inspekiionen varil i sina relalioner lill dem som sökt tillstånd. Om de prejudicerande verkningarna på forskarnas beteende av avslag och förelagna ändringar i enkälformulär sägs däremoi föga.

Forskningsrådel fortsätter:

HSFR finner del uppenbarl att DALK:s ställningstagande inle är ägnal alt stilla den berättigade oro som forskare vid universitet och andra högskolor känl alltsedan datalagens tillkomst Del skall visserligen klarl framhållas alt datainspektionen efterhand lagit betydligt siörre hänsyn till forskarnas synpunkter än vad fallel vur i ell inledningsskede. Mångu meningsskiljuk-tigheler har kunnat övervinnas genom diskussioner och inte sällan har tidsutdräkten kunnai minskus genom all de generella grundreglerna lilläm­pals mindre strängt ifråga om forskningsregisier. Men häremol måste ställas den "anpassning" som skett bland forskarna: undvikande av frågeslällningar som kräver "känsliga" dala, val av sämre meioder för all slippa ADB-analyser osv.

I sion sett är forskarna beroende av välvilja från daiainspekiionens sida: pruxis är i många fall osäker eller för den enskilde forskuren obekunt Furhågor för ull osukkunnigi infiytande skall göru sig gällunde vid bedöm­ningen av ell regislers inomveienskapligu relevuns är vurken ovunligu eller oberättigade.

Prop. 1978/79:109

158

Det kan slarkl ifrågasättas om dalainspeklionen har möjlighet att med nuvarande ordning på ett tillfredsställande säll utföra de vetenskapliga bedömningar av projeki som kan komma all spela en väsenilig roll. Ulredningen avvisar tanken på all förse dalainspektionens styrelse med ytterligare företrädare för slaiislik och velenskaplig forskning. Likaså avvisas idén om ell mera formaliseral remissförfarande lör ull säkru kompeleni velenskaplig sakbedömning. HSFR är inie övertygat om alt de anförda argumenten mol sådana lösningar är tillräckliga. Ytterligare överväganden på denna punkl förefaller naturliga.

DALK säller avslutningsvis in frågan om forskningens och sialisiikpro-dukiionens villkor i eu bredare sammanhang än del som uvgränsus uv duiulugen och dithörunde problem. Tanken väcks på eii mera permanent samarbetsorgan mellan duluinspeklionen och föreirudure för forskning och siulislikprodukljon där övcrläggningur i gemensummu ämnen kunde föras. HSFR finner denna idé beakiansvärd. Enligi rådels mening skulle ett sådani organ uigöra ett nalurligl forum för diskussioner bl. a. om riktlinjer för lillämpningen av datalagens bestämmelser,om ulformningen av eiiska regler och om principerna förden allmänna avvägningen mellan kunskapsintresse och individens iniegrileisskydd.

Juridiska fakullelsnämnden vid Stockholms universilel framhåller viklen av att datainspektionen lar särskild hänsyn lill forskningens behov av alt använda mjukdata, dvs. uppgifter av värderande nalur, och att samkörningar i större utsträckning än eljesl bör få utföras när vetenskapliga inlressen finns med i bilden. Forskning i här aktuella sammanhang kan inte likställas med administrativa verksamheier, vilka innebär all uppmärksamhelen riklas mot enstaka individer och att dala utnyttjas för beslutsfallande som direkt berör dessa. Forskning som utnyttjar registerdata och producerar resultat av statistisk nalur ulgör inte samma slags risk för de registrerade som individinriktad administrativ regisieranvändning. Man måsle vidare accep­lera all det vid forskning ofta är svårt att på förhand exakt ange registerän­damålet, dvs. för vilka syften data skall utnyttjas och vilka de förväntade resultaten är. I många situationer måsle forskning ha karaklär av pilotstudier av idésökande och problemformulerande art För rättsvetenskapens del finns särskild anledning all framhålla viklen av all databanker i domstolsväsendet och administration hålls tillgängliga för forskning även om de ger vissa möjligheteralt söka på personnamn och liknande; del gäller f n. bland annal rätlsfallsdatabanker. Skyddel för individer bör i sådana sammanhang i första hand ordnas genom spärrar mol okontrollerad sökning med individrelalerade sökvillkor eller avideniifiering i alla de sammanhang där personnamn o. d. i och för sig inle behövs. Trots den förståelse som DALK visar för forskningens behov ifrågasätter fakullelsnämnden om inte utredningen om skadeverk­ningar för forskningens del av långtgående krav på iniegrileisskydd borde förts mer på djupel. Del kan inle uteslutas att generella problem uppkommer såviti gäller användningen av vissa meioder och att forskningen drivs bort från vissa fält där kunskaper i och för sig är angelägna.

Fakullelsnämnden fortsätter:

Prop. 1978/79:109

159

DALK föruisäiier alt dalainspektionen också i Ibrlsäliningcn från läll till fall skall bedöma i vad mån del vetenskapliga värdet uv eii lillumnui regisier kan hu belydelse vid lillsiåndsgivningen. Dalainspeklionen skall med andra ord tu ställning lill Ibrskningsprojekis syfte, de meioder som föruisuiis bli använda och allernuliva meioder, Ibrhullundei lill forsknjngslugei, möjljghe-icrnu lill velenskupliga framsteg o. s. v. Man kan slälla frågan om dulain­speklionen f n. kan utföra bedömningar av dellu slag på ell säu som är ägnal ull inge förtroende hos Ibrskarsumfundet. Här uktuuliserus vud DALK benämner "Ibrmulisering UV kraven på velenskaplig sakbedömning". DALK nämner i delta sammanhung möjlighelen alt förstärka datainspektionens Slyrelse med ytterligare förelrädare för forsknings- och siuiislikområdel och ull slälla upp kruv på obligatoriskt yllrande från lämpligt veienskupligi orgun. Bådu möjligheterna avvisas av DALK. Fakultetsnämnden vill emellerljd framställu önskemålet att de övervägs närmare. 1 synnerhei vill fakultets­nämnden framhålla all del är angelägel all dalainspektionens styrelse i framliden förstärks med ålminsione en ledamol med velenskaplig kompe­lens och erfarenhel av forskningsfrågor. Detta skulle slamma väl överens med den cenlrala roll datainspektionen spelar på samhällsforskningens område.

Juridiska fäkulteisnämndcn vid Uppsala universilel, som finner det vara från principiell synpunki mindre lyckligt atl unvisningur om tillämpningen uv gällunde regler lämnas i den form DALK har gjort (]fr. justjlieulskolleis yttrande 1976/77:15), förordar dels att j 4 5 datalagen inläs ett uiiryckligl omnämnande av velenskaplig forskning såsom exempel på sådana särskilda skäl som avses i stadgandet, dels aii slaismakierna vidtar ålgärder för an lill dalainspeklionen knyia eii rådgivande organ med de av DALK föreslagna uppgifterna i vjlka forskningens förelrädare bereds plals.

Stockholms kommuns stadsarkiv, slulligen, lar upp socialforskningens villkor. DALK redovisar den oro som från denna forsknings sida kommit till uttryck i anledning av de hinder datainspektionen lägger i dess väg. Mol bakgrund av den långsiklsmoiiverade forskningens alldeles exisieniiella belydelse för samhällel är del anmärkningsvärt all DALK lar så läll på denna oro. Uppenbart är all forskningen måsle lillförsäkras hell andra och bälire villkor än dem dalalagen och inspekiionen nu skänker. Enligt kontrollen över dess regisier bör resilösi fiyttas från datainspektionen lill forskningens egna eliknämnder. Insikten om nödvändigheten härav bör spridas till politiker och allmänhet medelst hearings i riksdag och massmedier med dellagande av forskare och samhällsbyggare, på längre sikl genom kursverksamhet i bildningsförbundens regi. Del gäller an icke låla ell näslan epidemiskl iniegrjieishysieri ohämmai sprida sig med deslrukliva följder för den jnformaljonsbas varpå den kommande generalionens Sverige skall byggas.

Prop. 1978/79:109

160

13 Direktreklam och annat utnyttjande av datorlagrade personupp­gifter för kommersiellt bruk

DALK:s överväganden och slulsaiser har i huvudsak godlagils eller lämnals utan erinran i remissyttrandena.

DäLK:s 

uppfattning har emellertid kritiserats - i första hand av organi­sationer inom direklreklambranschen m. m., bl. a. Svenska direkireklamför-eningen (SDF) - men även av t ex. näringsfriheisombudsmannen (NO) och arbelsgruppen för ADB och juridik vid Siockholms universiiet. JO har invänd­ningar av principiell natur med anknyining till offeniligheisprincipen.

Hovränen för Väsira Sverige delar kommitténs uppfattning om all den enskilde skall kunna anmäla lill SPAR all han inle önskar förekomma i samband med uttag ur registret för direktadresserad reklam. En regel med sådani innehåll bör ingå i den författning angående SPAR som kommittén förordal. Med hänsyn till den oro och irritation som finns beträffande direktadresserad reklam är del enligt hovrällens mening angelägel all informaiion om den lilliänkia regeln når ul lill allmänheien. Del är också angelägel au dalainspeklionen upprätthåller sin nuvarande praxis beiräf­fande föreskrifter för ulsändare av direkireklam om skyldighei all underrätta mottagaren varifrån uppgifterna hämtats saml om att den enskilde kan anmäla all han inte önskar ytterligare direkireklam och lill vem sådan anmälan skall göras.

Konsumeniverkei, som har handlagt ell fierial ärenden angående direktre­klam, har kunnat konstatera att denna reklamform ofta uppfattas som ett otillbörligt inlegritelsinlrång av många människor. Även av belänkandet framgår all motståndet mol kommersiellt utnyttjande av ADB-register är slorl. I en redovisad undersökning (s. 203) har 93 procent av de tillfrågade förklarat sig vara emot all personuppgifter inom folkbokföringen förs över lill reklamföretag. De olägenheier som för närvarande är förenade med ADB-baserad direktreklam beror i många fall på all de regisier som används inle hålls tillräckligt aktuella. En ytterligare nackdel för en enskild, som inte vill erhålla direktreklam, är atl hänvändelse idag måsle ske lill fiera regisier. En sådan hänvändelse beakias därvid hos vissa register försl efter fiera månader. Genom att i princip göra SPAR ull dei enda befolkningsregislrel sami även i övrjgl ge SPAR den uiformning DALK föreslagil, finner verkei all nu berörda olägenheier med ADB-baserad direkireklam kan mildras. Konsu­meniverkei tillslyrker således att datalagen ändras i della hänseende. I deiia sammanhang understryker verket vikten av att DALK under näsia eiapp överväger vilka regler som mer slulgiliigl behövs för all lillfredssiällande hindra ett oönskat utnyttjande av personuppgifter för rent kommersiella syften.

RR Ksom är ceniral myndighei inom området för taxor och avgifier beionar särskili belydelsen av aii kosinadskonsekvenserna av del kommersiella

Prop. 1978/79:109

161

utnyttjandet av offentlighetsprincipen beakias i del Ibrtsatla uiredningsarbe­lel. JO anför beiräfiände ofiéntlighetsprincipen följande:

Kommitténs förslag innebär, .så som jag uppfattat det, alt de som önskar uttag urfolkbokföringsregjsieroch luxeringsregister i form uv adresseiikeiier skall hänvisas lill SPAR. Den rällsliga grunden för en sådan ordning skulle vuru besiämmelser i den förfutlning som reglerur SPAR. Dennu ordning innebur enligi kommiiiéns mening inte någon inskränkning i ofiéntlighets­principen.

Jug kun så lillvidu delu kommitténs uppfuttning utt även jag menar an den föreslagna ordningen förmdli inle skulle innebära någon inskränkning i iryckfriheisförordningens besiämmelser. Förslagei innebär dock otvivelak­ligl eu försök all genom författning av lägre valör fakiiski inskränka en i grundlag fasllagd rättighet Förslaget inger mig därför betänkligheter och jag kan inle tillstyrka alt förslaget genomförs.

Jag kan i och försig väl forslade invändningarsom finns mol all uppgifter i offenlliga regisier används för direkireklam. Om sådana invändningar anses lillräckligi lungl vägande bör della leda lill förslagom ändring i iryekfrihels­förordningen.

Några inslanser lar upp bl. a. frågan om regleringen av ullag för kommer­siella ändamål på sikl.

Dalainspeklionen anser atl den direkladresserade reklamen ligger såväl inom del fäll som omfattas av dalalagen som inom del konsumenlräiisliga laliei. Dalainspeklionen har mön så massiva yttringar från allmänheten med synpunkter på direktreklamen all det inte finns någon tvekan om all inlegrjieisskyddande ålgärder är befogade. Sådana ålgärder bör giveivis om möjligl slå i samklang med ålgärder som vidlas av de myndigheter som utövar sumhälleis konsumentskydd. Fleru uv de redun vidtagna åtgärdema är sådana an de kan moliveras både från dalalagens och marknadsföringslagens (1975:1418)syften. Deiiaär naluriigl med lanke på att båda lagarna syftar lill all vissa eliska normer för verksamheten skall iakttas.

Inspektionen anför vidare:

Parallellt med arbetet inom dalainspektionen pågår diskussioner med konsumentverket och konsumentombudsmannen som syftar till att 11 fram riktlinjer för hur direktreklamfrågorna skall hanteras av myndigheterna. I del sammanhanget har bl. a. lagits upp frågan om att förbjuda atl direktreklam riklas lill den som är under 16 år. All dra upp en sådan gräns kan ha ell värde från såväl marknadsföringselisk som från iniegriieisskyddssynpunki.

1 sammanhanget bör också den lekniska uivecklingen på områdel beakias. Här kan som exempel anföras all det numera är lekniskl möjligl all ersätta adressetiketter med direklskrift på försändelse med bläckslråleapparatur såsom utdaia från datamedium.

DALK väcker tanken om all införa en särskild direktreklamlag. Enligt datainspektionens uppfattning finns f. n. inle behov av en sådan lag. Dalalagen och marknadsföringslagen ger nöjaktigt lagslöd förde ingripanden som enligt hittillsvarande erfarenheter behövs. Man bör enligi daiainspek-

1

1  Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 109

Prop. 1978/79:109

162

lionen istället sträva efter så generellu regler som möjligl när del gäller iniegritetsskyddel. Duluinspeklionen ålerkommer lill hiihörunde frågor i sumbund med synpunkier på en personregisierlug.

UHÅ upplyser utt såväl myndighelens egel regisier som de lokala sluderanderegisiren har blivit föremål för ett betydande iniresse för kommer­siella uttag av framför allt adressuppgifter. UHÄ anser delta uradministrativ synpunkt betungande för myndighelerna men också myckel belänkligl ur inlegritelssynpunkl. Sådana ullag syftar inle lill all främja något av de intressen som motiverur offentlighetsprincipen, nämligen ett frill menings­utbyte och en allsidig upplysning. UHÄ anser atl inskränkning i den nu föreliggande rälien lill massuiiag behöver göras och emotser med iniresse utredningens kommande överväganden i denna fråga. Ulredningens nu lagda förslag atl i göriigasle mån söka slyra över framsiällningar om kommersiella massuiiag till SPAR är i och för sig tilltalande men lär knappasl lösa högskolesektorns problem.

AMS påminner om att man i sill yttrande över departemenlspromemorian Handlingssekreless och tystnadsplikt (Ds Ju 1977:1 och 11) log upp frågan om direktreklam som sänds ut med hjälp av uppgifier ur styrelsens skyddsom-budsregisler. Många skyddsombud har upplevt denna reklamuisändning som besvärande. Reklamulsändningen har också i vissa fall lett till au viktiga meddelanden om arbetarskyddet som sänts lill skyddsombuden från arbets­marknadens parter eller arbelarskyddsmyndigheierna inle uppmärksam­mats. Från fackligt håll har med skärpa framhållits att del nuvarande förhållandet i della avseende är oacceptabelt Önskemål har förts fram att man genom lagändring skall åsiadkomma att skyddsombudens namn och adresser inle flr lämnas ut till andra än berörda fackliga myndigheter och fackliga organisationer eller av dem inrättade organ. Kommitténs förslag innebär i detta avseende inle någon förändring. Enligt styrelsens uppfattning ärdet nödvändigt atl man underdel fortsatta arbelel med dalalagstiftningen överväger ålgärder för att lösa della problem.

LO bekräftar della och anför all de som väljs som fackliga förtroendemän utsätts för en stor mängd direktreklam. LO instämmer med DALK i att det finns behov av atl ureda om och hur bl. a. offentlighetsprincipen ska få användas för kommersiella syften.

Länsstyrelsen i Stockholms län erinrar om atl man i olika yllranden har framförl slark krilik moi all personuppgifter ur länsstyrelsens personband utnyttjas för direktreklam och andra kommersiella ändamål, vilkel länssty­relsen själv, inom offentlighetsprincipens ram, tvingas medverka lill. Läns­styrelsen förstår den oro och osäkerhei allmänheten måste känna, när man nästan dagligen upplever all länsstyrelsen och andra myndigheter-som man uppfattar det hämnings- och ansvarslöst - säljer uppgifter som är insamlade för myndighetens egen verksamhei till privala företag som utnyttjar uppgifierna i renl kommersiellt syfte. Länsstyrelsen anser del angeläget att det kommersiella utnyttjandet av allmänna regisier diskuleras redan i della

Prop. 1978/79:109

163

sammanhang även om frågan närmast hör lill nästa etapp i utredningen. I betänkandet pekar DALK på några möjligheler som finns redan nu atl begränsa möjlighelerna alt fritt förfoga över offentliga uppgiftei" för kommer­siellt utnyttjande. DALK nämner SPAR och den möjlighel som dalainspek­lionen numera har all med slöd av 2 kap. 3 § andra stycket iryekfrihelsför­ordningen och 6 § dalalagen förbjuda regisieransvarig myndighei atl använda vissa söknycklar eller annars la ul viss informaiion. En nackdel med denna möjlighet är atl ett förbud atl använda en viss söknyckel inle bara förhindrar den form av ullag man vill nå med förbudel utan också samiidigi kan försvåra den verksamhei inom vilken regisirel används. Ell i och för sig önskvärl förbud blir därmed omöjligl all ulföra.

Länssiyrelsen anser all del inle kan vara omöjligl alt förena de krav den enskilde har rätl atl slälla på ell skydd i sill privatliv och för sin integritet mol obehörigl och skadligt användande med allmänhelens rätl till full insyn i förvaltningen. Enligt länsstyrelsen är delta en angelägen fråga atl lösa i det fortsatta utredningsarbetet inom DALK och vid en fortsall översyn av offenllighetslagsliftningen. I avvaklan härpå bör datainspektionen på olika sätt kunna verka för alt de regisieransvariga myndighetema förbättrar och utökar sin information om registrens innehåll och användning. Både i samband med att uppgifter som skall registreras i ADB-register insamlas från allmänheten och i samband med atl olika produkter från regisiren skickas lill allmänheten bör de registeransvariga myndigheterna åläggas en skyldighet alt informera om hur uppgifterna används och är tillgängliga för offentlig­heten. Så bör för informaiion om folkbokförings- och skatteregistren kunna utnyttjas broschyren Dags atl deklarera och/eller särskild folder som bifogas de debetsedlar på slutlig och preliminär skatt som åriigen går ul lill samtliga skattskyldiga.

Också SPN tar upp behovet av information och nämner all del genom undersökningar och på andra sätt har fastslagits atl allmänhelens inslällning lill direkireklam generelli sett är lämligen negativ, men att inslällningen lill olika former av direktreklam varierar. Undersökningar har visal alt broschyrer och kalaloger från stal och kommun mottas positivt även av dem som på en allmän fråga är negativa till direktreklam.

Nämnden fortsätter:

De myndigheler som har ell informationsansvar gentemol medborgarna utnyttjar ofta skriftlig informaiion. En belydande del av den samhällsinfor­mation som ges ul går direkl lill medborgama genom broschyrer, faktablad, kataloger och andra tryckta medier. Det är naluriigtvis av största vikt all medborgarna kan nås genom de identifierings- och distributionssystem som finns. En nyansering och precisering av direkireklumbegreppel är därför nödvändig. Registeruppbyggnaden och lagsiiftningen bör med hänsyn härtill anpassas så all hinder för bl. a. en nödvändig samhällsinformation inle skapas.

NSI är inne på liknande frågor och anser alt del behövs en slagkraftig information om SPAR, eftersom kund- och medlemsvärvning i framliden i

Prop. 1978/79:109

164

de fiesia fall kommeratt baseras på det registret. Information kan exempelvis meddelas genom en folder som bifogas deklarationsblanketterna. På så vis får deklaranterna kännedom om för vilka andra ändamål utöver taxering uppgifterna kommeratt användas. Genom en särskild kryssruta på deklara­tionsblanketten kan de som inte önskar erhålla direktreklam markera detta. Härutöver bör föreskrifter utfärdas alt de som sänder ul direktreklam baserad på andra regisier än SPAR underrättar mollagaren varifrån uppgifterna hämtats. Fömtsatt att övriga regisier ger samma möjlighel som SPAR alt markera att direktreklam inte önskas skulle samtliga som nu flr men inte önskar erhålla reklam kunna anmäla della. Del bör också komma lill allmänhelens kännedom alt datainspektionen har en förleckning "Personre­gister i Sverige" som innehåller adress och telefonnummer till de register­ansvariga. Kostnaderna och de administrativa problemen begränsas genom detta förfarande.

Byråkratiutredningen anser att i avvaklan på DäLK:s prövning i niisia utredningsetapp av datoriseringens effekier på offentlighetsprincipen allmänheten bör informeras om möjligheten att genom anmälan till register-ansvarig slippa direktreklam.

Enligt TCO:s uppfattning lalar starka skäl för att uttag från offentliga register för kommersiella syften bör tillåtas i minsta möjliga ulsiräckning. TCO är medveten om de prakliska och principiella fakiorer som är förenade med en restriktivitet i fråga om ullag för kommersiella syften. Offentlighets­principen kan tolkas så atl en myndighei är skyldig aii tillhandahålla offenlliga uppgifter ulan all efterforska sökandes syften. Massuiiag för kommersiella syften kan dock knappasl sägas främja någoi av de inlressen som nämns i tryckfrihetsförordningens programförklaring när del gäller offentlighetsprincipen, nämligen ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning. Syftet med offentlighetsprincipen är också alt slärka medbor­garnas möjligheler till insyn och kontroll av den offenlliga verksamheien. Del kan inie vara rimligi all dess vällovliga syften utnyttjas för ullag, som sker i helt andra syften. Medborgarnas villighet atl tillhandahålla personupp­gifter kan försvagasomde uppgifter som insamlas utnyttjas för kommersiella syften.

TCO noierar att de restriktioner offentlighetsprincipen kan innebära skall bli föremål för mer precisa överväganden inom ramen för DäLK:s fortsatta arbele. TCO anser att delta arbete bör inriklas mot att undersöka förutsätt­ningarna för ett förbud mot uttag ur offenlliga register för kommersiella syften. TCO instämmer i kommitténs påpekande atl det finns skäl alt överväga en utredning om direkireklamens mål och meioder. Den ökade daiorjseringen och behovei av reslriktiviiel i kommersiella sammanhang får dock inle innebära att offeniligheisprincipen urholkas. För massmedia har redan ökade svårigheter noterats vad gäller möjlighelerna all få fram nödvändiga uppgifter från myndighelerna. TCO föreslår därför all DALK i sitt  forlsatta arbeie  uireder  hur och   i   vilken   ulsiräckning  dalalagrad

Prop. 1978/79:109

165

informaiion skall kunna göras lillgänglig för allmänheten. Det är särskilt angelägel all förhindra en selekliv direktreklam som inriktas på särskilt utsatta grupper i samhällel. Exempelvis bör en seleklering inte kunna ske på sådani säll all kommersiella budskap direkl kan riklas lill ungdomar under viss ålder.

TCO anför vidare atl oavsell de restriktioner offentlighetsprincipen kan slälla del redan nu bör vara möjligl all lagstifta om förbud au föra regisier för kommersiella syften. DALK:s förslag all SPAR:s ställning ytterligare bör stärkas gör del än mer motiverat att regisier för kommersiella syften (med undanlag för renodlade kundregister) inte längre bör få föras.

Pressens samarbetsnämnd (?uh\icisik\ubhen. Svenska journalistförbundet och Svenska tidningsuigivareföreningen) delar DALK:s uppfattning om att massuttag av personuppgifter för direktreklamändamål egenlligen är delsamma som atl åka snålskjuts på offentligheten. Samarbetsnämnden vill emellertid slarkl underslryka alt man vid en lösning av denna fråga inle flr åsidosätta principen all myndighetema är skyldiga atl tillhandahålla offenl­liga uppgifter utan att efterforska sökandens syfte. Det är nämndens förhoppning att DALK vid sin fortsatta utredning av frågan om försäljning av daloriagrade personuppgifter för kommersiellt bruk skall kunna hitta en lösning som å ena sidan lillgodoser pressens behov av snabbare lillgång lill daloriagrade uppgifter för redaklionelll bruk och å andra sidan bibehåller eller skärper den restriktiva praxis som f n. tillämpas vid massuttag av person­uppgifter för kommersiellt ändamål.

Ett antal remissinstanser är mer kritiska till DäLK:s

hållning i frågan om uttag för direktreklam. Hit hör A'0. Arbelsgruppen för ADB och juridik vid Siockholms universiiet. Svenska sparbanksföreningen samt olika organisationer med anknyining lill näringslivet

A'0 pekar på alt det i DALK:s betänkande har framhållits atl kriiiken mot direktreklam riktar sig inte sä mycket mot företeelsen som sådan som mol reklambudskapels innehåll och atl detla faller utanför den egenlliga frågan om inlegritelsinlrång enligt datalagen. DALK har i sammanhanget anfört att del med hänsyn till deballen i ämnel kan finnas skäl all överväga en närmare uiredning i särskild ordning om direkireklamens mål och meioder loiall sett Som framhålls i betänkandet övervakas emellerlid direktreklamens innehåll av konsumentombudsmannen enligt bl. a. marknadsföringslagen, och eliska regler har utarbetats och antagits inom branschen. Någon särskild uiredning om direktreklamen synes därför inle erforderlig och NO vill, även med tanke på det angelägna i alt vara sparsam med del allmännas resurser, avstyrka en sådan uiredning.

NO uttalar vidare:

Värdel av direktreklam från allmän konkurrenssynpunkt är svårt atl säkert uppskatta. Del lorde variera mellan olika branscher och synes ofta nog vuru murginellt Som frumhållils av organisaiioner inom direklreklambranschen torde dock direkreklamen i många fall vara ell vikligl marknadsföringsin-

Prop. 1978/79:109

166

slrumeni för posiorderhandel och andra företag som inle viu butiker eller på andra säll kan slå i direktkontakt med sinu kunder. Eftersom dessulom direkreklamens innehåll som redan nämnls övervakas av KO, är det enligt NO:s mening angeläget atl de ytterligare begränsningar i användningen av della reklammedium som kan komma all föreslås i näsia eiapp av Ulredningen inle går längre än som kan anses nödvändigi för all i rimlig ulsiräckning beakta behovei att skydda den personliga integriteten.

Arbelsgruppen för ADB och juridik vid Siockholms universilel anser atl del är angeläget all i det fortsatta utredningsarbetet bl.a. mer inträngande behandla behoven av alt göra maskinläsbara dala lillgängliga för mångsidigt nyttjande av olika intressenter med stöd av offentlighetsprincipen. Därvid bör man inte utgå från resonemang som innebär alt varje kommersiellt bruk av allmänna dalabaser skulle innebära atl åka snålskjuls på offentligheten. Inte minsl när man granskar fömtsättningama för en fördjupad och aktiverad offentlighets­princip är del väsentligt alt diskussionen är mer nyanserad och ser lill både indirekia nyttoeffekter och den önskvärda stmkturen i slorl hos samhällets informationssystem. Man kan inle på förhand utesluta att kommersiella inlressen i allmänna databaser kan vara både legitima och till och med värda atl uppmuntra från offentlighetssynpunkt.

Sparbanksföreningens principiella inställning är identisk med vad som kommii lill ullryck i förarbeiena lill datalagen, nämligen all en uppbyggnad av befolkningsregisier, som kan samköras innebär fara för individens integritet Det är därför nödvändigi alt dalainspeklionen kontrollerar användningen av sådana register. DALK förutskickar däruiöver au framlida överväganden kan komma all innebära begränsningar för direktreklamverk­samheten, vad gäller användningen av offentliga uppgifier. Del kan emel­lerlid, enligi Sparbanksföreningens uppfattning, ifrågasällas om sådana begränsningar är nödvändiga. DALK erinrar själv om all kriiiken mol direkiadresserad reklam i sior ulsiräckning riklar sig mol själva reklambud­skapets innehåll, något som faller utanför den egentliga frägan om inlegri­telsinlrång enligt datalagen och i stället hör lill marknadsföringslagen. Sparbanksföreningen menar dessulom alt ett alltför vidlyftigt utnyttjande av offenlliga datorregisier för direkireklam och andra kommersiella ändamål måsle kunna stävjas på annat sätl än genom t ex. eii direkl förbud att använda offenlliga regisier. Del kan exempelvis inie anses lämpligi aii minderåriga bearbetas med säljbrev eller alt adressurval bestäms genom alltför personspecifika uppgifter som kan anses vara kränkande. De hittills­varande erfarenheterna utvisar emellerlid alt datainspektionens lillsyn har varil fulll lillräcklig.

Svenges köpmannaförbund släller sig någoi frågande till DALK:s deklara­tion all förelag som använder sig av direkireklam åker snålskjuis på offentligheien. Del går knappast all särskilja personuppgifter från andra uppgifter som är av offentlig karaklär och som kan brukas av företag och andra institutioner. Förbundel anser att en begränsning av personregistrens användning i kommersiellt syfte kan få effekter som är mindre lillfredssiäl-

Prop. 1978/79:109

167

lande än de nuvurunde förhållandena innebär. Innan mun lillsäller en särskild uiredning med uppgift utt se över direklreklumens mål och meioder föreslår förbundel ull den för fieru år sedun presenterude reklumijirednjngens belänkande aklualiseras. Förbundel unser ime att del i dugens läge finns uniedning ull ingripu mot direkiudresserad reklam. Moiiugurnu uv direkt­adresserad reklum hur redan nu möjligheler all få en begränsning av reklamulbudet Innan slutlig ställning lus i frågun om direkiudresserad reklum vill förbundel uvvukiu kommitténs sluiligu betänkunde.

Svenska postorderföreningen poängterar alt adresserad direktreklam, till skillnad från oadresserade försändelser, annonser m. m., vänder sig till de personer som ulgör den rikliga målgruppen för olika vamulbud. Vurken förelug eller konsumenter kun vuru beljunla av all skicka försäljningserbju­danden lill fel målgrupper. Giveivis kan de personer som inle vill ha direkireklam hindra detla genom anmälan lill SPAR. Direkireklam är enligi föreningen en myckel bra och inle alllför dyr koniaki med konsumen-lerna.

Dagligvanileverantörers förbund, Direktförsäljningsföreiageiis förening. Svenska annonsörers förening. Svenska bokförläggareföreningen, Sveriges direktreklamförening och Sveriges reklambyråförbund, nedan kallade organi­salionerna, uppehåller sig i ell gemensamt yttrande ulföriigl vid frågan om uttag för direktreklam. Organisationernas erfarenheler är all datalagen och datainspektionens föreskrifter i onödig omfattning försvårat, försenat använ­dandel av registren vid marknadsföringen och fördyrat inrätiandei och förandet av nämnda personregisier på ADB. Della i så hög grad alt vissa regisier numera ej förs på ADB. Likaledes förhindras innovationer på området. Föreiugeis möjligheler alt införa och utnyttja effektiva marknads-syslem har försämrats. I högre grad än vad som kan anses vara motiverat med hänsyn tagen lill organisalionernas och deras medlemmars verksamhei har dataområdet erfordrat bevakning och åtgärder i syfte alt söka påverka utvecklingen i mindre negaliv riklning.

Organisationerna anför exempel för atl illustrera detta. De ifrågasätter också om de föreskrifter som dalainspeklionen har meddelal har haft mer än marginell belydelse.

Beiräffande föreskrift för vissa regisier om an markering skall ske av den som inie önskar direktreklam utnyttjas den enligt organisationerna i mycket liten Ulsiräckning. Hos Dalema AB lorde endast ca 5 (X)0 personer av Sveriges befolkning under en 4-5-årsperiod ha begärt markering. Molsvarande siffra hos SPAR är ca 5 500. Del finns anledning förmoda att del är samma personer som i de olika regisiren begärt markering. Trois aii dagspressen, såväl riks-som lokallidningar, fiera gånger per år på framirädande plals påvisar möjlighelen all avregisirera sig och lillhandahåller formulär är frekvensen inle större. De som anmäler avregistrering ålerkommer för övrigi ofta och begär au bli regisirerad på nyll. Della iroligen beroende på all konsekven­serna av en avregisirering ej vur önskvärda.

Prop. 1978/79:109

168

Organisalionerna anser således atl datalagen i högre grad än vud som fär anses moliverai av dalalagens inlenlioner i negaliv riklning påverkal marknadsföringens möjligheteralt arbeta med de personregisier som del här är fråga. DALK:s förslag som relalivi nära ansluler sig lill dagens siiuaiion innebär inga förbättringar. En del av DäLK:s bakgrundsmaleriai kriliseras också. Någon särskild uiredning för direkireklam är inle befogad i siörre eller mindre ulsiräckning än beträffande annan reklam. För direktreklam bör ej heller dalainspeklionen ha möjligheler atl ulfärda föreskrifter av vissa slag ulan frågorna bör lösas inom ramen för marknadsföringslagen bl. a. genom pågående riktlinjeförhandlingar. Konsumeniverkei/KO har siörre erfaren­heler på områdel och kan också iaktta atl konkurrensneutraliteten mellan adresserad och oadresserad direktreklam upprätthålls.

Orgunisuiionernu är också inne på förhållandet lill offentlighetsprincipen och framhåller atl inga av de uppgifter som används vid marknadsföring är av sådani slag all utlämnande av handling enligi tryckfrihetsförordningen kan förhindras. Allmän handling är här t ex. tabulatorlisia, hålkort, adresseti­ketter och t o. m. datamedium. Datainspektionens föreskrifter enligt data­lagen får inle heller inskränka myndighels skyldigheler enligi iryekfrihels­förordningen. I följd härav skulle således dalamedium kunna utlämnas. I princip är således offeniligheisprincipen orubbad. 1 prakiiken är den emel­lerlid urholkad i fiera avseenden. 1 följd av datainspektionens anvisningar har myndigheterna också iniagii en myckel reslrikliv hållning även när det gälll lillhandahållande av ulskrifler. Forell prakliskl arbetande näringsliv innebär naturligtvis myndigheternas restriktiva hållning i prakiiken att offentlighets­principen är urholkad i vad gäller utlämnande av kopia och utskrifter av datamedium. Den lid som slår till buds i marknadsföringssituationer medger ejöverklagningar. Begränsningarna i offeniligheisprincipen innebär också-i vad gäller uilämnande av sådana handlingar - all man i prakiiken övergivit den vikliga principen all myndighet är skyldig all lämna ut offenilig uppgifi ulan all efterforska sökandens syften.

Organisalionerna fortsätter:

Begränsningarna i offentlighetsprincipen på ADB-områdei synes yllersl grunda sig på grumliga resonemang om atl kommersiella massuiiag ur myndigheiernas offenlliga regisier i princip ej skall förekomma eller i varje fall begränsas. Denna inställning synes i sin lur ansluta sig lill grundtanken atl uppgiflersom samlats in för ett vissl besläml ändamål i princip inie bör få ulnylljas för andra och senare syften. Eli uinyiijande av offenlliga uppgifter för direkiadresserad direktreklam och annal kommersiellt bruk är således egenlligen detsamma som aii "åka snålskjuls på offeniligheien". Kommiuén förklarar sig dela angiven uppfattning.

Organisalionerna får på dei uttryckligaste protestera moi ett sådani förenklat synsätt. Det kan med lika slort fog sägas all det offenlliga "åker snålskjuls på del privala". Från privala personregisier på ADB av praktiskt tagel alla slag fiödar nämligen sländigi personuppgifter lill offenlliga regisier i följd av ålägganden i olika lagar och författningar. De privata registrens utnyttjande av de offenlliga lorde vara avsevärt mindre.

Prop. 1978/79:109

169

Myndighelerna insamlar för övrigi sina uppgifter med slöd av lug som ej kun åberopas uv enskildu eller Ibreiag för moisvurunde insumling. Av detiu skäl och enär enskildu företug och orgunisulioner i så hög grud bidrur med uppgifter är del enligt orgunisalionernas mening hell rimligt all offentliga uppgifter i princip är tillgängliga - i den mån sekretesslagen ej lägger hinder i viigen - oavsell val av teknik och utan alt ändaniålsprövning sker.

Organisationerna anför vidare att resultatet av ett kommersiellt utnytt­jande av t. ex. ell offeniligi regisier sällan lorde upplevas som störande för den regisirerade. Organisationerna ifrågasätter också lämplighelen av alt en ändamålsprövning görs. Redan marknadsföring av t ex. tidskrifter, böcker, TV- och radioapparater är ell slöd för främjande av ell frill meningsutbyle. Man framhåller också att näringslivs- och branschregistrens syfte är atl nå de personersom är beslutsfattare beiräffande bl. a. den produkt som marknads­förs. De personuppgifter som förekommer är yrke eller litel saml för- och efternamn. Alla andra uppgifter är hänförliga lill förelagel. De ej person­namnsalla adresserna uigöres av mindre förelag. Hos dessa öppnar ändock räll person poslen, varför del ej är nödvändigi all personnamnsälla dessa. Med hänsyn lagen lill dessa regislers karaklär föreslås all desamma undanlages från dalalagens lillämpningsområde eller innefallas under försla­gels 26 S. Om denna hemställan ej kan godtagas föreslår organisalionerna all del i kommande laglexl eller proposition klart framgår atl personregisier av angivel slag i princip skall kunna erhålla tillstånd.

Organisationerna kritiserar DALK:s uttalande om atl det för direkrekla­mens behov är tillräckligt all erhålla urval av adresser på elikeiler. På gmnd av koslnadsslegringar och krav på siörre effekiivitei är det nödvändigt all kunna erhålla även dalamedium. Det är av stort värde för den regisieran­svarige all själv eller genom sin ordinarie servicebyrå eller direkreklamföre-lag, vilka kan vara mer lämpade än t ex. DAFA (SPAR) och Dalema AB, fa göra nödvändiga statistiska bearbetningar, eliminering av dubbletter i förhållande till redan existerande kundregister, borttagande av adresser till konsumenter vurs krilerier ligger för långl ifrån kundregistrets profil, borttagande av adresser lill konsumenter som reagerat på t ex. en direklreklamenhel eller svarskupong i annonser i syfte all därefier kunna fortsälla med flera liknande ålgärder. Del kan även vara fråga om eliminering av viss del av urvalet som i en lesiändring visal låg svarsprocenl eic.

Organisalionerna konslalerar vidare alt dalainspektionen numera inom ramen för 3 § datalagen medger all lillfälliga marknadsföringsregisler inrättas under en övergångslid vanligen på högsl tre månader. Del gäller därvid oftast urval från DAFA:s register SPAR eller från Dalema AB:s befolkningsregis­ter.

Organisationerna anför med anledning härav:

1 allmänhet är denna lid tillräcklig. 1 varje fall när urval görs från Dalema AB:s befolkningsregisier från vilkel ett mindre urval kan göras försl vilket medför längre planeringstid innan del slutliga urvalet görs. Denna lösning är emellertid  inte ekonomiskt försvarbar betr. urvul  från DAFA:s SPAR.

Prop. 1978/79:109

170

DAFA tillämpar nämligen en betydligt högre engångsavgift vid ullag, vilkel medför all kunderna ej låler det slulliga urvulei föregås uv eu mindre. Därigenom erfordras all del lillfälliga regisirel kan förus under en längre lid än tre månuder.

Del framgår ej av förslagei lill laglexl lill 3 i; eller av betänkandet i övrigt i vud mån del även enligt förslaget föreligger möjligheter all medge tillfälliga regisier. Detta i likhel med näringslivs- och branschregister (se punkl 4.1 ovun).

Orgunisuiionernu fårdärför hemställa all möjlighelerna all inrätta och föra i vurje full lillfälligu regisier medges och ull frågun behundlus i kommunde lugiexl eller proposiiion lill ledning förde regisierunsvarigu. Enligi organisa­lionerna bör med lilirälljgu regisier uvses såduna som är inrättade under högsi ell år. Inköp av lillfälligl regisier på ADB och de marknadsförjngsåigärder som därvid planerus är en beiydunde inveslering för bolugei vjlkei förhål­lunde är ytterligure ett skäl till utt registret bör kunnu få förus under en längre lid UV tre månuder. En kort lid gynnar för övrigt resursriku förelug frumför undru förelug.

Vid inräiiundei och förundei uv lillfälljgu regisier torde del i regel vuru frågu om köp av duiamedium från DAFA eller Dalema AB. Personuppgifterna är därför av förhållandevis oskyldigt slag och genom Dl:s lillsyn och föreskrifter för såväl dessa regisieransvarigas som den tilllallige regisleransvariges regisier lillvuruluges den regisirerudes inlressen. Inirång i den regisirerudes iniegriiel lorde därför inie vuru siörre än vad han enligt daialagen får anses låla.

Tillsiåndei fördel lillfälliga regisirel kan dessulom förenas med föreskrifter som innebär all daiamediei från t.ex. DAFA endast får innehålla namn, personnummer, adress och sifferkoa, vilken t. ex. endasl behöver uivisa all en person lillhör en viss inkomsigrupp.

14 Underrättelse till registrerad om innehållet i personregister

DALK:s överväganden och slulsaiser har fåll ell blandal mottagande. Del tillslyrks av bl. a. rikspolissiyrdsen, SCB. AMS och DAFA. men andra inslanser avslyrker förslaget lill uppmjukning av skyldigheten. Ytterligare några, varav de fiesia synes godla DALK:s förslag, kommenterar underräl­lelseskyldighelen mer allmänt

Rikspolissiyrdsen anser i likhel med kommittén all dessa besiämmelser kan leda lill orimliga konsekvenser för den registeransvarige och tillslyrker därför den föreslagna undanlagsregeln. Enligi kommittén bör undanlagsregeln kunna lillämpas i fråga om bl. a. regisier för s. k. loggning och s. k. back-up. Slyrelsen lar i della sammanhang upp frågan om inle regeln även bör omfatia sådana administrativa register från vilka de regisieransvariga med viss periodicitet automatiskt sänder underrättelser lill de regisirerade. De regisier som främsi åsyftas är sådana som faller Jnom ramen för del förenklade ansökningsförfarandel och som - med hänsyn lill au de undanlagiis från det ordinära ijllsiåndsförfarandel - av dalainspeklionen har bedömts vara föga känsliga ur integriletssynpunkl. De automatiska underrättelserna lillgodoser enligt siyrelsens uppfattning kraven på insyn i regisiren och ger möjlighel lor de regisierade all vid konstaterade felaktigheter begära rättelser och komplcl-

Prop. 1978/79:109

171

leringar.

SCB ullalar all underrättelseskyldigheten lorde ha en i huvudsak positiv inverkan för dess siaiislikproduklion, även om kosinaderna och den administraiivu omgången är belydande. Också inrältandel av ett uliugs-syslem uv uppgifter på individnivå från eu sysiem som elejsi endasl syftur till uggregerude utiag är en negaliv fakior som bör nämnas i sammanhanget Della till irols anser SCB all siaiislikproduklJonen ime bör undanlas från underrättelseskyldigheten. SCB tillslyrker i siällei DALK:s förslag alt ge möjligheler för dalainspeklionen au medge lättnader i underrättelseskyldig­heten i vissa fall. SCB anger som exempel två typfall där sådana luiinuder vore motiverade. Det ena fallet gäller regisier som bildas på grundval av en provundersökning och där registret har en kort livslängd. Del andra gäller regisier som realiier är förelagsregjsier, men som på grund av förekomsl av namngiven kontaktperson är atl betrakta som personregister i datalagens mening.

/I/V/5 framhåller att den enskilde bör ha rätl alt kontrollera om de uppgifier som finns regisirerade om honom är rikliga men även om han över huvud lägel är regisirerad. Styrelsen tillslyrker emellenid den uppmjukning i 10 § som föreslagils.

Enligi konsumeniverkeis mening bör de typer av regisier som skall undanlas från underrällelseskyldighelen enligi 10 § uttryckligen anges i lagiexien. Härigenom ökas lydligheien och siadgandel blir mera lättförståeligt, vilket också är ägnat all öka känslan av rättstrygghet

Länssiyrelsen i Siockholms län frumhåller belydelsen uv ull informutionen till de regisirerade förbättras och utökas och ger exempel på hur informa-tionsskyldigheien skulle kunna fullgöras. Den skärpning av undenätielse-skyldighelen enligt 10 § datalagen som länsstyrelsen efterlyser kan åslad­kommas utan ändring av datalagen. Datainspektionen kan med stöd av 6 ij datalagen meddela särskilda föreskrifter om hur underrättelseskyldigheten skall fullgöras. Moi DALK:s förslag om ett lillägg lill 10 i; dalulugen som innebär atl dulainspeklionen i vissu full kun medge lättnader i underrällel­seskyldighelen har länssiyrelsen dock inle någon erinran.

DAFA slöder del föreslagna lilläggei lill 10 § dalalagen men lar lillflillel i akt atlpekapåensnålskjuisåkningav 10 fjsomblivii vanlig på senare tid. Del har på marknaden förekommii företag som erbjuder sig all mol viss ersättning begära 10 §-utiag åt dem som till företaget insänder namn, personnummer m. m. Förelaget kopierar sedan de från privatpersonerna insända talongerna och skickar dessa sammanställda kopior till ett antal regisieransvariga, som i sin tur har atl sända 10 ij-uldragei direkl lill den regisirerade.

DAFA, som under ell halvi år erhöll cirka I 000 dylika önskemål, finner den ovan nämnda ordningen med indirekia framsiällningar om 10 ij-uiiag mindre lilllalande ur den regisirerudes synvinkel. Frumlidu uvurier som all dylika förelag försl använder sig av SPAR för urval av viss målgrupp, vilken därefter lillskrivs och erbjuds hjälp med au, moi viss ersäuning, få 10 -uiiag

Prop. 1978/79:109

172

elleren markering om ej önskemål om direktreklam insänd till SPAR, är inle hell osannolika. Mot detta kan hävdas att en verksumhei som går ut på ull tillvarulu den enskildes intressen uldrig kun vura negaliv. I sammanhanget får då inte glömmas daiainspekiionens roll som allmänhelens dalaombudsman. Som framgår av belänkandei har dalainspeklionen givil ul en förleckning, benämnd Personregister i Sverige, som innehåller en beskrivning av alla siörre offentliga och enskilda regisier sumt udress och telefonnummer till de regisierunsvarigu. Den som irols denna sammanslällning ändå har svårl all bedöma ur vilka register han skall begära 10 ij-ullag kan vända sig direkl lill dalainspeklionen och erhålla hjälp.

Svenska bankföreningen erinrar om all dalainspektionen har pekal på behovei av olika lillägg och förtydliganden när det gäller den nuvarande underrällelseskyldighelen enligi 10 § dalalagen, t ex. tillämpningen när det gäller personregisier för tesländamål eller för velenskaplig forskning och sialisiikproduktion. Inspektionen har också tagil upp frågan från vilken lidpunki i ell registers uppbyggnad underrättelseskyldigheten bör gälla. Inspekiionen har däruiöver gett exempel på andra fall, i vilka beslämmel­serna i 10 § dalalagen i prakiiken kan vara svåra att lillämpa och särskilt nämnt vissa lyper av loggregisier och register för s. k. back-up. De av dalainspeklionen sålunda påpekade problemen vid lillämpningen av 10 § datalagen har vållat problem i bankernas verksamhei. Bankföreningen hälsar därför med lillfredsställelse den möjlighel till dispens från underrättelseskyl­digheten som DALK föreslagit i ett lillägg lill 10 § datalagen.

Svenska jörsäkringsholags riksförbund delar DALK:s uppfattning all den nuvarande underrällelseskyldighelen i huvudsak är väl avvägd och till­styrker även det föreslagna tilläggel i 10 § dalalagen.

DALK:s förslag till uppmjukning av underrätielseskyldigheten av­styrks av hovrällen för Väsira Sverige, siaiskoniorei, juridiska fakullels­nämnden vid Lunds universilel saml Medborgarrälisrördsen.

Hovränen för Väsira Sverige delar kommitténs uppfattning all bestäm­melsen om underrällelseskyldighel i 10 § är en av de vikiigasie i dalalagen. Enligt hovrättens mening har den regisirerade ell sådani befogal iniresse av att få del av de uppgifter om honom som finns i personregister aii de koslnader och övriga olägenheter som del nuvarande sysiemel kan medföra för den regisieransvarige inie ulgör lillräckliga skäl för en sådan inskränkning av underrällelseskyldighelen som kommittén har föreslagil. Hovrällen avslyrker således dei föreslagna lilläggei till 10 § dalalagen. För den händelse ell sådani undantag som kommittén har föreslagil anses moliverai bör del enligt hovrällen framgå av lagiexien all prövningen skall avse varje särskilt register.

Siaiskoniorei framhåller all kunskapen om datatekniken och informations­systemens funklion och användning ännu inte är så allmänt utbredd som vore önskvärt. Della är en orsak lill varför många kan erfara ett brisiande förtroende och känna sig otrygga gentemot de datoriserade informaiionssys-

Prop. 1978/79:109

173

lemen. Det är därför önskvärt all del finns meioder som ger iniressenler ulan särskild leknisk kunskap så bra insyns- och konirollmöjligheier som möjligl. Ell sådani säll är all vurje regisirerud kun begära ell uidi-ag ur de regisier där han kan förekomma. 1 och med dalulugen hur mun på säll och vis infört offeniligheisprincipen - om än i begränsud omfuilning - för alla personre­gister som förs med ADB - en insynsmöjlighet som sedan länge finns i offentliga myndigheters register alldeles oavsett datalagen. Statskontoret fortsätter:

DALK nämner några exempel på läll då skyldigheten atl lämna ut registerutdrag enligt 10 i; dalulugen är svår all lillämpa. Del är svårt och dyrt atl söka ul en viss beslämd uppgift i t. ex. mellanlagringsregisier, arbetsre­gister och loggregisier. Sådana register innehåller inga ytterligare uppgifier än vad som finns i moisvurunde huvudregisler. Del är därför rJmligi ull mun skupur någon undanlagsregel från underrällelseskyldighelen av del skälei. Statskontoret har dock svårl all se om den föreslagna ändringen av 10 t? dalalagen är lillämplig för offenlliga myndigheler med hänsyn lill offenilig­heisprincipen. Vissa lolkningsproblem torde kunna uppslå. Del kan finnas risk för all ändringen tolkas så alt dalainspeklionen blir den myndighei som avgör vad som kan hållas hemligl eller inie såväl för offenlliga som privala regisier. Därför föreslår siaiskoniorei all del föreslagna tilläggel ges en annan formulering, som klarare anger vilka lyper av regisier och uppgifter som avses. Frågan hänger också samman med DALK:s näsla arbelsuppgift - alt uireda ADB och offeniligheisprincipen. Dei finns således skäl all väma med all ändra 10 § dalalagen lills della utredningsarbete avslutats.

Juridiska fakullelsnämnden vid Lunds universilel har i och för sig förståelse för de av kommittén anförda skälen för införandel av undanlagsregeln. Å andra sidan anser fakullelsnämnden alt införande av undanlag från den nuvarande allmänna underrättelseskyldigheten är oförenligt med ett av datalagstiftningens viktigaste syften, dvs. atl bland allmänheten förhindra oro inför ADB-registrering av personuppgifter. Den nuvarande regeln om allmän underrällelseskyldighel har en vikiig psykologisk elTekt i detla avseende.

Medborgarrälisrördsen hävdar all del med hänsyn till dalalagens syfte måsle anses vara icke godtagbart all, såsom föreslås genom lilläggei till 10 i;, möjlighel öppnas till befrielse från skyldigheten all på anfordran leverera regisieruidrag lill regisirerad person. Den som begär uldrag måsie själv anse atl del föreligger risk för hans personliga inlegritel. Del kan därför inte vara uppenbart all så inle är fallel. Del förhåller sig av naluriiga skäl så alt regisier som ingen har något emot sällan blir ulsalla för allmänhelens begäran om registerutdrag. Medborgarräitsrörelsen kan inle finna annal än all skyldig­heien all på enskilds begäran i regel högsl en gång om ärel leverera regisieruidrag ej är någoi oskäligl vederlag för förmånen all få daialagra personuppgifter och avslyrker besiäml förslagei lill lillägg lill 10 i; daiala­gen.

/Stoch riksförsäkringsverkel är de två instanser som utföriigast diskuterar underrättelseskyldjgheien. De instämmer i atl denna bör inskränkas och

Prop. 1978/79:109

174

pekur pu oliku problem som kan uppkommu j sammanhanget

RSV lur lill en början upp frågun om från vilken lidpunkt i ell regislers successivu uppbyggnad underrällelseskyldighelen börjar gällu. Duluinspek­lionen anser, all skäl föreligger all ta in uttryckliga föreskrifter härom i 10 ij datalagen och unför bl. a. som exempel på lillämpningssvurigheiernu, uu enligt Ibrurbetena till duiulagen avses ett regisier inrällul redun när insamling av uppgifter påbörjas, om uppgifternu skull beurbelas med hjälp uv ADB. RSV som beklagar alt DALK inie kommenterar frågan understryker all den har sior betydelse. Enligt verkels uppfattning kan del inle anses all uppgifter ingår i skatieregister innan den lidpunki då uppgifterna införts i registrei. Del skulle medföra hell orimliga konsekvenser om exempelvis ännu ej införda deklaraiionsuppgjfter skulle anses ingå i regisirel. Vidare kan enligi verkels mening uppgifter, som j en uppbyggnadsfas lekniskl sett införts i regisirel men som på grund av tekniska skäl ännu inte kan tas ut inle anses omfaltade av underräiielsekravei i 10 ij datalagen. För RSV:s del är frågan om avgiftsbeläggning av vissa utdrag värd ell klurluggunde eftersom bevis om förhundsuiräknjng av skall är avgiftsbelagl enligt expedilionskungörelsen och 10 §-uldragei delvis kan komma au fylla samma funklion.

RSV delar DALK:s åsikt atl någon generell utvidgning av underrällelse­skyldighelen inte bör ske.

RSV delar vidare dalainspektionens uppfattning om svårigheterna vid tillämpningen av nuvarande föreskrifterom underrältelseskyldjghet Svårig­helerna harenligt RSV:s uppfattning ökal på grund av den kraftiga utveckling som har skell och som sker på dalaleknikens område. Skatteadminislra­tionen kommer inom kort att förfoga över ADB-register, som är avsevärt större än de register som funniis tidigare. Genom dessa storleksförändringar blir 10 tj-utdrag mera komplicerade atl göra.

RSV underslryker vikten av del föreslagna lilläggei till 10 § dalalagen då del redan har visal sig vara förenal med avsevärda svårigheter au lillämpa besiämmelsen.

Vad gäller de föreslagna skatteregistren anser RSV, att det är uppenbart all 10 §-uidrag beiräffande vissa uppgifter i en del siiuaiioner måsle kunna underiåias utan att risk för otillböriigl inirång i regisirerads personliga inlegritet uppkommer. Om t. ex. en regisirerad under laxeringsperioden begär 10 §-utdrag, skulle myndigheten enligt 10 ij i nuvarande lydelse vara ivungen all meddela även samiliga framkomna laxerings- och debilerings­uppgifter som hänför sig till det akluella taxeringsåret. Della kan av fiera skäl inle sägas fylla en integriietsskyddande funklion. Dels skall den regisirerade av taxeringsnämnden underrättas om taxeringsuppgifterna, där nämnden beslutar med avvikelse från hans deklaration. Dels kan taxerings- och debiteringsuppgifter i registret, bl. a. vad gäller själva skalteuträkningen, komma att ändras under laxeringsperioden och därför bli vilseledande för den regisirerande. Vidare flr varje regisirerad uppgifter - i slulligt skick - i debetsedeln på slutlig skatt i december månad under taxeringsåret Slulligen

Prop. 1978/79:109

175

har den registrerade besvärsrätl beträffande uppgifterna.

RSV menar all den enskildes iniresse, före den lidpunki då laxerings-längden jusierais, flr lillgodoses genom vanliga kommunikaiiönsregler och all det iniresse 10 i; dalalagen skall skydda bör beakias lörsi efter denna lidpunki. Man borde kunnu reglera saken så all lOij-uidrag på beskali-njngens område av.ser eit vissi inkomslår och blir lillgängligl försl efter laxeringsåreis uigång.

RSV unser ull klurläggunde molivululanden är nödvändigu belräffunde de berördu frågornu.

Vad gäller 10 -utdrug tillägger RSV, att de praktiska svårigheterna lill stor del är avhängiga av den utformning och riickvidd som sekretessbestämmelserna vud gäller purt kan få belräffunde uppgifterna i skalleregistren. Nuvarande sekreless bör enligt RSV:s uppfattning, inom ramen för 2 kap. 2 § iryekfrihelsförordningen, kunna utvidgas lill att generellt gällu luxeringskoniroll. Taxeringskoniroll får, i vurje full under luxeringspe-rjoden, generellt unses pågå för vurje skultskyldig, vilkel RSV har påpekal i remissyttrande över promemorian Handlingssekreless och lystnadsplikt Med en sekreiessbeslämmelse av anlyll slag skulle 10 S-uldrag belräflande pågående års laxering inie behöva göras förrän efter laxeringsperJodens uigång. En sådan ordning, som inle kan anses medföra någon egentlig begränsning av enskild persons möjlighet all bevuka sill iniegrileisskydd, skulle avsevärt minsku de pruklisku svårigheiernu ull iukiiu reglernu i sekreiesslugen i sumbund med skulleudminislruiJonens urbeie med 10 ij-uidrug. Vidure skulle dnlulugens reglering uv underrällelseskyldighelen därmed inie kommu i direkl konfiikt med den i sekreiesslugsliftningen nödvändigu regeln om unduniug från purlsinsyn i frågu om malerial som är eller uvses bli föremål för kontroll.

Riksförsäkringsverkel för ell loggregisier över all lerminalirafik, j vilkel vurie iransuktion antecknas i kronologisk ordning med uppgift om det behörighetskort som unvänds vid lilHullet om den person som trunsuk-lionen uvser och om irunsukiionens innehåll. Verkei hur fåll ell fåiul frumsiällningur om uppgifier ur loggregislret I ett pur full, där de sökunde precjserui ett fålul dugar de önskat uppgifter för, har uppgifter lämnals med slöd av offentlighetsprincipen. För att ta fram önskade uppgifter krävdes emellerlid vissa modifieringar i programmen. Kostnaderna för programme­ring och maskinljd m. m. uppgick lill mer än 6 000 kronor.

Efter atl ha anfört ett exempel på hur en person vid ire lillfällen har begärt Ull få vissu uppgifter och hur dessu ärenden hundludes nv verkei och duluinspeklionen fortsätter verkei:

DALK hur nämnt loggregisier i sumband med alt man-på sid. 221 och 328 - lalar om svårigheler ull lillämpa 10 i; datalagen. DALK hur emellerlid inte klart utsagt all sådana regisier bör undanlas från underrättelseplikt

Om riksförsäkringsverkels loggregisier skulle anses som personregisier i dalalagens mening och undanlag inte görs från underrällelseskyldighelen

Prop. 1978/79:109

176

enljgl 10 ij dalalagen skulle delta innebära väsenlliga påfrestningar på daladriften och mycket stora kostnader för riksförsiikringsverkct En kalkyl har gjorls som visar den beräknade kosinaden föratt ta fram uppgift om varje förändring j loggregislret rörande en person under den tid registret har förts. Kalkylen visar all del skulle hu kosiui cu 120 000 kronor ull tu fram önskade uppgifter rörunde en perst)n. Vid frumlugning av uppgifter för fieru personer ökus i princip kostnuden med 120 000 kronor per person upp lill en muximikosinad av i runt tal ell par miljoner. Då måsle nämligen undru sorleringur och selekierjngur ske. Ytterligure en kalkyl hur gjorls för all klurlägga kostnuden om mun vid varje tillfälle då underrättelser enligt 10 ij datalagen framställs också skulle tu frum uppgifier ur loggregislret för vurje sökunde. 1 dellu full lörulsutis uu ett särskili system ulvecklus lör ändumålet Kulkylen visur an initialkostnaden skulle bli ca 450 000 kronor. Därefter skulleden löpande kosinaden fördel första året bli ca 1,3 miljoner kronor. För varje ytterligare år som loggen lagras skulle därefter lillkommu 330 000 kronor. Andru året skulle således den löpande kostnaden bli ca 1,66 miljoner, tredje årei 1,99 miljoner osv. Men del är inie bara kosinaden som ulgör problem i sammanhanget En sådan rutin kräver så stor kapacilel alt den kommer ull kräva ytterligare uiruslning.

Del nämnda problemet gäller även andra informationsmängder som liksom loggen, egenlligen endast utgör mellanled i daiabearbelningen. Del förs journaler över daiabearbeiningar för au man i efterhand skall kunna klarlägga hur en körning har gåll lill etc., del förs back-up-regisier m. m. Skulle del krävas ail underrättelser lämnas även ur sådana informations­mängder torde myckel siora problem uppkomma för de fiesta daiacenira-ler.

Verkei nämner ytterligare en kalegori regisier i sammanhanget Ofta las, liksom vid riksförsäkringsverkel, en kopia av databaser vid varje årsskifte. Man behöver ibland kunna gå tillbaka och se hur regislerbilden såg ul lidigare. Regisiren behövs också för statistiska bearbetningar. Verket frågar "sig om del är rimligt all underrättelse enligt 10 ij datalagen skall lämnus både från basen - som speglar del akluella läget - och från de oliku årsregisircn. Della skulle innebära all en sökande skulle kunna få ell anial uldrag med skillnader i informalionen på grund av förändringar som skell under lidens gång. Ell sådani förfarande lorde endasl vura ägnal all förvirra begreppen för den regisirerade. Del är önskvärl all problemel beakias och all rikilinjer ges i förarbeten lill eventuell lagändring. Riksförsäkringsverkel anser därför all beslämmelse bör införas i datalagen som klart undantar mellanlagring av uppgifter eller annan undanlagrJng av uppgifter som endasl har till syfte au öku säkerheten och möjlighelerna all rekonstruera olika register. AlternaiJvi kan della lösas genom alt dalainspeklionen ges möjligheten att undanta sådana uppgifier från skyldigheten enligt 10 § dalalagen. Också slalislikre­gisler nämns av DALK bland sådana regisier där 10 ij dalalagen är svår all lillämpa. Även inom della område lorde finnas skäl till undanlag särskilt då del gäller regisier med myckel kort varaktighet

1 likhet med RSV tur nkslorsäkringsverkei slulligen upp frugun om när en regisier skall anses så färdigi ull 10 i; dalulugen skull lillumpus. Ofta läggs regisier upp med hjälp av historisk informulion. Erfurenheismässigi finns

Prop. 1978/79:109

177

brister i sådun informulion och del lur oftu lång lid uti rätiuiill informutionen. All lämnu underrättelse under dennu rälielseperiod lorde vuru mer lill förtret un lill nytta för den enskilde. Det borde därför klurl ulsiigas all underrättelse behöver lämnas försl när registret är korrekt enligt de konlroller, som kun ullöras, och när aktuellt syslem är uiieslul.

Också bankinspektionen och samhällsvetenskapliga fakullelsnämnden vid Siockholms universilel tar upp behov av undantag från underrällelseskyldig­helen.

Enligi bankinspeklionens uppfattning är hos banker och andra förelag under inspeklionens lillsyn förhållandena ofta sådana att den ifrågavarande under­rättelseplikten bör kunna underiåias. I många fall tillämpas på grund av gällande bestämmelser eller vad eljest befunnits erforderiigt eller lämpligt en ordning som innebär atl registrerad med viss periodicitet automatiskt flr uldrag ur fört register. Exempelvis lämnas saidobesked med jämna mellanmm eller eljesl uldrag ur bokföring/register vid förändringar i della. Därmed kan lillgodoses även de syften som bär upp bestämmelsen i 10 ij första siycket, nämligen atl den registrerade av integrileisskäl skall fl veia vad som finns regislreral om honom. Ändå har förekommii atl registerutdrag begärts i sådan omfattning, uppenbarligen av andra skäl än integrileisskäl, all driflstekniska olägenheter uppstått därav. Enligt inspektionens uppfattning kan det vara befogat all avgiftsbelägga sådana särskilda regisieruidrag. Med andra ord bör kriierierna för underiåtelse enligt fjärde slyckel också kunna uigöra sådana särskilda skäl som enligt andra stycket kan motivera all avgift Ullas om särskilt uldrag begäres.

Samhällsveienskaiiliga fakullelsnämnden vid Siockholms universilel karaklä-riserar daiainspekiionens lillämpning av principen all alla undersökningar skall göras på de undersökias villkor som ell allvarligl censurhot I många fall har dalainspeklionen krävi all de regislrerades samlycke inhämias. Dalain­speklionen har i prakiiken gett dem som registrerats för brott som är så allvarliga atl de införts i slraffregistret räll all förhindra kriminologisk forskning med användning av datamaskin. Regisierlbrskning om varje lyp av skambelagda handlingar blir omöjlig med denna lillämpning av dalalagen.

Nämnden fortsätter:

Regisierundersökningar av kriminella, av abortsökande, av socialhjälpsla­gare, av alkoholisler, av narkomaner m. fi. kan ulföras så an de undersöktas integritet skyddas fullständigt genom alt inie ens forskaren behöver känna lill deras idenlilel. Men en underrättelse utsänd lill vederbörande om au han/ hon ingår i en undersökning av personer i kriminalregistrel kan av misslag öppnas av anhöriga och ledu lill verkligu trugedier. Ingen seriös forskure vill -även om duluinspeklionen lydligen lillsiyrker sådani - la en sådan utsänd­ning på sill ansvar.

På moisvurunde sätt kun en utsänd underrättelse un en person uliugils till en undersökning därför ull hon fåll eller sökl ubort vuru en direkl lära för personens inlegritet Detsamma gäller givelvis om man underrällas om all man mediagits i ell slickprov beslående av barn lill personer som varil

12 Riksdagen 1978179. I saml. Nr 109

Prop. 1978/79:109

178

iniagna på ungdomsfängelse eller i eu slickprov beslående uv burn som fölls sedun moderns begärun om legul ubort uvslugils. I lär innebur underrättelsen uppenburligen ock.så röjunde uv uppgift som bort hållas hemlig för andra än den uppgiften avser. Regeln all den regisirerade skall underrällas, innan registeruppgift får användas, leder då till atl undersökningar av här exem­plifierat slag inle kan göras eller lär görus utan dator. Diirför upphör nu i fiera fall sådan forskning.

Mer allmänna kommentarer lill DALK:s resonemang kommer från dalainspeklionen, UHA, SPN, byråkraiiutivdningen, Malmö kommun och lokala skaliemyndigheien 1 Stockholm.

Daialnsjiekilonen anför atl dispens från underrällelseskyldighelen endasl bör komma i fråga i undaniagsläll när underrättelseskyldjgheien kun undvuras ulan risk för inirång j regisireruds personligu iniegrjlet Trois dellu kun giveivis en meddelud dispens alliid förunledu negulivu reuklioner. Dulainspeklionen frumhåller därför uu JK hur besvärsräll även i frågu om beslul om sådan dispens. JK skall därvid lillvaraiu ullmännu inlressen, jnneläliande främsi de regislrerades iniresse av iniegrileisskydd. JK kommer därför all få underrättelse om beslul av dalainspeklionen om dispens från underrällelseskyldighelen för del fall inspekiionen ges befogenhei all meddela sådan dispens.

Datainspektionen som i och för sig finner det självklart att besked enligt 10 § dalalagen skall innehålla uppgift om vilket register utdraget avser och besked om hur man flr kontakt med den registeransvarige, understöder DäLK:s förslag om atl registerutdrag som lämnas enligi 10 § dalalagen skall förses med adress och telefonnummer m. m. lill den regisieransvarige. Detla skulle i någon mån kunna underlätta för den registrerade atl fl lill stånd rättelse eller komplettering av registret Inspektionen delar DALK:s uppfatt­ning alt datainspektionen bör föransialia om all åtgärder vidlas så all utdragen komplelterus med angivna uppgifier. Frågan om räll för den, som inte är registrerad i visst regisier, all på begäran 11 besked härom har inle lagits upp av DALK, men bör rimligen lösas i posiliv riklning. Av ordalagen i 10 ij datalagen kan delta dock näppeligen utläsas, varför en jusiering av lagtexten bör göras i detta syfte.

UHÅ framhåller alt antalet uldrag som enskilda begärt ur myndighelens regisier med stöd av 10 § daialagen under 1977-78 endasl har uppgått lill ett 20-tal. Del synes därför inte inom högskoleseklorn finnas något behov av en utökad underrättelseskyldighet Däremot kan och bör givetvis den generella informationen lill de regisirerade förbättras i fiera avseenden.

SPN anser att om regisirerad anmäler all uppgift är felakiig skall underrättelse erhållas ulan anmodan så snart den felaktiga uppgiften rällals.

Byråkrailuiredningen anser all seil ur den enskildes synvinkel är underräl­lelseskyldighelen om innehållei i olika regisier ell av de mest värdefulla inslagen i datalagen. Bestämmelsen i 10 ij datalagen ger den enskilde en

Prop. 1978/79:109

179

möjlighet till insyn i och därigenom ell vissl infiytande över innehållei i registren. Det kan dessulom betraktas som ell intrång i iniegrilelen all inle vela eller kunna få vela om man förekommer i vissa register. För au bestämmelsen skall vuru verkningsfull krävs utt den enskilde inlbrmerus om Ull hun hur räu ull begära registerutdrag och hur han skall göra för att få registeruppgifterna sumt om vilku register som finns. En förkluring lill utt antalet förfrågningar om uldrag har vurit lågt kun enligt utredningen vuru dåligu kunskuper om möjligheterna alt få sådana underrättelser och om vilka regisier som finns. Även om kunskaperna om dessa frågor skulle vara tillfredsställande finns del en rad praktiska problem. Del kan innebäru ett ganska omfattande arbete och medför portokostnader alt kontakta alla länkbara regisieransvariga. Dessutom krävs ett eget inilialiv från den enskildes sida. Ulredningen uttalar vidare:

En nyckelfråga är om de regisieransvariga skall åläggas alt med jämna mellanrum lämna registeruppgifter till dem som förekommer j regisiren. Byråkratiutredningen har förståelse för de skäl DALK anfön mot au ålägga alla registeransvariga all självmani sända ul uppgifier lill samiliga som förekommer i regisiren. Man borde emellertid överväga atl ålägga innehavare av vissa register den skyldigheten. Detta skulle innebära en väsenilig förstärkning av iniegriieisskyddei för den enskilde.

Del kan också finnas anledning atl överväga möjlighelerna att skapa ett system som gör det möjligl för den enskilde atl enbarl vända sig till en instans föratt fl alla de uppgifter som han är intresserad av. Om man underiättade för den enskilde på denna punkl skulle man bättre nå syftei med bestämmelsen i 10 § datalagen.

Byråkratiutredningen anser sammanfattningsvis att informationen till allmänheten om befinUiga daiaregisier bör förbättras och atl lillvägagångs-säliel för al.l få uppgifter ur regisier bör göras så enkelt som möjligl. På detta sätt skulle 10 ij datalagen få en bättre effekt.

Malmö kommun konstaterar att vid underrättelse till registrerad sker ofta sammanställning hos förelag eller myndighet ur samtliga förda register, vilket ger handhavande personal en totalbild av den regislrerades dala. Sådan sammanslällning sker hos Malmö kommun dels av konlrollskäl dels av ekonomiska skäl (portobesparing). Den prakliska lillämpningen av dalalagen ger således ell resullai, som dalalagen avser all förhindra. Förhållandel syns ej vara uppmärksammar i datalagen eller i datainspektionens anvisningar.

15 Datainspektionens   tillsynsverksamhet   och   behovet   av   en särskild dataombudsman

Ell relalivi litet antal inslanser kommenterar DALK:s synpunkier på dessa frågor. Med undantag för fyra föreningar (se vidare nedan) delar de som uttalar sig för DALK:s uppfattning atl det f n. inte finns skäl alt inrätta en särskild dalaombudsman. Ulan all besläml la siällning till frågan tycks också

Prop. 1978/79:109

180

JK ha en viss sympati lor en konsirukiion med ell frislående organ. Del sammanhänger med de problem JK har mött i samband med sina funktioner enligt dulalagen. JK anför följande:

Datalagen tillkom före min utnämning lill JK. Jag har därför inle lidigare haft tillfälle all uttala min uppfattning om den valda konsirukiionen med JK som en form av "ombudsman" eller allmänt ombud i dalalagens lillslånds­ärenden med särskild uppgift ali lillvarala privailjvsinlressena. Närjag nu har tillfälle all uttala mig kanjag dessutom göra del med ca fyra års erfarenheter som bakgrund.

Först några siffror. Till JK har sedan datalagen trädde i kraft inkommit 7 550 ärenden enligt datalagen. 1 praktiken rör det sig om lika många beslul av datainspektionen. Sedan slutet av februari 1975 överlämnar inspekiionen inle beslul i ärenden som handlagts enligt del s. k. förenklade förfarandet - Hos JK förs ingen slaiistik över antalet ärenden i vilka JK anförl besvär. Jag saknur emellertid anledning betvivla riktigheten i DALK:s uppgift ull del rör sigomell20-lal full. - Antulet full därenskildu personer, loreningure. d. vänt sig lill JK med en begärun om all JK skall anföru besvär mol duiuinspekiio­nens beslul är myckel begränsul, iroligen mindre än fem.

Konstruktionen med JK som eu ullmänt ombud för att bevaka allmänhe­lens - i belydelsen menige mans - iniresse kan enligi min mening ifrågasällas. Jag vill göra del av fiera olika skäl.

Ett skäl är av mer principiell nalur. JK är regeringens juridiske rådgivare och siaiens ombudsman. Delta bör ställas samman med del faktum att fiertalet känsliga personregister är statliga regisier. Det kan därför mycket väl hända attjag i en egenskap har att anlägga synpunkter på huruvida ett regisier bör inrälias eller vad det bör innehålla varpå jag i en annan egenskap har all granska ell beslul av datainspektionen i samma ämne. Situationen behöver emellertid inle vara så tillspetsad. En statlig myndighei, som för ell personregisier, kan vara iveksam i en juridisk fråga med anknyining lill dalalagen och begära råd av JK. Jag ser del som en vikiig uppgift för JK all ulöva sådan rådgivning på myndigheiernas begäran. Samma fråga kan emellerlid därefier komma upp i ell ärende från dalainspeklionen.

Del säger sig självi atl min ställning i ärenden av nyss berörl slag inle kan vara problemfri. Även om anialei fall där dubbelsläliningen lydligl fram­träder måste bli begränsal -jag har hittills upplevt bara två fall - är liigei inle tillfredsställande från principiell synpunki. Enda utvägen all komma lill rätta med problemel är enligt min mening all lägga uppgiften på ett organ som inte - i likhet med JK - också har uppgiften alt vara regeringens juridiske rådgivare och ombudsman.

Innan jag lämnar principfrågan vill jag gärna betona önskvärdheten av att JK i ökad utsträckning tilläggs uppgifien atl bevaka vad som kan kallas "allmäniniressen", dvs. samhällets eller det allmännas iniresse, i synnerhei vid s. k. posiliva beslul av myndigheler, t ex. i lillslåndsärenden. Detla iniresse är emellerlid någoi annat än det iniresse - allmänhetens intresse -.som JK har atl företräda enligt 25 § datalagen. Allmänhelens intresse kan myckel väl slrida mol del allmännas iniresse.

Personligen hade jag räknat med atl JK-utredningen vid sin genomgång av JK:s uppgifter som en självklar uppgift skulle ta upp även den problematik jag

Prop. 1978/79:109

181

nu sökt belysa. Eftersom detla inle skell anserjag ull frågan bör lus upp under den fortsulla beredningen av DALK;s förslag.

Ell annal skäl all ifrågusuttu lämpligheten av den rådande ordningen är övervägande prakliskl. Vissa molionärer som ullalui sig för en dalaom­budsman har bl. a. framhållil all det har är fråga om ett så specielll och svårbearbelat område att del bör skötas av personer med särskild kompetens för saken (DALK s. 225 my).

Jag är benägen att insiämma i deltu uiiulunde. Aii läsa daluinspektionens beslul och bilda sig en uppfattning i inlegriieisfrågan kräver inle bara juridiska kunskaper uian också kunskaper om ADB-ieknik. Det är myckel läll alt "bli förd bakom ljuset". Detla innebär ingen krilik mot inspeklionens sätl all avfuiiu sinu beslut. Mun bör hell enkelt vuru gunsku bevundrud i frågor som rör ADB-ieknik och säll ull utnytlju lugrui muieriul Rjr ull kunnu genomskådu innebörden uV lillslåndsbeslulen och därvid fogude villkor m. m.

För min egen del bedömde jug del så ull jug när duiulagen irädde i kraft möjligen vur - på grund uv min lidigure verksumhei, bl. u. som mångårig ordförande i sumarbeisorganei för ADB inom rättsväsendet - kompetent att fullgöra den granskning datalagen förutsätter all JK skall utföra. Sedan jag i övrigt skiljls från alli arbele med ADB-frågor och tiden gåll harjag blivit alltmer medveten om bristerna i min egen förmåga atl "hänga med" i utvecklingen. Delsamma gäller mina medarbetare.

Innebörden av del nyss anförda är att om JK skall behålla sina uppgifter enligt datalagen bör olika ansträngningar göras för atl hålla JK och hans personal med nödvändiga kunskaper på området. Detta kan ske genom deltagande i kurser, symposier, internationella konferenser elc. En förutsätt­ning för atl ell sådani program skall kunna genomföras är atl nödvändiga medel ställs till förfogande.

Dalainspeklionen anför all en av grundlankarna bakom dalalagen är all inspeklionens tillsynsverksamhet skall ha en central ställning för skyddet uv den personligu integriteten. En annan tanke har vurit uti när lillslåndsverksumhelen hur pusserui sitt iniliulskede med siora arbeisbalanser skulle resurser föras över från tillstånds-till tillsynsverksamhelen. Det har nu visat sig all lillslrömningen av lillslåndsärenden är så sior all lillräckliga resurser inle har kunnai frigöras lor tillsynsuppgifter. Del har dessulom visal sig lämpligi atl göra tillståndsprövningen så grundlig all den innefattar också ell väseniligi momenl av lillsyn. Inledesto mindre är det enligt inspektionen beklagligt all tillsynsverksamheten inle har kunnat ges en betydligt större omfallning än som har skett.

Inspekiionen fortsätter:

En vikiig uppgift för dalainspeklionen är all hjälpa de enskilda medborgare som råkar i svårigheler på grund av felakiiga eller brislfäUiga uppgifter i personregisier. Del är också väseniligi all inspekiionen kan verka för all sådana siiuaiioner förebyggs. Detla kan lill en del ske i lillslåndsverksam-helen. Dessa frågor hör emellerlid främsi hemma inom lillsynsdelen av inspeklionens verksamhei. För all denna skall få en fullgod effeki i nu berörda fall krävs också all medborgarna känner till all inspekiionen finns och kan ge den angivna hjälpen. Della förutsätter informaiion. Inspekiionen

Prop. 1978/79:109

182

har hittills endast till nöds kunnai fullgöra de nu skisserade uppgifierna. Del finns myckel som lalar för alt belydligi mera arbeie skulle behöva läggas ned i della avseende. Man kan uigå från all samhällets fortsatta dalorisering kommer atl slälla stora krav på inspekiionen för framliden. När nu lillslåndsverksamheien bl. a. mol bakgrund av DALK:s förslag knappasl kan anias få mindre omfattning framdeles, måste således nya resurser tillföras för atl göra intensifierad tillsyn möjlig. Det finns därvid enligt inspeklionens uppfattning ingel som lalar för all sådana resurser borde skapas inom någon hell ny organisaiion, ceniral eller regional. Hittillsvarande erfarenheler talar istället för atl man på bästa och effektivaste sätt skulle kunna ulnyllja sådana resurser om de tilldelades datainspektionen för en angelägen vidgning av tillsynsverksamhelen.

Vad gäller frågan om en dalaombudsman anför inspekiionen all man ser som en huvuduppgift all hjälpa enskilda medborgare, som har hamnai i svårigheter till följd av brister i samband med dalaregistrering av personupp­gifter. För all della skall kunna ske är det vikligl att den enskilde vänder sig till inspekiionen. Inspektionen anser au del är svårt au ha någon uppfattning om i hur sior ulsiräckning i förhållande lill antalet av enskilda uppmärksam­made felhanteringar och andra orikligheter i samband med databehandling av personuppgifter, som della sker f n. Mycket lalar emellertid för atl ell stort antal befogade klagomål inle kommer till inspektionens kännedom eller når inspekiionen bara på omvägar. Inspekiionen påpekar också all enskilda klagoärenden ofta kan fungera och fungerar som en inkörsporl för all uppmärksamma och lösa generella fel, i.ex. olämpliga ruliner vid daiabe-handiing. Genom den konkreiisering som sker i ett enskilt klagoärende kan lillsynen göras mer djupgående. Denna form av lillsyn är därigenom minst lika värdefull som sedvanliga inspeklionsbesök vilka av hänsyn lill såväl datainspektionens resurser som den regisleransvariges koslnuder måsle göras lämligen övergripande. Delta föranleder inspektionen alt i en något annan form än i DALK:s diskussion ta upp frågan om en dataombudsman.

Och inspektionen fortsätter:

Ordel ombudsman i vissa sammansättningar har under efterkrigstiden i dagligt tal fått ett starkt anslag av "den hos vilken man klagar" eller- som sägs i DALK;s betänkande - "en klagomur". Kanske skulle del av den anledningen vara befogal att lill daiainspekiionens organisaiion foga begreppei dalaombudsman, vilket klarare än del neutrala "inspektion" skulle betona allmänhelens möjlighel all vända sig lill myndigheien med klagomål, frågoroch problem. Dalainspeklionen har ingen beslämd uppfattning om hur begreppei dalaombudsman organisaioriski skulle lillföras inspekiionen.

Länsstyrelsen I Siockholms län anför liknande synpunkter. Enligt länssly­relsens uppfattning är den nuvarande lösningen med dalainspeklionen som en klagomur för allmänheten och JK som i egenskap av allmänt ombud i datalagens lillslåndsärenden tillvaratar privatlivsintressena helt tillfredsstäl­lande. För all förstärka och klarare markera datainspektionens roll som allmänhetens förelrädare i datafrågor föreslår emellertid länsstyrelsen, all i

Prop. 1978/79:109

183

instruktionen för dalainspeklionen införes ell lillägg, att chefen för inspek­tionen skall tillika vuru duiuombudsman med särskild skyldighet ull föreirädu ullmänheten i dulufrågor - en puruileil till konsumeniverkei och KO.

AMS kun inie finna ull det i nulägel finns skäl lör såduna organisuiorisku Ibrändringur som inräliunde uv en befuitning som duiuombudsman.

SACO/SR karakieriserar den känsla uv maktlöshet gentemot dalalekni­kens yttringar och den dulaoro som förekommer i viss mån som en mörkerrädsla, dvs. en brisl på information lill allmänheten om vad datatek­niken innebär samt dess direkta och indirekia följder Förutom genom en något vidgad lillämpning av möjlighelen alt ålägga regisieransvarig infor­mationsskyldighet till de regisirerade som rekommenderas av kommittén, är daiainspekiionens lillsynsenheis funklion som klagomur beiydelsefull i dellu uvseende. Au frågan om inrällande av en fristående dalaombudsmannafunk-tion uppkommil i den allmänna deballen kan i viss mån förklaras av alt denna del av daiainspekiionens verksamhei inie i lillräcklig grad uppmärksammals. SACO/SR, som delar kommitténs uppfattning all del inle finns skäl alt nu inrätta en myndighei som dataombudsman, finner skäl påpeka att marknads­föringen av nämnda funklion hos dalainspeklionen bör förbättras och iniensifieras.

Lokala skaliemyndigheien I Siockholm har ingen erinran mol all datain­spektionen successivi förskjuter sin verksamhet från lillsiåndsprövning lill tillsyns- och kontrollverksamhet Frågor om inlegritelsinlrång är ibland av komplicerad art och löses snarare genom djupgående samverkan under längre lid än inspektions- och remissförfarande från ev. dataombudsman. Myndighelens egen verksamhei är dock generelli så hårt reglerad av lagar och författningar ull ev. övertrump snurasl hör hemma under justitieombuds­mannens område.

Också Landsiingsförbundei avvisar tanken på en särskild dalaombuds­ man.

Det är endast Riksdaiaförbundei, Svenska dalaföreningen. Svenska civil­ekonomföreningen och CivUekonomernas riksförbund som entydigt tar ställ­ning för all man skall lillskapa en frislående dalaombudsman. Organisalio­nerna anför:

Vi anser i motsats lill DALK alt inrättandet av en särskild dalaombuds-mannafunklion som komplement lill dalainspeklionen är motiverat. De lidigare berörda farhågorna för alltför stor koncentration till en myndighei är ett skäl, den mera personliga framtoningen av en ombudsmannafunktion, vilkel kan förstärka den enskildes känsla av stöd vid konfiikier med datasamhället, ell annai. Vi finner t. ex. den i belänkandet förda diskus­sionen om omöjligheten för enskilda anställda atl framföra klagomål mol förelagens regisier annat än via sina fackliga lopporganisationer sakligt väl underbyggd men för individen djupt otillfredsställande. Ett besvärsorgan (utöver JK) är motiverat.

Prop. 1978/79:109

184

Vidare kommer en mångfald ADB-frågor uianför iniegriieisområdei all krävu engagemang och som exempel kan nämnas frågor kring ADB och arbelsmarknaden. Vi unser all dalainspeklionen, liksom hittills, bör koncen-irera sin verksamhei lill frågor kring ADBoch iniegriiel medan i belänkandei nämnda frågor kring blanketters utformning och läsbarhet m. fi. ärenden bälire kan hanleras av en dalaombudsman.

16 Strukturen     av     framtida     ADB-system     och     regionala ansvarsnämnder

De inslanser som har ullalal sig om r e g i o n a I u ansvarsnämnder har alla anslulii sig lill DALK:s slåndpunkl all sådana inte bör inrättas. Det är RRV, AMS, lokala skaliemyndigheien i Siockholm, Landsiingsförbundei och S.4C0/SR.

SACO/SR anför härom:

DALK har haft atl pröva frågan om regionala ansvarsnämnder, som vid sidan av Dalainspeklionen närmasi skulle prövu behovei och lillållighelen atl samköra data från statliga, vur för sig regionuliserude ADB-system. SACO/ SR delur DALK:s uppfuttning ull någon form av regionala organ för sådunu frågor ej ytterligare skulle öku den enskildes irygghei i någon avgörande grad. All ell förslag om regionala ansvarsnämnder förts fram i riksdagen visar, enligt SACO/SR:s uppfattning, närmasi vilkel avsevärt behov av informa­tion om datatekniken som föreligger, inte minst hos politiker och andra beslutsfattare. Detla informationsbehov lorde emellertid kunna lillgodoses genom redan existerande organ.

Lokala skaliemyndigheien i Siockholm finner generellt inga skäl för inrätiandei av regionala ansvarsnämnder. Skallemyndigheternas verk­samhet är klarl förfallningsreglerad, vilkel i och för sig bör vara en garanti mol missbruk i fråga om otillbörlig samköming av register. Ansvarsnämnder kommer säkeriigen att innebära ulökad byråkrati inle minst för allmänhe­ten.

Strukturfrågan berörs av siaiskoniorei, RSV, UHÅ. byråkrailuired­ningen. sårbarhetskommitlén. kronofogdemyndigheten 1 Nacka saml Leveran-lörsföreningen Kontors- och Datoruiruslning (LKD). DÄLK:s överväganden lämnas i stort sett utan erinringar.

RSV hänvisar lill sina yttranden över betänkandet (SOU 1976:58) ADB om samordning och Statskonsults rapporter Samordnad regionalisering av dalordrift och Modeller för spridning av dalordrift och uttalar endast alt verket delar DALK:s uppfattning att det från iniegriteisskyddssynpunkt inte är avgörande om strukturen i ett dalasyslem är ceniral eller regional. RSV instämmer i alt man så långt det är praktiskt möjligt bör undvika blandad drift, dvs. drift av fiera system inom samma sysiemmiljö.

Siaiskoniorei anför all del i många fall också i fortsällningen kommer all vara ekonomiski fördelakligl all ha dalordriften samlad i centrala system. Man är bl. a. bunden av gjorda investeringar. Stordrift i cenirali uppbyggd

Prop. 1978/79:109

185

dalordrift har också ekonomisku och leknisku fördelur jämfört med decen-iraliserude uliernutiv. Duiorernu blir dock ullt billigure. Dellu kommer utun ivekun ull medföru ull de sprids alli närmare användarna och därmed lill ulll lleru regionulu och lokala funklioner. Hur man ordnar dalordriften och uilbrmur sina ADB-sysiem lolalt selt är inle enban en ekonomisk fråga. Också andra fakiorer måsie vägas in. Inlegriielsaspekien aren sådan fakior. DALK har bedöml olika sysiemsiruklurer ur den uspekien och förordar med någon ivekan regional specialiserad drift. DALK anser dock all man inie en gång för alla generelli kan slå fa.si en sysiemsirukiur som den bästa i alla avseenden. Staiskonioret delar den uppfattningen.

Vurje tillämpning måste bedömus för sig med hänsyn till de behov vurje verksamhei har av lillgång lill datorkapacitet och lill tekniska, ekonomiska och organisatoriska krav saml övriga förutsättningar som i varje särskilt fall skall gälla.

UHÅ belyser frågan utifrån sina egna erfarenheter och uttalar:

Den regisiersiruklur som föreligger i STUDOK-fallei har upplevis som posiliv i inlegrileisskyddsavseende. Den innebär all vurje högskoleenhels studerunderegisler är hell lokull med ell regislerunsvur, som uiövus uv högskoleslyrelsen. Därigenom gurunlerus de regislrerude genom sina repre­senianier i slyrelsen eil direkl infiylunde över handhuvundel av registrei, över hur uppgifter görs lillgängliga etc. På några håll har dataskyddskom-miltéer bildats. Alternativen lill nu nämnda orgunisulion - centralt eller regionall orguniserude register - skulle medföru all möjligheternu lill insyn och infiylunde över registren på ett inle önskut säll uvlägsnudes från de regislrerude och den miljö regisieruppgifternu skull dokumenieru.

Driftslrukluren är i STUDOK-fallei baserad på de fem dalorcenlrulernu inom högskolornu och kan närmasi beskrivas som "regional blundad drift". UHÄ är i dellu sammanhang inte berett atl uttala sig om fördelarna med en längre gående specialisering utan vill bara erinra om all utredningen om studiedokumentation och statistik lor högskolan kommer all i sill belän­kande behandla bl. a. den framlida driftsorganisationen för STUDOK-sysiemet

Kronojögdemyndlgheien i Nacka anför all sirukturen av framlida ADB-syslem är en synnerligen akluell fråga för exekulionsväsendei då f n. Slaismakierna ännu inie har lagil ställning lill hur redovisningssyslemei för exekutionsväsendet (REX) skall vuru uppbyggt. 1 diskussionerna huruvida ell centralt eller regionalt baserat system skall inrättas har framhållits alt antalet kronofogdemyndigheter är en fråga av underordnad belydelse. Kronofogdemyndigheisuiredningens belänkande (SOU 1977:42) redovisar en lösning för exekutionsväsendets organisaiion som lillgodoser de decen-iruliseringsslrävunden som varil rådande under senare år. Samma slrävunden hur påverkul deballen om REX-sysiemet Uppfattningen har därvid vurit ull om ambiiionen skall vara all fördelu ansvar och arbetsuppgifter närmare de människor som berörs du skall även inlbrmalionshunieringen spridus. Dennu umbilion saknas anledning all förkasia. Skall den kunna realiseras på ell

Prop. 1978/79:109

186

eftckiivi och ralionelll säll krävs emellerlid onekligen ell datorstöd med bredast möjliga bus. Del är härvid inle ell regionalt specialiserat stöd som erfordras utan ell cenirali syslem med en direklålkomst till informaiions-malerialel som är lika för alla deceniraliserade besluisfailare. Kronofogde­myndighelen finner del därför särskilt angelägel all framhålla all DALK vid sill lillvurulugande av inlegriieisiniressei inie har lugil ställning forell sirikl regionull speciuliseral syslem uiun kan länka sig även allemalivei central specialiserad drift, vilket närmast får anses molsvara REX-syslemels före­slagna uppbyggnad. Det är myndighelens uppfattning atl REX-syslemei bäst kommer lill sin räll i den sisinämnda systemsirukiuren.

Byråkrailuiredningen anser all en regional sysiemsirukiur bäsl gagnar iniegritetsskyddel. Graden av decentralisering bör bedömas för varje ADB-syslem för sig. En deeeniralisering av registren kan underlätta för allmän­heten att ta koniaki med den regisieransvarige i frågor som gäller regislerin­nehållei, t ex. när del gäller möjlighelen alt få rättelse av uppgifter. Föruiom service- och integritelshänsyn lalar även säkerhets- och sårbarheisaspekier för en decentralisering.

Sårbarheiskommiiién anser all av de allernaiiv som diskuleras är regional specialiserad drift all föredra från sårbarhelssynpunkt En regionalisering bidrar bl. a. lill att minska antalet register över hela Sveriges befolkning.

Kommittén hänvisar vidare lill att man i sin lägesrapport har diskuierai strukturfrågor och i sluikapillet uttalat alt övergripande riktlinjer bör ges som syftar lill lösningar med en siörre spridning av dalabehandling. Dessa övergripande linjer bör dock ulformas av slaismakierna och inie hos någon myndighei. Någon experimyndighet bör likväl finnas som kan ge råd och anvisningar vad gäller strukturfrågor bl. a. med hänsyn till integritets- och sårburhelsuspeklernu. En sådan myndighei skulle bl. a. kunnu fungeru som serviceorgun ål olika regisieransvariga när de slår inför val av systemlös­ningar.

Den mot DALK mest kritiska inställningen kommer lill uttryck i LKD:s yttrande. Föreningen anför bl. a.:

Om man utgår från den enskilda arbetsplatsens behov av databehandling -dvs. vad som är enklasi och smidigast och ofta även billigast för den lokala instansen - skulle syslemresonemangen sannolikt få en hell annan prägel än hittills. Della synsätt har alltmer spritt sig inom näringslivet, och resultatet har blivit att del inom de enskilda förelagen i dag finns eii slort anial mini-och koniorsdalorer, medan del inom den offenlliga seklorn knappasl finns några. Efiersom della synsäll inle finns representerat bland den offenlliga seklorns adminisiratörer och sysiemmän kan del vara Ibrslåeligt alt ulred­ningen förbisett detta förhållande, men synsättet är inle desto mindre realistiskt

Enligt vår mening är det uppenbart att integritelsfrågorna samt sekreiess-och säkerhetsaspekterna påverkas av dessa fakiorer. 1 och med atl uppgif­terna sprids ul blir det svårare all göra sammanställning och samkörningar

Prop. 1978/79:109

187

samt ull sorteru ut vissa personer. Del personliga iniegriieisskyddei blir uppenbariigen bälire i del deceniraliserude än i det ceniraliserude systemet Den siuiisiik som sänds in lill de cenlrulu systemen blir också mer anonyma än lidigure. Hell självklurt är ell decenlruliserul syslem också mindre sårburl än ell ceniraliserut

Mol denna bakgrund har ulredningen enligi vår mening inie lillräckligi peneirerai hilhörande frågor, som därför bör bli föremål för ytteriigare överväganden i ulredningen eller på annal sätt.

17 Nya tillämpningsområden för ADB och konsekvenser för data­lagen

Endasl i ell fålal remissyttranden kommenteras DALK:s förslag till en regel i dalalagen som skulle göra del möjligl att undania vissa former av enklare personregislrering som sker med ADB från lagens lillämpningsom­råde.

DALK:s förslag slöds av DAFA, SACO/SR, Svenska försäkringsbolags riksförbund och Handelns arbelsgivareorganisaiion men avslyrks av hovrällen för Västra Sverige, kammarräiien i SundsvaU och siaiskoniorei. Datainspek­tionen pekar i delta sammanhang på behovei av en personregisteriag där registreringstekniken inte har avgörande belydelse.

DAFA delar kommitténs uppfattning om behovet av en undanlagsregel och anser vidare bl. a. med hänsyn lill de svårigheler som föreligger vad gäller definiiioner av den dataiekniska uiruslningens kapacitet och omfattning saml den myckel snabba lekniska uivecklingen all vid lillämpningen av den nya paragrafen större vikt läggs vid personregistrets storlek och syfte snarare än vid vilken leknisk uiruslning som används.

SACO/SR finner DALK:s skissering av nya länkbara användningsom­råden för ADB-lekniken högst sannolik. SACO/SR delar DALK:s mening alt en regel i datalagen bör införas, som gör det möjligl för regeringen alt efter hand undania vissa beslämda former av enklare personregistrering från krav på tillstånd eller anmälan.

Svenska försäkringsbolags riksförbund delar DäLK:s

uppfattning all lagreg­leringen bör gå parallelll med den lekniska utvecklingen på områdel. Flera av de exempel på enklare personregislrering som DALK nämner, t. ex. ord- och textbehandling, tillämpas i ökande omfattning inom försäkringsbranschen. Enligt riksförbundets mening kan sådana former av regislrering ej vara av den arten all några risker föreligger för intrång i den personliga integrite­ten.

Handelns arbetsgivareorganisation anför all det i handelsföretag förs en stort antal begränsade personregister av likartad typ med hjälp av elektroniska kassaregisier och lerminalsysiem. Organisalionen förordar atl denna lyp av uiruslning och sysiem undanlas från eventuella krav på tillstånd eller anmälningsplikl. Om della inie anses lämpligi, förordas en form av generelli typgodkännande för respeklive syslem eller utrustning. Detta typgodkän-

Prop. 1978/79:109

188

nande skulle innebäru, ull del individuellu handelslörelagel inte behöver ansöku om tillstånd eller anmäla bruk av kassusyslem med personuppgif­ter.

Organisalionen påpekur ull del inom svensk handel finns ca 45 000 butiker. Del siora ftenalei av dessa har mer än en anställd. De fiesia kassaregisier och buliksierminalsystem registrerar uppgift om anställds nummer eller nyckel­kod, försäljningsresultal, felregisireringar, lidsuppgifter saml totalbelopp utt retlovisu. Förutom denna personinformuiion förekommer del i vissa butiks-system insamling och temporär lagring av uppgifter om kundernas kreditköp. Dessu uppgifter vidurebelbrdrus lill cenlrulu sysiem, dur tillstånd enligt dulalagen krävs. Del vore därför lordelukiigi om ansökan till cenlrala kreditsystem även kan inbegripa lillfällig lagring av uppgifter på annan plals.

Hovrällen jör Västra Sverige delar däremoi inte kommitténs uppfattning atl sådana undantagsregler bör införas. Såsom kommittén har uttalat har utvecklingen inte kommii så långl all del f. n. är möjligl atl ange vilka former av personregistrering som kan undantas från dalalagens lillämpningsområde utan att skyddel för personlig inlegritel ävenlyras. Med hänsyn lill atl del inte är möjligl att nu närmare ange ifrågavarande regisier och eftersom ett påtagligt behov av undantagsregler bör föreligga innan sådana regler införes i dalalagen föreslår hovrätten i försia hand au 27 § skall uigå ur förslaget För den händelse atl den lagsiiftning som kommittén föreslagil i 27 § ändå anses erforderlig anför hovrätten följande:

Del bör ankomma på regeringen all genom förordning föreskriva de akluella undantagsreglerna. Hur de undantagna registren bör beskrivas kan hovrätten inle bedömu. Med hänsyn till iniegritetsskyddel bordet i vue fall framgå av lagtexten att undanlagsreglerna avser endasl sådana regisier som inie samköres med andra regisier.

På grund av del anförda föreslår hovrätten i andra hand att 27 § avfallas så all regeringen bemyndigas att genom förordning föreskriva atl beslämmel­serna i 2 § försia siycket och 3-7 !j§ inle skall gälla i fråga om personregister av viss i paragrafen angiven beskaffenhet under förutsättning an samköming med andra regisier inle förekommer. Sådan föreskrift bör få meddelas endasl om regeringen med beakiande av uiruslningens art och övriga omständig­heter anser uppenbarl alt regislreringen inte kommer atl medföra otillbörligt inirång i de regislrerades personliga integritet Regeringen bör få överlåta åt dalainspeklionen all meddela närmare föreskrifter om sådani regisier.

Kammarräiien I Sundsvall konsiaterar all DALK:s förslag lill undanlags­regel i 27 § är belingai av den förväntade framlida utvecklingen på ADB-leknikens område. Såsom kommittén uttalar har utvecklingen emellertid hittills inte kommit så långt att det f n. är möjligl, aii i dalalagen ange vilka former av personregislrering med ADB som kan undanlas från lagens lillämpningsområde ulan all skyddel för personlig integnlel ävenlyras. Enligt 3 ij i instruktionen för datainspektionen har inspekiionen all närmare följa utvecklingen och au hos regeringen lägga fram förslag lill ålgärder som är

Prop. 1978/79:109

li

pukullude bl. u. i delta avseende. Med hänsyn lill del anförda anser kammarrätten, all del f. n. ej finns behov av den föreslagna undantagsregeln. Allt eftersom erfarenheterna ger anledning därlill kan datainspektionen förväntas framlägga förslag i ämnel.

Siaiskoniorei släller sig iveksaml lill DALK:s lörslag. Gränserna Ibr olika slags datorer är fiytande. En s. k. koniorsdator kan t. ex. förses med sådun utrustning ull mun kun unvändu den för omfullunde regislreringur och beurbeiningur. Duiuiekniken ulvecklus dessulom myckel snubbt Del ur därför ingen lätt och självklur uppgift att klassa datorer så som man beskriver del i betänkandet Ersätts dalalagen med en allmän personregisierlag faller lor övrigt frågan. Siaiskoniorei föreslår därför atl man nu väntar med alt komplettera dalalagen på den punklen lills Ibrutsällningarna för en allmän personregisierlag belysis närmare.

Daipinspektloueii vilsordar vad D.ALK uppger om en snabb utveckling på del dalalekniska områdel. Man kan förvänla sig att många omvälvande nyheter kan komma atl presenieras inom en begränsad framlid. Dalainspek­lionen har redan fåll lili prövning dalalekniska nyheter av del slag som presenieras av DALK, bl. a. datorsiöll lelekonferenssystem. Med hänsyn lill utvecklingen är det förmodligen ofrånkomligt atl som DALK föreslår skapa möjlighel all ge dispens från vissa regler i datalagen. Vilka dispenser som kan bli nödvändiga kan ännu inie anges. Datainspektionen anser det emellertid principielll olyckligt med ett system av dispenser från del generella regelsys-lemet Att man trots detta antagligen lill följd av den snabba tekniska utvecklingen ivingas in i en sådan situation lalar enligt dalainspektionens upplänning synnerligen slarkl för behovei av en personregisierlag där regisireringsiekniken inie har avgörande belydelse. Inspektionen betonar au JK koinmer all ha besvärsräll även beiräffande de dispensbeslui av detta slag som kan komma all meddelas av dalainspeklionen.

18 Personregisterlagstiftningen på längre sikt

DALK:s 

framställning har på denna punkl av naturliga skäl en mer spekulativ karaklär och innehålleringa konkrela förslag. Inle heller remiss­instanserna intar beslämda hållningar. De fiesta som yttrar sig i frågan hyser dock sympali för DALK:s lanke au närmare överväga om man inte borde eftersiräva en mer generell personregislerlagsliftning som inie är bunden lill eu visst lekniskl förfarande. Kritiska rösler saknas dock inle.

RÅ delar kommitténs uppfaUning all iniegritetsskyddel inle bör specifiki knytas lill vissl tekniskt förfarande ulan generelli inriklas på den personre­gistrering, som kan anses kräva skydd för den enskildes integritet

Även överåklagaren i Göleborg anser all på längre sikl en ny personregis­lerlagsliftning, som inle får vara beroende av de meioder som används, synes bli nödvändig. Därvid bör även en närmare granskning ske av registrens

Prop. 1978/79:109

190

sårbarhet och möjligheternu au uvslöju olillutnu ullug. Uiun ell fungerunde kontrollsystem är del reellu iniegritetsskyddel lilet

Dalainspeklionen har inle så sällan mötts av den i och för sig försiåeligu unmurkningen ull dess verksumhei emellerlid kan le sig löjeväckande med lanke på atl den endasl avser personregislrering med viss leknik. Den som ime lar regisirera personuppgifter med ADB kan ju alllid i siori hell frill göra della med varje annan lillgänglig leknik. En sådan uppfattning har emellerlid grundals på missuppfattningen att annan leknik än ADB i praktiken medger hantering av så stora informationsmängder, sådan snabb bearbetning och sådana siora möjligheteralt kombinera olika uppgifter som kan ske med hjälp av ADB. När nu emellerlid även annan leknik, exempelvis microfiche, börjar få myckel stor kapacitet, t. ex. genom dalasiödd informaiionsålervinning från microfichen.fården inledningsvis redovisade uppfallningen alltmer fog för sig. Del sagda leder ofrånkomligen lill all riktmärket för iniegritets­skyddel vid personregislrering inom en snar framlid måsle förskjutas mot en generell personregisierlag där tekniken inle har avgörande betydelse för tillämpligheten. Svensk rätl har redan lagii ell sieg i den riktningen genom införandet av kreditupplysningslagen, som reglerar bl. a. personregislrering för vissl ändamål oberoende av hur den går till. 1 vissa stater har datalagstiftningen redan fåll en mer allmän inrikining än i Sverige. Det förekommer exempel på dalalagar som motsvarar både den svenska data­lagen och krediiupplysningslagen, men som dessutom skyddar vissa känsliga personuppgifter oavsett om de registreras med hjälp av ADB eller ej. Den norska dalalagen och den danska lagen för privatsektorn, vilka båda antogs i maj 1978, går ell steg längre genom alt de i vissa sammanhang skyddar även juridiska personer. Del finns således möjlighet att i ett framtida uirednings-arbeie med syfte all skapa en generell personregisierlag dra nytta av utländska förebilder. I sammanhanget bör noleras att krediiupplysningslagen ger visst skydd även för juridiska personer.

Datainspektionen anser frågan om en generell personregisteriag så viktig och akut atl den så snart som möjligt bör bli föremål för uiredning. Detla bör lämpligen göras av DALK och bör kunna ske inom ramen för kommitténs redan erhållna uppdrag. Om det inle bedöms så bör DALK få lilläggsdirekliv med uppdrag au genomföra en uiredning med angiven inrikining. Om innehållet i en kommande personregisieriag är del givelvis alli för lidigi all ha någon beslämd medning. Enligi inspeklionens mening bör väl dock dala­lagen kunna las som en förebild och andra lämpliga förebilder sökas inlernalionellt. Inspektionen är givetvis beredd att slälla sina erfarenheler av dalalagen och personregislrering lill förfogande vid en kommande utred­ning.

Siaiskoniorei ftamhåller all myckel talar för all dalalagen på sikl kan komma all ersättas med en av tekniken obunden personregisierlag. Vem som berörs av att daia regislreras, hur de bearbelas, sprids och används saml själva

Prop. 1978/79:109

191

syftet med en regislrering är vikligare än den lekniska utrustning man använder. Man brukar använda oliku leknisku hjälpmedel i ett informations­system. ADB är ell sådant medel. Mikrofilmiekniken eu annat elc. Många bearbetningar och en stor del av inlormalionshanleringen uiförs manuellt Del är därför i del totala perspektivet svårt alt dra en självklur gräns för vud som är ADB och inle ADB. Mun kan inte enlydigl besiämma vur ADB börjur och slutur i ell informutionssysiem. Del blir t ex. ulll vunligure ull ett personregisier som förs med hjälp av ADB komplelterus med regisier på mikrofilm. Uppgifternu i regisiren kopplas ihop med hänvisningskoder. Inom summa informutionssysiem hör .således data ofta ihop lekniskl seil även om de registreras med olika hjälpmedel och på olika sätl. Deua är ytterligare skäl vurför lagstiftningen inie bör begränsas lill upplagningar för ADB. Man ser del från slalskonlorels sida som angeläget att frågan om en allmän personregisierlag också uireds i DALK:s fortsatta arbete.

SCB tillstyrker DALK:s förslag all med vissa ändringar och lillägg i datalagen behålla den nuvurande datalagstiftningen i avvaklan på en mera generell personregisieriagsiiftning. SCB understryker samtidigt vikten av au del långsiktiga utrednings- och förberedelsearbeiel för en sådan lagsiiftning snarasi påbörjas.- I DäLK:s diskussion av länkbara huvuddelar i en personregisteriag finns i olika alternativ exempel på särskilda regler för bl. a. statistik och forskning. Verkei erinrar om alt SCB i olika sammanhang förordal en särskild reglering på della område som beaktar å ena sidan del grundläggande kravel på ett fullgott iniegrileisskydd med hänsyn tagen lill de uppgiflsberördas inlressen och deras förtroende och å andra sidan statistikens saml forskningens speciella karaktär all inte rikta sig mol en enskild individ Ulan ge generella resultat

/?SI'delar i stort uppfallningen au en framlida lagsiiftning på personregi-sireringens område inle bör exklusivt inriklas på jusl dalaregister utan kan behöva ges en mer generell omfallning. Redan uppgiften alt ge dutulugen ell konkret innehåll och därvid ange riktlinjer för avvägningen mellun allmän­inlresse och personlig iniegriiel liksom alt klargöra utrymmei för samköming är förenad med stora svårigheler.

RSV anser inie del meningsfulll all i della sammahang uttala någon närmare uppfattning om hur en framtida personregisieriagsiiftning bör utformas. RSV erinrar endasl om all inhämiandel av personuppgifter på skalleområdei sedan länge reglerals ulföriigl i sådana författningar som laxeringslagen. På skalleområdei upprätthålls kravet all uppgiftsskyldighei skall grundas på förskrifter i lag (jfr 8 kap. 3 § regeringsformen). 1 lagar och andra skalieförfaltningar framgår också för vilka ändamål uppgifterna används. Liknande förhållanden lorde råda på andra förvallningsområden. Behovei även mer omfattande personregislerlagsliftning bör med hänsyn lill del anförda inie bedömas som alltför överhängande utan frågan bör prövas på lång sikt.

Prop. 1978/79:109

192

RR V har inga erinringar mot all DALK prövar behovet av ofiénilig kontroll av sådan registrering av persondala som görs med annan leknik än den elekironiska eller som sker renl manuelli men avser särskili iniegriieiskäns-liga uppgifter. Verket framhåller dock att generella ulvidningar av lugstift­ningen endasl bör övervägas i fall där speciallagsiiftning anses bereda eu otillräckligl iniegrileisskydd. Dalainspeklionen bör också kunna följa uivecklingen på området som nära gränsar lill inspeklionens nuvarande verksamheisområden, och vid behov föreslå de ändringar som erfordras.

Konsumeniverkei beionar vikten av ull del - såsom DALK angell - på längre sikt prövus utt införa en personregisterlugstiftning som inle enban lar sikle på regislrering med .ADB-lekniken ulan som gäller generellt och kan ersätta dalalagen.

Även en minoriici i kommuujörhundets siyrdse inslämmer i atl del sannolikt på sikl, med hänsyn lill uivecklingen av nyu regisireringsmedier vid sidun av ADB, blir nödvändigi med en mer generell personregislerlagsliftning som ersättning för dutulugen. Då den leknisku uivecklingen inom områdel går snubbt är del ungelägel uii del förberedunde urbelei med en sådan lagsiiftning snarasi får stariu.

Nämnden för samhällslnformailon siöder DALK:s mening atl del på längre sikt bör övervägas om inte en mer generell personregislerlagsliftning bör komma i fråga. Lagsiiftningen kunde då omfatta mer generella integritets-krav och i mindre omfallning utgå från regisireringsiekniker och registerbe­grepp som avgörande fakiorer för regleringen.

Även byiåkraiiuiredningen anser att myckel lalar för en allmän personre­gisieriag och ser det som angelägel all frågan uireds.

FCO ullalar an en snabb leknisk uiveckling inom områdena Ibr inlbrma-lionshanlering och informationslagring relativt snabbi kan medverka lill au dalalagen blir ell oprecisi insirumeni för all skydda iniegriieisinlressen. Del är de länkbara effekierna av en viss informalionsinsamling och informa­tionslagring som är av iniresse från integriletssynpunkl, och inte hur personuppgifter insamlas, lagras och används. Det är visseriigen självklart au iniegriieisaspekterna blir särskilt viktiga atl bevuku vid tekniker, som innebär snubb åtkomst, stora möjligheter till sammanställning av informaiion elc. Men på sikl bör man, enligt TCO:s uppfattning, efterslrävu all ersätta dalalagen med en lag som reglerar personregislrering över huvud laget oavsell vilken leknik som används.

S.4C0/SR delar DALK:s mening all en mer generell personregisieriag­siiftning, där frågan om utnyiijandei av ADB eller annan regisieneknik inte tillmäts avgörande betydelse, på sikt bör ersätta datalagen. Med den snabba tekniska utveckling som sker, torde det bli allt svårare att skilja på ADB-register och regisier som förs med hjälp av annan teknik. Micro-fiche och andra media kan nu t.ex. användas ulan att del behöver falla under

Prop. 1978/79:109

193

datalagens lillämpningsområde. Användningen av sådana media kan också uigöra ell hol mol den personliga integritelen.

Riksdaiaförbundei, Svenska dalaföreningen. Svenska civilekonomjöreningen och Civilekonomernas riksförbund understöder förslaget all göra personregis­ierlagen oberoende av valet av lagringsmedium för registrei men finner del däremoi mindre lämpligt atl skjuta en utredning därom på framliden och föreslår i slället atl DALK flr i uppdrag atl ytterligare överväga och lämna förslag i denna fråga i sin nära förestående utredningsverksamhet

Arbelsgruppen för ADB och juridik vid Siockholms universilel anmärker all DALK:s arbetssätt vid översynen av datalagen innebär atl ändringar och lillägg bör komma till stånd endasl om pålagliga fördelar jämfört med dagslägel slår all vinna. Arbelsgruppen har förståelse för denna begränsning som bl. a. innebär att DALK inte lagit ställning till införandet av en allmän personregisierlag som ersätter den ADB-orienlerade datalagen. Av olika uttalanden i betänkandet llr arbelsgruppen emellertid intrycket att DALK närmasi anser atl en sådan lag så småningom bör komma lill siånd. Arbelsgmppen framhåller försin del, all det inle är givet alten sådan lösning är den mest fördelaktiga - kanske skall i stället dalalagen kompletteras med lagsiiftning för speciella seklorer av persondalabehandling och vissa grund­läggande reglerom skydd för personlig inlegritel vilka kan avse även annal än regislrering och hanlering av persondala. Fortsatt utredning och studium av svenska och utländska erfarenheter är uppenbariigen av nöden.

Riksarkivel anför all eftersom DALK:s uttalanden på denna punkl av naluriiga skäl är allmänt hållna, det i dagens läge är svårl all ta ställning till förslagen. Allmänt sett finns del skäl lill sior ivekan inför de perspekliv som här upprullas. Den konirollapparal som skulle kunna bli följden av den skisserade lagsiiftningen, kan lält bli belungande och även inge beiänklig­heier från principiell synpunki. När kommittén (s. 269) ullalar, all stora mängder informaiion inte utan vidare bör fä bevurus och hållus tillgängligu myckel länge, finns del enligi riksarkivel uniedning framhålla, atl det moderna samhällel med nödvändighet måste bygga på en myckel omfat­tande informaiion; en sådan kunskapsfond är också eu led i sirävandei atl undvika den hotande anonymiseringen.

Från infbrmalionsieoreiisk synpunki ifrågasätter riksarkivel om informa­tionen i så hög grad som kommittén länker sig låler sig bindas lill beslämda syften och funklioner. All missbruk måsle förhindras är självfallel; den nya informaiionsiekniken har i del avseendet medfört risker som kräver särskilda ålgärder. Därifrån är siegel emellertid långt lill en reglering, som på eu mera allmäni sätt knyter uppgiften och informalionsuinylijandei lill siriki avgrän­sade sammanhang.

Siockholms kommuns stadsarkiv har lätt all följa DALK:s resonemang i

13 Riksdagen 1978/79. I saml. Nr 109

Prop. 1978/79:109

194

principfrågan men varnar myckel besläml för långlgående ålgärder med en sådan uigångspunki. Arkivei forisäiter:

Del bör sålunda icke ifrågakomma all lägga en av integritelssynpunklen betingad föriamande kontroll, avideniifiering eller gallring över de icke maskinläsbara personregistren i offentlig förvallning. Anledning är att kraftigt understryka samkörningsfaklorns i integritetshänseende avgörande roll vid personregislrering. Överhuvudlaget är hög lid all klargöra de etiska grunderna för det sociala arbeiets dokumentation i vårt land. Där såsom här den enskilda underkastar sig ett rikt varierat samhälleligt ingripande i sill privalliv bör vederbörande också kunna tåla all den verksamheien doku­mentariskt belägges. För den enskilde berörde är del från rättssäkerhets-, ideniiteis-,ja, även inlegritelssynpunkl av vikt att så sker, för samhället är del återigen alldeles nödvändigt. Den långsiklsmoiiverade forskningen utvär­derar med utnyttjande av dels den inom förvaltningen avsatta dokumenta­tionen, dels för ändamålet speciellt samlad information effekten av samhäl­lets verksamhei och eljes de miljöfaktorer individen möler på sin livsväg, och på basen av denna ulvärdering skall det nya samhällel byggas. En klok trädgårdsmästare sågar icke av den gren han själv sitter på. De nu kortsiktiga inlegritelsaspeklerna kan tillvaratas genom strukturering och gallring inom registren, så alt från dem i möjligaste mån utmönstras s. k. mjukdata och så att bloll under kortare lid informationen hålles tillgänglig i de kuranta registren för att sedan endels gallras (G-bestånd), endels överföras lill slulna forskningsmalerialdepåer (F-beslånd). Sekretesslagstiftningen kan i vad avser det socialt känsliga malerialel med fördel skärpas.

KF, slulligen, anser all DALK i sill fortsatta arbete borde utreda möjlighelen om lagsiiftning väsentligen baserad på reglering av uidala genom konkreta föreskrifter som gör lillsiåndsförfarandet obehövligt eller åtmin­stone slarkl begränsal. Enligi KF:s uppfattning kan reglering av utdata göras mindre beroende av den lekniska utvecklingen och datainspektionens resurser skulle då kunna koncenireras på lillsynsverksamheien.

19' Övriga frågor

19.2 Besvärsrätt och instansordning

DALK:s slulsaiser lämnas i slort seil utan erinran. LO och TCO förordar emellertid all viss besvärsräll ges lill fackliga organisaiioner. Hovrätten Jör Väsira Sverige och byråkratiutredningen förordar i mer allmänna ordalag någon form av besvärsräll för den som kan komma alt bli registrerad. I ett yllrande förordas vidare ait regeringsrätten skall pröva besvär mol datain­spektionens beslul i slället för som nu regeringen.

Dalainspeklionen delar DALK:s uppfattning all besvärsräll för varje enskild regisirerad bl. a. av prakliska skäl inte kan komma ifråga. Inspek­tionen delar också DALK:s uppfattning all det inle finns skäl all införa en

' Numreringen av avsnitten är densamma som i betänkandet.

Prop. 1978/79:109

195

I'..'

regel om besvärsrätt för intresseorganisationer. En sådan regel skulle iroligen innebära svåra avgränsningsproblem.

LO påpekar all de anställda genom sina fackliga organisationer visseriigen har möjligheter atl yllra sig lill dalainspeklionen angående förelagels begäran om tillstånd men all datalagen inle ger de fackliga organisationerna räll att hos regeringen anföra besvär mol datainspektionens beslul. Enligt LO:s uppfattning har situationer förelegal där en sådan möjlighel hade varil aktuell och betydelsefull. LO uppfattar del som principielll felaktigt atl endasl ena parlen, den som registrerar, och inte de som regislreras skall ha besvärsräll. LO inser all det inle är möjligt att ge varje registrerad besvärsrätl men i regisier som registrerar människor på grund av att de är anslällda är det självklart atl den berörda fackliga organisationen bör ha besvärsrätl. Efter mönster från arbeismiljölagen (9 kap. 3 §) kan della enklasi ske genom ett tillägg lill datulugens 25 §. Deltu skulle innebäru att arbetstagarorganisationen ges besvärsrätt i den mån saken rör medlemmarnas intresse och organisa­lionen lidigare yttrat sig i ärendet.

7"C0 är inne på samma linje och anser alt del är en brist i nuvarande lagstiftning att besvärsräit endast lillkommer de registeransvariga, och inte dem som blir registrerade. TCO instämmer i de sy npunkter som i denna fråga framförts i ledamöterna Gustafssons och Hugossons särskilda yttrande, men vill gå längre än vad där anges. En besvärsrätt bör, enligt TCO:s uppfattning, tillkomma även dem som avses bli registrerade. Denna besvärsräit kan dock av naluriiga skäl inte gälla enskilda individer, utan bör tillfalla organisationer som förelräder den enskilde, exempelvis de fackliga organisalionerna. De organisaiioner det här kan bli fråga om måsle vara organisaiioner som stadigvarande företräder den enskilde. Däremot kan denna rätl inte fl omfatta organisationer som skulle kunna bildas med det enda syftet atl utnyttja denna besvärsräll. En lämplig lösning kunde vara atl besvärsrälten tillföll de organisationer, vars yttrande inhämtas innan datainspektionen fattar beslut i ett lillståndsärende.

SACO/SR inslämmer däremot i DALK:s synpunkier när det gäller besvärsrätl för intresseorganisationer och anser atl frågan inte hör hemma i datalagen ulan bör regleras i annat sammanhang.

Dalainspeklionen pekar på alt JK har besvärsräll avseende inspeklionens beslul och därvid skall iaktta bl. a. de regislrerades intressen. Inget hindrar giveivis en organisaiion - eller en enskild registrerad - från atl påkalla åtgärder av JK för att klaga på ett beslut.

Enligt hovrätten för Västra Sverige borde en besvärsräll i någon form i de regislrerades iniresse övervägas, eventuellt så att JK:s klagorätt ulvidgas lill att gälla även enskildas inlressen.

Byråkratiutredningen anser alt del kan finnas skäl all införa en viss räll för de regisirerade all överklaga. Denna fråga bör enligi byråkratiutredningens uppfattning övervägas vidare.

Prop. 1978/79:109

196

Konsumentverket betonar viklen av all JK får nödvändiga resurser för all effeklivi kunna ingripa och ulöva den laleräll som lillkommer honom enligi 25 § dalalagen. Genom all noggranl följa uivecklingen och uppmärksamma missförhållanden från inlegrileissynpunkl kan JK se lill all daialagen ger del avsedda skyddel.

Riksdataförbundet, Svenska dataföreningen. Svenska civilekonomföreningen och Civilekonomernas riksförbund finner synpunkierna i det särskilda yttrandet av Kerstin[REDACTED_EFTERNAMN] om hänvisning till klagorätlen hos JK motive­rade.

Datainspektionen lar upp en fråga om besvärsrätt som inte berörs av DALK. En vanlig lyp av ärenden hos inspektionen är klagoärenden, där enskilda personer vänder sig lill inspekiionen med begäran all inspekiionen skall kräva viss ålgärd av den registreransvariga. För del fall inspektionen lar upp klagomålei lill prövning men finner au del var oberäiligai uppkommer frågan om klaganden har besvärsrätt. Om klaganden inle själv förekommer i del regisier som har avsells med klagomålei kan del enligi inspekiionen inie anses atl beslutet har angått honom på sådant sätt alt han skulle vara saklegitimerad. Han skulle således inte vara besvärsberättigad enligt den grundläggande bestämmelsen i 

II 

§ förvallningslagen (1971:290). När klaganden själv är regisirerad och den av honom påkallade åtgärden skulle innebära något positivt för honom beiräffande hans personliga inlegritel, släller sig situationen annoriunda. En lolkning av den nyss nämnda bestämmelsen i förvallningslagen ger enligt inspektionens uppfattning vid handen all klaganden i detta fall är saklegitimerad. Han bör således tillerkännas besvärsräit.

Inspekiionen fortsätter:

Del liggeri sakens natur atl frågorom personlig inlegritel endasl har avseende på enskilda personer. Något rättsskydd för organisalions inlegritel eller liknande ges inte i datalagen. Oaktat den registrering som är föremål för daiainspekiionens bedömning i ärenden enligi dalalagen avser enskilda personer, kan de enskilda prakliskl låla sig förelräda av en organisaiion. Det kan vara naturiigi exempelvis för arbetstagare som registreras av sin arbelsgivare. Arbelslagarens fackliga organisation kan i sådani fall komma all företräda den enskilde. Vid registrering av arbetstagare har del således förekommii atl klagomål har riktats mot den registeransvarige av de regislrerades fackliga organisation. Dalainspektionen har lagit upp sådani klagomål lill prövning. Skulle inspekiionen i sådani fall efter prövning finna att klagomålei var oberättigat uppkommer frågan om organisationen har besvärsräll. Eftersom inspektionens prövning enligt datalagen skall inskränkas till frågor som rör den personliga integriteten och eftersom den bedömda registreringen avser organisationens medlemmar och inle organi­salionen själv, kan enligt inspektionens uppfattning organisalionen inte anses vara besvärsberättigad.

Dagligvaruleverantörers förbund. Direktförsäljningsföretagens förening. Svenska annonsörers förening.  Svenska Bokförläggareföreningen,  Sveriges

Prop. 1978/79:109

197

direktreklamförening och Sveriges reklambyråförbund föreslår alt lalan mol daiainspekiionens beslul genom besvär föres hos regeringsrätten i stället för hos regeringen och anför som grund all datalagen nu har lillämpals under så lång lid atl det ej längre förefaller vara påkallat all regeringen belastas med denna arbetsuppgift Den fördelen vinns också all sekretesslags- och daialagsärenden som ligger varanda nära avgörs av samma instans.

19.3 Ändringar och förtydliganden av vissa paragrafer i datalagen

19.3.2 Utlämnande av personuppgift lill ullandel

Arbelsgruppen för ADB och juridik vid Stockholms universilel fäster uppmärk -samhet på de problem som gäller datalagens territoriella tillämplighel. Enligt DALK innebär datainspektionens nu gällande praxis all tillstånd krävs enligt 3 ij och medgivande enligt 

II 

ij datalagen om mari avser atl sända primär­material ulomlands för ADB och åierll resullalei i form av lisior eller på annal medium som inle är an anse som dalamedium. Enligi dalainspek­lionen är del sannoliki all en del regisieransvariga inie uppmärksammai delta. Också i den rättsvelenskapliga doklrinen har frågan ansetts tveksam och datainspektionens praxis har uppfattats på annat säll än i DäLK:s betänkande (se således M. Bogdan i Förvallningsrällslig Tidskrift 1978, sid. 10,11). Dalainspeklionen har ifrågasatt om del inie behövs ell förtydligande Sladgande i dalalagen. DALK anser inte alt så är fallet (sid. 278-279). Arbelsgruppen anslutersig emellertid till uppfallningen all ell förtydligande i datalagen behövs. Allmäni sett bör det vara av vikt alt grundläggande regler, som kan ge anledning lill missförstånd eller förbli okända för många regisleransvuriga, kommer lill klart ullryck redan i själva lagiexien.

Svenska bankföreningen erinrar om all Sveriges exportberoende gör del nödvändigt ull del duiafiöde över gränserna som krävs lor uirikeshandeln inte beläggs med onödiga restriktioner. Det är här sällan fråga om känsliga personuppgifter. Del är mol denna bakgrund angeläget all lagreglerna eller tillämpningsföreskrifterna om utlämnande av personuppgifter lill utlandet inte omurbetus utun ull exportörers, importörers och bunkers synpunkier inhämtus. Hiltillsvurunde erfurenheter ger vid hunden utt del inte är svårt utt på dellu område förenu integritetsskyddsintresset och iniressei uv iniernu­iionella affärsförbindelser. Särskili vud gäller bunkernus verksumhei ifrågu­sälter föreningen om inle 11 ij dutulugen borde kunna utformas så all bank får rätt all. Ulan lillsiåntl eller med eu generellt tillstånd av dalainspeklionen, lill uiliindsk bank överföra alla uppgifter som ifrågakommer inom ramen för bankverksamheten. Till slöd för en sådan ordning kan åberopas all även i utlandet genomgående gäller regler om banksekretess. Dellu innebär ull del även inlernalionellt inom bankvärlden finns eu redan etablerat integritets-skydd.

14 Riksdagen 197X179. I saml. Nr 109

Prop. 1978/79:109

198

19.3.5 Bevarande av uppiagning för ADB i läsbar form

Riksarkivet anför atl föreskrifterna i 14 ij datalagen om bevarande i liisbar form av uppiagning för ADB som använis i mål eller ärende är av sior viki såväl från offenllighelsprincipens som den framlida forskningens synpunki. Som del påpekais av dalainspeklionen rör föreskriften ej endast personre­gister ulan även andra dalorbaserade regisier inom den offenlliga seklorn. Den överlåler ål varje myndighei all självsiändigi begränsa offenlligheis-grundsaisen. Besiämmelsen intogs av praktiska skäl i dalalagen men hör egenlligen hemma i offenllighetslagsliftningen.

Riksarkivet finner det synneriigen angelägel alt daialagsiiftningskom­mitlén i sitt fortsatta arbeie med offeniligheisprincipen behandlar frågan om föreskriftens införande i iryekfrihelsförordningen. Del är vidare angelägel all del närmare överväges vilka särskilda skäl som skall anses göra del berälligai för myndighet atl dispensera sig från skyldigheten all tillföra akten i ärendei de begagnade uppgifierna i läsbar form. Utvecklingen synes redan nu ha gett vid handen, att myndigheternas aktmaterial, om ADB-informationen ej lillförs akten, kan urholkas på ett sätt som allvarligl nedsätter möjligheterna till insyn och klarläggande undersökningar.

19.3.6 Daiainirång och skadesiånd

DALK anför all man saknar praktiska erfarenheler av reglerna om daiainirång och skadesiånd och all del inie föreligger lillräckliga skäl all ändå göra självsländiga ändringar i dem. Delta slällningslagande kriliseras av eu fierlal remissinsianser.

Vud gäller s i r u f f be slä m melsen anför RÅ:

Dalainspeklionen har framhållil all en gärning av nu ifrågavurunde slag enligi brottsbalken siundom kan bedömas som egenmäkiigi förfarande, varå böier eller fängelse i högsl sex månader kan följa. Om del egenmäkiiga förfarandet inte är att anse som grovt, finns del således inle laglig grund att utdöma del slraff som föreskrivs för dataintrång i 21 § datalagen, eftersom den bestämmelsen är subsidiär till reglerna! brottsbalken. Gärning av det slag som beskrivs i 21 § datalagen lorde också siundom kunna rubriceras som skadegörelse, varvid även i delta fall nyssnämnda olägenheier uppslår. Vidare vill jag framhålla atl försök och förberedelse till egenmäktigt förfarande och till skadegörelse inte är straffbart Med hänsyn lill bestäm­melsen om förberedelse och försök lill dataintrång kan della leda lill den Olillfredsslällande konsekvensen all ell fullbordat broll skulle besiraffas lindrigare än förberedelse eller försök lill samma broll. Jag vill här också påpeka all daiainirång och försök och förberedelse lill deua bron - lill skillnad från egenmäkiigi förfarande och skadegörelse - är häklningsgrundande i vad avser siraffialituderna. Jag delar därför datainspektionens uppfaUning all del finns skäl alt överväga en ändring i 21 §. Enligt min mening bör bestäm­melsen ändras så, all den blir subsidiär lill reglerna ! brottsbalken endasl om gärningen är belagd med strängare slraff i brottsbalken.

Kammarräiien i SundsvaU erinrar om all departementschefen vid dalala-

Prop. 1978/79:109

199

gens lillkomsi anförde ail vissa av brottsbalkens besiämmelser kan bli liHämpliga på sådani otillböriigl förfarande med dalamalerial som anges i förevarande paragraf Till de besiämmelser i brottsbalken som sålunda kan bli tillämpliga hör i första hand tillgrepps- och förfalskningsbrott i 8 respektive 14 kap. brottsbalken. Det kan även bli aktuellt all döma lill ansvar för exempelvis inirång i förvar enligi 4 kap. 9 § brottsbalken och skadegörelse enligi 12 kap. 1 § samma balk. Sisinämnda broll har samma slraffskala som egenmäktigt förfarande. Däresi dessa båda brotl ime är all anse som grova skulle siraffmaximum vara sex månader i siällei för ivå år som daialagen föreskriver. Kammarrätten anser all del, som dalainspeklionen har anförl, kan finnas skäl all överväga en ändring av sirafföestämmelsen. En möjlig utväg synes kunna varu au slopa regeln i 21 § datalagen om subsidiaritet All i lag ge generella regler huruvida därvid ell broll eller fiera broll föreligger i olika siiuaiioner, lorde vara lika omöjligt här som vid andra konkurrenssi­tuationer inom straffrätten.

Ocksäjuridiska fakullelsnämnden vid Lunds universilel pekar på atl brottet dalaintrång f. n. är subsidiärl lill reglema i brottsbalken. Detta medför all gärningen inte kan straffas som dataintrång om den är sirafföelagd i brottsbalken, oavsett att straffet enligt brottsbalken i vissa fall är lindrigare än vad siraffei enligt dalalagen skulle kunna bli. Della är enligt fakultets-nämnden ett föga lilllalande rättsläge.

Överåklagarna i Stockholm och Göteborg saml länsåklagarmyndighetema i Uppsala och Gävleborgs län har däremoi inget all erinra mol DALK:s ståndpunkt.

När del gäller skadeståndsregeln anför JK:

I betänkandet (s. 281) uppger kommittén all varken regeln om dataintrång eller skadeståndsregeln hiltills har tillämpats. Såvitt angår tillämpningen av skadeståndsregeln är uppgifien felaktig.

Enligt 2 § kungörelsen (l972:416)om statsmyndigheternas skadereglering i vissa fall ankommer del alltsedan den 1 juli 1976 på JK att reglera anspråk på skadesiånd med stöd av datalagen. Jag har hittills reglerat inemoi ett trettiotal sådana anspråk. I betänkandet framhålls vidare atl dalainspeklionen har pekal på all krilik riklats mol skadeståndsregeln. Kritiken är enligt min mening befogad, något som jag vid min prövning av framställda skade­ståndsanspråk kunnat konstatera. Frågan vad som i lagens mening utgör oriktig uppgifi är t. ex. oklar. Regeln läcker, såsom också framhålls i belänkandet, vidare inte alla situationer där otillbörligt intrång kan länkas uppkomma. Åtskilliga a v anspråken har dessutom avsett ringa belopp, i några fall endasl ersältning för portokostnader. Det kan starkt ifrågasättas om skadeståndsregeln verkligen bör vara så vidsträckt Andra anmärkningar mol regeln har redovisats i en sludie av professorn Jan Hellner (ADBJ-rapporl nr 1974-5). Jag anser därför att en justering av skadeståndsregeln bör vidtas.

Juridiska fakuhetsnämnden vid Lunds universilel finner all skadesiåndsbe-siämmelsen i datalagens 23 § i vissa avseenden är svårtolkad. Del är t. ex. inte hell klarl vad som menas med oriktig uppgift. Regisirerad kan tillfogas skada också när registret innehåller uppgifier om honom vilka utan atl vara direkt felakiiga är ofullständiga eller eljesl missvisande. Ett klargörande på denna punkl vore enligt fakulietsnämndens uppfattning önskvärl.

Arbelsgruppen för ADB och juridik vid Siockholms universilel pekar på behovei av en mer inträngande undersökning av skadeståndsregelns utform­ning, bl. a. mol bakgrund av de många ulredningar på ADB-säkerheiens

Prop. 1978/79:109

200

område som utförls under senare år och som ger säkrare utgångspunkter för skadeståndsrältsliga bedömningar än vid datalagens lillkomsi. Bl. a. bör man åler ställa frågan om förhållandena vid ADB verkligen moiiverar den stränga skadesiåndsrätlsliga regel som OSK i 1972 års betänkande förulsatle vara nödvändig. Vidare är del iveksaml om räu lill ekonomisk ersättning vid inlegriieisinirång endasl bör föreligga vid oriklig upgift och inie vid broll mol dalalagen i allmänhet (jfr 1 kap. 3 ij skadeståndslagen). Del är också angeläget all se över förhållandena mellan den skadeståndsrältsliga regleringen i datalagen och anknytande eller besläktade regler i unnun lugsiifining (skadeståndslagen, krediiupplysningslagen, inkassolagen, lagen om namn och bild i reklam m. fi.). Frågan om förhållandet mellan skadesiånd och försäkring, i synnerhei de siirskilda ADB-försäkringar som sedan några år lillbaka är under utveckling i bl. a. Sverige, måsle också ägnas uppmärksam­het Sammanfattningsvis finner arbetsgruppen alt skadeståndsansvaret på den personliga integritetens område är en vikiig fråga som inle bör förbigås vid en reform av datalagen.

19.4 Gallring - långtidsarkivering

Dessa frågor behandlas tämligen utförligt av riksarkivel och dess underre-missinsianser. Tendensen i dessa yllranden är all man efteriyser en djupare analys av förhållandet mellan dalalagen och gallringsfrågorna. Vissa kommentarer ges också av andra myndigheler.

JO finner del rikligl all del regleras hur länge känsliga personuppgifter får bevaras.

Arbeiarskyddssiyrelsen riktar uppmärksamhei mot frågan hur uppgifter som lagrats i dataregister skall kunna bevurus och vuru tillgängligu för styrelsen även lång lid efter del ull regisierurbeiei uvslulais. Datainspektio­nens medgivanden att inrätta personregister är regelmiissigt lidsbegränsade och när den medgivna liden löpt ul skall regisirel i allmänhei överlämnas lill arkivmyndighet Della kan bli akluelll t ex. i fall då man under en begränsad lid samlal in uppgifter om en viss lyp av sjukdom eller en viss grupp av personer. Avsiklen med eu sådani regisier är ofta au slyrelsen senare, ibland kanske efter fiera lioial år eller mera, skall kunna följa upp de regisirerade uppgifierna och på så säll kunna dra värdefulla slulsaiser. Del haremellertid i fiera fall visat sig svårt att sedermera få lillgång lill uppgifter som överlämnats till arkivmyndighet Del är enligt slyrelsen angelägel all della problem löses i del nu akluella lagsiiftningsärendet

Riksförsäkringsverkel pekar på atl enligt 5 § datakungörelsen skall frågor om bevarande och gallring av personuppgifter som av myndighei skall upplagas för automatisk databehandling avgöras av dalainspeklionen efter samråd med riksarkivel. Sådana regler saknas i stor ulsiräckning. Hos fiera myndig­heler pågår ulredningar för an få fram lämpliga gallringsfrisier eic. Verkei

Prop. 1978/79:109

201

ifrågasätter om inle generella regler skulle kunna ges i viss ulsiräckning när del gäller sådan lagring av informaiion som, i samband med den lekniska bearbeiningen, förekommer vid så gon som varje dalaceniral. Delsamma gäller frågan om hur länge kopior av underrättelser enligi 10 ij dalalagen skall förvaras.

Enligi AMS är hanieringen av in- och uidaiamalerial saml av olika upptagningar en myckel viktig del av integriteisskyddet Med ett adminisiralivi väl genomlänki och genomfört arkiveringssysiem bör riskerna för inirång i den personliga integrileten kunna minskas. En hård gallring spelar även en stor roll. Del kan i.ex. ifrågasällas om inle riktpunkten härvidlag bör vara att bevuru typexemplur snarare än hela informalionsserier. Dena beirakielsesäii kan kanske möla gensaga från forskarhåll. Viklen av all arkiven blir hanierbara och iniegriieisskyddei gott bör dock ha förelräde. En resurs försiärkning på arkivsidan och av arkivmyndigheierna borde vara angelägen. Under senare år har arbeismarknadsverkels ADB-sysiem varil föremål för interna översyner. De system som bedömts vuru mer kostsamma än som motsvarar nyttan har lagts ned eller förändrats. Bl. u. i sumbund därmed har frågan om gallring och förvaring av upplagningar aklualiserals hos riksarkivel. För all på eu så lidigi siadium som möjligl beakla arkiveringsfrågan i systemutvecklingen har till styrelsens projektgrupp för införande av ADB inom arbelsförmedlingen knuiils en konlakiman från riksarkivel.

Riksarkivel, vars yllrande också är represenialivi för arkivels underinsian-ser, anför alt DALK:s betänkande inle innehåller någon närmare analys av gallringsproblemen och inle kan vara uigångspunki för någon principdiskus­sion på området. Forskningens behov uv muterial är så mångskiftande och är - även inom begränsude tidsperioder- underkusiul så starka växlingar, atl preciserade motiveringar för bevarandet endasl i mindre omfallning kan förebringas. Den här och vur i belänkandet (t.ex. sid. 282, 334) anförda tankegången all informaiion skulle bevurus endusi under så lång lid som preciserade motiveringar kan anföras eller bestämt avgränsade ändamål kan anges slår på ett avgörande sätl i sirid med de principer, som legal lill grund för alli hittillsvarande bevarande av arkiv. Om den i betänkandet framskym­tande synen i del förflutna skulle ha lagls lill grund för vidareförandet av historiskt källmaterial, skulle kännedomen om den historiska utvecklingen ha varit väsentligt mindre än nu är fallet. Inle minsl hänsynen lill den s. k. longitudinella forskningen har visat värdet av all långa uppgiflsräckor bevaras ograverade och alt uppgifterna bevaras i en form som möjliggör en mångsidig, även individrelaierad användning.

Riksarkivel anför vidare:

En svårighei har varil riksarkivets brisiande resurser för att med önskvärd snabbhet la ställning lill de ofta svårbedömda gallringsfrågorna. Svårighe­terna har acceniurerais därigenom an det ofta visal sig nödvändigi all sälla

Prop. 1978/79:109

202

upplagningarnas gallring i samband med pappershandlingarna i sysiemel och deras behandling i arkivhänseende. Del har vidare bekräflais all dessa ärenden, liksom andra arkivgallringsfrågor, i slort sett måste bedömus från full lill full.

I dellu hänseende synes DALK i hög grud hu överskallai möjlighelerna all gallra informalionen efter generella rikilinjer. Enligt eii på sid. 282 åiergivei ullalande, som synes ha principiell räckvidd, skulle de adminisiraiiva regisirens innehåll i huvudsak inie bevaras på ADB-medium längre lid än som krävs med beakiande av den verksamhet för vilken registren förs. Härigenom skulle bestämda gränser sällas för bevarandet För forskningsre­gistren däremoi skulle situationen delvis vara annorlunda.

Som riksarkivel ovan anförl (sid. 4 betr. avsniii 12.10) är del de adminisirativu regisiren som på väsenlliga punkter utgör forskningens huvudkällor; i jämförelse med dem ler sig många forskningsregisier lillfälliga och starkt begränsade. Ell bortseende från della förhållande skulle vålla såväl den historiska som den mera omedelbarl samhällsinriktade forskningen irreparabla skador. Som landsarkivet i Uppsala betonat kan del även från rättslig synpunkt inge starka betänkligheter all hårt eller med kort frist gallra i de adminisiraiiva registren.

Riksarkivel kan inte heller ansluta sig till tanken, all FAK-rapponens gallringsregler skulle kunna ulslräckas lill forskningsregister över huvud liksom lill övriga offentliga register som kan vara av värde för forskningen. Arkivet fortsätter:

Givetvis hindrar det sagda inte att en viss gallring kan ske efter mer allmänna regler. Ett samarbete mellan riksarkivel och datainspektionen pågår f. n. i avsikt alt för vissa enklare former av register arbeta fram sådana regler. För vissa slag av upptagningar gäller den av dataarkiveringskommittén (DAK) utarbetade förordningen (1974:648) om utgallring ur uppiagning för automatisk dalabehandling.

I övrigt kräver gallringsfrågorna en mer eller mindre individualiserande bedömning. Mol denna bakgrund måste riksarkivet beklaga, att DALK ej velat ingå på eller föranstalta om den översyn av förhållandel mellan datalag och gallring, varom riksarkivet i skrivelse lill kommittén den 30 mars 1977 gjori framställning (sid. 283). Riksarkivel anser alltjämt, atl behovei av en sådan översyn är stort, och finner därjämte alt de med iniegritetsskyddel sammanhängande gallringsfrågorna är speciella och relativt lätta all avgränsa. Ämbetsverket kan således inte ansluta sig lill kommitténs mening (sid. 284), atl frågan hör samman med allmänna överväganden om forsk­ningens inrikining och därför bör prövas i ett vidare sammanhang. Forsk­ningen är underkastad en ständig utveckling; den är följaktligen starkt föränderlig, medan utplåningen av arkivalisk informaiion är slutgiltig. Gallringen kan därför inte ulan vidare knytas till forskningsinriktningen vid en viss tidpunkt Den måste dessulom ses även ur andra aspekier än den utpräglat vetenskapliga.

Riksarkivel vitsordar atl dess samarbete med datainspektionen varit gott och i flera fall medfört värdefulla vinsler för arkivväsendets del, bl. a. genom den överblick över arkivbildningen på ADB-området, som vunnits. Förhål­landet bör dock enligt arkivet inle undanskymma de faktum atl det på flera punkter finns en påtaglig och ej sällan svårbemästrad motsättning mellan kraven på en integriietsskyddande gallring och på bevarande av ett fullödigt

Prop. 1978/79:109

203

vetenskapligt källmaterial. I och med att datoriseringen fortskrider och utbreder sig till allt flera samhällsområden,samtidigt som del konventionella arkivmaterialet steg för sleg tunnas ut, framträder spänningen mellan de båda tendenserna med ökad styrka. Del är inle endasl teoretiska utan även prakliska gallringsproblem som aklualiseras genom datalagen. Arkiven inom den offenlliga sektorn utgör i vissa hänseenden en enhellig erfarenhets- och kunskapsfond, oavsett vilket lekniskl medium som valls, och frågorna om överblick och sammanhang i gallringen måste därför ägnas stor uppmärk­samhet

Riksarkivel finner del angelägel alt den begärda utredningen om gallrings­frågorna inom en relativt nära framlid kommer till stånd.

Riksarkivet noierar slulligen med lillfredsställelse DALK:s ullalande lill förmån för ell fastare organiserat samarbele mellan datainspektionen och riksarkivel.

19.5 Utbildning och information om datatekniken

DäLK:s 

överväganden kommenteras av ett fåtal instanser som under­slryker skilda utbildnings- och informationsbehov.

Statskontoret anför att den hittills förda integritetsdebatien i hög grad har gälll det sätt de statliga myndigheterna använder sig av ADB. Det är i och för sig naturiigi och också bra all man iniresserar sig för vad de offentliga institutionerna har för sig. I många fall har dock myndigheter och t o. m. enskilda befattningshavare hell utan grund beskyllts för atl använda sina ADB-sysiem på ell oegenlligt sätt.

Statskontoret fortsätter:

Den oro, som kommer lill uitryck på della säll, kan bero på atl man är dåligt informerad om vad olika informalionssyslem används till och vilka uppgifter som regislreras i dem. Statskontoret delar DALK:s uppfattning om att det är angeläget alt den allmänna kunskapen om ADB höjs och all den sakliga informationen förbättras om hur datatekniken används. Statskontoret ser det som en av sina uppgifter all verka för atl man kan uppnå förbättringar i dessa avseenden. Datalagen har också medfört att man nu har en mycket god överblick och kunskap om de personregisier som förs med hjälp av ADB. Detla bidrar till all man nu har en bra uigångspunki all förse också allmänheten med bättre informaiion.

Statens Personalutbildningsnämnd (PUN) anser att utbildning som rör delområdet data contra integritelsfrågorna är av sådan betydelse alt ansvar härför permanent bör åläggas något organ, lämpligen datainspektionen. Såvitt avser den statliga seklorn finner PUN det angeläget atl ansvaret för ulbildningen om integritelsfrågorna snarast permanentas och formaliseras i formersom i dag gäller för t. ex. rationaliserings- och ekonomiadministrativ utbildning, dvs. PUN samarbetar med fackansvarig myndighet vad gäller planering och genomförande av utbildning.

PUN anför vidare:

Prop. 1978/79:109

204

Behovet av ADB-ulbildning måste bedömas som stort. Den tekniska utvecklingen gör alt nya områden för angelägna utbildningsinsatser lillkom­mer, såsom t ex. koniorsdalorer. Den ökude unvändningen uv ADB-leknik i förvaliningen medför all allt fier målgrupper blir berörda uv ADB-utveckling och genomförunde. Dessu behöver följiiklligen kunskuper för ull pluneru för och unvändu tekniken på ett säll som tillfredsställer krav på god effektivi­tet

Inom områdel ADB finns ett relativt stort kursutbud på marknaden. Delta är dock i huvudsak främsi riktal på orienterande och grundläggande utbildning. Del råder här brisl på lämpligt utbildningsmaterial för t ex. självsiudiereller för an vändning i myndigheiernas egen utbildning, av sådani slag atl malerialel är anpassat för de särskilda förhållanden som gäller för statlig ADB-verksamhet

Mol bakgrund av erfarenhet från nuvarande utbildning som PUN bedriver kan nämnas atl utbildningen kring datalagen iroligen bör omfatta dels specialislkunnande för myndigheiernas ansvariga kontaktpersoner gentemot dalainspeklionen dels ingå som ell led i den allmänna förvaliningsulbild-ningen.

Kommittén har i ett särskilt avsnitt framhållil de svårigheler olämpliga blanketter, koder m. m. kan förorsaka för den enskilde, när del t ex. gäller konlakler med regisieransvariga och an få information. PUN lar detta exempel som uigångspunki för ait framhålla alt ett sådant problem även kan ses som en informations- och utbildningsfråga. Innehållet i lillgänglig ADB-ulbildning har hiliniills ofta dominerals av meioder/iekniker nära daiorn och ADB-systemens lekniska uppbyggnad. Belydligi mindre uppmärksamhei har t ex. riktals mol ularbelande av kravspecifikalioner för dalabehand­lingen, användningen av ulskrifter från daiorer saml uibildning som möjliggör för användarna av ADB-sysiem all ge underlag för bälire organisaioriska lösningar.

I datainspektionens verksamhet ingår idag i viss ulsiräckning informa­tions- och utbildningsuppgifter. Dalainspeklionen medverkur t ex. med lärurpersonal i PUN:s utbildning inom ADB-området.

Med tanke på den datatekniska utvecklingen och på de konsekvenser kommitténs förslag till förändringar i lagstiftningen kan få, vill PUN understryka belydelsen av att planering av informations- och utbildnings­frågor ges ökad uppmärksamhei. PUN är beredd alt medverka i ett sådani planeringsarbete.

Innehållet i befintlig utbildningsverksamhet behöver successivt förändras efter nya förulsäiningar. Särskilt angelägel äremellerlid att finna former för all lillgodose stora målgruppers behov inom ADB-området, i annan form än ceniral kursverksamhet Della kan t ex. ske genom uiveckling av malerial, lämpal för genomförande i myndigheiernas egen personaluibildning.

Avsluiningsvis beionar PUN vikten av att datainspektionen särskilt åläggs utbildningsansvar inom sitt område vilkel föruisäiier aii inspekiionen lillförs resurser för delta ändamål.

Statenspersoiiatnämnd instämmer i DALK:s bedömning atl del föreligger ell allmänt behov av utbildning om daialekniken och effekierna av datoriseringen. När del gäller utbildning i effekierna av datorisering bör särskild uppmärksamhet ägnas åt individers och gruppers upplevelser av ADB-leknik samt alt lära ADB-användare att kritiskt värdera systemen ur

Prop. 1978/79:109

205

denna synpunki. Deiia utbildningsbehov bör, närdet gäller de statsanställda, lillgodoses inom den statliga personalutbildningens ram. Det bör ankomma på den nya organisalionen för statlig personalutbildning all planera och genomföra denna utbildning.

Nämnden för sainhätlslnformailon understryker behovei av saklig upplys­ning och diskussion i skolan, vuxenutbildningen och studieorganisationer om datatekniken och hur den berör människan.

Juridiska fakuhetsnämnden vid Siockholms universilel uttalar:

Såväl DALK som tidigare datasamordningskommitlén har slarkl under-slrukil viklen av förstärkta dataulbildningsinsaiser på högskolenivå uianför de i snäv mening datatekniska ämnena. Del är nu angeläget både att dessa allmänna önskemål preciseras och all lidsplaner redovisas för hur förslagen skall genomföras. Universitetsutbildningens produktionscykel är lång och kräver god framförhållning redan när del gäller morgondagens behov. 1 detla fall är det fråga om behov som redan är akuta. För juridikens del finns anledning atl peka på kravet att jurisler och angränsande yrkeskategorier -och i viss mån även datatekniker - kan handskas åtminstone med den nya leknikens mera centrala rällsproblem och på de utbildningsbehov som sammanhänger med införandet av automatiserade meioder i rättslillämpning och planering inom rättsväsendet Den nya juristulbildningen innehåller vissa inslag av denna art men hiltills hardet prakliska genomförandet varil hell beroende av lokala inilialiv och lillfälliga lösningar. Fakullelsnämnden vill peka på alt det här gäller mer än bloll allmänbildning om de sociala och mänskliga effekierna av daloriseringen, inte minst när uppmärksamhelen vänds mol högre uibildning som lägger basen för forisaiia forskningsinsai-ser.

Även arbelsgruppen för ADB och juridik vid Siockholms universilel under­slryker viklen av DALK:s uttalanden rörande behoven av förslärkta ulbildningsinsalser. Gränsområdet mellan ADB och juridik lillhör de i della sammanhang mer vikliga och della förhållande kommer sannoliki aii än mer acceniueras i framliden.

Karolinska Inslilulel påpekar alt forskare alllför ofta har haft en bristfällig information om datainspektionen. Nuvarande information är i sak riktig men olämpligt utformad. Det är därför angeläget au datainspektionen utger en informationsskrift lämpad jusl för denna läsekreis. Den kan då förslagsvis vara ulformad som en laihund för forskaren eiler institutionen vid kommu­nikalion med dalainspeklionen vad avser evenluella ansökningar om lillsiånd all föra personregisier. Denna informationsskrift bör så långl möjligl är undvika lekniska termer.

19.7 Utformningen av blanketter m. m.

Dalainspeklionen delar de av DALK framförda synpunkierna angående blanketter m. m. Inspeklionens erfarenheler bekräftar vad DALK redovisar såsom bristfälligt

Byråkrailuiredningen uttalar all blanketter ofta är anpassade till daiaiek-

15 Riksdagen 1978/79. I saml. Nr 109

Prop. 1978/79:109

206

niken i siällei för lill dem som skall fylla i dem. Uppgifter ur personregisier innehåller ofta svårtolkade koder och sifferbeieckningar av olika slag. Byråkrailuiredningen har i fiera sammanhang lått påpekanden från allmän­heien om svårighelen all förslå sådana uppgifter. Del är vikligl all siora ansirängningar görs för all förenkla ulformningen och öka begriplighelen av blanketter och besked ur dalaregister. Dalainspektionen borde enligt byrå­kraliutredningens uppfattning kunna ges en mer aktiv roll i delta samman­hang. Utredningen unför även följande:

Den enskilde befinner sig ofta i ett underiäge i sina kontakter med de regisieransvariga och kan ha svårl all hävda sin räll. Delta beror på brisiande insikter i de egna rällighelerna och dåliga kunskaper om ADB.

Den som ansvurur för ell personregisier är skyldig all rälla felakiiga och ofullsiändiga uppgifter. Del är angelägel all allmänheien känner lill della och all man gördel så läll som möjligl förden enskilde an kunna la koniaki med de regisieransvariga. Uppgifterom vart man skall vända sig för ull få rällelse bör därför finnus med på meddelunden och blanketter från de regisieransva­riga. Del är av sior vikt atl rältelseförfarandet är enkell och smidigl. Del är också viktigt att rättelserna verkligen kommer lill stånd. Annars känner den enskilde sig maktlös och det inverkar negativi på inslällningen lill myndig­heler.

19.8 Datainspektionens framtida ställning och arbetsuppgifter

Dalainspeklionen anför alt även om omprövning av givna tillstånd inte blir omedelbart nödvändig lill följd av DALK:s förslag så måsie i vurt fall under hand göras en granskning bl. a. av atl ändamålsbeskrivningen i redan existerande regisier slår i samklang med vad som upplyses om den regisleransvariges verksamhet. En sådan granskning kan givelvis i särskilda fall leda lill omprövning. Handläggningen kan såtillvida förenklas alt granskningen åtminstone i förstone görs i samband med av den registeran­svarige anhängiggjorda ärenden om ändring i givel tillstånd och i liknande sammanhang. Delta sammantaget med antagandel att lillslåndsärendena kommer all anhängiggöras i samma omfallning som hittills ger vid handen alt lillslåndsverksamheien även i framliden kan beräknas kräva ell omfat­lande arbete.

Inspektionen fortsätter:

DALK föreslår även i övrigi ett antal nya eller förändrade uppgifter för inspekiionen; att utarbeta ruiiner för det nya anmälningsförfarandei (regi­streringsförfarandet), all noggranl följa den lekniska uivecklingen för att Ulröna behovei av dispens enligi den föreslagna 27 § daialagen eic. Varje ny eller förändrad uppgift är i och för sig inie särskili krävande. Alli samman­laget, och med hänsyn lill det redan nämnda, kan inspektionen ändå inte nu underlåla att förutskicka att inspekiionen kan komma all behöva ytteriigare resurser för all i framliden kunna fullgöra sina uppgifter. Inspektionen vill i sammanhanget hänvisa lill vad som i denna del har anförts i anslagsfram­ställningen förbudgelårel 1979/1980.

Prop. 1978/79:109

207

Svenska Dalaföreningen, Riksdaiaförbundei, Svenska Civilekonomförening­en och Civilekonomernas Riksförbund har ingel all invända mol att man befäster och i vissa fall utvidgar datainspektionens funktioner samt fortsät­ler:

Vi finner en hel del av dragna slutsatser väl motiverade, men vill dock kraftigt varna för risken alt isolera alltför många frågor av allmänt iniresse och med ADB-anknyining till ett enda ämbetsverk, hur väl delta än må fungera. Vi vill peka på den kraftiga kritik som hela databranschen fått utstå därigenom att informationssystem anses ha utvecklats och införts utan atl användarna-allmänheten haft lillräcklig insyn i beslutsprocessen eller möjlighet till påverkan av deras utformning. 1 analogi härmed kan krilik riklas mot en alllför stor delegering av ansvar för handläggning av väsentliga ADB-frågor från ansvariga folkvalda förtroendemän lill en myndighei. Den öppna och intensiva debatt i hithörande frågor, som aren nödvändighet för en sund utveckling och lillämpning av ADB-lekniken kan komma att högsl menligt påverkas av en sådan förskjutning.

Vi anser därför all i den mån DI:s verksamhei skall utvidgas, detta skall kombineras med ett utökat parlamentariskt inflytande över datainspektio­nen. Så borde kunna ske t ex. genom alt antalet förtroendevalda styrelsele­damöter utökas, att dessas mandatperiod följer riksdags valperioden (i stället för som nu, fyra år) och att datainspektionens styrelse tar aktiv och reell ställning till ett utökat antal väsentliga tillståndsärenden. En nödvändig förutsättning för atl uppnå del önskade resultatet är dock att de förtroende­valda styrelseledamöterna utses på sådant sätt att aktivt engagemang i dalafrågor priorileras högre än vederbörandes politiska position som t ex. riksdagsledamot.

Vi ifrågasätter vidare i detta sammanhang riktigheten av att datainspek­tionens styrelseordförande enligt förordningen samtidigt är datainspektio­nens högste tjänteman och inte en på pariamentariska grunder utsedd person.

YUeriigare några instanser berör frågan om sammansättningen av datain­spektionens styrelse.

7"C0 anser atl styrelsens sammansättning nu är tillfredsställande men atl ordningen med gemensamma suppleanter inle är acceplabel. I stället bör ett system med personliga suppleanter lillämpas. Detta är en grundläggande förutsättning för atl det i styrelsen skall kunna ske en rimlig avvägning mellan integrilelsiniressen och allmänintressen.

LO finner del viktigt atl olika grupper i samhället blir representerade i inspektionens slyrelse. För att säkerställa detta kan man med mönster från arbetsdomstolen och marknadsdomstolen i lag eller förordning ange att ledamöterna skall utses efter förslag från olika intresseorganisationer. Som en följd härav skall även ersättarna vara personliga och hämtas ur samma intressegrupper som de ordinarie ledamölerna. Styrelsens sammansättning bör närmare regleras i lag.

Svenska Direktreklamföreningen m.fl. hemställer att dalainspektionens Slyrelse utökas med en person med kunskaper om och erfarenheter av personregister för direktreklam och andra kommersiella ändamål och förklarar sig beredda att föreslå lämplig person.

Prop. 1978/79:109

208

19.9 Övrigt

Några instanser tar upp frågor som inte behandlas i betänkandet. Rikspolisstyrelsen anför:

Enligt 1§ datalagen avses med regisieransvarig den för vars verksamhei personregisier förs om han förfogar över registret Innebörden av begreppet förfogande förklaras närmare av departementschefens uttalanden i proposilionen till dalalagen. Enligt dessa uttalanden skall någon anses förfoga över ell register om han har rätt och praklisk möjlighet all överföra uppgifterna i regisirel lill läsbar form. Vidare krävs all han skall kunna påverka regislerinnehållei. Detta medför att fiera olika myndigheler, som på della sätt har lillgång lill ell och samma regisier blir all anse som regisieransvariga. En sådan siiuaiion uppslår om exempelvis en ccnlralmyn-dighet för och använder sig av centrala register, till vilka också lokala myndigheler är anknutna via terminal med möjlighel alt göra sökningar och uppdateringar.

Utvecklingen inom polisväsendet syftar lill atl allt fier centrala regisierru­liner skall användas på del säu, som nyss ängens. Följden blir all dels rikspolisslyrelsen dels de 118 polisdislriklen blir ati anse som registeransva­riga för ell och samma regisier och atl ansökan om tillstånd all föra registret måste inges lill datainspektionen av samtliga användare. Delta medför enligt styrelsens uppfattning stora praktiska svårigheter. Av departementschefens ovan redovisade uttalanden framgår visserligen alt det inte föreligger något hinder atl ge in en gemensam ansökan eller att-såsom idet nu akluella fallet - låta rikspolisslyrelsen ansöka om tillstånd dels för styrelsen, dels för samtliga 118 polisdistrikt Även med denna lösning förefaller tillvägagångs­sättet onödigt byråkratiskt och betungande. Det uppstår även svårigheter vid fullgörande av andra skyldigheler som åvilar registeransvarig, exempelvis underrättelseskyldigheten enligt 10 § datalagen. Mot bakgrund av ovanstå­ende hemsläller rikspolisslyrelsen om alt begreppei regisierunsvurig ändrus på sådunl säll alt ovan angivna problem undanröjs.

Statens personalnämnd påpekar alt del i dalalagen saknas bestämmelser om alt den regisieransvarige skall skydda terminaler så att inte obehörig får lillgång till information. Av datainspektionens föreskrifter och anvis­ningar framgår att så snarl användarkretsen av ett register är begränsad krävs skyddsåtgärder mot obehörig åtkomst av uppgifterna. Vad skyddsåtgärderna konkret bör innefatta framgår emellerlid inle av tillståndsbeslulei, såvida inte datainspektionen meddelat särskild föreskrift enligt 6 § dalalagen. Del är i stället den registeransvarige själv som med hänsyn till ändamålet får avgöra hur omfattande skyddel bör vara. Med hänsyn lill att användningen av terminaler kommer att bli allt vanligare och att erfarenhelerna redan nu visat alt obehörig spridning av uppgifterna förekommer anser nämnden au skyddsåtgärder mol obehörig åtkomst vid terminalhantering av personupp­gifter bör regleras.

Industriförbundet och Arbeisgivarejöreningen lar upp företagens behov av skydd försin i niegriieioch finner det anmärkningsvärt all hela detta för samhället så vitala område har ansetts förtjänt av så ringa uppmärksamhet från statsmakternas sida. Från näringslivels sida har vid

Prop. 1978/79:109

209

fiera tillfällen påtalats behovei av aktiva lagstiftningsåtgärder i ämnel.

Efter all ha citerat sitt remissvar på sårbarhetskommilléns rapport ADB och samhällets sårbarhet hemställer organisalionerna att slaismakterna med förtur ägnar uppmärksamhei ål behovei av lagstiftning av skydd för förelagsiniegrileien.

Liknande synpunkier anförs av Skånes handelskammare.

20 DALK:s nästa arbetsuppgift - ADB och offentlighetsprincipen

DALK får spridda kommentarer på hur ulredningens arbele med offeni­ligheisprincipen skall inriktas. Den dominerande synpunkten, framförd främsi av massmediainstanser, är behovet av fri lillgång till information.

Dalainspeklionen nöjer sig med all varna för allt för hastiga beslut om allmänna informationssystem placerade på exempelvis stadsbibliotek eller liknande ställen. Den tekniska utvecklingen kan förväntas bli sådan att helt andra och myckel effektivare informationsmöjligheter erbjuder sig i framti­den, kanske också lill lägre kostnader. Annars delar inspektionen i och för sig den uppfattningen aii offentlighetsprincipen bör kombineras med en aktiv informaiion från samhället om förhållanden av större vikt för medborgarna. Tills vidare bör man enligt inspektionen i första hand undersöka möjlighelen au bälire än f. n. uinyilja befinlliga massmedia, såsom radio och TV för samhällsinformaiion. Inspekiionen hänvisar vidare lill den nyligen lillsalta informaiionsteknologiuiredningen (dir. 1978:75).

RSV instämmer i DäLK:s preliminära uppfattning all det inie synes vara moliverai au särreglera upplagningar för ADB i tryckfrihetsförordningen.

Inte heller AMS ser några fördelar med en ny systematik vad gäller den lagtekniska regieringen av ADB-medierna i tryckfrihetsförordningen. Risken alt ständigt behöva anpassa lagstiftningen lill nya förhållanden måste bedömas som stor på hithörande område. Bl.a. detta skäl talar mot att särreglera upplagningar för ADB i grundlagen.

Nämnden för samhållsiiiförmation påpekar att det är av slörsla intresse all göra den informaiion som är lagrad på ADB-medier mer lättillgänglig för allmänheten. Betydelsefullt är också all med ADB-leknikens hjälp förbättra allmänhelens lillgång till informaiion. Del får t ex. inle vara så alt de som med offeniligheisprincipen som slöd vill la del av informalionen inle har möjlighel lill detla p. g. a. olika lekniska hinder. Nämnden vill inle föregripa den vikliga diskussion som följer efter den kartläggning och de förslag som planeras i nästa etapp men delar de förslag lill arbetssätt och den grundsyn som redovisas i delbetänkandel.

Kronojögdemyndlgheien i Nacka uttalade alt del är synnerligen angelägel all DALK i sill fortsatta arbeie överväger en begränsning av rätlen atl erhålla uppgifier ur personregisier med slöd av offeniligheisprincipen. Denna princip avser enligi myndighetens uppfattning främst allmänhelens rätt atl H insyn i myndigheternas arbete men inte rätten för alla och envar att erhålla

Prop. 1978/79:109

210

omfattande regisieruidrag med uppgifter om varje regisirerad person. Del lorde föga gagna kronofogdemyndighelernas verksamhei att omfattningen av registeruppgifterna i tillståndsbeslulei vid regislrets inrällande begränsas i sådan ulsiräckning alt del från integriletssynpunkl är likgiltigt alt omfaitande registerutdrag kan utfärdas, dvs. all regisirel endast lillåls innehålla person­nummer och adressuppgifter. Naluriigtvis skall detta inle medföra någon begränsning för registrerade personer all erhålla uldrag över samiliga uppgifter som finns regisirerade för personen i fråga.

Enligi Sveriges Radio bör en uigångspunki för den vidare utredningen vara all informalionslagring med hjälp av ADB och därmed jämförlig leknik bör öka tillgängligheten av för medborgarna relevant informaiion. Självfallet får inle en utveckling mol mer ralionella lagringsmeioder resultera i försämrade informationsmöjligheter. De krav man generellt kan slälla på informationen är att den skall vara lättillgänglig, aktuell, uttömmande och snabb. Inhäm­tande av information, som är av betydelse för allmänheten bör i minsta möjliga mån hämmas av hinder som bristande fackkunskap, avsaknad av tekniska hjälpmedel eller avskräckande koslnader. Utredningen antyder att offentlighetsprincipen och sekreiessregleringen kan innebära oförenliga krav. Sveriges Radio har givetvis ingenting att erinra mot principen all personre­gisier inte får utnyttjas på sådani sätl att otillböriigt intrång i registrerades integritet kan uppkomma. Del äremellerlid viktigt att väga inlegritelsaspek­lerna mol de krav som offeniligheisprincipen motiverar. En allmän regel bör vara, atl offentlighetsprincipen väger tyngre än hänsyn lill privatlivets helgd. Uppgifterom enskilda personers fastighetsinnehav och laxerade inkomster är exempel på sådan informaiion, som visserligen kan sägas tillhöra privatlivet, men som kan vara väsentlig för att rätt kunna överblicka ekonomiska förhållanden i samhället. Massmedierna har grundlagsfäst skyldighet alt på allmänhetens vägnar granska samhällsorganens verksamhet. Denna uppgifi får inte inskränkas eller försvåras, på grund av alt myndighelerna tar ny leknik lill hjälp för informalionslagring. Kosinaderna förden nya tekniken får heller inte belasta medierna.

Sveriges Radio anser atl det bör vara ett mål för den vidare ulredningen alt underlätta massmediernas arbete med nyhets- och informalionsanskaffning. Del är viktigt, atl ulredningen bygger sina kommande överväganden och förslag på erfarenheler från medierna.

Även Pressens Samarbetsnämnd pekar på att tidningsredaktionerna under åren framöver kan komma alt behöva uppgifter om t. ex. inkomsler och fastighets- och bostadsinnehav för alt kunna göra kritiska analyser av samhällsutvecklingen i olika hänseenden och för alt kunna bedriva under­sökandejournalistik betr. t. ex. ekonomisk brottslighet. Nämnden föreslåralt DALK i det fortsatta utredningsarbetet överväger vad som kan göras för alt underlätta redaktionernas tillgång lill uppgifter för nyssnämnda ändamål.

Samarbetsnämnden anför också följande:

Prop. 1978/79:109

211

Den under senare år ökade daloriseringen i myndigheternas verksamhet har skärpt risken för en urholkning av offentlighetsprincipen. Det har nämligen visat sig svårare all få fram myndighetsinformation som lagrats medelsi ADB-leknik än uppgifter i konveniionella handlingar. Orsakerna härtill är fiera. Dels är den ADB-baserade myndigheisinformalionen inte systematiserad och registrerad enligi eu gemensami mönsier som gör informalionen läll och snabbi lillgänglig. Dels är man ännu inle på massmediesidan rusiad för all söka upp erforderlig informaiion med lämpliga lekniska hjälpmedel t. ex. genom alt förbinda bildskärmsförsedda terminaler på redaktionerna med myndigheiernas datorer. Eftersom myndighelerna enligt TF 2:13 inie är skyldiga alt lämna ul uppiagning för ADB i annan form än urskrift kan de sannoliki molsäila sig all information överföres till redaktionerna via on line-förbindelser.

Med hänsyn till vad ovun unföris vill sumurbelsnämnden underslryka nödvändigheten av att DALK skyndsamt uireder hurdalalagrad information på snabbaste och billigaste säll skall kunna överföras från myndigheternas dalabaser lill massmediernas redaktioner. I detia syfte bör kommittén lägga fram sådana förslag rörande utformningen av daiabassysiemen från syste­matisk och teknisk synpunki alt alla hinder för en effektiv lillämpning av offeniligheisprincipen undanröjes. Målsättningen bör vara alt varje mass-medieredakiion inom loppel av några år när som helsl skall kunna medelsi bildskärmsieknik göra en genomgång on line av alla uppgifter som är offenlliga hos myndigheterna. En möjlighet är atl ordna redaktionernas kommunikation med myndigheterna enligt ett s. k. data-lv-system. Ell annal allernaiiv är all för samma ändamål ulnyllja det allmänna dalanät, som håller på all byggas upp. Om TF 2:13 skulle innebära alt myndighelerna kan hindra att offenlliga uppgifter överföres medelsi dalateknik on line lill lidningsredaktionerna vill samarbetsnämnden föreslå alt grundlagen ändras. Samarbetsnämnden vill förorda atl DALK i sin utredning av dessa frågor samråder med den vid regeringssammanträdet 1978-07-20 tillsatta kommii­ién med uppdrag all uireda den nya informaiionsleknologin.

Riksdataförbundet, Svenska dataföreningen. Svenska Civilekonomföreningen och CivUekonomernas Riksförbund anser att det i DALK:s fortsatta utred­ningsarbete särskilt bör beakias atl ADB-tekniken ej flr användas på sådant sätt all den enskildes insyn enligt offentlighetsprincipen inskränks. Det måste vara möjligt att fä fram väsenlliga, efterfrågade fakla ulan all dessa döljs av för lekmannen oöverskådliga och av tekniken betingade informa-lionsvolymer. En myndighets användning av ADB bör vidare ej fl fördyra allmänhelens tillgång till information enligt offentlighetsprincipen. Speciellt bör bevakas massmedias möjlighet att genom egen anpassning lill ADB-lekniken på mindre lämpligt sätt hantera stora offentliga informalionsvoly-mer. Massmedia skall självfallet ha samma rätt som enskilda personeratt ta del av och granska offentliga handlingar. Del vanligen förekommande bruket att publicera t. ex. hela lisior med uppgifter om inkomsler och beskattning av enskilda personer kan dock motivera en viss återhållsamhet inför en ev. Ulvidgning av möjlighelerna genom t. ex. utlämnande av magnetband eller andra maskinellt läsbara media till press, radio och TV.

Prop. 1978/79:109

212

21 Utformningen av datalagen

DALK:s förslag till lydelse av de enskilda bestämmelserna har föranlett ett relativt litel antal kommentarer. De som har yttrat sig är RÅ, hovränen för Västra Sverige, dalainspeklionen. DAFA, RSV, JO, juridiska fakullelsnämnden vid Lunds universilel samt Sveriges Advokaisamfund.

Under rubriken Generella grunder för tillståndsprövningen anför dalain­speklionen vissa allmänna synpunkier som leder fram till förslag om en alternativ lydelse av bestämmelsen.:

DALK föreslår att vid tillståndsprövningen skall beaktas bl. a. att inte andra uppgifter eller personer registreras än som står i överensstämmelse med registrets ändamål. Detla skall i sin lur stå i överensstämmelse med den regisleransvariges verksamhet. Båda leden innebär iroligen klara förstärk­ningar av iniegritetsskyddel i förhållande lill vad som gäller f n., även om dalainspeklionen i viss omfattning med stöd av gällande lag redan har tillämpat vissa näraliggande principer. Skälen är goda all föra in principerna i den lagliga regleringen och därigenom fl en vidare tillämpning av dem. DALK:s förslag, som innebär en formaliserad prövning av ändamål och verksamhet och förhållandet dem emellan kan dock medföra svårigheter. Del är nämligen ofta myckel svårt för inspekiionen all ha någon beslämd uppfattning om förhållandet mellan registerändamål och verksamhei. Ett alldeles särskilt problem erbjuder naluriigtvis forskningsområdets olika regisier i delta avseende, men svårigheter uppslår även i fråga om register som förs inom näringslivet ellerav specialiserade myndigheter. Förhållandet kan där ofta länkas grundat på strategiska, ekonomiska eller andra övervä­ganden som det kan vara svärl för någon annan än den regisieransvarige själv alt rält värdera. Att, som DALK föreslår, lägga närmast ett tvång på datainspektionen all pröva det angivna förhållandet är därför kanske alt gå väl långl. Man kan nämligen inte tänka sig atl inspektionen på den nu angivna gmnden ens kan överväga avslag annal än när ändamål och verksamhei uppenbart inle slår i överensstämmelse med varandra eller när de står i strid mol varandra. Något annat vore omöjligl från bl. a. rättssäker­hetssynpunkt Iniegritetsskyddel flr i de i delta hänseende tveksamma fallen tillgodoses genom övriga lillslåndsrekvisit eller lagens andra bestämmelser. Enligt inspektionens mening borde denna realitet framgå av lagtexten. Detta skulle vara fallet om 3 § andra siycket dalalagen flr den utformning som DALK föreslår med undanlag för sisla ledet, vilket utesluts och ersätts med ett tredje siycke. Andra siycket skulle sluta med orden "... överensstäm­melse med ändamålet med registrei." Tredje siyckei kunde förslagsvis få följande lydelse.

Ärdet uppenbart alt ändamålet med registret inte står i överensstämmelse med den verksamhet den registeransvarige bedriver eller avser all bedriva och kan detla antagas leda lill otillböriigt intrång i regisirerads personliga integritet, mot vilkel skydd ej kan åsladkommas på annal sätl, skall tillstånd inle beviljas.

Del föreslagna alternativet innebär visserligen inle atl datainspektionen kan  underiåta att pröva frågan om förhållandet  mellan ändamål och

Prop. 1978/79:109

213

verksamhei. Del ger emellertid slöd för en summarisk prövning av frågan i fiertalet fall. Detta innebären lättnad för inspektionen och antagligen också för sökandena. Visseriigen måste för att regeln skall få någon mening ändamålet och verksamheien alllid anges i anmälan. Man kan emellertid undvika de krav på detaljerade upplysningar - kanske utöver vad som normalt kan krävus i unsökan - som i många ärenden antagligen skulle bli en nödvändighet om DALK:s förslag skulle bli meningsfullt. Inspektionens förslag kan därför antas leda lill mindre byråkrati än DALK:s.

Sammanfallningsvis påpekar inspekiionen alt dess förslag inte avser att leda till andra resultat än DALK:s och således inte kan påslås försämra iniegritetsskyddel i förhållande lill DALK:s förslag. Inspektionens avsikt är i stället att ge lagtexten en lydelse som bätire stämmer in på de faktiska möjligheterna att beakta principen. När i inspektionens förslag sägs att skyddel inte skall kunna åstadkommas på annal sätl än att tillstånd inle beviljas åsyftas främsi det värn för integrileten som kan uppnås genom föreskrifter som meddelas med slöd av 6 § dalalagen.

RSV har också synpunkier på lydelsen av 3 §:

1 moiiveringen till de föreslagna ändringarna uttalar DALK bl.a. all del bör särskilt beakias huruvida de uppgifter som skall ingå i regisirel ursprungligen samlals in för annal ändamål än del syfte som skall lillgodoses genom registret. Detta ullalande har i lagiextförslagel i viss mån modifierats. Lagtexien synes härigenom ha erhållil en något annoriunda innebörd än vad som avsells. Den föreslagna lagtexten kräver nämligen inte atl det syfte som "ursprungligen" låg till grund för uppgiftsinsamlingen överensstämmer med ändamålet med regisirel ulan enligt lagiextförslagel skall särskilt beaktas endast all uppgifierna slår i överenssiämmelse med regisireis ändamål.

Juridiska fakullelsnämnden vid Lunds universilel slödjer tanken all dalain­speklionen vid lillsiåndsgivningen särskilt bör beakla bl. a. för vilkel ändamål datauppgifterna har samlals in. Personuppgifter vilka har insamlats för ett visst ändamål bör normalt inte få användas för hell andra syften. Enligt kommitténs förfaltningsförslag skall della komma lill uttryck genom atl dalainspeklionen åläggs all vid bedömandet av om otillböriigl inirång i regisirerads personliga iniegriiel kan uppkomma särskili beakla bl. a. huroch från vem uppgifierna inhämials. Enligt fakulieisnämndens mening uttrycker denna formulering inte exakt kommitténs inlenlioner och den borde därför ersättas eller kompletteras med formuleringen för vilket ändamål uppgifterna inhämtats.

Advokaisamfundei har inte heller i sak någon invändning mot DALK:s förslag. Samfundel anser emellerlid att den skrivning av lagtexten som anger all dalainspektionen vid bedömandet av om otillbörligt intrång kan uppkomma särskilt skall beakla au ändamålei med regisirel slår i överens­siämmelse med den verksamhei den regisieransvarige bedriver eller avser all bedrivu, bör ändras så ull den lydligl ålerspeglur DALK:s övervägunden på s. 63 f i beiänkundei, nämligen ull duluinspeklionen inie kan eller bör vara ett organ för överprövning av andra myndigheters eller av enskildas verksamhei

Prop. 1978/79:109

214

ulifrån andra aspekier än iniegriieisskyddsiniressei. 1 överenssiämmelse härmed bör lagiexien få en sådan uiformning all ramen för inspeklionens lillsiåndsprövning i denna del ime blir för vid.

6*;

Hovrällen jör Väsira Sverige anför:

Kommittén har sagt sig inie anse all del är möjligt all ange en generell definilion av begreppei mjukdala elleren generell regel om när mjukdala bör vara tillåtna eller förbjudna. I lagtexten haremellertid kommittén definierat mjukdatasåsom personuppgifter som utgör omdömen eller andra värderande upplysningarom den regisirerade(s. 137jämfört med s. 138). Kommittén har föreslagil alt i 6 § datalagen införs ell nyll iredje siycke av den innebörden all dalainspektionen vid bedömandet av om föreskrift behövs särskilt skall beakla om nu aktuella uppgifter skall ingå i registrei.

Hovrällen finner all den definilion av begreppei mjukdala som kommittén angivii väl läcker de uppgifter som åsyftas. Med hänsyn till vikten av au iniegritetsskyddel upprätthålles anser hovrällen all det bör krävas särskilda skäl för regislrering av mjukdala. Del framslår därför som en lämpligare lösning än vad kommittén föreslagit all en sådan regel som nu angivits införes bland de tillsiåndsregler som anges i 4 § datalagen.

På grund av det anförda avslyrker hovrällen kommitténs förslag om lillägg lill 6 § och föreslår i slället att 4 § 2 slyckel förses med följande lillägg:

Tillstånd-- utlänningslagen eller uppgift som utgör omdöme eller

annan värdering om den registrerade får uppgifter.

Väljes den utväg som kommittén har tänkl sig, bör tillägget till 6 § utformas så att, om registrei innehåller personuppgift av det angivna slaget, föreskrifter i vissa hänseenden (t ex. dem som anges i p. 5-9) skall meddelas om del inte är uppenbart obehövligt.

Advokatsamfundet finner att den föreslagna lagtexten innebär att datain­spektionen skulle tvingas att avgöra om en uppgift objektivt sett utgör omdöme eller annan värderande upplysning. Eftersom största restriktivitet är önskvärd beträffande registrering av uppgifter som på grund av sin form liknar fakta men som helt eller till största delen bygger på subjektiva värderingar, bör gränsen för inspeklionens bedömning i della avseende inle sältas alltför snävt. Genom atl ersätta "utgör" med "som kan anses utgöra" eller liknande uttryck torde inspektionen ges något vidgade möjligheter att ingripa på detta område, vilket torde vara av betydelse för skyddet av den enskildes personliga integritet.

18, 20 och 22 §§

RÅ anför:

Bestämmelsen i 20 § 9 synes liksom tillägget "i strid mot 28 § tredje siycket" i 22 § försia slyckel sakna belydelse efiersom de regler som gäller personregister vars inrättande beslutas av regeringen är tillämpliga även på

Prop. 1978/79:109

215

personregisier som beslulals med slöd av 28 ij iredje siyckei. Della framgår för övrigt av specialmoliveringen lill sisinämnda paragraf

I 18 § försia Slyckel ges besiämmelser om föreskrifier, så inte i 18 § andra stycket På grund härav bör i 20 § 2 beträffande 18 i; hänvisning göras lill endasl dess försia siycke; jämför för övrigi avfattningen i 20ij 7.

Lydelsen av 20 § 4 bör jämkas med hänsyn lill all sirafföesiämmelsen är avsedd att gällu även överträdelse uv föreskrift som meddeluis med slöd uv 12 §.

Inte heller datainspektionen delur DäLK:s uppfattning all del behövs särskild straffsanktion för bestämmelsen i tredje stycket i den föreslagna 28 § datalagen. Ett sådant regisier som avses i 28 § är nämligen alltid ett personregister. Ett sådani flr inte inrättas och föras utan tillstånd. Regeln i samma paragrafs tredje stycke säger inle annat än atl regisier med visst ändamål och innehåll endasl flr inrättas efter beslut om tillstånd av regeringen. Den regeln hindrar inte den som olovligen för ett sådani register atl straffas med stöd av 20 § I datalagen. Någon särbestämmelse för detta fall krävs således inle. Den föreslagna punklen 9 i 20 § bör därför inte föranleda lagsiiftning.

26 och 27 §§

RÅ anför:

1 26 § försia stycket ges regler om all under vissa närmare angivna förutsättningar anmälan ersätter tillstånd. 1 27 § försia siycket föreskrivs alt vissa enklare register undantas från bestämmelserna om tillstånd och anmälan. Dessa två frågor regleras, som lagrummen utformats, självständigt och uttömmande i dessa stycken. Emellerlid är, som framgår av moliven, avsikten all dessa regler skall tillämpas endasl i den mån särskilt beslul därom meddelas av regeringen eller, efter regeringens bestämmande, dalainspeklio­nen. Della senare kommer dock inte lill ullryck vare sig i lagrummens försia eller andra siycken. Beslämmelserna i andra slyckena har uiformais såsom avseende endast administrativa föreskrifter.

JO finner inle den föreslagna lydelsen av 26 och 27 §§ helt lyckad. Det vore

enligt JO lämpligare atl börja envar av paragraferna med orden: Regeringen

eller, efter regeringens beslämmande datainspektionen, äger förordna

alt--- . Vad som sägs i andra stycket av paragraferna kan då utgå.

Såsom har redovisals ovan under 11 anser liovräilen för Väsira Sverige atl del inle är godtagbart att del skall ankomma på den registeransvarige alt med uigångspunki från datainspektionens beskrivning avgöra om det regisier han ämnar inrätta är tillslåndsplikligl eller om del räcker med en anmälan. Till följd härav anser hovrätten all 26 § bör få följande lydelse:

Regeringen får genom förordning föreskriva att bestämmelserna i 2 § försia Slyckel och 3-7 §§ inie skall gälla i frågaom regisier över kunder, hyresgäster, medlemmar i organisation eller anställda eller annal sådani regisier, under

Prop. 1978/79:109

216

förulsäiining atl registret icke innehåller sädana uppgifter om personliga förhållanden som anges i 4 ij och lill följd därav icke kan medföra inirång i de regislrerades personliga integritet

Innan ell regisier som avses i första slyckel tages i bruk skall den regisieransvarige anmäla registrei lill dalainspeklionen.

Regeringen får överlala åt datainspektionen atl meddela närmare före­skrifter om sådant register som avses i försia slyckel.

28 §

Hovränen för Väsira Sverige unför:

Avsikten med registret är ull del skall innehålla inle bara uppgifter om namn, personnummer och adresser ulan även om fastighelsinnehav, laxering, inkomst m. m. Del synes med tanke därpå lämpligare alt i paragrafens första mening lala enbart om ell cenirali slalligl personregis­ier.

I 28 § första slyckel anges alt registret skall användas bl. a. för "andra uttag". I betänkandet redovisas inte vilka uttag som åsyftas härmed.

I övrigi ansluler sig hovrätten lill kommitténs förslag i denna del. Den föreslagna lagtexten i 28 § bör emellertid omredigeras för att bli överskådlig och mera lättillgänglig.

På gmnd av del anförda föreslår hovrätten atl 28 § får följande lydelse:

Det skall finnas ett centralt statligt personregister fört med hjälp av automatisk dalabehandling för akiualisering av uppgifier i andra person­register, för kompleltering av andra personregister med personnummer, för kontroll av personnummer i andra personregisier saml för ullag av urval av personuppgifter. Innehållet i detta register skall grundas på uppgifterom folkbokföring, inkomsttaxering och fastighetstaxering, som finns hos länsstyrelserna.

Regeringen eller, efter regeringens bestämmande, datainspektionen meddelar närmare föreskrifter om del statliga personregistret.

Lagsliftningsiekniskt anser/?5K alt 28 § bör omformuleras i avvaklan på förslag om särskild författning om SPAR. Förslagsvis anser RSV all detta stadgande bör lyda:

Ell centralt slatligt person- och adressregister fört med hjälp av automatisk databehandling skall finnas. Innehållet i della register grundas på vissa uppgifier om folkbokföring, inkomsttaxering och fastighetstaxering, som finns i länsstyrelsernas register.

Om regeringen ej beslutat annat, skall beträffande andra personregister än de i första stycket nämnda registren all akiualisering av molsvarande registeruppgifter, komplettering med och kontroll av personnummer, uttag av urval av personuppgifter samt andra uttag ske genom försorg av del statliga person- och adressregistret

Regeringen eller, efter regeringens bestämmande, datainspektionen meddelar närmare föreskrifter om det statliga person- och adressregistret.

Prop. 1978/79:109

217

Även DAFA har synpunkter på lydelsen av 28 i

I förslaget till 28 ij datalagen anges: "För akiualisering av motsvarande registeruppgifter i andra personregisier, för komplettering av andra person­register med personnummer, för. . .". Läses paragrafen sirikl efter bokstaven skulle - enligt DAFA:s mening - ett register som replierar på SPAR inte kunna 11 tillföras någon annan ny uppgift från SPAR än personnummer, trots atl del i daiainspekiionens beslul medgivits den regisieransvarige au föra ett register med även andra uppgifter än personnummer. Enklasi torde problemet kunna lösas genom att ge paragrafen följande formulering. "För akiualisering av molsvarande registeruppgifter i andra personregisier, för komplettering av andra personregister, för.. .".

Vidare anges i 28 ij att SPAR skall "grundas på uppgifterom folkbokföring, inkomsttaxering och fastighetstaxering, som finns hos länsstyrelserna". En alltför snäv lolkning av begreppei "grundas på" skulle kunna medföra all effekiiviielshöjande ålgärder i SPAR skulle omöjliggöras då en uppgift inhämiad från en annan akluellare källa t ex. postverket ej kan anses uigöra uppgift grundad på folkbokföring etc. Ej heller torde, vid en snäv tolkning av begreppei "grundas på", uppgifierna om all vissa personer anmäll all de ej önskar direkireklam, kunna få ingå i SPAR. Problemet torde undanröjas genom formuleringen "i huvudsak gmndas på".

JO anser att andra siyckei i den föreslagna 28 § med fördel kan uigå. I så fall lorde enligi JO inte heller 29 § behövas.

29 

§

Se vad JO har anfört under 28 §.

Ikraftirädandebesiämmelser

Dalainspeklionen anser lill skillnad från DALK all vissa övergångsproblem kan uppkomma till följd av DALK:s förslag. Inspekiionen anser säledes all det bör klargöras i vad mån förslaget, om det genomförs, bör leda till omprövning av personregister för vilka tillstånd redan har meddelats. Om omprövning inte sker eller bara sker när registret på annan grund omprövas, kan della leda lill all olika villkor för regislerföringen kommer atl gälla för gamla och nya regisier. Detla blir en följd av att förslaget bl. a. ger inspekiionen siörre möjligheler än f n. all i sin lillslåndsgivning la hänsyn till atl registerändamålet står i överensstämmelse med inriktningen av den regislrerades verksamhei. Frågan om omprövning skall ske eller inte kan enligt inspektionen bedömas olika om man ser det från den regisleransvariges eller den regislrerades synpunki. Den regisieransvarige har ett iniresse av all kunna föriila sig på ell meddelal lillsiånd. Den regisirerade harå sin sida ell iniresse av att 11 ett så gott skydd som möjligt för sin personliga inlegritet oberoende av när den regisieransvarige har flli lillsiånd alt föra registret Det nu anlydda visar enligt datainspektionens uppfattning aii frågan om huruvida omprövning skall ske eller inle bör ges ell aukiorilaiivt svar. Om DALK:s förslag leder lill lagstiftning bör svaret ges i lagstiftningsärendet

Prop. 1978/79:109

218

Innehåll

Proposilionen..................................................... 

...... 

1

Propositionens huvudsakliga innehåll ...................... 

...... 

\

Förslag till lag om ändring i datalagen (1973:289)..... 

..... 

2

Utdrag av protokoll vid regeringssammanräde den 22 mars 1979...

7

1

Inledning..................................................... 

..... 

1

2

Allmän molivering.......................................... 

..... 

8

2.1

Inledning.............................................. 

..... 

8

2.2

Generella grunder för tillståndsprövningen... 

.... 

15

2.3

Befolkningsregister och SPAR.................... 

.... 

18

2.4

Mjukdata och andra speciellt känsliga uppgifter     

21

2.5

Modifiering av tillståndskravet................... 

.... 

22

2.6

Underrättelse lill regisirerad om innehållet i personre­gister 

24

2.7

Nya tillämpningsområden för ADB och konsekvenser för datalagen         

26

3

Upprättat lagförslag....................................... 

... 

27

4

Specialmotivering.......................................... 

... 

27

2

§............................................................ 

.... 

30

3

§............................................................ 

.... 

32

3 a ij......................................................................... ..... 33

6 §........................................................... 

33

10 §........................................................... 

... 

34

12

§

...........................................................................      35

13§............................................................ 

35

18, 20 och 22 §§.......................................... 

36

Ikraftträdande m. m...................................... 

36

5

Hemställan................................................... 

36

6

Beslul.......................................................... 

36

Bilagor

Bil 1. Kommitténs sammanfattning av sitt förslag...... 

... 

37

Bil. 2 Kommitténs lagförslag.................................. 

... 

64

Bil. 3. Remissammanställning................................. 

... 

69

Innehållsförteckning............................................ 

.. 

218