Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Majrts proposition nr 106 år 1971

Prop. 1971: 106

Nr 106

Kungl. Maj:ts proposition med förslag till lag om ändring i vattenlagen (1918:523), m.m.; given Stockholms slott den 2 april 1971.

Kungl. Maj:l vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över justitieärenden och lagrådels protokoll, före­slå riksdagen all bifalla de förslag om vars avlålande lill riksdagen föredragande departementschefen hemslälll.

Under Hans Maj:ls

Min allernådigsle Konungs och Herres frånvaro,

enligl Dess nådiga beslut:

BERTIL

LENNART[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås i avbidan på en mera genoragripande reform av vattenlagen atl Kungl. Maj:ls prövningsrätt i vattenmål utvidgas och alt vattendomstolarna inordnas i tingsrältsorganisalionen. Vidare innehåller propositionen förslag beträffande faslighelsdom­slolarnas uppgifter och sammansättning m. m.

För all behovet av allmän planering skall tUlgodoses föreslås att Kungl. Maj:t skall pröva liUållighelen av företag i vatten som är av betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet. Kungl. Maj:l skall kunna dels förordna om obligatorisk underställning för vissa slag av företag dels genom särskUl beslut förbehålla sig prövningen av visst företag. Bestämmelserna blir tillämpliga på bl. a. kraftverksbyggen, vattenregleringar och förelag för vallenförsörjning saml vatlenavled-nings- och invallningsföretag.

Vidare föresläs alt de sex vattendomstolarna avskaffas sora frislående enheter och knyts lUl lingsrällsorganisalionen på sararaa sätt sora faslighetsdoraslolarna, dvs. vissa tingsrätter utses alt vara vattendom­stol, varvid tingsrätten skall ha särskild sammansättning. Fullföljd av talan i vattenmåi skall alltjämt ske hos vattenöverdomstolen.

1    Riksdagen 1971. 1 saml. Nr 106

Prop. 1971:106

2

I fråga om fastighetsdomstolarna innebär förslaget alt deras kompe­tensområde utvidgas väsentiigt. Vid fastighetsdomstol handläggs f. n. endast miljöskyddsmål. Beträffande vissa andra typer av mål och ärenden föreligger beslut all de skall överföras lill fastighetsdom­stolarna. Della gäller mål om fastighetsbildning, arrende och hyra. I propositionen läggs nu fram förslag beträffande ytterligare slag av mål och ärenden som skall överföras lill fastighetsdomstolarna. Förslagen innebär bl. a. all de nuvarande ägodelningsrätterna och expropriations­domstolarna avskaffas och deras uppgifter överläs av fastighetsdom­stolarna.

Bestämmelserna om fastighetsdomstols sammansättning och dom­förhet föreslås ändrade i vissa hänseenden. Sålunda skall två tekniska ledamöter kunna ingå i domstolen i mera komplicerade mål. I mål om arrende och hyra saml vissa likartade mål skall domstolen i regel bestå av två lagfarna ledamöter och tre nämndemän, men undanlagsvis skall teknisk ledamot kunna ingå i domstolen i stället för en av nämndemän­nen.

Förslaget innebär slutligen också alt del blir möjligt atl utse flera faslighelsdomslolar för samraa område men med olika behörighet.

De föreslagna ändringarna avses träda i krafl den 1 januari 1972.

Prop. 1971:106

1    Förslag till

Lag om ändring i vattenlagen (1918: 523)

Härigenom förordnas i fråga om vallenlagen (1918: 523),

dels all 4 kap. 13 § samt 11 kap. 4, 6, 8, 15 och 51 §§ skall upphöra alt gälla,

deb all rubriken närmast före 4 kap. 13 § skaU ulgå,

deb alt 2 kap. 14 §, 20 § 3 mom., 34 §, 47 § 2 mom. och 62 §, 3 kap. 11, 13, 16 och 28 §§, 4 kap. 10 §, 6 kap. 28 §, 7 kap. 45, 46 och 55 §§, 10 kap. 33 § och 42 § 2 mom., 11 kap. 13, 5, 9, 11 och 12 §§, 27 § 2 och 6 mom., 29 och 34 §§, 35 § 3 mom., 42 §, 45 § 2 mom., 52, 71 73, 81, 92 och 99 §§, 14 kap. 5 § 1 mom. samt rubriken lUl 4 kap. skall ha nedan angivna lydelse,

dels atl i lagen skall införas nya bestämmelser, 4 kap. 1720 §§, 10 kap. 42 § 3 mom. och 11 kap. 35 § 4 mom., samt närmast före 4 kap. 17 § ny rubrik av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

14 §2

Tarvas för ändamålsenligt tillgodogörande av vatten eller för åtgärd som avses i 9 §, atl å annan tillhörig faslighet lägges damm, vall eller väg eller ledning för vattnet eller ock verkställes grävning, sprängning eller annan åtgärd lill slrömbäddens reglerande eller till förebyggande eller minskande av skada, vare fastighetens ägare pliktig alt tåla sådant in­trång mol ersättning, som i 9 kap. skils. Samma lag vare, där det för ut­förande av byggnad för vattnets liUgodogörande och därmed förenade anläggningar eller eljest av åtgärd, som ovan nämnts, prövas nödigt, all annans mark tillfäUigt tages i anspråk för arbetarbostäder eller andra byggnader, väg, upplagsplats, arbetsmaskiner eUer dylikt. Om rält alt över annans mark framdraga ledning för vallen lill husbehovsförbruk­ning gälle vad särskilt är stadgal.

Där vid meddelande av beslut angående iiurättande av fiskväg eller vidtagande av annan anordning till förebyggande av skada å fiske eller till fiskels befrämjande förbud finnes böra givas mot bedrivande av fiske inom visst område, skall beträffande intrång, som därigenom tiUskyndas annan i hans rätt till fisket, vad i första stycket stadgas äga motsvarande tillämpning.

' Senaste lydelse av

11 kap. 4 §1969: 804

11 kap. 6 § 1932: 208

11 kap. 8 §1960: 304 ' Senaste lydelse 1961: 48.

Prop. 1971:106

Nuvarande lydelse

Erfordras lill skydd mol förore­ning av vattendrag, sjö eller annat vallenområde, alt å annan tillhörig fastighet lägges besvär eller last, skall ock vad i första stycket är stadgat äga tUlämpning. Meddelas beslut härom, skall valtenrällsdo-maren ofördröjUgen göra anmälan om beslutet hos inskrivningsdoma­ren; och varde med anmälan så förfaret, som om bevis angående verkställd utmätning av fast egen­dom finnes föreskrivet.

Föreslagen lyddse

Erfordras lill skydd mol förore­ning av vattendrag, sjö eUer annat vattenområde, atl å annan tillhörig fastighet lägges besvär eller last, skall ock vad i första stycket är stadgat äga tillämpning. Meddelas beslut härom, skall vatlenrällsdo-maren ofördröjligen göra anmälan om beslutet hos inskrivningsmyn­digheten för anteckning i faslig­helsboken.

20

§

3 mom.ä Finner vattendomsto­len vid prövning, som i 1 mom. sägs, tillämnad byggnad, mot vil­ken hinder skulle möta av bestäm­melserna i 3 § första och andra styckena, med hänsyn till stadgan­det i tredje stycket i samma § än­dock böra tillåtas, skall frågan därom av domstolen hemställas Konungens avgörande.

3 mom. Finner vattendomstolen vid prövning enligt 1 mom. alt hinder mol tillämnad byggnad möter enligl 3 § första och andra styckena men alt det föreligger så­dana omständigheter som angivas i 3 § Iredje stycket, skall domstolen med eget yttrande hänskjuta frå­gan Ull Konungens avgörande.

34 

§

Dammbyggnad i älv, ström, å eller större bäck eller annan i sådani vallendrag uppförd byggnad, varigenom märkbar inverkan sker på vat­tenståndet, må ej ulrivas, med mindre dylik åtgärd blivit i laga ordning medgiven.

Vill ägare av byggnad, som i första stycket avses, icke längre nyttja byggnaden, göre i den ordning 11 kap. stadgar ansökan hos vattendom­stolen om tillåtelse all ulriva byggnaden. Prövas byggnadens borttagande medföra synnerlig skada för annan tillhörig fast egendom, må domstolen efter åtagande av ägare lill sådan egendom föreskriva, all han och de, som i äganderätten efterträda honom, skola för framtiden, intill dess an­norlunda varder bestämt, underhåUa byggnaden så som i 33 § sägs och fullgöra vad beträffande byggnaden i övrigt enligt lag åligger ägaren; vållas genom byggnadens bibehåUande ägaren skada, skaU den ersättas. Kronan må ock till skydd för allmänna intressen åtaga sig underhålls­skyldighet, som nu nämnts. Göres ej åtagande, varom nu är sagl, med-dele vattendomstolen nödiga föreskrifter i avseende å byggnadens utri-vande och äge i sammanhang därmed bestämma atl, där byggnadens ägare brister i fullgörandet av vad honom ålagts, den, vars räll är be­roende därav, må ulföra arbetet på ägarens bekostnad.

Har,  på  sätt  i  andra  stycket stadgas,   ägare   av  fast  egendom

» Senaste lydelse 1961:48.

Har,   på  sätt  i   andra  stycket stadgas,   ägare   av   fast  egendom

Prop. 1971:106

Nuvarande lydelse

jämlikt åtagande ålagts att under­hålla annan tillhörig byggnad i vatten, skall vatlenrällsdomaren ofördröjligen därom göra anmälan hos domaren i det tingslag eller hos rälten i den stad, där egendo­men är belägen; och varde med anmälan så förfaret, som om bevis angående verkställd utmätning av fast egendom finnes föreskrivet.

Föreslagen lydelse

jämlikt åtagande ålagts atl under­hålla annan tillhörig byggnad i vatten, skall vatlenrällsdomaren ofördröjligen därom göra anmälan hos inskrivningsmyndigheten för anteckning i faslighelsboken.

47

§

2 mom.* Finner vattendomsto­len vid prövning, som i 1 mom. sägs, anordnande eller nyttjande av grundvatlentäkt, varemot hin­der skulle möta av bestämmel­serna i 44 § första och andra styc­kena, med hänsyn lill stadgandet i iredje stycket i samma § ändock böra tillålas, skall frågan därom av domstolen hemställas Konung­ens avgörande.

2 mom. Finner vattendomstolen vid prövning enligt 1 mom. alt hinder mot alt anordna eller nytt­ja gruiidvaltentäkt möter enligt 44 § första och andra styckena men att del föreUgger sådana om­ständigheter som angivas i 44 § tredje styckel, skall domstolen med eget yttrande hänskjuta frå­gan till Konungens avgörande.

62 §3

Erfordras till skydd mol förorening av grundvatten, alt å annan tillhö­rig faslighet lägges besvär eller last, vare fastighetens ägare pliktig alt tåla sådant intrång mol ersättning, som sägs i 9 kap.

Meddelas beslut som avses i första styckel, skall valtenrättsdo-maren ofördröjligen göra anmälan om beslutet hos inskrivningsdoma­ren. Med anmälan skall så förfa­ras, som finnes föreskrivet om be­vis angående verkställd uimätning av fast egendom.

Meddelas beslut som avses i första stycket, skall vatlenrättsdo-maren ofördröjligen göra anraälan om beslutet hos inskrivningsmyn­digheten för anteckning i faslig­helsboken.

3 kap.

11

§«

Vill någon verkställa vattenreglering, som i 1 § sägs, göre ansökan därom hos vattendomstolen och varde målet därefter prövat i den ordning, som i 11 kap. stadgas för ansökningsmål; dock atl, där del med hänsyn till omfattningen av erforderlig utredning eUer eljest finnes lämp­ligt, vatlenrällsdomaren eller vattendomstolen äger förordna, atl målet skall behandlas vid syneförrällning, som i 10 kap. 32 § sägs. Meddelas

» Senaste lydelse 1964: 110. » Senaste lydelse 1964: 110. Senaste lydelse 1920: 459.

Prop. 1971:106

6

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

sådant förordnande av vattendomstolen, må domstolen tillika lämna fö­reskrift om de huvudsakliga grunder, som av synemännen skola iaktta­gas.

Då mål efter ty nu sagts hänvisas liU syneförrällning, skall lill ledning vid förordnande av förrätlningsman enligl vad i 10 kap. 32 § stadgas an­givas, vilket av de i 1 § omförmälda ändamål bör anses såsom företagets huvudsakliga.

Synemännens utlåtande an-

Synemännens ullålande an­

gående valtenreglering skall un-

gående vattenreglering skall un­

derställas vallendomstolens prov-

derställas vattendomstolens pröv­

ning; dock må ej vattendomstolen

ning om ej Konungen enligt 4 kap.

ingå i bedömande av frågor rö-

17 § prövat förelagels lillåtlighet.

rande ersättning i vidare mån än

Vattendomstolen får ej ingå i be-

som föranledes av anförda besvär

dömande av frågor om ersältning

eller av ändrade anordningar eller

i vidare mån än som föranledes

föreskrifter rörande förelagels ul-

av anförda besvär eller av ändrade

förande.

anordningar eller föreskrifter rö­

rande företagets utförande.

Om verkan av vattendomstolens beslut eller synemännens ullålande angående valtenreglering äge vad i 7 kap. 5658 §§ stadgas beträffan­de beslut i där omförmälda mål motsvarande tUlämpning; och skaU be­stämmelsen i 59 § om jämkning för visst fall i ullålande eller beslut rörande företag, som avses i 7 kap., lända lill efterrättelse jämväl be­träffande valtenreglering.

I fråga om Konungens prövningsrätt så ock vissa andra förhåUanden rörande valtenreglering stadgas i 4 kap.

13 §

Stadgar rörande vattenregleringsföretag skola angiva:

företagels benämning och ändamål under hänvisning lill de beträf­fade förelagels utförande och delaktigheten däri meddelade beslut;

den ort, där styrelsen skall hava sitt säte;

huru styrelsen skall sammansättas och grunderna för dess beslutför­het;

huru revision av styrelsens förvallning skall ske;

liden för räkenskapsavslulnmg;

huru ofta ordinarie sammanträde med dellagarna i företaget skall hål­las;

det sätt, varpå kallelse till sammanträde skall ske och andra medde­landen bringas lill dellagarnas kännedom, ävensom den tid före sam­manträde, då föreskrivna kallelseåtgärder senast skola vara vidtagna;

så ock vad i övrigt kan finnas nödigt.

Styrelsen skall hava sitt säte inom den vallendomstols område, som lämnat medgivande lill företaget.

Ej må i stadgarna inlagas bestämmelse, som finnes stridande mot denna eUer annan lags föreskrifter.

' Senaste lydelse 1920: 459.

Prop. 1971:106

Föreslagen lydelse

Sladgarna skola för alt bliva gällande granskas och fastställas av Konungens befallningshavande i den ort, där styrelsen har sitt säte. Vid granskningen skall sär­skilt tillses, alt stadgarna innehålla betryggande föreskrifter för tillgo­doseende av sådana delägares rätt, för vilka efter ty i 6 § sägs skyldig­het atl deUaga i förelaget framde­les kan komma all inträda.

Nuvarande lyddse

Stadgarna skola för alt bliva gällande granskas och fastställas av Konungens befallningshavande i den ort, där styrelsen har sitt säte, eller i fall, som omförmäles i 4 kap. 13 §, av Konungen. Vid granskningen skall särskilt tillses, att stadgarna innehålla betryg­gande föreskrifter för tillgodo­seende av sådana delägares rätt, för vilka efler ty i 6 § sägs skyldig­het all deltaga i företagel framde­les kan komma att inträda.

Beslutad ändring av stadgarna äge ej giltighet, med mindre den varder i nyssnämnda ordning fastställd.

16 §

Konungen äger, om och när del för tillgodoseende av allmänt väl prövas nödigt, utse en ledamot i styrelsen för vattenregleringsföre­tag. Sådan styrelseledamot äge samma rätt alt deltaga i handha­vandet av de med företaget före­nade angelägenheter som de med­lemmar, vilka blivit i enlighet med stadgarna liU styrelse valda, och ålnjute arvode, som bestämmes av Konungen.

Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer äger, om och när det för tillgodoseende av allmänt väl prövas nödigt, utse en ledamot i styrelsen för vattenregle­ringsföretag. Sådan styrelseleda­mot äge samma rätt atl dellaga i handhavandet av de med företaget förenade angelägenheter som de medlemmar, vilka blivit i enlighet med sladgarna tUl styrelse valda, och ålnjute arvode, som bestäm­mes av Konungen eller av myndig­het som Konungen bestämmer.

28 §8

Har medgivande enligt denna lag lämnats till förelag, som avses i 26 § första eller andra styckel, och skola ej enligt vad ovan stad­gals bestämmelserna i 1225 §§ äga tillämpning, äger Konungen alt, om och när det för tillgodo­seende av allmänt väl prövas nö­digt, utse lämplig person att över­vaka förelagets utförande saml ut­öva tillsyn å företagels skötsel och handhavandet i övrigt av de med företagel förenade angelägenheter. Sådan person ålnjute av den, för vars räkning förelaget ulföres, ar-

» Senaste lydelse l'920: 459.

Har medgivande enligt denna lag lämnats till företag, som avses i 26 § första eUer andra styckel, och skola ej enligt vad ovan stad­gals bestämmelserna i 1225 §§ äga tillämpning, äger Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer all, om och när det för tillgodoseende av allmänt väl prö­vas nödigt, utse lämplig person alt övervaka förelagets utförande samt utöva tillsyn å företagets skötsel och handhavandet i övrigt av de med förelaget förenade an­gelägenheter. Sådan person ålnjute

Prop. 1971:106

8

Nuvarande lydelse

vode,   som   bestämmes   av   Ko­nungen.

Föreslagen lydelse

av den, för vars räkning företaget ulföres, arvode, som bestämmes av Konungen eller av myndighet som Konungen bestämmer.

4 kap.

Om särskilda villkor beträffande större vattenkraftanläggningar och vattenregleringar.

Om   särskilda   villkor   beträffande större företag enligt 2 och 3 kap.

10   §9

Vill kronan begagna sig av lös­ningsrätt, som i 9 § stadgats, skall underrättelse därom meddelas strömfallels ägare under femte året före den för inlösningen be­stämda tidpunkten saml frågan därefter före sistnämnda tidpunkt fullföljas genom ansökan om stämning till expropriationsdom­stol. Har kronan å tid, som nyss sagls, underrättat strömfallets ägare, all kronan vill begagna sig av lösningsrätten, äge ock ström­fallets ägare att i enahanda ordning fullfölja frågan.

Vill kronan begagna sig av lös­ningsrätt, som i 9 § stadgats, skall underrättelse därom meddelas strömfallets ägare under femte året före den för inlösningen be­stämda tidpunkten samt frågan därefter före sistnämnda tidpunkt fullföljas genom ansökan om stämning till fastighetsdomstol. Har kronan å tid, som nyss sagls, underrättat strömfallels ägare, all kronan vill begagna sig av lös­ningsrätten, äge ock strömfallels ägare all i enahanda ordning full­följa frågan.

Varder ej underrättelse å föreskriven tid lämnad slrömfallsägaren eller efler sådan underrättelse frågan före tidpunkten för lösningsrättens in­träde från någondera sidan på nämnda sätt fullföljd, vare lösningsrätten för den gången förfallen.

Om Konungens prövningsrätt

17 §

Konungen kan förordna, alt be­träffande vissa slag av förelag en­ligt 2 eller 3 kap., som är av be­tydande omfattning eller ingripan­de beskaffenhet, frågan om tillåt­ligheten skall prövas av Konungen.

Omfattas företag som angives i första stycket ej av förordnande som där sägs, kan Konungen för­behålla sig prövningen. Besked om förbehåll skall lämnas till valten-domslolen innan domstolen av­gjort frågan om företagels tillåtlig­het. I fall då syneförrällning enligt

Senaste lydelse 1949: 664.

Prop. 1971:106

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

10 kap. 32 § äger rum skall beske­

del lämnas lill synemännen innan

dessa meddelat sitt utlåtande an­

gående företaget.

I samband med prövning av fö­retag som avses i första eller andra stycket får Konungen pröva även annat företag enligt denna lag, om ansökan avser tillstånd till båda företagen eller fråga uppkommit om företräde mellan dem.

18 §

För prövning enligt 17 § av fö­retags tillåtlighet gäller andra fjärde styckena.

Företagel får ej komma lill stånd, om hinder däremot mö-ler från allmänna planeringssyn­punkter eller på grund av 2 kap. 3  §  första  och  andra  styckena,

11 §, 12 § första stycket eller 44 §

första och andra styckena. Vid

prövningen skall beaktas även an­

nat förelag enligl denna lag, som

med sannolikhet kan antagas bli

erforderligt för elt ändamålsenligt

utnyttjande av det sökta företa­

get.

Är förelaget av synnerlig bety­delse från allmän synpunkt, kan Konungen lämna medgivande till det även om hinder enligt andra styckel möter.

Konungen kan föreskriva villkor för atl tillgodose allmänna intres-

19 §

Den som vill utföra företag, vars tillåtlighet kan antagas komma under Konungens pröv­ning, skall i god tid bereda Ko­nungens befallningshavande, ve­derbörande kommun samt övriga myndigheter och sammanslut­ningar som företaget angår tillfälle att vid planläggningen av företaget framföra önskemål med avseende på företagels verkningar från all-

It    Riksdagen 1971.1 saml. Nr 106

Prop. 1971:106

10

Nuvarande lydelse

Föreslagen lyddse

män synpunkt, ävensom medverka Ull att upplysning om planlägg­ningen lämnas ortsbefolkningen.

Konungen kan meddela när­mare föreskrifter för tillämp­ningen av första stycket och an­gående skyldighet för den som vill utföra förelaget alt betala det all­männas kostnader.

20 

§

När fråga om företags tillåtlig­het skall prövas av Konungen, åligger det vallendomstolen eller, om målet behandlas vid syneför­rättning enligt 10 kap. 32 §, syne­männen att med eget yttrande hänskjuta frågan till Konungen.

6 kap.

28 §10

Varder allmän flottied avlyst eller har vattendomstol jämlikt 14 § för­klarat beslut om floltleds inrättande förfallet, må kronan, kommun, för­valtare, som är utsedd enligt 82 a § lagen om flottning i allmän floltled, eller den, som av bibehållandet av anläggning för flollleden kan lida men, av vattendomstolen tillålas bortskaffa anläggningen med räll all fritt förfoga över del bortskaffade. Vattendomstolen meddelar behövliga föreskrifter i fråga om bortskaffandet. Domstolen äger därvid bestämma alt den som är beroende av bortskaffandet får ulföra arbetet på sökan­dens bekostnad, om denne ej fullgör vad som ålagts honom.

Om sannolika skäl föreligga alt anläggning kan bortskaffas ulan all allmänt eller enskilt intresse förnärmas, får bortskaffande ske utan atl vattendomstolens tillstånd inhämtats. Har förvaltare utsetts enligl 82 a § lagen om flottning i allmän floltled och skall åtgärden vidtagas av annan än denne, skall dock förvaltaren ha lämnat sitt medgivande. Har anlägg­ningen bortskaffats ulan föregående prövning, är den som vidtagit åtgär­den bevisningsskyldig beträffande de före åtgärden rådande förhållan­dena i vattnet.

Kan fast egendom skadas genom att anläggning i avlyst floltled bort­skaffas eller vill någon använda sådan anläggning för alt tillgodogöra sig vattnet, äger vattendomstolen bestämma alt anläggningen skall övertagas av fastighetsägaren eller den som vill tUlgodogöra sig vattnet. Vill kronan eller kommun liU skydd för allmänna intressen få överlaga atJäggning för floUleden, äger vattendomstolen besluta om sådant övertagande. Nye ägaren är skyldig all underhålla anläggningen så att fara ej uppkommer för allmän eller enskild räll.

Har ägare av fast egendom, för Har ägare av fast egendom, för vilken bortskaffande av floltieds-    vilken bortskaffande av flottieds-

" Senaste lydelse 1969: 396.

Prop. 1971:106

11

Nuvarande lydelse

anläggning skuUe medföra skada, enligt tredje stycket berättigats överlaga anläggningen, skall vat­lenrällsdomaren göra anmälan härom hos inskrivningsdomaren för anteckning i fastighetsboken.

Föreslagen lydelse

anläggning skulle medföra skada, enligt Iredje styckel berättigats överlaga anläggningen, skall val-lenrällsdomaren göra anmälan härom hos inskrivningsmyndighe­ten för anteckning i faslighelsbo­ken.

7 kap.

45 §11

Vill någon utföra vallenavledning, som i 37 § sägs, och äro sannolika skäl, all allmän eller enskild rätt därigenom förnärmas, eller skola två el­ler flera med skilda andelar laga del i förelaget, skall, innan arbetet på­börjas, i den ordning nedan sägs inhämtas besked, huru och under vilka vUlkor arbetet må göras.

Ansökan om vallenavledning skall ingivas till Konungens befallnings­havande och varde frågan härom därefter prövad vid syneförrällning, som i 10 kap. 32 § sägs. Är förelagels huvudsakliga ändamål alt vinna sådan båtnad, som avses i 29 § första stycket i förevarande kap., må an­sökningen i stället ingivas till vattendomstolen och varde målet därefter prövat i den ordning, som i 11 kap. stadgas för ansökningsmål; dock alt, där del finnes lämpligl, vatlenrällsdomaren eller vattendomstolen äger förordna, att målet skall behandlas vid syneförrällning, som i 10 kap. 32 § sägs.

Avser valtenavledningsföretag sänkning eller ullappning av sjö eller reglering av vattnets avrin­ning ur sådani vallenområde eller förändring av vattnets djup eller läge i vallendrag, där kungsådra eller allmän farled eller allmän floltled finnes, skall ullålande, som avgivits av synemän, under­ställas vattendomstolens prövning; dock må ej valtendomslolen ingå i bedömande av frågor rörande er­sättning i vidare mån än som för­anledes av anförda besvär eller av ändrade anordningar eller före­skrifter rörande företagels utfö­rande. Om underställning i visst fall av särskUd fråga stadgas i 10 kap. 52 §.

Avser valtenavledningsföretag sänkning eller ullappning av sjö eller reglering av vattnets avrin­ning ur sådant vattenområde eller förändring av vattnets djup eller läge i vattendrag, där kungsådra eller allmän farled eller allmän flottied finnes, skall ullålande, som avgivits av synemän, under­ställas vattendomstolens prövning, om ej Konungen enligt 4 kap. 17 § prövat företagets tillåtlighet. Vat­tendomstolen får ej ingå i bedö­mande av frågor orn ersättning i vidare mån än som föranledes av anförda besvär eller av ändrade anordningar eller föreskrifter rö­rande förelagets utförande. Om underställning i visst fall av sär­skild fråga stadgas i 10 kap. 52 §.

" Senaste lydelse 1944: 87.

Prop. 1971:106

12

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

46 §1

Är fråga om företag, som avser sänkning av eller reglering av vatt­nets avrinning ur någon av sjöarna Vänern, Vättern, Mälaren, Hjäl­maren, Storsjön i Jämtland eller Siljan, skola bestämmelserna i 4 kap. 13 § om Konungens pröv­ningsrätt i vissa hänseenden och om skyldighet för vattendomstolen alt hemställa frågan Konungens avgörande äga motsvarande till-lämpning; och skall vad sålunda är stadgat jämväl gälla beträffande annat företag, varigenom vattnets avrinning i större omfattning reg­leras eller vattenförhållandena el­jest väsentligt förändras, såframt Konungen förbehåller sig sådan prövning och besked därom före målets avgörande lämnas syne­männen eller i fall, då enligt 45 § underställning skall ske eller målet prövas i den för ansökningsmål stadgade ordning, vattendomsto­len.

Finner vattendomstolen vid prövning av fråga om tillåtligheten av tillämnad vallenavledning, mot vilken hinder skulle möta av be­stämmelserna i 38 § eller 39 § första stycket, att företaget med hänsyn till stadgandet i andra styc­ket av 39 § ändock bör komma till stånd, skall frågan därom av domstolen hemställas Konungens avgörande.

Är företag som avses i 37 § av betydande omfattning eller ingri­pande beskaffenhet, äga bestäm­melserna i 4 kap. 1720 §§ om Konungens prövningsrätt motsva­rande tillämpning.

Finner vattendomstolen vid prövning av fråga om tillåtligheten av tillämnad vallenavledning, att hinder mot företaget möter enligt 38 § eller 39 § första stycket men att det föreligger sådana omstän­digheter som angivas i 39 § andra stycket, skall domstolen med eget yttrande hänskjuta frågan lill Konungens avgörande.

55 §13

Å invallning, som sker i eUer vid sjö eller i eller vid sådani vattendrag, som i 45 § Iredje styckel sägs, skola bestämmelserna i nämnda § om un­derställning av synemännens ullålande äga motsvarande tillämpning.

Vad i 46 § första stycket är stadgat om Konungens prövnings­rätt skall beträffande invallning gälla allenast såframt Konungen i den ordning, som i sistnämnda §

" Senaste lydelse 1944: 87. " Senaste lydelse 1944: 87.

Prop. 1971:106

13

Nuvarande lydelse

sägs,  förbehållit  sig  sådan  pröv­ningsrätt.

Föreslagen lydelse

10 kap. 33 §1*

Förordnande, som i 32 § sägs, skall efler ansökan meddelas av Konungens befallningshavande. I ansökningen skola så fullständigt som möjligt uppgivas förelagets beskaffenhet, omfattning och verkningar med angivande av det vattenområde, som av företagel kan komma atl beröras. Ansök­ningen bör tUlika innehålla uppgift å de fastigheter, som förelaget ef­ler ty i 14 kap. 4 § sägs förmenas angå, saml ägarnas namn och hemvist ävensom sådana nyttj an-derältshavares, vilkas rätt kan vara av företaget beroende.

Förordnande, som i 32 § sägs, skall efler ansökan meddelas av Konungens befallningshavande. I ansökningen skola så fuUständigt som möjligt uppgivas företagels beskaffenhet, omfattning och verkningar med angivande av del vattenonoråde som av förelaget kan komma atl beröras. Vidare skall uppgivas huruvida särskilda bestämmelser med stöd av lag meddelats rörande användningen av de mark- och vattenområden som beröras av företagel. An­sökningen bör tillika innehålla uppgift å de fastigheter, som före­laget efler ty i 14 kap. 4 § sägs förmenas angå, samt ägarnas namn och hemvist ävensom sådana nytl-janderätlshavares, vilkas räll kan vara av företaget beroende.

Vad i 2 § stadgas om ställande av säkerhet för förrällningskoslnaden äge tillämpning jämväl i fråga om förordnande enligt denna §.

Beträffande förelag, som avser torrläggning av mark, äger Konungen förordna, atl ansökan, som i första stycket sägs, skall ingivas till annan myndighet än Konungens befallningshavande.

42 

§

2 mom.15 Kan företag antagas beröra allmänna intressen inom orten av någon betydelse, skall förrätlningsmannen ulan dröjsmål översända avskrift av kungörelsen lill vederbörande kommun. Kom­mun äger föra lalan för tillgodo­seende av allmänna intressen inom orten. Om sådan talan skall kom­munen snarast underrätta kam­markollegiet.

2 mom. Förrätlningsmannen skall ulan dröjsmål översända av­skrift av kungörelsen till vederbö­rande kommun. Kommun äger föra lalan för tillgodoseende av allmänna intressen inom orten. Om sådan lalan skall kommunen snarast underrätta kammarkolle­giel.

3  mom.  Är fråga  om  företag vars     tillåtlighet     kan     antagas

'* Senaste lydelse 1969: 393. " Senaste lydelse 1961: 548.

Prop. 1971:106

Nuvarande lydebe

14

Föreslagen lydelse

komma under Konungens pröv­ning enligt 4 kap. 17 §, skall av­skrift av ansökningshandlingarna jämte kungörelsen översändas till statens naturvårdsverk och statens planverk.

11 kap.

1 §i«

Första domstol i vallenmål be-

Första domstol i vallenmål be-

nämnes vallendomstol.

namnes vattendomstol. Den Ungs-

rätt   som   Konungen   bestämmer skall vara vattendomstol.

Överdomstol i vattenmåi (vattenöverdomstol) är Svea hovrätt i den sammansättning nedan sägs.

Som sista domstol i vallenmål dömer högsla domstolen.

Angående domstol i vattenmål och rättegången i sådant mål gälle i allt, varom ej i denna lag eller annan lag eller författning är särskilt stad­gat, vad i fråga om allmän domstol är föreskrivet, där det tillämpligt är.

2

§

"

Vattendomstol består av en vat­tenrättsdomare såsom ordförande samt såsom övriga ledamöter två valtenrätlsingenjörer och två val-tenrättsnämndemän. Är anlägg­ning, förelag eller annat, varom i vattenmåi är fråga, utan nämnvärd inverkan å vattenförhållandena och beröres därav ej heller mot­stående intresse av någon bety­delse, vare dock i sådani mål vat­tendomstolen beslutför med vat-lenrättsdomaren och vattenrätts-nämndemännen samt allenast en vatlenrättsingenjör.

Valtenrältsdomare skall vara lagkunnig, i domarevärv erfaren man.

Vallenrätlsingenjörerna skola vara i vattenfrågors tekniska be­handling sakkunniga och erfarna män.

Vatlenrältsnämndemännen böra vara allmänt betrodda, om sin orts förhållanden kunniga män och må ej hava uppnått sextiofem års ål-

Senaste lydelse 1946: 839. " Senaste lydelse 1969: 804.

Vallendomstol beslår av ordfö­rande, en teknisk ledamot saml två nämndemän. Ytterligare en tek­nisk ledamot får ingå i domstolen efler ordförandens bestämmande.

Ordföranden utses bland de lag­farna domarna i tingsrätten. Han benämnes valtenrältsdomare.

Teknisk ledamot skall ha tek­nisk utbildning och erfarenhet av vattenfrågors behandling.

Nämndeman skall vara nämnde­man i fastighetsdomstol inom vat­tendomstolens domsområde.

Prop. 1971:106

15

Nuvarande lydelse

der; och skall i övrigt om valbar-hel till vattenrättsnämndeman vad om nämndeman vid tingsrätt är stadgat äga motsvarande tillämp­ning. Den, som uppnått sexliofem års ålder, må utan hinder därav tjänstgöra i mål, varmed han förut såsom valtenrätlsnämndeman tagit befattning.

Föreslagen lydelse

3 

§

13

Vattenrättsdomare och vatlen­rättsingenjör utnämnas av Ko­nungen, som tillika bestämmer, om samme vattenrättsingenjör skall tjänstgöra vid mera än en vattendomstol.

Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer utser vat­tenrättsdomare saml utnämner el­ler förordnar teknisk ledamot.

5 §

Av de till vattenrättsnämnde­män valda skola i vattendomstolen tjänstgöra de två, som av vatlen­rällsdomaren för varje mål kallas därtill. Till tjänstgöring böra kallas nämndemän från del län, som be­röres av det ifrågavarande målet; avser målet företag, som berör mer än etl län, avgöre vattenrätts-domaren, om nämndemännen sko­la tagas från olika län eller från ett av dem.

Hålles vattendomstolens sam­manträde vid syn på stället, böra företrädesvis de närmast boende nämndemännen kallas att tjänst­göra.

Är vattendomstolen enligl vad i 2 § sägs beslutför med allenast en vatlenrättsingenjör, skall vatten-rättsdomaren till tjänstgöring i domstolen kalla den av vattenrätts' ingenjörerna, som företrädesvis äger sakkunskap i det ämne varom fråga är.

19

Nämndeman tjänstgör efter kal­lelse av vatlenrällsdomaren. Till tjänstgöring böra företrädesvis kal­las nämndemän från den domsaga till vilken målet närmast har an­knytning.

« Senaste lydelse 1932: 208. " Senaste lydelse 1941: 614.

Prop. 1971:106

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

16

9 §

Antalet vattendomstolar i riket bestämmes av Konungen.

Gränserna för de till varje vattendomstol hörande områden skola följa vallendelare meUan olika vattensystem, efler ty Konungen närmare för­ordnar.

11 §2

För sina sammanträden vare vattendomstol berättigad att dispo­nera över nödiga lokaler i tings-dier rådhus, allmän skola eller an­nan allmän byggnad, som icke är för tillfället upplagen för sitt hu­vudsakliga ändamål eller utgöres av gudstjänstlokal. Vållas sär­skilda utgifter för uppvärmning, belysning, städning eller dylikt, skola de ersättas.

Vattendomstol får för sina sam­manträden förfoga över behövliga lokaler i domstolsbyggnad eller annan allmän byggnad, som ej är upplagen för sill huvudsakliga än­damål eller utgöres av gudstjänst­lokal. Vållas särskilda utgifter för uppvärmning, belysning, städning eller dylikt, skola de ersättas.

Bestämmelserna i första stycket skola gäUa manträden för muntlig förberedelse.

jämväl i fråga om sam-

12 §2

Yppas vid överläggning i vatten­domstol skiljaktiga meningar, vare lag som i rältegångsbalken stadgas beträffande domstol, där allenast lagfarna ledamöter hava säte i räl­ten. Vid omröstning säge vatlen­rällsdomaren sin mening först, därefter vatlenrätlsingenjörerna och sist nämndemännen.

Yppas vid överläggning i vatten­domstol skiljaktiga meningar, vare lag som i rältegångsbalken stadgas beträffande domstol, där allenast lagfarna ledamöter hava säte i räl­ten. Vid omröstning säge vatlen­rällsdomaren sin mening först, därefter de tekniska ledamöterna och sist nämndemännen.

27 S

2 mom.22 Ansökan enligt 17 § 2 skall vara åtföljd av de ritningar jämte beskrivning och andra handlingar saml innehålla de upplysningar, vilka erfordras för bedömande av del tillämnade företagels beskaffenhet, omfattning och verkningar. Särskilt skola så fuUständigt som möjligt uppgivas den eUer de fastigheter, vara byggandet skall ske eller vilka fö­retaget eljest efter ty i 14 kap. 4 § sägs angår, vederbörande ägares och nyttj anderätlshavares namn och hemvist saml, om förelaget ej är av större omfattning, de ersättningsbelopp sökanden förmenar böra lill följd av förelaget utgå lUl dylik fastighetsägare eller andra. Är fråga om utfö­rande av byggnad för valtens lUlgodogörande, skall uppgift lämnas å del

" Senaste lydelse 1961: 548. " Senaste lydelse 1946: 839.   , « Senaste lydelse 1969: 393.

Prop. 1971:106

17

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

område, med vUkel, enligt sökandens åsikt, rätten tUl vattnets lUlgodogö­rande lämpligen bör vara för framtiden förenad. Beträffande anläggning för uttagande av vattenkraft varde därjämte storleken av den vatten­kraft, som beräknas kunna vid lågvatten ullagas genom anläggningen, uppgiven.

I fråga om ansökan enligl 17 § 3, 4, 5, 7, 8, 9, 11 och 19 skall vadi första stycket stadgas i tillämpliga delar lända till efterrättelse.

/ ansökan enligt 17 § 211 och 19 skall uppgivas huruvida sär­skilda bestämmelser med stöd av lag meddelats rörande använd­ningen av de mark- och vattenom­råden som beröras av företaget.

6 mom.23 Ansökan rörande fö­relag av betydande omfattning el­ler ingripande beskaffenhet skall innehålla uppgift om de åtgärder sökanden må hava vidtagit för atl bereda Konungens befallningsha­vande i det län, inom vilket förela­get huvudsakligen skall verkstäl­las, samt övriga av företaget be­rörda myndigheter och samman­slutningar tillfälle att vid planlägg­ningen av förelaget framföra öns­kemål med hänsyn till företagels verkningar ur allmän synpunkt ävensom om vad i anledning av sådana åtgärder huvudsakligen förekommit.

Konungen äger för riket i dess fielhet eller viss del därav meddela bestämmelser angående skyldighet för den som vill utföra företag en­ligt denna lag att före ansökning­ens ingivande vidtaga åtgärder för ändamål, varom i första stycket sägs, samt atl gälda kostnad, som i samband med sådan förberedelse åsamkas det allmänna.

6 mom. Ansökan rörande före­tag, vars tillåtlighet kan antagas komma under Konungens pröv­ning enligt 4 kap. 17 §, skall inne­hålla uppgift om de ålgärder sö­kanden har vidtagit på grund av 4 kap. 19 § första stycket samt om vad som huvudsakligen förekom­mit med anledning av dessa ålgär­der.

Ansökan som avses i första stycket skall åtföljas av en över­siktlig redogörelse för sökandens bedömning av det tillämnade före­tagets betydelse från allmänna pla­neringssynpunkter saml uppgift om annat förelag enligt denna lag som med sannolikhet kan antagas bli erforderligt för ett ändamålsen­ligt utnyttjande av det sökta före­taget.

29 §2

I mål, som i 27 § 1 och 5 mom. avses, skola samtliga ansöknings­handlingar ingivas i tre samt i öv­riga ansökningsmål i sex exemplar. Där så finnes erforderligt, må val-

" Senaste lydelse 1952: 235. " Senaste lydelse 1948:479.

I mål, som i 27 § 1 och 5 mom. avses, skola samtliga ansöknings­handlingar ingivas i tre exemplar, i mål som avses i 27 § 6 mom. i åtta exemplar samt i övriga an-

Prop. 1971:106

18

Nuvarande lydelse

lenrätlsdomaren föreskriva, all yt­terligare ett eller flera exemplar skola ingivas.

Föreslagen lydelse

sökningsmål i sex exemplar. Där så finnes erforderligt, må vatlen­rällsdomaren föreskriva, alt ytter­ligare etl eller flera exemplar sko­la ingivas.

Hava ansökningshandlingar ej ingivits i nödigt anlal exemplar, eller finner vatlenrällsdomaren handlingarna eljest i något avseende ofullstän­diga, förelägge han sökanden viss tid att ingiva vad ytterligare erfordras, vid äventyr, om del försummas, att ansökningen förklaras förfallen.

34 §25

Finnes faslighet, lill vars ägare enligt 33 § underrättelse skall utsändas, lillhöra kronan eller allmän anstalt, eller av kronan eller dylik anstalt in­nehavas under nyttjanderätt, insände valtenrällsdomaren utan dröjsmål underrättelse om kungörelsens innehåll till Konungens befallningsha­vande i det län, där fastighelen är belägen; och åligge Konungens befall­ningshavande alt ofördröjligen förordna ombud till bevakande av kro­nans eller anstaltens rätt eller, där sådant bevakande tillkommer annan myndighet, överlämna underrättelsen tUl den myndighet.

Är i ansökningen fråga om före-        I mål som avses i 17 § 211 tag, som avses i 27 § 6 mom., skall     och   19  skall  valtenrättsdomaren ett  exemplar av ansökningshand-     alllid     sända     kungörelsen     Ull Ungarna jämte kungörelsen över-     Konungens befallningshavande. sändas till Konungens befallnings­havande i det län, inom vilket fö­retaget huvudsakligen skall verk­ställas.

35 §

3 mom.2o I mål, som avses i 17 § 211, 18 och 19, ävensom i mål, som anhängiggjorts genom ansökan enligl 2 kap. 8 § andra stycket samt 4 kap. 1 § sista stycket och 14 § andra och femte styckena, må kommun föra lalan för tillgodoseende av allmänna intressen inom orten. Om så­dan talan skall kommunen snarast underrätta kammarkolleget.

/ mål, som avses i första stycket, skall vatlenrällsdomaren ulan dröjsmål översända kungörelsen till vederbörande kommun. Är fråga om ansökan om tillstånd atl tillgodogöra grundvatten, skall kungörelsen städse tillställas kom­mun, inom vars område tillgängen på grundvatten kan påverkas.

Kan företag, som avses i första styckel, antagas beröra allmänna intressen inom orten av någon be-

tydelse, skall vatlenrällsdomaren utan dröjsmål översända kungörel­sen tUl vederbörande kommun. Är fråga om ansökan om lillslånd all tillgodogöra grundvatten, skall dock kungörelsen städse tUlställas kommun, inom vars område till­gången på grundvatten kan påver­kas.

" Senaste lydelse 1961: 548. " Senaste lydelse 1969: 396.

Prop. 1971:106

19

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 mom. Gäller ansökan före­tag som avses i 27 § 6 mom., skall ett exemplar av ansöknings­handlingarna jämte kungörelsen översändas till statens naturvårds­verk, statens planverk och Ko­nungens befallningshavande samt, om företaget avser grundvatten-läkt, kammarkollegiel.

42 

§

27

Då handling i vattenmåi skall

Då handling i vattenmåi skall

delgivas   genom   rättens   försorg,     delgivas   genom   rättens   försorg,

förordne därom vattenrältsdoma-     förordnar därom valtenrättsdoma­

ren eller vattenrättssekreterare.

ren eller den som är behörig där­

till enligt bestämmelser som Ko­

nungen meddelar.

Kallelse av vittne och sakkunnig beslutas av valtenrättsdomaren.

45 §

2   mom.28   Vatlenrällsdomaren

2 mom. Vatlenrällsdomaren kan

må ock,  där så finnes  lämpligt,

uppdraga ål teknisk ledamot att,

uppdraga    åt    vattenrätlsingenjö-

med eller utan biträde av nämnde-

rerna eller en av dem atl, med el-

männen eller en av dem, verkställa

ler   utan   biträde   av   vattenrätts-

undersökning å stället. I enklare

nämndemännen eller en av dem,

fall kan sådant uppdrag lämnas åt

verkställa undersökning å stället. I

nämndemännen eller en av dem.

enklare  fall  må  sådant  uppdrag

kunna lämnas åt vatlenrältsnämn­

demännen eller en av dem.

Om tiden för sådan undersökning skall vatlenrällsdomaren meddela parterna underrättelse i den för kaUelser tUl dem bestämda ordning. Pro­tokoll över undersökningen skall föras av den, valtenrättsdomaren därtill förordnal, och sedermera tillstäUas vatlenrällsdomaren. Där undersök­ning sker allenast såsom förberedelse för domstolens sammanträde till syn på stället, vare dock underrättelse och protokoll, som nu nämnts, ej av nöden.

52   §29

Menar part, alt ledamot i vattendomstolen är jävig, framställe invänd­ningen vid första domstolssammanträde, då den, som jävet angår, har säte i domstolen, eller, där parlen då var av laga förfall hindrad all in­ställa sig eller den omständighet, vara jävet grandas, då ej var för han­den eller parten kunnig, vid nästa sammanträde efter del förfallet upp­hörde eller han om jävet erhöll kännedom. HåUes vattendomstolens

" Senaste lydelse 1960: 304. " Senaste lydelse 1920: 459. " Senaste lydelse 1969: 804.

Prop. 1971:106

20

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

sammanträde, som nu nämnts, vid syn på stället, skall jävet framställas före synegångens början. Försummas vad sålunda stadgats, vare parts rätt att framställa invändningen försutten.

Jäv mol ledamot i vattendomstol må ock i högre rätt göras, där den part, som vUl frågan väcka, av annan orsak än förfallolös utevaro ej förr­än i den högre rätten haft tillfäUe atl framstäUa jävel. Beträffande rätt tUl talan mot vattendomstols beslut rörande jäv mot ledamot i domstolen gäUe vad i rättegångsbalken finnes stadgal angående beslut om jäv mol lagfaren domare i tingsrätt.

Beslut varigenom jävsinvänd­ning mot vattenrättsnämndeman varder gillad skall ej medföra nå­gon verkan till mbbning eller upp­hävande av åtgärd eller beslut, som tillkommit innan invänd­ningen gjordes, där övriga ledamö­ter varit om åtgärden eller beslutet ense.

Beslut varigenom jävsinvänd­ning mot nämndeman varder gU-lad skall ej medföra någon ver­kan tUl rubbning eller upphävande av åtgärd eller beslut, som till­kommit innan invändningen gjor­des, där övriga ledamöter varit om åtgärden eller beslutet ense.

71 §

30

Beträffande fråga, vari det en­ligl föreslående stadganden till­kommer vatlenrällsdomaren alt besluta, bör han, där frågans be­skaffenhet del påkaUar, rådgöra med teknisk ledamot.

Beträffande fråga, vari det en­Ugt förestående stadganden till­kommer vattenrättsdomaren all besluta, bör han, där frågans be­skaffenhet det påkallar, rådgöra med vattenrättsingenjörerna.

Av vatlenrätlsdomarens beslut är vattendomstolen ej förhindrad alt annorlunda förordna.

72 

§

3

Vid vattendomstolens samman­träde skall av tjänsteman vid vat­tendomstolen föras protokoll, som undertecknas av honom. Vatlen­rällsdomaren äge, då omständig­heterna föranleda därtill, själv föra protokollet. Protokoll skall föras särskilt för varje mål.

Vid vattendomstolens samman­träde skall av tjänsteman vid tings­rätten föras protokoll, som under­tecknas av honom. Vatlenrälls­domaren äge, då omständigheterna föranleda därtill, själv föra proto­kollet. Protokoll skall föras sär­skilt för varje mål.

Valtenrättsdomaren äge förordna, alt utsaga av part, målsägande, vittne eller sakkunnig skall i stället för all antecknas i protokollet upp­tagas genom stenografi eller på fonetisk väg. I denna ordning må ock upplagas sammanfattning av utsaga, avseende vad som kan antagas vara av betydelse i målet.

Stenograf utses av valtenrättsdomaren. Ej må den anlitas som proto­kollförare eller stenograf, vUken till saken eller till part slår i sådant förhållande, atl hans tillförlitlighet därigenom kan anses förringad. Pro­tokollförare och stenograf skola hava avlagt ed eller försäkran enligl vad i rättegångsbalken stadgas.

" Senaste lydelse 1920: 459. " Senaste lydelse 1960: 304.

Prop. 1971:106

21

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Närmare föreskrifter om protokoll och om vad som upplagils enligt andra stycket meddelas av Konungen.

73 

§

32

För varje ansökningsmål skall upprättas en akt, omfattande ett ex­emplar av samtliga de handlingar, som i målet ingivits, samt de i målet förda protokoll så ock avskrift av de utav valtenrättsdomaren i målet ut­färdade kungörelser och meddelade beslut ävensom av vallendomstolens utslag i målet.

Vid akten skall jämväl fogas en av vatlenrällsdomaren eller annan tjänsteman vid vattendomstolen underskriven förteckning över de underrättelser, vilka på grund av bestämmelserna i 33 och 47 §§ bli­vit å poslen avlämnade; och skall förteckningen angiva den dag, då avlämnandet skett. Förteckningen må, såframt del finnes lämpligl, utgöras av hänvisning lill uppgifter i akten om sakägares namn och hemvist. Där ej av eljest förelig­gande omständigheter annat för­hållande framgår, utgöre förteck­ning, som nu nämnts, bevis att den uppgivna dagen underrättelser av­sänts under angivna adresser.

Vid akten skall jämväl fogas en av valtenrättsdomaren eller annan tjänsteman vid tingsrätten under­skriven förteckning över de under­rättelser, vilka på grund av be­stämmelserna i 33 och 47 §§ blivit å posten avlämnade; och skall för­teckningen angiva den dag, då av­lämnandet skett. Förteckningen må, såframt det finnes lämpligt, utgöras av hänvisning lill uppgifter i akten om sakägares namn och hemvist. Där ej av eljest förelig­gande omständigheter annat för­hållande framgår, utgöre förteck­ning, som nu nämnts, bevis all den uppgivna dagen underrättelser av­sänts under angivna adresser.

Inom sex veckor efler utgången av varje kvartal skall till vattenöver­domstolen insändas renoverat exemplar av akterna i de ansökningsmål, vilka avgjorts genom beslut, som under kvartalet vunnit laga kraft.

Närmare föreskrifter om aklbildning meddelas av Konungen.

81 §3

Vad i 4245 §§, 49 § första styckel, 50 § första stycket, 51 och 52 §§, 55 § första stycket, 56 § första styckel, 57, 58, 64, 67, 70 72 §§, 73 § första, tredje och fjärde styckena saml 74 § stadgas beträffande ansökningsmål skall, där ej annat framgår av vad nedan i denna § sägs, äga motsvarande tillämpning i fråga om stämnings-mål.

Vad i 4245 §§, 49 § första stycket, 50 § första stycket, 52 §, 55 § första stycket, 56 § första stycket, 57, 58, 64, 67, 7072 §§, 73 § första, Iredje och fjärde styc­kena samt 74 § stadgas beträf­fande ansökningsmål skall, där ej annat framgår av vad nedan i denna § sägs, äga motsvarande tillämpning i fråga om stämnings­mål.

I mål enligl 17 § 29 eUer 36, vilket avser arbete till förebyggande eller avhjälpande av skada eller olägenhet liU följd av företag enligl denna lag, skola jämväl bestämmelserna i 46 § äga motsvarande tillämpning.

» Senaste lydelse 1960: 304. " Senaste lydelse 1960: 304.

Prop. 1971:106

22

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Utiåtande, som i 45 § sägs, skall hållas för parterna tiUgängligt å vat­lenrätlsdomarens tjänsterum.

I de fall, då enligt vad för ansökningsmål finnes föreskrivet parterna skola erhålla besked i den för kallelser lill dem i 32 § bestämda ordning, skall i stämningsmål med avseende å sättet för meddelande av sådant be­sked i StäUet lända tUl efterrättelse vad om delgivning är stadgat.

92 §34

Vad i 29 § andra stycket, 39-41 §§, 56 § första stycket, 60 § första, andra och fjärde styckena, 7072 §§, 73 § första, tredje och fjärde styc­kena samt 74 § stadgas beträffande ansökningsmål skall äga motsva­rande tillämpning å underslällningsmål ävensom i tillämpliga delar å be­svärsmål vid vattendomstolen, 60 § dock med iakttagande av bestämmel­serna i 3 kap. 11 §, 6 kap. 3 § 1 mom. saml 7 kap. 45 och 55 §§.

Bestämmelsema i 4245, 48,

Bestämmelserna i 4245, 48,

49 §§, 50 § första stycket, 51, 52,

49 §§, 50 § första stycket, 52, 54,

54, 55, 5759, 6264, 66 och

55, 5759, 6264, 66 och 67 §§

67 §§ skola i tillämpliga delar gäl-

skola i tiUämpliga delar gälla be­

la besvärsmål vid vattendomstolen

svärsmål vid vallendomstolen och

och underslällningsmål.

underställningsmål.

99 §35

VUl part vädja mot valtendom- VUl part vädja mot vattendom­

stols dom i mål, som ej är brott- stols dom i mål, som ej är brott­

mål, skall han inom två veckor mål, skall han inom två veckor

från den dag, då domen gavs, hos från den dag, då domen gavs, hos

vatlenrällsdomaren anmäla vad. vallenrällsdomaren anmäla vad.

Hos vattenrältssekrelerare må ock Vadeanmälan kan också mottagas

vädjas; pröve dock vatlenrättsdo- av annan som är behörig därliU

maren, huruvida sålunda gjord va- enligt bestämmelser som Konung-

deanmälan rätteligen skell.

en meddelar; pröve dock vatlen-

rällsdomaren,    huruvida    sålunda gjord vadeanmälan rätteligen skell.

Part, som anmält vad, skall inom fyra veckor från den dag, då domen gavs, fullfölja vadet genom alt till valtenrättsdomaren inkomma med va­deinlaga.

14 kap.

5 §

1 mom.38 Vill någon för uppgörande av plan eller eljest såsom förbe­redelse till företag enligt denna lag verkställa mätningar, avvägningar el­ler andra undersökningsarbeten å fastighet, som äges eller innehaves av annan, äge Konungens befallningshavande, när skäl därtill äro, före­skriva, att erforderligt tiUträde till fastigheten under viss tid skall lämnas.

»« Senaste lydelse 1969: 393. " Senaste lydelse 1960: 304. " Senaste lydelse 1952: 235.

Prop. 1971:106

23

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Konungens befallningshavande må ock, där för utförande av undersök­ningsarbete erfordras, all ett eller flera vallenmärken eller observations-rör utsättas, stadga förbud, vid vite, alt rubba eller skada sådani märke eller rör.

Vid undersökningsarbetets utförande skall så förfaras, att skada därav ej eller allenast såvitt den är oundviklig orsakas annan; växande träd må ej fällas ulan särskUt medgivande av Konungens befallningshavande. För skada och intrång, som vållas av arbetet, skall ersättning gäldas med fulla värdet; och vare den, som verkställer eller låter verkställa arbetet, pliktig atl, om Konungens befallningshavande prövar det nödigt, före ar­betets påbörjande ställa säkerhet för ersättningens gäldande.

Talan om ersättning enligl and­ra styckel upptages av den fas­tighetsdomstol, inom vars område fastighelen är belägen.

Konungen äger utfärda närmare förskrifter angående utförande av undersökningsarbeten, som ovan avses, och vad därmed äger samband.

1.

Denna lag träder i krafl den 1 januari 1972.

2.

Mål som före ikraftträdandet anhängiggjorts hos vattendomstol handlägges enligt äldre bestämmelser. I fråga om vattendomstols sam­mansättning gäller detta dock endast sådan huvudförhandling som på­börjats före ikraftträdandet.

3.

Har förrätlningsman före ikraftträdandet förordnals enligl 10 kap. 32 § för all handlägga syneförrällning rörande förelag enligt 3 eller 7 kap., tillämpas äldre bestämmelser på förrättningen.

4.

Mål som är anhängigt hos expropriationsdomstol vid ikraftträdan­det prövas av fastighetsdomstol, om huvudförhandling ej påbörjats dess­förinnan.

5.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos allmän domstol handlägges enligl äldre bestämmelser.

6.

Vad i lag eller annan författning föreskrives om vatlenrättsingen­jör och vatlemällsnämndeman skall i stället avse teknisk ledamot och nämndeman i vattendomstol.

Prop. 1971:106

24

2    Förslag tiU

Lag om ändring i lagen (1962: 627) om vissa åtgärder för utnyttjande

av vattenkraft vid krig m. m.

Härigenom förordnas, att 7 och 14 §§ lagen (1962: 627) om vissa åt­gärder för utnyttjande av vattenkraft vid krig m. m. skall ha nedan an­givna lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

7 

§

Bestämmelserna i 4 kap. 112 och 76 §§ vattenlagen skola ej äga tiUämpning i fråga om företag en­ligl denna lag.

Är företag enligt denna lag av betydande omfattning eller ingri­pande beskaffenhet, kan Ko­nungen förbehålla sig prövning av frågan huruvida företaget får komma lill stånd. I sådant fall äger vad i 4 kap. 17, 18 och 20 §§ vattenlagen (1918: 523) föreskrives om Konungens prövningsrätt mot­svarande tillämpning.

Bestämmelserna i 4 kap. 112, 16 och 19 §§ vattenlagen skola ej äga tillämpning i fråga om företag enligl denna lag.

14 §

Befinner sig riket i krig, skall vad i 11 kap. 27 § 6 mom. vatten­lagen är stadgat icke äga tillämp­ning i mål, som avses i denna lag.

Bestämmelserna i 11 kap. 27 § 6 mom. första stycket vattenlagen (1918: 523) skola ej äga tUlämp­ning i mål som avses i denna lag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

Prop. 1971:106

25

3    Förslag till

Lag om ändring i statstjänstemannalagen (1965: 274)

Härigenom förordnas, alt 11 § statstjänstemannalagen (1965: 274) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

11 §1

Tjänsteman är skyldig atl utöva annan statlig tjänst enligt bestämmel­ser som Konungen meddelar.

Innehavare av ordinarie domar-

Innehavare av ordinarie domar­

tjänst är icke skyldig att utöva an-

tjänst är icke skyldig att utöva an­

nan statlig tjänst än jämställd eller

nan statlig tjänst än jämställd eller

högre doraartjänst vid den domstol

högre doraartjänst vid den domstol

han tUlhör. Annan ordinarie un-

han tillhör. Annan ordinarie un-

derrältsdomare än lagman är dock

derrällsdomare än lagman är dock

skyldig   all   dessutom   tjänstgöra

skyldig   all   dessutom   tjänstgöra

som   ledamot   i   annan  underrätt

som  ledamot  i   annan   underrätt

inom samma hovrättsområde vid

inom samma hovrällsområde vid

handläggning   för   vilken   kräves

handläggning   för   vilken   kräves

flera lagfarna domare än en. Så-

flera lagfarna domare än en.

dan tjänstgöringsskyldighet åligger

också ordinarie vattenrätlsdomare.

Ordinarie    vatlenrättsingenjör    är

skyldig att tjänstgöra som teknisk

ledamot i fastighetsdomstol.

I den mån Konungen föreskriver är tjänsteman hos central förvalt­ningsmyndighet eller hos myndighet eller inrättning, vilken lyder under central förvaltiungsmyndighet, skyldig alt utöva tjänst vid myndighet el­ler allmän inrättning som icke är statlig men slår under tillsyn av förvalt­ningsmyndigheten. Sådan föreskrift må meddelas endasl om särskilda skäl föreligga.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om den som efter ikraftträdandet innehar ordinarie tjänst som vattenrätlsdomare eller vattenrättsingenjör.

Senaste lydelse 1969: 251.

Prop. 1971:106

26

4    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1969: 246) om fastighetsdomstol

Härigenom förordnas, atl 1, 3, 4 och 7 §§ lagen (1969: 246) om fas­tighetsdomstol skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

I varje län skall finnas en fastig-helsdomstol. Konungen kan dock föreskriva att annat område än län skall utgöra domkrets för fastig-helsdomstol. Den allmänna under­rätt som Konungen bestämmer skall vara fastighetsdomstol.

Fastighetsdomstol upplager de mål och ärenden som anges i sär­skild lag eller författning.

I varje län skall finnas en fastig­hetsdomstol. Konungen kan dock föreskriva atl annat område än län skall utgöra domkrets för fastig­hetsdomstol eller alt flera fastig­hetsdomstolar skall finnas för samma område. Den tingsrätt som Konungen bestämmer skall vara fastighetsdomstol.

Fastighetsdomstol upptager de mål och ärenden som anges i sär­skUd lag eller författning. Om fle­ra fastighetsdomstolar skall finnas för samma område, bestämmer Konungen hur skilda slag av mål och ärenden skall fördelas mellan domstolarna.

3 §1

Fastighetsdomstol beslår av ord­förande samt fyra andra ledamö­ter, varav två nämndemän.

Fastighetsdomstol beslår av två lagfarna ledamöter, en teknisk le­damot och två nämndemän. Om särskilda skäl föreligger, kan efter ordförandens bestämmande ytter­ligare en teknisk ledamot ingå i domstolen.

I mål eller ärende angående ar­rende, hyra, bostadsrätt eller tvångsförvaltning av bostadsfastig­het beslår domstolen dock av två lagfarna ledamöter och tre nämn­demän. Teknisk ledamot får efter ordförandens bestämmande ingå i domstolen i stället för en av nämndemännen, om målets be­skaffenhet eller annat särskilt skäl föranleder del.

1 Senaste lydelse 1970:1022.

Prop. 1971:106

27

Nuvarande lydelse

Ordföranden utses bland de lag­farna domarna i den allmänna un­derrätten. Av domstolens övriga ledamöter skall en vara lagfaren domare i underrätten eller i annan underrätt eller i vattendomstol samt en ha teknisk utbildning och erfarenhet av fastighetsbildning el­ler fastighetsvärdering.

Nämndemännen bör vara alll-mänt betrodda och väl förtrogna med sin orts förhållanden.

Om fastighetsdomstols samman­sättning i hyresmål finns särskild föreskrift.

Föreslagen lydelse

En av de lagfarna ledamöterna skall vara ordförande i fastighets­domstolen. Denne utses bland de lagfarna domarna i tingsrätten. Den andre lagfarne ledamoten skall vara lagfaren domare i tingsrät­ten eller i annan tingsrätt. Tek­nisk ledamot skall ha teknisk ut­bildning och erfarenhet av fastig­hetsbildning eller fastighetsvärde­ring. Nämndemännen bör vara all­mänt betrodda och väl förtrogna med sin orts förhållanden.

4

§

Vid måls avgörande ulan hu­vudförhandling samt vid annan handläggning som ej sker vid hu­vudförhandling eller syn på stället är fastighetsdomstol domför utan nämndemännen eller, i den om­fattning Konungen bestämmer, med en lagfaren ledamot.

Åtgärd som avser endast måls beredande får i den omfattning Konungen bestämmer vidtagas av lagfaren eller teknisk ledamot i fastighetsdomstolen eller av tjäns­teman vid underrätten.

När mål enligt särskilda bestäm­melser efter prövning av själva sa­ken avgöres utan huvudförhand­ling 'är fastighetsdomstol domför ulan nämndemännen. I övrigt är fastighetsdomstol vid handlägg­ning av mål domför med en lagfa­ren ledamot / samma utsträckning som föreskrives för tingsrätt.

7

§

Val av nämndeman i fastighets­domstol förrättas i kommun, som ensam bildar domsaga, av kommu­nens fullmäktige samt i annat fall inför underrätt av valmän som ut­ses av fullmäktige i varje kom­mun inom domsagan. Bestämmel­serna i kommunallagen den 18 de­cember 1953 (nr 753) om ersätt­ning tiU fullmäktig äger motsva­rande tUlämpning.

Val av nämndeman i fastighets­domstol förrättas i kommun, som ensam bildar domsaga, av kom­munens fullmäktige saml i annat fall inför tingsrätt av valmän som utses av fullmäktige i varje kom­mun inom domsagan. Bestäm­melserna i kommunallagen den 18 december 1953 (nr 753) om ersättning lUl fullmäktig äger motsvarande tillämpning.

Konungen eUer myndighet, som Konungen bestämmer, fastställer det anlal valmän jämte suppleanter för dem som skall utses.

Prop. 1971:106

28

Nuvarande lydelse

Föreslagen lyddse

Klagan över valet föres genom besvär hos hovrätten. Mot hovrättens beslut får talan ej föras.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

Om Konungen ej bestämmer annat skall vad som i lag eller annan författning föreskrives ora ägodelningsrätt och expropriationsdomstol i stället avse fastighetsdomstol samt vad som föreskrives om ägodelnings­domare, ägodelningsnärandeman och expropriationslekniker i stället avse ordförande, närandeman och teknisk ledamot i fastighetsdomstol.

5    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1917:189) om expropriation

Härigenom förordnas i fråga om lagen (1917: 189) om expropria-tioni,

deb all 13,1519, 28 och 29 §§ skall upphöra all gälla, deb atl 14, 20, 38, 42, 67, 72, 89, 96 och 104 §§ skall ha nedan an­givna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

14 §2

Första domstol i expropriations-

Första doraslol i expropriations-

mål är expropriationsdomstol, en     mål är fastighetsdomstol, för varje domsaga eller stad med rådhusrätt.

20 

§

3

Expropriationsmål skall uppta-

Expropriationsmål skall uppta­

gas av exproprialionsdomslolen i

gas av fastighetsdomstolen i den

den ort, där fastigheten är belägen.

ort, där fastigheten är belägen.

Skall expropriation ske från sär-

Skall expropriation ske från sär­

skilda inom olika expropriations-

skilda inom olika fastighetsdom­

domstolars områden belägna fas-

stolars områden belägna fastighe-

tigheter, som ej lämpligen kunna

ler, som ej lämpligen kunna för

för expropriationsersältningens be-

exproprialionsersällningens be­

stämmande uppskattas annat än

stämmande uppskattas annat än

såsom en enhet, förordne Ko-

såsom en enhet, förordne Ko­

nungen alt frågan om expropria-

nungen atl frägan om expropria-

tionen skall i sin helhet upplagas

tionen skall i sin helhet upptagas

av den av expropriationsdomsto-

av den av fastighetsdomsiolo.rna

larna Konungen besläraraer.

Konungen bestämmer.

' Senaste lydelse av 13, 1519, 28 och 29 §§ 1949: 663. » Senaste lydelse 1949: 663. » Senaste lydelse 1949: 663.

Prop. 1971:106

29

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

38 §*

Beslut i fråga, som avses i 36 eller 37 §, må meddelas ulan huvudför­handling. Innan beslut meddelas, skola parterna erhålla tillfälle att yttra sig.

Mol beslut, som av expropria­tionsdomstol meddelats under rät­tegången i fråga, varom förmäles i första stycket, skall talan föras särskilt. Mot hovrättens beslut i dylik fråga må lalan ej föras.

Mol beslut, som av fastighets­domstol meddelats under rätte­gången i fråga, varom förraäles i första stycket, skall lalan föras särskilt. Mol hovrättens beslut i djdik fråga må talan ej föras.

42 

§

5

Så snart dom i målet vunnit laga kraft, skall genom domstolens för­sorg lill den som för faslighetsregislret översändas det ena exemplaret av karta och beskrivning, som enligl 26 § andra stycket må hava ingivils i målet, jämte sådant utdrag av handlingarna i målet och domstolens dom, alt därav framgår vilket område som avses med exproprialionen. Å kar­tan skall tecknas bevis, atl den legal till grund för exproprialionen.

Har beträffande inskriven rättighet i målet gjorts utfästelse som avses i 30 §, skall domstolen, så snart domen vunnit laga kraft, göra anmälan om utfästelsen till inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighetsbo­ken.

Har fastighet övergått till den exproprierande enligt 40 §, skall exproprialionsdomslolen, så snart lagakraftägande dora angående exproprialionsersällningen förelig­ger, underrätta inskrivningsmyn­digheten om det belopp till vilket löseskillingen för fastigheten slut­ligt bestämts.

Har fastighet övergått till den exproprierande enUgt 40 §, skall domstolen, så snart lagakraft­ägande dom angående expropria­lionsersällningen föreligger, under­rätta inslcrivningsmyndighelen om det belopp lill vilket löseskillingen för fastigheten slutligt bestämts.

67 §6

Den exproprierande vare pliktig alt, i den mån ej annat föranledes av vad i 18 kap. 6 och 8 §§ rätte­gångsbalken stadgas, vidkännas å ömse sidor uppkorana kostnader å målet vid expropriationsdomstolen ävensom vid exproprialionsersäll­ningens fördelning och eljest i an­ledning av exproprialionen.

Den exproprierande vare pliktig alt, i den mån ej annat föranledes av vad i 18 kap. 6 och 8 §§ rätte­gångsbalken stadgas, vidkännas å ömse sidor uppkomna kostnader å målet vid fastighetsdomstolen ävensom vid exproprialionsersäll­ningens fördelning och eljest i an­ledning av exproprialionen.

Beträffande skyldigheten atl svara för kostnad i expropriationsmål i högre rätt gäller, med tillämpning i övrigt av 18 kap. rättegångsbalken, atl den exproprierande, där ej annat föranledes av 18 kap. 6 och 8 §§

4 Senaste lydelse 1966: 258. » Senaste lydelse 1970:1008. « Senaste lydelse 1966:258.

Prop. 1971:106

30

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

samma balk, alltid själv skall vidkännas sina kostnader, så ock kostnad som åsamkas motpart genom atl den exproprierande fullföljt lalan.

72 

§

T

Föranleder undersökning, som i

71 § avses, skada, skall ersältning

därför gäldas av den, som påkallat

undersökningen.

Ersättningen

skall, om överenskommelse ej träffas, beslämmas av allmän domstol.

Föranleder undersökning, som i

71 § avses, skada, skall ersättning

därför gäldas av den, som påkallat

undersökningen.

Ersättningen

skall, om överenskommelse ej träffas, bestämmas av fastighets­domstol.

Innan undersökningen börjas, skall sökanden hos Konungens befall­ningshavande ställa pant eller borgen för ersättningens gäldande.

89 §s

Ansökning om expropriationsrätt för framdragande av telegraf- eller telefonledning eller annan elektrisk svagströmsledning skall åtföljas av fullständig beskrivning över det liUämnade företaget med avfattning på karta av den föreslagna ledningens sträckning, styrkt uppgift å ägare och innehavare av fastighet, varöver ledningen skall framgå eller i vars mark den skall nedläggas, samt, om i något avseende överenskommelse träf­fats, redogörelse därför.

Har fastighetens ägare förklarat sig villig att upplåta nyttjanderätt för ändamålet och medför exprop­riation därav allenast ringa men, vare Konungens tillstånd till ex­proprialionen ej erforderligt; och skall i ty fall den utredning, som skolat ingivas till Konungen, i stäl­let förebringas hos exproprialions­domslolen.

Har faslighetens ägare förklarat sig villig att upplåta nyttjanderätt för ändaraålet och medför exprop­riation därav allenast ringa men, vare Konungens lillslånd till ex­proprialionen ej erforderligt; och skall i ty fall den utredning, sora skolat ingivas lill Konungen, i stäl­let förebringas hos fastighetsdom­stolen.

96 §9

Är egendom, som i 90 § avses, använd för lednings framdra­gande, ocb visar sig, att ledningen hindrar eller varaktigt försvårar samfärdsel å egendomen eller hindrar någon för samhället nödig anläggning, såsom gas-, vallen- el­ler avloppsledning, spårväg, elekt-

Är egendom, som i 90 § avses, använd för lednings framdra­gande, och visar sig, alt ledningen hindrar eller varaktigt försvårar samfärdsel å egendomen eller hindrar någon för samhället nödig anläggning, såsom gas-, vatten- el­ler avloppsledning, spårväg, elek-

' Senaste lydelse 1949:663. « Senaste lydelse 1949: 663. Senaste lydelse 1949: 663.

Prop. 1971:106

31

Nuvarande lydelse

risk ljus- eller kraftledning, eller utgör hinder för egendomens un­derhåll eller eljest för behövliga arbeten å egendomen eller är syn­nerligen vanprydande, skall led­ningen på bekostnad av dess ägare ändras, flyttas eller borttagas, i den mån sådani erfordras för hindrets eller olägenhetens undan­röjande. Har eljest nyttjanderätt upplåtits för framdragande av led­ning, och medför denna på grund av ändrade förhållanden bety­dande olägenhet för fasligheten, vare ledningens ägare pliktig på sin bekostnad ändra eller flytta ledningen, i den mån sådani er­fordras för olägenhetens undanrö­jande och kan ske utan synnerligt men för ledningen. Tvist i fråga, som nu är sagd, skall prövas av allmän domstol.

VUl ägare av fastighet, där led­ning är framdragen, för undanrö­jande av därmed förenad olägen­het för fastigheten på egen bekost­nad få ledningen ändrad eller flyt­tad, må Konungens befallnings­havande, i den mån så prövas skäligt med hänsyn å ena sidan lill nämnda olägenhet och å andra sidan lill det av ändringen eller flyttningen följande raen för led­ningen, giva fastighetsägaren rätt att, om erforderlig ändring eller flyttning ej inom viss, av Konung­ens befallningshavande förelagd tid ulföres av ledningens ägare, själv vidtaga sådan åtgärd; och vare fastighetsägaren skyldig att ersälta såväl uppkommande men för ledningen som ock, om han ej själv utfört ändringen eller flytt­ningen, kostnaden härför med be­lopp, som i händelse av tvist be­stämmes av allmän domstol.

Föreslagen lydelse

Irisk ljus- eller kraftledning, eller utgör hinder för egendomens un­derhåll eller eljest för behövliga arbeten å egendomen eller är syn­nerligen vanprydande, skall led­ningen på bekostnad av dess ägare ändras, flyttas eller borttagas, i den mån sådani erfordras för hindrets eller olägenhetens undan­röjande. Har eljest nyttjanderätt upplåtits för framdragande av led­ning, och medför denna på grund av ändrade förhållanden bety­dande olägenhet för fastighelen, vare ledningens ägare pliktig på sin bekostnad ändra eller flytta ledningen, i den mån sådant er­fordras för olägenhetens undanrö­jande och kan ske utan synnerligt men för ledningen. Tvist i fråga, som nu är sagd, skall prövas av fastighetsdomstol.

VUl ägare av fastighet, där led­ning är framdragen, för undanrö­jande av därmed förenad olägen-hel för fastighelen på egen bekost­nad få ledningen ändrad eller flyt­tad, må Konungens befallnings­havande, i den mån så prövas skäligt med hänsyn å ena sidan lill nämnda olägenhet och å andra sidan till del av ändringen eller flyttningen följande raen för led­ningen, giva fastighetsägaren rätt alt, om erforderlig ändring eller flyttning ej inom viss, av Konung­ens befallningshavande förelagd tid ulföres av ledningens ägare, själv vidtaga sådan åtgärd; och vare fastighetsägaren skyldig att ersätta såväl uppkommande men för ledningen som ock, om han ej själv utfört ändringen eller flytt­ningen, kostnaden härför med be­lopp, som i händelse av tvist be­stämmes av fastighetsdomstol.

Upphör egendom att vara av den i 90 § angivna beskaffenhet, vare förut förvärvad rält all hava ledning där framdragen ej längre gällande.

Prop. 1971:106

32

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

104 §10

Sökes för ändamål, som i 1 § 8 sägs, rätt till expropriation av mark, som sökanden innehar med nyttjanderätt och vara honom tUlhörig bygg­nad finnes uppförd, äger Konungen förordna, att sökanden icke må mot sitt bestridande förpliktas att avflytta tidigare än å den fardag, som infal­ler näst efler del ansökningen blivit prövad. Bifalles ansökningen, äger sökanden, ulan hinder av vad eljest skulle gälla, kvarsitta i avvaktan alt exproprialionen fullbordas eller, om expropriationsrätten upphör eller förverkas, tUl den fardag, som infaller näst därefter.

Därest på grund av vad i första

Därest på grund av vad i första

stycket stadgas sökanden sitter

stycket stadgas sökanden sitter

kvar utöver den dag, då nyttjande-

kvar utöver den dag, då nylljande­

rälten eljest skolat upphöra, njute

rätlen eljest skolat upphöra, njule

jordägaren skälig ersättning som,

jordägaren skälig ersättning som,

där överenskommelse ej träffas,

där överenskommelse ej träffas,

bestämmes av allmän domstol,

bestäraraes av fastighetsdomstol.

Kommer expropriation ej till slånd

Kommer expropriation ej lill slånd

och är sökandens rält att bortföra

och är sökandens räll atl bortföra

byggnaden eller annat, som han

byggnaden eller annat, som han

påkostat, enligl avtal eller bestäm-

påkostat, enligl avtal eller bestäm­

melse i lag begränsad lill viss tid

melse i lag begränsad lill viss tid

efler nyttj anderätlens upphörande,

efler nyttj anderätlens upphörande,

varde liden för bortförandet räk-

varde liden för bortförandet räk­

nad från den dag, då marken skall

nad från den dag, då marken skall

avträdas.

avträdas.

Exproprieras det med ansökningen avsedda området, må vid upp­skattning av dess värde hänsyn icke tagas tUl förbättring, vUken områ­det vunnit genom arbete eller kostnad, som sökanden eller föregående innehavare, vars rätt övergått å denne, nedlagt å området utöver vad honom ålegat enligt vad vid upplåtelsen avtalats eller uppenbarligen va­rit förutsatt.

Denna lag träder i krafl den 1 januari 1972.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos expropriationsdomstol prövas av fastighetsdomstol, om huvudförhandUng ej påbörjats dessför­innan. Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos allraän domstol handlägges enligt äldre bestämmelser.

'O Senaste lydelse 1949: 663.

Prop. 1971:106

33

6    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1942: 350) om fornminnen

Härigenom förordnas, alt i lagen (1942: 350) om fornminnen skaU införas en ny paragraf, 17 §i, av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

17 §

Fråga om ersättning eller kost­nad enligt 5 § Iredje stycket, 7 § första stycket, 9 § första stycket eller 9 a § tredje styckel prövas av den fastighetsdomstol inom vars område fornlämningen är belägen.

Denna lag träder i krafl den 1 januari 1972.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos domstol handlägges enligl äldre bestäraraelser.

' Förutvarande 17 § upphävd genom 1967: 77.

7    Förslag till

Lag om ändring i byggnadslagen (1947: 385)

Härigenom förordnas, all 23, 45, 53, 65, 70, 75, 113 och 137 §§ bygg­nadslagen (1947: 385) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

23 §1

Kan överenskommelse i ersätt-

Kan överenskommelse i ersätt­

ningsfrågan icke träffas, skall den

ningsfrågan icke träffas, skall den

som vill framställa ersällningsan-

som vill fraraställa ersättningsan­

språk instämma sin talan till ex-

språk insläraraa sin talan lill fas-

proprialionsdomstolen i den ort

tighetsdomstolen. Jämväl staden

där marken är. Jämväl staden äger

äger påkalla prövning av ersätt-

påkalla prövning av ersältningsfrå-

ningsfrågan enligt vad nu sagls.

gan enligl vad nu sagls.

Staden skall vidkännas å ömse sidor uppkomna kostnader å målet, så­framt ej domstolen med hänsyn lill omständigheterna finner skäligt an­norlunda förordna.

' Senaste lydelse 1949: 666.

2    Riksdagen 1971. 1 saml. Nr 106

Prop. 1971:106

34

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

45 §2

Är, i annat fall än i 44 eUer 44 a § sägs, mark som ingår i byggnads-kvarter icke bebyggd i huvudsaklig överensslämraelse med stadsplanen och kan stadsplanens genomförande ej förväntas äga mm inom skälig tid utan stadens ingripande, raå Konungen medgiva staden att lösa mar­ken i den mån så erfordras. Kan syftet vinnas genom alt staden allenast löser å marken uppförd byggnad för nedrivning, må Konungen lämna tillstånd därtill. Är marken i stadens ägo, må i samma ordning medgivas staden atl lösa särskUd rätt som besvärar raarken och hindrar eller försvårar stadsplanens genoraförande.

Prövas ansökan ora inlösen en-

Prövas ansökan om inlösen en­

ligt första stycket icke kunna be-

ligt första stycket icke kunna be­

viljas på den grund alt sladspla-

viljas på den grund all stadspla­

nens genoraförande kan förväntas

nens genomförande kan förväntas

äga rum inom skälig tid ulan sta-

äga rum inom skälig tid ulan sta­

dens ingripande, må Konungen lik-

dens ingripande, må Konungen lik­

väl på stadens begäran föreskriva

väl på stadens begäran föreskriva

viss skälig lid inom vilken bebyg-

viss skälig tid inom vUken bebyg­

gelsen skall hava bragls i över-

gelsen skall hava bragts i över­

ensstämmelse med stadsplanen,

ensstämraelse med stadsplanen,

vid äventyr all efler utgången

vid äventyr alt efter utgången av

av sagda lid nämnda hinder raot

sagda tid nämnda hinder mol in-

inlösen ej vidare skall anses före-

lösen ej vidare skall anses före­

ligga. Meddelas sådan föreskrift,

ligga. Meddelas sådan föreskrift,

skall avskrift av beslutet tillställas

skall anmälan därom göras hos in-

inskrivningsdomaren, som har alt

skrivningsmyndigheten för anteck-

så snart ske kan å inskrivningsdag

ning i faslighelsboken.

göra anteckning därom i faslig­

hets- eller inleckningsboken.

Finnes i samband med prövning av förslag lill stadsplan inlösen av viss i planen ingående mark böra ske enligl första stycket, må Konungen raeddela fastställelse å planen eller del därav under villkor all sådan in­lösen kommer lill stånd inom viss lid, högst elt år; dock raå, när synner­liga skäl äro därtUl, liden förlängas raed högst ell år i sänder. IntiU dess inlösen skell eller tiden därför gått till ända, raå nybyggnad ej ulan Ko­nungens tillstånd förelagas å den mark sora omfattas av den villkorliga fastställelsen.

53 §3

Skall enligl stadsplan trafikled anordnas till eller genom specialom­råde och kunna staden och den som förfogar över området ej enas om de ålgärder som böra vidtagas, äger Konungen förordna härom.

Den som förfogar över området

Den som förfogar över orarådet

är pliktig alt dellaga i kostnaden

är pliktig all deltaga i kostnaden

för trafikledens anordnande i den

för trafikledens anordnande i den

mån han kan anses hava nytta av

mån han kan anses hava nytta av

denna.  I  kostnaden inräknas  er-

denna.  I  kostnaden inräknas  er-

= Senaste lydelse 1965:718. » Senaste lydelse 1949: 666.

Prop. 1971:106

35

Nuvarande lydelse

sättning för intrång som genom trafikleden tillskyndas honom. Uppstår tvist ora skyldighet all dellaga i kostnaden, skall tvisten på talan av endera parten avgöras av exproprialionsdomslolen. Kost­naden i sådant mål skall gäldas av staden, såvitt ej med hänsyn lill omständigheterna annat finnes skäligt.

Föreslagen lydelse

sättning för intrång sora genom trafikleden tillskyndas honora. Uppslår tvist om skyldighet alt dellaga i kostnaden, skall tvisten på lalan av endera parlen avgöras av fastighetsdomstolen. Kostnaden i sådani mål skall gäldas av sta­den, såvitt ej raed hänsyn tUl om­ständigheterna annat finnes skä­ligt.

65 §*

Tvist om ersättning för gatu-mark prövas av expropriations­domstolen på lalan av endera par­ten. Kostnaden i sådani mål skall gäldas av staden, såvitt ej med hänsyn lill orasländigheterna an­nat finnes skäligt.

Tvist om ersältning för gatu-raark prövas av fastighetsdomsto­len på lalan av endera parlen. Kostnaden i sådant raål skall gäl­das av staden, såvitt ej med hän­syn till omständigheterna annat finnes skäligt.

70 

§

Lägges stadsplan över område i en ägares hand, må Konungen på an­sökan av staden vid planens fastställande förordna, att mark som för områdets ändamålsenliga användning erfordras lill gala eller annan all­män plats eller till allmän byggnad skall utan ersättning tillfalla staden, i den mån del med hänsyn lill den nytta ägaren kan förväntas fä av pla­nens genoraförande och övriga omständigheter prövas skäligt. Den mark som förordnandet avser skall angivas till läge och gränser. Marken skall avträdas, när staden behöver taga den i anspråk för avsett ändamäl.

När fråga väckts om tillämp­ning av vad i första stycket sägs, skall byggnadsnämnden göra an­mälan därom hos inskrivningsdo­maren, som har alt så snart ske kan å inskrivningsdag göra anteck­ning i fastighets- eller intecknings-boken om vad sålunda förekom­mit; och vare överlåtelse av mark som äger rura efter del sådan an­mälan inkommit ej hinder för för­ordnande om markens avstående till staden.

När fråga väckts om lillärap­ning av vad i första styckel sägs, skall byggnadsnäranden göra an­mälan därom hos inskrivnings­myndigheten för anteckning i fas­tighetsboken; och vare överlåtelse av mark som äger rum efter det sådan anmälan inkommit ej hinder för förordnande om markens av­stående till staden.

Vid fastställande av ändring av stadsplan äger Konungen på ansökan av staden, om synnerliga skäl äro därtill, förordna all mark sora avståtts enligt första stycket skall utbytas mot annan mark, såvitt del kan ske utan förfång för ägaren.

Senaste lydelse 1949: 666.

Prop. 1971:106

36

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

75 §

Varder vid genomförandel av stadsplan oraråde, som varit avsett till allmän samfärdsel, helt eller delvis använt för annat ändamål eller änd­rat till sitt höjdläge, och uppstår därigenom skada för ägare av invid lig­gande mark eller byggnad därå eller för den som har nyttjanderätt till marken eller byggnaden eller för innehavare av servitut som vilar å mar­ken, är staden pliktig all ersätta skadan.

Tvist om ersältning enligt första stycket prövas av fastighetsdom­stolen.

113 §5

Lägges byggnadsplan över område i en ägares hand, må länsstyrelsen vid planens fastställande förordna, all ägaren skall, ändå atl 112 § ej är tillämplig, utan ersättning upplåta obebyggd raark, som för områdets än­damålsenliga användning erfordras lill väg eller annan allraän plats, i den raån det med hänsyn lill den nytta ägaren kan förväntas få av pla­nens genomförande och övriga orasländigheier prövas skäligt. Den mark som förordnandet avser skall angivas till läge och gränser. Marken skall upplåtas, när den behöver lagas i anspråk för avsett ändamål.

Väckes hos kommunens full- Väckes hos koraraunens full­

mäktige fråga alt göra framställ-

mäktige fråga atl göra framställ­

ning om förordnande som i första

ning om förordnande som i första

stycket sägs, skall byggnadsnämn-

stycket sägs, skall byggnadsnämn­

den göra anmälan därora hos in-

den göra anmälan därom hos in­

skrivningsdomaren, som har att så

skrivningsmyndighelen för anleck-

snart ske kan å inskrivningsdag

ning i fastighetsboken; och vare

göra anteckning i fastighets- eller

överlåtelse av mark som äger rum

inleckningsboken om vad sålunda

efter del sådan anmälan inkommit

förekommit; och vare överlåtelse

ej hinder för förordnande om

av mark som äger rum efler det

markens upplåtande. Uppkoraraer

sådan anmälan inkomrail ej hinder

fråga om förordnande enligl första

för förordnande om markens upp-

stycket hos länsstyrelsen, har

låtande. Uppkoraraer fråga ora för-

denna atl fullgöra den nu stadgade

ordnande enligt första styckel hos

anmälningsskyldigheten,

länsstyrelsen, har denna alt full­

göra den nu stadgade anmälnings­

skyldigheten.

Äro synnerliga skäl därtill, må länsstyrelsen i samband med ändring av byggnadsplan besluta om jämkning i förordnande som avses i första stycket, såvitt del kan ske utan förfång för ägaren.

137 §8

Med avseende å inlösen av mark enligt denna lag skola de allmänna bestämmelserna i lagen om expropriation i tillämpliga delar lända till ef­terrättelse med iakttagande av vad nedan i 138145 §§ stadgas.

 Senaste lydelse 1959: 611. Senaste lydelse 1949: 666.

Prop. 1971:106

37

Nuvarande lydelse

I mål, som eljest eiUigt denna lag skall upplagas av expropria­tionsdomstol, skola bestämmel­serna om domstol och rättegång i expropriationsmål i tiUämpliga delar gälla, där ej annat är särskilt stadgat.

Föreslagen lydelse

I mål, som eljest enligt denna lag skall upplagas av fastighets­domstol, skola bestämmelserna om domstol och rättegång i expropria­tionsmål i tiUämpliga delar gälla, där ej annat är särskilt stadgat.

Denna lag träder i krafl den 1 januari 1972.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos expropriationsdomstol prövas av fastighetsdomstol, om huvudförhandling ej påbörjats dessför­innan. Är mål om ersättning enligl 75 § anhängigt hos allmän dorastol vid ikraftträdandet, handlägges målet enligt äldre bestämmelser.

8    Förslag tiU

Lag om ändring i lagen (1949: 658) om inlösen i vissa fall av rätt till

gruva m. m.

Härigenom förordnas, atl 4 § lagen (1949: 658) om inlösen i vissa fall av rätt till gruva m. m. skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 

§

Mål om inlösen skall upplagas av exproprialionsdomslolen i den ort där gruvföretaget har sitt drift­ställe. Finnas driftställen inom olika exproprialionsdomstolars områden, förordne Konungen alt frågan om inlösen skall i sin hel­het upplagas av den bland dessa domstolar sora Konungen be­släraraer.

Mål om inlösen skall upptagas av fastighetsdomstolen i den ort där gruvföretaget har sill drift­ställe. Finnas driftställen inom olika fastighetsdomstolars områ­den, förordne Konungen att frå­gan om inlösen skall i sin helhet upptagas av den bland dessa domstolar sora Konungen beslära­mer.

Denna lag träder i krafl den 1 januari 1972.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos expropriationsdomstol prövas av fastighetsdomstol, om huvudförhandling ej påbörjats dessför­innan.

Prop. 1971:106

38

9    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1957: 390) om fiskearrenden

Härigenom förordnas, alt 17 § lagen (1957: 390) om fiskearrenden skaU ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

17 §1

Tvist om fiskearrende som ej

Tvist om fiskearrende som ej

ankommer på arrendenämnds

ankoraraer på arrendenämnds

prövning skall, om icke Konungen

prövning skall upplagas av den

bestämmer annat, upplagas av den

fastighetsdomstol inom vars om-

fastighetsdomstol inom vars om-

rade fastighelen är belägen. Även

rade fasligheten är belägen. Även

klandertalan sora avses i 16 § upp-

klanderlalan sora avses i 16 § upp-

tages av samma domstol,

tages av samma domstol.

Tvist som efler klander raot arrendenärands beslut är anhängig vid domstol får återförvisas lill nämnden.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

10   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1960: 690) om byggnadsminnen

Härigenom förordnas, att 1013 §§ lagen (1960: 690) om byggnads­minnen skaU ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lyddse

Föreslagen lydelse

10 §

Träffas ej överenskommelse om

Träffas ej överenskoraraelse om

ersättning och har icke den, som

ersättning och har icke den, som

vill göra anspråk därpå, jämlikt 9

vill göra anspråk därpå, jämlikt

§ första stycket förlorat sin talan,

9 § första stycket förlorat sin talan,

åligger det honom atl väcka lalan

åligger del honom alt väcka talan

mot kronan hos expropriations-

mot kronan hos fastighetsdomsto-

domstolen inom ell år från det

len inom ell år från det laga kraft

laga kraft åkommit det beslut,

åkorarait det beslut, vara ansprå-

varå anspråket grundas, vid på-

ket grundas, vid påföljd all han el-

följd alt han eljest går rätten till

jest går rätten till ersältning förlus-

ersällning förlustig.

lig.

' Senaste lydelse 1970:1018.

Prop. 1971:106

39

Nuvarande lydelse

Kronan äger, då fråga väckts ora byggnads förklarande för byggnadsrainne, vid expropria­lionsdomslolen väcka talan mot sakägare om fastställande av de villkor som därvid skola gälla be­träffande ersättning. Komraer be­slut av det innehåll som förutsatts vid exproprialionsdomslolen icke till stånd inom ett år från det må­let avgjorts genom lagakraftä­gande dom, skall domen ej längre vara bindande för parterna.

Föreslagen lydelse

Kronan äger, då fråga väckts om byggnads förklarande för byggnadsminne, vid fastighets­domstolen väcka talan raot sakäga­re om fastställande av de villkor som därvid skola gälla beträffande ersättning. Kommer beslut av det innehåll som förutsatts vid fastig­hetsdomstolen icke lill stånd inom ell år från del målet avgjorts genom lagakraftägande dom, skall domen ej längre vara bindande för parterna.

11 §

Är fastighetsägaren enligt 5 § tillkommande ersättning bestämd alt utgå på en gång och har fasligheten genom den åtgärd som föranlett rät­len till ersättning undergått sådan minskning i värde all den kan antagas ej utgöra full säkerhet för fordran, för vilken fastigheten svarade, då rät­ten lUl ersältning uppkom, skall ersättningen nedsättas hos länsstyrelsen; och skall om fördelning och utbetalande av beloppet saml verkan därav i tillärapliga delar gäUa vad som är stadgat för del fall all enligl lagen om expropriation nyttjanderätt eller servitutsrätt upplåtes.

Har förlusl å fordran som avses i första styckel uppstått till följd av all nedsättning ej skett, skall fordringens innehavare njuta er­sättning av kronan för förlusten mol avskrivning å fordringshand­lingen. Detsamma gäller, där för­lust tillskyndats fordringens inne­havare därigenom alt ersättning blivit för lågt beräknad och den­samma lill följd av överenskom­melse mellan kronan och den er­sättningsberättigade eller av annan anledning ej blivit prövad av domstol. / sistnämnda fall skall ta­lan ora ersättning väckas vid ex­proprialionsdomslolen.

Har förlust å fordran som avses i första styckel uppstått lill följd av att nedsättning ej skett, skall fordringens innehavare njuta er­sättning av kronan för förlusten mot avskrivning å fordringshand­lingen. Detsamma gäller, där för­lust tillskyndats fordringens inne­havare därigenom att ersättning blivit för lågt beräknad och den­samraa till följd av överenskom­melse mellan kronan och den er-sällningsberälligade eller av annan anledning ej blivit prövad av domstol. Talan om ersättning en­ligt delta stycke skall väckas vid fastighetsdomstolen.

12

I raål, som enligt denna lag skall upptagas av expropriations­domstol, skola bestämmelserna om domstol och rättegång i expropria-tionsraål i tillärapliga delar gälla. Kronan skall vidkännas å örase si­dor uppkomna kostnader å målet.

§

I raål, som enligt denna lag skall upptagas av fastighetsdom­stol, skola bestämmelserna om domstol och rättegång i expropria­tionsmål i tillämpliga delar gälla. Kronan skall vidkännas å ömse si­dor uppkomna kostnader å målet.

Prop. 1971:106

40

Nuvarande lydelse

såframt ej domstolen med hänsyn lill omständigheterna finner skäligt annorlunda förordna.

Föreslagen lydelse

såframt ej domstolen med hänsyn till omständigheterna finner skäligt annorlunda förordna.

13 §

Riksantikvarien skall ofördröjli­gen underrätta inskrivningsdoma­ren, då fråga väckts om byggnads förklarande för byggnadsminne, så ock då genom lagakraftägande be­slut byggnad förklarats för bygg­nadsminne, ansökan därom avsla­gits eller beslut därom hävts.

Inskrivningsdomaren har atl så snart ske kan efler inkommen un­derrättelse å inskrivningsdag göra anteckning därom i faslighelsbo­ken.

Riksantikvarien skall för an­teckning i fastighetsboken oför­dröjligen underrätta inskrivnings­myndigheten, då fråga väckts om byggnads förklarande för bygg­nadsminne, så ock då genom laga­kraftägande beslut byggnad för­klarats för byggnadsminne, an­sökan därom avslagits eller beslut därom hävts.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos expropriationsdomstol prövas av fastighetsdomstol, om huvudförhandling ej påbörjats dessför­innan. Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos allmän domstol handlägges enligl äldre bestämmelser.

11    Förslag till

Lag om ändring i naturvårdslagen (1964: 822)

Härigenora förordnas, alt 33-ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

-36 §§ naturvårdslagen (1964: 822) skaU

Föreslagen lydelse

33 

§

Har ej överenskommelse träf­fats om ersättning enligl 25, 27, 28 eller 29 § eller om inlösen av fas­tighet och har icke den, som vill göra anspråk på ersättning eller fordra inlösen, jämlikt 32 § första stycket förlorat sin talan, åligger del honom all väcka lalan raot kronan hos expropriationsdomslo-

Har ej överenskoraraelse träf­fals ora ersättning enligt 25, 27, 28 eller 29 § eller om inlösen av fas­lighet och har icke den, som vill göra anspråk på ersältning eller fordra inlösen, jämlikt 32 § första stycket förlorat sin talan, åligger del honom alt väcka lalan raot kronan    hos    fastighetsdomstolen

Prop. 1971:106

41

Nuvarande lydelse

len inora etl år från del laga krafl åkorarait det beslut vara anspråket grundas, vid påföljd atl han eljest går rätten därtill förlustig.

Kronan äger, då fråga uppkora­rait om meddelande av föreskrifter enligl 8 eller 9 §, vid expropria­lionsdomslolen väcka lalan mot sakägare om fastställande av de villkor som, därest föreskrifterna meddelas, skola gälla beträffande ersättning eller inlösen. Meddelas ej föreskrifter av del innehåll, som förutsatts vid expropriationsdom­stolen, inom ett år frän del raålet avgjorts genom lagakraftägande dora, skall doraen ej längre vara bindande för parterna.

Föreslagen lydelse

inom ell år från del laga kraft åkorarait det beslut vara anspråket grundas, vid påföljd all han eljest går rätten därtill förlustig.

Kronan äger, då fråga uppkom­mit om meddelande av föreskrifter enligt 8 eller 9 §, vid fastighets­domstolen väcka lalan mol sakä­gare om fastställande av de villkor sora, därest föreskrifterna med­delas, skola gälla beträffande er­sättning eller inlösen. Meddelas ej föreskrifter av del innehåll, som förutsatts vid fastighetsdomstolen, inom etl år från del målet avgjorts genora lagakraftägande dom, skall domen ej längre vara bindande för parterna.

34 

§

Är fastighetsägaren enligt 25, 28 eller 29 § tiUkommande ersältning bestärad att utgå på en gång och har fastigheten genom det beslut, som föranlett rälten till ersättning, undergått sådan minskning i värde atl den kan antagas ej utgöra full säkerhet för fordran för vUken fastigheten svarade då rälten till ersättning uppkom, skall ersättningen nedsättas hos länsstyrelsen; och skall om fördelning och utbetalande av beloppet samt verkan därav i tillämpliga delar gälla vad som är stadgat för det fall alt enligl lagen ora expropriation nyttjanderätt eller servitutsrätt upplåtes.

Har förlusl å fordran som avses i första styckel uppstått lUl följd av att nedsättning ej skett, skall fordringens innehavare njuta er­sättning av kronan för förlusten mot avskrivning å fordringshand­lingen. Delsamma gäller, om för­lusl tillskyndas fordringens inne­havare därigenom att ersättning blivit för lågt beräknad och den­samma lill följd av överenskora­raelse raellan kronan och den er­sättningsberättigade eller av annan aiUedning ej blivit prövad av domstol. / sistnämnda fall skall la­lan om ersättning väckas vid ex­proprialionsdomslolen.

Har förlust å fordran som avses i första stycket uppstått lill följd av alt nedsättning ej skett, skall fordringens innehavare njuta er­sättning av kronan för förlusten mot avskrivning å fordringshand­lingen. Delsamma gäller, om för­lusl tillskyndas fordringens inne­havare därigenom alt ersältning blivit för lågt beräknad och" den­samma lill följd av överenskom­melse mellan kronan och den er-sällningsberälligade eller av annan anledning ej blivit prövad av domstol. Talan om ersättning en­Ugt detla stycke skall väckas vid fastighetsdomstolen.

35 §

Har ersältning utgått med anledning av föreskrifter eller tillslåndsväg-ran enligt denna lag och upphävas sedermera föreskrifterna helt eller delvis eller gives tillstånd, må markens ägare eller innehavare, om med

2t    Riksdagen 1971.1 saml. Nr 106

Prop. 1971:106

42

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

hänsyn lill hans nytta av beslutet och omständigheterna i övrigt så fin­nes skäUgl, förpliktas alt återgälda ersättningen eller del därav. Vad nu sagts skall äga motsvarande tillämpning, om åtgärd företagits i strid mol föreskrifterna eller mot beslutet om tillslåndsvägran saml länsstyrelsen och envar annan, som enligt 39 § äger söka handräckning, beslutar att icke påkalla rättelse.

Talan om återbetalning skall väckas vid expropriationsdomsto­len inom elt år från det laga kraft åkorarait del beslut vara anspråket grundas och senast tio år efler det ersättningen utbetalades, vid på­följd alt rälten därtill eljest förlo-

Talan om återbetalning skall väckas vid fastighetsdomstolen inom etl år från det laga kraft åkorarait del beslut vara anspråket grundas och senast tio år efter det ersättningen utbetalades, vid på­följd atl rälten därtill eljest förlo-

36 §

I mål, som enUgt denna lag skall upplagas av expropriations­domstol, skola bestämmelserna ora domstol och rättegång i expropria­tionsmål i tillärapliga delar gälla, där ej annat är särskilt stadgat. Är fråga om inlösen av fastighet, skola jämväl i övrigt de allmänna bestämraelserna i lagen om ex­propriation i tillämpliga delar lända lill efterrättelse.

I mål, som enligt denna lag skall upptagas av fastighetsdom­stol, skola bestämmelserna om domstol och rättegång i expropria-tionsraål i tillämpUga delar gälla, där ej annat är särskilt stadgat. Är fråga om inlösen av faslighet, skola jämväl i övrigt de allmänna bestämmelserna i lagen om ex­propriation i tillämpliga delar lända lill efterrättelse.

Kronan skall vidkännas å ömse sidor uppkomna kostnader å raålet, såframt ej domstolen raed hänsyn till omständigheterna finner skäligt förordna annat.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

Mål sora vid ikraftträdandet är anhängigt hos exproprialionsdorastol prövas av fastighetsdorastol, ora huvudförhandling ej påbörjats dessför­innan. Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos allmän domstol handlägges enligt äldre bestämmelser.

Prop. 1971:106

43

12    Förslag till

Lag om ändring i jordförvärvslagen (1965: 290)

Härigenom förordnas, all 11  § jordförvärvslagen (1965: 290) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

11 §

Yrkande om inlösen enligl 10 § skaU vid äventyr av talans förlust skriftligen delges lantbruksnämn­den inom två månader efler del all avslagsbeslulet vunnit laga krafl. Talan skall vid samma äventyr väckas genom stämning inom sex månader från nämnda tidpunkt. Har säljaren fåll del av beslutet först sedan della vunnit laga kraft, räknas dock tidsfristerna från da­gen för delfåendet.

Yrkande om inlösen enligt 10 § skall vid äventyr av talans förlusl skriftiigen delges lantbruksnämn­den inom två månader efler det alt avslagsbeslulet vunnit laga kraft. Talan skall vid samma äventyr väckas genom stämning till den fastighetsdomstol inom vars områ­de egendomen är belägen inom sex månader frän nämnda tid­punkt. Har säljaren fåll del av be­slutet först sedan detla vunnit la­ga krafl, räknas dock tidsfristerna från dagen för delfåendet.

Ingick i köpet egendom som ej skall lösas och var ej särskild köpeskil­ling utsatt för denna egendom eller visar nämnden atl del utsatta belop­pet understiger vad som av den sammanlagda köpeskUlingen kan anses belöpa på sararaa egendom, skall löseskillingen bestäraraas lill så stor del av köpeskillingen sora skäligen motsvarar den egendom som skall lösas.

Bifalles talan om inlösen, skall i domen, förutom erforderliga bestäm­melser om löseskulingens belopp saml ora liden och sättet för beloppets erläggande, utsättas viss dag då egendoraen skall övergå i statens ägo.

Denna lag träder i krafl den 1 januari 1972.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos domstol handlägges en-

ligl äldre bestämmelser

Prop. 1971:106

44

13    Förslag till

Lag om ändring i jordhävdslagen (1969: 698)

Härigenom förordnas, atl 5 § jordhävdslagen (1969: 698) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 §

Har föreläggande om återställande av hävd meddelats med slöd av 3 § första stycket 2, är staten skyldig att lösa jorden, om ägaren begär det.

Yrkande om inlösen skall vid

Yrkande om inlösen skall vid

äventyr av talans förlusl skriftligen

äventyr av talans förlust skriftiigen

göras hos lantbruksnämnden inom

göras hos lantbruksnämnden inom

två månader från det nämndens

två månader från det nämndens

beslut om föreläggande vunnit

beslut om föreläggande vunnit

laga krafl saml upplaga pris och

laga krafl saml upplaga pris och

övriga villkor. Bifalles icke yrkan-

övriga villkor. Bifalles icke yrkan­

det, skall lalan vid samma äventyr

det, skall lalan vid samma äventyr

väckas genom stäraning inom två

väckas genom stämning till den

månader från det avslagsbeslulet

fastighetsdomstol inom vars områ-

vunnit laga krafl. Har ägaren fält

de egendomen är belägen inom två

del av beslut först sedan detla vun-

månader från det avslagsbeslulet

nit laga krafl, räknas dock lidsfris-

vunnit laga kraft. Har ägaren fått

terna från dagen för delfåendet.

del av beslut först sedan della vun­

nit laga krafl, räknas dock lidsfris­

terna från dagen för delfåendet.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos domstol handlägges en­ligt äldre bestämraelser.

14    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1970: 246) om tvångsförvaltning av

bostadsfastighet

Härigenom förordnas, att 46, 9, 11 och 1518 §§ lagen (1970: 246) om tvångsförvaltning av bostadsfastighel skaU ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

4 

§

Förvaltaren uppbär hyror och andra löpande intäkter av fastigheten och företräder även i övrigt ägaren i angelägenheter som rör fastigheten och dess förvaltning.

Prop. 1971:106

45

Nuvarande lydelse

Förvaltaren får ej överlåta fas­tigheten eller eljest förfoga över den så atl den helt eller delvis frånhändes ägaren. Ulan ägarens medgivande får förvaltaren ej låta inleckna fastigheten för fordran eller laga upp lån i vidare mån än som följer av 6 § och ej heller låta förelaga annan åtgärd beträffande fordringsinleckning i fastigheten, om ej hyresnämnden lämnar sitt lillslånd.

Föreslagen lydelse

Förvaltaren får ej överlåta fas­tigheten eller eljest förfoga över den så att den helt eller delvis frånhändes ägaren. Ulan ägarens medgivande får förvaltaren ej låta inleckna fastigheten eller laga upp lån i vidare mån än som följer av 6 § och ej heller låta förelaga an­nan åtgärd beträffande inteckning i fastigheten, om ej hyresnämnden lämnar sitt tillstånd.

5 §

Förvaltaren kan besluta att angelägenhet som saknar betydelse för än­damålet raed förvaltningen skall undantagas från denna.

Fastighetsägaren får medge in­teckning i fastighelen för fordran, taga upp lån mol säkerhet av in­teckning i fastighelen eller före­taga annan åtgärd beträffande fordringsinteckning om förvalla-ren samtycker lill det. Vägras sara­tycke kan hyresnämnden tillåta ål-gärden, om denna ej försämrar förulsätlningarna för en tillfreds­ställande fastighetsförvaltning.

Fastighetsägaren får ansöka om inteckning i fastigheten, taga upp lån mol säkerhet i form av pant­rätt i fastigheten eller företaga an­nan åtgärd beträffande inteckning, om förvaltaren samtycker till del. Vägras samtycke kan hyresnäran-den liUåla åtgärden, ora denna ej försärarar förutsättningarna för en tillfredsställande fastighetsförvalt­ning.

6 §

Bör på fastighelen verkställas arbeten för vilka fordras tillskott av and­ra medel än sådana som inflyter vid den löpande förvaltningen eller el­jest står till förfogande, skall förvaltaren orabesörja utredning ora lärap­liga ålgärder, kostnaderna för dem och möjligheterna all genom belå-nmg av fastigheten eller på annat sätt skaffa medel för åtgärderna. Re­dogörelse för utredningen jämte förslag till åtgärder skall överlämnas lill fastighetsägaren.

Vill fastighetsägaren ej med­verka till de föreslagna åtgärderna, kan hyresnämnden lämna förval­taren tillstånd alt företaga dem saml meddela de föreskrifter som behövs. Nämnden kan därvid lUl-låla förvaltaren atl lill angivet be­lopp taga upp lån för åtgärderna och vid behov medge inteckning i fastighelen.

Vill fastighetsägaren ej med­verka lill de föreslagna åtgärderna, kan hyresnämnden lämna förval­taren tillstånd atl förelaga dem samt meddela de föreskrifter som behövs. Nämnden kan därvid tUl-låta förvaltaren atl till angivet be­lopp taga upp lån för åtgärderna och vid behov ansöka om inteck­ning i fastighelen.

Prop. 1971:106

46

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Förvaltaren skall på lämpligt sätt underrätta hyresgästerna om all fastigheten släUls under för­vallning och om vem som är för­valtare samt om beslut att förvalt­ningen förlänges eller upphör. Han skall ofördröjUgen undersöka fastighetens intedcningsförhållan-den och underrätta kända inteck­ningshavare om förvaltningen.

Förvaltaren skall på lämpligt sätt underrätta hyresgästerna om alt fastigheten ställts under för­vallning och om vem som är för­valtare samt om beslut att förvalt­ningen förlänges eller upphör. Han skall ofördröjligen undersöka fastighetens inleckningsförhåUan-den och underrätta borgenär, som har panträtt i fastigheten och som är känd, om förvaltningen.

11 §

Förvaltaren skall för varje kalenderår inom en månad från årets ut­gång lämna skriftlig redovisning till fastighetsägaren för sin förvaltning. När han frånträder sill uppdrag, skall redovisning för den gångna delen av kalenderåret lämnas inom en månad från det uppdraget upphörde. Till redovisning skall fogas berättelse med sammanfattande uppgifter om vidtagna och planerade åtgärder samt om fastighetens skick. I fråga om arbeten som avses i 6 § lämnas särskUd berättelse inom en månad från det arbetena slutfördes.

Avskrift av handlingar som avses i första stycket sändes lill hyres-näranden och hälsovårdsnämnden.

Vill fastighetsägaren klandra re­dovisad förvaltning, skaU han inom ett år frän del han mottog redovisningen instämma förvalta­ren lill domstol som avses i 3 kap. 72 § första stycket första punkten lagen (1907: 36 s. 1) om nyttjan­derätt till fast egendom.

Vill fastighetsägaren klandra re­dovisad förvaltning, skall han inom elt är från del han mottog redovisningen insläraraa förvalla-ren lill den fastighetsdomstol inom vars område fastigheten är belä­gen.

15 §

Beslut att faslighet skall ställas under förvallning samt beslut om förlängnmg eller upphörande av förvaltning sändes genast lill in­skrivningsdomaren för anteckning i fastighetsboken eller loraträtlsbo-ken.

Beslut atl faslighet skall ställas under förvaltning saml beslut om förlängning eller upphörande av förvallning sändes genast lill in­skrivningsmyndigheten för anteck­ning i faslighelsboken eller torat­rättsboken.

16 §

I fråga om förfarandet vid hy­resnämnden finns bestämmelser i lagen (1968: 349) om hyresnämn­der.

I fråga om förfarandet vid hy­resnämnden finns bestämmelser i lagen (1970:998) om arrende­nämnder och hyresnämnder.

Prop. 1971:106

47

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

17

Mol hyresnämnds slutliga beslut i ärende enligt denna lag eller beslut enligl 14 § andra styckel får lalan föras genom besvär. Mol annat beslut av nämnden får talan föras endast i samband med lalan mol slutligt be­slut.

Besvärstiden är såvitt gäller beslut varigenom nämnden avvisat an­sökan eller avskrivit ärende en vecka och i annat fall två veckor från det all klaganden fick del av beslutet.

Talan föres hos domstol som avses i 3 kap. 72 § första stycket första punkten lagen (1907: 36 s. 1) om nyttjanderätt till fast egen­dom. Besvären inges lill domsto­len.

Talan föres hos domstol som avses i 11 § tredje stycket. Besvä­ren inges till dorastolen.

18 §

I besvärsmål skall part kallas all muntligen höras vid underrätten, om ej sådant hörande saknar bety­delse för utredningen. I övrigt äger i fråga ora handläggningen vid un­derrätten 52 kap. 2, 3 och 512 §§ rältegångsbalken raotsvarande tillämpning. Bestämmelse som av­ser hovrätt gäller därvid i stället underrätten. Mot underrättens be­slut i anledning av besvär över be­slut, varigenom hyresnämnd avvi­sat ansökan eller avskrivit ärende, får talan ej föras.

I besvärsmål skall part kallas atl muntligen höras vid fastighets­domstolen, om ej sådant hörande saknar betydelse för utredningen. I övrigl äger i fråga om handlägg­ningen vid fastighetsdomstolen 52 kap. 2, 3 och 512 §§ rättegångs­balken motsvarande tillämpning. Bestämraelse som avser hovrätt gäller därvid i stället fastighets­domstolen. Mol fastighetsdomsto­lens beslut i anledning av besvär över beslut, varigenom hyres­nämnd avvisat ansökan eller av­skrivit ärende, får talan ej föras.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos domstol handlägges en­ligt äldre bestäraraelser.

Prop. 1971:106

48

15    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1970: 989) om införande av

fastighetsbildningslagen

Härigenom förordnas, alt 7 och 15 §§ lagen (1970: 989) om införande av fastighelsbildningslagen skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7 

§

Mål eller ärende, som är anhängigt hos ägodelningsrätten vid faslig-helsbildningslagens ikraftträdande, prövas av fastighetsdomstolen. Det­samma gäller sådant besvärsmål enligt 5 kap. lagen (1917: 269) om fas­tighetsbildning i stad som vid ikraftträdandet är anhängigt hos länsstyrel­sen eller hos den som fått förordnande med slöd av 21 § i samma kapi­tel.

Första stycket första punkten gäller ej mål i vilket huvudför­handling har påbörjats vid ikraft­trädandet. Sådant mål handlägges enligl äldre bestämmelser.

15 §

Servitut avseende skogsfång el­ler bete får upphävas genom fas­tighetsreglering, även om sådana omständigheter som anges i 7 kap. 4 § fastighelsbildningslagen ej föreligger.

Servitut avseende skogsfång el­ler bete får upphävas genom fas­tighetsreglering, även om sådana omständigheter som avses i 7 kap. 5 § fastighelsbildningslagen ej föreligger.

Prop. 1971:106

49

16    Förslag till

Lag om ändring i jordabalken

Härigenom förordnas, all 8 kap. 32 §, 12 kap. 71 § saml 13 kap. 23 och 24 §§ jordabalken skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 kap.

32 

§

Arrendetvist som ej enligl 30 § ankommer på arrendenämnds prövning skall, om icke Konungen bestämmer annat, upptagas av den fastighetsdomstol inom vars om­råde fastigheten är belägen. Även klandertalan som avses i 31 § och ärende enligt 9 kap. 24 § upplages av denna domstol.

Arrendetvist som ej enligt 30 § ankomraer på arrendenärands prövning skall upplagas av den fastighetsdomstol inom vars om­råde fastighelen är belägen. Även klandertalan som avses i 31 § och ärende enligl 9 kap. 24 § upptages av denna domstol.

Tvist som efler klander mot arrendenämnds beslut är anhängig vid domstol får återförvisas till nämnden.

12 kap.

71 §

Hyreslvist som ej enligl 69 § an­komraer på hyresnämnds prövning och ej heller rör kollektivavtal skall upplagas av den faslighets-dorastol inom vars område faslig­heten är belägen. Klandertalan som avses i 70 § upplages, om den rör kollektivavtal, av arbetsdom­stolen och i annat fall av dorastol sora nyss närants.

Hyreslvist som ej enligl 69 § an­komraer på hyresnämnds prövning och ej heller rör kollektivavtal skall, om icke Konungen bestäm­mer annat, upplagas av den faslig-hetsdomstol inom vars område fastigheten är belägen. Klanderta­lan som avses i 70 § upptages, om den rör kollektivavtal, av arbets­domstolen och i annat fall av domstol sora nyss nämnts.

Fastighetsdomstol skall i hyres­mål bestå av ordföranden och den andre lagfarne ledamoten samt tre nämndemän.

Tvist som efler klander mol hyresnämnds beslut är anhängig Aid domstol får återförvisas lill nämnden.

Prop. 1971:106

50

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

13 kap.

23 §

Mål angående omprövning eller jämkning av avgäld, klander av uppsägning eller bestämmande av lösesuraraa upplages av expropria­tionsdomstol.

Mål angående oraprövning eller järakning av avgäld, klander av uppsägning eller bestäraraande av lösesuraraa upplages av fastighets­domstol.

24 

§

Angående rättegången i mål som avses i 23 § gäller i tillämphga delar belämmelserna om expropriation i allmänhet. Rör tvisten fråga som kan inverka på den räll som tiUkoraraer innehavare av panträtt eller rättighet som är inskriven, är rätten ej bunden av parts yrkande eUer medgivande.

I mål angående bestämmande av lösesuraraa skall fastighetsäga­ren vidkännas på ömse sidor upp­komna rättegångskostnader vid ex­propriationsdomstolen, i den mån ej annat föranledes av 18 kap. 6 och 8 §§ rättegångsbalken. Beträf­fande skyldigheten atl svara för kostnad i högre rält gäller raed lill-lärapning i övrigt av 18 kap. rätte­gångsbalken, alt fastighetsägaren, ora ej annat föranledes av 18 kap. 6 och 8 §§ samma balk, alltid själv skall vidkännas såväl sina egna kostnader som kostnad som åsam­kas motpart genora att fastighets­ägaren fullföljt talan.

I mål angående bestäraraande av lösesuraraa skall fastighetsäga­ren vidkännas på ömse sidor upp­komna rättegångskostnader vid fastighetsdomstolen, i den mån ej annat föranledes av 18 kap. 6 och 8 §§ rättegångsbalken. Beträffande skyldigheten atl svara för kostnad i högre rätt gäller med lillärapning i övrigt av 18 kap. rältegångsbal­ken, alt fastighetsägaren, om ej annat föranledes av 18 kap. 6 och 8 §§ samma balk, aUtid själv skall vidkännas såväl sina egna kostna­der som kostnad som åsamkas motpart genora all fastighetsäga­ren fullföljt lalan.

Prop. 1971:106

51

17    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1970: 995) om införande av nya jordabalken

Härigenora förordnas, atl 4 och 52 §§ lagen (1970: 995) om införande av nya jordabalken skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §

Sådan lösningsrätt avseende ofri

Sådan lösningsrätt avseende ofri

tomt i stad, som följer av 4 kap. 6 tomt i stad, som följer av 4 kap. 6

§ äldre jordabalken jämförd med § äldre jordabalken jämförd raed

förordningen (1875: 42 s. 9) an- förordningen (1875:42 s. 9) an­

gående upphörande av hembuds- gående upphörande av hembuds­

skyldighel, skall fortfarande lill- skyldighet, skall fortfarande till­

komma markens ägare. I fråga om komma markens ägare. Talan om

anteckning i faslighelsboken an- utövande av lösningsrätten väckes

gående talan om utövande av lös- genom ansökan om stämning till

ningsrätten äger 19 kap. 20 § fastighetsdomstol. I fråga ora an-

försla och andra styckena nya bal- teckning i fastighetsboken an-

ken motsvarande tillämpning.

gående talan som nyss sagls äger

19 kap. 20 § första och andra styc­kena nya balken motsvarande lill-lämpning.

Är mål om utövande av lös­ningsrätt anhängigt hos domstol vid nya balkens ikraftträdande handlägges målet enligt äldre be­stämmelser.

52 §

I fråga om rättighet i eller lill förmån för tomträtt, som upplåtits före nya balkens ikraftträdande, gäller 13 kap. 7 § nya balken raed iaktta­gande i tillärapliga delar av bestäraraelserna i denna lag. Även i övrigt gäller 13 kap. 7 § nya balken på angivet sätt, om 4 kap. lagen (1907: 36 s. 1) om nyttjanderätt till fast egendom i dess lydelse enligl lagen (1953: 415) angående ändring i nämnda lag är tillämpligt på tomträtten.

Bestämmelserna i 13 kap. 26 § nya balken äger tUlärapning även be­träffande toratrält, som upplåtits före balkens ikraftträdande. Delsamma gäller bestämmelserna i 13 kap. 21 och 25 §§ nya balken, såvitt angår tomträtt på vilken 4 kap. lagen (1907: 36 s. 1) om nyttjanderätt lill fast egendom i dess förut angivna lydelse är tillämpligt.

Är mål angående tomträtt som enligl äldre bestämmelser skall upptagas av expropriationsdomstol anhängigt hos sådan domstol vid nya balkens ikraftträdande, prövas det av fastiglielsdomslol, om hu­vudförhandling ej påbörjats vid ikraftträdandet.

Prop. 1971:106

52

18   Förslag till

Lag om ändring i bostadsrättslagen (       :      )

Härigenom förordnas, att 77 § bostadsrällslagen (

) skall ha

nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse'

Föreslagen lydelse

77 §

Tvist med anledning av upplå-

Tvist med anledning av upplå­

telse av nyttjanderätt enligt 1 §

telse av nyttjanderätt enligt 1 §

(bostadsrältstvist) som ej ankom-

(bostadsrältstvist) som ej ankom­

mer på hyresnämnds prövning

mer på hyresnämnds prövning

skall, om ej Konungen bestämmer

skall upptagas av den fastighels-

annat, upplagas av den fastighets-

domstol inom vars område faslig-

domstol inom vars område faslig-

heten är belägen. Delsamma gäller

helen är belägen. Detsamma gäller

i fråga om lalan enligl 76 §.

i fråga om talan enUgt 76 §.

Besvär enligl 76 § andra stycket skall inges lill domstolen. Tvist sora efter klander mol hyresnämnds beslut är anhängig vid dom­stol får återförvisas lill nämnden.

' Lydelse enligt prop. 1971: 12.

Prop. 1971:106

53

Utdrag av protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Maj:t Ko­nungen i statsrådet på Stockholms slott den 12 mars 1971.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], ASP­LING, SVEN-ERIC[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], LID­BOM,[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för justitiedepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter ge­mensam beredning med statsrådets övriga ledamöter frågor om proviso­riska ändringar i vattenlagens prövningssystem saml om fastighetsdom­stolarnas kompetensområde m. m. och anför.

1. Inledning

Med stöd av Kungl. Maj:ls bemyndigande den 29 november 1968 till­kallades sakkunniga med uppdrag alt se över vallenlagen (1918: 523) (VL). De sakkunnigai har antagit namnet vattenlagsuiredningen. Utred­ningens uppdrag omfattar enligt direktiven (Ju 1969: 58) en allmän översyn av VL med huvudvikten lagd på de delar av lagen som har sam­band med samhällsplaneringen i storl. Enligl direktiven talar vägande skäl för atl den vatlenrältsliga tUlslåndsprövningen överflyttas frän dom­stolar lill adrainistraliva organ. Som främsta alternativ bör övervägas atl förlägga prövningen av större, raera principiella eller riksvikliga frågor till ell centralt organ och övrig prövning lill länsstyrelserna eller vissa av dem. Som lämpligt centralt prövningsorgan anvisas koncessionsnäran-den för raUjöskydd. Ersättningsfrågorna bör även i fortsättningen hand­läggas av dorastol och utredningen bör överväga all förlägga denna pröv­ning lill fastighetsdorastol. I direktiven anförs vidare all de sakkunniga om möjligt bör lägga fram ell delbetänkande i de organisatoriska frå­gorna.

Utredningen avläranade i augusti 1970 delbelänkandet (SOU 1970: 40) Revision av vallenlagen. Del 1. Provisoriska ändringar i prövningssyste­met. I betänkandet föreslås i avvaktan på en mera genomgripande re-

 Hovrättsrådet Gösta Dyrssen, ordförande, överinspektören Sven[REDACTED_EFTERNAMN], direktören Sture Anneval!, överdirektören Jöran[REDACTED_EFTERNAMN], redaktören, ledamoten av riksdagen Göran[REDACTED_EFTERNAMN], direktören Bengt Sterne och distriktslantmätaren, le­damoten av riksdagen Bo[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1971:106

54

form av VL alt Kungl. Maj:ls prövningsrätt i valtenmålen utvidgas och all vattendomstolarna på visst sätt inordnas i den nya lingsrällsorga­nisalionen. Betänkandet innehåller förslag till lagar om ändring i VL, la­gen (1962: 627) ora vissa ålgärder för utnyttjande av vattenkraft vid krig m. m. och statstjänstemannalagen (1965: 274) samt utkast tiU vattenrätts-kungörelse. Förslaget till lag om ändring i VL lorde få fogas lill stals­rådsprotokollel i della ärende som bilaga 1.

Efler remiss har yttranden över betänkandet avgelts av vattenöver­domstolen, Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI), kamraarkoUegiet, slalskonloret, lantbruksslyrelsen, fiskeristyrelsen, sta­tens naturvårdsverk, koncessionsnäranden för miljöskydd, statens plan­verk, statens vattenfallsverk, länsstyrelserna i Stockholms, Jönköpings, Göteborgs och Bohus, Kopparbergs, Västernorrlands, Jämtlands, Väster­bollens och Norrbollens län, domslolsverksulredningen, Svenska kora­munförbundet. Riksförbundet Landsbygdens Folk, Svenska Kraftverks-föreningen, Svenska Vatten- och Avloppsverksföreningen, Näringslivels Byggnadsdelegalion, Svenska naturskyddsföreningen. Svenska Saraernas Riksförbund, Föreningen Sveriges lingsrätlsdomare (Domareföreningen), Sveriges advokatsamfund, Valtenrättsingenjörsföreningen. Tjänstemän­nens Centralorganisation (TCO) och Sveriges Akademikers Centralorga­nisation (SACO). Vattenöverdomstolen har bifogat yttranden frän samt­liga vattendomstolar. Länsstyrelserna har bifogat yttranden från fiskeri­intendenterna i Mellersta, Nedre norra och Övre norra distrikten, läns­arbetsnäranden i Norrbottens län, länsarkitekterna i Stockholms, Jönkö­pings, Kopparbergs, Västernorrlands och Västerbottens län, naturvårds­rådet i Norrbollens län, Västerbottens länsorgan för vatlenkraflfrågor, Norrbollens länsorgan för vallenkraflsfrågor samt Norrbottens läns landsting.

Yttranden i ärendet har dessutora inkoramit från Norrlands Nalurvärn och Svenska Teknologföreningen.

Utredningens förslag beträffande vattendomstolarna har visst sam­band med andra frågor om domstolsorganisationen i mål rörande fast egendom. För handläggningen av vissa sådana mål har genom lagen (1969: 246) om fastighetsdomstol (FDL) inrättats fastighetsdomstolar. Dessa har f. n. all pröva raål enligl mUjöskyddslagen (1969: 387) och skall fr. o. ra. den 1 januari 1972 handlägga även mål enligl den nya fas­tighetsbildningslagen (1970: 988) (FBL) saral arrende- och hyrestvister enligt den nya jordabalken (JB). Inom justiliedepartemenlet har upprät­tats en promemoria (Ds Ju 1970: 27) om faslighelsdomslolarnas korape­lensoraråde och lokalisering ra. ra. I proraeraorian föreslås att faslighets-domstolarna helt skall överta de uppgifter som nu ankoramer på ägodel­ningsrätterna och expropriationsdomstolarna saral alt dessutom vissa ty­per av mål som nu prövas av allmän underrätt skall överflyttas tUl fas­tighetsdomstol. Vidare behandlas frågor om fastighetsdomstols samman-

Prop. 1971:106

55

sättning och domförhet saml om faslighelsdomslolarnas lokalisering och domkretsar. Promemorian innehåller förslag lill lagar om ändring i FDL, VL, lagen (1917: 189) om expropriation (ExL), lagen (1933: 269) ora ägofred, lagen (1942:350) om fornminnen, byggnadslagen (1947: 385), lagen (1949: 658) om inlösen i vissa faU av rätt lUl gruva m. m., lagen (1960:690) om byggnadsminnen, naturvårdslagen (1964: 822), jordförvärvslagen (1965: 290), jordhävdslagen (1969: 698), lagen (1970: 246) om tvångsförvaltning av bostadsfastighel, JB och lagen (1970: 995) om införande av nya jordabalken (JP). Förslagel tiU lag om ändring i FDL torde få fogas lill statsrådsprotokollet i detla ärende som bilaga 2.

Yttranden över promemorian har efter reraiss avgetls av saratliga hov­rätter, kammarkollegiel, byggnadsstyrelsen, statskontoret, lantraäteristy­relsen, planverket, länsstyrelserna i Stockholms, Jönköpings, Gävleborgs och Västernorrlands län, domstolsverksutredningen, vattenlagsuired­ningen, kommunförbundet, Sveriges Fastighetsägareförbund, Lantbru­karnas Riksförbund, Samfundet för fastighetsvärdering, Sveriges Indu­striförbund, Sveriges Skogsägareföreningars Riksförbund, Kraftverksför­eningen, Svenska Komraunal-Tekniska Föreningen, Doraareföreningen, advokalsarafundel, Valtenrältsingenjörsföreningen, Sveriges Lanlraätare-förening, TCO, SACO, Slatsljänsteraännens Riksförbund och Hyresgäs­ternas Riksförbund. Yttranden har överlämnats av Svea hovrätt från lag­mannen i Stockholms tingsrätt, av Göta hovrätt från lagmännen i Linkö­pings, Jönköpings, Växjö och Kalmar tingsrätter, av länsstyrelserna i Stockholras och Jönköpings län från länsarkitekten och överlantmälaren i resp. län, av länsstyrelsen i Gävleborgs län från länsarkitekten, över­lantmätaren och Gävleborgs länsavdelning av Svenska kommunförbun­det samt av länsstyrelsen i Västernorrlands län från överlanlraälaren och koraraunstyrelserna i Härnösands och Sundsvalls korarauner.

Jag avser i fortsättningen all i skUda avsnitt behandla dels frågorna ora tUlslåndsprövningen i vallenraål dels frågorna ora fastighets- och vat-tendoraslolarnas uppgifter och organisation.

2. Tillståndsprövningen i vattenmål m. m. 2.1 Gällande rätt

Flertalet förelag sora koramer under bedömande enligl VL omfattas av bestämmelserna i lagens 2 kap. om byggande i vallen. Hil hör bl. a. valtenkraflstalionerna och förelagen för bortledning av vatten för kon­sumtion eller industriell förbrukning. Vad som gäller om vatlenbygg-nadsföretagens tillåtlighet är tillämpligt bl. a. på företag för vattenregle­ring.

För atl byggande i vatten skall vara tillålligt krävs atl de värden som

Prop. 1971:106

56

vattenbyggnaden skapar från sarahällelig och allraän ekonoraisk syn­punkt väger tyngre än de värden som tillintetgörs genom byggnaden. Detla kommer lill ullryck i bl. a. 2 kap. 3 § första stycket. Bestämmelsen medger tvångsrält atl bygga i vatten lill skada för annan, om den sökta åtgärdens nettonylta slår i visst matematiskt förhällande till den skada på annans egendom sora uppkommer genom åtgärden. Nyttan och skadan uträknas i pengar. Även om företaget uppfyller kraven för lillåtiighet en­ligl 2 kap. 3 § första styckel kan det vara otillåtiigl enligl paragrafens andra stycke, nämligen om del raedför avsevärd skada på vissa allraänna intressen. Sålunda skyddas bostäder för elt avsevärt antal bofasta perso­ner, större fabrik eller annan anläggning sora ger uppehälle ål många, odlad jord lill en efter ortsförhållandena betydande omfattning, fiskeri-eller annan näring av större betydenhet, befollcningens levnadsförhållan­den och närboendes trevnad. Även naturskyddets intresse tillgodoses. Hur stor nyttan av företaget än är får det inte heller komma tUl slånd, om det orsakar olägenhet av någon betydelse för befintlig allraän farled eller allmän floltled (2 kap. 11 §) eller vållar menlig inverkan på klima­tet eller allmänna hälsotillståndet eller eljest i avsevärd mån förnärmar andra allmänna intressen än sådana som särskilt skyddas enligt tidigare bestäraraelser i 2 kap. (2 kap. 12 § första stycket). Det bör också nämnas alt 2 kap. innehåller en generell bestämmelse om att byggnad i vatten skall göras så atl ändaraålet ulan oskälig kostnad kan vinnas med minsta intrång och olägenhet för annan (2 §). Vid konkurrens mellan olika oförenliga företag skall företräde ges åt det förelag som från allmän och enskild synpunkt kan antas bli lill största gagn, och om möjligt skall en jämkning äga rura mellan de stridiga intressena så alt vart och elt kan tillgodoses utan väsentligt förfång för annat (2 kap. 38 §).

För byggande i vatten behövs i stor utsträckning förhandstillslånd. Delta gäller regelmässigt för dammbyggnad men också för annat byg­gande som kan förnärraa allmän eUer enskUd rätt (2 kap. 20 § 1 mom.). Även för vatlenregleringar är förprövning obligatorisk (3 kap. 11 och 27 §§). Den som vill bygga i vallen har alltid rält att begära förhands­prövning.

Tillstånd meddelas av vattendomstol eller undanlagsvis av syneraän. I vissa fall då viktiga samhällsintressen slår på spel bedöms frågan av Kungl. Maj:t i statsrådet. Ärendena handläggs i jordbruksdepartementet. Kungl. Maj:ls prövningsrätt kan aktualiseras i två olika situationer. Om elt förelag, trots atl det är otillåtiigl enligt 2 kap. 3 § första eller andra stycket, prövas vara av synnerlig betydelse för näringslivet eller orten el­ler eljest från allmän synpunkt, kan Kungl. Maj:l tillåta företaget efler hemställan av vattendomstolen (2 kap. 3 § Iredje stycket). Vattendomsto­len skall pröva ora förelaget är så betydelsefullt att det bör få ulföras och om det därför finns anledning atl överlämna frågan lill Kungl. Maj:ts avgörande. Domstolen kan alltså inle bifalla ansökan men där-

Prop. 1971:106

57

emot slutgiltigt avslå den, om företagels betydelse bedöms otillräcklig för en underställning. Kungl. Maj:ls befogenhet all tillåta förelag som är otillälUga enligt 2 kap. 3 § första eller andra stycket innefattar inle rält att dispensera från hinder som kan föreligga enligt 2 kap. 11 § eller 12 § första styckel.

Den andra situation i vilken Kungl. Maj:l kan komma all pröva tillål-lighetsfrägor av nu aktuellt slag är vid ansökan om tillstånd till mycket omfattande vattenreglering (4 kap. 13 §). Om det sökta företaget avser reglering av Vänern, Vättern, Mälaren, Hjälmaren, Storsjön i Jämtland eller Siljan, får tillståndsfrågan aldrig avgöras av vattendomstol ulan skall alllid överlämnas lill Kungl. Maj:l. Andra vatlenregleringar "av synnerlig omfallning" får i och för sig tillåtas av vattendomstol, men Kungl. Maj:l kan förbehålla sig prövningsrätten. Kungl. Maj:ls pröv­ningsrätt enligt 4 kap. 13 § omfattar frågan om det finns hinder mot fö­relaget enligl 2 kap. 3 § andra stycket, 11 § eller 12 § första stycket. Kungl. Maj :t prövar också företagels inverkan på vissa allmänna intres­sen som inle särskilt nämns i lillållighetsreglerna i 2 kap., nämligen för­svarets intressen och viss orts allmänna ekonomiska intressen.

När Kungl. Maj:t lämnar medgivande lill förelag som nu nämnts upp­ställs ofta särskilda villkor för tillståndet. Sökanden kan härigenom åläg­gas andra och längre gående förpliktelser gentemot de skadelidande eller bygden i allmänhet än sora annars kan föreskrivas i vallenmål.

Anläggande av grundvatlentäkt måste föregås av prövning vid vatten­domstol, när mera än 300 m3 om dygnet skall tillgodogöras vid vatten­täkten (2 kap. 47 § 1 mom.). Prövningen sker efter grunder liknande dem som gäller för valtenbyggnadsförelagen (2 kap. 43, 44 och 48 §§). För att företagel skall vara tillålligt krävs dock inte ell visst matematiskt förhållande mellan dess nytta och den skada del orsakar. I stället gäller en raera allraänl hållen tillåtlighelsregel att förelaget skall från allraän och enskild synpunkt raedföra fördel sora väsentligt överväger ölägenhe­terna. Även i fråga om grundvaltenläkl kan Kungl. Maj:l efter herastäl­lan av vatlendoraslolen lärana tillstånd lill särskilt betydelsefulla förelag utan hinder av lillåtiighelsreglerna i övrigt.

Slutligen kan nämnas all Kungl. Maj:l kan komraa atl pröva förelag också rörande allraän farled (5 kap. 3 och 7 §§), allmän flottied (6 kap. 3 § 2 mom. och 22 §), vallenavledning (7 kap. 39 och 46 §§) och invall­ning (7 kap. 55 §).

I underslällningsfallen överlämnar vattendomstolen efter huvudför­handUng handlingama i målet med eget yttrande till Kungl. Maj:t. Kungl. Maj:ls ställningstagande föregås vanligen av ytterligare utred­ning. När Kungl. Maj:ts beslut i tillståndsfrågan föreligger fortsätts och avslutas målets handläggning vid vallendomstolen på vanligt sätt.

Prop. 1971:106

58

2.2 Utredningen

Inledningsvis framhåller utredningen all samhällsutvecklingen på olika områden har lett till skärpt konkurrens om våra vattentillgångar och att vikliga samhällsintressen av olika slag står på spel på ömse sidor. Vatten-företagen måste på elt effektivt sätt inordnas i den allmänna sarahälls-planeringen. Eftersom de måste ses i etl större sammanhang än det rent valtenrättsliga kan den planeringspolitiska bedömningen självfallet inte uttömmande regleras i vatlenlagstiflningen. Enligt utredningens mening har samhällsutvecklingen nu nått en punkt då ell samlat grepp över an­vändningen av våra vattenresurser knappast kan undvaras. Hur detta skall ske synes på längre sikt bero inte bara på hur VL utformas ulan också, och kanske i högre grad, på vilka raarkpolitiska instrument som i övrigl står till buds. Del reformarbete som har inletts på planväsendets område torde vara av stor betydelse i sammanhanget. Inom civildeparte­mentet förbereds en översiktlig fysisk riksplanering. Planlagsliflningen överses f.n. av bygglagulredningen (K 1969: 55) som skall arbeta från bl. a. den utgångspunkten atl det i framliden komraer alt finnas en riks­plan sora anger raarkanvändningen i stora drag och vars intentioner skall utvecklas närmare genom regionala översiktsplaner och detaljplaner. Om prövningen enligl en ny VL i enlighet med vatlenlagsutredningens direk­tiv skall kunna bU elt led i en effektiv samhällsplanering, måste VL:s prövningssystem samordnas raed del nya systerael för fysisk planering i så stor utsträckning som möjligt. Del gäller också alt samordna pröv­ningen enligl VL med annan aktuell tillståndsgivning av t. ex. mark- el­ler energipolitisk art. Av nu angivna omständigheter följer enligt utred­ningens raening att liden ännu inle är raogen för elt slutligt stäUningsta­gande till del blivande valtenrättsliga prövningssystemet. Del alltmer trängande behovet av ell samlat grepp över fördelningen av våra vallen­resurser motiverar emellerlid enligl utredningens mening all man nu vid­tar provisoriska ändringar inom ramen för den gällande valtenlagsliftningen. Dessa bör gå ul på alt lillåtlighelsprövningen i vikti­gare vattenmåi anförtros ål Kungl. Maj:t i större omfattning än nu och all Kungl. Maj:l i samband därmed får möjlighet atl tiUämpa delvis andra prövningsgrunder än vattendorastolen.

För atl sarahällsplaneringens intresse skall tillgodoses bör enligl utred­ningen även vissa andra provisoriska författningsändringar vidtas. Dessa bör lill en början gå ul på alt tillgodose tillslåndsmyndigheternas behov av information rörande existerande planbestämmelser ra. m. inom områ­den som berörs av tillämnade vatlenförelag. Vidare bör planmyndighe-terna underrättas om tillslåndsärenden som är av betydelse från plansyn­punkt. Slutligen bör ansökningar om tillstånd till förelag som kan antas komma under Kungl. Maj:ls prövning förberedas under fortlöpande samråd med de myndigheter som har att bevaka allmänna planerings­synpunkter.

Prop. 1971:106

59

Vid behandlingen av frågan om Kungl. Maj:ts pröv­ningsrätt framhåller utredningen inledningsvis att det framför allt är i mål om lillslånd till kraftverk, vattenregleringar, förelag för vatten­försörjning och andra större företag i vatten som samhällsplaneringens intresse gör sig gällande. Vid prövningen av sådana företags tillåtlighet måste en avvägning ske mellan ofta väsenlliga samhällsintressen, och av­görandet innefattar en prioritering av ett eller flera intressen på andras bekostnad. Tillståndsprövningen kan i denna del sägas vara en politiskt präglad uppgift som passar mindre väl för judiciella myndigheter. Kungl. Maj:l prövar redan enligl gällande VL vissa från allmän syn­punkt särskilt betydelsefulla företag. Denna prövningsrätt bör under den lid då den av utredningen föreslagna provisoriska ordningen skall tilläm­pas få omfatta alla större företag i vilka konflikter mellan viktiga sam­hällsintressen kan väntas uppkoraraa. Ett avgörande skäl för en central prövning hos Kungl. Maj:l är enligl utredningens mening atl endast Kungl. Maj:t f. n. lorde ha möjlighet all grunda en allsidig bedöraning av tillståndsfrågor på del raaterial som växer fram vid arbetet på den fy­siska riksplaneringen och övriga utredningar och inventeringar på plane-ringsområdel. Utredningen erinrar också om alt Kungl. Maj:l inom elt flertal andra områden har en sådan prövningsrätt.

Företag för byggande i vatten eller valtenreglering kan f. n. bringas under Kungl. Maj:ts prövning dels om förutsättningar för underställning föreligger enligl 2 kap. 3 § och dels om 4 kap. 13 § är tillämplig. I det förra fallet, som har en motsvarighet för grundvaltentäklernas del, har vattendomstolen en diskretionär rätt atl avgöra om underställning skall ske eller inte efter en bedömning av förelagels betydelse från allmän synpunkt. I det senare fallet har Kungl. Maj:l direkt i lagen tillagts pröv­ningsrätten beträffande regleringsförelag i de sex största sjöarna. Kungl. Maj:t kan dessutom förbehålla sig prövningsrätten beträffande andra mycket omfattande regleringsförelag.

Med hänsyn bl. a. lill avgörandenas politiska natur vill utredningen inte rekommendera all vattendomstolarna får vidgade raöjligheter all ef­ler diskretionär prövning underställa Kungl. Maj:t tillståndsfrågor för avgörande. I stället bör Kungl. Maj:ts nuvarande prövningsrätt enligt 4 kap. 13 § utvidgas lill all omfatta alla förelag som avses i 2 eller 3 kap., när företagel är av den kvalificerade beskaffenhet atl Kungl. Maj:ls prövning anses erforderlig.

En utvidgning av Kungl. Maj:ts prövningsrätt i enlighet med det sagda kan enligl utredningen laglekniskt genomföras huvudsakligen genom ändringar i 4 kap. VL. Utredningen föreslår att kapitiets rubrik ändras till att avse särskilda villkor beträffande större förelag enligt 2 och 3 kap. saml att 13 § upphävs och bestämmelser om Kungl. Maj:ts pröv­ningsrätt under särskUd rubrik las in som fyra nya paragrafer (1720 §§) sist i kapitiet. De nya principerna för prövning av större förelag bör

Prop. 1971:106

60

vinna tillämpning också i fråga om vallenavlednings- och invallnings­företag, vilket föranleder jämkningar i 7 kap. Dessutom behövs vissa andra lagändringar, bl. a. i bestämmelserna om förfarandet i 10 och 11 kap.

Enligt utredningens mening bör Kungl. Maj:ls prövningsrätt om-falla vattenförelag som är av betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet. En föreskrift av sådan innebörd föreslås i 4 kap. 17 §.

I fråga om den närmare gränsdragningen mellan vattendomstolarnas och Kungl. Maj:ts prövningsrätt anges som en allmän utgångspunkt att Kungl. Maj:t bör pröva förelag som absolut sett är myckel stora liksom företag vUka berör ell förhållandevis stort anlal sakägare eller på annat sätt i myckel väsentlig grad ingriper i bygdens förhållanden. Vattenkraft­verk och vatlenregleringar har ofta verkningar av sistnämnda slag. Även förelag för en större regions eller industris vattenförsörjning kan vara av sådan betydelse för olika samhällsintressen att de bör prövas av Kungl. Maj:t. Likaså kan andra större förelag i vatten, t. ex. broar eller andra anläggningar i vattenområden med livlig sjöfart, någon gång vara av det kontroversiella slag all en översiktiig bedömning från allmänna plane-ringssynpunkler är påkallad.

Utredningen har med hänsyn lill svårigheterna alt ange en klar gräns övervägt all låta Kungl. Maj:t utan generella föreskrifter beträffande varje förelag där en tillämpning skulle kunna komma i fråga avgöra om företagel är av betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet. En sådan ordning skulle emellertid bli alllför obestämd och kunna lämna såväl sökanden och hans motparter sora vattendomstolen ulan möjlighet all förutse hur tillållighetsprövningen skall ske. Utredningen förordar därför en annan väg. Förslaget innebär atl del i en särskild vattenrätts-kungörelse skall anges vissa typer av förelag som alltid skall vara un­derkastade Kungl. Maj:ts prövningsrätt (kungörelsefall). Beträffande öv­riga företag av betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet skall Kungl. Maj:t kunna förbehålla sig prövningsrätten genom beslut för varje särskilt fall (förbehållsfall). Bestämmelser av denna innebörd före­slås i 4 kap. 18 §. Utredningen lägger frara förslag till vallenrättskungö-relse, enligl vUken Kungl. Maj:l alltid skall pröva dels företag sora avser vallenkraflanläggning, valtenreglering, vallenbortledning eller grundvat­lentäkt och är av viss närraare angiven orafallning, dels annat förelag enligl 2 eller 3 kap. sora raärkbarl inverkar på vattenståndet i eller vat­tenavrinningen ur Vänern, Vättern, Mälaren, Hjälmaren, Storsjön i Jämtland, SUjan eUer Torneträsk.

En genomgång av de mål som under åren 19661968 har kommit in till vattendomstolarna visar enligt utredningen att Kungl. Maj:ts pröv­ning, med de grunder som har angetts i förslagel lill vallenrällskungö-relse, under dessa år skulle ha omfattat i genomsnitt ungefär fyra krafl-

Prop. 1971:106

61

verksmål, tvä regleringsmål, två mål om vallenbortledning och två mål om grundvatlentäkt per år.

Om Kungl. Maj:ls föreskrifter rörande obligatorisk underställning får i huvudsak den innebörd utredningen föreslår anses behovet av en över­siktlig bedömning i samhällsplaneringens intresse väsentligen ha lillgodo­setts. De olika gränsvärdena har emellertid med hänsyn till de skiftande förhållandena i landets olika delar satts relativt högt. Vidare kan andra typer av förelag än de särskilt angivna länkas vara av betydande orafall­ning eller ingripande beskaffenhet. Huruvida reformens syfte skall vin­nas fullt ut blir därför enligt utredningen i viss utsträckning beroende av atl Kungl. Maj:l förbehåller sig prövningsrätten när det finns anledning till del.

Den nuvarande förbehåUsrälten enUgl 4 kap. 13 § torde i allmänhet ha utövats först när frågan om tillstånd till det aktuella företagel har väckts vid vattendomstol. Enligt 2 § kungörelsen (1961: 649) med vissa före­skrifter ora bevakande av det ailraännas rält i vallenraål m. ra. skall kammarkollegiet fästa Kungl. Maj:ls uppraärksarahet på att förbehålls-rätten kan böra utövas. Del förekoraraer dock atl Kungl. Maj:l förbe­håller sig prövningsrätten efter framställning från kommun som berörs av företaget. Förbehåll har också undanlagsvis gjorts på del sättet atl Kungl. Maj:t, efler alt ha fåll kännedom ora tänkbara vallenregleringar i visst sjösystem, anbefallt kammarkollegiet alt anmäla tUl Kungl. Maj:t, ora lalan beträffande sådan reglering anhängiggörs. I elt fall har Kungl. Maj:t på framställning av länsstyrelsen förbehållit sig prövningsrätten i lill äventyrs uppkoraraande raål om valtenreglering i visst vattensystem. Utredningen anser atl kammarkollegiet även i fortsättningen bör ha skyl­dighet atl underrätta Kungl. Maj:l när förbehåUsrälten kan böra utövas.

Bestämmelserna i vattenrättskungörelsen om obligatorisk underställ­ning kan självfallet tjäna lill ledning också vid ett ställningslagande till frågan om förbehåUsrälten bör utövas i elt specielll fall. Så kan t. ex. böra ske om ett företag i landets mera tätbefolkade delar har en omfatt­ning som bara i mindre mån understiger de gränsvärden som anges i kungörelsen. Det bör beaktas all ell företag får anses vara av ingripande beskaffenhet om det, ehuru relativt obetydligt till omfattningen, sätter exempelvis väsentiiga naturvårdsvärden i fara. Även en konfUkt mellan byggnadsintresset och vikliga farledsintressen kan böra lösas av Kungl. Maj:t. Förbehållsrätten kan också tänkas böra utnyttjas exempelvis om ulrivning av en större regleringsdamm blir aktuell. Man bör kunna räkna med att kammarkollegiel i allmänhet kan fästa Kungl. Maj:ts uppmärk­sarahet på de företag som med hänsyn liU sina verkningar från aUmän synpunkt bör prövas av Kungl. Maj:t. Det får också antas att kommuner och andra företrädare för allmänna intressen liksom hillills tar motsva­rande initiativ. Detta är av särskild betydelse i mål om grundvatlentäkt, eftersom kammarkollegiet inle får ansökningshandlingarna i sådana mål.

Prop. 1971:106

62

Enligl 4 kap. 13 § skall besked om Kungl. Maj:ls förbehåll lämnas vatlendoraslolen innan domstolen slutligen avgjort målet. Delta lorde in­nebära alt förbehållet skall ha koramil lill domstolens kännedom innan avgörandet har vunnit laga krafl. Enligt utredningens mening är del av praktiska skäl angeläget all domstolen får del av etl beslut om förbehåll i elt så tidigt skede som möjligt av målets handläggning och åtminstone före den lidpunkt då avgörandet i lillållighelsfrågan meddelas. Della lorde också iakttas i praxis. I enlighet härmed föreskrivs i förslagel alt besked om förbehåll skall lämnas till vattendomstolen innan denna av­gjort frågan om företagels tillåtlighet. Motsvarande föreslås gälla i syne-förrätlningsfallen.

Det kan i vissa fall vara lämpligl atl Kungl. Maj:t i samband med prövning av elt större företag också lar ställning till förelag som inle är av betydande orafallning eller ingripande beskaffenhet. Etl sådant fall är all ansökningen avser flera sinseraellan sammanhängande förelag av vilka kanske bara ell skall prövas av Kungl. Maj:t enligt 4 kap. 17 §. Som exempel nämns ansökan om tillstånd lill bortledning av en stor kvantitet vatten ur en sjö jämte en mindre reglering av sjön. Etl annat fall är atl olika sökande begär lillslånd till förelag som inle båda kan ul­föras, t.ex. därför alt de berör samma vallenområde, och bara del ena företaget är av det slag sora avses i 4 kap. 17 §. I dessa fall bör Kungl. Maj:t efler förbehåll kunna pröva även det mindre företaget. Bestära­raelser härom föreslås i 4 kap. 18 § andra stycket.

Den av utredningen åsyftade helhetsbedömningen av de större företa­gen förulsätler all Kungl. Maj:ts prövning kan ske efter delvis andra grunder än som nu anges i VL:s lillåtlighelsregler. Del är i och för sig angelägel atl dessa regler över huvud taget får en utformning som raedger en friare och mera mångsidig bedömning av förelagen. Tillållig-helsreglerna måste emellertid återspegla de huvudprinciper som VL byg­ger på, och en allmän översyn av dem bör därför inte lämpligen ske i förevarande begränsade sammanhang. Förelag vars lillållighel enligl ut­redningens förslag alltjämt kommer alt prövas av vattendomstol eller sy­nemän lorde vidare i allmänhet vara av mindre betydelse för samhälls­planeringen i storl. De ändringar i lUlållighetsreglerna som nu bör vidtas i samhällsplaneringens intresse föreslås därför få formen av särskilda be­stäraraelser för Kungl. Maj:ts prövning. Bestäramelserna har tagits upp i olika punkter i 4 kap. 17 § andra styckel i utredningens förslag.

Reformens syfte är i första hand atl hindra förelag som skulle slå i strid med det allmännas långsikliga bedömningar av hur våra vallenre­surser bäst skall utnyttjas. Del gäller med andra ord bl. a. alt undvika felaktiga lokaliseringar, investeringar som på sikt kan visa sig felaktiga och onödig förstörelse av miljövärden. Della uttrycks i förslagel så all förelaget inte får komma lUl slånd om hinder möter från allraänna pla-neringssynpunkler. Även om en sådan avfattning kanske saknar en i och

Prop. 1971:106

63

för sig önskvärd pregnans torde enligl utredningen någon risk för miss­tolkning inle föreligga. Föreskriften innebär bl. a. atl hänsyn skall las till militära skäl liksora till ortens ekonoraiska intressen. Även raera långsik­tiga arbetsraarknadspoliliska aspekter bör kunna läggas på frågorna. Li­kaså bör den renskötande saraebefolkningens intressen komma i betrak­tande. I övrigl bör Kungl. Maj:Is prövning omfatta företagets tillåtlighet enligt de allmänna lUlåtiighelsreglerna i 2 kap. Företag för byggande i vatten och valtenreglering bör sålunda prövas med hänsyn lill innehåUet i 2 kap. 3 § första och andra styckena, 11 § och 12 § första stycket saml grundvaltenläkler enligt 2 kap. 44 § första och andra styckena. Bestäm­melser av nu angiven innebörd har tagits in sora punkt 114 kap. 17 § andra stycket.

En särskild fråga är i vad mån även andra företag än de som ansök­ningen avser skall eller kan beaktas vid lillåtlighetsprövningen. När del gäller prövningen av ell företags ekonomiska tillåtlighet enligt 2 kap. 3 § första stycket har i praxis bl. a. fastslagits alt man i båtnaden av en reg­lering skall räkna in den nytta som uppkoraraer för oulbyggd men ut­byggnadsvärd vallenkraft som tillhör regleringssökanden. Vidare har vid tillållighetsprövningen i kraftverksmål hänsyn tagits till alla regleringar i älven som skuUe medföra nytta för kraftverket och beträffande vilka man med viss säkerhet kunde anta all de skulle koraraa till stånd. Sararaa principer som vatlendoraslolarna hittills har tillämpat vid sin prövning enUgt näranda lagrum bör kunna iakttas också av Kungl. Maj:t. Någon speciell regel härom behövs inle.

Däremot finns del anledning alt överväga särskilda regler för Kungl. Maj:ts prövning av frågan om hinder möter raot ett företag från all­raänna planerLngssynpunkter saral för prövningen enligl 2 kap. 3 § andra stycket, 11 §, 12 § första stycket och 44 § första och andra styckena. Av­sikten skuUe därvid vara alt göra det raöjligt för Kungl. Maj:t att beakta vissa följdförelag, oavsett om dessa har åberopats av sökanden i vatten-målet eUer inte. Avser en ansökan exempelvis enbart tillstånd att bygga elt vattenkraftverk, kan det kanske vara uppenbart all kraflverksförela-gel måste åtföljas av en korttidsreglering, om kraftverket skall kunna ut­nyttjas rationellt. Ett annat exempel är att det, på grund av anläggnings­delarnas dimensionering, redan frän början slår klart att etl sökt företag rörande vatlenbortiedning eller grundvaltenläkl för kommunall eller in­dustriellt ändamål är avsett all utvidgas. Om sådana förhåUanden beak­tas kan bedömningen bli en annan än om det sökta företagel skulle ha prövats isolerat.

En helhetsbedömning i fall som de nu näranda är enligl utredningens mening särskilt angelägen i fråga om de större företagen. Kungl. Maj:t bör därför redan frän början kunna la hänsyn lill sannolika följdförelag vid sin prövning av frågan om elt sökl företags tillåtiighel från allmänna planeringssynpunkter liksom vid prövningen om hinder möter med hän-

Prop. 1971:106

64

syn till de aUmänna intressen som anges i 2 kap. 3 § andra styckel, 11 §, 12 § första stycket och 44 § första och andra styckena. Utredningen föreslår därför i 4 kap. 17 § andra stycket punkt 2 en regel av innebörd all Kungl. Maj:t vid prövningen i nu berörda hänseenden kan beakta också annat företag enligt VL som med sannolikhet kan antas bli erfor­derligt för etl ändamålsenligt utnyttjande av del sökta företagel. Med tanke på förelagarens fortsalla planeringsarbete kan det vara angeläget för honom att få vela vilka följdförelag Kungl. Maj:l har tagit hänsyn till. Det är alltså önskvärt all upplysning om detla meddelas i beslutet. Den oraständighelen atl elt följdförelag har beaktats av Kungl. Maj:l med slöd av den föreslagna bestäraraelsen kan inte anses innebära all Kungl. Maj:l därmed formellt sett skulle ha prövat även följdföretagel. Slutlig ställning lill della kan självfallet las först när ansökningen därom har kommit in.

Om byggnad i vallen prövas vara av synnerlig betydelse för näringsli­vet eUer för orten eller eljest från allraän synpunkt, kan Kungl. Maj:t f. n. enligl 2 kap. 3 § tredje stycket lärana medgivande till byggnaden även om den är otillållig enligt lagrumraets båda första stycken. En lik­nande besläramelse rörande grundvatlentäkt ges i 2 kap. 44 § tredje styc­kel. I fråga om vattenbyggnad föreligger vissa begränsningar i Kungl. Maj:l dispensbefogenhel. Allraänna farleder och allmänna floltieder har sålunda till följd av bestämmelserna i 2 kap. 11 § ett i huvudsak ovill­korligt skydd mot mera betydande intrång av planerade vattenbyggnaucr i leden. Vidare uppställs i 2 kap. 12 § etl ovillkorligt förbud mol byg­gande i vatten som vållar menlig inverkan på klimatet eller på allraänna hälsotillståndet eller som eljest i avsevärd mån förnärmar allmänna in­tressen.

Vid bedömningen av de större förelagen i vatten träder samhällscKo-noraiska och planeringspolitiska synpunkter alltraer i förgrunden. Detla bör leda lill alt Kungl. Maj:t vid sin prövning av sådana förelag kan väga olika samhällsintressen mot varandra mera fritt än VL:s lillåtiig-hetsregler nu medger. Kungl. Maj:t bör därför inle vara ovillkorligt bun­den av särskilda hindersbeslämmelser i VL utan bör berättigas atl trots dessa ge tillstånd till förelag av synnerlig betydelse från allmän syn­punkt. En dispensbefogenhet för Kungl. Maj:t motsvarande den som nu finns enligt 2 kap. 3 § tredje stycket och 2 kap. 44 § Iredje stycket bör alltså inrymmas i bestämmelserna ora Kungl. Maj:ts prövningsrätt. Del sagda gäller även de i 2 kap. 11 § och 12 § första stycket uppställda för­buden mol visst byggande i vatten. Del kan visserligen synas tveksamt om Kungl. Maj:t bör ha formell möjlighet alt tillåta företag som inver­kar menligt på klimatet eller allmänna hälsotiUslåndet. Enligt utredning­ens mening föreligger emellerlid sakligt sett ingen egentlig anledning att behandla dessa samhäUsinlressen på annat sätt än de övriga. Utred­ningen framhåller all miljöfarlig verksarahet som avses i miljöskyddsla-

Prop. 1971:106

65

gen och som innebär exempelvis luft- eller vattenförorening kan för­sämra klimatet eller allmänna hälsolillslåndel i väl så stor utsträckning som ett valtenbyggnadsföretag, men all miljöskyddslagen saknar mot­svarighet till 2 kap. 12 § första styckel VL. Mot bakgrund av det an­förda föreslår utredningen i 4 kap. 17 § andra stycket punkt 3 en be­stämmelse, enligt vilken Kungl. Maj:t skall få lämna medgivande till ett förelag av synnerlig betydelse från allmän synpunkt, även om hinder fin­nes möta vid prövningen enligt punkterna 1 och 2.

Den i förslaget angivna förulsällningen för dispens, dvs. all företaget är av synnerlig betydelse frän allmän synpunkt, är avsedd atl i förkortad form återge delsamma som gäller för Kungl. Maj:ls medgivande enligt 2 kap. 3 § tredje stycket och 44 § Iredje stycket. Tillstånd skall alltså kunna ges bl. a. när vallenbyggnad eller valtenreglering anses vara av synnerlig betydelse för näringslivet eller för orten och när grundvatlen­täkt bedöms synnerligen betydelsefull för någon orts förseende med vat­ten eUer för näringslivet.

Des. k. särskildavillkor som f. n. brukar förenas med Kungl. Maj:ts lillslånd lill företag i vatten kan sägas vara av två, principiellt sett olika slag. Den ena typen avser vUlkor som innebär åläggande för sökan­den all betala penningbelopp eller utföra ålgärder för alt tillgodose all­männa intressen som annars inle skulle kunna kompenseras. Den andra typen utgörs av villkor sora i och för sig skulle ha kunnat föreskrivas också av vatlendoraslolen. Dessa villkor avser närraast ålgärder av ska­deförebyggande karaktär. Geraensarat för de båda villkorslyperna kan sägas vara atl de går ut på att tillgodose allraänna intressen. Kungl. Maj:l bör enligl utredningens raening alltjämt ha möjlighet atl förena ett till­stånd med villkor i det syftet. En bestämraelse härora föreslås i punkt 4 i 4 kap. 17 § andra stycket.

Det förhållandel att tillståndsfrågor kommer att underställas Kungl. Maj:t för avgörande i större utsträckning än f.n. torde enligt utred­ningen inte böra leda till all sökande i vallenmål underkastas särskilda villkor annat än i ungefär sararaa situationer som nu. Genom villkoren kan Kungl. Maj:t gottgöra intressen som har kommit i kläm och före­bygga konflikter. Kungl. Maj:ls befogenhet alt föreskriva särskilda vill­kor bör inle sora i 19 § miljöskyddslagen begränsas lill all avse allmänna intressen i bygden. En sådan begränsning skulle minska möjligheterna all på etl ändamålsenligt sätt tillgodose fiskeri- och renskölselinlressena. Del är vanligen en uppgift för vallendomstolen all fastställa närraare fö­reskrifter rörande förelagets utformning och om skadeförebyggande eller skadebegränsande ålgärder. Kungl. Maj:ls befogenhet atl lämna motsva­rande föreskrifter bör dock för den skull inte begränsas. Den bör för öv­rigt kunna inbegripa rätt atl föreskriva exempelvis all naturvetenskapliga undersökningar o. d. liksom anlikvarisk-kullurhistoriska inventeringar skall utföras på sökandens bekostnad. Vidare synes ägare av grundvat-

3    Riksdagen 1971. 1 saml. Nr 106

Prop. 1971:106

66

lentäkt enligl 2 kap. 49 § i vissa fall böra förpliktas alt i framtiden avslå vatten för att tillgodose allmänna behov. Kungl. Maj:ts föreskrifter bör naturligtvis binda vattendomstolen, men de får anses ha karaktären av minimivillkor som vattendomstolen bör få komplettera om del behövs.

Utredningen behandlar härefter frågan om u n d e r I a g e t för Kungl. Maj:ts prövning och erinrar till en början om alt förelagaren genora kungörelsen (1953: 177) angående förberedelse av vissa förelag enligl vattenlagen har ålagts atl redan före ansökan hos valtendoraslol under­rätta länsstyrelsen och andra rayndigheter saral orientera ortsbefolk­ningen om företagel. Della utomprocessuella förberedelseförfarande sy­nes enligl utredningen inte lill fullo ha raolsvaral förväntningarna, och röster har höjts för alt slopa det. Utredningen anser emellertid att det är av värde om mera omfattande eller ingripande företag kan planeras i samråd och samarbete med berörda myndigheter på olika nivåer. Här­igenom kan meningsmotsättningar lättare utjämnas än om förhandlingar inleds först sedan ansökan om tillstånd lill företaget har getts in lill vat­tendomstolen. Utredningen anser det också uppenbart atl etl sålunda förberett lillslåndsärende snabbare än annars kan föras fram lill etl slut­ligt avgörande, vare sig detta ankommer på vattendomstol eller på Kungl. Maj:l. Förberedelseförfärandet synes från de angivna syn­punkterna inle kunna frånkännas betydelse. Del är också av värde alt ortsbefolkningen i tid informeras om projekten. Utredningen påpekar vi­dare all en viss motsvarighet till det valtenrättsliga förberedelseförfaran-det har föreskrivits i 11 § miljöskyddskungörelsen (1969:388). Utred­ningen är av angivna skäl inle beredd alt i della sammanhang föreslå att del valtenrättsliga förberedelseförfarandel slopas eller alt det ändras mer väsentligt. Förfarandet bör emellerlid nu jämkas så all del blir etl första led i förberedandet av de ärenden som skall underställas Kungl. Maj:t. Den som vill ulföra ell förelag vars lUlåtlighet kan antas komraa under Kungl. Maj:ls prövning bör redan från början bedriva projekteringsarbe­tet i samråd med de myndigheter som skall la till vara del allmänna pla-neringsinlresset. En allmän bestämmelse härom järate ell berayndigande för Kungl. Maj:t atl meddela närmare föreskrifter om tillvägagångssättet föreslås i 4 kap. 19 §.

Den ansökan om tiUstånd till företaget som ges in lill valtenrättsdoma­ren bör enligt utredningen liksom f. n. innehålla en redogörelse för de förberedande åtgärder sora sökanden har vidtagit och för vad som hu­vudsakligen har förekommit med anledning av dessa åtgärder. Nuva­rande besläramelser om denha uppgiftsskyldighel i 11 kap. 27 § 6 mom. föreslås ändrade så alt de blir tillämpliga på förelag vilkas tillåtlighet kan antas komma under Kungl. Maj:ls prövning enligl 4 kap. 17 §.

Det egentliga underlaget för Kungl. Maj:ls prövning bör enligl utred­ningen liksom f. n. bestå av upplysningar i ansökningshandlingarna, öv­rig utredning vid vattendomstolen, vattendomstolens yttrande samt, om

Prop. 1971:106

67

det behövs, ytterUgare utredning hos Kungl. Maj;t. Sökanden bör lämna en översiktlig redogörelse för sin bedömning av förelagels betydelse från allmänna planeringssynpunkter. Anspråken på innehållet i denna redo­görelse torde inle få ställas för högt. Det bör i allmänhet vara tillräckligt alt sökanden presenterar del behov som skall tillgodoses, motstående in­tressen av allmän natur och de altemativa lösningar som kan slå lill buds. Sökanden bör vidare med hänsyn till innehållet i 4 kap. 17 § andra stycket 2 uppge sannolika följdförelag. Bestämmelser ora sökandens åligganden i dessa hänseenden föreslås infogade i 11 kap. 27 § 6 mom.

Den förberedande utredningen vid vallendomstolen bör enligl utred­ningen liksom f. n. i första hand la sikte på företagets verkningar i de hänseenden som normalt faUer inom vattendomstolens kompetensom­råde. Det får emellertid anses önskvärt att de myndigheter som hos Kungl. Maj:t företräder det allmänna planeringsinlressel naturvårds­verket, planverket och länsstyrelsen får möjUghet alt aktivt della i den förberedande processen vid vattendomstolen. F.n. gäller enligl 11 kap. 34 § andra stycket all ansökningshandlingarna jämte kungörelsen rö­rande förelag av betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet skaU sändas till länsstyrelsen i det län där företaget huvudsakligen skall verkställas. Motsvarande underrättelseplikt bör nu införas också gent­emot planverket och naturvårdsverket. En gemensam bestämmelse om underrättelseplikten i mål som kan antas komma under Kungl. Maj:ts prövning föreslås inlagen som elt nytt fjärde moment i 11 kap. 35 §.

Även vattendomstolens yttrande lill Kungl. Maj:t bör enligt utred­ningen begränsas lill vad som normall faller inom domstolens korape­lensoraråde, men del bör innehåUa så mycket av del material som har förevarit hos dorastolen att Kungl. Maj:l därigenom får en fyllig sam­manfattning av ärendet. Det är bl. a. angeläget atl frågan om förelagets tillåtiighel enligt 2 kap. 3 § första stycket blir klarlagd i detalj. Vatten­domstolens sakkunskap synes också böra ulnylljas på så sätt att domsto­len uttalar sig om företagets tillåtlighet med hänsyn till sannolika följd­förelag. Utredningen föreslår all vattendomstolarnas skyldighet all avge yttrande till Kungl. Maj:l lagfästes i 4 kap. 20 §.

Utredningen tar härefter upp vissa frågor om följdändringar till den föreslagna utvidgningen av Kungl. Maj:ls prövningsrätt. De tan­kegångar som ligger bakom utredningens förslag lill ändrade regler för prövningen av större företag enligt 2 och 3 kap. VL synes enligl utred­ningen böra slå igenom även i fråga om vissa andra företag. Delta gäller dels större kraftförsörjningsförelag på vilka lagen om vissa ålgärder för utnyttjande av vattenkraft vid krig m. m. kan bli tillämplig och dels större vallenavlednings- och invallningsföretag som omfattas av bestäm­melserna i 7 kap. VL om torrläggning av mark.

Vid prövning av företag enligt 1962 års lag tillämpas i princip VL:s regler, om annat inle följer av särbestämmelser i lagen. Någon sådan be-

Prop. 1971:106

68

stämmelse har inte meddelats i fråga om 4 kap. 13 §. Enligt utredningen är det i de situationer då 1962 års lag är tillämplig mest ändamålsenligt att Kungl. Maj:ts prövningsrätt får utövas efter förbehåll i varje särskilt fall. Görs sådani förbehåll, bör de föreslagna reglerna i 4 kap. 17, 18 och 20 §§ få motsvarande tillämpning. Däremot är del inle nödvändigt att i beredskapssammanhang upprätthålla del formella kravet på särskild utomprocessuell förberedelse. Bestämraelserna härom i 4 kap. 19 § bör därför inte vara tillämpliga. Regler av nu angiven innebörd föreslås in­tagna i 7 § i 1962 års lag. Dessutom krävs en jämkning i lagens 14 §.

De nuvarande bestämmelserna i 4 kap. 13 § VL om obligatorisk un­derställning av regleringsförelag i våra sex största insjöar har enligt 7 kap. 46 § första stycket motsvarande tillämpning på valtenavledningsfö­retag i sjöarna. Hänvisningen till 4 kap. 13 § gäller också annat valtenav­ledningsföretag varigenom vattnets avrinning regleras i större omfattning eller vallenförhållandena eljest förändras väsentligt. Kungl. Maj:l kan i dessa fall förbehålla sig prövningsrätten. Enligl utredningens mening bör 7 kap. 46 § första stycket nu ändras så atl de nya reglerna i 4 kap. 17 20 §§ om Kungl. Maj:ts prövningsrätt i tillämpliga delar kommer att gälla valtenavledningsföretag som är av betydande omfallning eller in­gripande beskaffenhet.

Bestämmelserna om vallenavledning har genom en hänvisning i 7 kap. 49 § gjorts tillämpliga på invallningsföretag i den raån annat inle följer av 7 kap. 5055 §§. Enligl en särregel i 55 § andra styckel skall vad i 46 § föreskrivs om Kungl. Maj:ls prövningsrätt gälla bara om Kungl. Maj:t har förbehållit sig prövningsrätten. Utredningen anser alt denna särregel utan olägenhet kan upphävas, vilket innebär att reglerna i 4 kap. 1720 §§ blir tillämpliga också i fråga om större invallningsföretag.

Frågor om tillstånd till vallenreglering enligl 3 kap. eller lill vallenav­ledning eller invallning enligl 7 kap. kan handläggas vid syneförrällning. De lagändringar utredningen har föreslagit i syfte alt i ansökningsmål bereda Kungl. Maj:t ell så fullständigt beslutsunderlag som möjligt bör få motsvarighet också när den förberedande handläggningen sker vid sy­neförrättning. Sålunda bör naturvårdsverket och planverket liksom i an­sökningsmål få tillfälle alt aktivt delta i förfarandet inför synemän, när företagets tillåtlighet kan antas komma under Kungl. Maj:ls prövning. Synemännen bör för det ändamålet tillställa verken avskrift av ansök­ningshandlingarna jämte kungörelsen. En bestämmelse härom föreslås i etl nytt tredje moment i 10 kap. 42 §. Synemännen bör vidare vara skyl­diga att i underslällningsärenden avge eget yttrande lill Kungl. Maj:l. En föreskrift härom har införts i 4 kap. 20 §.

VL innehåller vissa bestämmelser om atl synemäns ullålande an­gående valtenreglerings- eller torrläggningsförelag skall underställas vat­tendomstolens prövning (3 kap. 11 § tredje styckel, 7 kap. 45 § tredje stycket och 7 kap. 55 § första stycket). EnUgt utredningens mening bör

Prop. 1971:106

69

sådan underställning inle ske om företagets tillåtiighel har prövats av Kungl. Maj:l. En föreskrift härom har lagils in som elt nytt andra stycke i 7 kap. 46 § och en hänvisning till denna bestämmelse har gjorts i 3 kap. 11 § Iredje stycket.

I 3 kap. 13 § ges vissa bestämmelser om stadgar för vattenreglerings­företag. Bl. a. föreskrivs i fjärde stycket atl sladgarna för all bli gällande skall granskas och fastställas av vederbörande länsstyrelse. I fall som av­ses i 4 kap. 13 § ankommer dessa uppgifter nu på Kungl. Maj:l. Försla­gel all 4 kap. 13 § skall upphävas aktualiserar frågan om och i vilken ut­sträckning Kungl. Maj:t i fortsättningen bör befalla sig med regleringsfö-relagens stadgar. Utredningen föreslår atl 3 kap. 13 § fjärde stycket änd­ras så all Kungl. Maj:t helt befrias från dessa uppgifter.

Efter alt ha hänvisat lill vissa uttalanden i förarbetena till miljö­skyddslagen, enligl vilka lillslånd eller dispens inle får lämnas för förelag som skulle strida mol fastställd plan (prop. 1969: 28 s. 213 och 230), på­pekar utredningen atl gällande bebyggelseplaner måste beaktas även vid tillståndsprövning enligt VL. Del är därför viktigt all Kungl. Maj:l, domstol och syneraän får kännedom om existerande planbeslära-melser och om pågående arbete med bebyggelseplaner. Planmyndighe­terna, framför allt länsstyrelserna och kommunerna, lorde å sin sida ha intresse av atl få komma lill tals i tillståndsfrågor som är av betydelse från plansynpunkt. Ell motsvarande behov av samarbete raellan lill-slåndsmyndigheler, länsstyrelser och kommuner föreligger med hänsyn lill de restriktioner i markanvändningen som kan följa av bestäraraelser i annan lagstiftning än byggnadslagen, t. ex. naturvårdslagen. Enligt ut­redningens mening skulle samhällsplaneringen frärajas ora länsstyrelse och koraraun regelraässigl kopplas in i raål som kan vara av betydelse för deras verksarahet i raarkpolitiska sararaanhang.

Utredningen föreslår lill en början att sökandens utredningsplikt skall orafatla planförhållandena. Sökanden skaU sålunda enligl etl föreslaget tillägg till 11 kap. 27 § 2 mora. uppge om särskilda bestäraraelser rö­rande användningen av de mark- och vattenområden sora berörs av före­laget har meddelats enligt byggnadslagen eller annan lagstiftning. Upp­giftsskyldigheten föreslås gälla sådana företag i vallen som avses i 11 kap. 17 § 211. Övriga kategorier lorde sakna större intresse från mark-polilisk synpunkt. Motsvarande föreskrifter föreslås införda i 10 kap. 33 § första stycket beträffande ansökan om förordnande av förrättnings­man för syneförrällning enligl 3, 7 eller 8 kap. VL. Utredningen föreslår vidare all vattenrätlsdomaren genom en föreskrift i 11 kap. 34 § åläggs alt lUlställa länsstyrelsen kungörelsen i ansökningsmål sora avses i 11 kap. 17 § 211. Någon motsvarande underrättelse behövs inte i mål som handläggs vid syneförrättning, eftersom länsstyrelsen redan i sam­band med förordnande av förrätlningsman får kännedom om företagel. Slutligen föreslås att vatlenrätlsdomarens underrättelseskyldighet mot

Prop. 1971:106

70

konununerna preciseras. F. n. skall enligt 11 kap. 35 § 3 mom. kommun få kungörelse dels i ansökningsmål som avses i 11 kap. 17 § 211, dels i vissa andra ansökningsmål, i båda fallen under förutsättning all förela­get kan antas beröra allmänna intressen i orten av någon betydelse. Det kan med visst fog hävdas all del finns anledning lill sådani antagande, om företaget berör planlagt område. Utredningen anser emellertid atl 11 kap. 35 § 3 mom. under alla omständigheter bör förtydligas genom elt tiUägg att kungörelse skall tillställas kommun, om förelaget berör om­råde inom fastställd general- eller detaljplan. En motsvarande ändring för de fall där mål handläggs vid syneförrällning föreslås i 10 kap. 42 § 2 mom.

VL innehåller ell anlal bestämmelser om underställning lill Kungl. Maj:l efter diskretionär prövning hos vallendomsto­len. Den viktigaste bestäramelsen av delta slag finns i 2 kap. 20 § 3 mom. Där förutsätts för underställning atl vattendomstolen vid sin lillål-lighetsprövning finner alt en byggnad i vatten visserligen är otillållig på grund av 2 kap. 3 § första eller andra stycket men ändå är av så stor be­tydelse från allmän synpunkt atl den bör tillålas med hänsyn lill innehål­let i lagrummets Iredje stycke. En diskretionär rält all avgöra om under­ställning skall ske eller inle gäller också i fråga om förelag för grundval­tenläkl enligt 2 kap. 47 § 2 mom. och för vallenavledning enligl 7 kap. 46 § andra stycket, vilken sistnämnda bestämmelse på grund av 7 kap. 49 § skall äga motsvarande tillämpning beträffande invallning.

Miljöskyddslagens bestämmelser om underställning, som återfinns i 16 §, innebär att prövningsmyndigheten skall underställa Kungl. Maj:l av-görandel, om myndigheten finner all å ena sidan skadeverkningarna ut­gör hinder mot lillslånd och å andra sidan verksamheten är av synnerlig betydelse från allmän synpunkt. Myndighetens prövning går alltså enbart ut på att slå fast om de i lagen angivna förutsättningarna för underställ­ning föreligger. Vattenlagsuiredningen har enligt sina direktiv all över­väga en utformning av underslällningsinstitulet i VL som i möjligaste mån ansluter tiU den angivna regeln.

Bakom utredningens förslag om utvidgad prövningsrätt för Kungl. Maj:l ligger bl. a. den uppfattningen atl konflikter meUan vikliga sara-hällsinlressen i allmänhet inle bör lösas domslolsvägen. Det är natur­ligtvis tänkbart all förelag i vatten stundom kan visa sig vara ytterst kontroversiella från allmän synpunkt ulan alt de är av sådan omfattning eller beskaffenhet atl de bör prövas av Kungl. Maj:l enligl 4 kap. 17 20 §§. Även sådana företag bör i möjligaste mån underställas Kungl. Maj:t för avgörande. Ett syslem med underställning efler diskretionär prövning av vattendomstol rimmar mindre väl med dessa tankegångar. Underställning bör ske under bestämda i lag angivna förutsättningar. Utredningen anser sig därför redan i della sammanhang böra föreslå att 2 kap. 20 § 3 mom., 2 kap. 47 § 2 mom. och 7 kap. 46 § andra styc­kel VL ändras med 16 § miljöskyddslagen som förebUd.

Prop. 1971:106

71

Genom delta förslag påverkas inle grandema för Kungl. Maj:ts avgö rande. Såvitt avser 2 kap. 20 § 3 mom. tillkommer del alltså Kungl. Maj:t att efler en underställning pröva, om vallenbyggnaden är av syn­nerlig betydelse för näringslivet eller för orten eller eljest från allraän synpunkt, och i så fall lämna medgivande till företaget trots alt hinder föreligger enligt 2 kap. 3 § första eller andra stycket. Inte heller de före­slagna reglerna i 4 kap. påverkar Kungl. Maj:ls prövning i dessa fall. Liksom hillills torde Kungl. Maj:l finna sig oförhindrad all föreskriva särskilda vUlkor för medgivande.

De nya reglerna om Kungl. Maj:ls prövningsrätt föreslås träda i kraft den 1 januari 1972. De bör inte tillämpas i mål som har an­hängiggjorts vid vattendomstol före ikraftträdandet. Sådana mål får handläggas och bedömas enligt äldre lag. Likaså bör syneförrällning handläggas med tillämpning av äldre lag, om förrältningsraän har för­ordnals före ikraftträdandet. Samma ordning bör övergångsvis gälla i fråga om de nya bestämmelserna om hänsyn till bebyggelseplaner och om underställning enligl bl. a. 2 kap. 20 § 3 mom. Utredningens förslag upptar övergångsbestäraraelser av denna innebörd.

Några övergångsbestäraraelser lill ändringen i 3 kap. 13 §, som inne­bär all länsstyrelserna skall överta Kungl. Maj:ls uppgift all granska och fastställa stadgar för vissa vattenregleringsföretag föreslås inle. Skulle elt faslslällelseärende vara beroende pä Kungl. Maj:ls prövning vid ikraft­trädandet, torde ärendet ulan olägenhet kunna överlämnas till vederbö­rande länsstyrelse för avgörande.

Beträffande lagen om vissa ålgärder för utnyttjande av vattenkraft vid krig ra. m. anses särskilda övergångsbestäraraelser inle behövliga.

2.3 Remissyttrandena

Utredningens förslag har fåll ell mycket positivt mottagande vid re-missbehandligen. Remissinstanserna ansluter sig i allmänhet lill utred­ningens bedömning i fråga om behovet av provisoriska lag­ändringar och huvudinnehållet i förslagel tillstyrks eller läranas ulan erinran i praktiskt taget saratliga yttranden. Del frarahålls som en särskild förtjänst hos förslagel alt allmänna planeringssynpunkter kan beaktas vid prövningen av större förelag och att Kungl. Maj:t kan ut­nyttja resultaten av den fysiska riksplaneringen. Några remissinstanser understryker dock all förslagel godtas därför all det är fråga ora elt pro­visorium i avbidan på ell slutligt ställningslagande lill del valtenrättsliga prövningssystemet. I vissa yttranden berörs frågor om den framtida ut­formningen av della. Härvid uttalas sympatier både för en adrainistrativ prövning i enlighet raed utredningens direktiv och för en fortsatt dora-slolsprövning. Från länsslyrelsehåll framhålls, alt länsslyrelsereformen den 1 juli 1971 komraer alt göra länsstyrelserna bättre rustade att pröva tillståndsärenden enligt VL.

Prop. 1971:106

72

Förslaget avstyrks av Svenska Samernas Riksförbund och Norrlands Naturvärn. Riksförbundet anser all en prövning av domstol från samer­nas synpunkt är bättre än en prövning av Kungl. Maj:t och frarahåller särskUt alt införandet av adrainistrativ prövning enligl miljöskyddslagen har lett till betydande försämringar för samerna. Norrlands Naturvärn anser atl förslagel inte leder lill någon nämnvärd förbättring i fråga ora de brister som finns i det nuvarande prövningssyslemel ulan tvärtora in­nebär risker för motstående intressen. Nalurvärnel påtalar vidare, i likhet med lantbruksslyrelsen, att förslagel medför risk för alt del koraraer all ta längre lid än f. n. all avgöra lillållighelsfrägan.

Västerbygdens vattendomstol anser alt förslagel i fråga ora Kungl. Maj:ls prövningsrätt är mer omfattande än som behövs. Domstolen före­slår den ordningen all Kungl. Maj:l i elt tidigt skede av valtenmålel skall ha rätt atl bestämma om ell förelag skall få komma lill slånd eller inte med hänsyn till allmänna planeringssynpunkter samt atl vallendomsto­len, om Kungl. Maj:l har sagt ja liU ell förelag, skaU döma i raålet enligl samma tillåtlighetsregler som f. n.

Enligl naturskyddsföreningen bör Kungl. Maj:ls prövning inskränkas lill kontroll av all planerade förelag som annars kunde komraa alt till-låtas inle strider mol allmänna intressen. Kungl. Maj:t bör ha möjlighet atl hindra sådana förelag eller föreskriva särskilda villkor för atl all­männa intressen skall tillgodoses. Vidare anser föreningen all prövningeri hos vattendomstolarna och överinstanser inte bör helt sällas ur spel. Un­derställning bör därför ske endasl ora domstolarna har funnit all företa­get bör komraa till stånd trots alt hinder föreUgger enligl de tUlätiighels-regler som domstolarna har all tillämpa.

Österbygdens vattendomstol framhåller sora en förtjänst hos förslaget alt del inle som miljöskyddslagen försämrar sakägarnas möjligheter att aktivt medverka under tillätUghetsfrågans behandling.

Näringslivets Byggnadsdelegalion påpekar all behovet av en bättre samordning av de grundläggande reglerna inora plan- och fastighelsreg-lerande lagstiftning måste komma i förgrunden för den utredningsverk­samhet som pågår på skilda håll. Även advokatsamfundet pekar på sam­ordningsproblemen och föreslår alt miljöskyddslagen ändras så atl till­ståndsfrågan skall underställas Kungl. Maj:ls prövning när del uppstår konkurrens med sådani företag enligl VL sora skall prövas av Kungl. Maj: t.

Naturvårdsverket och koncessionsnämnden för miljöskydd finner det angeläget alt frågan om ändring av gällande valtenhushållningsbesläm-melser som innebär tillstånd till s. k. nolltappning snarast las upp lill sär­behandling. De framhåller all sådana äldre lillslånd i elt flertal ärenden enligl miljöskyddslagen har visat sig medföra inle oväsentliga olägenhe­ter från vattenvårdssynpunkt.

Vad   gäller    omfattningen    av   Kungl.    Maj:ls   prov-

Prop. 1971:106

73

ningsrätt ställer sig remissinstanserna positiva till den av utred­ningen föreslagna uppdelningen i kungörelsefall och förbehållsfall. Den närmare utformningen av kungörelsen diskuteras i många yttranden. Vattenöverdomstolen saml Mellanbygdens och Österbygdens vatten­domstolar framhåller atl verkningarna av etl förelag kan variera avse­värt beroende på i vilken del av landet det är beläget.

Naturskyddsföreningen anser all även mindre kraftbyggnadsförelag bör läggas under administrativ kontroll och påpekar vidare all Kungl. Maj:t bör kunna förbehålla sig prövningen beträffande vissa vattendrag eller sjöar. Norrbottens länsorgan för vattenkraftfrågor understryker vik­ten av atl Kungl. Maj:ls prövningsrätt skall få omfatta inte endasl större förelag.

Mellanbygdens och Söderbygdens vattendomstolar anser atl vatten­domstolarna bör ges möjlighet att av eget initiativ hänskjuta företag till Kungl. Maj:ls prövning. Vattenöverdomstolen framför samma önske­mål, dock endasl såvitt avser företag som är av betydande omfattning el­ler ingripande beskaffenhet. Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län ifrågasätter om inle länsstyrelserna borde ha möjlighet att begära Kungl. Maj:ls prövning av förelag som utan alt vara kungörelsefall kan väntas få betydande konsekvenser.

Planverket understryker betydelsen av all förbehållsrätlen utövas i till­räcklig omfattning och framhåller atl verket med hänsyn till sin all­männa kännedom om pågående inventeringar och översiktliga planöver­väganden kan fylla en uppgift när det gäller atl la initiativ till förbehåll.

I mål om grundvatlentäkt är vallenrällsdomaren inle skyldig alt över­sända kungörelse om ansökan eller ansökningshandlingarna lill kararaar-koUegiet. Vattenöverdomstolen och Mellanbygdens vattendomstol anser, all Kungl. Maj:ls möjligheter till förbehåll bör ytterligare säkerställas genom att kungörelsen i vissa sådana mål översänds lill kollegiet. Kam­markollegiet ifrågasätter införande av en regel om skyldighet atl lill kol­legiet översända även ansökningshandlingarna.

Vattenöverdomstolen och Västerbygdens vattendomstol understryker betydelsen av all besked ora förbehåll enligl 4 kap. 18 § läranas i ell så tidigt skede av målet som raöjligl, helst före huvudförhandlingen. Vat-lenöverdorastolen anser alt ell yrkande om atl vattendomstolen skall underställa tillståndsfrågan bör få framställas senast vid huvudförhand­lingen. Näringslivels Byggnadsdelegalion framhåller som angelägel alt Kungl. Maj:Is beslut ora förbehåll motiveras så atl vägledning kan er­hållas för framliden.

Remissinstansema är övervägande positiva till vad utredningen anför om grunderna för Kungl. Maj:ls prövning. ÅtskUliga synpunkter framförs emellerlid.

Fiskeristyrelsen anser atl bestämmelsen i 4 kap. 17 § för alt garantera en fullständigare frihet i bedömningen bör ges en mera allmän utform­at    Riksdagen 1971.1 saml. Nr 106

Prop. 1971:106

74

ning än utredningen föreslår och all några särskilda regler för Kungl. Maj:ts prövning inle behövs. Norrlands Naturvärn anser tvärtom atl i lagtexten fylligt bör uppräknas exempel på vad som skall övervägas och på vad som utgör skäl för och emot lillslånd. Näringslivets Byggnadsde­legation, som säger sig godla den föreslagna opreciserade politiska inlres-seavvägningen endast som elt provisorium, frarahåller atl del är ound­gängligen nödvändigt atl vägledande inlresseavvägningsregler utarbetas under det fortsalla utredningsarbetet. Delegationen framför önskemål om atl Kungl. Maj:ls lillståndsbeslul motiveras, så alt vägledning er­hålls för framliden.

Del i 4 kap. 17 § andra styckel punkt 1 använda uttryckt "allmänna planeringssynpunkler" är enligt Österbygdens vattendomstol oklart till innebörd och omfattning. Doraslolen finner del eraeUertid svårt all hitta ell ullryck som bättre sammanfattar vad som åsyflas.

Vattenfallsverket utgår frän atl vid Kungl. Maj:Is avvägning mellan ansökt förelag och de utökade motstående intressena fullvärdig betydelse skall lillraätas landets vallenkraftresurser. Kraftverksföreningen fraraför motsvarande synpunkt. Föreningen påpekar vidare all del hittills har funnits en laglig rätt för ägare av strömfall all under vissa förutsätt­ningar få tillstånd lill utbyggnad av vattenkraft. Förslaget innebär alt denna rättighet försvinner beträffande större företag och ersätts med elt koncessionsförfarande. Prövningen skall ske bl. a. med hänsyn till "all­männa planeringssynpunkler", vilket är ett svävande uttryck som kan tolkas i för tillfället önskad riktning. Advokalsamfimdel anför liknande synpunkter och anser all den föreslagna prövningen i politisk ordning in­ger betänkligheter från rättssäkerhetssynpunkt.

Näringslivets Byggnadsdelegation anser all Kungl. Maj:ts tillstånds­prövning inle bör få innefatta s. k. verksamhetsplanering, som kan ul­nylljas i näringsreglerande syfte, utan enbart skall inriktas på en pröv­ning av markanvändningsfrågor, dvs. en prövning om hinder möter raot företaget med hänsyn lill andra kända anspråk på berörda mark- och vallenområden.

Naturvårdsverket och naturskyddsföreningen framhåller som angelä­gel atl miljövårdsinlressels stora betydelse kommer lill klart uttryck i motiven.

Vid uppräkningen i punkt 2 av de prövningsgrunder där följdförelag skall beaktas har utredningen utelämnat 2 kap. 3 § första styckel med motiveringen all i praxis redan har fastslagits atl man vid den ekono­miska prövningen kan la hänsyn tiU säkra följdförelag. Nedre Norrbyg­dens vattendomstol påpekar att det inle kan vara fel atl fastlägga praxis i lagtext men anser att uppräkningen bör ulgå, eftersom Kungl. Maj:t kan finna del angelägel alt gå längre vid beaktande av följdförelag än dom­stolarna hillills har funnit möjligt. Västerbygdens vattendomstol anser alt det bör överlämnas åt praxis att bestämma avgränsningen av de företag

Prop. 1971:106

75

som är all betrakta som följdförelag samt föreslår alt ullrycket "med sannolikhet" utgår. Vattenöverdomstolen förordar i första hand att be­slämraelsen omarbetas så alt det klart framgår all Kungl. Maj:t kan be­akta den negativa effekten av sekundärförelag sora inle är att bedöma enligt VL utan exempelvis enligl miljöskyddslagen och i andra hand att rekvisiten "erforderligt" och "ändamålsenligt utnyttjande" utgår, efter­som de kan leda lill en begränsning av den krets följdförelag lill vilka hänsyn bör las.

Västerbygdens vattendomstol framhåller, alt utredningen med det i punkt 3 använda uttrycket "av synnerlig betydelse från allmän syn­punkt" avser alt i förkortad form återge delsamma som gäller för Kungl. Maj:ls medgivande enligt 2 kap. 3 § Iredje stycket och 44 § tredje styc­ket, och ifrågasätter lämpligheten av att använda skilda uttryck i bestäm­melser som avser likartade fall. Även naturskyddsföreningen påtalar denna dubblering. Kammarkollegiet framhåller all undanlagsregeln i 2 kap. 3 § tredje styckel enligl förarbetena till VL inte skall tillämpas an­nat än i säUsynta undantagsfall och anser att det bör utsägas i motiven alt den föreslagna vidgade prövningsrätten inle får rubba denna princip.

Österbygdens vattendomstol förklarar sig dela utredningens uppfatt­ning, all det sakligt sett saknas anledning att behandla de i 2 kap. 11 § och 12 § första stycket angivna intressena annorlunda än andra samhälls­intressen. Kammarkollegiet anser att del i motiven bör klargöras all dis­pensbefogenheten får användas endast under alldeles specieUa omstän­digheter.

Vattenöverdomstolen förutsätter i anslutning tUl sina synpunkter om följdförelag under punkt 2 att Kungl. Maj:t skaU la hänsyn liU nyttan även för andra än sökanden.

Länsstyrelsen i Jämtlands län framhåller alt t. ex. tillfälliga sysselsält-ningssvårigheter i en del av landet inte bör få medföra, att ett planerings­mässigt sett mindre välbetänkt förelag tillåls, och anser all dispens bör få ges endast för all tillgodose ell beslående intresse av synnerlig betydelse från allmän synpunkt. Kammarkollegiel framför liknande synpunkter och anser atl innebörden i vad utredningen anför om "mera långsikliga arbetsmarknadspolitiska aspekter" bör preciseras i motiven. Norrlands Nalurvärn framför liknande åsikter.

Vattenöverdomstolen och Nedre Norrbygdens vattendomstol framhål­ler alt andra regler än de i 4 kap. 17 § föreslagna kommer atl gälla för sådana förelag som hänskjuts till Kungl. Maj:t på grund av bestämmel­serna i 2 kap. 20 § 3 mom. och 47 § 2 mom. samt 7 kap. 46 § tredje styc­ket. Domstolarna föreslår atl bestämmelserna ändras så, atl de i 4 kap. 17 § andra stycket angivna grunderna för Kungl. Maj:ts prövning blir tiUämpliga även efter underställning enligt nämnda lagrum i 2 och 7 kap.

Övre Norrbygdens vattendomstol ifrågasätter om inte det aUmänna

Prop. 1971:106

76

planeringskravet som tillåtlighetsrekvisil bör gälla även de mindre före­tag som fortfarande kommer all ligga kvar under vattendomstolarnas prövning. Domstolen anser att denna tillåtiighelsbestämmelse bör skrivas in bland övriga tillåtlighelsregler i 2 kap., i förekommande fall med en imdanlagsbestämmelse för mindre förelag. Västerbygdens vattendomstol samt länsstyrelsen och länsarkitekten i Jönköpings län framför liknande synpunkter.

Kammarkollegiet understryker att de särskildavillkor som fö­reskrivs av Kungl. Maj:t inle ersätter ulan snarare är en utbyggnad av de villkor för företaget som vattendomstolen kan föreskriva och att det hävdvunna begreppet "särskilda vUlkor" har en saklig innebörd som skU­jer det från dessa villkor. Kollegiet anser att det bör klargöras i motiven att uteslutandet av ordet "särskilda" i lagtexten inle får innebära någon ändring i sak. Vattenfallsverket, Kraftverksföreningen och Näringslivets Byggnadsdelegation framhåller angelägenheten av all möjligheten atl fö­reskriva särskUda vUlkor hålls inom de gränser som f. n. brukar iakttas. Mellanbygdens vattendomstol anser det påkallat med någon form av an-knjrtning till den bygd som direkt eller indirekt påverkas av vatlenföreta-get.

Vad utredningen anför i fråga om underlaget för Kungl. Maj :ls prövning får elt övervägande gott raottagande. Remissinstanserna fram­för dock åtskilliga ytterligare synpunkter.

Naturskyddsföreningen anser, atl förslagel i vad avser del utompro­cessuella förberedelseförfarandel innebär en uppenbar försvagning av vad som gäller f. n. Enligt föreningens mening bör förfarandet inle in­skränkas lill den lilla grupp av förelag som kan antas komma under Kimgl. Maj:ts prövning. Advokatsamfundet anser, att i 4 kap. 19 § bör föreskrivas alt även enskilda sakägare i god lid skall underrättas ora det planerade företaget. Planverket frarahåller atl Kungl. Maj:l redan prö­var om allmän hamn skall få komma lill slånd (5 kap. 3 och 13 §§ VL). Enligt planverket bör det utomprocessuella förberedelseförfarandet om­fatta även hamnanläggningar, eftersom de har en attraherande effekt från lokaliseringssynpunkt. De myndigheter som företräder det allmänna planeringsintresset hos Kungl. Maj:t bör enligt planverket också ges möj­Ughet all aktivt della i den förberedande processen vid vattendomstolen.

Enligl Norrlands Naturvärn 'är de föreslagna reglerna i 11 kap. 27 § 6 mom. om ansökans utformning inle tiUräckliga för all skapa underlag för en bedömning av företagel i ell större sammanhang.

Kammarkollegiet diskuterar partsställningen i vattenmåi och framhål­ler att kollegiet har partsställning och alt delsamma gäller naturvårdsver­ket i vatlenföroreningsfrågor men alt länsstyrelserna inle har partsställ­ning och atl planverket enligl utredningens förslag får betraktas som sakkunnigorgan åt domstolen eUer kollegiet. Kollegiet tillägger all fiske­ristyrelsen och vederbörande fiskeriintendent samt sjöfartsslyrelsen och

Prop. 1971:106

77

annan förvallande myndighet enligt 11 kap. 49 § VL inte anses som par­ter.

Österbygdens vattendomstol understryker alt vallendomstolens ytt­rande torde betraktas som en mycket väsentlig del av underlaget för Kungl. Maj:ls prövning. Mellanbygdens och Söderbygdens vattendom­stolar anser det lämpligt all vattendomstolens yttrande avser även all­männa planeringssynpunkler, eftersom vattendomstolarna genom sin verksamhet torde ha vidsträckta erfarenheter i det avseendet. Mellanbyg­dens vattendomstol förutsätter alt domstolen i fråga om sannolika följd-företag endast yttrar sig om ändringar av vattenförhållandena och ska­deinverkan, eftersom följdf örelagets tillåtlighet inle skall prövas i sam­manhanget.

Kammarkollegiet ifrågasätter om inle Kungl. Maj:t bör inhämta ytt­rande från vattenöverdoBistolen i lillållighelsfrågan, eftersom Kungl. Maj:Is vidgade prövningsbefogenheler inskränker överrättsprocessen. Kollegiet framhåller att det torde behövas en särskUd remissbehandling hos Kungl. Maj:t för atl få underlag för föreskrifter om särskilda villkor.

Vattenfallsverket, som godtar de föreslagna ändringarna, förulsätler härvid alt de inte innebär någon väsentlig ökning av sökandens ulred-ningsbörda och kostnader. Advokatsamfundet tar upp frågan om kost­nader för enskilda sakägare och framhåller att ersättning har vägrats för kostnader i samband med underställning hos Kungl. Maj:t (NJA 1964 s. 295) men utdömts för kostnader vid utomprocessuellt förberedelse-förfarande (NJA 1960 s. 55). Rält till ersättning för kostnader bör en­ligt samfundet nu lagfästas i båda dessa fall.

Utredningens förslag tiU följdändringar lämnas utan erinran av praktiskt tagel samtliga remissinstanser.

Kammarkollegiet ifrågasätter om inle 7 kap. 46 § andra stycket i ut­redningens förslag bör utgå och underställning lUl vattendomstolen av synemäns utlåtande ske enligl gällande regler. Kungl. Maj:ls avgörande i tillståndsfrågan bör nämligen i princip inte innefatta en detaljreglering av vUlkoren för företaget. Vattendomstolen bör därför efter underställ­ning av synemännens ullålande alltjämt kunna la ställning till förelagels närmare utformning.

Vattenöverdomstolen och Västerbygdens vattendomstol anser alt det bör övervägas alt i 11 kap. 46 § införa en begränsning av vatlenrätlsdo­marens möjligheter att medge provisoriska ålgärder i mål som är under­kastade Kungl. Maj:ts prövning. Västerbygdens vattendomstol efterlyser vidare en bestämmelse motsvarande 5 kap. 3 § andra stycket VL som reglerar den fortsatta handläggningen vid vattendomstolen sedan Kungl. Maj:t har meddelat beslut i tillståndsfrågan.

Kammarkollegiet påpekar atl utredningen inte har uppmärksammat frågan om det processuella förfarandet i fall, då Kungl. Maj:t har läm nat sådant tillstånd tUl vallenbortledning som avses i 2 kap. 40 § VL.

Prop. 1971:106

78

SMHI anser, atl det i VL bör införas en bestämmelse att Kungl. Maj:t vid tUlståndsgivnmg kan förordna särskild kontrollant att utöva tiUsyn över företagets skötsel.

Vad utredningen föreslår om hänsynstagande till bebyggelse­planer får över lag ett gynnsamt mottagande av remissinstanserna. Viss kritik framförs dock.

Vattenöverdomstolen, Mellanbygdens vattendomstol, planverket samt länsstyrelsen och länsarkitekten i Västernorrlands län kritiserar de av ut­redningen i 11 kap. 35 § 3 mom. andra stycket föreslagna begränsning­arna i fråga om underrättelseskyldigheten mot kommun och föreslår att kungörelse alltid skall översändas tUl berörda kommuner. Domstolarna begränsar sig dock härvid till mål enligl 11 kap. 17 § 211. Kommun­förbundet föreslår, att den i 11 kap. 35 § 3 mom. andra stycket före­skrivna underrättelseskyldigheten gentemot kommun i mål om grund-vattenläkt utvidgas att omfatta även mål om ylvaltenläkt.

Länsstyrelsen och länsarkitekten i Västerbottens län samt länsarkitek­ten i Stockholms län ifrågasätter om inle i utredningen bör som etl obli­gatoriskt led ingå en av vederbörande länsstyrelse verkställd utredning och bedömning, vilket skulle kunna minska sökandens utredningsplikt i fråga om planförhållandena. Länsarkitekten i Västernorrlands län fram­håller, alt sökandens utredningsplikt bör omfatta även generalplanemäs-siga utredningar som har anlagils av kommunfullmäktige samt andra översiktliga utredningar om mark- och bebyggelseförhållanden (disposi­tionsplaner).

Vattenöverdomstolen vUl inle motsätta sig all de av utredningen före­slagna bestämmelserna införs, eftersom de kan vara av betydelse för planmyndighelerna. Domstolen delar emellerlid inle utredningens upp­fattning i fråga om vattendomstolens skyldighet och möjlighet enligl gäl­lande rätt atl vid sin prövning beakta fastställda planer. I avsaknad av särskild lagbestämmelse därom lorde enligl vallenöverdomslolens me­ning bristande överensstämmelse mellan ell förelag enligt VL och fast­stäUd plan inle kunna föranleda alt lillslånd till företaget vägras. Möjli­gen kan tänkas alt tillståndet förknippas med ett villkor eller en erinran att det inte får tas i anspråk förrän planen har ändrats.

Näringslivets Byggnadsdelegation anser, atl Kungl. Maj:l som högsta planmyndighet bör vara oförhindrad all i samband med prövning enligl VL ompröva gällande planbestämmelser eller meddela erforderlig dis­pens för genomförande av del ansökta förelaget. Advokatsamfundet framför liknande synpunkter.

Vad beträffar reglerna om underställning efter diskre­tionär prövning hos vattendomstolen ifrågasätter kammarkolle­giet om man inte kan upphäva 2 kap. 3 § Iredje stycket och 20 § 3 mom. samt motsvarande bestämmelser om grundvattentäkt och företag enligt 7 kap., eftersom dessa regler inte längre har någon uppgift att fyUa. KoUe-

Prop. 1971:106

79

giet påpekar att ett förelag som varken är ekonomiskt tillålligt eller av sådan omfallning alt det skall prövas av Kungl. Maj:t inle rimligen kan ha sådan betydelse alt det föreligger grund för dispens.

Vattenöverdomstolen anser det önskvärt att syftet med den föreslagna lagändringen kommer till klarare ullryck än i förslagel, vilket möjligen skulle bli fallet om man byter ut ordet "föreligger" mot "kan föreligga". Även Mellanbygdens vattendomstol anser del påkallat med en tydligare formulering. Vattenöverdomstolen påpekar vidare atl man bör undvika atl använda termen underställning i en ny betydelse, eftersom den hillills har reserverats för underställning till vattendomstolen av syneraäns utlå­tande. Enligt vallenöverdoraslolens mening bör bestämmelserna utfor­mas som en föreskrift om all vattendomstolen skall "hänskjuta frägan till Konungens prövning". Naturskyddsföreningen påpekar alt man inte kan utläsa av lagtexten i vilket skick målet skall befinna sig vid under­ställning och inle heller vad det är för fråga som underställs Kungl. Maj:ls avgörande.

I fråga om övergångsreglerna anser naturskyddsföreningen alt de nya bestämmelserna bör göras tillämpliga på redan anhängiga mål.

3. Fastighetsdomstolar och vattendomstolar 3.1 Gällande rätt

AUmän underrätt är första domstolsinslans i alla mål och ärenden rö­rande fast egendom som inle uttryckligen har undanlagils från dess kompelens. F. n. gäller föreskrifter om undanlag frän huvudregeln be­träffande åtskilliga typer av mål och ärenden. Undantagen betingas i all­mänhet av behovet av tekniska specialkunskaper hos domstolen inom olika områden. Delta behov har lillgodosetts genom inrättande av spe­cialdomslolar med särskilda regler om sammansättningen och förfaran-del. Sådana specialdomslolar är ägodelningsrätt, expropriationsdomstol och vattendomstol. Vidare gäller i fråga om vissa slag av mål och ären­den att de skall handläggas av fastighetsdomstol, som är viss underrätt i särskild sammansättning. Slutligen kan nämnas alt vissa särskilda slag av mål och ärenden skall behandlas av annat specialforum. Sålunda skall mål om ersättning för mistad fiskerätt enligl 2 § första styckel lagen (1950: 599) om ersättning för mistad fiskerätt m. m. las upp av fiskevär-deringsnämnd och vissa vallen- och avloppsmål enligt 37 § lagen (1970: 244) om allmänna vallen- och avloppsanläggningar av statens va-nämnd.

Angående fastighetsdomstol, ägodelningsrätt, expropriationsdomstol och vattendomstol samt rättegången vid sådan domstol gäller i tillämp­ liga delar vad som är föreskrivet om allmän domstol i den mån inle an-

Prop. 1971:106

80

nat följer av särskild föreskrift i lag eller annan författning. Bestämmel­ser av sådan innebörd finns i 2 § FDL, 21 kap. 1 § Iredje stycket lagen (1926: 326) om delning av jord å landet (JDL), 13 § ExL och 11 kap. 1 § sista stycket VL.

3.1.1 Fastighetsdomstolarna

Enligl 1 § första stycket FDL skall det finnas en fastighetsdomstol i varje län. Kungl. Maj:l kan dock föreskriva all annat område än län skall vara fastighetsdomstols domkrets. Den allmänna underrätt som Kungl. Maj:t bestämmer skall vara fastighetsdomstol. I paragrafens an­dra stycke föreskrivs all fastighetsdomstol skall la upp de mål och ären­den som anges i särskild lag eller författning. Domstolens sararaansätt­ning regleras i 3 §. I domstolen ingår fem ledamöter. Ordföranden utses bland de lagfarna domarna i den allmänna underrätten. Av de övriga le­damöterna skall en vara lagfaren domare i underrätten eller i annan un­derrätt eller i vallendomstol, en ha teknisk utbildning och erfarenhet av fastighetsbildning eller fastighetsvärdering saml två vara nämndemän. Dessa bör vara allmänt betrodda och väl förtrogna med sin orts förhål­landen. Nämndeman i fastighetsdomstol utses genom val för sex år. Kungl. Maj:t eUer myndighet som Kungl. Maj:t besläraraer faststäUer för varje domsaga inom fastighetsdomstols område del anlal näranderaän som skall utses. Bestämmelser om domförhet finns i 4 §. Fastighets­domstol är doraför ulan näranderaännen eller, i den orafallning Kungl. Maj:t bestämmer, med en lagfaren ledamot vid raåls avgörande utan hu­vudförhandling samt vid annan handläggning som inte sker vid huvud­förhandling eller syn på stället. Åtgärd för måls förberedande får i den omfattning Kungl. Maj:t bestämmer vidtas av lagfaren eller teknisk leda­mot eller av tjänsteman vid underrätten. I 11 § andrafjärde styckena kungörelsen (1969: 248) om fastighetsdomstol föreskrivs all domstolen är domför med en lagfaren ledamot vid måls avgörande ulan huvudför­handling, vid annan handläggning som inle sker vid huvudförhandling eller syn på stället och vid handläggning av ärende samt alt åtgärd för måls förberedande får vidtas av lagfaren ledamot i doraslolen eller tjäns­teman vid underrätten i samraa omfattning som gäller för allmänna tvis­temål.

Förslaget till FDL lades frara i prop. 1969: 44. Syftet med förslaget var i första hand att skapa lämpliga domstolar för fastighetsbildningsmål. I propositionen anfördes emellertid atl även expropriationsmålen fram­deles borde föras lill dessa domstolar. Della ansågs lämpligt från både principiell och praktisk synpunkt, eftersom värderingsfrågorna i framti­den beräknades få en mera framskjuten plats i fastighelsbUdningsmålen än tidigare. Vidare framhölls att det låg nära till hands all låta samma domstol pröva också andra ersättningsfrågor än enligl fastighetsbild­nings- och expropriationslagstiftningen.

Prop. 1971:106

81

De enda mål som f. n. skall tas upp av fastighetsdomstol är vissa mål enligt miljöskyddslagen, nämUgen mål som rör inlösen av fastighet eller del av fastighet (33 § första stycket), ersättningsanspråk eller annat en­skilt anspråk på grund av miljöfarlig verksamhet (34 §), gottgörelse för förlusl som inteckningshavare lider till följd av att ersättning har blivit för lågt beräknad och inte har prövats av domstol (35 § sista stycket) samt ersältning för skada och intrång vid undersökningsarbete (51 § and­ra styckel). För handläggning av mUjöskyddsmål och ärenden som har samband med sådana mål har i kungörelsen om fastighetsdomstol sex tingsrätter utsetts atl vara fastighetsdomstol. Dessa är Stockholms tings­rätt för Stockholms, Uppsala, Södermanlands, Gollands, Örebro och Västmanlands län, Jönköpings tingsrätt för Östergötiands, Jönköpings, Kronobergs, Kalmar och Skaraborgs län, Malmö tingsrätt för Blekinge, Kristianstads och Malmöhus län, Göteborgs tingsrätt för Hallands, Göte­borgs och Bohus, Älvsborgs och Värmlands län, Falu tingsrätt för Kop­parbergs, Gävleborgs och Jämtlands län saml Umebygdens tingsrätt för Västernorrlands, Västerbottens och Norrbollens län.

Beträffande fastighetsdomstolarnas framlida kompetensområde före­Ugger redan nu vissa definUiva beslut. Enligl 15 kap. 1 § FBL, vilken träder i krafl den 1 januari 1972, skall faslighelsbildningsmål, dvs. mål som fullföljs från faslighelsbildningsmyndighet enligl bestämraelserna i nämnda kapitel, prövas av fastighetsdomstol. I 7 § lagen (1970: 989) om införande av fastighelsbildningslagen (FBLP) föreskrivs atl mål eller ärende som är anhängigt hos ägodelningsrätten vid FBL:s ikraftträdande skall prövas av fastighetsdomstolen. Delsamma skall gälla sådant be­svärsmål enligt 5 kap. lagen (1917: 269) om fastighetsbildning i stad (FBLS) som vid samma tidpunkt är anhängigt hos vederbörande myn­dighet. Även JB, vilken likaledes träder i krafl den 1 januari 1972, inne­håller bestämmelser om prövning av fastighetsdomstol. Enligl 8 kap. 32 § första stycket skall sådan domstol la upp klandertalan mol arrende­nämnds beslut liksom arrendetvist som inle ankommer på arrende­nämnds prövning och vissa ärenden rörande arrende och enligt 12 kap. 71 § första stycket gäller detsamma klandertalan mot hyresnämnds be­slut och hyrestvist som inle ankommer på hyresnämnds prövning, om målet inte rör kollektivavtal. Fastighetsdomstol skall alltså vara exklusivt forum i arrende- och hyrestvister. Detla gäller också mål om lagsökning eller belalningsföreläggande. EnUgt 12 kap. 71 § andra stycket JB skall fastighetsdomstol i hyresmål beslå av ordföranden och den andre lag­farne ledamoten saml tre nämndemän. Enligl 17 § första stycket lagen (1957: 390) om fiskearrenden i dess lydelse fr. o. m. den 1 januari 1972 (1970:1018) skall fastighetsdomstol vara exklusivt forum också i tvister om fiskearrende. På fastighetsdomstol skall vidare fr. o. m. nämnda dag enligl lagen (1970: 998) om arrendenämnder och hyresnämnder an­komma att pröva dels besvär mot sådan nämnds awisnings- och avskriv-

Prop. 1971:106

82

ningsbeslut samt beslut om vissa ersättningar (22 §), dels frågor om utdö­mande av vite enligt nämnda lag (27 §).

Slutligen kan nämnas atl fastighetsdorastol enligt 77 § i den i prop. 1971: 12 föreslagna nya bosladsrältslag som är avsedd atl träda i kraft den 1 januari 1972 skall handlägga även vissa bostadsrättslvister.

3.1.2 Ägodelningsrätterna

De grundläggande reglerna om ägodelningsrätt finns i 21 kap. JDL och 6 kap. 16 § FBLS. För varje dorasaga finns en ägodelningsrätt. I all­mänhet beslår ägodelningsrätten av en ägodelningsdomare som ordfö­rande samt tre ägodelningsnärandeman. Om domsaga helt eller delvis ut­görs av stad vars rådhusrätt ersatts av tingsrätt, är emellerlid tingsrätten ägodelningsrätt, vilket innebär att ägodelningsrätten beslår av tre lag­farna domare. Kungl. Maj:t kan dock för sådan domsaga föreskriva all ägodelningsrätten skall ha den sararaansättning som följer av huvudre­geln. Ägodelningsdomare skall i regel utses bland de lagfarna domarna i tingsrätten, men viss möjlighet finns att förordna gemensam ägodelnings­domare för två eller flera domsagor. Ägodelningsnärandeman utses genom val för sex år och till etl anlal av sex för varje domsaga. Ägodel­ningsnärandeman bör vara allmänt betrodd, kunnig i lanthushållning och väl förtrogen med ortens förhållanden. Han skall vara valbar till näran­deman i domsagan och får inle ha uppnått 65 års ålder. Överlantmälaren och länsarkitekten kan kallas alt biträda ägodelningsrätten.

Bestämmelser all mål skall las upp av ägodelningsrätt finns i JDL och FBLS. Dessutom finns sådana bestämmelser i bl. a. lagen (1926: 336) om sammanläggning av fasligheter å landet, lagen (1930: 99) om delning av faslighet vid ändring i rikels indelning m. m., lagen (1932: 223) med särskilda bestämmelser om delning av jord å landet inom vissa delar av Kopparbergs län, lagen (1952: 152) om sammanföring av samfälld väg­mark och av järnvägsmark med angränsande fastighet m. m. och lagen (1969: 140) om rätt för innehavare av järnväg all påkalla ägoulbyte. Alla nu nämnda lagar skall enligl 2 § FBLP upphöra all gälla när FBL träder i kraft. Också lagen (1932: 230) med särskUda bestämmelser ora äldre ägogränser innehåller bestämmelse om alt mål skall prövas av ägodel­ningsrätt. Denna lag upphävs enligl 2 § JP i samband med all JB träder i krafl.

Föreskrifter atl mål skall tas upp av ägodelningsrätt fiims i övrigt i 12 § sista stycket och 34 § lagen (1921: 378) om ströängars indragande lill kronan, 11 § första stycket lagen (1925: 334) om rätt i vissa fall för nyttjanderättshavare atl inlösa under nyttjanderätt upplåtet område (en-sillariagen), 37, 86 och 105 §§ lagen (1939: 608) om enskUda vägar, 23 § första stycket lagen (1943: 431) om allmänna vägar, 4 § första stycket lagen (1945:119) om stängselskyldighel för järnväg m. m., 11 § första stycket och 18 § andra stycket lagen (1962: 270) om äganderätts-

Prop. 1971:106

83

utredning, lagfart och sammanläggning av fastigheter i vissa fall, 21 § första stycket lagen (1966: 700) om vissa gemensamhelsanläggningar och 10 § första stycket legaliseringslagen (1968: 578).

3.1.3   Expropriationsdomstolarna

I fråga om expropriationsdomstol finns de grundläggande bestämmel­serna i 1419 §§ ExL. Det finns en expropriationsdomstol för varje domsaga. Expropriationsdomstol består av ägodelningsdomaren i orten som ordförande, två särskUt utsedda expropriationslekniker och två nämndemän i orten. I mål av mindre betydelse är domstolen domför med ordförande, nämndemän och en tekniker. Expropriationstekniker förordnas av Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t beslära­mer. De utses för sex år i sänder för varje län lill lämpligl antal. Hälften av dem skall ha erfarenhet av fastighetsvärdering i tätort och hälften erfarenhet av sådan värdering på landet. Av de båda nämnderaännen bör den ene äga fastighet men den andre inle.

Föreskrifter att mål skall tas upp av expropriationsdomstol finns, för­utom i ExL, i 2 kap. 18 § första stycket och 4 kap. 10 § första stycket VL, 14 § 1 och 3 mom. lagen (1886: 46 s. 1) angående stenkolsfyndig-heter ra. m., 1 § sista stycket lagen (1902: 71 s. 1) innefattande vissa be­stämmelser om elektriska anläggningar, 4 kap. 24 § lagen (1907: 36 s. 1) om nyttjanderätt till fast egendom, 24 § andra stycket lagen om all­männa vägar, 23, 39, 46, 53, 65, 69, 71, 85 och 117 §§ byggnadslagen (1947: 385), 2 § andra stycket lagen (1947: 290) om tvångsinlösen av vanhävdad jordbruksegendom, 4 § lagen (1949: 658) om inlösen i vissa fall av räll till grava m. ra., 10 § och 11 § andra stycket lagen (1960: 690) ora byggnadsminnen samt 33 §, 34 § andra stycket och 35 § andra styc­kel naturvårdslagen (1964: 822).

Lagen om nyttjanderätt till fast egendom upphävs i samband med JB:s ikraftträdande. Bestämmelsen i 4 kap. 24 § har emellerlid i sak oförändrad överförts till 13 kap. 23 § JB. Beträffande byggnadslagen träder vissa ändringar i kraft den 1 januari 1972 (1970: 992). Änd­ringarna innebär bl. a. alt 46 § upphävs och all hänvisningen till ex­propriationsdomstol i 39 § utgår.

Enligt 6 § lagen (1924: 384) om återköpsrätt till fast egendom skaU lalan om återköpsrätt väckas vid expropriationsdomstol. Lagen upphör­de alt gälla med utgången av år 1968 men skaU fortfarande tillämpas på återköpsrätt som då bestod. Efler utgången av år 1973 får åter­köpsrätt dock inte göras gällande.

3.1.4   Vattendomstolarna

Valtendomstolsorganisalionen regleras i sina huvuddrag i 11 kap. 2 15 §§ VL och kungörelsen (1959: 363) om rikels vattendomstolar. Anta­let vallendomstolar, som enligl 11 kap. 9 § första stycket VL bestäms av

Prop. 1971:106

84

Kungl. Maj:t, är f.n. sex. Övre Norrbygdens vattendomstol i Luleå, Nedre Norrbygdens i Umeå, Mellanbygdens i Östersund, Österbygdens i Stockholm, Söderbygdens i Växjö och Väslerbygdens i Vänersborg. Gränserna mellan de olika vallendomslolarnas domkretsar skall enligt 11 kap. 9 § andra stycket följa vattendelare mellan olika vattensystem. Kungl. Maj:t har i nyssnämnda kungörelse meddelat närmare föreskrif­ter om dessa gränser. Vallendomstolarna är frislående från de allmänna underrätterna och lyder i administrativt hänseende under Svea hovrätt såsom vattenöverdomstol.

Vattendomstol består enligt 11 kap. 2 § av en valtenrältsdomare som ordförande, vilken skall vara lagkunnig och erfaren i domarvärv, två vatlenrällsingenjörer, vilka skall vara sakkunniga och erfarna i vattenfrå­gors tekniska behandling, samt två vatlenrätlsnämndemän. I mål rörande förelag som är ulan nämnvärd inverkan på vattenförhållandena och som inte berör motstående intressen av någon betydelse är domstolen domför med ordförande, nämndemän och en vallenrätlsingenjör. Enligt 3 § stad­gan (1960: 306) för vattendomstolarna skall valtenrätlsingenjörerna ha sakkunskap särskilt i fråga om byggande i vallen (vallenbyggnadstek-niska ingenjörer) eller särskilt i fråga om torrläggning av mark (agrikul-turtekniska ingenjörer). Om två valtenrätlsingenjörer skall tjänstgöra i domstolen skall den ene vara vatlenbyggnadsleknisk ingenjör och den andre agrikullurteknisk ingenjör. I raål om grundvallen eller avloppsvat­ten kan dock i stället för endera förordnas annan ingenjör med särskild sakkunskap i äranel. Valtenrätlsnämndemännen bör vara allraänt be­trodda och kunniga om sin orts förhållanden saml skall vara valbara tUl nämndemän vid allmän underrätt och får inte ha uppnått 65 års ålder. Varje ledamot i domstolen har vid omröstning en röst (11 kap. 12 §). Vattenrätlsdomare och vatlenrättsingenjör utnämns av Kungl. Maj:t som också bestämmer om samme vallenrätlsingenjör skall tjänstgöra vid mer än en vattendomstol (11 kap. 3 §). Vattenrättsingenjör brukar ut­nämnas vid rikets samtliga vattendomstolar med tjänstgöringsskyldighet företrädesvis vid en av dem. Vatlenrätlsnämndemän utses genom val för sex år. Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer fast­ställer del anlal nämndemän som skall utses för varje domsaga (11 kap. 4 §). Valtenrättsdomaren bestämmer för varje mål vilka nämndemän som skall tjänstgöra i domstolen. Till tjänstgöring bör kallas nämndemän från det län som berörs av målet. Om mer än ett län berörs, avgör val­tenrättsdomaren om nämndemännen skall tas från olika län eller ell av dem (11 kap. 5 §). Hos vattendomstol skall enUgt 11 kap. 8 § en eller flera vattenrättssekreterare (fiskalspersonal) vara anställda.

I VL finns inte några bestämmelser om atl vattendomstol kan vara domför med ordföranden ensam. Däremot innehåller lagen en rad regler om all vissa ålgärder av förberedande karaktär och vissa beslut ankom­mer på vallenrällsdomaren, i vissa fall vattenrällssekrelerare.

Prop. 1971:106

85

Vattendomstol handlägger och prövar vattenmål. Vad som skall hän­föras tiU vattenmål anges i 11 kap. 1721 §§ VL. Talan mol avgöran­den av vattendomstol fullföljs i vattenöverdomstolen.

3.2 Förslagen i departementspromemorian och vattenlagsutredningens betänkande

3.2.1 Fastighetsdomstolarnas kompetensområde

I departementspromemorian konstateras lill en början att det vid fas­tighetsdomstolarnas tillkomst förutsattes all dessa skall utgöras av all­männa underrätter tingsrätter som i särskild sammansättning skaU pröva mål med anknytning lill fast egendom, främst sådana som rör fas­tighelsbUdning och fastighetsvärdering. Genom att målen koncentreras lill etl begränsat anlal domstolar med stora domsområden saml genom reglerna om domstolarnas sammansättning och om förfarandet skapas garantier för att målen handläggs och prövas på ett sätt som uppfyller både rättssäkerhetens och effektivitetens krav. Mot bakgrund härav läggs i promemorian fram förslag tiU hur fastighetsdomstolarnas kom­petensområde närmare skall bestäraraas.

När JDL och FBLS upphävs i saraband med all FBL träder i kraft upphör ägodelningsrätterna all finnas lill. Fastighetsdomstolarna bör en­ligl promemorian uppenbarligen överta ägodelningsrätlernas nuvarande uppgifter enligt sådan lagstiftning som skall gälla även i fortsättningen. De lagar det här är fråga om har angetts i avsnitt 3.1.2. Samtliga dessa lagar behöver överarbetas även i andra avseenden med anledning av den nya fastighetsbildningslagstiflningen. Eftersom arbete härraed pågår inora jusliliedeparteraenlet läggs inle några förslag lill ändringar i dessa lagar fram i promemorian. SannoUkt kommer dock även efter utgången av år 1971 all i olika lagar och andra författningar finnas kvar uttryck som ägodelningsrätt, ägodelningsdomare och ägodelningsnärandeman. Därför bör lämpligen i en övergångsbestämmelse föreskrivas all dessa uttryck efter utgången av år 1971 skall avse fastighetsdomstol, ordfö­rande i fastighetsdomstol resp. nämndeman i fastighetsdomstol.

Vad beträffar expropriationsmålen har enligl promemorian efler riks­dagsbehandlingen av prop. 1969: 44 med förslag till FDL inle tillkommit någonting nytt som ger anledning all frångå den därvid gjorda.bedöm­ningen att dessa mål lämpligen bör överföras till fastighetsdomstolarna. Expropriationsdomstolarna bör på samma sätt som ägodelningsrätterna avskaffas och ersättas av fastighetsdomstolarna fr. o. m. den 1 januari 1972. Detla föranleder ändringar i 14, 20, 38, 42, 67 och 89 §§ ExL. Vi­dare föreslås all 13, 1519, 28 och 29 §§ samma lag upphävs, eftersom motsvarigheter liU dessa bestämmelser finns i FDL.

Inom komraunikationsdeparlemenlel förbereds förslag till ny lag om

Prop. 1971:106

86

allmänna vägar på grundval av vägsakkunnigas betänkande (SOU 1968: 17) Allmänna vägar. Eftersom det kan förutses all mål enUgt den nya lagen, som avses träda i kraft den 1 januari 1972, föreslås bli hand­lagda av fastighetsdomstol, har den nu gällande lagen om allmänna vä­gar förbigåtts i promemorian. Även gruvlagstiftningen är f. n. under översyn. Ny lagstiftning förbereds inom industridepartementet på grund­val av gruvrättsutredningens betänkanden (SOU 1969: 10) Ny gruvlag och (SOU 1970: 45) GruvrätlsUg speciaUagsliftning. Någon ny lagstift­ning torde dock inte hinna genomföras tUl den 1 januari 1972. De be­stämmelser inom gruvrällen som föreskriver att frågor skall prövas av expropriationsdomstol bör därför anpassas till den situation som inträder när expropriationsdomstolarna avskaffas. Några andra ändringar på gruvrätlens område har däremot inle övervägts i promemorian.

De bestämmelser utanför ExL och lagen om allmänna vägar som in­nebär att mål skall las upp av exproprialionsdorastol har redovisats i av­snitt 3.1.3. Alla dessa mål avser inlösen av fast egendom eller ersältning för skada och intrång på sådan egendom eller i övrigt frågor som fastig­hetsdomstol skaU vara specielll skickad all pröva. Därför föreslås att ordet expropriationsdomstol fr. o. m. den 1 januari 1972 byts ul mol fas­tighetsdomstol i de paragrafer där det nu direkt utsägs vid vilken dom­stol talan skall väckas. De paragrafer som bara hänvisar liU forumbe-slämmelser i ExL eUer byggnadslagen behöver däremot inle ändras. Inle heller anses någon ändring i den redan upphävda lagen om återköpsrätt till fast egendom böra komma i fråga. På grand av dessa överväganden läggs i promemorian fram förslag lill ändrad lydelse av 4 kap. 10 § VL, 13 kap. 23 och 24 §§ JB, 23, 53, 65 och 137 §§ byggnadslagen, 4 § lagen ora inlösen i vissa fall av räll lill gruva m. m., 10, 11 och 12 §§ lagen om byggnadsminnen saml 33, 34, 35 och 36 §§ naturvårdslagen. Vidare föreslås att i en övergångsbestämmelse föreskrivs all, om i lag eller an­nan författning förekommer något av uttrycken exproprialionsdorastol eller expropriationslekniker, detla uttryck efter utgången av år 1971 skall avse fastighetsdomstol resp. teknisk ledamot i fastighetsdomstol. En så­dan övergångsbestämmelse föranleder att eventuella mål om återköpsrätt skall handläggas vid fastighetsdomstol.

När det gäller mål som f. n. handläggs av allmän domstol konstateras i promemorian att fastighetsdomstol enligl JB blir exklusivt forum i ar­rendetvister och hyrestvister. Detsamma gäller tvister om fiskearrende saml, enligl förslaget till ny bosladsrältslag, bostadsrällstvister. En kate­gori av mål som har många beröringspunkter med nu nämnda tvister är sådana som avser besvär mot hyresnämnds beslut enligt lagen (1970: 246) om tvångsförvaltning av bostadsfastighel. I promemorian an­förs att dessa mål rimligen bör handläggas av samma domstol som prö­var hyrestvister. Forumregeln i 17 § tredje stycket sistnämnda lag före-

Prop. 1971:106

87

slås därför ändrad. Detsamma gäller regeln i 11 § Iredje styckel om klander av förvaltningen.

Bland de övriga mål söm kommer i fråga att föra över från allmän domstols till fastighetsdomstols kompetensområde behandlas i promemo­rian först mål om inlösen eller annat tvångsförvärv av fast egendom. Mål ora inlösen enligl 10 § jordförvärvslagen (1965: 290) rör såväl mark­användnings- som fastighetsvärderingsfrågor. Sådana mål föreslås där­för överflyttade lUl fastighetsdomstol genom ell tillägg tUl 11 § första stycket andra punkten nämnda lag. Vidare anförs all det saknas anled­ning atl i processuellt avseende behandla mål om inlösen av jord enligt 5 § jordhävdslagen (1969: 698) på annat sätt än raål ora inlösen i aUmän­het. Fastighetsdomstol föreslås därför genom en ändring i 5 § andra stycket nämnda lag bli behörig alt pröva också sådana raål. I 4 § JP fö­reskrivs atl sådan lösningsrätt avseende ofri lorat i stad sora följer av 4 kap. 6 § äldre jordabalken jämförd med förordningen (1875: 42 s. 9) an­gående upphörande av hembudsskyldighel fortfarande skall tillkomma markens ägare. I promemorian anförs att mål om sådan lösningsrätt torde vara sällsynta och så småningom helt upphöra men atl någon an­ledning alt i processuellt hänseende behandla dem annorlunda än andra mål om inlösen inte finns. Därför föreslås ett tillägg till berörda paragraf i JP med föreskrift atl mål som avses i paragrafen skall tas upp av fas­tighetsdomstol.

Enligl gällande lagstiftning har allmän domstol all i åtskilliga fall pröva frågor som huvudsaldigen rör fastighetsteknik eller fastighetsvär­dering. I den mån mål där sådana frågor förekoraraer slår fastighetsbild­nings- eller exproprialionsraålen mycket nära bör de enligt promemorian överföras lill fastighetsdomstol.

Det ankommer nu på aUmän domstol all pröva vissa tvister enligl ExL. I promemorian föreslås alt tvister om ersältning för skada vid för­undersökning för expropriation (72 § första stycket), tvister om ändring, flyttning eller borttagande av elektrisk svagslrörasledning (96 § första och andra styckena) samt tvister om ersältnmg till jordägare i fall då ex-proprialionssökande som har nyttjanderätt till marken sitter kvar utöver den dag då nylljanderälten skolat upphöra (104 § andra styckel) över­förs till fastighetsdomstols kompetensområde. Frågor som avses i 75 § byggnadslagen, dvs. tvister om ersättning för skada på intilliggande mark m. m. till följd av all område som har varit avsett lill allmän samfärdsel vid genomförandet av stadsplan blir använt för annat ändamål eller änd­rat tiU sitt höjdläge, bör enligt promemorian inle prövas i annan ordning än övriga ersättningsfrågor enligl byggnadslagen. Därför föreslås all elt nytt andra stycke införs i 75 § med hänvisning till bestämraelserna i 65 § om handläggningen av tvister ora ersättning för gatumark. I denna para­graf föreskrivs bl. a. att kommunen skall svara för rättegångskostna­derna i målet, om inle annat finnes skäligt med hänsyn lill omständighe-

Prop. 1971:106

88

terna. Den föreslagna hänvisningen innebär alt denna koslnadsregel blir tUlämplig också på tvister enligt 75 §, vilket enligl promemorian förefal­ler befogat.

Ersättningsfrågor enligl lagen (1942: 350) om fornminnen handläggs f. n. av allmän domstol. Något avgörande skäl all låta sådana mål och mål om ersättning enligl lagen om byggnadsminnen behandlas vid olika slag av domstolar synes enligt promemorian inle föreligga. Vidare bör samma forumregler gälla för alla slag av tvister enligt fornminneslagen. På grund härav föreslås att tvister om ersältning för kostnad eller skada till följd av att riksantikvarien låter undersöka eller vidtar annan åtgärd med fast fornlämning (5 § Iredje stycket), om ersältning liU den som vägras tillstånd att rubba, förändra eller ta bort fast fornlämning (7 § första styckel) samt om kostnad för särskild undersökning av fom-lämning eller särskUd åtgärd för att bevara fornlämning (9 § första styckel) skall prövas av fastighetsdomstol.

I enlighet med vad som nu gäller enligl 51 § andra stycket miljö­skyddslagen och vad som föreslås beträffande tvist om ersältning för skada vid förundersökning för expropriation föreslås att fastighetsdom­stol också skall ta upp mål om ersättning för skada och intrång vid un­dersökningsarbete enligl 14 kap. 5 § 1 mora. VL. Sådana mål prövas f. n. av allmän domstol.

F.n. gäller enligt 11 § andra stycket första punkten lagen om bygg­nadsminnen och 34 § andra stycket första punklen naturvårdslagen att fordringshavares talan mot staten om ersättning för förlusl lill följd av atl nedsättning hos länsstyrelsen av fastställd ersältning inte har skett skall väckas vid allmän domstol. Enligl promemorian framstår det emel­lertid som den mest rationella ordnmgen all samma domstol som har att handlägga mål om ersättning för skada eller inträng också skall la upp därav föranlett följdmål av nyssnäranl slag. Lagen om byggnadsminnen och naturvårdslagen föresläs därför ändrade också med hänsyn härtill.

Slutiigen föreslås i proraeraorian att 46 § lagen (1933: 269) om ägo­fred ändras så all faslighelsdoraslol skall pröva också mål om stängsel­skyldighel och betesreglering enligt denna lag. Sådana mål rör näraligen främst frågor om fastighetsteknik och i viss mån också fastighetsvärde­ring.

I fortsättningen diskuteras i promemorian om del är möjligt och lämp­Ugl atl lill fastighetsdomstol överföra ytterligare kategorier av mål som har anknytning lUl fast egendom och som nu handläggs av allmän dom­stol. Som exempel på mål där frågor om fastighetsbildning eller fastig­hetsvärdering uppkommer nämns mål om servitut enligl 14 kap. JB, om grannelagsrättsliga förhållanden enligt 3 kap. JB och om byggnadsen­treprenad. Det anses dock inle påkallat att vidga faslighelsdomslolarnas kompetensområde all omfatta dessa typer av mål. Som ell väsentligt skäl för denna  ståndpunkt anges  all  svåra  gränsdragningsproblem  skulle

Prop. 1971:106

89

kunna uppslå. En i detalj fixerad skiljelinje skulle många gånger före­falla godtycklig och en i mera generella ordalag utformad regel om fas­tighetsdomstolarnas kompelens skulle bli svårtillämpad.

Med hänsyn till alt fastighetsdomstol enligl JB blir exklusivt forum i arrende- och hyrestvister och dessutora föreslås överta exproprialions-doraslols uppgifter i fråga ora loralrällsmäl skuUe del kunna betraktas som följdriktigt all också andra nylljanderätlslvisler prövas av faslighels­doraslol. En sådan lösning avvisas dock i promemorian. Anledningen lill all arrende- och hyrestvister har förts till fastighetsdomstolarna är atl dessa mål bör koncentreras lill färre och större domslolsenheler och att de bör prövas i en domslolssammansältning raed starkt lekmannainslag. De lomlrällslvisler som avses i 13 kap. 23 § JB är å sin sida av speciellt slag och slår expropriationsmålen myckel nära. Inget av nu anförda skäl föreligger i fråga om andra nyttjanderättslvisler. Beträffande tvister an­gående panträtt i fast egendom eller tomträtt anförs i proraeraorian atl sädana tvister sällan torde röra frågor som fastighetsdomstolarna skall vara särskilt skickade all bedöma. Eftersom panträtten dessutom har etl intimt samband med inskrivningsväsendel bör panträtlstvister inle kon­centreras lill fastighetsdomstolarna, åtminstone inte så länge del i princip finns en inskrivningsmyndighet i varje domsaga.

Vad sedan angår äganderältstvisler anmärks i proraeraorian atl della begrepp i allraänhel används som en tämligen vidsträckt samlingsbeteck­ning för tvister av skilda slag. Fastighetsdomstol synes i och för sig vara lämpligl forum för flertalet av dessa tvister. Det lorde finnas fog för an­tagandel alt de flesta äganderältstvisler som gäller fastighetsindelningens beskaffenhet i praktiken kommer all prövas vid förrättning enligt FBL och i andra instans av fastighetsdomstol. De förhållandevis få tvister av della slag som inle tas upp i denna ordning lorde i de allra flesta fall ha samband med sådana frågor som bör prövas av allraän doraslol. Vid re­missbehandlingen av faslighetsbildningskomraitléns förslag lill FBL gjor­des frän några håll gällande alt fastighelsbildningsmyndighelen borde få exklusiv behörighet alt handlägga frågor om fastighetsindelningens be­skaffenhet. Departementschefen påpekade emellerlid (prop. 1969: 128 s. B 789) alt det ibland föreligger ett samband mellan sådana frågor och frågor som faller under allraän domstols behörighet och att en forumre­gel av antytt slag därför skulle kunna medföra betydande processuella svårigheter, varför försiktigheten syntes bjuda alt man håller möjligheten alt slämningsvägen få indelningsfrågor prövade av allmän doraslol öp­pen. I promemorian anförs all delta uttalande synes äga än större giltig­het i fråga om andra äganderältstvisler än dem som rör fastighetsindel­ningens beskaffenhet. Med hänsyn härtill föreslås inle någon från gäl­lande rätt avvikande bestämmelse om forum i äganderältstvisler. Samma skäl åberopas mot alt göra fastighetsdomstol behörig all ta upp mål en­ligt 5 kap. JB om verkan av att fast egendom frånvinnes någon efler

Prop. 1971:106

90

klander och mål enligl 2 kap. JB om vad som är tillbehör till fast egen­dom.

SlutUgen behandlas i promemorian frågan om forum i mål enligt skogsvårdslagen (1948: 237). Antalet mål enligt denna lag är numera mycket litet. Huvudlinjerna i skogspolitiken övervägs av skogspolitiska utredningen som väntas avsluta sill arbete under år 1971. Det kan antas alt skogsvårdslagen så småningom blir helt omarbetad. Med hänsyn här­till föreslås inle någon ändring av forumreglerna i delta sammanhang.

3.2.2 Fastighetsdomstols sammansättning och domförhet

Förslaget i deparlemenlspromeraorian innebär alt den tekniske leda­moten alllid skall della i handläggningen av andra mål än hyresmål, bo-stadsrällsmål och mål om tvångsförvaltning av bostadsfastighel. Visserli­gen påpekas, genom hänvisning till uttalanden av faslighelsbildnings-koramillén, alt behovet av teknisk expertis stundom kan vara mindre starkt framträdande. Den föreslagna ordningen anses emellerlid motive­rad med hänsyn lill önskemålet om så enkla och lättillämpade samman-sällningsregler som möjligt. Även om teknisk expertis i enstaka fall skulle vara obehövlig anses regeln inle utgöra någon olägenhet. Vad be­träffar hyresmål, bosladsrältsmål och raål ora tvångsförvaltning av bo­sladsfaslighet, som i allmänhet inte innehåller några tekniska moment, framhålls i proraeraorian att del i undanlagsfall kan föreligga behov av teknisk expertis i doraslolen, t. ex. i hyrestvist angående affärslokal. I så­dana fall vore det mindre lyckligt om det helt saknades möjlighet all låta den tekniske ledamoten della i handläggningen. För dessa raållyper före­slås därför att domstolen i regel skall beslå av de lagfarna ledamöterna och tre nämndemän men all den tekniske ledamoten får ingå i domsto­len i stället för en av näranderaännen, om ordföranden med hänsyn lill målels beskaffenhet finner särskilda skäl föreligga därtill. Reglerna om fastighetsdomstols sararaansättning bör enligt promemorian vara sam­lade i en enda författning. De har sin plats i 3 § FDL. Denna paragraf föreslås ändrad med hänsyn härtill, varvid 12 kap. 71 § andra stycket JB kan ulgå.

Även domförhelsreglerna bör enligt promemorian lill alla delar finnas i FDL och inle som nu delvis i en tillämpningskungörelse. Såvitt avser måls avgörande ulan huvudförhandling och annan handläggning som inte sker vid sådan förhandling eller syn på stället samt vidtagande av förberedande ålgärder anses de nuvarande reglerna väl lämpade för alla slag av mål som föreslås ankomma på fastighetsdomstol. Etl undantag utgör dock de fall då mål får avgöras i materiellt hänseende utan huvud­förhandUng, t. ex. enligt 16 kap. 8 § första stycket FBL. Liksom tingsrätt bör fastighetsdomstol kunna bestå av en lagfaren ledamot vid huvudför­handling som sker i förenklad form. 4 § FDL föreslås därför få sådan avfattning att fastighetsdomstol blir domför med en lagfaren ledamot vid

Prop. 1971:106

91

måls avgörande utan huvudförhandling, om avgörandet inle innefattar prövning av saken, vid huvudförhandling som sker i förenklad form saml vid annan handläggning som inle sker vid huvudförhandling eller syn på stället. Vidare föreslås att åtgärd som avser bara måls beredande får vidtas av lagfaren ledamot av fastighetsdomstolen eller av tjänsteman vid underrätten i samma omfattning som gäller för allmänna tvistemål eller av teknisk ledamot i den omfattning Kungl. Maj:t bestämmer.

Enligt 17 § andra stycket andra punklen ExL bör vid kallelse av nämndemän i expropriationsmål såvitt möjligt iakttas all den ene är ägare av fastighet men den andre inte. Denna bestämmelse föreslås överflyttad till 8 § FDL och utsträckt lill all gälla också andra mål om Ivångsförvärv av fast egendom.

När del gäller ärenden som ankommer på fastighetsdomstol följer av 2 § FDL all lagen (1946: 807) om handläggning av domstolsärenden skall gälla i tillämpliga delar i den mån inle annat föreskrivs i FDL eller annan författning. F. n. är fastighetsdomstol vid handläggning av ärende domför med en lagfaren ledamot enligl 11 § sista stycket kungörelsen om fastighetsdomstol. Enligl proraeraorian torde denna regel inte kunna bibehåUas när fastighetsdomstolarna skall la upp också andra ärenden än sådana som har samband med mål enligl miljöskyddslagen. Om re­geln slopas ulan all ersättas av någon annan bestäraraelse blir doraför-hetsreglerna i 6 § lagen om handläggning av domstolsärenden tillärap­liga. Detla leder lill att fastighetsdorastol skall ha den sararaansättning sora enligt 3 § FDL krävs för doraförhel i allraänhel i raotsvarande ut­sträckning som tingsrätt skall vara fullsullen vid handläggning av dom­stolsärende. Någon särskild bestämmelse i FDL om handläggning av ärende föreslås därför inle.

Slutligen anförs i promemorian all del inte f. n. finns anledning att frångå eller komplettera de kvalifikationskrav på ledaraot i fastighets­dorastol som uppställs i FDL.

3.2.3 Övergångsfrågor i anledning av fastighetsdomstolsreformen

I 7 § FBLP föreskrivs att mål eUer ärende som är anhängigt hos ägo­delningsrätten vid FBL:s ikraftträdande prövas av fastighetsdomstolen. Enligl 8 § skall sådant mål eller ärende handläggas i den ordning som är föreskriven för faslighelsbildningsmål. I promemorian föreslås en mot­svarande kompelensregel också beträffande mål eller ärende som är an­hängigt hos expropriationsdomstol, när dessa domstolar avskaffas. Om handläggningen då har fortskridit så långt atl huvudförhandling påbör­jats, bör dock exproprialionsdomslolen få fullfölja och avsluta handlägg­ningen.

Arrende- eller hyrestvist vari lalan väckts före nya jordabalkens ikraftträdande skall enligt 46 § första stycket och 50 § JP behandlas en­ligt äldre bestämmelser. Med hänsyn lill alt övergångsbestämraelserna

Prop. 1971:106

92

bör göras så enhetliga som möjligt föreslås i promemorian alt samma reglering skall tillämpas också på andra mål och ärenden som allmän domstol vid utgången av år 1971 varit behörig all la upp.

3.2.4   Fastighetsdomstolarnas domkretsar

I ell särskilt avsnitt av proraeraorian behandlas frågor ora faslighels­domslolarnas lokalisering och domkretsar. Dessa frågor ankoraraer på Kungl. Maj:l all avgöra. Med anledning härav skaU här endasl nämnas all förslagel innebär atl det i princip inrättas en fastighetsdomstol i varje län, i regel lokaliserad lill den ort som är säte för länsstyrelsen. Vidare påpekas i promemorian alt del kan vara lämpligt atl samraanföra mål av viss typ från två eller flera fastighetsdomstolars domkretsar till en sådan domstol. Såvitt gäller hyresmål kan della ske med stöd av bemyndigan­det för Kungl. Maj:t i 12 kap. 71 § första stycket JB.

3.2.5   Vattendomstolarna

Vattenlagsuiredningen anser sig kunna ulgå från alt den judiciella prövningen enligt en ny vattenlag kommer all förläggas lill fastighets­domstolarna, vilket innebär all vattendomstolarna kan avvecklas. Som skäl för en sådan omläggning anförs all del råder ell påtagligt samband mellan värderingsfrågorna i vallenmål och i sädana mål som skall hän­föras till fastighetsdomstolarnas kompetensoraråde. Vidare påpekas all vallendoraslolarnas arbetsbörda, i varje fall på längre sikt, lorde undergå sådana förändringar all en översyn av doraslolsorganisalionen under alla förhållanden blir nödvändig. Det finns anledning anta all den nuvarande organisationen så småningora blir överdiraensionerad. Den arbetskraft som till följd av utvecklingen blir disponibel utnyttjas bäst inom ramen för den större, mera flexibla organisation som de allraänna underrätterna bildar.

De ändringar i fråga om Kungl. Maj:ls prövningsrätt som utredningen föreslår kan i och för sig genomföras ulan att man rubbar den nuva­rande valtendomslolsorganisalionen. Denna skulle alltså övergångsvis kunna finnas kvar. Emellertid pågår f. n. ett omfattande reformarbete på del allraänna domstolsväsendets oraråde och utredningen anser det mo­tiverat atl överväga om inle den avveckling av vatlendorastolarna sora förr eller senare blir nödvändig kan samordnas med delta reformarbete. Utredningen pekar i detla sammanhang på riskerna för alt en längre lids osäkerhet rörande vallendoraslolspersonalens fraralid kan få icke önsk­värda effekter på domstolarnas arbetsresultat bl. a. lill följd av omfat­tande personalavgång från domstolarna.

Av olika skäl, bl. a. del förhållandet all domsområdena bör samman­falla med nederbördsområden, räknar utredningen med atl vallenmålen får koncentreras lill ell fåtal fastighetsdomstolar. Utrednuigen har i första hand undersökt möjligheterna alt omedelbart överföra vattenrätts-

Prop. 1971:106

93

skipningen på vissa fastighetsdomstolar. Härvid skulle emellerlid vallen-domslolsorganisalionen få behållas för handläggning av de mål som an­hängiggörs innan reformen träder i kraft, medan nytillkommande mål får behandlas vid fastighetsdomstol. En sådan ordning anses förenad med praktiska ölägenheter av olika slag. Ell syslem med dubbla domsto­lar under flera år måste sålunda le sig förvillande från parissynpunkt. Vidare torde personalsvårighelerna bli betydande, även om sararaa per­sonal i viss utsträckning kan tjänstgöra i både vattendomstol och fastig­hetsdomstol. Ytterligare frarahålls all de nytillkommande vallenmålen kommer alt omfatta frågor om lillslånd och därmed förenade villkor och att fastighetsdomstols sammansättning inte i första hand har anpassats för frågor av detla slag. Slutligen pekas på de laglekniska svårigheter re­formen skulle medföra. Utredningen anser sig mol bakgrund härav inle kunna föreslå att vattenrättsskipningen redan nu förs över till fastighets­domstolarna.

Enligl utredningens mening får man den smidigaste övergången från det garala till del nya systerael genora en reform i två etapper. Redan i samband med alt faslighelsdomslolsorganisationen byggs ut bör man för­söka bedöma lill vilka domstolar vattenrättsskipningen i framliden bör förläggas. Vattendomstolarna bör därefter i en första reformelapp över­gångsvis knytas till den allmänna underrätlsorganisationen på sararaa sätt som fastighetsdomstolarna. Efter denna etapp, som lämpligen bör genomföras den 1 januari 1972, skulle det finnas etl mindre anlal all­männa underrätter, förslagsvis sex, vilka som fastighetsdomstol dömer i bl. a. fastighetsbildnings- och immissionsmål och som valtendoraslol i vallenraål. Vattendomstolarna upphör därmed atl vara självständiga or­ganisatoriska enheter men består som ett judiciellt begrepp. I en andra reformelapp, som bör genomföras samtidigt som en ny vallenlag träder i krafl, förs de judiciella uppgifterna över på fastighetsdomstolarna. De ölägenheter som utredningen funnit förenade med en omedelbar reform av den innebörden torde huvudsakUgen kunna undvikas. Den judiciella prövningen kan visserligen övergångsvis korama atl ske dels hos valten­doraslol såvitt gäller anhängiga mål och dels hos fastighetsdomstol be­träffande nya mål. Uppgifterna ankomraer emellertid med utredningens förslag då i båda fallen på samma underrätt, låt vara i olika sammansätt­ning.

Utredningens förslag genomförs laglekniskt genom ett tillägg lill 11 kap. 1 § första styckel VL, där det anges alt tingsrätt som Kungl. Maj:l bestämmer skall vara vattendomstol. Bemyndigandet i 11 kap. 9 § för Kungl. Maj:l alt bestämma antalet vattendomstolar blir därigenom överflödigt och kan upphävas. Det finns enligl utredningen inte anled­ning atl göra någon ändring beträffande vad som nu gäller om vatten­domstolarnas domsområden och kansliorternas belägenhet.

I detla sammanhang lar utredningen upp vissa frågor om vallendom-

Prop. 1971:106

94

stols sararaansättning. Enligt 11 kap. 2 § första styckel VL är vattendom­stol beslutför med en lagfaren vallenrällsdomare som ordförande, två vatlenrältsingenjörer och två valtenrätlsnämndeman. I vissa bagatellar­tade mål är domstolen beslutför raed ordförande, nämndemän och en vattenrättsingenjör, nämligen i mål om förelag som är ulan nämnvärd inverkan på vattenförhållandena och som inle heller berör motstående intressen av någon betydelse.

Med hänsyn till all de tekniska problemen i de större målen normalt spänner över elt stort fält kräver enligt utredningen domstolens befatt­ning med dessa mål alltjämt medverkan av två ingenjörer. Bl. a. av delta skäl kan domförhelsreglerna inle nu bringas till fullständig överensstäm­melse med vad som gäller beträffande fastighetsdomstol, dvs. två lag­farna ledamöter, en tekniker och två nämndemän. Vissa ändringar kan dock övervägas beträffande de tekniska ledamöterna i domstolen. Enligt 11 kap. 2 § tredje stycket skall vallenrätlsingenjör vara sakkunnig och erfaren i vallenfrågors tekniska behandling. Av stadgan för vattendora-stolarna framgår atl ingenjörerna skaU ha antingen vatlenbyggnadslek­nisk eller agrikullurteknisk grundutbildning. Utredningen föreslår atl sist­nämnda kompetenskrav slopas och ersätts av etl krav på erfarenhet av fastighetsvärdering. Vad beträffar antalet tekniska ledamöter påpekar ut­redningen all ell förhållandevis stort anlal vallenmål är av enkel beskaf­fenhet och all de tekniska frågorna i sådana raål i allmänhet inte kräver alt två ingenjörer medverkar i domstolen. Den nuvarande möjligheten all handlägga mål med en vattenrättsingenjör utnyttjas dock ganska sällan. Della beror framför allt på all målens beskaffenhet ofta inle kan bedö­mas i förväg och atl målen i regel behandlas i samband med annan för­rättning vid vilken två ingenjörer skall tjänstgöra. Enligl utredningens mening bör vattendomstolens sammansättning i större utsträckning än f. n. kunna anpassas lill behovet av teknisk sakkunskap i varje särskilt mål. Utredningen anser del angeläget att den högt kvalificerade sakkun­skap som valtenrätlsingenjörerna representerar inle las i anspråk i onö­dan. Det bör kunna överlämnas lill vederbörande ordförande all be­stämma om ett mål skall handläggas med en eller två vatlenrältsingenjö­rer. Skall två ingenjörer delta bör regelmässigt den ene vara vatlenbygg­nadsleknisk ingenjör och den andre värderingsleknisk. Ordföranden bör dock ha viss frihet atl, när målels beskaffenhet medger del, besluta atl två ingenjörer av samma slag skall tjänstgöra.

I fråga om vattenrältsnämndemännen föreskrivs i 11 kap. 2 § fjärde stycket VL all de bör vara allmänt betrodda och kunniga ora sin orts förhåUanden. De utses genom särskilda val i enlighet med närmare be­stämmelser i bl. a. 11 kap. 4 §. För nämndemän i fastighetsdomstol gäl­ler liknande kompetenskrav och även de utses genom särskilda val. Ut­redningen anser atl man redan nu bör kunna la elt steg mol en fullstän­dig integration av de båda domstolslyperna genom att låta dera som har

Prop. 1971:106

95

valts till nämndemän i fastighetsdomstol svara för lekmannainslaget också i vattendomstol. Benämningen vatlenrätlsnämndemän föreslås bU utmönstrad ur VL.

Utredningens överväganden föranleder lagändringar huvudsakligen i bestäramelserna om vattendomstol i 11 kap. 215 §§ VL. Frågorna om vattendomstols sammansättning och ora ledaraölernas allraänna kvalifi­kationer bör alltjämt behandlas i 2 §. Där föreskrivs i förslagel alt vat­tendomstol är domför med en vattenrätlsdomare sora ordförande, en vattenrättsingenjör och två näranderaän samt att ytterligare en vatten­rättsingenjör får sitta i domstolen. I bestäraraelserna om ledamöternas kvalifikationer föreslås vissa smärre jämkningar. Det anses tillräckligt all föreskriva atl vattenrätlsdomare skall utses bland de lagfarna do­marna i tingsrätten och all vattenrättsingenjör skall ha teknisk utbild­ning och erfarenhet av vattenfrågors tekniska behandling. Beträffande närandemännen föreslås all de skall vara näranderaän i faslighelsdora­slol inora valtendoraslolens dorasoraråde. I överensslämraelse raed lagen om fastighetsdomstol föreslås i 3 § en föreskrift att Kungl. Maj:t eller myndighet sora Kungl. Maj:l besläramer utser vallenrällsdomare saml utnämner eller förordnar vallenrätlsingenjör.

I 11 kap. 5§ första och andra styckena anges efler vilka grunder nämndeman skall kallas alt tjänstgöra i vattendomstolen. Utredningen föreslår att vatlenrällsdomaren skall få avgöra denna fråga mera fritt och alt det efler mönster av lagen om fastighetsdomstol endasl föreskrivs all lill tjänstgöring företrädesvis bör kallas nämndemän från den dom­saga lill vilken målet närmast har anknytning. Beslämraelsen i paragra­fens sista stycke ora vilken ingenjör sora skall tjänstgöra i mål där dora­slolen är doraför med fyra ledamöter föreslås upphävd. I 11 kap. 6 § andra stycket fiims regler om tillvägagångssättet vid förfall för nämnde­man. Reglerna, som i allt väsentligt överensstäraraer raed vad sora för motsvarande situation föreskrivs i 4 kap. 10 § rättegångsbalken, anses överflödiga med hänsyn till den allraänna hänvisningen till bl. a. rätte­gångsbalken i 11 kap. 1 § sista stycket VL. Utredningen föreslår därför att de upphävs. I 11 kap. finns vidare ett anlal bestämmelser som är av huvudsakligen administrativ natur och som i samband raed organisa­tionsreformen lämpligen bör ersättas raed administrativa föreskrifter. Hil hör bestämmelserna i 6 § första stycket om tillvägagångssättet vid förfall för vallenrällsdomare och vattenrättsingenjör, i 8 § ora vattenrällssekre­lerare, i 15 § om mottagande av handlingar ra. m. i vatlenrätlsdomarens frånvaro saml i 51 § om särskilda kallelser till vatlenrältsingenjörer och vatlenrätlsnämndemän. Dessa bestämmelser föreslås därför ulgå ur la­gen.

De ökade möjligheterna all handlägga mål med fyra ledaraöler i vat­tendomstol bör enligt utredningen kunna utnyttjas också i mål som är anhängiga hos domstolen vid ikraftträdandet. Sålunda bör t. ex. upp-

Prop. 1971:106

96

skjutna ersättningsfrågor i anhängiga mål kunna las upp efler den 1 ja­nuari 1972 med den mindre samraansältningen, om frågornas beskaffen­het medger det. Om domstolen i sammansättning med fem ledamöter har handlagt viss fråga vid huvudförhandling före ikraftträdandet men fortsätter huvudförhandlingen efler den tidpunkten bör däremot äldre bestämmelser naturligtvis alltjämt tillämpas. Delsamma gäller om hu­vudförhandlingen äger rum före men överläggningen lill dom efler ikraftträdandet. Utredningen föreslår en övergångsbestämmelse av inne­börd all äldre bestämmelser om vattendomstols sammansättning skall gälla vid huvudförhandling som har påbörjats före de nya reglernas ikraftträdande samt vid överläggning efler ikraftträdandet rörande fråga som behandlats vid sådan huvudförhandling. Av 4 kap. 8 och 9 §§ rälte­gångsbalken följer all i sådana fall de förutvarande vatlenrältsnämnde­männen är skyldiga att tjänstgöra även efler de nya reglernas ikraftträ­dande.

Enligl 11 § andra stycket statstjänstemannalagen är ordinarie under-rältsdoraare med undanlag av chefsdomare i tingsrätt skyldig att tjänst­göra som ledamot i annan underrätt, om denna ligger inom samraa hov-rällsoraråde och det är fråga om handläggning för vilken det krävs flera lagfarna domare än en. Sådan tjänstgöringsskyldighet åligger också ordi­narie vattenrätlsdomare. Utredningen föreslår alt sistnäranda regel slopas när vatlendoraslolarna införlivas raed tingsrältsorganisalionen.

3.3 Remissyttrandena

3.3.1 Fastighetsdomstolarnas kompetensområde

Deparlementspromeraorians förslag rörande avgränsningen av faslig­helsdomslolarnas korapelensoraråde i stort har raött etl övervägande po­sitivt gensvar vid reraissbehandlingen. Förslaget atl fastighetsdomsto­larna skall överta ägodelningsrätlernas och exproprialionsdomslolarnas nuvarande uppgifter vinner sålunda allraänl gillande. I remissyttrandena ägnas frågan om överföring av raål och ärenden från de allraänna dora­stolarna lill faslighetsdoraslolarna del största utrymmet.

SACO intar en avvisande hållning lill förslagets grundprinciper. I prop. 1969: 44 angående de allmänna underrätternas organisation ra. ra. anförde departeraentschefen all del inte finns någon anledning alt frångå den hittills gällande principen om en myckel vidsträckt kompelens för de allmänna underrätterna. Samtidigt framhöll han atl det är av allmänt in­tresse all domarkårens mångsidighet bevaras. Enligl SACO:s raening är del tveksamt om departementspromemorians förslag verkligen medger alt denna målsättning realiseras på ell nöjaktigt sätt. Förslagen i prorae­raorian och vatlenlagsutredningens förslag ora valtendoraslolarnas inte­grering i vissa tingsrätter koramer all resultera i en uppdelning av under-

Prop. 1971:106

97

rättsorganisationen så att tingsrätterna kommer att bestå av A-, B- och C-domstolar, av vilka de förstnämnda anförtros alla typer av mål och B-domstolarna alla mål utom vallenraål, medan till C-doraslolarna hän­skjuts endast allmänna tvistemål och brottmål. Della kan enligt SACO medföra svårigheter för rekryteringen lill C-domslolarna. Ell sätt atl åt­minstone delvis komrna förbi delta problera skulle vara att tillåta atl vissa typer av mål, vilka i promemorian hänförs till fastighetsdomsto­larna, också i fortsättningen behandlas vid alla underrätter. Som exera.-pel på en sådan typ av raål nämns hyresmål.

Också hovrätten för Västra Sverige diskuterar risken för all skillnader i underrätternas kompelens inbördes ger upphov till olika värdering av underrätterna. Hovrätten anser emellerlid all de fördelar som slår atl vinna med en överföring av mål om inlösen eller annat tvångsförvärv av fast egendom till fastighetsdomstol är så stora all förslaget i dessa delar ändå bör genomföras. Däremot ifrågasätter hovrätten ora hyres- och ar­rendemål är av den särskilda beskaffenhet all det är motiverat att över­föra dem till fastighetsdomstol. Göta hovrätt anser all i synnerhet den speciella saramansällningen av fastighetsdomstolen i hyresmål lalar mol en sådan överföring och påpekar all det vid tillkomsten av den nya hy­reslagstiftningen inle ansågs att hyrestvister var av den speciella art all en särskild domstolsform behövde anordnas för dera. Även lagmannen i Jönköpings tingsrätt förordar en omprövning av förslagel alt överföra hyresmålen till faslighetsdomslolarna. Också Domareföreningen anser starka skäl tala för att hyrestvisterna handläggs vid allmän domstol. Eventuellt kan del vara ändaraålsenligl atl koncentrera mål som gäller klandertalan mol hyresnämnds beslut till en sådan domstol för varje län. Inle heller i övrigl är föreningen övertygad ora atl alla grupper av raål som avses bli prövade av fastighetsdomstol verkligen bör hänföras dit.

Advokatsamfundet har inget all erinra mot all de i proraeraorian fö­reslagna målgrupperna överförs lill faslighelsdoraslol. Sarafundet går längre och ifrågasätter om del inte skulle vara lämpligl atl dit överföra alla de mål för vUka reglerna om exklusivt faslighelsforum i 10 kap. 10 § rältegångsbalken nu gäller. Under alla orasländigheier bör enligl sara­fundet grannelagstvisler av del slag som avses i 3 kap. 7 § JB liksom andra raål ora grannelagsrättsliga förhållanden överföras lill fastighets­domstolarna. Samraa synpunkter fraraför lagmannen i Stockholms tings­rätt. Också lanlmäteristyrelsen och Samfundet för fastighetsvärdering anser all grannelagsrättsliga tvister bör behandlas av faslighetsdomslo­larna och pekar på del nära sambandet mellan sådana mål och miljö­skyddsmål.

Lantmäteristyrelsen anser vidare att tvister om servitut enligt 14 kap. JB, vilka ofta har sin tyngdpunkt i frågor av faslighetsleknisk eller fas­tighetsekonomisk art, bör hänföras tUl fastighetsdomstolarnas kompe­tensområde. Om del behövs för atl undvika gränsdragningsproblem kan

4   Riksdagen 1971.1 saml. Nr 106

Prop. 1971:106

98

man enligt styrelsen utan större olägenhet göra både fastighetsdomstol och allmän domstol behöriga i såväl sådana mål som äganderättstvister. Enligt överlantmätaren i Stockholms län 'år servitutsfrågor av så väsent­Ug betydelse för fastighetsindelningen och fastighetsbUdningsverksam­heten alt det måste anses vara av stort intresse alt mål härora hänförs till fastighetsdomstol. Överlantmälaren ifrågasätter om gränsdragningspro-blerael har så stor betydelse atl del utgör hinder för en ändring av fo­rumregeln i sådana mål. Hovrätten för Övre Norrland anför beträffande rältshandlingsservituten alt fastighetsdomstol myckel väl skulle kunna pröva exempelvis vissa vederlagsfrågor men all också andra, för allmän domstol mera lärapade tvister kan tänkas uppstå. Eflersora del inte synes raöjligt atl finna en klar och tydlig formel för vilka servilutsmål som skulle överföras till fastighetsdomstol torde man enligt hovrätten inte i delta hänseende böra utvidga domstolens korapelensoraråde.

Svea hovrätt anför alt det inle kan vara en god ordning alt sådana äganderältstvisler parcell- och gränstvisler sora avser fastighetsin­delningens beskaffenhet skall kunna ulan föregående utredande förrätt­ning avgöras av allmän domstol i en sararaansättning som är helt skild från den som bör medverka i avgörandet av frågor om fastighetsindel­ningens beskaffenhet. En sådan möjlighet kan föranleda part all t. ex. av misstro mol fastighelsbildningsmyndighelen eller i kostnadsbesparande syfte förbigå förrättningsinstilulel. Enligt hovrätten bör man därför överväga en föreskrift all tvist av ifrågavarande slag alllid skall anhäng­iggöras genom ansökan hos fastighelsbildningsmyndighelen. Om del i något tvistemål vid allmän domstol skulle förekomma fråga vars avgö­rande är beroende på utgången av en parcell- eller gränslvisl något som enligt hovrätten måste vara ytterst sällsynt bör domstolen kunna hänvisa parterna all få denna tvist löst faslighetsbeslämningsvägen. Nå­gon gång inträffar det att jakt eller fiske sker på omtvistat område i enda syfte all ulan kostnad för den enskilde få en utredning till stånd ora fas­tighetsindelningens beskaffenhet. Hovrätten anser del dock inte påkallat raed en specialreglering för sådana brollraål. Hovrätten för Nedre Norr­land frarahåller all del bland äganderätlslvislerna finns en grupp som enligl gällande lag skall handläggas av ägodelningsrätt sora exklusivt fo­rura, näraligen sådana raål ora rågång eller annan fastighetsgräns sora skall anhängiggöras genom stämning (21 kap. 15 § 4 JDL). Hovrätten ifrågasätter om det inle bör övervägas alt för sådana rena gränstvisler göra faslighelsdoraslol lill exklusivt forum. Överlantmälaren i Gävle­borgs län anför all frågan om forum i äganderältstvisler inte kan anses helt tillfredsställande löst i promemorian. Hovrätten för Övre Norrland ansluter sig däremot lill vad sora i proraeraorian anförs sora skäl för att inte överföra bl. a. äganderältstvisler lill fastighetsdomstol. Hovrätten framhåller dock atl spörsmålet delvis är ganska tveksamt.

. Hovrätten för Västra Sverige och Industriförbundet ifrågasätter om

Prop. 1971:106

99

del inte skuUe vara lUlfördel om raål enligt 14 § förköpslagen (1967: 868) handlades av fastighetsdomstol. Industriförbundet ifrågasätter vi­dare om del på sikt finns skäl att behålla statens va-nämnd som spe­cialforum för vallen- och avloppsraål och ora inle också dessa bör över­läs av fastighelsdoraslolarna.

Svea hovrätt och vattenlagsutredningen föreslår all fråga sora avses i 34 § andra stycket ExL, dvs. fråga ora ersältning för skada eller intrång som har uppstått efler exproprialionsmålcts slutliga avgörande och inte har kunnat förutses i målet, skall prövas av fastighetsdomstol, trots atl ExL:s bestäraraelser inle är tillärapliga i detta fall. Enligt hovrätten bör fastighetsdorastol vidare ta upp tvist om ersältning lill expropriat för kostnader som har uppkommit under behandlingen hos Kungl. Maj:t av ansökan om expropriation. Expropriaten är berättigad lill sådan ersält­ning enligl 67 § första stycket sista ledet ExL men ersättningen kan inle utdöraas i expropriationsmålel.

Vidare bör enligt Svea hovrätt talan enligl 49 § första stycket lagen ora ägofred, dvs. klandertalan grundad på syn i anledning av försuraraal un­derhåll av stängsel, instäraraas till fastighetsdorastol raed hänsyn lill så­dan talans samband med mål om stängselskyldighel. Enligl hovrätten över Skåne och Blekinge bör uttrycket fastighetsdomstol för tydlighels skull införas också i 29 § tredje stycket och 31 § första styckel i lagen. Sararaa reraissinslans anser atl de nuvarande bestäramelserna i 36 och 37 §§ om uppvisande vid allmän underrätt av förening lärapligen kan avse sådan allmän underrätt som är fastighetsdorastol i den ort där de fastigheter som föreningen angår är belägna.

Göta hovrätt ifrågasätter om inle lalan om utdömande av vite sora har förelagts enligt 7 § jordförvärvslagen eller 3 § jordhävdslagen bör föras vid fastighetsdorastol i likhet med vad som gäller enligt 22 § lagen om arrendenämnder och hyresnämnder.

Enligl hovrätten för Övre Norrland kan del diskuteras ora inte en fö­reskrift ora sådan protokoUföringsplikt som enligt 28 § ExL föreligger när enskilda ledaraöler på domstolens uppdrag verkställer undersökning på stället borde las in i 9 § FDL. Anledningen lill alt detta inle skedde vid FDL:s tillkomst kan inle utläsas av lagens förarbeten. Sådan proto­koUföringsplikt är föreskriven i 11 kap. 45 § 2 raora. andra stycket VL. Bl. a. rättssäkerhetsskäl talar för en sådan protokoUföringsplikt.

Hovrätten för Nedre Norrland anför atl avsikten med 75 § byggnads­lagen inle lorde vara alt reglera skadeståndsskyldigheten vid genomfö­rande av stadsplan i andra än de i paragrafen uttryckligen angivna fallen. Om skada annars uppkoraraer vid stadsplans genomförande lär emeller­tid under särskUda omständigheter skadeslåndsskyldighet kunna före­ligga på grund av allmänna rättsregler, varvid prövningen ankomraer på allraän doraslol. Konsekvensen av förslagel i denna del blir atl likartade tvistefrågor kan bli föremål för behandling vid både fastighetsdomstol

4t    Riksdagen 1971.1 saml. Nr 106

Prop. 1971:106

100

och allmän domstol beroende på ora som grund för skadeslåndsskyldig­helen åberopas reglerna i 75 § byggnadslagen eller allmänna rättsregler. Om fastighetsdomstolarna övertar också de mål som grundar sig på all­män skadeslåndsskyldighet, kan besvärliga gränsdragningsproblera upp­stå. Hovrätten ifrågasätter därför om inle tvister enligt 75 § byggnadsla­gen också i fortsättningen bör prövas av allmän domstol. Hovrätten kriti­serar också förslaget all den särskilda rältegångskoslnadsregeln i 65 § skall bli tillämplig på tvister enligl 75 §. Utöver betänkligheter rörande regelns läraplighel i sådana tvister anför hovrätten all det inte kan vara riktigt all tillämpa andra koslnadsregler i dessa mål än som gäller då i likartade mål skadeslåndsskyldighelen grundas på allmänna rättsregler. Kostnadsregeln föranleder invändningar även från länsstyrelsen i Gävle­borgs län, kommunförbundet, Gävleborgs länsavdelning av kommunför­bundet och lagmannen i Stockholms Ungsrätt. Som skäl för invändning­arna anförs bl. a. all den enskilde måste i förhållande lill sarahället ha obeskuren möjlighet alt utan eget koslnadsullägg hävda sin rält och atl rätlegångskostnadsreglerna i 67 § ExL bör gälla i dessa fall. Svea hovrätt ansluter sig däreraot till den i promemorian framförda uppfattningen.

Hovrätten över Skåne och Blekinge anser alt mål om ersättning för kostnad eller skada sora uppkoraraer vid undersökning eller bärgning av skeppsvrak är av den arl alt de bör handläggas vid fastighetsdomstol. Hovrätten föreslår därför all etl tillägg görs till 9 a § Iredje stycket lagen om fornminnen av innehåll som motsvarar den i promemorian före­slagna sista punklen i 5 § Iredje styckel.

Vattenlagsuiredningen tillstyrker den föreslagna ändringen i 14 kap. 5 § 1 mom. VL men påpekar all allmän dorastol allljäral koraraer alt vara behörig i liknande vanligen bagalellarlade ersättningsfrågor. Med hänsyn till den pågående översynen av VL och det troligen mycket be­gränsade antalet mål synes emellertid nuvarande ordning kunna behållas tills vidare för dessa fall.

Länsstyrelsen i Västernorrlands län ifrågasätter ora det kan anses be­fogat all ha kvar del särskilda mindre, domslolsliknande organ, benärant vägsynenämnd, som regleras i lagen om allmänna vägar. Dess uppgifter torde utan olägenheter kunna direkt överläs av faslighelsdoraslol.

3.3.2 Fastighetsdomstolarnas sammansättning och domförhet

Remissinstansernas intresse knyter sig främst lill frågan hur teknisk sakkunskap skall tillföras faslighetsdorastolen.

Svea hovrätt anser alt det bör övervägas om inte tekniker också med annan erfarenhet än av fastighetsbildning eller fastighetsvärdering skall kunna fast anställas vid faslighetsdoraslolarna. Del lorde dock enligl hovrätten inte vara raöjligl alt med fast anställda personer möta alla de behov av teknisk sakkunskap som bör tillgodoses. På grund härav synes del hovrätten erforderligt all vid sidan av de fast anställda förordna elt

Prop. 1971:106

löl

anlal tekniker, ur vilken krets fastighetsdomstol vid oundgängligt behov av särskild sakkunskap skall kunna tillkalla en alt tjänstgöra i doraslolen i stället för den ordinarie tekniske ledamoten. En sådan ordning kan också visa sig värdefull vid tillfälliga arbetstoppar. Liknande synpunkter anlägger lagmannen i Stockholms tingsrätt.

Göta hovrätt anför att expropriationsmålens överförande till fastig­hetsdomstol innebär en försvagning av domstolens sararaansättning på leknikersidan. I ell icke ringa anlal mål kan antas föreligga behov av flera tekniker och särskilt av sådana som är hemmastadda på olika spe­cialområden. Det bör därför enligl hovrätten övervägas atl tillföra fastig­hetsdomstolarna ell starkare sakkunniginslag än som föreslås i prome­morian. Lantmäteristyrelsen förordar atl fastighetsdomstolens ordfö­rande fär möjlighet alt låta två tekniker ingå i domstolen, ora raålels be­skaffenhet ger anledning till del. Möjligheten bör slå öppen inte bara i expropriationsraål och liknande raål ulan också i t. ex. mål om inlösen enligt 8 kap. FBL. Om två tekniker ingår i domstolen blir antalet leda­möter sex. Om antalet inle får vara högre än fem måste följden bli all den andre teknikern träder in i stället för den ene juristiedaraolen. En doraslolssaramansällning med två tekniska ledaraöler eller åtrainstone möjlighet atl låta en andre tekniker träda in i stället för den ene juristie­daraolen i mera komplicerade mål förordas också av vattenlagsuired­ningen, advokatsamfundet. Domareföreningen, Valtenrättsingenjörsf öre­ningen. Samfundet för fastighetsvärdering och överlantmätaren i Gävle­borgs län. Advokalsarafundel förordar alt del nuvarande systemet med tekniker i expropriationsmål bibehålls, bl. a. med hänsyn till statsverkets kostnader, medan Samfundet för fastighetsvärdering föreslår atl den ene tekniske ledamoten skall vara heltidsanställd och den andre utses så som de nuvarande exproprialionsleknikerna. Flera remissinstanser understry­ker behovet av företagsekonoraisk sakkunskap. Överlantmälaren i Jön­köpings län anför all del kan övervägas ora raan inte borde försöka skapa en organisation som bättre än förslagel ger möjlighet alt ta tillvara den samlade sakkunskap som finns hos kåren av expropriationslekniker.

Svea hovrätt och lagmannen i Stockholms tingsrätt ifrågasätter om del inte är lämpligare alt helt slopa föreskriften om nämnderaännen i 17 § andra stycket andra punklen ExL än alt överföra den till FDL, eflersora nämndemännen inle är avsedda all vara partsrepresentanter ulan ojäviga ledamöter i domstol. En motsatt uppfattning företräds av TCO och Hy­resgästernas Riksförbund, vilka föreslår att fastighetsdomstol i ärenden som rör hyra, bostadsrätt eller tvångsförvaltning av bosladsfaslighet ges sådan sararaansättning atl partsorganisationerna på hyresraarknaden i likhet med vad som är fallet i hyresnämnderna blir direkt represente­rade. Förbundet finner det vidare naturligt all mål rörande expropria­tion, miljöskydd och naturvård skall kunna handläggas med samma sammansättning som hyresmål.

Prop. 1971:106

102

Fastighetsägareförbundet och kommunstyrelsen i Sundsvall ifrågasät­ter om inle fastighetsdomstol bör ha samma sammansättning i hyresmål, bostadsrätlsmål och raål ora tvångsförvaltning av bostadsfastighel sora i andra raål. Förbundet är inle benäget atl dela den i proraeraorian fram­förda uppfattningen alt del i hyresmål och liknande mål i allmänhet inte föreUgger behov av teknisk sakkunskap. Lagmannen i Stockholms tings­rätt uttalar all möjligheten till en sararaansättning raed teknisk ledaraot också i hyresmål och liknande mål bUr av stort värde. Som exempel på mål där teknisk expertis kan behövas nämner han sådana mål där det gäller atl bestäraraa hyra för en bostadslägenhet raed ledning av jämfö­relsematerial angående bruksvärdet för likvärdiga lägenheter. Med hän­syn till arten av den prövning som skall ske enligt lagen om tvångsför­valtning av bosladsfaslighet ifrågasätter hovrätten för Västra Sverige om inte teknisk ledamot normall bör ingå i fastighetsdomstolen vid hand­läggning av raål enligt denna lag.

Hovrätten över Skåne och Blekinge anser att proraeraorieförslaget brister i enhetlighet i reglerna ora fastighetsdoraslols sararaansättning. Någon egentlig anledning all behandla hyresraål annorlunda än andra typer av raål där teknikern kan undvaras synes inle kunna åberopas. En­ligl hovrättens mening bör därför teknikern antingen ingå i domstolen i alla mål eller också bytas ut mot en nämndeman i alla de mål där något behov av teknisk sakkunskap inle finns. Med hänsyn till all tillgången på välkvalificerade tekniker lorde vara begränsad förordar hovrätten en lös­ning enligt det senare alternativet.

Kommunstyrelsen i Sundsvall anser att mandattiden för nämndeman i fastighetsdomstol bör vara tre år och sammanfalla raed den mandattid som gäller för andra kommunalt valda förtroendemän.

Göta hovrätt anser all den föreslagna 4 § i FDL bör arbetas ora. En­ligt hovrätten synes den nya besläraraelsens ordalydelse innebära alt raål om lagsökning och belalningsföreläggande vid fastighetsdomstol inle kan avgöras av ensamdomare. I vart fall kan tvekan råda om innebörden. Hovrätten för Västra Sverige kritiserar ullrycket "domför raed en lagfa­ren ledamot", eftersom del inle klart ger vid handen om avsikten är alt domstolen skall vara en enmansdomslol eller bestå av en lagfaren leda­mot, en teknisk ledamot och två näranderaän. Lagmannen i Stockholms tingsrätt anser all 4 § första stycket FDL bör ges sådan utforraning alt det fraragår klart att ensaradoraare under förberedelsen kan raeddela tredskodom och dom som grundas på medgivande, något sora särskilt för hyresraälens del torde vara ofrånkoraligl. Hovrätten över Skåne och Blekinge anför att promemorians förslag ger det till synes egendomliga resultatet alt domförhelsreglerna förefaller strängare vid måls avgörande Ulan huvudförhandling än vid huvudförhandling i förenklad form. Inget skäl härtill anförs i promemorian utöver hänvisningen tUl 16 kap. 8 § första stycket FBL. Talan som medgivils eller eftergivits och stadfästelse

Prop. 1971:106

103

av förlikning torde mycket väl lämpa sig för avgörande av en enda lag­faren ledamot. Hovrätten avstyrker atl något undantag görs från regeln om domförhet vid måls avgörande utan huvudförhandling. Om i något fall en undanlagsreglering skulle vara motiverad torde denna med fördel kunna las in i den särskilda författningen.

Hovrätten för Västra Sverige och hovrätten för Nedre Norrland påpe­kar atl departeraentschefen vid faslighelsdorastolarnas tillkorasl uttalade (prop. 1969: 44 s. 254) alt anordningen med omedelbar huvudförhand­ling i anslutning lill förberedelsen inte borde tillämpas vid fastighets­domstol utan alt det behov av en förenklad handläggningsforra som föreligger i vissa av de mål sådan dorastol har all pröva i stället borde tillgodoses genom all man efler förebild från 16 kap. 8 § FBL öppnade möjlighet att avgöra mål ulan huvudförhandling i betydligt större omfattning än som kan ske i vanliga tvistemål. I promemorian har inte angetts något skäl för alt raan där intar en motsatt ståndpunkt. En­ligt hovrätten för Nedre Norrland bör ytterligare övervägas ora sådana särbestämmelser om måls avgörande ulan huvudförhandling som 16 kap. 8 § FBL innehåller skall införas beträffande andra mål som faller inom fastighetsdomstols kompelens. Hovrätten påpekar vidare atl depar­teraentschefen i nyssnäranda proposilion (s. 253) uttalade alt de raål som enligl 16 kap. 8 § FBL kan avgöras ulan huvudförhandling är av sådan beskaffenhet att utrymraet för lekraannasynpunkter är raycket begränsat och att del då synes från både principiella och praktiska synpunkter olärapligl all uppställa ell ovillkorligt krav på all näranderaännen skall medverka vid prövningen. Enligl förslagel i promemorian skulle det emellertid inte vara möjligt all på sätt departementschefen sålunda för­ordade handlägga här åsyftade raål ulan nämndemän. Hovrätten anser att del saknas skäl alt nu frångå den ståndpunkt som intogs vid behand­lingen av förslagen lill FBL och FDL.

3.3.3 Övergångsfrågor i anledning av fastighetsdomstolsreformen

Förslaget alt reforraen av underrätlsorganisationen i fastighetsmål skall vara fullt genoraförd den 1 januari 1972 föranleder i allmänhet Inga invändningar i remissyttrandena. Bara lagmannen i Växjö tingsrätt anser det önskvärt all utvidgningen av faslighelsdomslolarnas kompe­tensområde sker successivt. Utvidgningen bör lill en början bara ora­falta raål och ärenden enligl FBL och i varje fall bör upphörandel av vattendomstolarna som självständiga enheter och av expropriations-doraslolama anstå tiU en senare tidpunkt än den 1 januari 1972.

Enligt Svea hovrätt däremot måste det anses vara av stort intresse att fastighetsdomstolarna snarast kan börja arbeta i full utsträckning och att mål av samma typ inle samtidigt handläggs vid domstolar av skilda slag och med olika sammansättning. Därför bör redan från början så många mål som möjligt Överföras till faslighetsdoraslolarna. Å andra sidan bör

Prop. 1971:106

104

elt mål inte överflyttas, om handläggningen har fortskridit så långt alt det är av stor betydelse atl samma ledamöter som tidigare har deltagit fortsätter därmed. Detla leder enligt hovrätten lill följande övervägan­den. Mål som är anhängigt hos exproprialionsdorastol bör inle överföras, om undersökning enligl 28 § ExL har påbörjats, om syn har hållils, om till någon del bifallande beslut har meddelats i tvislig förskottsfråga eller om huvudförhandling har förekorarail. Mål som är anhängigt hos all­män domstol bör prövas av fastighetsdomstol, om huvudförhandling inle påbörjats vid lagändringens ikraftträdande. Hos ägodelningsrätt anhän­gigt mål bör inte överflyttas, om undersökning enligl 21 kap. 32 § JDL påbörjats, om syn hållits eller om huvudförhandling förekorarail. Det sagda föranleder alt FBLP och JP bör ändras. Lagmannen i Stockholms tingsrätt frarasläller sarama förslag såvitt avser mål som är anhängiga hos exproprialionsdorastol och allraän doraslol.

Också Göta hovrätt, hovrätten för Nedre Norrland och lagmannen i Växjö tingsrätt föreslår atl mål eller ärende som vid FBL:s ikraftträ­dande är anhängigt hos ägodelningsrätt skall handläggas av denna även därefter, om huvudförhandling har påbörjats före ikraftträdandet.

Expropriationsdomstol kan enligt 34 § första stycket ExL ha hänvisat part all föra särskild talan vid domstolen om ersättning. Lagmannen i Stockholms tingsrätt anför att det möjligen behövs en övergångsbestäm­melse som klargör att saken skall instämmas till fastighetsdomstolen.

3.3.4   Fastighetsdomstolarnas domkretsar

Många reraissinstanser anför synpunkter på proraeraorieförslaget i fråga om fastighetsdomstolarnas lokalisering och domkretsar. De all­männa principerna godtas genoragående, men kritik riktas mot lösningen av särskilda lokaliseringsfrägor. Vissa remissinstanser, bl. a. domslols­verksulredningen och Domareföreningen, föreslår att 1 § FDL ändras på sådant sätt all det blir möjligt alt inrätta två eller flera fastighetsdomsto­lar med samma dorasoraråde raen med olika kompetens. Anledningen härtill är alt det i vissa län kan medföra ogynnsamma verkningar om t. ex. hyresmål och liknande mål skall handläggas vid samma domstol som bör vara forum i andra faslighetsdomstolsmål.

3.3.5   Vattendomstolarna

Vatlenlagsutredningens förslag har fåll etl mycket positivt mottagande vid remissbehandlingen. Förslaget all avvecklingen av vattendomstolarna skall genomföras i två etapper och att vattendomstolarna nu skall in­ordnas i den allmänna underrätlsorganisationen som en dömande funk­tion sidoordnad med fastighetsdomstolarna tillstyrks eller lämnas utan erinran i praktiskt tagel samtliga yttranden. På flera håll frarahålls som en förtjänst hos förslaget all del torde garantera att valtenrätlsskip-ningens nuvarande kvalitet bibehålls.

Prop. 1971:106

105

Förslagel avstyrks av Söderbygdens vattendomstol och Norrbottens läns landsting. Vallendomstolen framhåller all valtendoraslolarnas ar­betsbelastning inle lorde minska till dess frågan om tillslåndsgivningen i vattenmål har fält sin slutiiga lösning omkring år 1975. Det saknas därför skäl alt andra vallendomslolarnas status förrän del har blivit av­gjort om och när domstolarnas tillståndsgivning skall upphöra. I vart fall bör någon ändring inle ske förrän i samband raed all ell centralt dora-stolsverk inrättas. Landstinget anser alt de föreslagna organisationsför­ändringarna är omotiverade och onödiga, eftersom övervägande skäl ta­lar för atl de vatlenrältsliga frågor sora skall avgöras av domstol bör prövas av fastighetsdomstol. Länsstyrelsen i Kopparbergs län, som i och för sig inte har något att erinra mot förslaget, framhåller alt del medför risk alt man binder sig för en beslämd lösning när del gäller frågan om tillståndsprövningen i framtiden skall ske i administrativ eller judiciell ordning.

Mellanbygdens vattendomstol ansluter sig i huvudsak till vad utred­ningen anför om antalet ingenjörer men anser all lagtexten bör utformas så all det klart framgår atl huvudregeln är alt två ingenjörer skall ingå i doraslolen. Domstolen framhåller vidare atl beslämraelsen om att vallendomstol ar domför med en ingenjör måste utformas så atl högre rätt inte kan åberopa domstolens sararaansättning sora grund för elt undanröjande. Öslerbygdens vattendomstol, Valtenrältsingenjörsför­eningen, Teknologföreningen och vattenrättsingenjörerna vid Nedre Norrbygdens vattendomstol fraraför liknande synpunkter. Vattenöver­domstolen påpekar vid behandlingen av korapelensreglerna i stadgan för vatlendoraslolarna alt även de vallenbyggnadslekniska ingenjörerna syss­lar raed värderingsfrågor i så stor utsträckning alt kravet på erfarenhet av fastighetsvärdering är uppfyllt för deras del. Detla bör frarahållas i motiven. Motsvarande synpunkt framförs av Mellanbygdens och Öster­bygdens vattendomstolar samt Vatlenrättsingenjörsföreningen.

Nedre Norrbygdens vattendomstol anser, all vattendomstolarna bör få behålla sina särskilda näranderaän. Dorastolen framhåller emellerlid alt det enligl 4 kap. 9 § rältegångsbalken är möjligt all i påbörjade mål an­vända förut anlitade nämndemän. Övre Norrbygdens och Mellanbyg­dens vattendomstolar framför samma önskemål, sistnäranda domstol raed det tillägget atl vallenrättsnäranderaännen bör få tjänstgöra även i nya mål åtminstone till löpande valperiods slut. Österbygdens vatten­domstol ifrågasätter om inle den nuvarande åldersgränsen för vallen-rätlsnäranderaan, 65 år, bör bibehållas, eventuellt genora atl införas för nämnderaan i fastighetsdorastol.

Prop. 1971:106

106

4. Departementschefen

4.1 Tillståndsprövningen i vattenmål m. ni.

Med större företag i vatten följer i allmänhet betydelsefulla lång­siktiga verkningar av skilda slag. Med hänsyn härlUl och till de många viktiga men inbördes motstridiga intressen som kräver beaktande när det gäller användningen av våra vattentillgångar är det uppenbarligen av stor betydelse alt dessa företag blir inpassade i samhällsplaneringen i storl. Teknikens framsteg och den allmänna samhällsutvecklingen raedför att behovet av ell samlat grepp över vattenresursernas använd­ning gör sig gällande med allt större krafl. De nuvarande reglerna för tillståndsprövningen i vattenmåi tillgodoser inle detta behov på ell till­fredsställande sätt. Prövningen ankommer i flertalet fall på vattendom­stol, som varken har den överblick över alla synpunkter som måste beaktas eller de rättsliga befogenheter som skulle behövas. Som jag har framhållit i andra sammanhang bör den prövning det här är fråga om hellre företas av administrativa myndigheter och nära saraordnas med annan samhällsplanering. Genora raUjöskyddslagen har tUlslåndspröv­ningen såvitt gäller en viss typ av vattenanvändning flyttats över från valtendorastolarna till adrainistrativ myndighet, och vattenlagsutred­ningen skall enligl sina direktiv lägga frara förslag lill en liknande re­forra beträffande andra valtenrättsliga tillståndsfrågor.

I sill nu avgivna delbetänkande anför utredningen atl tiden ännu inte är mogen för etl slutiigt ställningslagande liU frågan om utformningen av del vatlenrältsliga prövningssyslemel. Sora skäl härför anger utred­ningen alt reglerna raåste saraordnas med del nya syslem för fysisk planering sora kan bli resultatet av bygglagutredningens arbete och del arbete sora bedrivs inom civildepartementet på en fysisk riksplanering. Saraordning raåste enligl utredningen också ske med annan aktuell till­ståndsgivning av t. ex. mark- eUer energipolitisk arl. Del aUlmer träng­ande behovet av ell samlat grepp över fördelningen av våra vatten­resurser motiverar emellerlid enligl utredningens mening atl raan nu vidtar provisoriska ändringar inom ramen för den gäUande vattenlagstiftningen. Utredningen föreslår därför alt VL ändras så alt tillåtiighetsprövningen i viktigare vattenmåi anförtros Kungl. Maj:t och att Kungl. Maj:l får möjlighet att vid sin prövning i större omfatt­ning än nu anlägga allraänna planeringssynpunkter. Ell avgörande skäl för all prövningen nu bör förläggas hos Kungl. Maj:t är enligl utred­ningen att ingen annan än Kungl. Maj:t f.n. torde ha möjlighet att grunda en allsidig bedömning av tillståndsfrågor på del material sora växer frara vid arbetet på den fysiska riksplaneringen. De nya bestära­melserna föreslås gäUa företag enUgt 2 och 3 kap. VL, dvs. bl. a. kraft­verksbyggen, vatlenregleringar och grundvaltenläkter,  samt vattenav-

Prop. 1971:106

107

ledning och invallning enligl 7 kap. Laglekniskt innebär förslaget en utvidgning av den prövningsrätt som enligl 4 kap. 13 § f. n. tillkomraer Kungl. Maj:t i fråga om vissa vallenregleringsförelag.

Remissinstanserna ansluter sig i allmänhet till utredningens bedöm­ning i fråga om behovet av provisoriska lagändringar, och huvudinne­hållet i utredningens förslag tillstyrks eller läranas utan erinran i prak­tiskt tagel saratliga yttranden. Sora en särskild förtjänst hos förslaget framhålls all allmänna planeringssynpunkter kan beaktas vid> pröv­ningen av större företag.

Jag kan godla utredningens bedömning all liden ännu inte är mogen för etl slutligt ställningstagande till del valtenrättsliga prövningssyste-raels utforraning. Jag instämraer också i atl del raed hänsyn lill viklen av all kunna tillgodose allraänna planeringssynpunkler föreligger be­hov av provisoriska lagändringar. Det förslag utredningen har lagt fram är väl ägnat all tillgodose delta behov och bör därför genomföras. Jag är emellertid angelägen ora all utredningen så snart som raöjligt lägger frara förslag tUl en mera slutgiltig lösning efler de riktlinjer sora har angetts i direktiven. Vid utarbetandet av ell sådant förslag bör ut­redningen sararåda med bygglagulredningen, och del synes lämpligl alt de båda utredningarna bedriver sitt arbete på sådani sätt alt den fort­satta behandlingen av deras förslag kan saraordnas.

Sora några remissinstanser har påpekat föreligger både enligt gäl­lande rält och enligl förslagel vissa samordningsproblem i förhällande till miljöskyddslagen och byggnadslagstiftningen. Del är nästan oraöj­ligt atl undvika sådana ölägenheter i etl övergångsskede. I praktiken lorde probleraen eraeUertid kunna lösas på ell smidigt sätt genora sara­arbete raellan berörda parter och myndigheter. Den föreslagna utvidg­ningen av Kungl. Maj:ts prövningsrätt underlättar lösningen av åtskU­liga samordningsproblem.

Innan jag går närmare in på de nya reglernas utformning vill jag be­röra en fråga som naturvårdsverket och koncessionsnämnden för mUjö­skydd har tagit upp i sina remissyttranden. De anser del angelägel alt VL snarast ändras så all möjlighet öppnas lill oraprövning från vatten­vårdssynpunkt av gällande vallenhushållningsbesläraraelser som inne­bär tillstånd lill s. k. nolltappning. Denna fråga är emellerlid ulora­ordentligt koraplicerad och har sådant saraband raed en rad andra reg­ler i VL alt jag för min del har svårt alt se all några fördelar skulle vara atl vinna med alt bryta ul den till särbehandling. Skulle vatten­lagsuiredningen vid sitt fortsatta arbete komma lill en annan uppfatt­ning är del emellerlid inte något sora hindrar atl frågan las upp sär­skilt.

I likhet raed utredningen anser jag atl de nya reglerna ora Kungl. Majt:s prövning lämpligen kan las in i 4 kap. och ersälta den nuvarande 13  §. Vad gäUer omfattningen av prövningsrätten

4tt   Riksdagen 1971.1 saml. Nr 106

Prop. 1971:106

108

innebär utredningens förslag att del i en särskild vallenrältskungörelse skall anges vissa typer av företag, som alltid skall prövas av Kungl. Maj:l (kungörelsefall), medan Kungl. Maj:t beträffande andra förelag skall kunna förbehålla sig prövningsrätten genom särskilt beslut (för­behållsfall). Som allmän förulsällning för Kungl. Maj:ls prövningsrätt skall dock för båda fallen gälla all förelaget är av betydande omfatt­ning eller ingripande beskaffenhet.

I likhet med remissinstanserna anser jag den föreslagna upplägg­ningen lämplig. Kungl. Maj:ts prövningsrätt bör principiellt orafatta en­dasl företag som är av betydande omfattning eller ingripande be­skaffenhet. Den närmare regleringen av vilka företag som skall hän­föras lill denna kategori får, sora utredningen föreslår, ske genora kungörelse och särskilda förbehåll från Kungl. Maj:l. I enlighet raed vad utredningen föreslår bör vidare Kungl. Maj:l kunna pröva även sådana mål som har nära saraband med mål som enligt gällande före­skrifter skall prövas av Kungl. Maj:l. Från valtendomslolshåll har fraraförts önskemål om att vattendomstolarna därutöver skall få möj­lighet all av eget initiativ hänskjuta förelag liU Kungl. Maj:ts prövning. Jag kan inte biträda detla förslag.

För atl den föreslagna ordningen skall få åsyftad effekt är det givet­vis av vikt all Kungl. Maj:t utnyttjar förbehållsrätlen i avsedd om­fattning. Vid bedömningen av om förbehåll skall göras blir det i regel av avgörande betydelse i vilken raån allraänna planeringssynpunkter behöver anläggas vid tillståndsprövningen. Del är givetvis viktigt alt Kungl. Maj:t får del underlag sora behövs för elt ställningstagande till denna fråga. Ofta torde planverket saral länsstyrelser och kommuner som ansvariga för planläggningen ha anledning all fästa Kungl. Maj:is uppmärksamhet på behovet av ell förbehåll. De skyldigheter som sedan gammalt åligger kamraarkoUegiet på detla område torde böra bestå. Med hänsyn härtill bör, som kollegiet har påpekat, den gäUande skyl­digheten att översända ansökningshandlingarna i vallenraål till kollegiet utvidgas att omfatta också viktigare raål ora grundvaltenläkl. Besked om förbehåll bör givetvis lämnas i ell så tidigt skede av vallenraålcl sora raöjligt och helst före huvudförhandlingen. FörbehåUsrälten bör inte få utövas efter det alt dom eller beslut har meddelats i lillåtiighets-frågan oavsett ora överklagande sker eller inle.

I fråga ora grunderna för Kungl. Maj:ts prövning delar jag utredningens uppfattning atl särskilda bestämraelser bör införas vilka raedger en friare och mera mångsidig prövning av förelagen än sora f. n. kan ske vid vattendomstol. Etl huvudsyfte med reforraen är atl viktigare företags tUlåtlighet skaU kunna bedöraas inte bara enligt nu­varande tillåtiighelsregler ulan även och fraraför allt från allraänna pla­neringssynpunkler. Della bör givelvis koraraa lUl ullryck i lagtexten. Prövningen skall innefatta en allsidig bedöraning, varvid alla de as-

Prop. 1971:106

109

pekler som tillmäts betydelse i planeringssararaanhang skall beaktas. Hit hör givelvis intresset av att effektivt kunna utnyttja vattnet för elkraftsproduklion saml för privat och industriell konsumtion raen också exempelvis inlresset av atl förhindra ekonomiskt olämplig loka­lisering och onödig förstörelse av miljövärden. Sora utredningen på­pekar kan även arbetsmarknadspolitiska intressen koraraa all lillraätas betydelse i delta samraanhang. All sora Näringslivels Byggnadsdelega­lion förordar inrikta prövningen uteslutande på markanvändningsfrå­gor och bortse från s. k. verksamhetsplanering synes mig varken lämp­ligt eller möjligt. I praktiken sker verksamhetsplaneringen och raark-användningsplaneringen i så nära saraband atl det inte går atl isolera den ena från den andra.

Del synes raig självklart alt Kungl. Maj:t vid sin prövning från all­raänna planeringssynpunkler får ta hänsyn inle bara lill det förelag ansökningen avser ulan också till förelag som kan väntas bli aktualise­rade av della. Jag anser emellerlid all del kan vara lämpligl alt i lagen la in en erinran ora att Kungl. Maj:l skall beakta sannolika följdförelag enligl VL. Bestäraraelsen bör ges en raera generell utforraning än ut­redningen föreslår.

Sora utredningen anför bör Kungl. Maj:t vid sin tillståndsprövning kunna väga olika samhällsintressen mol varandra på ell friare sätt än VL:s tillåtlighetsregler f.n. medger. Kungl. Maj:l bör alltså inle vara ovillkorligen bunden av särskUda hindersbeslämraelser i VL ulan kun­na raed bortseende från dem ge tillstånd lill företag som är av syn­nerUg betydelse från allraän synpunkt. Delta innebär all Kungl. Maj:t bör ges en dispensbefogenhel raotsvarande den sora nu finns enligt 2 kap. 3 § tredje stycket och 44 § tredje stycket VL. Dispensbefogen­heten bör gälla även hinder som avses i 2 kap. 11 § och 12 § första styckel, dvs. sådana som har saraband raed farleds- och floltledsinlres-sen samt klimat- och hälsosynpunkter. Del är självfallet all dispensbe-fogenhelen skall ulnylljas endasl då myckel starka skäl lalar för all ell företag bör tillålas.

Vattenöverdomstolen och Nedre Norrbygdens valtendoraslol föreslår atl bestäraraelserna i 2 kap. 20 § 3 raora. och 47 § 2 raom. saral 7 kap. 46 § andra styckel VL ändras så alt de av utredningen föreslagna grunderna för Kungl. Maj:ls prövning blir tillämpliga även vid under­ställning enligt näranda lagrura. Della skulle bl. a. medföra den sakliga ändringen att underställning och dispens kunde ske även när hinder föreligger enligt 2 kap. 11 § eller 12 § första styckel. Vidare skulle Kungl. Maj:l få ell uttryckligt lagstöd för all anlägga allmänna pla­neringssynpunkler vid prövningen. Även ora sysleraaliska skäl talar för den föreslagna ändringen anser jag inte atl det finns tUlräcklig anledning all nu ändra lUlållighetsreglerna i 2 och 7 kap. Del lorde f. ö. ligga i sakens natur atl Kungl. Maj:l vid sin allmänna prövning av

Prop. 1971:106

110

frågan om förelaget skall få komma lill slånd har all fästa stor vikt vid allmänna planeringssynpunkler.

Från flera håll ifrågasätts om inle det allmänna planeringskravel som lillåtiighelsrekvisil bör gälla också de mindre företag sora fortfa­rande kommer alt ligga kvar under valtendoraslolarnas prövning. I lik­het med utredningen anser jag emellerlid alt de provisoriska ändringar som nu skall företas bör inskränkas lill alt gälla Kungl. Maj:ls pröv­ningsrätt. Syftet med den föreslagna reformen är ju f. ö. atl vallen­domslolarnas prövning i fortsättningen inle skall gälla andra företag än sådana som är av mindre betydelse för samhällsplaneringen i stort.

I fråga om Kungl. Maj:ls möjlighet alt föreskriva särskilda villkor i saraband med ell tillstånd kan jag ansluta mig till vad utredningen har anfört. Villkor bör alltså komma i fråga i ungefär sararaa situationer sora f. n. I likhet med utredningen anser jag det olämpligt atl i lagtexten anknyta till bygdens intressen, eftersom delta skulle kunna rainska raöjUgheterna atl på lämpligaste sätt tiUgodose fiskeri- och renskölselinlressena.

I syfte atl tillförsäkra Kungl. Maj:l elt tillfredsställande underlag för prövningen föreslår utredningen vissa bestämmelser om utompro­cessuellt förberedelseförfarande, om innehållet i ansökan och om den förberedande handläggningen vid vatlendoraslolen. Jag kan i aUt vä­sentligt ansluta mig liU vad utredningen sålunda föreslår. Jag instäm­raer i all det uloraprocessuella förberedelseförfarandel åtrainstone tills vidare bör bibehållas och att dess användningsoraråde bör bestäraraas till sådana företag som kan antas komraa under Kungl. Maj:ts pröv­ning. Förfarandet skall säkerställa att projekteringsarbetet för sådana förelag bedrivs i sararåd raed de rayndigheter sora skall la lill vara det allmänna planeringsinlressel. Det bör också innefatta information lill den ortsbefolkning sora berörs av del planerade förelaget. Närmare föreskrifter i ämnet får raeddelas av Kungl. Maj:l.

I likhet raed utredningen anser jag all ansökan rörande företag sora kan antas komma under Kungl. Maj:ls prövning bör innehålla redo­görelse för den utomprocessuella förberedelse som har ägt rum, en be­dömning av förelagets betydelse från allmänna planeringssynpunkler och uppgift om eventuella följdförelag enligl VL saral alt ansöknings­handlingarna bör översändas från vatlendoraslolen lill naturvårdsver­ket, planverket och vederbörande länsstyrelse. Detta innebär atl både sökanden och vatlenrällsdomaren i förväg måste bedöraa sannoUkhe-len för att Kungl. Maj:t koraraer alt utöva sin förbehållsrält. I tvek­samma fall är del givelvis lämpligl och tillrådligt att iaktta de regler som gäller för förelag som kan koraraa alt prövas av Kungl. Maj:t.

Planverket påpekar i sitt remissyttrande atl dé föreslagna reglerna om utomprocessuell förberedelse och om medverkan av myndigheter som företräder planintresset bör orafatla även hamnanläggningar efler-

Prop. 1971:106

111

som sådana anläggningar har stor betydelse från lokaliseringssynpunkt. Frågor om allmän hamn regleras i 5 kap. VL. Del ankoraraer alltid på Kungl. Maj:l alt pröva ora allmän hamn skall få komraa till stånd (5 kap. 3 och 13 §§). Jag anser inte raotiveral all nu införa några nya regler beträffande handläggningen av sådana frågor. Hamn som inte är allmän bedöms enligt 2 kap. VL och kan alltså koraraa atl orafattas av de föreslagna nya bestäraraelserna.

Valtendoraslolens yttrande lorde i fortsättningen liksora hittiUs kora­raa att utgöra en väsentiig del av underlaget för Kungl. Maj:ts pröv­ning. I likhet raed utredningen anser jag alt domstolarnas skyldighet alt avge sådani yttrande bör lagfästas. Yttrandet bör innehåUa vallen­domstolens StäUningstagande i alla de frågor som faller inom dom­stolens kompetens. Även beträffande andra frågor torde domstolen kunna bidra raed värdefulla faktiska upplysningar. Någon anledning för Kungl. Maj:t all som kammarkollegiet ifrågasätter inhämta ytt­rande från valtenöverdoraslolen i tillslåndsärendel synes raig norraall inle föreligga.

Advokalsarafundel lar i sitt yttrande upp vissa kostnadsfrågor och frarahåller alt ersättning har vägrats för sakägares kostnader i saraband raed underställning hos Kungl. Maj:l men utdömts för kostnader vid utomprocessuellt förberedelseförfarande. Sarafundet anser atl rätt tiU ersättning för kostnader bör föreligga i båda dessa fall. För rain del anser jag det inle lärapligt att la upp dessa frågor nu. De bör anstå till den slutliga översynen av VL.

Jag ansluter mig till de av utredningen föreslagna följdändring-a r sora innebär alt de nya reglerna om Kungl. Maj:ts prövning görs tUl-lärapliga även på kraftförsörjningsförelag som omfattas av lagen ora vissa åtgärder för utnyttjande av vattenkraft vid krig ra. ra. samt på större vallenavlednings- och invallningsföretag enligt 7 kap. VL. I lik­het med utredningen anser jag all Kungl. Maj:ls prövningsrätt enligt förstnämnda lag bör få utövas efler förbehåU i varje särskilt fall och atl något krav på uloraprocessuelll förberedelseförfarande inle bör gälla.

Vattenöverdorastolen och Väslerbygdens valtendoraslol anser all val-lenrällsdoraarens befogenhet alt raedge provisoriska åtgärder enligt 11 kap. 46 § bör begränsas i fråga ora raål som skall prövas av Kungl. Maj:t. Jag anser inte atl del finns tillräckligt behov av en sådan be­gränsning. Jag anser inte heller all del behövs några särskUda regler om förfarandet i sådana fall sora avses i 2 kap. 40 §.

Vissa vattenreglerings- och torrläggningsföretag enligl 3 och 7 kap. VL kan prövas vid syneförrällning. Jag ansluter raig lill utredningens förslag lill särskUda regler rörande handläggningen av syneförrältningar där tiUslåndsfrågan kan komraa under Kungl. Maj:ls prövning. Under vissa fömtsättningar skall syneraännens utlåtande underställas vallen­domstolens prövning. Utredningen föreslår alt sådan underställning inte

Prop. 1971:106

112

skall ske om Kungl. Maj:t har prövat företagets tUlåtlighet. Kammar­kollegiet kritiserar detla förslag under hänvisning till all vallendomsto­len även i sådana fall bör kunna la ställning lill den närmare utform­ningen av företaget. För egen del ansluter jag mig emellerlid lill utred­ningens förslag, eftersom del måste anses onödigt all valtendoraslol prövar förrättningsutlåtande när Kungl. Maj:t redan har tagit ställning till förelagets tillåtiighel.

Utredningen diskuterar frågan om den betydelse som vid tillstånds­prövning enligt VL skall tillmätas gällande bebyggelseplaner och hänvisar i detla samraanhang till vissa uttalanden i förarbetena till miljöskyddslagen enligl vilka tillstånd inle får läranas lill före­lag sora strider mol fastställd plan. Vattenöverdomstolen lar upp sam­ma fråga i sill remissyttrande. I avsaknad av särskild lagbestämraelse lorde enligl domstolen bristande överensslämraelse raellan ett företag enligt VL och fastställd plan inle kunna föranleda alt tillstånd lill företaget vägras. Möjligen kan tillståndet förknippas med ell villkor eller en erinran ora all det inte får tas i anspråk förrän planen har ändrats. För egen del vill jag i della sararaanhang endasl påpeka all, som framhållits i förarbetena till mUjöskyddslagen, tUlstånd i vissa fall bör kunna lämnas under förulsällning alt planen ändras så alt det hinder den innebär mol förelaget undanröjs. Jag vill dessutora hänvisa lill vad jag tidigare har sagl ora de saraordningsproblera sora tills vi­dare kan uppslå. Jag kan inle acceptera det av Näringslivels Byggnads­delegalion och advokatsamfundet framförda förslagel alt Kungl. Maj:t som högsta planrayndighel vid prövning av ell förelag enligt VL skall kunna ompröva gällande planbestämmelser eller meddela erforderlig dispens. Jag vill erinra om atl det i första hand ankomraer på veder­börande kommun alt la initiativ i planfrågor.

Oberoende av vad som nu har sagls är det givelvis av stor betydelse alt viss saraordning sker raellan vatlendoraslolen och planrayndigheter-na och all upplysningar ora planförhållandena finns tiUgängliga i raå­let. Jag insläraraer därför i vad utredningen föreslår ora atl ansök­ningen skall innehålla uppgifter ora gällande planer samt att länssty­relsen och vederbörande koraraun skall underrättas i raålet. I likhet raed flera reraissinstanser anser jag emellertid alt underrättelseskyldig­heten gentemot kommun inte bör vara beroende av att företagel berör område inom fastställd general- eller detaljplan.

De regler om underställning lill Kungl. Maj:l efler dis­kretionär prövning hos vallendomstol som f. n. finns i 2 kap. 20 § 3 mom. ra. fl. lagrum i VL torde efter den föreslagna utvidgning­en av Kungl. Maj:ls prövningsrätt få mycket liten betydelse. Alt som kamraarkoUegiet föreslår helt slopa reglerna anser jag dock inle till­rådligt. Däreraot insläraraer jag raed utredningen i all bestäraraelserna

Prop. 1971:106

113

bör formuleras om efler mönster av 16 § miljöskyddslagen, vUkel in­nebär alt vattendomstolens diskretionära prövningsrätt upphör.

De nya reglerna bör som utredningen har föreslagit träda i krafl den 1 januari 1972 raen inle tUlärapas i raål sora har anhängiggjorts vid valtendoraslol före ikraftträdandet och inle heller vid syneförräll­ning ora förrättningsman har förordnals före denna tidpunkt.

4.2 Fastighetsdomstolar och vattendomstolar

4.2.1 Allmänna synpunkter

Vid reforraen av den allraänna underrätlsorganisationen uttalade dåvarande departemenlschefen (prop. 1969: 44 s. 174) sora sin åsikt atl del inle fanns anledning all gå från den dittills gällande principen ora en mycket vidsträckt kompetens för de allmänna underrätterna. Han påpekade emellerlid alt vissa typer av raål såsora ägodelnings-mål, expropriationsmål och vatlenraål ofta har speciella drag och i någon mån kräver en specialisering hos dera sora skall bedöraa dera, i synnerhet som del inom landet sora helhet förekoramer endasl elt begränsat anlal mål av varje sådan typ. Det skulle därför vara av värde om målen kunde koncentreras lill jämförelsevis få domstolar vars doraare därraed skulle få atl handlägga ell inle alllför ringa anlal mål och på del sättet bli förtrogna med ämnesorarådet. Ell riktraärke borde erael-lerlid enligt departementschefen vara alt vår restriktiva inställning när del gäller atl skapa specialdomstolar i egentlig mening behålls och all man efterstävar atl de domare sora sysslar raed de specifika slagen av mål också har kontakt raed allmänna tvistemål och brottmål. Därför borde principen vara all man uppdrar handläggningen av berörda mål till endasl vissa av de allmänna underrätterna. Mot bakgrund av dessa överväganden tillskapades faslighetsdomslolarna. Dessa ingår i den all­männa underrättsorganisationen på del sättet att vissa tingsrätter utses atl vara fastighetsdomstol. I denna egenskap består tingsrätten norraalt av två lagfarna doraare, en tekniskt sakkunnig ledamot saml två näran­deraän.

Fastighetsdomstolarnas sararaansättning gör dera särskilt skickade att pröva raål där del krävs teknisk sakkunskap, frärast i fråga om fastighetsbildning och fastighetsvärdering, och de har också i första hand tillskapats med tanke på sådana mål. F. n. handläggs vissa frågor enligt raUjöskyddslagen av faslighelsdoraslol. Fr. o. ra. den 1 januari 1972, då FBL träder i kraft, skall lill fastighelsdoraslolarna överföras mål ora fastighetsbildning, vilka f. n. handläggs av ägodelningsrätt. Vid tillkomsten av FDL förutsattes att fastighetsdomstolarna också skulle ersätta de nuvarande expropriationsdomstolarna. Elt par andra typer av raål sora fr. o. ra. den 1 januari 1972 skall handläggas av fastig­hetsdomstol är raål ora arrende och hyra enligl JB. Sora elt viktigt

Prop. 1971:106

114

skäl för all koncentrera dessa mål till elt begränsat anlal domstolar kan anföras alt underrätten här är överinstans i förhållande lill ar­rende- och hyresnämnderna och alt möjligheterna all fullfölja lalan mol dom i sådana mål är begränsade, vilket gör det särskilt angelägel alt få en enhetlig bedömning inom större regioner.

Förslagen i departeraentspromemorian följer de riktlinjer som tidi­gare har dragits upp i fråga om fastighetsdoraslolarnas kompetensora­råde. De innebär i huvudsak alt dit skall hänföras dels sådana raål som f. n. ankoramer på ägodelningsrätt och expropriationsdomstol, dels vissa mål av sällan förekoraraande slag sora nu handläggs av aUraän dorastol men sora i sak står fastighetsbildnings- och expropriations­målen nära, dels slutligen mål ora arrende och hyra saral vissa därm.ed närbesläktade raål. Detla innebär att åtskilliga typer av raål som rör fast egendom kommer alt falla utanför kompetensorarådel. Förslaget har fått ett övervägande positivt mottagande vid remissbehandlingen. Från skUda håll har dock både utvidgningar och inskränkningar av kompetensområdet ifrågasatts. Det har också gjorts gällande all kon­centrationen av vissa mål tUl ell begränsat anlal doraslolar kan få skadliga verkningar i fråga ora personalrekryteringen.

För egen del vill jag understryka alt del från olika synpunkter är angeläget atl varje allraän underrätt har en vidsträckt behörighet och alt koncentration av vissa raållyper lill särskilda domstolar därför inte bör komraa i fråga i andra fall än då del är raotiveral av speciella skäl. En annan synpunkt sora raåste beaktas i sararaanhangel är atl be­hörighetsreglerna bör vara klara och lätlillärapade så all gränsdrag­ningsproblem i möjligaste mån undviks. Jag återkommer strax till frå­gan ora fastighetsdoraslolarnas korapelensoraråde raen vill redan nu frarahålla alt förslagen i departeraentsproraemorian synes mig väl av­vägda raot den angivna bakgrunden.

Med anledning av de under reraissbehandlingen yppade farhågorna från personalrekryleringssynpunkt vill jag anföra följande. Eflersora fastighetsdomstolarna inte har någon fristående ställning utgörs de lag­farna ledaraötema av doraare sora innehar tjänster i den tingsrätt sora är fastighetsdomstol eller i annan tingsrätt. F. n. kan också doraare i vallendomstol komraa i fråga. Det är inle raeningen all de doraare sora tjänstgör i fastighetsdomstolen skall syssla uteslutande med faslighets-doraslolsgöroraål, även om dessa göromål givetvis blir helt dorainerande för raånga av dera. Genora fastighetsdoraslolarnas anknytning lill lings-rätlsorganisationen finns goda förutsättningar för atl elt stort antal doraare skall få erfarenhet av fastighelsdomstolsljänslgöring. Detta gäl­ler inte bara domare i den tingsrätt som är faslighelsdoraslol ulan också doraare i andra tingsrätter. Mol bakgrund härav synes några större problera frän personalrekryleringssynpunkt inte vara förenade med en

Prop. 1971:106

115

koncentration av mål rörande fast egendom lill etl begränsat anlal un­derrätter.

Vad härefter gäller vatlendorastolarna har vattenlagsuiredningen en­ligl sina direktiv i uppdrag all överväga en överflyttning av vissa av deras uppgifter till fastighetsdomstol. Utredningen ansluter sig lUl tan­ken på en sådan reform men anser av olika skäl alt den bör delas upp i två etapper, varav den första genomförs den 1 januari 1972 och den andra i saraband med den slutliga revision av VL som utredningens arbete syftar tUl. I den första etappen skall enligt förslaget vallendom­stolarna avskaffas sora frislående enheter och knytas lill tingsrältsorga­nisalionen på sararaa sätt sora fastighelsdoraslolarna, dvs. vissa tings­rätter utses alt vara valtendoraslol, varvid tingsrätten skall ha särskild sararaansättning. I den andra etappen överförs de döraande funktio­nerna på faslighetsdoraslolarna. Utredningsförslaget, som har fått ett myckel positivt mottagande vid reraissbehandlingen, innebär enligt rain raening en tekniskt smidig lösning och har betydande fördelar från både vatlenrällsskipningens och den berörda personalens synpunkt. Jag ansluter raig därför lill förslagel. Jag ålerkoraraer längre fram lill vissa frågor som rör vallendomstolarnas sararaansättning.

4.2.2 Fastighetsdomstolarnas kompetensområde

Som anförs i departeraentsproraeraorian är del uppenbart all faslig­hetsdoraslolarna, som enligl FBL skall handlägga faslighetsbUdningsmål i stället för de nuvarande ägodelningsrätterna, också bör överta ägodel­ningsrätlernas uppgifter enligl sådan lagstiftning sora skall beslå efler FBL:s ikraftträdande. Saratiiga dessa uppgifter är näraligen av den särskilda beskaffenhet atl de bör ankoraraa på fastighetsdorastol. Med hänsyn till alt del arbete raed följdlagstiftningen till FBL som f. n. pågår inom justiliedeparlemenlet inbegriper de lagar del här rör sig om finns emellertid inle anledning all nu lägga frara förslag till ändringar i dessa lagar.

Bland de lagar som måste överarbetas och anpassas lill FBL ingår också lagen ora ägofred. På grund härav bör inle heller frågor ora änd­ring i denna lag las upp nu. Jag delar dock den i proraeraorian fram­förda uppfattningen atl mål om stängselskyldighel och belesreglering enligl 46 § bör överföras lill fastighetsdomstol. Som Svea hovrätt påpe­kar bör detsamma gälla klandertalan enligt 49 § första styckel. Däremot synes del mig mera tveksamt ora de av hovrätten över Skåne och Ble­kinge förordade ändringarna i lagen är befogade. Slutiig ställning till dessa frågor får las vid den fortsatta överarbetningen av lagen.

Sora jag redan tidigare har frarahåUit bör exproprialionsdorastolarna avskaffas och deras uppgifter överföras lill fastighetsdorastol. Reraiss­inslanserna har inte haft något all erinra raot en sådan reforra. De i pro­raeraorian i detla sammanhang föreslagna ändringarna i ExL och annan

Prop. 1971:106

116

lagstiftning har inle föranlett annan erinran än all hovrätten för Övre Norrland ifrågasatt om inte föreskriften i 28 § andra stycket ExL om protokoUföringsplikt då enskilda domslolsledamöler företar undersök­ning på stället borde införas i 9 § FDL. Sådan undersökning på platsen sora en eller flera ledamöter av fastighetsdomstolen enligl sistnäranda paragraf kan verkställa på uppdrag av domstolens ordförande och var­ora parterna skall underrättas lorde eraeUertid vara all anse sora sara­manlräde för förhandling i rättegångsbalkens mening. ProtokoUförings­plikt föreligger därför enligt bestäramelserna i 6 kap. rältegångsbalken, om undersökningen inle sker endasl som förberedande åtgärd för syn på stället. Del av hovrätten ifrågasatta tillägget lill 9 § FDL är alltså obe­hövligt.

Vad sedan angår de mål som nu prövas av allmän underrätt har i flera remissyttranden kritik riktats raot alt arrende- och hyresmålen förs in under faslighelsdomslolarnas exklusiva behörighet. Denna kritik ut­gör dock enligt min mening inle tillräcklig anledning alt nu ompröva de beslut av denna innebörd sora har fatlats genom antagandet av JB. Om hyresraål skall prövas av fastighetsdomstol bör också vissa andra typer av mål som är av myckel likartad beskaffenhet lämpligen behandlas i samraa ordning. I prop. 1971: 12 har föreslagils all vissa bostadsrätts­lvister enligl 77 § första stycket bostadsrällslagen skall las upp av faslig­helsdoraslol. De raål som här i övrigt kommer i fråga är sådana som avser besvär mol hyresnämnds beslut enligl lagen om tvångsförvaltning av bostadsfastighel. Även dessa raål, liksora raål ora klander av redovisad förvallning enligt 11 § Iredje styckel samma lag, bör sora föreslås i proraeraorian prövas av fastighetsdorastol.

Vissa raål ora inlösen av fast egendora ankomraer nu på allraän un­derrätts prövning. Della gäller raål enligt 11 § första stycket jordför­värvslagen, 5 § andra styckel jordhävdslagen och 4 § JP. Sora anförs i proraeraorian saknas anledning all i processuellt avseende behandla dessa raål på annat sätt än raål ora inlösen i allraänhel. De bör därför överföras lill fastighetsdoraslolarnas korapelensoraråde.

Ett par remissinstanser ifrågasätter om inle också mål enligt förköps­lagen bör handläggas av fastighetsdomstol. Sådana raål avser inle själva det tvångsförvärv som förköpet innebär ulan bara vissa följdfrågor i an­ledning av förköp. De frågor som skall prövas av domstol är sådana som rör ogiltighel eUer jämkning av köpevillkor (5 § andra och Iredje styckena), undanlagande av lös egendom från förköp (6 §), ersättning lill köparen för fullgörelse enligl köpeavtalet eller för kostnader i sam­band raed köpet (13 § första stycket) saral ersältning lill koraraunen för värderainskning på egendoraen som har förorsakals av köparen (13 § andra stycket). Av dessa frågor synes endasl de som rör värdeminsk­ning vara av den beskaffenheten atl del kan finnas anledning atl hänföra dem lill faslighelsdoraslol. Jag anser dock alt dessa frågor, sora f. ö. när-

Prop. 1971:106

117

mast är av skadeslåndsrällslig natur, inte bör brytas ul för handläggning i annan ordning än övriga frågor enligt samma lag.

I proraeraorian föreslås vidare all tvister, sora enligl 72 § första styc­ket, 96 § första och andra styckena saral 104 § andra stycket ExL skall prövas av allmän underrätt, överförs till fastighetsdomstol. Förslaget, som inte har föranlett några invändningar vid reraissbehandlingen, bör enligl min raening godtas. Etl par remissinstanser förordar vissa ytterli­gare ändringar i ExL. Sålunda föreslås att frågor ora ersättning för ska­da eller intrång som har uppstått efler exproprialionsmålels slutliga av­görande och inle har kunnat förutses i raålet saral ora ersältning lill ex­propriat för kostnader som har uppkommit under behandlingen hos Kungl. Maj:t av ansökan om expropriation skall prövas av fastighets­domstol. På frågor av del förstnämnda slaget är enligl 34 § andra styc­ket ExL lagens bestäraraelser inte tiUärapliga. De lorde vanligen få be­dömas enligl grannelagsrättsliga regler. Som jag strax skall utveckla när­raare anser jag inte alt fastighetsdorastol bör göras lUl forura i tvister ora grannelagsrättsliga förhållanden. Den bör då inte heller pröva så­dana frågor sora avses i 34 § andra stycket ExL. Inle heller frågor ora ersältning för kostnader i saraband med Kungl. Maj:ls prövning av ex-proprialionsansökan synes mig vara av den beskaffenhet all del finns anledning all överföra dem lill fastighetsdomstol.

Jag ansluter raig till förslagel i proraeraorian atl frågor som avses i 75 § byggnadslagen i likhet med övriga ersättningsfrågor enligt lagen skall prövas av fastighetsdomstol. Proraeraorieförslaget innebär all i så­dana mål fördelningen av rättegångskostnaderna skall ske enligt regeln i 65 § byggnadslagen i stället för som nu enligt rättegångsbalkens regler. Della förslag har mött viss kritik vid remissbehandlingen. Med hänsyn härtill och lill den översyn av byggnadslagstiftningen som f. n. pågår inom bygglagulredningen anser jag lämpligast att inte nu göra någon ändring i gällande räll på denna punkt.

Mål enUgl lagen om byggnadsrainnen handläggs f. n. av expropria­lionsdorastol och överförs enligl vad jag tidigare har föreslagit lill fas­tighetsdomstol. Som anförs i proraeraorian bör samma domstol hand­lägga också raål om ersättning enligl lagen om fornrainnen, vUka mål f. n. prövas av allmän domstol. Jag instämraer raed hovrätten över Skåne och Blekinge i atl detla bör gälla även mål enligl 9 a § Iredje styckel näranda lag ora ersältning för kostnad eller skada, som uppkom­mer vid undersökning eller bärgning av skeppsvrak eller annan åtgärd för dess skydd och vård. De nya bestäraraelserna om forum i raål enligl lagen ora fornminnen synes lämpligen kunna las upp i en ny 17 §.

Eftersom ersättning för skada och intrång vid fömndersökning enligl miljöskyddslagen och ExL skall prövas av fastighetsdomstol, bör detla gälla också ersättning i motsvarande fall enligl 14 kap. 5 § 1 mora. VL. Proraeraorians förslag härom bör sålunda genomföras.

Prop. 1971:106

118

Som anförs i promemorian framstår del som den mest rationella ordningen alt den domstol som har handlagt raål ora ersältning för skada eller inttång enligt lagen om byggnadsminnen eUer naturvårds­lagen också skall ha atl pröva därav föranlett följdmål om ersältning till innehavare av fordran, för vilken marken svarar, för förlusl lill följd av atl den i huvudmålet bestämda ersättningen inle har nedsatts hos länsstyrelsen. Lagen om byggnadsminnen och naturvårdslagen bör alltså ändras i enlighet härmed.

Någon anledning all som Göta hovrätt ifrågasätter hänföra mål om utdömande av vite enligl jordförvärvslagen och jordhävdslagen till fas­lighelsdoraslol föreligger enligl min mening inle. All sådana frågor en­ligl lagen ora arrendenämnder och hyresnämnder skall prövas av fas­tighetsdorastol saramanhänger med all fastighetsdomstol har karaktären av överinstans i förhållande till dessa nämnder.

I proraeraorian diskuteras en rad andra tvister sora rör fast egendora och där del skulle kunna koraraa i fråga all göra fastighetsdorastol lill exklusivt forara. Hil hör exerapelvis äganderältstvisler av skilda slag saral tvister ora servitut och grannelagsförhållanden. I mål av dessa typer uppslår otvivelaktigt ofta frågor av den beskaffenhet som fastig-hetsdoraslolarna är särskilt skickade alt pröva. Jag har eraeUertid mol bakgrund av vad jag tidigare har anfört ora viklen av återhållsarahet när del gäller att koncentrera raål till särskilda domstolar och om in­tresset av all i möjligaste mån undvika gränsdragningsproblem stannat för all den i proraeraorian föreslagna ordningen, som innebär atl fas­tighetsdomstol inte görs till exklusivt forum i dessa mål, är den lämp­ligaste. Alt sora lanlmäteristyrelsen ifrågasätter öppna möjlighet all låta vissa mål handläggas både av fastighetsdomstol och av tingsrätt i van­lig sammansättning bör av såväl praktiska sora principiella skäl inle komraa i fråga.

Vad gäller äganderältstvisler sora rör fastighetsindelningens beskaf­fenhet lorde man, som påpekas i proraeraorian, kunna utgå från all de i regel koramer all prövas vid förrättning enligl FBL och i andra in­stans av fastighetsdomstol, vilket torde vara den också från parlssyn-punkl lämpligaste ordningen. All tvist av detta slag inte tas upp i an­given ordning kan antas bli en ren undantagsföreleelse sora mestadels har sin orsak i att tvisten har ett omedelbart samband med sådana frå­gor sora inte bör prövas av fastighetsdomstol. De av Svea hovrätt utta­lade farhågorna för alt möjligheten atl vända sig direkt lill domstol i tvister som rör fastighetsindelningen skulle missbrukas synes raig över­drivna. Inle heller finns det enligl min åsikt anledning alt nu bereda tingsrätt möjlighet atl raot parts vilja hänvisa fråga ora fastighetsindel­ningens beskaffenhet till handläggning av fastighelsbildningsmyndighe­len. Om tingsrätten finner atl frågan lämpligen bör prövas i denna ord-

Prop. 1971:106

119

ning lorde det i regel vara möjligt alt få en sådan prövning lUl slånd ge­nom parternas friviUiga medverkan.

4.2.3    Fastighetsdomstols sammansättning och domförhet

Sora huvudregel gäller f. n. alt fastighetsdomstol består av två lag­farna ledamöter, av vilka den ene är domstolens ordförande, saml en ledamot med teknisk sakkunskap och två nämndemän. Proraeraorie­förslaget innebär inte någon ändring av denna regel. Vid reraissbehand­lingen har särskUt frågan om del tekniska inslaget i domstolen tiUdragit sig intresse. Olika meningar har yppats och elt flertal förslag har förts frara, bl. a. av innebörd att två tekniska ledamöter skall kunna med­verka i dorastolen.

Vid fastighetsdomstolarnas tillkomst underströk dåvarande departe­menlschefen (prop. 1969: 44 s. 211) all den tekniskt sakkunnige leda­motens uppgift inte skuUe vara alt fungera som expert i vissa speciella frågor av betydelse för målets utgång ulan att han med sin sakkunskap skulle raedverka lill en riklig bedömning av utredningen i målet och lill en läraplig utformning av domstolens utslag. Jag ansluter raig liU delta synsätt. Genom den tekniskt sakkunnige ledamoten skall domstolen tillföras sådana allmänna insikter på del tekniska orarådet som behövs för atl den skall kunna rätt bedöraa arguraentalion och utredning av teknisk art. Den speciella expertis som kan behövas i en viss teknisk fråga får däremot tUlhandahåUas doraslolen genora sakkunnigbevisning i raålet.

Eftersom del för expropriationsdoraslolarna som huvudregel gäller atl två tekniska ledamöter skaU della i handläggningen kan en över­gång till fastighetsdomstolar med endasl en sådan ledaraot synas inne­bära atl det tekniska inslaget i domstolen försvagas. Emellertid måste beaktas att de tekniska ledamöterna i det nya systerael får en myckel fastare anknytning lill domstolen, vilket raedför dels all de förvärvar stor rutin sora domare dels alt de kan följa och medverka i den förbe­redande handläggningen av raålen. Koncentrationen av raål till elt be­gränsat antal doraslolar leder också till all juristdoraarna får större erfarenhet av tekniska bedöraningar. Mol bakgrund av del nu anförda anser jag all del inte finns anledning alt nu gå ifrån principen att i fastighetsdorastol norraall skall tjänstgöra endasl en ledaraot raed tek­nisk sakkunskap. Det bör dock finnas raöjlighet all i vissa fall utöka antalet tekniska ledaraöler till två, vilket innebär alt dorastolen kora­raer atl beslå av sararaanlagt sex ledaraöler. Jag vill dock understryka alt denna möjlighet inle är avsedd atl utnyttjas annat än i undanlags­fall, när målet är osedvanligt komplicerat från teknisk synpunkt och det därför kan vara av särskild betydelse att mer än en ledamot med teknisk sakkunskap medverkar vid bedömningen av de tekniska frå­gorna.

Prop. 1971:106

120

F. n. gäller atl teknisk ledamot i fastighetsdomstol skall ha sakkunskap i fråga om fastighetsbildning eller fastighetsvärdering. Mot bakgrund av vad jag här fömt har anfört om atl de tekniska ledamöterna inte skall vara experter i vissa speciella frågor anser jag del inte motiverat all ytterligare precisera kraven på sakkunskap eller på annat sätt ändra reglerna härora. Jag vill emellerlid i detla sammanhang påpeka atl tjänsterna för teknisk ledamot i fastighetsdomstol lorde koraraa all förenas raed tjänstgöringsskyldighet vid flera sådana domstolar och all del dessutom lorde bli nödvändigt all vid ledigheler och stor arbels­anhopning tillfäUigt förordna utomstående tekniker all tjänstgöra i fastighetsdomstolen. Detla innebär alt man koraraer atl ha vissa val­möjligheter när det gäller all utse teknisk ledamot för visst mål.

De flesta mål som skall las upp av fastighetsdomstol är av sådan typ atl de norraall kräver viss teknisk sakkunskap hos domstolen. Med hän­syn lill intresset av enkla och lältillämpade sararaansältningsregler bör därför, sora anförs i proraeraorian, den tekniske ledaraolens raedver­kan i dorastolen vara obligatorisk i dessa raål. I fråga ora några spe­ciella slag av raål gäller eraeUertid alt de i allraänhel inte fordrar sådan sakkunskap, raedan det däreraot är angelägel med elt starkt lek­mannainslag. De mål jag här syftar på är i första hand hyresmålen raen också bosladsrätlsraål och raål om tvångsförvaltning av boslads­faslighet. I sådana raål bör i stället för teknikern en Iredje näranderaän ingå i dorastolen. Sora har påpekats både i proraeraorian och i vissa reraissyltranden kan det dock också i raål av dessa typer, kanske sär­skilt i mål om tvångsförvaltning av bostadsfastighel, länkas komraa upp frågor av svårbedörad teknisk natur. Det bör därför finnas raöj­lighet att undantagsvis även i sådana raål använda en sararaansättning med teknisk ledamot och två näranderaän. Jag ansluter mig alltså lill proraeraorians förslag i denna del raen vill betona all raöjligheten atl låta teknikern delta i dessa raål bör ulnylljas restriktivt. Ora det så­lunda införs möjlighet all anUla den tekniske ledamoten i hyresmål bör de för dessa raål gällande sararaansällningsreglerna lärapligen göras tillämpliga också i arrenderaål.

Vad beträffar nämndemännen kan jag insläraraa i den kritik sora Svea hovrätt och lagraannen i Stockholms tingsrätt har riktal mol föreskriften i 17 § andra stycket andra punkten ExL om att en av närandemännen bör vara fastighetsägare och den andre inte. Denna regel bör därför inle överföras lill FDL.

Enligl 16 kap. 8 § första styckel FBL kan fastighetsdomstol under vissa förutsättningar pröva faslighetsbildningsraål i materiellt hänseende ulan huvudförhandling. Som dåvarande departeraentschefen påpekade i samband med FDL:s tillkomst är det här fråga om raål av sådan beskaffenhet att utryraraet för lekraannasynpunkter torde vara myckel begränsat och det synes därför olämpligt från både principiella och

Prop. 1971:106

12i

praktiska synpunkter att ställa upp etl ovillkorligt krav på atl nämnde­män skall medverka vid prövningen. Jag insläraraer i den av hov­rätten för Nedre Norrland uttalade uppfattningen all det saknas skäl att nu frångå denna ståndpunkt. I övrigt bör gälla att fastighelsdorasto-len vid handläggning av raål kan beslå av en lagfaren doraare i samma utsträckning som gäller för tingsrätt. En sådan domförhetsregel blir till-lämplig vid handläggning av frågor ora avvisning av mål och om uldö­raande av vite saral vid måls avgörande i sådana fall som avses i 42 kap. 18 § rältegångsbalken, dvs. vid raeddelande av tredskodom, dom i anledning av medgivande eller eftergivande saml stadfästelse av förlik­ning. Vidare koraraer regeln att gälla vid huvudförhandling sora sker i förenklad form och vid annan handläggning sora inle sker vid hu­vudförhandling eUer syn på stället. Att mål om lagsökning och belal­ningsföreläggande kan handläggas av en lagfaren doraare följer av 30 § lagsökningslagen (1946: 808). Vad beträffar ärenden blir doraförhets-reglema i 6 § lagen ora handläggning av doraslolsärenden tillärapliga. I fall då enligl näranda paragraf dorastolen skall ha den sararaansättning som gäller för mål i allmänhet torde utan särskild bestäraraelse slå klart alt de föreskrifter som i aUraänhet gäUer för domförhet enligl FDL är tillämpliga. Fastighetsdomstols domförhet bör som anförs i proraerao­rian till alla delar regleras i lag och inle sora nu delvis i annan författ­ning. Jag föreslår därför atl uttömraande bestäraraelser i ämnet tas upp i 4 § FDL.

4.2.4 Övergångsfrågor i anledning av fastighelsdomstolsreformen

Fastighetsdomstolarna bör överta sina nya uppgifter samtidigt sora JB och FBL saml därlUl anknytande författningar träder i kraft, dvs. den 1 januari 1972. Härigenom lorde övergången till den nya lagstift­ningen underlättas och enhetligheten i tUlärapningen frärajas.

Enligt 7 § FBLP skall raål eller ärende som är anhängigt hos ägodel­ningsrätt vid utgången av år 1971 prövas av fastighetsdomstol. I pro­raeraorian föreslås motsvarande regel beträffande mål och ärenden sora vid sararaa lidpunkt är anhängiga hos exproprialionsdorastol. Om expro­priationsdomstolen då har påbörjat huvudförhandling föreslås dock all domstolen skall få fullfölja och avsluta handläggningen.

Man bör uppenbarligen i möjligaste raån undvika alt särskUda dora­slolar, som är under avveckling, övergångsvis får beslå vid sidan av de domstolar som i fortsättningen skall handlägga samma slag av raål och ärenden. Jag anser därför all den i proraeraorian föreslagna regle­ringen är ändaraålsenlig och att del inle bör koraraa i fråga alt sora Svea hovrätt och lagraannen i Stockholras tingsrätt förordar utsträcka ägodelningsrätlernas och exproprialionsdomstolarnas möjlighet att fort­sätta sin verksamhet efler utgången av år 1971 längre än som föreslås där. Jag föratsätter alt arbetet hos domstolarna bedrivs så att raål och

Prop. 1971:106

122

ärenden på vUka etl orafaltande förberedelsearbete har lagts ned om möjligt kan avgöras slutligt före utgången av år 1971.

Jag föreslår alltså alt mål eller ärende som är anhängigt hos ex­proprialionsdorastol vid utgången av år 1971 skall prövas av fastighets­dorastol ora huvudförhandling då inte har påbörjats. Jag föreslår vidare atl 7 § FBLP anpassas så all motsvarande regel komraer all gäUa be­träffande ägodelningsrätt. Av de föreslagna reglema följer bl. a. all nu gällande fullföljdsbestäraraelser blir tillärapliga också på avgöranden som meddelas av exproprialionsdorastol och ägodelningsrätt efter den 1 januari 1972.

Vad härefter gäUer raål och ärenden sora är anhängiga hos tings­rätt vid utgången av år 1971 finns, eflersora dessa dorastolar skall be­stå oförändrade efter näranda tidpunkt, inle tiUräcklig anledning atl flytta över dera tUl fastighetsdomstol. Jag instämmer därför i prome­morians förslag atl sådana mål och ärenden skall behandlas enligl äldre bestäraraelser.

Lagraannen i Stockholras tingsrätt har ifrågasatt införande av en övergångsbestäraraelse enligl vUken part, sora av exproprialionsdorastol med stöd av 34 § första styckel ExL har hänvisats all föra särskild lalan vid doraslolen, i stäUel skall väcka lalan vid fastighetsdorastolen. Enligl rain mening torde del utan vidare slå klart alt en sådan hänvis­ning skall avse fastighetsdomstolen och någon övergångsbestäraraelse härom synes mig inte behövlig.

4.2.5    Faslighelsdomslolarnas domkretsar

Enligt 1 § första styckel FDL skall det finnas en faslighelsdoraslol i varje län. Kungl. Maj:t kan dock föreskriva att annat oraråde än län skall vara fastighetsdomstols domkrets. Bestämmelsen innebär all alla fastighetsdoraslolsmäl från ell visst oraråde skall las upp av sararaa domstol. Forumbestämmelserna för arrende- och hyrestvister öppnar emellertid möjlighet lill avvikelse från denna ordning. Kungl. Maj :t kan nämligen bestäraraa atl sådan tvist skall las upp vid annat forura än den faslighelsdoraslol inora vars oraråde fasligheten är belägen (8 kap. 32 § första stycket och 12 kap. 71 § första stycket JB saral 17 § första stycket lagen ora fiskearrenden). Detsararaa skall enligl 77 § första stycket förslaget till bosladsrällslag gälla beträffande bostadsrällstvister.

F. n. finns i hela landet sammanlagt sex fastighetsdomstolar, vilka alla har dorakretsar omfattande mer än elt län. Enligl promemorian skall fr. o. m. den 1 januari 1972 i princip finnas en fastighetsdomstol i varje län, som regel förlagd lill den ort där länsstyrelsen har sill säte. Del lorde även i fortsättningen få ankomraa på Kungl. Maj:l all be­stämma både om antalet fastighetsdomstolar och om deras lokalisering. Dessa frågor torde få las upp vid elt senare tillfälle. Jag vUl emellertid redan i detla samraanhang deklarera hur jag ser på dera. I allt väsent-

Prop. 1971:106

123

ligt biträder jag vad som anförs i proraeraorian härora. Även ora antalet fastighetsdomstolsmål kan väntas bli ganska ringa i vissa län synes raig sålunda fastighetsdomstolarnas domkretsar i princip inle böra omfatta raer än elt län. Möjligen kan det, som påpekas i promemorian, vara motiverat all för vissa speciella slag av mål exerapelvis raål enligt miljöskyddslagen ha större domkretsar. När det gäller lokaUseringen av fastighelsdoraslolarna talar övervägande skäl, frärast behovet av nära kontakt raed olika länsrayndigheler, för alt de bör förläggas till den ort där länsstyrelsen har sitt säte. TUl skillnad från vad sora föreslås i proraeraorian anser jag atl delta bör gälla även i fråga ora Västernorr­lands län och atl fastighetsdorastolen där alltså bör förläggas lill Härnö­sand.

En förläggning av fastighetsdomstolen till den ort där länsstyrelsen har sill säte är emellertid beträffande vissa län förenad med bestämda nackdelar såvitt gäller hyresmålen. Dessa raål är som regel koncentrera­de lill de större tätorterna. I fråga om dem lalar därför starka skäl för atl fastighetsdomstolen bör vara förlagd tiU den största tätorten i lä­net, vilket inte alllid är den ort där länsstyrelsen finns.

Mol bakgrund av del nu anförda anser jag atl del bör införas regler som ger Kungl. Maj:l större möjligheter än nu att åstadkoraraa en lämplig fördelning av fastighelsdoraslolsraålen. Sålunda bör raål av viss typ från flera faslighetsdoraslolars dorakretsar kunna sararaanföras lill en sådan doraslol. Vidare bör för sararaa oraråde kunna finnas två eller flera fastighetsdomstolar, var och en med behörighet att handlägga vis­sa typer av mål. Del ligger i sakens natur all regler av nu åsyftad inne­börd bör utnyttjas restriktivt. Härför lalar både önskemålet ora klara och lätlillärapade foruraregler och intresset av all inle onödigtvis splitt­ra fastighelsdoraslolsraålen på ell stort antal tingsrätter. Det bör aldrig finnas raer än en domstol som är rätt forum för ett visst mål. Om flera fastighetsdomstolar inrättas med helt eller delvis sammanfallande domkretsar måste alltså klart preciseras hur måltyperna skall fördelas mellan domstolarna.

Jag förordar alt i 1 § FDL införs ell lUlägg sora ger Kungl. Maj:t befogenhet all bestämraa all flera faslighetsdorastolar skall finnas för sararaa område, varvid Kungl. Maj:l också skaU bestäraraa hur skUda slag av mål och ärenden skall fördelas mellan domstolarna. Del före­slagna tillägget kan ersälta de nyssnäranda regler i bl. a. JB, enligl vilka Kungl. Maj:l i fråga om vissa slag av mål kan förordna atl de skall las upp av annan domstol än den fastighetsdomstol inom vars oraråde fastigheten ligger. Dessa regler bör därför upphävas.

Min avsikt är att senare föreslå Kungl. Maj:t alt i Södermanlands, Älvsborgs och Västernorrlands län särskUda fastighetsdomstolar inrättas för upptagande av mål och ärenden angående arrende, hyra, bostadsrätt

Prop. 1971:106

124

och tvångsförvaltning av bostadsfastighel i resp. Eskilstuna, Borås och Sundsvall.

4.2.6    Vattendomstolarna

Sora jag tidigare har anfört ansluter jag raig till vatlenlagsutred­ningens förslag all vatlendoraslolarna integreras i vissa tingsrätter, sora vid handläggningen av vallenmål skall ha särskUd, för denna mållyp avpassad sammansättning i likhet med vad som gäller när tingsrätt handlägger mål i egenskap av fastighetsdomstol. Av praktiska skäl bör benäraningen vattendomstol behållas som beteckning för tingsrät­ten i denna speciella sararaansättning. De särskilda processuella regler­na för vattenmål bör alltjämt gälla och fullföljd av talan bör ske hos vattenöverdomstolen.

Förslaget innebär alltså all vattendomstolarna avskaffas som organi­satoriska enheter, vilket även betyder all vallenöverdomslolens ställning av administrativ chefsmyndighet för valtendorastolarna upphör. Några särskilda tjänster för vattenrätlsdomare, valtenrätlsingenjörer och vat­tenrältssekrelerare bör inle längre finnas ulan de bör ersättas av mot­svarande tjänster vid de tingsrätter som utses att vara vattendomstol.

I enlighet med vad jag nu har anfört bör i 11 kap. 1 § VL föreskrivas all tingsrätt som Kungl. Maj:l besläraraer skall vara valtendoraslol. Med tanke på en framtida överföring av vattenrättsskipningen lill fas­tighetsdomstol är det lämpligt alt lill vattendomstol utses tingsrätter som också är fastighetsdomstol. Antalet vattendoraslolar och deras förläggning bör emellerlid inle ändras, och jag ämnar därför föreslå Kungl. Maj:t all till vattendomstol utse tingsrätter som har sill kansli på ort där det nu finns vattendomstol och som också utses all vara faslighelsdoraslol. Någon ändring av vallendomstolarnas domsoraråden avser jag inle alt föreslå.

Enligt VL har vallenrällsdoraaren, dvs. ordföranden i vallendomsto­len, en rad självständiga uppgifter i målen. Benäraningen vattenrätts-domare bör därför finnas kvar som beteckning på ordföranden i tings­rätten i dess egenskap av vattendomstol. Benämningen vallenrätlsingen­jör bör däremot i VL ersättas med teknisk ledamot. Även benäraning­arna vatlenrätlsnämndemän och vattenrältssekrelerare bör mönstras ut ur VL. Som utredningen har anfört bör de som har valls liU närande­raän i fastighetsdomstol vara behöriga att tjänstgöra även i vallendom­stol.

Sararaansältningsreglerna är olika för vattendomstol och fastighets­domstol. I fastighetsdomstol skall enligt huvudregeln ingå två lagfarna ledamöter, en tekniker och två nämndemän. Vattendomstol beslår av en vallenrällsdomare, två vatlenrältsingenjörer och två vatlenrätlsnämn­demän. I undantagsfall kan antalet ingenjörer minskas lill en, men re­geln härom är utformad på sådani sätt all den i praktiken har kommit

Prop. 1971:106

125

till mycket ringa användning. Jag instämraer raed utredningen i all det inle är lärapligt att nu helt anpassa reglerna om vattendomstols sam­mansättning lill vad som gäller för faslighelsdoraslol. I likhet med ut­redningen anser jag emellertid all möjligheterna all handlägga mål med endasl en teknisk ledamot bör vidgas. Mycket ofta är behovet av tek­nisk sakkunskap tillgodosett med en sådan ledaraot, och jag anser där­för alt reglema bör utformas så all denna ordning framstår som hu­vudalternativet. Det bör överlämnas ål doraslolens ordförande alt i det särskilda fallet avgöra om målels beskaffenhet är sådan all ytterligare en teknisk ledamot bör della. Beträffande kompetenskraven för de tekniska ledamöterna bör i lagen endast anges alt de skall ha teknisk utbildning och erfarenhet av vattenfrågors behandling. Jag komraer all senare la upp frågan om mera specificerade kompetenskrav skall föreskrivas i kungörelseform. Jag vUl dock redan nu framhålla atl den gällande uppdelningen i vallenbyggnadslekniska och agrikullurlekniska ingenjörer har förlorat myckel av sin betydelse och inle synes böra bibehållas i sin nuvarande utformning.

5. Upprättade lagförslag

I enlighet med det anförda har inom justitiedepartementet upprättats förslag till

1)

lag om ändring i vattenlagen (1918: 523),

2)

lag om ändring i lagen (1962: 627) om vissa ålgärder för utnytt­jande av vattenkraft vid krig m. m.,

3)

lag om ändring i slatsljänsleraannalagen (1965: 274),

4)

lag om ändring i lagen (1969: 246) om fastighetsdomstol,

5)

lag om ändring i lagen (1917: 189) om expropriation,

6)

lag om ändring i lagen (1942: 350) om fornminnen,

7)

lag ora ändring i byggnadslagen (1947: 385),

8)

lag ora ändring i lagen (1949: 658) om inlösen i vissa faU av rätt lUl gruva m. m.,

9)

lag om ändring i lagen (1957: 390) om fiskearrenden,

10)

lag om ändrmg i lagen (1960: 690) om byggnadsminnen,

11)

lag om ändring i naturvårdslagen (1964: 822),

12)

lag om ändring i jordförvärvslagen (1965: 290),

13)

lag om ändring i jordhävdslagen (1969: 698),

14)

lag om ändring i lagen (1970: 246) om tvångsförvaltning av bostadsfastighel,

15)

lag om ändring i lagen (1970: 989) om införande av fastighets­bildningslagen,

16)

lag om ändring i jordabalken.

Prop. 1971:106

126

17)

lag ora ändring i lagen (1970: 995) om införande av nya jorda­balken,

18)

lag om ändring i bostadsrätlslagen (

).

Förslagen torde få fogas tUl statsrådsprotokollet i detla ärende som bilaga 3.i

Rörande vissa av de upprättade förslagen vill jag ytterligare anföra följande.

6. Specialmotivering

6.1 Förslaget till lag om ändring i vattenlagen

2 kap. 14 §

I Iredje styckel har företagits en redaktionell ändring för all anpassa beslämraelsen till terminologin i den nya jordabalken.

2 kap. 20 § 3 mom.

I enlighet raed vad jag har anfört i den allmänna motiveringen har bestäraraelsen ändrats så alt valtendoraslolens prövning inle längre skall vara av diskretionär art utan endast gå ul på att fastslå ora de i 2 kap. 3 § Iredje stycket angivna förutsättningama för prövning av Kungl. Maj:t föreligger. Bestämmelsen har formulerats med 16 § miljö-sk)'ddslagen som förebild. I enlighet med valtenöverdomslolens förslag har dock terraen "undersläUa" ersatts av "hänskjuta".

2 kap. 34 §

I Iredje stycket har gjorts motsvarande anpassning till jordabalken sora i 2 kap. 14 §.

2 kap. 47 § 2 mom.

Bestäraraelsen har ändrats i enlighet raed utredningens förslag på motsvarande sätt sora 2 kap. 20 § 3 raora.

2 kap. 62 §

I andra styckel har gjorts motsvarande anpassning till jordabalken sora i 2 kap. 14 §.

3 kap. 11 §

Sora jag har anfört i den allraänna raotiveringen ansluter jag mig lill utredningens förslag all underställning av synemäns utlåtande lill vattendomstol inte skall ske om Kungl. Maj:t har prövat förelagels tillåtlighet. En bestämraelse härom har tagils upp i denna paragraf.

' Av bUagan återges här dels 4 kap. 17 §, 11 kap. 27 § 2 mom. och 34 § samt övergångsbestämmelserna ur förslag 1 dels förslag 14. Förslagen i övrigt, som frånsett några smärre redaktionella ändringar är likalydande med de vid pro­positionen fogade förslagen, har uteslutits.

Prop. 1971:106

127

3 kap. 13 §

F. n. gäller enligl paragrafens fjärde stycke atl vatlenregleringsföre-lags stadgar skall granskas och fastställas av vederbörande länsstyrelse eller i fall som avses i 4 kap. 13 § av Kungl. Maj:l. Jag biträder utred­ningens förslag atl Kungl. Maj:l helt befrias från ifrågavarande upp­gifter. Della resultat uppnås genom atl undantaget för fall sora avses i 4 kap. 13 § får utgå utan atl ersättas av någon annan föreskrift.

3 kap. 16 §

Enligl denna paragraf kan Kungl. Maj:l för bevakande av del ail­raännas intresse utse en ledaraot i styrelsen för vallenregleringsförelag. Departeraenlsutredningen (Ju 1964: 58) föreslår i sin promemoria 122 Ora befogenheten atl förordna ledaraöler, revisorer m. ra. i vissa organ, atl Kungl. Maj:ls befogenhet enligt paragrafen all utse ledaraot skall kunna genora särskUt beslut delegeras lill länsstyrelsen i del län där förelagels styrelse har sill säte. Yttranden över förslaget har inhäralals från länsstyrelserna i Malmöhus, Örebro och Gävleborgs län, Bolmens regleringsförelag, Hjälraarens och Kvismarens sjösänkningsbolag saml Ljusnans och Voxnans vallenregleringsförelag. Förslaget har därvid lämnats ulan annan erinran än alt Bolmens regleringsförelag förklarat sig anse atl beslutanderätten i fråga om della förelag bör tillkomma valtenfallsverkel. För egen del instämmer jag med deparlementsutred­ningen i all Kungl. Maj:l bör ha rätt atl delegera sin beslutanderätt enligt paragrafen till underordnad myndighet, och paragrafen har änd­rats i enlighet härmed.

3 kap. 28 §

Beslämraelsen har ändrats på motsvarande sätt som 3 kap. 16 §.

4 kap. 10 §

Ordet "exproprialionsdorastol" i första styckel har ersatts av "fastig­hetsdorastol".

4 kap. 13 §

Bestäraraelsen raed tUlhörande rubrik föreslås upphävd. Den ersätts av de nya reglerna om Kungl. Maj:ls prövningsrätt i 1720 §§.

4 kap. 17 §

Denna paragraf raotsvarar 4 kap. 17 § första stycket saral 18 § i ut­redningens förslag. Genora paragrafen berayndigas Kungl. Maj:l all, såvitt gäller företag enligt 2 och 3 kap. som är av betydande omfatt­ning eller ingripande beskaffenhet, dels förordna om obligatorisk un­derställning för vissa slag av företag (kungörelsefall), dels förbehåUa sig prövningen av visst förelag som inle omfattas av sådani förordnande

Prop. 1971:106

128

(förbehållsfall). Förbehållsrätlen kan inle utövas efter del all valten­doraslol eller synemän har meddelat dom eller beslut i lillållighelsfrå­gan. I allmänhet lorde beslut om förbehåll komma alt meddelas efter det all ansökan har väckts. Del finns emellerlid inle något sora hindrar all beslutet meddelas dessförinnan, exempelvis sedan planerna på före­taget har blivit kända genom den utomprocessuella förberedelsen. Na­turskyddsföreningen har anfört alt Kungl. Maj:t bör kunna förbehålla sig prövningen beträffande vissa sjöar eller vattendrag. Något hinder häremot synes inte föreligga under förutsättning atl förbehållet utfor­mas så all det inle läcker andra företag än sådana som är av betydande orafallning eller ingripande beskaffenhet. Beträffande vissa sjöar eller vallendrag kan förhållandena vara sådana alt praktiskt taget varje fö­relag får anses vara av ingripande beskaffenhet.

I sista styckel har i enlighet med utredningens förslag intagits en be­stämmelse alt Kungl. Maj:t i samband med prövning av företag som är av betydande omfallning eller ingripande beskaffenhet får pröva även annat förelag enligl VL, om ansökan avser tillstånd lUl båda före­lagen eller fråga har uppkommit om företräde raellan dera. I sistnämn­da fall krävs givetvis alt ansökningar till företagen föreligger samtidigt.

4 kap. 18 §

I denna paragraf, som raotsvarar 17 § andra stycket i utredningens förslag, anges grunderna för Kungl. Maj:ls prövning i enlighet med vad jag har anfört i den allraänna motiveringen. Del kan framhållas att Kungl. Maj:t vid sin prövning kan ha atl beakta även andra be­stäraraelser i 2 och 3 kap. än dem som särskilt närans i paragrafen, exerapelvis 2 kap. 4 § och 3 kap. 2 §. Den av utredningen föreslagna regeln om följdförelag enligl VL har getts en generell utformning och förts in i andra stycket. Dispensregeln i tredje stycket är avsedd att ha sararaa innebörd som motsvarande bestäraraelser i 2 kap. 3 § tredje stycket och 44 § Iredje stycket saral 7 kap. 39 § andra stycket. Efter­som dessa bestämraelser inle är helt likalydande sinsemellan kan ly­delsen inte exakt anslutas lill dem.

Med anledning av vad SMHI har anfört i sill remissyttrande vill jag framhålla alt del även utan särskild föreskrift torde stå klart atl Kungl. Maj:t i samband med tillstånd till elt förelag kan föreskriva all delta i visst hänseende skall slå under tillsyn av särskild kontrollant.

4 kap. 19 §

I enlighet med utredningens förslag innehåller paragrafen en allmän bestäraraelse atl den som vill ulföra elt företag vars tUlåtlighet kan an­tas komma under Kungl. Maj:ts prövning skall bedriva projekterings­arbetet i samråd med de rayndigheter sora skall la lill vara det allraänna planeringsinlressel.  Härutöver  föreskrivs  all  förelagaren  också  skall

Prop. 1971:106

129

medverka lill atl ortsbefolkningen får upplysning om planläggningen. Utredningen föreslår all en sådan föreskrift meddelas i kungörelse. En­ligl min mening är emellertid regeln av sådan vikt all den bör tas upp i lagen.

Paragrafens andra stycke innehåller elt berayndigande för Kungl. Maj:t att meddela närmare föreskrifter om det utomprocessuella för­beredelseförfarandel.

4 kap. 20 §

I paragrafen lagfästes i enlighet med utredningens förslag vattendom­stolarnas och synemännens skyldighet all avge eget yttrande till Kungl. Maj:t. Jag anser det däremot inte nödvändigt med bestäraraelser ora den fortsatta handläggningen sedan Kungl. Maj:t har raeddelat beslut i lillållighelsfrågan.

6  kap. 28 §

I fjärde stycket har med anpassning lill jordabalken ordet "inskriv­ningsdomaren" bytts ul mol "inskrivningsmyndigheten".

7  kap. 45 §

Tredje styckel motsvarar i huvudsak 3 kap. 11 § Iredje stycket och har ändrats på samma sätt som detta. Ändringen raedför alt 7 kap. 46 § andra styckel i utredningens förslag blir överflödigt och kan ulgå.

7 kap. 46 §

Första stycket innehåller en bestäraraelse alt 4 kap. 1720 §§ om Kungl. Maj:ts prövningsrätt skall äga motsvarande tillämpning i fråga om vallenavledning och valtenreglering för torrläggning av mark. And­ra stycket, som motsvarar 2 kap. 20 § 3 mom. och 47 § 2 mom., har ändrats på motsvarande sätt sora dessa lagrura.

7 kap. 55 §

Särregeln i andra stycket föreslås upphävd. Bestämmelserna ora Kungl. Maj:ts prövningsrätt koramer därigenom på grund av hänvis­ningen i 7 kap. 49 § all ulan inskränkning gälla även för invallnings­företag.

10 kap. 33 §

Jag ansluter mig till utredningens ändringsförslag som innebär att i ansökan skall uppges om särskilda bestämmelser meddelats enligt bygg­nadslagen eller annan lagstiftning för de fasligheter som berörs av förelaget. Länsarkitekten i Västernorrlands län anser att sökandens utredningsplikt bör orafatta även generalplanemässiga utredningar som har anlagils av koraraunfuUraäktige saml andra översiktliga utredningar om mark- och bebyggelseförhållanden (disposilionsplaner). Jag instäm-

Prop. 1971:106

130

mer i att sådan utredning lämpligen bör tillhandahållas i målet men anser inle all del i lagtexten bör las in någon föreskrift härom.

10 kap. 42 §

Ändringen i 2 mora. innebär all underrättelseskyldigheten raot kom­mun har gjorts generell.

I fråga om förelag som kan antas komraa under Kungl. Maj:ts pröv­ning skall enligl etl nyinfört 3 raora. avskrift av ansökningshandling­arna översändas till naturvårdsverket och planverket. Motsvarande un­derrättelseplikt i förhållande liU länsstyrelsen behövs inle, eftersom denna har fått kännedom om förelaget redan i saraband med förord­nandet av förrältningsraän.

11 kap. 1 §

I första styckel har tillagts att den tingsrätt sora Kungl. Maj:t be­stämmer skall vara vattendomstol.

11 kap. 2 §

Paragrafen innehåller regler ora valtendoraslolens sararaansättning.

I  första stycket anges atl valtendoraslol skall bestå av ordförande, en

teknisk ledamot saml två näranderaän. Efler ordförandens bestäraraan­

de kan ytterligare en teknisk ledaraot ingå i domstolen. I de följande

styckena anges atl ordförande utses bland de lagfarna domarna i tings­

rätten och kaUas vattenrätlsdomare, alt teknisk ledamot skall ha tek­

nisk UtbUdning och erfarenhet av vallenfrågors behandling samt att

närandemännen skall vara näranderaän i fastighetsdorastol inora valten­

doraslolens område.

II   kap. 3 §

I paragrafen föreskrivs alt Kungl. Maj:l eller myndighet som Kungl. Maj:l besläraraer skall utse vattenrällsdoraare och ulnärana eller för­ordna teknisk ledaraot. Della överensstäraraer med vad som enligl 5 § FDL gäller för fastighetsdomstol.

11 kap. 4 §

Paragrafen, sora innehåller regler ora vatlenrältsnärandemän, föreslås upphävd.

11 kap. 5 §

Bestämmelserna om nämndemän har inskränkts tUl att de skall tjänst­göra efler kallelse av vatlenrällsdomaren och att lill tjänstgöring före­trädesvis bör kallas näranderaän frän den dorasaga lill vilken raålet närraast har anknytning. Reglerna överensstämmer med 8 § FDL.

Prop. 1971:106

131

11 kap. 6 §

Denna paragraf innehåUer nu regler om ålgärder vid jäv eller annat förfall för ledamot. Beträffande nämnderaan finns motsvarande bestära­raelser i 4 kap. 10 § rättegångsbalken. I övrigl kan de i paragrafen be­handlade frågorna regleras genom föreskrifter meddelade av Kungl. Maj:t. Paragrafen kan därför upphävas som obehövlig.

11 kap. 8 §

Denna paragraf, som handlar om vattenrältssekrelerare, föreslås upp­hävd. Särskilda vatlenrättssekreterare skall inte längre finnas. De upp­gifter som f. n. ankommer på vattenrältssekrelerare kan fortsättnings­vis skötas av tingsfiskaler och tingsnotarier.

11 kap. 9 §

Första stycket i paragrafen upphävs eftersom det ersätts av före­skriften i 1 § all Kungl. Maj:l bestämmer vilka tingsrätter som skall vara vattendomstol.

11 kap. 11 §

Bestämmelsen har formulerats ora med 13 § FDL som förebUd. I vallenraål gäller enligl 11 kap. 97 § särskUda bestämmelser ora vem som skall ersätta kostnad för sammanträde.

11 kap. 12 §

Ordet "vallenrältsingenjörerna" i paragrafen har bytts ut mot "de tekniska ledamötema".

11 kap. 15 §

De i denna paragraf intagna föreskrifterna är av en typ sora kan raeddelas av Kungl. Maj:l ensam. Paragrafen föreslås därför utgå ur lagen.

11 kap. 27 §

Det nya iredje stycket i 2 mom. raotsvarar den i 10 kap. 33 § införda föreskriften atl ansökan skall innehålla uppgifter ora planförhållandena.

Ansökan rörande förelag sora kan antas koraraa under Kungl. Maj:ls prövning skall enligl 6 mom. innehålla dels uppgifter om vad som har förekorarail vid del utomprocessuella förberedelseförfarandet (första stycket) dels en bedömning av förelagets betydelse från allmänna pla­neringssynpunkter och uppgift ora eventuella följdförelag enligt VL (andra stycket).

11 kap. 29 §

Vattenöverdomstolen har påpekat alt de i 11 kap. 35 § 4 mom. före­slagna ändringarna i fråga om skyldigheten all översända ansöknings-

Prop. 1971:106

132

handlingar får konsekvenser för det antal exemplar av handlingar­na som sökanden skall åläggas att ge in. Detla anlal föreslås ökat lill åtla i mål som kan antas komma under Kungl. Maj:ts prövning.

11 kap. 34 §

I andra stycket har intagits en föreskrift all valtenrättsdomaren aU­tid skall sända kungörelse lill länsstyrelsen i mål som avses i 11 kap 17 § 211. Den nu gällande bestämmelsen har överförts tiU 35 § 4 mom.

11 kap. 35 §

Ändringen i 3 mom. innebär all underrättelseskyldighet mot kommun föreligger i alla de mål i vilka kommunen enligl första stycket kan föra lalan vare sig förelaget berör område inom faststäUd plan eller inte.

I etl nytt 4 mom. har intagils regler motsvarande 10 kap. 42 § 3 mom. Om ansökningen rör företag som kan komma atl prövas av Kungl. Maj:l skall ansökningshandlingarna sändas till naturvårdsver­ket, planverket och länsstyrelsen saml i mål om grundvatlentäkt dess­utom lill kammarkollegiel. Skälet för sistnämnda föreskrift är att kol­legiet skaU kunna fästa Kungl. Maj:ts uppmärksamhet på behovet av ett förbehåll. I andra mål där förbehåU kan bli aktueUt får kollegiet handlingarna enligt 35 § 1 mom.

11 kap. 42 §

Ändringen är föranledd av att benämningen vallenrätlssekreterare avskaffas.

11 kap. 45 § 2 mom.

Orden "valtenrätlsingenjörerna" och "vatlenrättsnämndemännen" har bytts ut mol "teknisk ledamot" resp. "nämndemännen".

11 kap. 51 §

Paragrafen, som innehåller en föreskrift om kallande av vatlenrälts­ingenjörer och nämndemän, kan upphävas som obehövlig.

11 kap. 52 §

1 Iredje styckel har ordet "valtenrätlsnämndeman" bytts ul mol "nämndeman".

11 kap. 71 § Ordet "vallenrältsingenjörerna" har bytts ul mot "teknisk ledamot".

11 kap. 72 och 73 §§

Eftersom det enligl förslagel inte skaU finnas några tjänster vid vat­tendomstol, har uttrycket "tjänsteman vid valtendomslolen" bytts ut mol "tjänsteman vid tingsrätten".

Prop. 1971:106

133

11 kap. 81 §

I första stycket utgår hänvisningen tiU 51 §, som upphävs.

11 kap. 92 §

1 andra stycket utgår hänvisningen till 51 §.

11 kap. 99 §

Ändringen är föranledd av alt de särskilda vattenrällssekrelerarna av­skaffas.

14 kap. 5 § 1 mom.

I det nya tredje stycket utsägs att talan om ersättning enligt andra stycket skall upptas av fastighetsdomstol.

Övergångsbestämmelserna

I punkt 1 av övergångsbestäraraelserna föreskrivs all lagändringarna träder i krafl den 1 januari 1972. Mål som redan är anhängiga hos vat­tendomstol skall enligl punkt 2 handläggas enligl äldre bestäraraelser. Undanlag från denna huvudregel föresläs dock beträffande reglerna ora vattendomstols sammansättning. De ökade raöjlighelema att hand­lägga mål med fyra ledamöter i domstolen bör nämligen få användas även i äldre mål. De organisatoriska ändringarna skall givetvis gälla omedelbart från ikraftträdandet. Enligt punkt 3 skall syneförrällning handläggas enligl äldre bestäraraelser ora förrältningsraän förordnats före ikraftträdandet. Enligt punkt 4 skall anhängiga mål enligt 2 kap. 18 § och 4 kap. 10 § överföras från expropriationsdomstol lill fas­tighetsdomstol, ora inte huvudförhandling har påbörjats. Enligt punkt 5 skall mål som är anhängigt vid allmän domstol handläggas enligt äldre bestämraelser. Sistnämnda båda regler överensstämraer med vad som föreslås i fråga om andra fall där mål överförs från expropriations­domstol eller allmän underrätt lill fastighetsdomstol. I punkt 6 har in­tagits en föreskrift om att vad som föreskrivs i lag eller annan författ­ning om vattenrättsingenjör och vattenrättsnämnderaan i fortsättningen skall avse teknisk ledaraot och nämndeman i vattendomstol. Del lorde ulan vidare slå klart all detsamraa gäller föreskrift som har intagits i dom. Den föreslagna övergångsbestämmelsen har motsvarighet i över­gångsbestäraraelserna lUl ändringarna i FDL. Lagändringarna innebär att vattenrältsnäranderaännens uppdrag får anses upphöra raed ut­gången av är 1971. Av 4 kap. 9 § rältegångsbalken följer dock alt vallenrällsnärandeman även i fortsättningen kan tjänstgöra i mål där han tidigare har raedverkat.

5    Riksdagen 1971. 1 saml. Nr 106

Prop. 1971:106

134

6.2      Förslaget till lag om ändring i lagen om vissa åtgärder för utnyttjan­

de av vattenkraft vid krig m. m.

Av 7 § i dess nuvarande lydelse framgår att 4 kap. 13 § är tillämplig på förelag sora avses i lagen. De föreslagna ändringarna innebär alt de nya reglerna om Kungl. Maj:ts prövningsrätt blir tUlämpliga på sådana förelag, dock endasl efter förbehåll och med undantag för de i 4 kap. 19 § intagna föreskrifterna om utomprocessuell förberedelse. I 14 § görs en följdändring betingad av att utomprocessuell förberedelse inte skall äga rum.

6.3      Förslaget till lag om ändring i statstjänstemannalagen

Eftersom vattendomstolarna skall integreras med tingsrätterna och tjänsterna som vatlenrättsdomare och vallenrätlsingenjör skall upphöra föreslås att de särskUda reglema i 11 § andra styckel om innehavare av sådan tjänst upphävs. Reglerna bör dock alltjämt gälla i fråga om den som efter ikraftträdandet innehar ordinarie tjänst sora vattenrätlsdo­mare eller vattenrättsingenjör.

6.4      Förslaget till lag om ändrmg i lagen om fastighetsdomstol

1 §

Paragrafen innehåller de grandläggande bestämmelserna om fastig­hetsdomstolarnas organisation och kompelens.

Enligl huvudregeln i paragrafens första stycke skall det finnas en fas­tighetsdomstol i varje län. Kungl. Maj:l kan dock föreskriva alt fastig­hetsdomstols dorakrels skall utgöras av annat oraråde än län. Dom­kretsen kan alltså beslå av mer än ell län eller av en del av ell län. Det ankomraer på Kungl. Maj:t alt beslärama vilken underrätt inom dora-kretsen som skall vara fastighetsdomstol och som i denna egenskap skall ta upp de mål och ärenden som avses i paragrafens andra stycke.

Av skäl som har berörts i avsnitt 4.2.5 har i paragrafen öppnats möj­lighet för Kungl. Maj:t all förordna att flera faslighelsdomslolar skall finnas för sarama område. Har sådani förordnande raeddelals skall en­ligt andra stycket Kungl. Maj:l också beslärama hur skilda slag av mål och ärenden skall fördelas mellan domstolarna.

3 §

Paragrafen innehåller de grandläggande bestäramelserna om faslig-helsdomstols sammansättning.

Som huvudregel gäller enligl första stycket atl domstolen beslår av två lagfarna ledamöter, en teknisk ledamot och två nämndemän. Delta över­ensstämmer med gällande rätt. Enligl förslagel kan ytterligare en teknisk

Prop. 1971:106

135

ledamot få ingå i domstolen. Härför krävs alt det föreligger särskilda skäl. Sammansättningen med två tekniska ledamöter bör förekoraraa bara i undanlagsfall, då de tekniska frågorna är speciellt komplicerade. Det ankomraer på ordföranden all avgöra ora en andra teknisk ledaraot skall tiUkallas.

Andra styckel innehåller särskilda regler om domstolens sammansätt­ning i mål och ärenden sora rör arrende, hyra, bostadsrätt och tvångsför­valtning av bostadsfastighet. I dessa mål och ärenden består dorastolen i regel av de båda lagfarna ledaraötema och tre näranderaän. Om sär­skilda skäl föreligger kan dock en av närandemännen bytas ut mol tek­nisk ledaraot. Denna möjlighet kan utnyttjas när det i målet föreligger särskilt behov av teknisk sakkunskap inom domstolen. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar 12 kap. 71 § andra stycket JB, vilket stycke därför kan ulgå. Också hänvisningen i sista stycket av förevarande pa­ragraf utgår.

Tredje stycket innehåller allraänna bestämraelser ora de kvalifikatio­ner fastighetsdoraslols ledamöter skall ha. I sak överensstämraer de med vad som gäller f. n.

4 §

I paragrafen regleras de fall då fastighetsdomstol är domför i förenk­lad saramansältning.

I första stycket föreskrivs till en början i enlighet med de övervägan­den som har redovisats i avsnitt 4.2.3 alt fastighetsdomstol är domför ulan nämndemännen när mål enligl särskilda bestämmelser avgörs efler prövning av själva saken ulan huvudförhandling. Härmed åsyflas de reg­ler i 16 kap. 8 § första styckel FBL som gör del möjligt all under vissa orasländigheier pröva faslighetsbildningsraål ulan huvudförhandling. I övrigt skall fastighetsdorastol vid handläggning av mål vara domför med endast en lagfaren doraare i sararaa utsträckning som föreskrivs för tingsrätt. Beträffande den närmare innebörden härav kan hänvisas till vad som har anförts i avsnitt 4.2.3. Påpekas bör att bestämmelserna i 4 § inle hindrar t. ex. alt fråga om avskrivning av mål prövas av de båda jurislledaraöterna och den tekniske ledamoten eller all nämnde­männen deltar vid handläggning enligt 16 kap. 8 § FBL.

F. n. föreskrivs i paragrafens andra stycke atl förberedande ålgärder i målen får vidtas av lagfaren eller teknisk ledamot i fastighetsdorastolen eller tjänsteman vid underrätten i den omfattning Kungl. Maj:t bestäm­mer. Såvitt avser lagfaren ledamot och tjänsteman vid underrätten torde detla följa av vad som allraänl gäller för tingsrätt. Vad beträffar den tekniske ledamoten lorde några andra förberedande ålgärder än under­sökning av del slag som regleras i 9 § inte komraa i fråga. Med hänsyn lill det nu anförda har det nuvarande andra stycket fått utgå sora över­flödigt.

Prop. 1971:106

136

7§

I paragrafen, som innehåller bestäraraelser om val av nämndeman, har gjorts en redaktionell ändring.

Övergångsbestämmelserna

Lagändringarna föresläs träda i krafl den 1 januari 1972. Eftersom det kan länkas all vissa uttryck som hänför sig lill de avskaffade ägodel­ningsrätterna och expropriationsdoraslolarna finns kvar i olika författ­ningar efler denna tidpunkt har i övergångsbestäramelserna tagils in en föreskrift atl sådana uttryck skall avse deras motsvarigheter i fastig­hetsdomstol. De av mig föreslagna ändringarna i vissa andra lagar in­nebär atl ägodelningsrätt och exproprialionsdorastol under vissa förul­sätlningar kan finnas kvar efler den 1 januari 1972. Vidare gäller alt ägodelningsdomare skall fullgöra vissa uppgifter vid fuUföljd av lalan i jorddelningsmål. Sädana uppgifter kan bli aktuella efter näranda tid­punkt. Med hänsyn lill länkbara koraplikalioner av detla slag föreslås atl Kungl. Maj:t skall få befogenhet all föreskriva avvikelser från vad sora annars skall gälla enligl andra stycket i övergångsbestämmelserna.

6.5      Förslagen till lagar om ändring i byggnadslagen och i lagen om

byggnadsminnen

Ändringarna i 45, 70 och 113 §§ byggnadslagen innebär en anpass­ning tUl terminologin i JB. Delsarama gäller 13 § lagen om byggnads­minnen.

6.6      Förslaget till lag om ändring i jordförvärvslagen

Ändringarna i 1 § andra stycket 2 och 3 föranleds dels av koraraun-reforraen och dels av den nya lagstiftningen ora förvallning av kyrklig jord. Näranda lagstiftning träder i kraft den 1 januari 1972 och därvid upphävs lagen (1927: 1) angående tiUstånd till försäljning av kyrklig jord i vissa fall saral till upplälelse av sådan jord under toratrält.

6.7      Förslaget till lag om ändring i lagen om tvångsförvaltning av bo­

stadsfastighet

I enlighet raed vad sora har anförts i den allraänna motiveringen har i 11 och 17 §§ tagits upp föreskrifter om atl lalan sora avses i dessa paragrafer skall föras hos fastighetsdomstol. Della har föranlett vissa följdändringar i 18 §.

Övriga föreslagna ändringar i lagen syftar framför allt lUl alt an­passa denna i sakligt och terminologiskt hänseende lill de nya reglema i JB ora panträtt i fast egendom och tomträtt. I JB har termen inleck-

Prop. 1971:106

137

ning reserverats för inskrivning i fastighet eller tomträtt av visst pen­ningbelopp (6 kap. 1 § första stycket JB). Orden "för fordran" har därför kunnat ulgå ur 4 §. Terraen inteckning kan i gällande rält syfta dels på inskrivningen i fastighets- eller lomträttsboken, dels på del in­lecknade fordringsbevisel. Enligl JB har lerraen endasl den först an­givna betydelsen. Fordringsbeviset motsvaras i JB:s syslem av pant­brev eller vilandebevis. 4 och 5 §§ har ändrats i enlighet härraed. Med­givande av inteckning enligt gällande rätt motsvaras i JB:s system när­mast av ansökan om inteckning. Panträtt uppkommer inte som nu ge­nom själva inskrivningen ulan först genom en särskUd upplålelse. Del nu sagda motiverar ändringar i 5 och 6 §§. Även i 9 § har en terraino-logisk ändring gjorts.

Ändringarna i 15 och 16 §§ föranleds dels av all beteckningen "in-skrivningsdoraare" genora JB har ersatts av "inskrivningsrayndighet" dels av tillkomsten av lagen (1970: 998) om arrendenämnder och hy­resnämnder.

6.8 Förslaget till lag om ändring i lagen om införande av fastighetsbild­ningslagen

Enligl den nuvarande lydelsen av 15 § FBLP får servitut avseende skogsfång eller bete upphävas genom fastighetsreglering även om så­dana omständigheter som anges i 7 kap. 4 § FBL inte föreligger. De förutsättningar under vilka andra servitut får upphävas anges emeller­lid inle i 7 kap. 4 § FBL, som avser ändring av servitut, ulan i 7 kap. 5 §. Hänvisningen i 15 § FBLP är alltså felaktig och bör korrigeras.

7. Hemställan

Jag heraställer, atl lagrådets yttrande genom utdrag av protokollet inhäralas över förslagen till

1)

lag om ändring i vattenlagen (1918: 523),

2)

lag om ändring i lagen (1962: 627) om vissa ålgärder för utnytt­jande av vattenkraft vid krig m. m.,

3)

lag om ändring i statstjänstemannalagen (1965: 274),

4)

lag om ändring i lagen (1969: 246) om fastighetsdomstol,

5)

lag om ändring i lagen (1917:189) om expropriation,

6) lag om ändring i lagen (1942: 350) om fornminnen,

1) lag om ändring i byggnadslagen (1947: 385),

8)

lag om ändring i lagen (1949: 658) om inlösen i vissa fall av rätt UU gruva m. m.,

9)

lag om ändring i lagen (1957: 390) om fiskearrenden,

10)   lag om ändring i lagen (1960: 690) om byggnadsminnen,

Prop. 1971:106

138

11)

lag om ändring i naturvårdslagen (1964: 822),

12)

lag om ändring i jordförvärvslagen (1965: 290),

13)

lag om ändring i jordhävdslagen (1969: 698),

14)

lag om ändring i lagen (1970: 246) om tvångsförvaltning av bo-stadsfastighet,

15)

lag om ändring i lagen (1970: 989) om införande av fastighels­bildningslagen,

16)

lag om ändring i jordabalken,

17)

lag om ändring i lagen (1970: 995) om införande av nya jorda­balken,

18)

lag om ändring i bostadsrätlslagen (

).

Vad föredraganden sålunda med instämmande av stats­rådets övriga ledamöter hemställt bifaller Hans Maj:t Konungen.

Ur protokollet: Britta GyUensten

Prop. 1971:106

139

Bilaga 1 Vattenlagsutredningen

Förslag till

Lag om ändring i vattenlagen (1918: 523)

Härigenora förordnas i fråga om vallenlagen (1918: 523),

dels all 4 kap. 13 § samt 11 kap. 4, 6, 8, 15 och 51 §§ skall upphöra all gälla,!

dels all rubriken närmast före 4 kap. 13 § skall ulgå,

deb all 2 kap. 20 § 3 mom. och 47 § 2 mora., 3 kap. 11 och 13 §§, 7 kap. 46 och 55 §§, 10 kap. 33 § och 42 § 2 raom., 11 kap. 13, 5 och 9 §§, 27 § 2 och 6 mora., 34 §, 35 § 3 raora., 42 §, 45 § 2 mom., 52, 71, 81 och 92 §§ saml rubriken lill 4 kap. skall ha nedan angivna lydelse,

dels atl i lagen skall införas nya bestämmelser, 4 kap. 1720 §§, 10 kap. 42 § 3 mom. och 11 kap. 35 § 4 mora., saral närraast före 4 kap. 17 § ny rubrik av nedan angivna lydelse.

(Nuvarande lydelse)

(Föreslagen lydelse) 2 KAP.

20

3 mom.- Finner vattendomsto­len vid prövning, som i 1 mom. sägs, tillämnad byggnad, mot vil­ken hinder skulle möta av bestäm­melserna i 3 § första och andra styckena, med hänsyn till stadgan­det i tredje stycket i samma § än­dock böra tillåtas, skall frågan därom av domstolen hemställas Konungens avgörande.

5 mom. Finner vattendomstolen vid prövning som avses i 1 mom. att hinder mot tillämnad byggnad möter enligt 3 § första och andra styckena men att det föreligger så­dana omständigheter som anges i 3 § tredje stycket, skall domstolen med eget yttrande underställa frå­gan Konungens avgörande.

47

§

.

2 inom. Finner vattendomsto­len vid prövning, som i 1 mom. sägs, anordnande eller nyttjande av grundvattentäkt, varemot hin­der skulle möta av bestämmel­serna i 44 § första och andra styc­kena, med hänsyn till stadgandet i

' Senaste lydelse av

11 kap. 4§ 1969:804

11 kap. 6§ 1932:208

11 kap. 8§ 1960:304. » Senaste lydelse 1961:48. » Senaste lydelse 1964:110.

2 mom. Finner vattendomstolen vid prövning som avses i 1 mom. atl hinder mol att anordna eller nyttja grundvatlentäkt möter enligt 44 § första och andra styckena men atl det föreligger sådana om­ständigheter som anges i 44 § tred-

Prop. 1971:106

140

(Nuvarande lydelse)

Iredje stycket i samma § ändock böra tillåtas, skall frågan därom av domstolen hemställas Konung­ens avgörande.

(Föreslagen lydelse)

je stycket, skall domstolen med eget yttrande underställa frågan Konungens avgörande.

3 KAP.

11 §."

Vill någon---- ---- 

----- skola iakttagas.

Då mål------------ förelagets huvudsakliga.

Synemännens     ullålande     an-

Syneraännens     utlåtande     an-

gående valtenreglering skall un- gående valtenreglering skall, med

derställas vattendomstolens prov- iakttagande av vad i 7 kap. 46 §

ning; dock må ej vattendomstolen andra stycket föreskrives för där

ingå i bedömande av frågor rö- avsett fall, underställas vatlen-

rande ersättning i vidare raån än domstolens prövning. Vallendoms-

som föranledes av anförda besvär lolen får ej ingå i bedömande av

eller av ändrade anordningar eller frågor om ersältning i vidare män

föreskrifter rörande företagets ul- än som föranledes av anförda be-

fÖrande.

svär eller av ändrade anordningar

eller  föreskrifter  rörande  förela­gets utförande.

Om verkan----------- beträffande valtenreglering.

I fråga------------------------ i4 kap.

13 §.5

Stadgar rörande----- 

-------- finnas nödigt.

Styrelsen skall----- 

.- 

 till förelaget.

Ej raå------------------ lags föreskrifter.

Sladgarna   skola   för   all   bliva

Stadgarna   skola   för   alt   bliva

gällande  granskas  och  fastställas

gällande  granskas  och  fastställas

av Konungens befallningshavande

av Konungens befallningshavande

i den ort,  där styrelsen har sill

i  den  ort,  där styrelsen har sitt

säte, eller i fall, som omförmäles i

säte.  Vid granskningen skall sär-

4  kap.  13 §,  av  Konungen. Vid

skilt tillses, att stadgarna innehåUa

granskningen skall särskilt tillses,

betryggande föreskrifter för lillgo-

all   sladgarna   innehålla   belryg-

doseende av sådana delägares räll

gande   föreskrifter   för   tillgodo-

som enligt 6 § kan bliva skyldiga

seende av sådana delägares rätt,

atl framdeles deltaga i förelaget,

för vUka efler ty i 6 § sägs skyldig­

het alt deltaga i företaget framde­

les kan komma att inträda.

Beslutad ändring------------ ordning fastställd.

* Senaste lydelse 1920: 459. » Senaste lydelse 1920: 459.

Prop. 1971:106

(Nuvarande lydebe)

(Föreslagen lydebe)

141

4 KAP.

Om särskilda villkor beträlTande

större vattenkraftanläggningar

och vattenregleringar.

Om särskilda villkor beträffande större företag enligt 2 och 3 kap.

Om Konungens prövningsrätt.

17 §.

När företag enligt 2 eller 3 kap. är av betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet, prövar Konungen huruvida företaget får komma till slånd.

För Konungens prövning gäller följande:

1.

Företaget får ej komma till stånd, om hinder däremot finnes möta från allmänna planeringssyn­punkter eller på grund av 2 kap. 3 § första och andra styckena, 11 §, 12 § första styckel eller 44 § första och andra styckena.

2.

Vid prövning av fråga om hin­der möter mot företaget från all­männa planeringssynpunkter eller på grund av 2 kap. 3 § andra styc­ket, 11 §, 12 § första stycket eller 44 § första och andra styckena beaktas även annat företag enligt denna lag som med sannolikhet kan antagas bli erforderligt för ett ändamålsenligt utnyttfande av det sökta företaget.

3.

Är företagel av synnerlig bety­delse från allmän synpunkt, kan Konungen lämna medgivande till delsamma, även om hinder finnes möta vid prövningen enligt 1 och 2.

4.

Konungen kan föreskriva vill­kor för att tillgodose allmänna 'in­tressen.

18 §.

Konungen   kan   förordna   att

vissa slag av förelag skall prövas enligt 17 §. Beträffande företag, som ef omfattas av sådant förord­nande men dock bedömes vara av betydande omfattning eller ingri-

5t   Riksdagen 1971.1 saml. Nr 106

Prop. 1971:106

142

(Nuvarande lydelse)

(Föreslagen lydelse)

pande beskaffenhet, förbehåller Konungen sig prövningen. Besked därom lämnas till vattendomstolen eller, om målet behandlas vid sy­neförrällning enligt 10 kap. 32 §, till synemännen innan domstolen eller synemännen avgjort frågan om företagets lillåtlighet.

I samband med prövning av fö­

retag som avses i 17 § första styc-

5

ket får Konungen pröva även an-

nat förelag enligl denna lag, om ansökan avser tUlstånd till båda förelagen eller fråga uppkommit om företräde mellan dem.

19 §.

Den som viU utföra förelag vars tillåtlighet kan antagas komina un­der Konungens prövning skall i god tid bereda Konungens befall­ningshavande, vederbörande kom­mun saml övriga myndigheter och sammanslutningar som förelaget angår tillfälle att vid planlägg­ningen av företaget framföra öns­kemål med hänsyn lill företagets verkningar från allmän synpunkt.

Konungen kan utfärda närmare föreskrifter för tillämpningen av första stycket och angående skyl­dighet för den som vill ulföra fö­retaget alt betala det allmännas kostnader.

20 §.

När frågan om förelags tillålUg-hel skall prövas av Konungen, åligger det vattendomstolen eller, om målet behandlas vid syneför­rättning enligt 10 kap- 32 §, syne­männen att före avgörandet med eget yttrande hänskjuta frågan till Konungen.

7 KAP.

46 §.«

Är fråga om företag, soni avser        Är företag som avses i 37 § av sänkning av eller reglering av vall-     betydände omfattning eller ingri-

Senaste lydelse 1944: 87.

Prop. 1971:106

143

(Nuvarande lydebe)

nets avrinning ur någon av sjöarna Vänern, Vättern, Mälaren, Hjäl­maren, Storsjön i Jämtland eller Siljan, skola bestämmelserna i 4 kap. 13 § om Konungens pröv­ningsrätt i vissa hänseenden och om skyldighet för vattendomstolen att hemställa frågan Konungens avgörande äga motsvarande till-lämpning; och skall vad sålunda är stadgat jämväl gälla beträffande annat företag, varigenom vattnets avrinning i större omfattning reg­leras eller vattenförhållandena el­jest väsentligt förändras, såframt Konungen förbehåller sig sådan prövning och besked därom före målets avgörande lämnas syne­männen eller i fall, då enligt 45 § underställning skall ske eller målet prövas i den för ansökningsmål stadgade ordning, vattendomsto­len.

Finner vattendomstolen vid prövning av fråga om tillåtligheten av tillämnad vallenavledning, mot vilken hinder skulle möta av be­stämmelserna i 38 § eller 39 § första stycket, atl företaget med hänsyn till stadgandet i andra styc­ket av 39 § ändock bör komma till stånd, skall frågan därom av domstolen hemställas Konungens avgörande.

(Föreslagen lydelse)

pande beskaffenhet, skola bestäm­melserna i 4 kap. 1720 §§ om Konungens prövningsrätt äga mot­svarande tillämpning.

När företags tillåtlighet har prö­vats av Konungen skall, om målet behandlas vid syneförrättning, un­derställning enligt 45 § till vatten­domstolen av synemännens utlå­tande ej äga rum.

Finner vattendomstolen vid prövning av fråga om lillåtiighelen av tillärnnad vallenavledning att Kinder mot företaget möter enligt 38 § eller 39 § första styckel men alt del föreligger sådana omstän­digheter som anges i 39 § andra stycket, skall domstolen med eget yttrande underställa frågan Ko­nungens avgörande.

55 §.

Ä invallning,-------------- motsvarande tillämpning.

Vad i 46 § första stycket är stadgat om Konungens prövnings­rätt skall beträffande invallning gälla allenast såframt Konungen i den ordning, som i sistnämnda § sägs, förbehållit sig sådan pröv­ningsrätt.

' Senaste lydelse 1944: 87.

Prop. 1971:106

144

(Nuvarande lydelse)

(Föreslagen lydelse) 10 KAP.

33 

§

.'

Förordnande, som i 32 § sägs, skall efter ansökan meddelas av Konungens befallningshavande. I ansökningen skola så fullständigt som möjUgt uppgivas förelagets beskaffenhet, omfattning och verkningar med angivande av det vallenområde, som av företaget kan komma att beröras. Ansök­ningen bör tillika irmehålla uppgift å de fastigheter, som företaget ef­ter ty i 14 kap. 4 § sägs förmenas angå, saml ägarnas naran och heravist ävensom sådana nylljan-derätlshavares, vilkas rätt kan vara av företagel beroende.

Förordnande som anges i 32 § skall efter ansökan meddelas av Konungens befallningshavande. I ansökningen skola så fullständigt som möjligt uppgivas företagets beskaffenhet, omfattning och verkningar med angivande av det vattenområde som kan komma alt beröras av företaget. Vidare skall uppgivas huruvida särskUda be­stämmelser rörande användningen av de mark- och vattenområden som beröras av företaget medde­lats enligt byggnadslagen eller an­nan lagstiftning. Ansökningen bör även innehålla uppgift om de fas­tigheter som förelaget enligt 14 kap. 4 § förraenas angå saral ägar­nas namn och hemvist ävensom sådana nylljanderällshavares vil­kas rält kan vara beroende av fö­retaget.

Vad i--------------- 

Beträffande förelag.

------------- denna §.

Konungens befallningshavande.

42

§

.

2 mom. Kan företag antagas beröra allmänna intressen inom orten av någon betydelse, skall förrätlningsmannen ulan dröjsmål översända avskrift av kungörelsen till vederbörande kommun. Kom­mun äger föra lalan för tillgodo­seende av allmänna intressen inom orten. Om sådan lalan skall kora­munen snarast underrätta kam­raarkoUegiet.

2 mom. Berör företaget område

inom fastställd general- eller de­

taljplan enligt byggnadslagen eller

kan förelaget eljest antagas beröra

allmänna intressen i orten av nå­

gon betydelse, skall förrätlnings­

mannen ulan dröjsmål översända

avskrift av kungörelsen till veder­

börande komraun. Koraraun äger

föra talan för tUlgodoseende av

allraänna intressen inom orten.

Om sådan talan skall komraunen

snarast underrätta kammarkolle­

giel.

3  mom. Är fråga om företag

vars tillåtlighet kan antagas

komma under Konungens pröv­

ning enligt 7 kap. 46 § första styc­

ket eller 49 §, skall avskrift av an-

' Senaste lydelse 1969: 393. , Senaste lydelse 1961: 548.

Prop. 1971:106

(Nuvarande lydelse)

145

(Föreslagen lydelse)

sökningshandlingarna jämte åm/i- göreben översändas UU statens na­turvårdsverk och statens planverk.

11 KAP.

1 §.1"

Första domstol i vattenmål be-

Första domstol i vattenmål be-

nämnes vattendomstol.

namnes vattendomstol. Den tings-

rätt   som   Konungen   bestämmer skall vara vattendomstol.

Överdomslol i----------------------- nedan sägs.

Som sista-------------------- högsta domstolen.

Angående domstol------------ tillämpligt är.

2 

§

.1

Vattendomstol beslår av en vat­tenrätlsdomare såsom ordförande samt såsom övriga ledamöter två valtenrätlsingenjörer och två vat­lenrätlsnämndemän. Är anlägg­ning, företag eller annat, varom i vattenmål är fråga, utan nämnvärd inverkan å vattenförhållandena och beröres därav ej heller mot­stående intresse av någon bety­delse, vare dock i sådant mål vat­tendomstolen beslutför med vat­tenrättsdomaren och vattenrätts-nämndemännen samt allenast en vatlenrättsingenjör.

Vattenrätlsdomare skall vara lagkunnig, i domarevärv erfaren man.

Valtenrätlsingenjörerna skola vara i vattenfrågors tekniska be­handling sakkunniga och erfarna män.

Valtenrätlsnämndemännen böra vara allmänt betrodda, om sin orts förhållanden kunniga män och må ej hava uppnått sextiofem års ål­der; och skall i övrigt om valbar­het Ull valtenrätlsnämndeman vad om nämndeman vid tingsrätt är stadgat äga motsvarande tillämp­ning. Den, som uppnått sextiofem

" Senaste lydelse 1946: 839. " Senaste lydelse 1969: 804.

Vattendomstol består av en vat­tenrätlsdomare såsom ordförande saml såsom övriga ledamöter en vattenrättsingenjör och två nämn­demän. YtterUgare en vattenrätts­ingenjör får sitta i domstolen.

Vattenrätlsdomare utses bland de lagfarna domarna i tingsrätten.

Vattenrättsingenjör skall ha tek­nisk utbildning och erfarenhet av vattenfrågors tekniska behandling.

Nämndemännen skola vara nämndemän / fastighetsdomstol inom vattendomstolens domsom­råde.

Prop. 1971:106

146

(Nuvarande lydelse)

års ålder, må utan hinder därav tjänstgöra i mål, varmed han förut såsom vattenrättsnämndeman tagit befattning.

(Föreslagen lydelse)

3

§

.

Vattenrättsdomare och vatten­rättsingenjör utnämnas av Ko­nungen, som tillika bestämmer, om samme vattenrättsingenjör skall tjänstgöra vid mera än en vattendomstol.

Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer utser val­tenrältsdomare samt utnämner el­ler förordnar vatlenrättsingenjör.

5 §/

Av de till vatlenrätlsnämnde­män valda skola i vattendomstolen tjänstgöra de två, som av valten­rättsdomaren för varje mål kallas därtill. Till tjänstgöring.böra kallas nämndemän från det län, som be­röres av det ifrågavarande målet; avser målet företag, som berör mer än ett län, avgöre valtenrätts­domaren, om nämndemännen skola tagas från olika län eller från elt av dem.

Hålles vattendomstolens sam­manträde vid syn på stället, böra företrädesvis de närmast boende nämndemännen kallas att tjänst­göra.

Är vattendomstolen enligt vad i 2 § sägs beslutför med allenast en vattenrättsingenjör, skall yatteii-rättsdomaren till tjänstgöring i domstolen kalla den av vattenrätts-ingenjörerna, som företrädesvis äger sakkunskap i det ämne varom fråga är.

Nämndeman tjänstgör efter kal­lelse av vattenrättsdomaren. Till tjänstgöring böra företrädesvis kal­las nämndemän från den domsaga lill vilken målet närmast har an­knytning.

9 §.

Antalet vattendomstolar i riket bestämmes av Konungen.

Gränserna för------------- närmare förordnar.

» Senaste lydelse 1932: 208. » Senaste lydelse 1941: 614.

Prop. 1971:106

147

(Nuvarande lydelse)

(Föreslageri lydelse)

27 

§

.

2 mom.* Ansökan enligt--- 

I fråga----------- :-------- 

6 mom.' Ansökan rörande före­lag av betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet skall in­nehålla uppgift om de åtgärder sö­kanden må hava vidtagit för att bereda Konungens befallningsha­vande i det län, inom vilket företa­get huvudsakligen skall verkstäl­las, samt övriga av företaget be­rörda myndigheter och samman­slutningar tillfälle att vid planlägg­ningen av företaget framföra öns­kemål med hänsyn till företagels verkningar ur allmän synpunkt ävensom om vad i anledning av sådana åtgärder huvudsakligen. förekommit.

Konungen äger för riket i dess helhet eller viss del därav meddela bestämmeber angående skyldighet för den som vill utföra företag en­Ugt denna lag att före ansökning­ens ingivande vidtaga åtgärder för ändamål, varom i första stycket sägs, samt att gälda kostnad, sorn i samband med sådan förberedelse åsamkas det allmänna.

anläggningen, uppgiven. - lill efterrättelse.

/ ansökan jämlikt 17 § 211 skall uppgivas huruvida särskilda bestämmelser rörande använd­ningen av de mark- och vattenom­råden som beröras av företaget meddelats enligt byggnadslagen el­ler annan lagstiftning.

6 mom. Ansökan rörande före­tag, vars tillåtlighet kan antagas komma under Konungens pröv­ning enligt 4 kap. 17 §, skall inne­hålla uppgift om de åtgärder sö­kanden har vidtagit på grund av 4 kap. 19 § första stycket samt om vad som huvudsakligen förekom­mit med anledning av dessa åtgär­der.

Ansökan som avses i första stycket skall åtföljas av en över­siktlig redogörelse för sökandens bedömning av det tillämnade före­tagets betydelse från allmänna pla­neringssynpunkter samt uppgift om annat företag enligt dentia lag som rned sannolikhet kan antagas bli erforderiigt för ett ändamålsen­ligt utnyttjande av det sökta före­taget.

'* Senaste lydelse 1969: 393. " Senaste lydelse 1952: 235.

Prop.1971:106

148

(Nuvarande lydebe)

Finnes fastighet, 

(Föreslagen lydelse)

34 §.i«

----- den myndighet.

Är i ansökningen fråga om före­tag, som avses i 27 § 6 mom., skall ett exemplar av ansökningshand­lingarna jämte kungörelsen över­sändas UU Konungens befallnings­havande i del län, inom vilket fö­retaget huvudsakligen skall verk­ställas.

I mål som avses i 17 § 211 skall vattenrättsdomaren sända kungörelsen till Konungens befall­ningshavande.

I mål, 

35 §. underrätta kararaarkollegiel.

Kan förelag, som avses i första stycket, antagas beröra allmänna intressen inom orten av någon be­tydelse, skall valtenrättsdomaren utan dröjsmål översända kungörel­sen till vederbörande kommun. Är fråga om ansökan om lillslånd all tillgodogöra grundvatten, skall dock kungörelsen städse lillslällas kommun, inom vars område till­gången på grundvatten kan påver­kas.

Berör förelag som avses i första stycket område inom fastställd general- eller detaljplan enligt byggnadslagen eller kan företaget eljest antagas beröra allmänna in­tressen inom orten av någon bety­delse, skall valtenrällsdomaren ulan dröjsmål översända kungörel­sen till vederbörande komraun. Är fråga ora ansökan ora lillslånd alt tillgodogöra grundvatten, skall dock kungörelsen alltid tillställas koramun inom vars område till­gången på grundvatten kan påver­kas.

4 mom. Är i ansökningen fråga om företag som avses i 27 § 6 mom. skall ett exemplar av ansök­ningshandlingarna jämte kungörel­sen översändas till statens natur­vårdsverk, statens planverk och Konungens befallningshavande.

42 §.18 skall

Då handling i vattenmåi delgivas genom rättens försorg, förordne därom vatlenrällsdoma­ren eller vattenrältssekrelerare.

Då handUng i vallenmål skall delgivas genom rättens försorg, förordnar därom valtenrättsdoma­ren eller den som är behörig där­till enligt bestämmdser som Ko­nungen meddelar.

Kallelse av---------------- av vallenrällsdomaren.

' Senaste lydelse 1961: 548. 

' Senaste lydelse 1969: 396. " Senaste lydelse 1960: 304.

Prop. 1971:106

149

(Nuvarande lydelse)

(Föreslagen lydelse)

45 §.

2   mom.   Valtenrättsdomaren

2 mowj. Vattenrättsdomaren kan

må  ock,  där så  finnes  lämpligl,

även, när han finner det lämpligt,

uppdraga    åt    vattenrätlsingenjö-

uppdraga    ål    vattenrättsingenjör

rerna eller en av dem atl, med el-

alt,   med   eller   utan   biträde   av

ler   ulan   biträde   av   vattenrätts-

nämndemännen eller en av dera,

nämndemännen eller en av dem,

verkställa undersökning på stället,

verkställa undersökning å stället. I

I enklare fall kan sådant uppdrag

enklare  fall   må  sådani  uppdrag

lämnas åt nämndemännen eller en

kunna lämnas åt vattenrätlsnämn-

av dem.

demännen eller en av dem.

Om tiden------------------------ av nöden.

52 §.20

Menar part,-------------- invändningen försullen.

Jäv mol--------------------- i tingsrätt.

Beslut varigenom jävsinvänd-

Beslut varigenora jävsinvänd­

ning mot valtenrätlsnämndeman

ning raot nämndeman gillats skall

varder gillad, skall ej medföra nå-

ej rubba eller upphäva åtgärd eller

gon verkan lill rubbning eller upp-

beslut, som tiilkommil innan in-

hävande av åtgärd eller beslut,

vändningen gjordes, när övriga le-

som tiUkorarait innan invänd-

damöter varit ense om åtgärden d-

ningen gjordes, där övriga ledamö-

ler beslutet.

ler varit om åtgärden eller beslutet

ense.

71 §.

Beträffande fråga, vari det en­ligt förestående stadganden till­komraer valtenrättsdomaren att besluta, bör han, där frågans be­skaffenhet det påkallar, rådgöra med vatlenrätlsingenjörerna.

Av vatlenrätlsdomarens- 

Beträffande fråga, vari det en­ligl föreslående stadganden till­kommer vatlenrällsdomaren alt besluta, bör han, när frågans be­skaffenhet påkallar det, rådgöra med vattenrättsingenjör.

 annorlunda förordna.

81 §

Vad i 4245§§, 49 § första stycket, 50 § första stycket, 51 och 52 §§, 55 § första stycket, 56 § första stycket, 57, 58, 64, 67, 70 72 §§, 73 § första, tredje och fjärde styckena saral 74 § stadgas beträffande   ansökningsmål   skall,

" Senaste lydelse 1920: 459. " Senaste lydelse 1969: 804. " Senaste lydelse 1920: 459. " Senaste lydelse 1960: 304.

22

Vad i 4245§§, 49 § första stycket, 50 § första styckel, 52 §, 55 § första stycket, 56 § första stycket, 57, 58, 64, 67, 7072 §§, 73 § första, Iredje och fjärde styc­kena samt 74 § stadgas beträf­fande ansökningsmål skall, när ej

Prop. 1971:106

150

(Nuvarande lydelse)

(Föreslagen lydelse)

där ej annat framgår av vad nedan

annat  framgår  av  vad  nedan  i

i denna § sägs, äga motsvarande

denna   §   sägs,   äga   motsvarande

tillämpning i fråga om stämnings-

tillämpning i fråga om stähinings-

mål.

mål.

I mål--------------- motsvarande tillämpning.

Utlåtande, som---- vatlenrätlsdomarens tjänstemm.

I de----------------- är stadgal.

.92 §.23

Vad i--------------- 7 kap. 45 och 55 §§.

Bestämmelserna i 4245, 48,

Bestämmelserna i 4245, 48,

49 §§, 50 § första stycket, 51, 52,

49 §§, 50 § första styckel, 52, 54,

54, 55, 5759, 6264, 66 och

55, 5759, 6264, 66 och 67 §§

67 §§ skola i tillämpliga delar

skola i tillämpliga delar gälla be­

gälla besvärsmål vid vattendom-

svärsmål vid vattendomstolen och

stolen och understäUningsmål.

underslällningsmål.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

Mål som vid lagens ikraftträdande är anhängigt hos vattendomstol handlägges och bedömes enligt äldre bestämmelser. I fråga om vatten­domstols sammansättning skall äldre lag dock gälla endast vid huvud­förhandling som påbörjats före nya lagens ikraftträdande saml vid över­läggning efler ikraftträdandet rörande fråga sorn behandlats vid sådan huvudförhandling.

Har före ikraftträdandet förrättningsman förordnats enligl 10 kap. 32 § för att handlägga syneförrällning rörande företag enligl 3 eller 7 kap., skall äldre bestämmelser tUlämpas på förrättningen.

" Senaste lydelse 1969: 393.

Prop. 1971:106

151

Bilaga 2

Departementspro­memorian

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1969: 246) om fastighetsdomstol

Härigenom förordnas, all 3, 4 och 8 §§ lagen (1969: 246) om faslig-helsdomstol skall ha nedan angivna lydelse.

(Nuvarande lydelse)

(Föreslagen lydelse)

3

§

.:

Fastighetsdomstol består av ord­förande samt fyra andra ledamö­ter, varav två nämndemän.

Ordföranden utses bland de lag­farna domama i den allmänna un­derrätten. Av domstolens övriga ledamöter skall en vara lagfaren domare i underrätten eller i annan underrätt eller i vattendomstol samt en ha teknisk utbildning och erfarenhet av fastighetsbildning el­ler fastighetsvärdering.

Fastighetsdomstol beslår av ord­förande saml fyra andra ledamö­ter.

Ordföranden utses bland de lag­farna domarna i den allmänna un­derrätten. Av domstolens övriga ledamöter skall en vara lagfaren doraare i underrätten eller i ahnan underrätt eller i vallendomstol, en ha teknisk utbildning och erfaren­het av fastighetsbildning eller fas­tighetsvärdering samt Ivå vara nämndemän.

1 mål angående hyra, bostads­rätt eller tvångsförvaltning av bo­stadsfastighet består domstolen dock av ordföranden, den andre lagfarne ledamoten och tre nämn-aemän. Den tekniske ledamoten får ingå i domstolen i stället för en av nämndemännen, om ordföran­den med hänsyn till målets beskaf­fenhet finner särskilda skäl därtill föreligga.

Nämndemännen bör-------- orts förhållanden.

Om fastighetsdomstols samman­sättning i hyresmål finns särskild föreskrift.

Nuvarande lydelse enligt prop. 1970:145.

Prop. 1971:106

152

(Nuvarande lydelse)

(Föreslagen lydelse)

4

§

.

Vid måls avgörande ulan hu­vudförhandling samt vid annan handläggning som ej sker vid hu­vudförhandling eller syn på stället är fastighetsdomstol domför utan nämndemännen eller, i den om­fattning Konungen bestämmer, med en lagfaren ledamot.

Åtgärd som avser endast måls beredande får / den omfattning Konungen bestämmer vidtagas av lagfaren eller teknisk ledamot i fastighetsdomstolen eller av tjäns­teman vid underrätten.

Fastighetsdomstol är domför med en lagfaren ledamot vid måls avgörande utan huvudförhandling, om avgörandet ej innefattar pröv­ning av saken, vid huvudförhand­ling som sker i förenklad form samt vid annan handläggning som ej sker vid huvudförhandling eller syn på stället.

Åtgärd som avser endast måls beredande får vidtagas av lagfaren ledamot i fastighetsdorastolen el­ler tjänsteman vid underrätten i samma omfattning som gäller för allmänna tvistemål eller av teknisk ledamot i den omfattning Ko­nungen bestämmer.

8

§

.

Nämndeman tjänstgör efler kal­lelse av fastighetsdomstolens ord­förande. Till tjänstgöring bör fö­reträdesvis kallas nämndemän från den domsaga lill vilken målet när­mast har anknytning.

Nämndeman tjänstgör efter kal­lelse av fastighetsdomstolens ord­förande. Till tjänstgöring bör fö­reträdesvis kallas näranderaän från den domsaga tiU vilken målet när­mast har anknytning. 7 mål an­gående inlösen eller annat tvångs­förvärv av fast egendom iakttages därvid såvitt möjligt atl den ene är ägare av fastighet men den and­re icke.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

Såvitt avser tiden efter ikraftträdandet skall vad i lag eller annan för­fattning föreskrivs om ägodelningsrätt och expropriationsdomstol i stäl­let avse fastighetsdomstol samt vad sora föreskrivs ora ägodelningsdo­mare, ägodelningsnämndeman och expropriationstekniker i stället avse ordförande, nämndeman och teknisk ledamot i fastighetsdomstol.

Prop. 1971:106

153

Bilaga 3 De remitterade förslagen

1    Utdrag av förslag till

Lag om ändring i vattenlagen (1918:523)

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap. 17 §

Konungen kan beträffande vis­sa slag av företag enligt 2 eller 3 kap., som är av betydande om­fallning eller ingripande beskaf­fenhet, förordna, att frågan om förelag får komma till stånd skall prövas av honom.

Omfattas företag som angives i första stycket ej av förordnande som där sägs, kan Konungen för­behålla sig prövningen. Besked om förbehåll skall lämnas till vatten­domstolen eller, om målet be­handlas vid syneförrättning enligt 10 kap. 32 §, till synemännen in­nan domstolen eller synemännen avgjort frågan om förelagels till-lållighet.

I samband med prövning av fö­relag som avses i första eller and­ra stycket får Konungen pröva även annat förelag enligt denna lag, om ansökan avser tUlstånd Ull båda förelagen eller fråga upp­kommit om företräde mellan dem.

11 kap.

27 §

2 mora.i Ansökan enligt 17 § 2 skall vara åtföljd av de rUningar jäm­te beskrivning och andra handlingar saml innehålla de upplysningar, vilka erfordras för bedömande av det tilläranade förelagels beskaffen­het, omfallning och verkningar. Särskilt skola så fullständigt som möj­ligt uppgivas den eller de fastigheter, vara byggandet skaU ske eller vil­ka förelaget eljest efter ty i 14 kap. 4 § sägs angår, vederbörande äga­res och nyltjanderätlshavares namn och hemvist saral, om företaget ej är av större orafallning, de ersättningsbelopp sökanden förraenar böra lill följd av förelaget ulgå lill dylik fastighetsägare eller andra. Är fråga ora utförande av byggnad för valtens tillgodogörande,  skall  uppgift

' Senaste lydelse 1969:393.

Prop. 1971:106

154

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

läranas å del område, med vilket, enligl sökandens åsikt, rätlen till vatt­nets lUlgodogörande lämpligen bör vara för framtiden förenad. Be­träffande anläggning för uttagande av vattenkraft varde därjämte stor­leken av den vattenkraft, som beräknas kunna vid lågvatten utlagas ge­nom anläggningen, uppgiven.

I fråga om ansökan enligl 17 § 3, 4, 5, 7, 8, 9, 11 och 19 skall vad i första stycket stadgas i tUlämpliga delar lända till efterrättelse.

/ ansökan enligt 17 § 211 skall uppgivas huruvida särskilda bestämmelser med slöd av lag meddelats rörande användningen av de mark- och vattenområden som beröras av företaget.

34 

§

2

Finnes fastighet, lUl vars ägare enligt 33 § underrättelse skall utsän­das, tUlhöra kronan eller allraän anstalt, eller av kronan eller dylik an­stalt innehavas under nyttjanderätt, insände vatlenrällsdomaren ulan dröjsmål underrättelse om kungörelsens innehåll till Konungens befall­ningshavande i del län, där fastigheten är belägen; och åligge Konungens befallningshavande alt ofördröjligen förordna ombud lill bevakande av kronans eller anstaltens rält eller, där sådani bevakande tillkommer annan myndighet, överlämna underrättelsen lill den myndighet.

Är i ansökningen fråga om fö-

I mål som avses i 17 § 211

retag, som avses i 27 § 6 mom.,     skall     valtenrättsdomaren     alltid skall etl exemplar av ansöknings-     sända kungörelsen till Konungens handlingarna   jämte   kungörelsen      befallningshavande. översändas lill Konungens befall­ningshavande i det län, inom vil­ket förelaget huvudsakligen  skall verkställas.

1.

Denna lag träder i krafl den 1 januari 1972.

2.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos vattendomstol hand­lägges enligl äldre bestämmelser. I fråga om vattendomstols samman­sättning gäller detla dock endast sådan huvudförhandling som påbör­jats före ikraftträdandet.

3.

Har förrätlningsman före ikraftträdandet förordnals enligt 10 kap. 32 § för alt handlägga syneförrättning rörande förelag enligl 3 eller 7 kap., tiUämpas äldre bestämmelser på förrättningen.

4.

Mål som är anhängigt hos expropriationsdomstol vid ikraftträdan­det prövas av faslighetsdomslol, ora huvudförhandling ej påbörjats dess­förinnan.

5.

Mål som vid ikraftträdandet är anhängigt hos allmän domstol handlägges enligt äldre bestämraelser.

6.

Vad i lag eller annan författning föreskrives om vatlenrättsingen­jör och vattenrättsnämnderaan skall i stället avse teknisk ledaraot och nämndeman i vattendomstol.

» Senaste lydelse 1961:548.

Prop. 1971:106

155

14   Förslag tiU

Lag om ändring i lagen (1970:246) om tvångsförvaltning av

bostadsfastighet

Härigenom förordnas, att 46, 9, 11 och 1518 §§ lagen (1970: 246) om tvångsförvaltning av bosladsfaslighet skaU ha. nedan angivna lydelse.

Nuvarande lyddse

Föreslagen lydebe

4 

§

Förvaltaren uppbär hyror och andra löpande intäkter av fastigheten och förettäder även i övrigt ägaren i angelägenheter som rör fastigheten och dess förvaltning.

Förvaltaren får ej överlåta fas­ligheten eller eljest förfoga över den så alt den helt eller delvis frånhändes ägaren. Ulan ägarens medgivande får förvaltaren ej låta inleckna fastigheten för fordran eller laga upp lån i vidare mån än som följer av 6 § och ej heller låta förelaga annan åtgärd beträf­fande fordringsinteckning i fastig­heten, om ej hyresnämnden läm­nar sitt tillstånd.

Förvaltaren får ej överlåta fas­tigheten eller eljest förfoga över den så atl den helt eller delvis frånhändes ägaren. Ulan ägarens medgivande får förvaltaren ej låta inleckna fastighelen eller taga upp lån i vidare mån än som följer av 6 § och ej heller låta företaga an­nan åtgärd beträffande inteckning i fastighelen, pantbrev eller vilan­debevis, om ej hyresnämnden lämnar sill tillstånd.

5 

§

Förvaltaren kan besluta ätt angelägenhet som saknar betydelse för ändaraålet raed förvaltningen skall undantagas från denna.

Fastighetsägaren får ansöka om inteckning i fastigheten, taga upp lån mot säkerhet i form av pant­rätt i fasligheten eller förelaga an­nan åtgärd beträffande inteckning, pantbrev eller vilandebevis om förvaltaren samtycker till det. Väg­ras samtycke kan hyresnämnden tillåta åtgärden, om denna ej för­sämrar fömtsättningarna för en tiUfredsställande fastighetsförvalt­ning.

Fastighetsägaren får medge in­teckning i fastighelen för fordran, taga upp lån mol säkerhet av in­teckning i fastighelen eller före­taga annan åtgärd beträffande fordringsinteckning om förvaltaren samtycker till det. Vägras sam­tycke kan hyresnämnden tillåta ål-gärden, om denna ej försämrar fömtsättningarna för en tillfreds­ställande fastighetsförvaltning.

6 §

Bör på fastigheten verkställas arbeten för vUka fordras tillskoll av andra medel än sådana som inflyter vid den löpande förvaltningen eller eljest står lill förfogande, skall förvaltaren ombesörja utredning om lämpUga åtgärder, kostnaderna för dem och möjligheterna alt ge-

Prop. 1971:106

156

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

nom belåning av fastighelen eller på annat sätt skaffa medel för ål-gärderna. Redogörelse för utredningen jämte förslag lill ålgärder skall överlämnas till fastighetsägaren.

Vill fastighetsägaren ej raedver­ka lill de föreslagna åtgärdema, kan hyresnämnden lämna förvalla-ren tillstånd att företaga dem samt meddela de föreskrifter som be­hövs. Näranden kan därvid tUlåla förvaltaren all lill angivet belopp taga upp lån för åtgärderna och vid behov medge inteckning i fas­tighelen.

Vill fastighetsägaren ej raedver­ka lill de föreslagna åtgärderna, kan hyresnämnden lämna förvalta­ren tillstånd att företaga dem saml raeddela de föreskrifter som be­hövs. Nämnden kan därvid tillåta förvaltaren all till angivet belopp laga upp lån för åtgärderna och vid behov ansöka om inteckning och upplåta panträtt i fasligheten.

9 §

Förvaltaren skall på lämpligt sätt underrätta hyresgästerna om all fasligheten ställts under förvall-n.ing och om vem sora är förvalta­re saral om beslut att förvaltning­en förlänges eUer upphör. Han skall ofördröjligen undersöka fas­tighetens i nleckningsf örhållanden och underrätta kända intecknings­havare om förvaltningen.

Förvaltaren skall på lämpligl sätt underrätta hyresgästerna om all fasligheten ställts under förvall­ning och om vem som är förvalta­re samt om beslut all förvaltningen förlänges eller upphör. Han skall ofördröjligen undersöka fastighe­tens inteckningsförhållanden och underrätta borgenär, som har panträtt i fastigheten och som är känd, om förvaltningen.

11 §

Förvaltaren skall för varje kalenderår inom en månad från årets ut­gång lämna skriftlig redovisning lUl fastighetsägaren för sin förvaltning. När han frånträder sill uppdrag, skall redovisning för den gångna delen av kalenderåret läranas inora en raånad från det uppdraget upphörde. Till redovisning skall fogas berättelse raed sammanfattande uppgifter om vidtagna och planerade ålgärder samt om fastighetens skick. I fråga om arbeten som avses i 6 § lämnas särskild berättelse inom en månad från del arbetena slutfördes.

Avskrift av handlingar sora avses i första stycket sändes till hyres-näranden och hälsovårdsnäranden.

Vill fastighetsägaren klandra re­dovisad förvaltning, skall han in­ora ell år från det han raottog re­dovisningen insläraraa förvaltaren lill domstol som avses i 3 kap. 72 § första stycket första punkten lagen (1907: 36 s. 1) om nyttjan­derätt till fast egendom.

Vill fastighetsägaren klandra re­dovisad förvaltning, skall han inom ell år från det han mottog redo­visningen instämma förvaltaren till den fastighetsdomstol inom vars område fastigheten är belägen.

15 §

Beslut atl faslighet skall stäl­las under förvallning saral beslut om förlängning eller upphörande

Beslut att fastighet skall ställas under förvaltning saml beslut om förlängning  eller  upphörande  av

Prop. 1971:106

157

Nuvarande lydelse

av förvallning sändes genast lill inskrivningsdomaren för anteck­ning i fastighelsboken eller lomt­rättsboken.

Föreslagen lydelse

förvaltning sändes genast lUl in­skrivningsmyndigheten för anteck­ning i faslighelsboken eUer torat­rättsboken.

16 §

I fråga ora förfarandet vid hy-resnäranden finns besläramelser i lagen (1968: 349) om hyresnämn­der.

I fråga ora förfarandet vid hy-resnäranden finns bestämmelser i lagen (1970:998) om arrende­nämnder och hyresnämnder.

17 §

Mot hyresnämnds slutliga beslut i ärende enligt denna lag eller be­slut enligl 14 § andra stycket får lalan föras genora besvär. Mot annat beslut av nämnden får talan föras endasl i samband med lalan raot slut­ligt beslut.

Besvärsliden är såvitt gäller beslut varigenora näranden avvisat ansö­kan eller avskrivit ärende en vecka och i annat fall två veckor från del atl klaganden fick del av beslutet.

Talan föres hos domstol som av­ses i 3 kap. 72 § första stycket första punkten lagen (1907:36 s. 1) om nyttjanderätt lill fast egendom. Besvären inges lill domstolen.

Talan föres hos dorastol som avses i 11 § tredje stycket. Besvä­ren inges lill domstolen.

18 §

I besvärsraål skall part kallas alt rauntiigen höras vid underrätten, om ej sådant hörande saknar be­tydelse för utredningen. I övrigl äger i fråga om handläggningen vid underrätten 52 kap. 2, 3 och 512 §§ rättegångsbalken mot­svarande tillämpning. Besläramel­se som avser hovrätt gäller därvid i stället underrätten. Mot under­rättens beslut i anledning av be­svär över beslut, varigenom hyres­nämnd avvisat ansökan eller av­skrivit ärende, får lalan ej föras.

I besvärsmål skall part kaUas alt muntligen höras vid fastighets­domstolen, ora ej sådant hörande saknar betydelse för utredningen. I övrigt äger i fråga ora hand­läggningen vid fastighetsdomstolen 52 kap. 2, 3 och 512 §§ rätte­gångsbalken raotsvarande lillärap­ning. Bestämraelse sora avser hov­rätt gäller därvid i stället fastig­hetsdomstolen. Mot fastighetsdom­stolens beslut i anledning av besvär över beslut, varigenom hyres­nämnd avvisat ansökan eller av­skrivit ärende, får talan ej föras.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972. Mål sora vid ikraftträ­dandet är anhängigt hos domstol handlägges enligt äldre bestämmelser.

Prop. 1971:106

158

Utdrag av protokoll, hållet i lagrådet den 1 april 1971.

Närvarande: justitierådet BRUNNBERG, regeringsrådet HJERN, jus­titierådet[REDACTED_EFTERNAMN], justitierådet GYLLENSVÄRD.

EnUgt lagrådet den 30 mars 1971 tUlhandakorarael utdrag av proto­

koll över justitieärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet

den 12 mars 1971, hade Kungl. Maj:l förordnat, alt lagrådels yttrande

skulle inhämtas över upprättade förslag till 1) lag om ändring i vatten­

lagen (1918: 523), 2) lag om ändring i lagen (1962: 627) om vissa åtgär­

der för utnyttjande av vattenkraft vid krig m. m., 3) lag om ändring i

statstjänstemannalagen (1965: 274), 4) lag om ändring i lagen (1969:

246) om fastighetsdomstol, 5) lag om ändring i lagen (1917:189) om

expropriation, 6) lag om ändring i lagen (1942: 350) om fornminnen, 1)

lag om ändring i byggnadslagen (1947: 385), 8) lag om ändring i lagen

(1949: 658) om inlösen i vissa fall av rätt lill gruva m. m., 9) lag om

ändring i lagen (1957: 390) om fiskearrende, 10) lag om ändring i lagen

(1960: 690) om byggnadsminnen, 11) lag om ändring i naturvårdslagen

(1964: 822), 12) lag om ändring i jordförvärvslagen (1965: 290), 13) lag

om ändring i jordhävdslagen (1969: 698), 14) lag om ändring i lagen

(1970: 246) om tvångsförvaltning av bostadsfastighet, 15) lag om änd­

ring i lagen (1970: 989) om införande av fastighetsbildningslagen, 16)

lag om ändring i jordabalken, 17) lag om ändring i lagen (1970: 995)

om införande av nya jordabalken, 18) lag om ändring i bosladsrälts­

lagen (

).

Förslagen, som finns bilagda delta protokoll, hade inför lagrådet före­dragits, de under 1)3) anmärkta förslagen av hovrättsassessorn Lars K.[REDACTED_EFTERNAMN] saral övriga lagförslag av hovrättsassessorn Carl Behrman.

Lagrådet yttrade:

Enligl vad som föreslås i remissen skall tillåtiighetsprövningen i vikti­gare vattenmåi överflyttas tiU Kungl. Maj:t, sora skaU få möjlighet alt vid sin bedömning anlägga allmänna planeringssynpunkler, saral vatten­domstolarna administrativt knytas lill den allraänna underrätlsorganisa­tionen. Vidare föreslås all fastighelsdoraslolarna, som i samband med FBL:s ikraftträdande skall ersätta ägodelningsrätterna såvitt gäUer pröv­ningen av raål ora fastighetsbildning, får sitt kompetensoraråde ytter­ligare vidgat, bl. a. på del sättet atl de får överlaga exproprialionsdora-slolarnas uppgifter. Lagrådet har i princip inte något all erinra raot de sålunda föreslagna ändringarna.

Prop. 1971:106

159

Åtskilliga av de reraitlerade lagförslagen innehåller bestäraraelser, en­ligl vilka mål som vid den nya lagstiftningens ikraftträdande den 1 ja­nuari 1972 är anhängigt hos expropriationsdomstol eller ägodelnings­rätt skall efter ikraftträdandet prövas av fastighetsdomstol, om ej huvud­förhandling påbörjats dessförinnan. Av bestämmelserna som bör ses mol bakgrunden av alt ny processlag i princip tillämpas på rättegång även ora denna börjats redan innan lagen trätt i kraft fraragår alt exproprialionsdorastol resp. ägodelningsrätt skall även efler den 1 janua­ri 1972 fortsätta handläggningen, när huvudförhandling i elt mål inletts före den dagen. Det får anses ligga i sakens natur all hänsyn härvid endast skall lagas lill huvudförhandling, som leder lill målels avgörande. Om exempelvis huvudförhandling påbörjats före den 1 januari 1972 men blir inställd och ny huvudförhandling därefter inledes, bör sålunda tidpunkten för den nya förhandlingens början vara avgörande för ora gararaal eller ny lag skall tillämpas i fråga om vilken doraslol sora skall handlägga raålet. På motsvarande sätt bör man, när etl raål efler åter­förvisning lill exproprialionsdorastol eller ägodelningsrätt upplages lill förnyad handläggning, bortse från sådan huvudförhandling i första in­stansen som ägt rum före återförvisningen. Påpekas bör vidare atl, när expropriationsdomstol eller ägodelningsrätt med tiUämpning av en över­gångsbestäraraelse av ifrågavarande slag avdöral ell mål efler den 1 ja­nuari 1972 och lalan fullföljes mol avgörandet, det ankoraraer på ex­proprialionsdomslolen resp. ägodelningsdomaren atl pröva huruvida la­lan blivit fullföljd på föreskrivet sätt och inom räll lid. Del kan inle råda någon tvekan om atl detsararaa gäller också fall, då dorastolens avgö­rande meddelats före näranda dag men fullföljden sker först därefter. Vilken befattningshavare som har all i övergångsfallen tjänstgöra som ägodelningsdomare och därraed även sora ordförande i exproprialions­domslolen torde få bestäraraas med slöd av 19 § FBLP.

Förslaget till lag om ändring i vattenlagen

4 kap. 17 § Enligl andra styckel skall besked om förbehåll lämnas lill vatten­domstolen eller, om målet behandlas vid syneförrällning, lill synemän­nen innan domstolen eller syneraännen avgjort frågan om förelagels tillåtlighet. Innebörden av beslämraelsen är något oklar såvitt gäller del fallet alt syneförrällning äger rum. Syneförrällning kan beträffande förelag som avses med beslämraelsen äga rum när fråga är om valten­reglering, och underställning hos vattendomstolen skall då alllid äga rum (se 3 kap. 11 §). Enligt hänvisningar i 7 kap. 46 och 49 §§ skaU

Prop. 1971:106

160

bestäraraelsen eraeUertid gälla även vallenavlednings- och invallnings­företag. Beträffande dessa företag är underställning hos vatlendoraslolen ej erforderlig i alla fall (se 7 kap. 45 och 55 §§). Med förslagel lorde avses all raed ändring av vad sora för närvarande gäller enligl 4 kap. 13 § och 7 kap. 46 § besked ora förbehåll alltid, vare sig underställ­ning hos vatlendoraslolen skall äga rum eller ej, måste läranas innan syneraännen meddelat sitt ullålande angående företagel. Lagtexten bör jämkas, så atl innebörden tydligt fraragår.

18 §

Kungl. Maj:t skall enligl förslagel kunna lärana tillstånd liU elt före­lag även om hinder skulle möta mot företaget på grund av 2 kap. 12 § första styckel. I näranda lagrura förbjudes bl. a. förelag sora har raenlig inverkan på allraänna hälsotillståndet. All lagtexten forrauleras så, att del ges formell möjlighet att dispensera från detla förbud, får anses godtagbart endast raed tanke på atl lagstiftningen är etl provisorium i avbidan på en mera genoragripande reforraering av vallenlagen. Själv­fallet bör del ej komma i fråga atl raan raed öppna ögon tillåter etl förelag, som menligt påverkar del allmänna hälsotiUståndel, hur vik­tigt företagel än må vara ur ekonoraisk eller annan allmän synpunkt.

11 kap.

Av vad som uttalades i saraband med inrättandet av fastighetsdora-stolar fraragår att dessa inle är avsedda alt utgöra specialdoraslolar i egentlig raening. Del betonades atl faslighetsdoraslolarna ingår i den allmänna underrätlsorganisationen, låt vara alt fastighetsdorastol inte skall finnas vid alla tingsrätter, och alt de åtgärder i raål och ärenden sora författningsenligt ankoraraer på fastighetsdorastol följaktiigen vid­tas av tingsrätten (prop. 1969: 44 s. 175, 400 och 402). Den organisa-lionsändring sora nu föresläs bli genoraförd beträffande rättsskipningen pä vallenrättens oraråde innebär all vatlendorastolarna koraraer atl i för­håUande lUl tingsrätterna intaga sararaa ställning sora faslighetsdoraslo­larna. I enlighet raed del betraklelsesäll sora anlagts i fråga ora dessa skulle vattendomstolarna bli alt betrakta som allmänna domstolar i sär­skild sararaansättning.

I anslulning lill vad som nu sagls vill lagrådet påpeka, att avfatt­ningen av de regler i detta kapitel som anger gränsdragningen raellan valtendorastols och annan doraslols korapelensoraråde bygger på all vatlendoraslolen är en särskUd, i förhällande lill den allraänna dorastols-organisalionen frislående specialdoraslol (se 21 och 23 §§). Några till-lärapningssvårigheler raed anledning härav synes dock inte vara alt be­fara.

Prop. 1971:106

161

27 och 34 

§§

Föreskriften i det nylUlagda Iredje stycket i 27 § 2 mom. innebär att i ansökan enligl 17 § 211 skall lämnas vissa uppgifter ora planförhål­landen. Enligl lagrådels mening bör delsamma gälla ansökan enligt 17 § 19 rörande vissa vallenavlednings- och invallningsföretag saml företag, sora avses i 8 kap. Del kan näranas, atl sådan uppgiftsskyldig­hel koramer all gäUa enligl 10 kap. 33 §, då ansökan görs om liknande företag atl prövas vid syneförrällning.

Motsvarande tillägg bör göras i 34 § andra stycket.

Övergångsbestämmelserna

I punkten 2 torde raed tanke på det fall att återförvisning av ett före ikraftträdandet avgjort mål äger ram efler ikraftträdandet orden "vid ikraftträdandet är anhängigt" utbytas mol "före ikraftträdandet an­hängiggjorts". I detta fall av återförvisning bör lill skillnad från det faU som avses i punklen 4 (jfr lagrådets yttrande i inledningen) äldre lag i princip äga tillämpning.

Förslaget till lag om ändring i lagen om fastighetsdomstol

Enligt övergångsbestämmelser som ingår i flera av övriga nu fram­lagda lagförslag och även enligt FBLP skall viss handläggning över­gångsvis ankoraraa på exproprialionsdorastol, ägodelningsrätt och ägo­delningsdomare. Övergångsbestämraelsen i förevarande lagförslag lorde ej även om uttalanden i reraissprolokollel raöjligen kan lyda därpå avse stadganden sora är tiUärapliga i sådana fall.

Förslaget till lag om ändring i lagen om tvångsförvaltning av bostads­fastighet

Det i gällande lydelse av 4 och 5 §§ förekoraraande uttrycket "annan åtgärd beträffande fordringsinteckning" avser endasl s. k. intecknings-åtgärder. Ersattes ordet "fordringsinteckning" såsora nu föreslagits raed "inteckning, pantbrev eller vUandebevis" kan bestäraraelserna ge in­tryck av atl orafatta även yttre ålgärder beträffande själva intecknings­handlingen. Sålunda finns risk all 4 § i den föreslagna lydelsen skulle anses lägga hinder i vägen för förvaltaren alt ulan hyresnärandens till­stånd utverka handräckning hos överexekutor för att koraraa i besittning av obelånad inteckningshandling, sora fastighetsägaren vägrar all lämna från sig. Om den föreslagna ändringen genoraföres, bör därför sam­tidigt anges all fråga endasl är om åtgärd enligl 22 kap. JB. Lagrådet vill emellertid ifrågasätta, om del är påkaUat alt vid sidan av inteckning

Prop. 1971:106

162

nämna pantbrev och vUandebevis. De enda åtgärder beträffande såda­na handlingar som kan förelagas enligl 22 kap. JB är utbyte och an­teckning om innehav, och det finns knappast anledning att särskilt reg­lera förvaltarens och fastighetsägarens möjligheter all föranstalta om åtgärder av della slag.

I 6 § andra stycket torde orden "och upplåta panträtt" kunna utgå.

Övriga lagförslag

Förslagen lämnas utan erinran.

Ur protokoUet: Ingrid[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1971:106

163

Utdrag av protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Maj: t Konungen i statsrådet på Stockholm stött den 2 april 1971.

Närvarande: stalsrainislern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], ASP­LING, SVEN-ERIC[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], LID­BOM,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för justitiedepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efler ge­raensara beredning raed statsrådets övriga ledaraöler lagrådels yttrande över förslagen lill

1)

lag om ändring i vattenlagen (1918: 523),

2)

lag om ändring i lagen (1962: 627) om vissa ålgärder för utnytt­jande av vattenkraft vid krig m. m.,

3)

lag om ändring i statstjänstemannalagen (1965: 274),

4)

lag om ändring i lagen (1969: 246) om fastighetsdomstol,

5)

lag om ändring i lagen (1917:189) om expropriation,

6)

lag om ändring i lagen (1942: 350) om fornminnen,

7)

lag om ändring i byggnadslagen (1947: 385),

8) lag om ändring i lagen (1949: 658) om inlösen i vissa fall av

rätt lill gruva m. m.,

9) lag om ändring i lagen (1957: 390) om fiskearrenden,

10)

lag om ändring i lagen (1960: 690) om byggnadsminnen,

11)

lag om ändring i naturvårdslagen (1964: 822),

12)

lag om ändring i jordförvärvslagen (1965: 290),

13)

lag om ändring i jordliävdslagen (1969: 698),

14)

lag om ändring i lagen (1970: 246) om tvångsförvaltning av bo­stadsfastighel,

15)

lag om ändring i lagen (1970: 989) om införande av fastighels­bildningslagen,

16)

lag om ändring i jordabalken,

17)

lag om ändring i lagen (1970: 995) om införande av nya jorda­balken,

18) lag om ändring i bostadsrätlslagen (

).

Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför.

Jag ansluter mig till vad lagrådet har anfört i fråga om vattenlagen. De av lagrådet föreslagna ändringarna i 4 kap. 17 §, 11 kap. 27 § 2 mom. tredje stycket och 34 § andra stycket samt övergångsbestärarael­serna punkt 2 bör vidtas.

Med hänsyn lill vad lagrådet har anfört beträffande lagen om tvångs­förvaltning av bostadsfastighet anser jag all pantbrev och vilandebevis

Prop. 1971:106

164

inte behöver särskilt nämnas i 4 och 5 §§. Också lydelsen av 6 § bör utformas i enlighet med lagrådels påpekande.

Även i övrigl godtar jag de synpunkter sora lagrådet har fraraförl. Utöver vad sora följer av del anförda bör vissa redaktionella ändringar vidtas i några av de reraitlerade förslagen.

I prop. 1971: 30 har föreslagits en ändring i 1 § jordförvärvslagen motsvarande den ändring sora det nu remitterade förslagel innehåUer. I detla lagstiftningsärende bör ifrågavarande ändringsförslag därför ulgå.

Förslagel atl avskaffa valtendorastolarna som fristående organisa­toriska enheter medför att nuvarande tjänster i vallendomstolarna raås­te dras in.

Vad gäUer tjänster för domare i tingsrätter som utses all vara fastig­hetsdorastol och valtendoraslol äranar jag senare i år för Kungl. Maj:l anmäla fråga ora proposilion raed förslag ora ytterligare tjänster för doraare i dessa tingsrätter. F. n. finns i vatlendorastolarna 13 ordina­rie och 2 extra ordinarie tjänster för vattenrättsdoraare, 3 extra ordina­rie tjänster för biträdande vattenrättsdoraare saml 18 ordinarie och 5 extra ordinarie tjänster för vattenrättsingenjör. Kungl. Maj:l bör inhärala riksdagens berayndigande atl vidta de övergångsanordningar sora kan behövas för alt genoraföra den nya organisationen. Bl. a. torde det bli nödvändigt all föra vissa ordinarie doraartjänsler på övergångsstat. In­nehavarna av dessa tjänster koramer all i fortsättningen i huvudsak få ulföra domaruppgifler av sararaa slag sora f. n.

Beträffande avtalsbara anställnings- och arbelsviUkor avser jag atl ge statens avtalsverk del förhandlingsuppdrag som behövs.

Jag hemställer, all Kungl. Maj:l genom proposition föreslår riksda­gen alt

dels antaga de av lagrådet granskade lagförslagen med vidtagna änd­ringar,

dels bemyndiga Kungl. Maj:t atl vidtaga de övergångsanordningar som kan behövas beträffande nuvarande tjänster i vatlendorastolarna.

Med bifall lill vad föredraganden sålunda raed inslära-mande av statsrådets övriga ledamöter herastäUl förordnat Hans Maj:l Konungen all lill riksdagen skall avlålas propo­sition av den lydelse bUaga lill detta protokoll ulvisar.

Ur protokollet: Britta Gyllensten

MARCUS BOKTR. STHLM mi   710146