Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1979/80:58 Regeringens proposition

1979/80:58

om fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m.

beslutad den 8 november 1979.

Regeringen föreslår riksdagen alt antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

INGEMAR[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens Iiuvudsakiiga innehåll

I propositionen lämnas förslag om en fortsatt reformering av inkomst­skatten. Marginalskattesänkningar föreslås för 1980 års inkomster mellan ca 35000 kr.och 116000 kr. Den största sänkningen, med 4 procentenheter, genomförs i skikten mellan 58000 kr. och 75 000 kr. Vidare föreslås atl en marginalskattespärr införs, enligt vilken den sammanlagda statliga och kommunala marginalskatten inte får överstiga en viss gräns. Denna före­slås utgöra 80% i inkomstskikt upp till 30 basenheter - 174000 kr. år 1980 - och 85% för inkomstdelar därutöver. Den gällande regeln om begräns­ning av det totala skatteuttaget, den s. k. 80/85-procentregeln, föreslås an­passad till marginalskattetaket.

I propositionen redovisas den lagtekniska regleringen av den reform av det kommunala skatteunderlaget som utgjorde ett led i propositionen om den kommunala ekonomin (prop. 1978/79:95). Grundavdraget vid den kommunala inkomsttaxeringen föreslås i det sammanhanget höjt från 4 500 kr. till 6000 kr., medan det statliga grundavdraget föreslås slopat. Den särskilda skattereduktionens storlek anpassas till de nya reglerna för grundavdragen och en teknisk anpassning av den statliga inkomstskatte­skalan genomförs.

Även utformningen av folkpensionäremas skattelättnader behandlas i propositionen. För år 1980 föreslås en höjning av det extra avdraget. Vidare läggs förslag fram om deklarationspliklsgränsen för folkpensionärer vid 1980 års taxering.

Slutligen föreslås i propositionen att avgift för arbetslöshetsförsäkring, som tidigare har varit avdragsgill endast inom ramen för det s. k. kapital-försäkringsavdraget, skall få dras av från inkomsten i förvärvskällan.

De nya reglema föreslås träda i kraft den 1 januari 1980. 1   Riksdagen 1979180. 1 saml. Nr 58

Prop. 1979/80:58

2

1   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1947:576) om statlig inkomst­skatt'

dels att 8§, 9§ 2 och 3 mom., I0§ I mom. samt 11 § I mom. skall ha ne­dan angivna lydelse,

(/(7.S att i lagen skall införas en ny paragraf 10 a§, av nedan angivna ly­delse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 §2 

Skallskyldig fysisk person, som varit här i riket bosatt under he-skallningsårel, äger alt å den taxe­rade inkomsten åtnjuta statligt grundavdrag, varvid 48a 2 och 3 mom. samt 49 § kommunalskaltela­gen skola äga motsvarande till­lämpning.

Förening, som är hänföriig under 53 § I mom. första stycket e) kommu­nalskattelagen, äger atl från den taxerade inkomsten åtnjuta statligt grund­avdrag med 2000 kronor.

9§

2   mom.''  För  skaltskyldig fy-

2  mom. Har skattskyldig varit

sisk person,  som varit här i riket

bosatt här i riket under hela eller

hosail under hela eller någon del

någon del av beskattningsåret och

av  heskaiiningsårel.   utgöres  den

har skatieförmågan varit väsentli-

hcskallningsharu inkomsten av den

gen   nedsatt   av sådan   anledning,

taxerade inkomsten, minskad med

sotn anges   i  50§  2  mom.  andra,

(/('/   statliga   grundavdrag,   vartill

tredje eller fjärde stycket kommu-

dcn   skatlskyldige   är   berättigad.

nalskattelagen (1928: 370),/år efter

Den   hcskaiiningshcira   inkomsten

taxeringsnämndens  eller,  om  be-

skall angivas i hell hundratal kro-

svär anförts eller särskild framställ-

nor. så alt övcrskjuUinde belopp.

ning därom gjorts senast den 30 juni

som icke uppgår lill hell hundratal

året näst efter taxeringsåret, läns-

kronor. bortfaller.

rättens praiTi/Vrg den skattskyldiges

Finnes   skallskyldigs   skaileför-

taxerade inkomst minskas ned av-

måga hava  varit väsentligen ned-

drag enligt bestämmelserna i nämn-

satt av anledning, varom  i 50 § 2

da  lagrum.   Vad  härefter återstår

mom.   andra,   tredje   eller   fjärde

avrundas nedåt till helt hundratal

stycket          kommunalskattelagen

kronor och utgör beskattningsbar

(1928: 310)j'örmäles. mä efter taxe-

inkomst,

ringsnämndens eller, om besvär an­

förts eller ock  särskild  framställ­

ning därom gjorts senast den 30 juni

året näst efter taxeringsåret, läns-

' Senaste lydelse av lagens rubrik 1974: 770.

2         Senaste lydelse 1977: 573.

 Senaste lydelse 1979: 171.

Prop. 1979/80:58

3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

rättens beprövande den skattskyl­diges laxerade inkomst minskas, förutom med slalligt grundavdrag. med yilerUgare avdrag enligt be­stämmelserna i nämnda lagrum.

Vad härefter återstår avrundas nedåt till helt hundratal kronor och utgör jör skallskyldig, som nu nämnts, beskattningsbar inkomst.

För förening som äger rätt till grundavdrag enligt 8§, utgöres den be­skattningsbara inkomsten av den taxerade inkomsten minskad med statligt grundavdrag.

3 mom. Ha makar, som under beskattningsåret levt tillsammans och under någon del därav varit bosatta här i riket, båda haft taxerad inkomst, skall beskattningsbar A-inkomst och beskattningsbar B-inkomst för dem båda beräknas enligt föliande.

Med A-inkomst förstås inkomst av tjänst, dock icke periodiskt under­stöd eller därmed jämförlig periodisk intäkt som avses i 31 S kommunal­skattelagen, samt inkomst av jordbruksfastighet och rörelse om den skatt­skyldige varit verksam i förvärvskällan i ej blott ringa omfattning. Med B-inkomst förstås övriga inkomster.

Beskattningsbar A-inkomst utgö­res av det sammanlagda beloppet av den skattskyldiges A-inkomst minskat med allmänna avdrag, för­lustavdrag, grundavdrag och så­dant avdrag ulöver grundavdrag som avses i 2 mom. andra stycket. Beskattningsbar A-inkomst avrun­das nedåt lill helt hundratal kronor, så att överskjutande belopp, som icke uppgår till helt hundratal kro­nor, bortfaller.

Beskattningsbar B-inkomst utgö­res av skillnaden mellan den skatt­skyldiges beskattningsbara in­komst, beräknad enligt 2 mom., och den beskattningsbara A-inkom­sten.

Beskattningsbar A-inkomst ut­görs av det sammanlagda beloppet av den skattskyldiges A-inkomst minskat med allmänna avdrag, för­lustavdrag och sådant avdrag som avses i 2 mom. första stycket. Be­skattningsbar A-inkomst avrundas nedåt till helt hundratal kronor, så att överskjutande belopp, som icke uppgår till helt hundratal kronor, bortfaller.

Beskattningsbar B-inkomst ut­görs av skillnaden mellan den skattskyldiges beskattningsbara in­komst, beräknad enligt 2 eller 4 mom., och den beskattningsbara A-inkomsten.

Nuvarande lydelse 10 § / mom. Statlig inkomstskatt utgår för fysiska personer, oskifta döds­bon och familjestiftelser med viss i särskild ordning bestämd procent av nedan angivna grundbelopp.

* Senaste lydelse 1970: 163. = Senaste lydelse 1978:912.

Prop. 1979/80:58

4

Grundbeloppet utgör:

när beskattningsbar inkomst icke överstigeri basenheter enligt lagen (1977:1071) om basenhet enligt 10§ 1 mom. lagen (1947: 576) om statlig in­komstskatt:

2 procent av den beskattningsbara inkomsten:

när beskattningsbar inkomst överstiger

3 men

ic

ke

5 basenheter

5   '

6

6   

7

7   

8

8   

9

9   

10

10   

II

ll    

12

12   

13

13   

14

14   

16

16   

20

20   

30

iO ba

sent-

eter

grundbeloppet för

3 basenheter och    4% av återstoden

5

8%  '

6

     13%  "

7

     /6%  

8

     207c  

9

'     25% '

10

     29%  "

11

     33%  "

12

     359o  

13

     40%  

14

     45%  

16

     49%   '

20

'     53%' 

30

'     55%  

Ändå att statlig inkomstskatt skall uttagas med mer än 100 procent av grundbeloppet, må likväl icke den å någon del av den beskattningsbara in­komsten belöpande skatten uppgå till högre belopp än som motsvarar 58 procent av denna inkomstdel.

Med familjestiftelse avses i denna lag stiftelse, som enligt de för densam­ma gällande stadgar har till huvudsakligt ändamål att tillgodose viss fa­miljs, vissa familjers eller bestämda personers ekonomiska intressen.

Föreslagen lyddse 10 §

/ mom. Statlig inkomstskatt utgår för fysiska personer, oskifta dödsbon och familjestiftelser med viss i särskild ordning bestämd procent av nedan angivna grundbelopp.

Grundbeloppet utgör:

när beskattningsbar inkomst icke överstiger / basenhet enligt lagen (1977:1071) om basenhet enligt 10 § I mom. lagen (1947:576) om statlig in­komstskatt:

/ procent av den beskattningsbara inkomsten;

när beskattningsbar inkomst överstiger

/ men icke      4 baser

heter

grundbeloppet f

ör        / basenhet och

2 % av åters

oden

4   "

5

# basenheter och     4%)'

5         

6

5

5% '

6   '      

7

6

8%, '

7         

8

7

      11%'

8         

9

8

'      14% '

9         

10

9

     20% '

10     '

       11

10

     22%, 

//         

      12

11

'     26 % '

12         

      13

12

     30 %o 

13         

14

13

     34%. 

14         

15

14

'     39 %c '

15         

       16

15

'     44 %c 

16         

       17

16

     45%,-

17         

      20

17

     48 %c '

20   '     '

     30

20

     53%,'

30 basenh

eter

30

'     58%, '

Prop. 1979/80:58

5

Ändå att statlig inkomstskatt skall uttagas med mer än 100 procent av grundbeloppet, må likväl icke den å någon del av den beskattningsbara in­komsten belöpande skatten uppgå till högre belopp än som motsvarar 58 procent av denna inkomstdel.

Med familjestiftelse avses i denna lag stiftelse, som enligt de för densam­ma gällande stadgar har till huvudsakligt ändamål att tillgodose viss fa­miljs, vissa familjers eller bestämda personers ekonomiska intressen.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

10 a .«

Vid beräkning av statlig inkomsi­skalt gäller följande i jråga om fy­sisk person, som varit hosail här i riket under hela eller någon del av heskaiiningsårel. och för oskiflat dödsbo efter den som vid sin död var bosatt här.

Statlig inkomstskall las inte ut i den mån den tillsammans med kommunal inkomstskall överstiger 80 procent av någon del av den be­skattningsbara inkomsten upp till 30 basenheter och 85 procent av någon del av den beskattningsbara inkomsten därutöver.

Har skattskyldig inkomsl som enligt kommunalskaltelagen (1928: 370) heskallas i annan kommun än hemortskommunen anses inkomst i hemortskommunen utgöra den högsla delen av den sammanlagda inkomsten. Har skaltskyldig in­komsl i två eller flera kommuner utom hemortskommunen skall den största av dessa inkomster anses utgöra den högsta delen av den sammanlagda inkomsten i nämnda kommuner. Uppgår inkomst i Ivå eller flera kommuner lill samma be­lopp skall inkomsl i den kommun som har den högsla skallesatsen, anses utgöra den högsla delen av den sammanlagda inkomsten. Molsvarande skall gälla vid sådan fördelning som avses 160 kommu­nalskaltelagen.

Skall makars inkomster läggas samman enligt 11 H I mom. beräk­nas statlig inkomstskatt med ut­gångspunkt i de regler som enligt tredje styckel ovan gäller Jör make

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

som har den högsla A-inkomsten. Bestämmelserna tiUämpas därvid som om denne make var skaltskyl­dig även för andra makens B-inkomst. Har makarna skilda hem­ortskommuner anses hemortskom­munen för maken med den högsta A-inkomsten vara makarnas ge­mensamma. Är makarnas inkoms­ter lika stora skall den kommun där skattesatsen är högst anses som hemortskommun.

II  

§

/ inoni. Äkta makar, som under beskattningsåret levt tillsammans, taxeras en var för sin inkomst, varvid anvisningarna till 52§ kommunal­skattelagen (1928: 370) äga motsvarande tillämpning.

Har vid dylik taxering avdrag, varom i 4§ I mom. förmäles, helt eller delvis ej kunnat utnyttjas å den ena makens inkomst, må bristen avräknas å den andra makens inkomst.

Avdrag, som i 9§ 2 mom. andra stycket sägs, beräknas för vardera maken för sig, varvid bestämmel­sema i 52 § 1 mom. fjärde och femte styckena kommunalskattelagen (1928:370) äga motsvarande till­lämpning.

Avdrag, som i 9§ 2 mom. första stycket sägs, beräknas för vardera maken för sig, varvid bestämmel­sema i 52 § 1 mom. fjärde och femte styckena kommunalskattelagen (\92: 31Q) tillämpas.

1 fall då endast ena maken har beskattningsbar inkomst, beräknas skat­ten på hans beskattningsbara inkomst utan uppdelning i beskattningsbar A-inkomst och beskattningsbar B-inkomst.

Ha båda makama beskattnings­bar inkomst, beräknas skatten en­ligt s\ätte-nionde styckena.

Har båda makama beskattnings­bar inkomst, beräknas skatten en­ligt sfatte-åttonde styckena.

Skatt på beskattningsbar A-inkomst beräknas för vardera maken för sig.

Ha makarna enbari beskatt­ningsbar B-inkomst, beräknas skat­ten på det sammanlagda beloppet av dessa inkomster och fördelas på makarna efter förhållandet mellan de beskattningsbara inkomsterna.

1 annal fall sammanlägges be­skattningsbar B-inkomst hos make.

Beskattningsbar B-inkomst hos make, som har den lägsta beskatt­ningsbara A-inkomsten, samman­läggs med andra makens beskatt­ningsbara inkomst. Därefter beräk­nas skatt med tillämpning av 10 § 1 mom. på summan av nämnda B-inkomst och andra makens beskatt-

Senaste lydelse 1976:68.

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse

som har den lägsta beskattningsba­ra A-inkomsten, med andra makens beskattningsbara inkomst. Därefter beräknas skatt med tillämpning av I0§ 1 mom. på summan av nämnda B-inkomst och andra makens be­skattningsbara inkomst. Skatten på makamas B-inkomster utgör skill­naden mellan den sålunda beräkna­de skatten och den skatt som belö­per på den i nämnda summa ingåen­de beskattningsbara A-inkomsten. Skatten på B-inkomst fördelas på makama efter förhållandet mellan deras beskattningsbara B-inkoms­ter. Bestämmelserna i 10§ 3 mom. skola därvid iakttagas.

Om det sammanlagda beloppet av makars B-inkomster icke över­stiger 2 000 kronor, skola dessa in­komster vid tillämpning av detta moment anses som A-inkomst.

Föreslagen lydelse

ningsbara inkomst. Skatten på ma­kamas B-inkomster utgör skillna­den mellan den sålunda beräknade skatten och den skatt som belöper på den i nämnda summa ingående beskattningsbara A-inkomsten. Skatten på B-inkomst fördelas på makama efter förhållandet mellan deras beskattningsbara B-inkoms­ter. Bestämmelsema i 10§ 3 mom. skaU därvid iakttas.

Vid tillämpning av detta moment skull, om det sammanlagda belop­pet av makars B-inkomster inte överstiger 2000 kronor, dessa in­komster anses som A-inkomst. Vidare skad minst 4500 kronor av vardera makens beskattningsbara inkomst anses som beskattningsbar

A-inkomst.

Sammanlagda beloppet av skatt på makes beskattningsbara A-inkomst och B-inkomst utgör makes statliga inkomstskatt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1980 och tillämpas första gången vid 1981 års taxering.

2    Förslag till

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs i fråga om kommunalskattelagen (1928: 370) dels att 19§, 46§ 2 mom., 48§ 2 och 3 mom., 53§ 1 mom., punkt 1 av anvisningarna till 20§, punkt 14 av anvisningarna till 21 §, punkt 2 av anvisningarna till 22§, punkt 9 av anvisningarna till 24§, punkt 9 av anvisningarna till 28 §, punkt 9 av anvinsningama till 29 §, punkt 12 av anvisningarna till 32 § samt punkt 2 av anvisningarna till 50 § skall ha nedan angivna lydelse,

dels att i anvisningarna till 33 § skall införas en ny punkt, 6, av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

19 §>

Till skattepliktig inkomst enligt denna lag räknas/cA:e;

vad som vid bodelning eller eljest på grund av giftorätt tillfallit make el­ler vad som förvärvats genom arv, testamente, fördel av oskift bo eller gå­va;

Senaste lydelse 1978:944.

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

vinst å icke yrkesmässig avyttring av lös egendom i andra fall än som av­ses i 35 § 3 eller 4 mom.;

vinst i svenskt lotteri eller vinst vid vinstdragning på här i riket utfärdade premieobligationer och ej heller sådan vinst i utländskt lotteri eller vid vinstdragning på utländska premieobligationer, som uppgår till högst 100 kronor;

ersättning, som på grund av för­säkring jämlikt lagen (1962: 381) om allmän försäkring, lagen (1954: 243) om yrkesskadeförsäkring eller la­gen (1976:380) om arbetsskadeför­säkring tillfallit den försäkrade, om icke ersättningen grundas på för­värvsinkomst av 4500 kronor eller högre belopp för år eller utgör för­äldrapenning, så ock sådan ersätt­ning enligt annan lag eller särskild författning, som utgått annorledes än på grund av sjukförsäkring, som nyss sagts, till någon vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller under militärtjänstgöring eller i fall som avses i lagen (1977: 265) om statligt personskadeskydd eller lagen (1977: 267) om krigsskadeersätlning till sjömän om icke ersättningen grundas på förvärvsinkomst av 4500 kronor eller högre belopp för år, ävensom ersättning, vilken vid sjukdom eller olycksfall tillfallit nå­gon på grund av annan försäkring, som icke tagits i samband med tjänst, dock att till skattepliktig in­komst räknas ersättning i form av pension eller i form av livränta i den mån livräntan är skattepliktig enligt 32 § 1 eller 2 mom., så ock er­sättning som utgår på grund av tra­fikförsäkring eller, med nedan angi­vet undantag, annan ansvarighets­försäkring eller på grund av skade­ståndsförsäkring och avser förlorad inkomst av skattepliktig natur;

ersättning, som på grund av för­säkring jämlikt lagen (1962; 381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller la­gen (1976:380) om arbetsskadeför­säkring tillfallit den försäkrade, om icke ersättningen grundas på för­värvsinkomst av 6000 kronor eller högre belopp för år eller utgör för­äldrapenning, så ock sådan ersätt­ning enligt annan lag eller särskild författning, som utgått annorledes än på grund av sjukförsäkring, som nyss sagts, till någon vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller under militärtjänstgöring eller i fall som avses i lagen (1977: 265) om statligt personskadeskydd eller lagen (1977; 267) om krigsskadeersättning till sjömän om icke ersättningen grundas på förvärvsinkomst av 6 000 kronor eller högre belopp för år, ävensom ersättning, vilken vid sjukdom eller olycksfall tillfallit nå­gon på grund av annan försäkring, som icke tagits i samband med tjänst, dock att till skattepliktig in­komst räknas ersättning i form av pension eller i form av livränta i den mån livräntan är skattepliktig enligt 32 § 1 eller 2 mom., så ock er­sättning som utgår på grund av tra­fikförsäkring eller, med nedan angi­vet undantag, annan ansvarighets­försäkring eller på grund av skade­ståndsförsäkring och avser förlorad inkomst av skattepliktig natur;

ersättning på grund av ansvarighetsförsäkring enligt grunder som fast­ställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer till den del ersättningen utgår under de första trettio dagarna av den tid den skadade är arbetsoförmögen och beräknas så att ersättningen uppgår för insjuknandedagen till högst 30 kronor och för övriga dagar till högst 6 kro­nor för dag;

Prop. 1979/80:58

9

Nuvarande lydelse

Föreslagen lyddse

belopp, som till följd av försäkringsfall eller återköp av försäkringen ut­gått på grund av kapitalförsäkring;

ersättning på grund av skadeförsäkring, dock ej i den mån köpeskilling, som skulle hava influtit därest försäkrad egendom i stället försålts, varit att hänföra till intäkt av jordbruksfastighet, av annan fastighet eller av rörelse eller i den mån ersättningen eljest motsvarar sådan skattepliktig intäkt eller motsvarar sådan avdragsgill omkostnad, vilken är att hänföra till någon av nämnda förvärvskällor;

vinstandel, återbäring eller premieåterbetalning, som utgått på grund av annan personförsäkring än pensionsförsäkring eller sädan sjuk- elier olycksfallsförsäkring som tagits i samband med tjänst, samt vinstandel, som utgått på grund av skadeförsäkring, och premieåterbetalning på grund av skadeförsäkring, för vilken rätt till avdrag för premie icke förelegat;

ersättning jämlikt lagen (1956:

ersättning jämlikt lagen (1956:

293) om ersättning åt smittbärare

293) om ersättning åt smittbärare

om icke ersättningen grundas på

om icke ersättningen grundas på

förvärvsinkomst av 4 500 kronor el-

förvärvsinkomst av 6 000 kronor el­

ler högre belopp för år;

ler högre belopp för år;

periodiskt understöd eller därmedjämförlig periodisk intäkt, i den mån givaren enligt 20 § eller punkt 5 av anvisningarna till 46 § icke är berättigad till avdrag för utgivet belopp;

stipendier till studerande vid undervisningsanstalter eller eljest avsedda för mottagarens utbildning;

studiestöd enligt 2, 3 eller 4 kap. studiestödslagen (1973: 349), internatbi-drag, återbetalningspliktiga studiemedel och resekostnadsersättning enligt 6 och 7 kap. samma lag samt sådant särskilt bidrag vilket enligt av rege­ringen eller statlig myndighet meddelade bestämmelser utgår till deltagare i arbetsmarknadsutbildning samt med dem i fråga om sådant bidrag likställ­da, och äger i följd härav den bidragsberättigade icke göra avdrag för kost­nader som avsetts skola bestridas med bidrag av förevarande slag;

allmänt barnbidrag;

lön eller annan gottgörelse, för vilken skall erläggas skatt enligt lagen (1958: 295) om sjömansskatt;

kontantunderstöd, som utgives av arbetslöshetsnämnd med bidrag av statsmedel;

handikappersättning enligt 9 kap. lagen om allmän försäkring, så ock hemsjukvårdsbidrag, som utgår av kommunala eller landstingskommunala medel till den vårdbehövande;

kommunalt bostadstillägg enligt lagen (1962:392) om hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension;

kommunalt bostadstillägg till handikappade;

bostadsbidrag som avses i förordningen (1976: 263) om statliga bostads­bidrag till bamfamiljer, förordningen (1976:262) om statskommunala bo­stadsbidrag eller förordningen (1977:392) om statskommunala bostadsbi­drag till vissa folkpensionärer m.fl.;

sådan gottgörelse för utgift eller kostnad som arbetsgivare uppburit från personalstiftelse ur medel, för vilka avdrag icke medgivits vid taxering, vid första tillfälle dylika medel finnas i stiftelsen;

gottgörelse som arbetsgivare uppburit från pensionsstiftelse, till den del

Prop. 1979/80:58

10

Nuvarande lydelse

Föreslagen Ivdelse

stiftelsen ej ägt andra medel för att lämna goltgörelsen än sådana för vilka avdrag icke åtnjutits vid avsättning till stiftelsen;

kompensation av staten för bensinskatt på bensin som förbrukats vid yr­kesmässig användning av motorsåg.

Beträffande vissa försäkringsbelopp som utgår till lantbrukare m. fl. gäl­ler särskilda bestämmelser i punkt 16 av anvisningarna till 21 §.

tSe vidare anvisningarna.)

46 § 2 tnorn. 

X 

hemortskommunen äger skattskyldig, som varit här i riket bosatt under hela beskattningsåret, därjämte njuta avdrag;

1)

för periodiskt understöd eller därmed jämföriig periodisk utbetalning, som icke får avdragas från inkomsten av särskild förvärvskälla, i den utsträckning som framgår av punkt 5 av anvisningarna;

2)

för påförda egenavgifter i den omfattning som anges i anvisningarna till 41 b §;

3)

för premier och andra av-

3) för premier och andra avgifter, gifter, som skattskyldig eriagt för

som skattskyldig eriagt för försäk-försäkringar av följande slag, vilka

ringar av följande slag, vilka ägas ägas av honom själv eller, i före-

av honom själv eller, i förekom-kommande fall, hans make eller

mande fall, hans make eller hans hans omyndiga barn, nämligen ka-

omyndiga barn, nämligen kapital-pitalförsäkring, till den del avdrag

försäkring, till den del avdrag för för premien ej medges enligt punkt

premien ej medges enligt punkt 2 av

2  av anvisningarna till 22 § eller

anvisningarna till 22 § eller punkt 9

punkt 9 av anvisningarna till 29 §,

av anvisningarna till 29 §, arbetslös-

arbetslöshetsförsäkring samt sådan

hetsförsäkring, om avdrag ej

sjuk- eller olycksfallsförsäkring,

medges enligt nyssnämnda lagrum

därunder inbegripen avgift till sjuk-

eller punkt 6 av anvisningarna till

kassa för begravningshjälp, som ej

33 §, samt sådan sjuk- eller olycks-

avses i 33 § och som ej utgör sjuk-

fallsförsäkring, därunder inbegri-

försäkring enligt 2-4 kap. lagen om

pen avgift till sjukkassa för begrav-

allmän försäkring;

ningshjälp, som ej avses i 33 § och

som ej utgör sjukförsäkring enligt 2-4 kap. lagen om allmän försäk­ring;

4)   för belopp som den skattskyldige enligt vid självdeklaration fogat

intyg eller annat skriftligt bevis under beskattningsåret utgivit för eller

tillgodoräknats som underhåll av icke hemmavarande barn intill dess bar­

net fyllt 18 år eller intill dess det fyllt 21 år om det genomgår grundskola,

gymnasieskola eller därmed jämföriig grundutbildning, dock högst med

3         000 kronor för varje barn;

6) för under beskattningsåret av den skattskyldige eriagd avgift avseen­de annan pensionförsäkring än tjänstepensionsförsäkring, som äges av arbetsgivare, om försäkringen äges av den skattskyldige.

Har skattskyldig under beskattningsåret varit skyldig eriägga sjömans­skatt, skall avdrag för periodiskt understöd, avgift för pensionsförsäkring

' Senaste lydelse 1978:913.

Prop. 1979/80:58

11

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

och underhållsbidrag, som i första stycket 4) och 6) här ovan sägs, åtnjutas allenast i den mån hänsyn vid beräkningen av sjömansskatt icke tagits till understödet, avgiften eller underhållsbidraget.

Därest skattskyldig endast under en del av beskattningsåret varit här i riket bosatt, skall avdrag, som nu sagts, åtnjutas allenast i den mån det belöper å nämnda tid.

Avdrag för premier och andra avgifter, som avses i första stycket 3) här ovan, må ej för skattskyldig åtnjutas till högre belopp än 250 kronor; dock att, om skaltskyldig under beskattningsåret varit gift och levt tillsammans med andra maken, ifrågavarande avdrag för dem båda gemensamt må åtnjutas med högst 500 kronor. Avdrag, som nu sagts, med högst 500 kronor må vidare åtnjutas om skattskyldig under beskattningsåret varit ogift (varmed jämställes änka, änkling eller frånskild) och haft hemmava­rande barn under 18 år.

Avdrag för avgift som avses i första stycket 6) får ej överstiga den skaitskyldiges A-inkomst för antingen beskattningsåret eller året närmast dessförinnan och beräknas med hänsyn till storleken av sådan inkomst. I fråga om sådan A-inkomst som hänför sig till jordbruksfastighet eller rörelse eller som hänför sig till anställning, om den skattskyldige helt saknar pensionsrätt i anställning och icke är anställd i aktiebolag eller ekonomisk förening vari han har sådant bestämmande inflytande som avses i punkt 2 e femte stycket av anvisningarna lill 29§, får avdraget uppgå till sammanlagt högst 35 procent av inkomsten till den del den icke överstiger tjugo gånger det basbelopp som enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring bestämts för januari månad året närmast före taxerings­året samt högst 25 procent av den del av inkomsten som överstiger tjugo men icke trettio gånger nämnda basbelopp. I fråga om övrig A-inkomst får avdraget uppgå till högst 10 procent av inkomsten till den del den tillsam­mans med A-inkomst enligt föregående mening icke överstiger tjugo gånger nämnda basbelopp. I stället för vad som angivits i andra och tredje meningarna av detta stycke får avdraget beräknas till högst ett belopp motsvarande angivet basbelopp jämte 30 procent av inkomst som hänför sig till jordbruksfastighet eller rörelse intill en sammanlagd A-inkomst motsvarande tre gånger samma basbelopp. Avdraget beräknas i sin helhet antingen pä inkomst som skall upptagas till beskattning under beskatt­ningsåret eller på inkomst året närmast dessförinnan. Med A-inkomst avses inkomst som enligt 9§ 3 mom. andra stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt är att anse som A-inkomst. Till A-inkomst räknas även inkomst ombord enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt samt enligt 1 § 2 mom. nämnda lag skattepliktig dagpenning.

Om särskilda skäl föreligga, får riksskatteverket efter ansökan besluta att avdrag för avgift för pensionsförsäkring får åtnjutas med högre belopp än som följer av bestämmelserna i föregående stycke. Därvid skall dock följande gälla. För skaltskyldig, som redovisar inkomst som är att anse som A-inkomst endast av tjänsl men som i huvudsak saknar pensionsrätt i anställning, får medges avdrag högst med belopp, beräknat som för in­komst av jordbruksfastighet eller rörelse på det sätt som föreskrivits i föregående stycke. Sådant avdrag får dock icke beräknas för inkomst som härrör från aktiebolag eller ekonomisk förening vari den skattskyldige har sådant bestämmande inflytande som avses i punkt 2 e femte styckel av anvisningarna till 29 §. Har skattskyldig, som drivit jordbruk, skogsbruk

Prop. 1979/80:58

12

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

eller rörelse, upphört med driften i förvärvskällan och har han under verksamhetstiden ej skaffat sig elt betryggande pensionsskydd, får avdrag beräknas även på sådan inkomst som enligt 9§ 3 mom. andra stycket lagen (1947: 576)omstatliginkomstskatt äratt anse som B-inkomst. Avdraget får i detta fall beräknas med beaktande av det antal år varunder den skattskyl­dige drivit jordbruket, skogsbruket eller rörelsen, dock högst för tio år. Hänsyn skall vid bedömningen av avdragets storlek tagas till den skatt­skyldiges övriga pensionsskydd och andra möjligheter till avdrag för avgift som avses i första stycket 6). Avdraget får dock ej överstiga ett belopp som för varje år som driften pågått motsvarar tio gänger det basbelopp som enligt lagen om allmän försäkring bestämts för januari månad det år var­under driften i förvärvskällan upphört och ej heller summan av de belopp som under beskattningsåret redovisats som nettointäkt av förvärvskällan och sådan inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet som är att hänföra till vinst med anledning av överlåtelse av förvärvskällan. Mot beslut av riks­skatteverket i fråga som avses i detta stycke får lalan ej föras.

Har skattskyldig erlagt avgift som avses i första siycket 6) men har avdrag för avgiften helt eller delvis icke kunnat åtnjutas enligt bestämmel­serna i femte stycket, medgives avdrag för ej utnyttjat belopp vid taxering för det påföljande beskattningsåret. Sådant avdrag får dock icke åtnjutas med belopp som tillsammans med erlagd avgift sistnämnda år överstiger vad som angives i femte stycket.

Oavsett föreskrifterna i de föregående styckena får avdrag för avgift som avses i första stycket 6) ej åtnjutas till högre belopp än skillnaden mellan sammanlagda beloppet av inkomster från förvärvskällor, som äro skatte­pliktiga i hemortskommunen, och övriga avdrag enligt denna paragraf. Kan avdrag för avgift som avses i första stycket 6) icke utnyttjas i hemorts­kommunen, må avdrag för återstoden av vad sålunda beräknats åtnjutas i annan kommun med belopp intill den där redovisade inkomsten, i före­kommande fall efter andra avdrag enligt denna paragraf som åtnjutes vid taxeringen i kommunen. Vad som sålunda ej kunnat avdragas får den skattskyldige tillgodoföra sig genom avdrag senast vid taxering för sjätte beskattningsåret efter det år då avgiften erlades. Ej heller i sistnämnda fall får avdraget överstiga vad som återstår sedan övriga avdrag enligt denna paragraf åtnjutits.

48 §

2 mom. Skattskyldig fysisk

2 mom. Skaltskyldig fysisk

person, som varit här i riket bosatt

person, som varit här i riket bosatt

under hela beskattningsåret, äger

under hela beskattningsåret, äger

att å den i hemortskommunen taxe-

att å den i hemortskommunen taxe­

rade inkomsten åtnjuta kommunalt

rade inkomsten åtnjuta kommunalt

grundavdrag med4500 kronor.

grundavdrag medö000 kronor.

Har skattskyldig under beskatt-

Har skattskyldig under beskatt­

ningsåret uppburit lön eller annan

ningsåret uppburit lön eller annan

gottgörelse som utgör skattepliktig

gottgörelse som utgör skattepliktig

inkomst enligt lagen (1958: 295) om

inkomst enligt lagen (1958: 295) om

sjömansskatt   skall   grundavdraget

sjömansskatt   skall   grundavdraget

' Senaste lydelse 1974:769.

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse

minskas med en tolftedel för varje period om trettio dagar för vilken den skattskyldige uppburit beskatt­ningsbar inkomst enligt nämnda lag samt enligt I § 2 mom. lagen skat­tepliktig dagpenning. Det sålunda beräknade grundavdraget avrun­das uppåt UU helt tiotal kronor.

3 m o m." Skattskyldig fysisk per­son, som varit här i riket bosatt endast under en del av beskatt­ningsåret, äger i hemortskommu­nen åtnjuta kommunalt grundav­drag som för varje kalendermånad eller del därav, varunder han varit här i riket bosatt, ulgör en tolftedel av 4500 kronor. Härvid gäller be­stämmelsema i 2 mom. andra styc­ket. Del avdragsbelopp, som så­lunda erhålles. avrundas uppåt till helt tiotal kronor.

13

Föreslagen lydelse

minskas med 500 kronor för varje period om trettio dagar för vilken den skattskyldige uppburit beskatt­ningsbar inkomst enligt nämnda lag samt enligt 1 § 2 mom. lagen skat­tepliktig dagpenning.

3 mom. Skattskyldig fysisk person, som varit här i riket bosatt endast under en del av beskatt­ningsåret, äger i hemortskommu­nen åtnjuta kommunalt grundav­drag med 500 kronor för varje ka­lendermånad ellerdel därav, varun­der han varit här i riket bosatt. Här­vid gäller bestämmelsema i 2 mom. andra stycket.

53 §

/ mom. Skyldighet att erlägga skatt för inkomst åligger så framt ej an­nat föreskrives i denna lag eller i särskilda bestämmelser, meddelade på grund av överenskommelse eller beslut, varom i 72 och 73 §§ sägs:

a) fysisk person:

för tid. under vilken han varit här i riket bosatt:

för all inkomst, som av honom här i riket eller å utländsk ort förvärvats: samt

för tid, under vilken han ej varit här i riket bosatt:

för inkomst av här belägen fastighet;

för inkomst av rörelse, som här bedrivits;

för avlöning eller annan därmedjämförlig förmån, som utgått av anställ­ning eller uppdrag hos svenska staten eller svensk kommun;

för avlöning eller annan därmedjämförlig förmån, som utgått av annan anställning eller annat uppdrag, i den mån inkomsten uppburits härifrån och förvärvats genom verksamhet här i riket;

för pension enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring till den del beloppet överstiger 4500 kronor och för annan ersättning en­ligt nämnda lag;

för pension enligt lagen (1962: 38 Dom allmän försäkring till den del beloppet överstiger 6 000 kronor och för annan ersättning en­ligt nämnda lag;

för pension på grund av anställning eller uppdrag hos svenska staten el­ler svensk kommun;

för belopp, som utgår på grund av annan pensionsförsäkring än tjänste­pensionsförsäkring, om försäkringen meddelats i här i riket bedriven för­säkringsrörelse;

' Lydelse enligt prop. 1979/80: 32.

Prop. 1979/80:58

14

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

för ersättning enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller la­gen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring och lagen (1956: 293) om ersätt­ning ät smittbärare samt enligt annan lag eller författning, som utgått till någon vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller på grund av militärtjänst­göring eller i fall som avses i lagen (1977:265) om statligt personskade­skydd eller lagen (1977: 267) om krigsskadeersättning till sjömän;

för dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa enligt lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och kontant arbetsmarknadsstöd enligt lagen (1973: 371) om kontant arbetsmarknadsstöd;

för timstudiestöd och inkomstbidrag enligt studiestödslagen (1973: 349);

för annan härifrån uppburen, genom verksamhet här i riket förvärvad in­komst av tjänst;

för vinst å icke yrkesmässig avyttring av fastighet eller rörelse här i riket eller tillbehör till sådan fastighet eiler rörelse; samt

för belopp, varmed schablonavdrag för egenavgifter överstigit påförda avgifter, samt restituerade, avkortade eller avskrivna egenavgifter, allt i den omfattning, som anges i anvisningarna till 41 b §;

b) staten:

för inkomsl av jordbruksdomäner, skogar samt uthyrda eller med tomt­rätt eller vattenfallsrätt upplåtna fastigheter; samt

för inkomst av rörelse, som ej härflutit av bank- eller försäkringsrörelse eller av kommunikationsverk med tillhörande byggnader och anläggningar eller av industriell verksamhet, som huvudsakligen avseratt tillgodose sta­tens egna behov;

c)    landsting, kommuner och andra menigheter ävensom hushållnings­

sällskap med stadgar som fastställts av regeringen eller myndighet som re­

geringen bestämmer:

för inkomst av fastighet och av rörelse;

d)    akademier, allmänna undervisningsverk, sådana sammanslutningar

av studerande vid rikets universitet och högskolor i vilka de studerande

enligt gällande stadgar är skyldiga att vara medlemmar, samarbetsorgan

för sådana sammanslutningar med ändamål att fullgöra uppgifter som

enligt nämnda stadgar ankommer på sammanslutningarna,

sjömanshus, företagareförening som erhåller statsbidrag, regional ut­vecklingsfond som avses i förordningen (1978:504) om överförande av vissa uppgifter från företagareförening till regional utvecklingsfond,

allmänna försäkringskassor, erkända arbetslöshetskassor, understöds­föreningar som inte bedriver till livförsäkring hänförlig verksamhet, pen­sionsstiftelser som avses i lagen (1967: 531) om tryggande av pensionsut­fästelse m.m., personalstiftelser som avses i samma lag med ändamål uteslutande att lämna understöd vid arbetslöshet, sjukdom eller olycksfall, stiftelser som bildats enligt avtal mellan organisationer av arbetsgivare och arbetstagare med ändamål att utge avgångsersättning till friställd arbetsta­gare eller främja åtgärder till förmån för arbetstagare som blivit uppsagd eller löper risk att bli uppsagd till följd av driftsinskränkning, företagsned­läggelse eller rationalisering av företags verksamhet, sådana ömsesidiga försäkringsbolag som avses i lagen om yrkesskadeförsäkring,

Allmänna pensionsfonden. Allmänna sjukförsäkringsfonden, Apolekar­societetens stiftelse för främjande av farmacins utveckling m.m., Bok­branschens Finansieringsinstitut Aktiebolag, Dag Hammarskjölds minnes­fond, Fonden för industriellt utvecklingsarbete, Fonden för industriellt

Prop. 1979/80:58

15

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

samarbete med u-länder, Järnkontoret och SlS-Standardiseringskommis-sionen i Sverige, så länge kontorets respektive kommissionens vinstmedel används till allmänt nyttiga ändamål och utdelning inte lämnas till delägare eller medlemmar, Nobelstiftelsen, Norrlandsfonden, Skeppsfartens sekun­därlånekassa. Stiftelsen Industricentra, Stiftelsen Industriellt utvecklings­centrum i övre Norrland, Stiftelsen för produktutvecklingscentrum i Göte­borg, Svenska bibelsällskapets bibelfond. Svenska Penninglotteriet Aktie­bolag, Svenska skeppshypotekskassan. Svenska UNICEF-kommittén, Sveriges exportråd, Sveriges turistråd och Aktiebolaget Tipstjänst: för inkomst av fastighet;

e)   kyrkor, sjukvårdsinrättningar vilkas verksamhet ej bedrives i vinst­

syfte, barmhärtighetsinrättningar, stiftelser som hava till huvudsakligt än­

damål att under samverkan med militär eller annan myndighet stärka rikets

försvar eller att, utan begränsning till viss familj, vissa familjer eller be­

stämda personer, främja vård och uppfostran av bam eller lämna under­

stöd för beredande av undervisning eller utbildning eller utöva hjälpverk­

samhet bland behövande eller främja vetenskaplig forskning, ävensom ide­

ella föreningar som uppfylla i punkt 9 av anvisningama angivna villkor:

för inkomst av fastighet och av rörelse;

f)    svenska aktiebolag och sådana bolag, som enligt särskild författning

äro skyldiga att avstå sin vinst, ekonomiska föreningar, samebyar, sam­

fund, stiftelser, understödsföreningar, som bedriva till livförsäkring hän­

förlig verksamhet, verk, inrättningar och andra inländska juridiska perso­

ner, dock såvitt gäller sådana juridiska personer som enligt författning eller

på därmed jämförligt sätt bildats för att förvalta samfällighet endast om

samfälligheten har taxerats såsom särskild taxeringsenhet och avser mark­

samfällighet eller regleringssamfällighet, samtliga här under f) avsedda bo­

lag, verk och andra juridiska personer i den mån de ej inbegripas under

punkterna d) och e):

för all inkomst, som här i riket eller å utländsk ort förvärvats;

g) utländska bolag:

för inkomst av här belägen fastighet;

för inkomst av rörelse, som här bedrivits; samt

för vinst å icke yrkesmässig avyttring av fastighet eller rörelse här i riket eller tillbehör till sådan fastighet eller rörelse.

Riksskatteverket må, om särskilda skäl därtill äro, efter ansökan förkla­ra, att stiftelse eller förening, som har till huvudsakligt ändamål att främja nordiskt samarbete, i fråga om skattskyldighet eller eljest vid tillämpning av denna lag skall anses jämställd med stiftelse eller förening, som ovan i första stycket vid e) angives. Sådant beslut må, när omständigheterna det föranleda, av riksskatteverket återkallas. Över beslut, som riksskattever­ket meddelat enligt detta stycke, må klagan icke föras.

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

16

Anvisningar

till 20 §

33 §. Utgifter för representation och liknande ändamål äro att hänföra till omkostnader i förvärvskälla endast om de hava omedelbart samband med verksamheten, såsom då fråga uteslutande är om att inleda eller bibehålla affärsförbindelser och liknande eller då utgifterna avse jubileum för företa­get, invigning av mera betydande anläggning för verksamheten, stapelav-löpning eller jämförliga händelser eller då utgifterna äro att hänföra till personalvård. Avdrag må i det enskilda fallet icke åtnjutas med större belopp än som kan anses skäligt.

1.* Till skattskyldigs levnads­kostnader, för vilka avdrag enligt denna paragraf ej medgives, räknas bland annat premier för egna per­sonliga försäkringar och avgifter till kassor, föreningar och andra sam­manslutningar, i vilka den skatt­skyldige är medlem. Att i vissa spe­ciellafall avdrag dock får göras för dylika premier och avgifter, fram­går av sladgandena i 25§ 1 mom., 33 § och 46 § 2 mom. samt punkt 2 av anvisningama till 22 § och punkt 9 av anvisningama till 29 §.

1. Till skattskyldigs levnadskost­nader, för vilka avdrag enligt denna paragraf ej medges, räknas bland annat premier för egna personliga försäkringar och avgifter till kassor, föreningar och andra sammanslut­ningar, i vilka den skattskyldige är medlem. Avdrag får dock göras för sådana premier och avgifter / den omfattning som anges i 25§ 1 mom., 33§ och 46§ 2 mom. samt punkt 2 av anvisningarna till 22 §, punkt 9 av anvisningarna till 29 § och punkt 6 av anvisningarna till

till 21 §

14. Sjukpenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskade­försäkring, lagen (1976: 380) om ar­betsskadeförsäkring, lagen (1977: 265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsska­deersättning till sjömän utgör skat­tepliktig intäkt av jordbruksfastig­het om sjukpenningen grundas på inkomst, som hänför sig till jord­bruksfastighet och för sig eller till­sammans med annan sjukpenning­grundande inkomst uppgår till4500 kronor eller högre belopp för år. Till intäkt av jordbruksfastighet hänföres under nämnda förutsätt­ningar också ersättning enligt lagen (1956:293) om ersättning åt smitt-- bärare.

14. Sjukpenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskade­försäkring, lagen (1976: 380) om ar­betsskadeförsäkring, lagen (1977: 265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsska­deersättning till sjömän utgör skat­tepliktig intäkt av jordbruksfastig­het om sjukpenningen grundas på inkomst, som hänför sig till jord­bruksfastighet och för sig eller till­sammans med annan sjukpenning-grundande inkomst uppgår till6000 kronor eller högre belopp för år. Till intäkt av jordbruksfastighet hänföres under nämnda förutsätt­ningar också ersättning enligt lagen (1956:293) om ersättning åt smitt­bärare.

« Senaste lydelse 1976: 1094. ' Senaste lydelse 1977: 279.

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

17

till 22 §

2. Till driftkostnad hänföres även speciella skatter och avgifter till det allmänna, såsom till exempel skogsvårdsavgift. Svenska allmänna skatter få icke dragas av (se 20 §).

Avdrag medges för påförda egenavgifter i den omfattning som anges i anvisningarna till 41 b§.

Bestämmelserna i punkt 9 av an­visningama till 29 § om avdrag för premie för gmpplivförsäkring äger motsvarande tillämpning beträffan­de inkomst av jordbruksfastighet.

Bestämmelsema i punkt 9 av an­visningarna till 29 S om avdrag för premie för grupplivförsäkring och i punkt 6 av anvisningarna till 33 § om avdrag för avgift till erkänd ar­betslöshetskassa gäller också be­träffande inkomst av Jordbmksfas­tighel.

till 24 §

9." Sjukpenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskade­försäkring, lagen (1976: 380) om ar-betsskadeförsäkrinE, lagen (1977: 265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsska­deersättning till sjömän utgör skat­tepliktig intäkt av annan fastighel om sjukpenningen grundas på in­komst, som hänför sig lill annan fastighet och för sig eller tillsam­mans med annan sjukpenninggrun­dande inkomst uppgår 1111/500 kro­nor eller högre belopp för år. Till intäkt av annan fastighet hänföres under nämnda förutsättningar ock­så ersättning enligt lagen (1956: 293) om ersättning åt smittbärare.

9. Sjukpenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskade­försäkring, lagen (1976: 380) om ar­betsskadeförsäkring, lagen (1977: 265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsska­deersättning till sjömän utgör skat­tepliktig intäkt av annan fastighet om sjukpenningen grundas på in­komst, som hänför sig till annan fastighet och för sig eller tillsam­mans med annan sjukpenninggrun­dande inkomst uppgår lill 6 000 kro­nor eller högre belopp för år. Till intäkt av annan fastighet hänföres under nämnda förutsättningar ock­så ersättning enligt lagen (1956: 293) om ersättning åt smittbärare.

till 28 §

9.'" Sjukpenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskade­försäkring, lagen (1976: 380) om ar­betsskadeförsäkring, lagen (1977: 265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsska­deersättning till sjömän utgör skat­tepliktig intäkt av rörelse om sjuk-

» Senaste lydelse 1976: 1094.

» Senaste lydelse 1977:279.

'" Senaste lydelse 1977:279.

2   Riksdagen 1979180. t saml. Nr 58

9. Sjukpenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskade­försäkring, lagen (1976: 380) om ar­belsskadeförsäkring, lagen (1977: 265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsska­deersättning till sjömän utgör skat­tepliktig intäkt av rörelse om sjuk-

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse

penningen grundas på inkomst, som hänför sig till rörelse och för sig eller tillsammans med annan sjukpenninggrundande inkomst uppgår till 4 500 kronor eller högre belopp för år. Till intäkt av rörelse hänföres under nämnda förutsätt­ningar också ersättning enligt lagen (1956:293) om ersättning åt smitt­bärare.

18

Föreslagen lydelse

penningen grundas på inkomst, som hänför sig till rörelse och för sig eller tillsammans med annan sjukpenninggrundande inkomst uppgår till 6 000 kronor eller högre belopp för år. Till intäkt av rörelse hänföres under nämnda förutsätt­ningar också ersättning enligt lagen (1956:293) om ersättning åt smitt­bärare.

till 29 §

9." Såsom speciella för rörelse utgående skatter eller avgifter till det allmänna må nämnas vissa tillverkningsskatter, stämpelavgifter, tull- och hamnumgälder m. m. dyl. Däremot få svenska allmänna skatter icke avdra­gas (se 20 §).

Avdrag medges för påförda egenavgifter i den omfattning som anges i anvisningarna till 41 b§.

Premie för grupplivförsäkring, som tecknats av fysisk person i hans egenskap av utövare av viss rörelse, utgör avdragsgill omkostnad i rörel­sen. Om den ersättning, som kan komma att utfalla på gmnd av försäkring­en, utgår efter förmånligare grunder än vad som gäller enligt grupplivför­säkring för befattningshavare i statens tjänst, skall dock endast den del av premien som kan anses motsvara förmåner enligt grupplivförsäkring för nämnda befattningshavare räknas som omkostnad i rörelsen. För den del av premien som i enlighet härmed icke utgör omkostnad i rörelsen erhålles allmänt avdrag under de förutsättningar som angivas i 46§ 2 mom.

Bestämmelserna i punkt 6 av an­visningarna till 33 § om avdrag för avgift till erkänd arbetslöshetskas­sa gäller också beträffande inkomst av rörelse.

till 32 §

12.' Sjukpenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskade­försäkring, lagen (1976: 380) om ar­belsskadeförsäkring, lagen (1977; 265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsska­deersättning till sjömän ulgör skat­tepliktig intäkt av tjänst om sjuk­penningen grundas på inkomst, som hänför sig till tjänst och för sig eller tillsammans med annan sjuk­penninggrundande inkomst uppgår

12. Sjukpenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskade­försäkring, lagen (1976: 380) om ar­betsskadeförsäkring, lagen (1977: 265) om slatiigt personskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsska­deersättning till sjömän utgör skat­tepliktig intäkt av tjänst om sjuk­penningen grundas på inkomst, som hänför sig till Ijänst och för sig eller tillsammans med annan sjuk­penninggrundande inkomst uppgår

' Senaste lydelse 1976: 1094. ' Senaste lydelse 1977:279.

Prop. 1979/80:58

19

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

till 4500 kronor eller högre belopp

till 6000 kronor eller högre belopp

för år. Till intäkt av tjänst hänföres

för år. Till intäkt av tjänst hänföres

under nämnda förutsättningar ock-

under nämnda förutsättningar ock­

så ersättning enligt lagen

så ersättning enligt lagen

(1956:293) om ersättning åt smitt-

(1956:293) om ersättning ål smitt­

bärare samt annan lag eller författ-

bärare samt annan lag eller författ­

ning, som utgåtl annoriedes än på

ning, som utgått annorledes än på

grund av försäkring, som nyss

grund av försäkring, som nyss

sagts, till någon vid sjukdom eller

sagts, till någon vid sjukdom eller

olycksfall i arbete eller på gmnd av

olycksfall i arbete eller på grund av

militärtjänstgöring.

militärtjänstgöring.

Föräldrapenning och vårdbidrag enligt lagen om allmän försäkring utgö­ra skattepliktig intäkt av tjänst.

Timstudiestöd, inkomstbidrag och vuxenstudiebidrag enligt studiestöds­lagen (1973: 349), utbildningsbidrag för doktorander och timersättning vid grundläggande utbildning för vuxna räknas som skattepliktig intäkt av tjänst.

Dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa och kontant arbetsmark­nadsstöd räknas som skattepliktig intäkt av tjänst.

Dagpenning vid utbildning och tjänstgöring inom totalförsvaret räknas som skattepliktig intäkt av tjänst.

Detsamma gäller dagpenning och stimulansbidrag, vilka enligt av rege­ringen eller av statlig myndighet meddelade bestämmelser ulgå till deltaga­re i arbetsmarknadsutbildning samt med dem i fråga om sådana bidrag lik­ställda.

lill 33 §

6. Avdrag medges för avgift tdl erkänd arbetslöshetskassa. Kan så­dant avdrag ifrågakomma i flera förvärvskällor skad det i första hand hänföras tid den förvärvskälla där bruttointäkten är störst.

lill 50 § 2.' Vid bedömningen av om skattskyldigs inkomst till icke obetydlig del utgjorts av folkpension iakttages följande. Som folkpension räknas icke bampension eller vårdbidrag. Den omständigheten att folkpension under ett beskattningsår utgått med ett ringa belopp, t. ex. till följd av atl folkpen­sionen icke åtnjutits under hela året, utgör icke hinder mot att medgiva den skattskyldige avdrag. Avgörande för bedömningen i detta fall är humvida folkpensionen, om den utgått i full utsträckning, utgjort en icke obetydlig del av inkomsten. Som folkpension behandlas även tilläggspension i den mån den enligt lagen om pensionstillskott föranlett avräkning av pensions­tillskott.

Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer fastställer närma­re föreskrifter för avdragsberäkningen enligt nedan angivna gmnder.

" Senaste lydelse 1978:913.

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse

Avdraget skall i första hand be­stämmas med hänsyn till storleken av den skattskyldiges taxerade in­komst enligt lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Överstiger denna inkomst icke visst högsta be­lopp, skall avdraget beräknas till vad som behövs för att den skatt­skyldige icke skall påföras statligt beskattningsbar inkomst. Detta högsta inkomstbelopp motsvarar taxerad inkomst för skattskyldig, som under beskattningsåret icke haft annan inkomst än ålderspen­sion enligt 6 kap. 2§ första stycket lagen (1962: 381) om allmän försäk­ring och därutöver skattepliktiga in­täkter av tjänst om sammanlagt 3600 kronor samt åtnjutit avdrag endast med 100 kronor enligt 33 § 2 mom. första stycket. För gift skatt­skyldig, som uppburit folkpension med belopp som tillkommer gift vars make uppbär folkpension, be­räknas det högsta inkomstbeloppet med utgångspunkt från en pension utgörande 77,5 procent av basbe­ loppet. För övriga skattskyldiga be­räknas det med utgångspunkt från en pension utgörande 95 procent av basbeloppet. Sistnämnda beräk­ningsgrund gäller också om gift skattskyldig under viss del av be­skattningsåret uppburit folkpension med belopp som tillkommer gift vars make uppbär folkpension, och under återstoden av året uppburit folkpension med belopp som till­kommer gift vars make saknar folk­pension.

20

Föreslagen lydelse

Avdraget skall i första hand be­stämmas med hänsyn till storleken av den skattskyldiges taxerade in­komst enligt lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Överstiger denna inkomst icke visst högsta be­lopp, skall avdraget beräknas till vad som behövs för att den skatt­skyldige icke skall påföras högre statligt beskattningsbar inkomst än 6000 kronor. Detta högsta inkomst­belopp motsvarar taxerad inkomst för skattskyldig, som under be­skattningsåret icke haft annan in­komst än ålderspension enligt 6 kap. 2 § försia siycket lagen (1962:381) om allmän försäkring och därutöver skattepliktiga in­täkter av tjänst om sammanlagt 5200 kronor samt åtnjutit avdrag endast med 100 kronor enligt 33 § 2 mom. första stycket. För gift skatt­skyldig, som uppburit folkpension med belopp som tillkommer gift vars make uppbär folkpension, be­räknas det högsta inkomstbeloppet med utgångspunkt från en pension utgörande 77,5 procent av basbe­loppet. För övriga skattskyldiga be­räknas det med utgångspunkt från en pension utgörande 95 procent av basbeloppet. Sistnämnda beräk­ningsgrund gäller också om gift skattskyldig under viss del av be­skattningsåret uppburit folkpension med belopp som tillkommer gift vars make uppbär folkpension, och under återstoden av året uppburit folkpension med belopp som till­kommer gift vars make saknar folk­pension.

Om skaltskyldigs statligt taxerade inkomst överstiger det högsta in­komstbeloppet enligt föregående stycke, reduceras avdraget med belopp motsvarande 40 procent av överskjutande taxerad inkomst.

Det avdrag som beräknas med hänsyn till skattskyldigs statligt taxerade inkomst Jämkas, om värdet av skattepliktig förmögenhet överstiger 75000 kronor. Om förmögenhetsvärdet överstiger 125 000 kronor, skall avdrag icke medgivas. Värdet av sådan fastighet som avses i 24§ 2 mom. denna lag och jordbruksfastighet som i huvudsak användes för bostadsändamål skall inräknas i förmögenhetsvärdet med skäligt belopp. Härden skatlskyl-

Prop. 1979/80:58

21

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

dige eller hans make flera fastigheter av sådant slag gälla bestämmelsema enbart en fastighet. 1 första hand avses fastighet som utgör stadigvarande bostad för den skattskyldige.

Här ovan angivna grunder för avdragsberäkningen får frångås, när sär­skilda omständigheter föranleda det.

Vid beräkning av avdrag för gift skattskyldig iakttages bestämmelsema i 52 § 1 mom. sista stycket.

Denna lag träder i krafl den 1 Januari 1980 och tillämpas första gången vid 1981 års taxering.

3   Förslag till

Lag om ändring i taxeringslagen (1956:623)

Härigenom föreskrivs att 22 § 3 mom. taxeringslagen (1956: 623)' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lyddse

Föreslagen lydelse

22 §

3 mom.Skaltskyldig, som upp-

3 mom. Skattskyldig, som upp-

burit folkpension, är med undantag burit folkpension, är med undantag

som anges i andra stycket skyldig som anges i andra stycket skyldig

att utan anmaning avlämna själv- atl utan anmaning avlämna själv­

deklaration endast om hans bmt- deklaration endast om hans bmt-

tointäkt av en eller flera förvärvs- tointäkt av en eller flera förvärvs­

källor under året uppgått till minst källor under året uppgått till minst

16000 kronor, eller, om hans make 17500 kronor, eller, om hans make

uppburit folkpension, lill minsl uppburit folkpension, till minst

13800 kronor. Med folkpension 15 200 kronor. Med folkpension

avses folkpension i form av ålders- avses folkpension i form av ålders­

pension, förtidspension, änkepen- pension, förtidspension, änkepen­

sion och hustrutilllägg. Som folk- sion och hustrutilllägg. Som folk­

pension räknas icke bampension el- pension räknas icke barnpension el­

ler vårdbidrag.

ler vårdbidrag.

Bestämmelsema i första stycket gälla icke om den skattskyldiges make är skyldig att utan anmaning avlämna självdeklaration, om den skattskyldi­ge har varit bosatt i riket endast en del av beskattningsåret, om han har skattepliktiga förmögenhetstillgångar överstigande 75 000 kronor eller om garanlibelopp för fastighet skall upptagas såsom skattepliktig inkomst för honom. I fråga om makar gälla beslämmelserna i 1 mom. tredje stycket såvitt avser förmögenhet.

Denna lag träder i kraft den 1 Januari 1980.

' Lagen omtryckt 1971: 399. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:773.  Senaste lydelse 1978:914.

Prop. 1979/80:58

22

4   Förslag till

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Härigenom föreskrivs att 2§ 1,4 och 5 mom. samt 4§ uppbördslagen (1953:272)' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 

§

framgår av sammanhanget.

Med länsrätt förstås i denna lag även den mellankommunala skatterät­ten, om inte annat framgår av omständigheterna.

4 mom.   Skattereduktion åtnjutes

av ogift skattskyldig, som har hemmavarande bam under 18 år, och av gift skattskyldig, vars make saknar taxerad inkomst enligt lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt, med I 800 kronor.

1 mom. Där beteckningar, som användas i kommunalskaltelagen, lagen om statlig inkomstskatt, lagen om statlig förmögenhetsskatt eller taxeringslagen, begagnas i denna lag, hava de, såvida ej annat an­gives eller av sammanhanget fram­går, samma innebörd som i nämnda författningar.

1 mom. Beteckningar som an­vänds i kommunalskaltelagen (1928:370), lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, lagen (1947:577) om statlig förmögen­hetsskatt eller taxeringslagen (1956:623) har samma betydelse i denna lag, om inte annat anges eller

av gift skattskyldig, vars make har taxerad inkomst enligt nämnda lag som understiger 4500 kronor, med 40 procent av det belopp som motsvarar skillnaden mellan 4 500 kronor och den taxerade inkoms­ten.

Ha gifta skattskyldiga var för sig till statlig inkomstskatt taxerad in­komst, som understiger 4 500 kro­nor, åtnjutes skattereduktion en­dast av den som har den högsta taxerade inkomsten. Äro de laxera­de inkomsterna lika stora, tillkom­mer skattereduktion den äldre av de skattskyldiga.

Skattereduktion enligt första stycket åtnjutes endast av skatt­skyldig, som varit bosatt här i riket under någon del av beskattnings­året. För gift skattskyldig gäller dessutom följande. För alt skatte­reduktion skall fä åtnjutas, skall maken ha varit bosatt här i riket un-

av gift skattskyldig, vars make har taxerad inkomst enligt nämnda lag som understiger 6 000 kronor, med 30 procent av del belopp som motsvarar skillnaden mellan 6 000 kronor och den taxerade inkom­sten.

Har gifta skattskyldiga var för sig till statlig inkomstskatt taxerad in­komst, som understiger 6 000 kro­nor, åtnjutes skattereduktion en­dast av den som har den högsta taxerade inkomsten. Är de taxera­de inkomstema lika stora, tillkom­mer skattereduktion den äldre av de skattskyldiga.

Skattereduktion enligt första stycket åtnjutes endast av skatt­skyldig, som varit bosatt här i riket under någon del av beskattnings­året. För gift skattskyldig gäller dessutom följande. För att skatte­reduktion skall få åtnjutas, skall maken ha varit bosatt här i riket un-

' Lagen omlrycki 1972:75. Senasie lydelse av lagens rubrik 1974:771. 2 Senasie lydelse 1979: 174.  Senasie lydelse 1979:88.

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse

der någon del av beskattningsåret. Avser makens bosättning här i riket större delen av beskattningsåret, sker skattereduktionen enligt första stycket. Avser makens bosättning här i riket endast en mindre del av beskattningsåret, åtnjuter den skattskyldige skattereduktion, om maken saknar taxerad inkomst en­ligt lagen om statlig inkomstskatt, med 900 kronor, och om maken har laxerad inkomst enligt nämnda lag som understiger 2 250 kronor, med 40 procent av det belopp som mot­svarar skillnaden mellan 2 250 kro­nor och den taxerade inkomsten.

23

Föreslagen lydelse

der någon del av beskattningsåret. Avser makens bosättning här i riket större delen av beskattningsåret, sker skattereduktionen enligt första stycket. Avser makens bosättning här i riket endast en mindre del av beskattningsåret. åtnjuter den skattskyldige skattereduktion, om maken saknar taxerad inkomst en­ligt lagen om statlig inkomstskatt, med 900 kronor, och om maken har taxerad inkomst enligt nämnda lag som understiger 3000 kronor, med 30 procent av det belopp som mot­svarar skillnaden mellan 3 000 kro­nor och den taxerade inkomsten.

Vid tillämpningen av bestämmelserna i första, andra och tredje styckena skall som taxerad inkomst anses även under beskattningsåret uppburen beskattningsbar inkomst enligt lagen (1958: 295) om sjömansskatt saml en­ligt 1 S 2 mom. nämnda lag skattepliktig dagpenning. Skattereduktion som tillkommer skattskyldig enligt nämnda bestämmelser skall minskas med en tolftedel för varje period om trettio dagar, för vilken den skattskyldige uppburit inkomst som förut nämnts.

Skattereduktion sker icke ifråga

om statlig jönnögcnhelsskati, soci-

Ijorstikringsavgift lill folkpensio­

neringen enligt 19 kap. 3 § lagen

(1962:381) om allmän försäkring,

lilliiggspcnsionsa vgifl, sjiikjörsuk-

ringsavgifl,

orhclsskadeförsäk-

ringsuvgift, ddpcnsionsförsäk-ring.Mivgift. (irhcisgivaruvgift, all­män arh('i.-.givara\gijl. avgift för sjöjdlks pensionering och jörse-ningsavgifl enligt taxeringslagen saini anniiilci å avdikningslån.

Skattereduktion   sker   endasl   i

fråga    om    statlig    inkomstskatt,

kommunal    inkomstskall,    skogs-

vårdsavgifl och skallelillägg enligi

taxeringslagen (1956:623).

Bestämmelserna om skattereduktion iakttagas vid debitering av slutlig skatt, tillkommande skatt och preliminär B-skatt samt vid fastställande av preliminär A-skatt. Öietal som uppkommer vid beräkning av skallereduk­tion bortfaller.

5 mom."* Skattskyldig fysisk person, som varit bosatt eller sta­digvarande vistats här i riket under någon del av beskattningsåret åt­njuter särskild skaltereduktion med det belopp varmed 0.4 basenheter, enligt lagen (1977:1071) om basen-* Senasie lydelse 1978:915.

5 mom. Skattskyldig fysisk person, som varit bosatt eller sta­digvarande vistats här i riket under någon del av beskattningsåret åt­njuter särskild skaUereduktion med det belopp varmed 0,4 basenheter enligt lagen (1977:1071) om basen-

Prop. 1979/80:58

24

Nuvarande lydelse

het enligt 10 i? I mom. lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt, överstiger / 600 kronor.

I fråga om särskild skattereduk­tion äga bestämmelsema i 4 mom. fjärde, femte och sjätte styckena motsvarande tillämpning.

Föreslagen lydelse

het enligt 10 § I mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt överstiger2000 kronor.

I fråga om särskild skattereduk­tion lillämpas bestämmelserna i 4 mom. fjärde, femte och sjätte styckena.

4 

§

I mom. Har lokal skattemyn­dighet ej annorledes förordnat, skall, då inkomst av tjänst hänför sig till arbetsanställning som är av­sedd att vara kortare tid än en vec­ka eller då inkomsten eljesl avser bestämd tidsperiod och uppbäres vid regelbundet återkommande till­fällen, preliminär A-skatt utgår med belopp, som angivas i skatteta­beller. Regeringen eller den myn­dighet regeringen bestämmer fast­ställer för varje inkomstår sådana tabeller.

Skattetabellerna skola för olika inkomstbelopp, beräknade för vec­ka eller den längre tid som bestäms av regeringen eller den myndighet regeringen utser, angiva därå belö­pande preliminär skatt. Tabellerna skola grundas på följande förutsätt­ningar, nämligen

a 11 inkomsten samt grundavdra­get äro oförändrade under inkomståret,

Si t den skattskyldige icke kom­mer att taxeras för annan inkomst än som i tabellen angives. ej heller för garantibelopp för fastighet eder för förmögenhet.

atl den skatlskyldige icke har att erlägga socialförsäkringsavgift lill folkpensioneringen eidigt 19 kap. 3§ lagen (1962:381) om all­män försäkring, tilläggspensions-avgift eller sjukförsäkringsavgift,

alt skattskyldig, som avses i 2 mom. första stycket 2) och 4) er­håller skattereduktion, samt

1 mom. För inkomst av tjänst som hänför sig //// bestämd tidsperi­od och uppbärs vid regelbundet återkommande tillfällen eller till ar­betsanställning som är avsedd att vara kortare lid än en vecka skall preliminär A-skatt utgå med be­lopp, som anges i skattetabeller, om inte lokal skattemyndighet har bestämt annat. Skattetabellerna skall ange den preUminära skatt som belöper på olika inkomstbe­lopp, beräknade för månad eller den kortare tid som anges i tabel­lerna. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer fast­ställer för varje inkomstår sådana tabeller.

Tabellerna skall grundas på föl­jande fömtsättningar, nämligen

a 11 inkomsten är oförändrad un­der inkomståret,

alt den skattskyldige endast kommeratt taxeras förden inkomst som anges i tabellen,

att den skatlskyldige inte skall erlägga annan skatt eller avgift som avses i denna lag än statlig in­komstskatt och kommunal inkomst­skatt,

alt skaltskyldig som avses i 2 mom. försia stycket 2 och 4 erhåller skattereduktion,

att den skattskyldige vid taxe­ring för inkomsten inte erhåller andra avdrag än grundavdrag och, såvitt gäller skattskyldig som avses i 2 mom. första siycket 3 och 4, förvärvsavdrag.

" Senaste lydelse 1977: 1075.

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse

att vid taxering för inkomsten icke andra avdrag medgivas den skattskyldige än dds grundavdrag, och, såvitt gäller i 2 mom. första stycket 3) och 4) avsedd skattskyl­dig, avdrag enligt 46 § 3 mom. kom­munalskaltelagen.

2   mom. I skattetabellernai/:o/a i

särskilda kolumner upptagas skat­

tebelopp för följande gmpper av

skattskyldiga, nämligen

1)

ogift inkomstagare, som icke avses Under 4), och gift inkomstta­gare, vars make har en sammanräk­nad nettoinkomst på minst tvåtusen kronor;

2)

gift inkomstagare, vars make saknar sammanräknad nettoin­komst eller har sådan inkomst un­derstigande tvåtusen kronor;

3)

gift inkomsttagare, som är be­rättigad till avdrag enligt 46 § 3 mom. kommunalskattelagen;

4)

ogift inkomsttagare, som är be­rättigad till avdrag enUgt 46 § 3 mom. kommunalskattelagen.

Ogift inkomsttagare, som har hemmavarande barn och som icke är hänförlig till under 4) upptagen grupp av skattskyldiga, skall lik­ställas med inkomsttagare som un­der 2) avses.

3    mom.* Skattetabellerna skola

angiva den preliminära skatten un­

der förutsättning att statlig in­

komstskatt beräknas med tillämp­

ning av det procenttal av gmndbe-

loppet, som bestämts för inkomst­

året saml alt det sammanlagda be­

loppet av kommunal inkomstskatt

och landstingsmedel beräknas för

skattekrona och skatteöre till vissa

i hela krontal bestämda belopp,

vilka regeringen eller den myndig­

het regeringen besiämmer fast­

ställer för varje inkomstår.

Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer mö dock be­träffande Slockholm, Göteborg el­ler Malmö, efler framställning av

" Senaste lydelse 1974:771.

25

Föreslagen lydelse

2    mom. I skattetabellernasA:a// i

särskilda kolumner tas upp skatte­

belopp för följande gmpper av

skattskyldiga, nämligen

1)

ogift inkomsttagare, som inie avses under 4, och gift inkomstta­gare, vars make har en sammanräk­nad nettoinkomst på minst 3000 kronor,

2)

gift inkomstagare, vars make saknar sammanräknad nettoin­komst eller har sådan inkomst un­derstigande 3 000 kronor,

3)

gift inkomsttagare, som är be­rättigad tiXlförvärvsavdrag,

4)

ogift inkomsttagare, som är be­rättigad till förvärsavdrag.

Ogift inkomsttagare, som är be­rättigad till skattereduktion men inte till förvärvsavdrag skall jäm­ställas med inkomsttagare som avses under 2.

3     mom. Skattetabellerna skall

ange den preliminära skatten under

förutsättning att statlig inkomst­

skatt beräknas med tillämpning av

det procenttal av grundbeloppet,

som har bestämts för inkomståret

saml att kommunal inkomstskatt

beräknas för skattekrona och skat­

teöre till vissa i hela krontal be­

stämda belopp, som regeringen el­

ler myndighet som regeringen be­

stämmer fastställer för varje in­

komstår.

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer/år dock be­träffande Stockholm, Göteborg el­ler Malmö, efter framställning av

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse

vederbörande kommun, upprätta särskild tabell för inom kommunen skattskyldiga, avseende en utdebi­tering för kommunalt ändamål i femtiotal ören, samt meddela de närmare föreskrifter, som må er­fordras för tillämpning av tabellen. Den merkostnad, som kan uppkom­ma för upprättandet av sådan ta­bell, skall gäldas av vederbörande kommun.

4 mom. 1 skattetabellerna skall därjämte intagas en särskild ko­lumn, vari angives det belopp var­med preliminär A-skatt skall beräk­nas å inkomst för dag av sådan an­slällning som är avsedd vara korta­re lid än en vecka. För samtliga skattetabeller skola enahanda be­lopp angivas i den särskilda kolum­nen att tillämpas oberoende av ar­betstagarens civilstånd och annan i 2 mom. angiven omständighet. Skattebeloppen .yAo/aberäknas på grundval av beräknelig genomsnitt­lig sysselsättning under året och av den utdebitering till kommunal in­komstskatt och landstingsmedel, som riksskatteverket bestämmer för varje år. Den särskilda skatte­kolumnen skall avse en lägsta dagsinkomst av tio kronor. 

X 

övrigt skall vad ovan i denna paragraf sägs i tillämpliga delar gälla vid skatte­beloppens beräkning.

26

Föreslagen lydelse

vederbörande kommun, upprätta särskild tabell för inom kommunen skattskyldiga, avseende en skatte­sats för kommunalt ändamål i fem­tiotal ören, samt meddela de när­mare föreskrifter, som kan behövas för tillämpning av tabellen. Den merkostnad, som kan uppkomma för upprättandet av sådan tabell, skall betalas av vederbörande kom­mun.

4 mom. 1 skattetabellerna skall också tas in en särskild kolumn, vari anges det belopp varmed preli­minär A-skatt skall beräknas på in­komst för dag av sådan anslällning som är avsedd vara kortare tid än en vecka. För samtliga skatteta­beller skall samma belopp anges i den särskilda kolumnen att tilläm­pas oberoende av arbetstagarens ci­vilstånd och annan i 2 mom. angi­ven omständighet. Skattebeloppen skall beräknas på gmndval av be­räknelig genomsnittlig sysselsätt­ning under året och med ledning av för riket genomsnittlig skattesats till kommunal 

\nkomstskalt

föregå­ende år. 

X 

övrigt skall vad ovan i denna paragraf sägs i tillämpliga de­lar gälla vid skattebeloppens beräk­ning.

Denna lag träder i kraft den I Januari 1980 och tillämpas försia gången i fråga om preliminär skatt för år 1980 samt slutlig och tillkommande skatt på grund av 1981 års taxering.

Prop. 1979/80:58

27

5    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt

Härigenom föreskrivs att anvisningama till 12 § samt de tabeller som avses i 7 § 1 mom. och 8 § lagen (1958:295) om sjömansskatt' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Anvisningar

till 12 §2

Jämkning i fall som avses i 12 § 1

Jämkning i fall som avses i I2S 1

mom. vid e) må för år räknat med- mom. vid e)får för år räknat medgi-

givas med högst etl belopp, som vas med högst etl belopp, som

motsvarar summan av icke utnytt- motsvarar summan av 6 000 kronor

jai grundavdrag och det belopp. och det belopp, med vilket avdrag

med vilket avdrag för väsentligen för väsentligen nedsatt skatteför-

nedsatt skatleförmåga högst skulle måga högst skulle/?« kunnal medgi-

hava kunnal medgivas vid taxering vas vid taxering till statlig inkomst­

till statlig inkomstskatt,

skatt.

1 fråga om sjöman, som utan att vara bosatt i Sverige har att betala sjö­mansskatt enligt 7 S. må vid jämkning enligt 12 § 1 mom. hänsyn tagas till sådana i sistnämnda författningsrum omförmälda avdrag, vilka sjömannen med tillämpning av grunderna för lagen om statlig inkomstskatt skulle hava kunnat påräkna vid taxering i det land. där sjömannen är bosatt. Har vid nämnda taxering avdrag kunnat utnyttjas av sjömannen själv eller hans make skall jämkning dock ej medgivas.

Vid jämkning enligt 12 S 3 och 5 mom. för i Sverige icke bosatt sjöman skall slutlig skatt beräknas med tillämpning av svenska beskattningsregler.

Med deltidstjänstgöring enligt 12 § 5 mom. förstås tjänstgöring som en­ligt anställningsavtal skall fullgöras på kortare tid än hellid.

' Lagen omtryckt 1970:933. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:777. ' Senasie lydelse 1978:916.

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lydelse Tabeller för beräkning av sjömansskatt

Fjärrfart

Tabell F kolumn 1

(Ogift sjöman utan barn)

28 Bilaga

Beskattningsbar

Skatt på inkomst

Skatt på inkomst

månadsinkomst,

vid skiktets nedre

utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

1 710 1 800

10,20

-1-32,0%

1 800 2 400

39

+ 32,0%

2 400 3 000

231

+ 36,5%

3 000 3 600

450

+ 42,0%

3 600 4 200

702

+ 47,0%

4 200 4 800

984

+ 53,0%

4 800 5 400

1302

+ 59,0%

5 400 6000

1656

+ 62,0%

6 000 6 600

2 028

+ 68,5%

6 600 7 200

2 439

+ 73,0%

7 200 7 800

2 877

+ 75,5%

7 800 8 400

3 330

+ 77,0%

8 40O- 9 000

3 792

+ 77,0%

9 000 9 600

4 254

+ 80,0%

9 60010 000

4 734

+ 81,0%

10 00013 800

5 058

+ 81,0%

13 800

8136

+ 86,0%

Tabell F kolumn 23

(Gift sjöman)

Beskattningsbar månadsinkomst, kr.

Skatt på inkomst vid skiktets nedre gräns, kr.

Skatt på inkomst utöver skiktets nedre gräns

2  200 2 400

 2400 3 000

3  000 3 600

 3 600- 4 200

11,00

75 294 546

+ 32,0% + 36,5% +42,0 % + 46,5 %

4 200 4 800

4  800 5 400

5  400 6 000

6  000 6 600

825 1143 1494 1869

+ 53,0% + 58,5% + 62,5% + 68,0%

6  600 7 200

7  20O- 7 800

7  800- 8 400

8  400 9 000

2 277

2    715

 3168

3  630

+ 73,0% +75,5 % + 77,0 % + 77,0%

9 000 9 600 9 600-10 000

10 00013 800

13 800

4 092 4 569 4 893 7 971

+ 79,5% + 81,0% + 81,0% + 86,0%

» Senaste lydelse 1978:916.

Prop. 1979/80:58

29

Nuvarande lydelse

Tabell F kolumn 4

(Ogift sjöman med barn)

Beskattningsbar

Skatt pä inkomst

Skatt på inkomst

månadsinkomst.

vid skiktets nedre

utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

2 370 2 400

12,40

+ 32,0%

2 400 3 000

22

+ 34,5%

3 000 3 600

229

+ 40,5%

3 60O 4 200

472

+ 45,5 %

4 200 4 800

745

+ 51,0%

4 800 5 400

1051

+ 57,0%

5 40O- 6 000

1393

+ 61,5%

6 000 6 600

1762

+ 66,5%

6 600 7 200

2 161

+ 72,0%

7 200 7 800

2 593

+ 74,5%

7 800 8 400

3 040

+ 77,0%

8 400 9 000

3 502

+ 77,0%

9 000- 9 600

3 964

+ 78,5 %

9 60010 000

4 435

+ 81,0%

10 00014 000

4 759

+ 81,0%

14 000

7 999

+ 86,0%

Tabell F kolumn U

(Utländsk sjöman)

Beskattningsbar månadsinkomst, kr.

Skatt på inkomst vid skiktets nedre gräns, kr.

Skatt på inkomst utöver skiktets nedre gräns

1  790 2 400

2  400 3 000

3  000 3 600

 3 600 4 200

10,05

68 263 491

+ 9,5% + 32,5% + 38,0% + 42,0%

4 200 4 800

4  800 5 400

5  400 6 000

6  000 6 600

743 1028 1346 1682

+ 47,5% + 53,0% + 56,0% + 61,0%

6  600 7 200

7  200 7 800

7  800 8 400

8  40O- 9 000

2 048 2 444

2  852

3  266

+ 66,0% + 68,0% + 69,0% + 69,5 %

9 000 9 600 9 60010 000

10 000-13 800

13 800

3  683

4    112

 4 404

 7 178

+ 71,5% + 73,0% +73,0 % + 77,5 %

Prop. 1979/80:58

30

Nuvarande lydelse

Närfart

Tabell N kolumn 1

(Ogift sjöman utan barn)

Beskattningsbar

Skatt på inkomst

Skatt på inkomst

månadsinkomst,

vid skiktets nedre

utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

810 1 200

12,00

+ 30,0%

1200 1800

129

+ 31,5%

1 800 2 400

318

+ 32,5%

2 40O 3 000

513

+ 38,5%

3 000 3 600

744

+ 43,0%

3 600 4 200

1002

+ 48,5%

4 200 4 800

1293

+ 55,0%

4 80O 5 400

1623

+ 59,5%

5400 6000

1980

+ 64,0%

600O 6600

2 364

+ 70,5 %

6 600 7200

2 787

+73,0 %

7 200- 7 800

3 225

+ 76,5%

7 800 8 400

3 684

+ 77,0%

8 400 9000

4146

+ 77,0%

9 000 9 600

4 608

+ 81,0%

9 60010 000

5 094

+ 81,0%

10 00013 600

5 418

+ 81,0%

13 600

8 334

+ 86,0%

Tabell N kolumn 23

(Gift sjöman)

Beskattningsbar månadsinkomst,

Skatt på inkomst vid skiktets nedre

Skatt pä inkomst utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

1 330 1 800

1  800 2 400

2  400 3 000

 3000 3600

3  600 4 200

11,60 162 357 585 843

+ 32,0% + 32,5% + 38,0% + 43,0% + 48,5 %

4200 4 800

4  800 5 400

5  400 6000

6  000 6 600

1134 1464 1821 2 202

+ 55,0% + 59,5% + 63,5% + 70,5 %

6  600 7 200

7  200 7 800

7  800- 8 400

8  400- 9 000

2  625

3    063

 3 522

 3 984

+ 73,0% + 76,5 % + 77,0% + 77,0%

9 000 9 600 9 600-10 000

10 00013 600

13 60O

4 446

4  929

5    253

 8 169

+ 80,5% + 81,0% + 81,0% + 86,0%

Prop. 1979/80:58

31

Nuvarande lydelse

Tabell N kolumn 4

(Ogift sjöman med barn)

Beskattningsbar

Skatt pä inkomst

Skatt på inkomst

månadsinkomst.

vid skiktets nedre

utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

1490 1800

10,35

+ 31,5%

1 800 2 400

108

+ 32,0%

2 400 3 000

300

+ 36,5%

3 OOO- 3 600

519

+ 42,0%

3 600 4 200

771

+ 46,5 %

4 200 4 800

1050

+ 53,0%

4 800 5 400

1368

+ 58,5%

5 400 6 000

1719

+ 62,5%

6 000 6 600

2 094

+ 68,0 %

6 600 7 200

2 502

+ 73,0%

7 200 7 800

2 940

+ 75,5 %

7 800 8 400

3 393

+ 77,0%

8 400 9 000

3 855

+ 77,0%

9 000 9 600

4 317

+ 79,5 %

9 60010 000

4 794

+ 81,0%

10 00013 800

5118

+ 81,0%

13 800

8 196

+ 86,0%

Tabell N kolumn U (Utländsk sjöman)

Beskattningsbar

Skatt på inkomst

Skatt på inkomst

månadsinkomst.

vid skiktets nedre

utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

830 1200

10,70

+19,0 %

1 200 1 800

81

+19,5 %

1 800- 2 400

198

+ 20,5 %

2 400 3 000

321

+ 34,5%

3 000 3 600

528

+ 38,5%

3 600 4 200

759

+ 43,5%

4 200 4 800

1020

+ 49,5%

4 800 5 400

1317

+ 53,5%

5 400 6 000

1638

+ 57,5%

6 000- 6 600

1983

+ 63,0%

6 600 7 200

2 361

+ 66,0%

7 200 7 800

2 757

+ 69,0%

7 800- 8 400

3 171

+ 69,0%

8 400 9 000

3 585

+ 69,5%

9 000 9 600

4 002

+ 72,5 %

9 60010 000

4 437

+ 73,0 %

10 00013 600

4 729

+ 73,0%

13 600

7 357

+ 77,5%

Prop. 1979/80:58

32 Bilaga

Föreslagen lydelse 

Tabeller för beräkning av sjömansskatt

Fjärrfart

TabeU F kolumn I

(Ogift sjöman ulan bam)

Beskattningsbar

Skatt på inkomst

Skatt på inkomst

mänadsinkomst,

vid skiktets nedre

utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

1770-   1800

12,40

+ 32,0%

1800- 2400

22

4-32,5%

2400- 3000

217

-t-34,0%

3000- 3600

421

+ 38,0%

3600- 4200

649

+ 42,0%'

4 200- 4 800

901

+ 48,5%

4 800- 5400

1 192

+ 51,5%

5400- 6000

1501

+ 5(,.5%c

6000- 6600

1840

+ 61,5%

6600- 7200

2209

+ 68,0%

7200- 7 800

2617

+ 72,5%

7800- 8400

3 052

+ 74.5%

8400- 9000

3499

+ 76,0%

9000- 9600

3 955

+ 77,0%

9600-10000

4417

+ 81,0%

10000-14400

4741

+ 80,0%

14400-

8261

+ 85,0%

TabeU F kolumn 2-3

(Gift sjöman)

Beskattningsbar

Skatt på inkomst

Skatt pä Inkomst

mänadsinkomst.

vid skiktets nedre

utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

2 250- 2 400

11,25

+ 32,5%

2 400-  3 000

60

+ 34,5%

3000- 3600

267

+ 37,5%.

3600- 4200

492

+ 42,0%

4200- 4 800

744

+ 48,0%

4800- 5400

1032

+ 52,0%

5400- 6000

1344

+ 56,0%

6000- 6600

1680

+ 61.5%

6600- 7200

2049

+ 67,5%

7200- 7800

2454

+ 72,5%

7800- 8400

2 889

+ 75,0%

8400- 9000

3 339

+ 76,0%

9000- 9600

3 795

+ 76.5%

9600-10000

4 254

+ 81,0%

10000-14400

4 578

+ 80,0%

14400-

8098

+ 85,0%

Prop. 1979/80:58

33

Föreslagen lydelse

Tabell F kolumn 4

(Ogift sjöman med bam)

Beskattningsbar

Skatt på inkomst

Skatt pä inkomst

mänadsinkomst.

vid skiktets nedre

utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

2420-

3000

11,70

+ 33,5%

3 000-

3600

206

+ 37,0%

3 600-

4200

428

+ 40,5%

4200-

4800

671

+ 46,5%

4800-

5400

950

+ 50,5%

5400-

6000

1253

+ 55,0%

6000-

6600

1583

+ 60,5%.

6600-

7 200

1946

+ 65,5%.

7200-

7800

2339

+ 71,5%

7800-

8400

2768

+ 74,0%

8400-

9000

3212

+ 76,0%

9000-

9600

3668

+ 76,0%

9600-

10000

4124

+ 80,0%

10000-

14600

4444

+ 80,0%

14600-

8124

+ 85,0%

Tabell F kolumn U

(Utländsk sjöman)

Beskattningsbar mänadsinkomst, kr.

2400 3000 3600 4200

4800 5400 6000 6600

7200 7800 8400 9000

9600 10000 14400

1850-2400-3000-3600-

4 200-4800-5400-6000-

6600-7200-7800-8400-

900Ö-9600-10000-14400-

Skatt pä inkomst

Skatt pä inkomst

vid skiktets nedre

utöver skiktets

gräns, kr.

nedre gräns

10,00

+ 8,0%

54

+ 31,0%.

240

+ 34,0%

444

+ 37,5%

669

+ 43,5%

930

+ 46.5%

1209

+ 50,5%

1512

+ 55,0%

1842

+ 61,0%

2 208

+ 65,5%.

2601

+ 67,0%

3003

+ 68,5%

3414

+ 69,0%

3 828

+ 73,0%

4 120

+ 72,0%

7288

+ 76,5%

3   Riksdagen 1979180. I saml. Nr 58

Prop. 1979/80:58

34

Föreslagen lydelse

Närfart

Tabell N kolumn 1

(Ogift sjöman utan barn)

Beskattningsbar

Skatt på inkomst

Skatt på inkomst

månadsinkomst.

vid skiktets nedre

utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

850-   1200

11,00

+ 30,0%>

1200-   1800

116

+ 31,0%

1800- 2400

302

+ 32,5%

2400- 3 000

497

+ 35,0%

3000- 3600

707

+ 39,0%

3600- 4200

941

+ 44,0%

4 200- 4800

1205

+ 49,0%

4800- 5400

1499

+ 53,0%

5400- 6000

1817

+ 58,0%

6000- 6600

2 165

+ 63,5%

6600- 7200

2 546

+ 69,5%

7200- 7800

2963

+ 72,5%

7800- 8400

3 398

+ 75,5%

8400- 9000

3851

+ 76,0%

9000- 9600

4 307

+ 78,5%

9600-10000

4775

+ 80,5%

10000-14200

5 100

+80,0%

14200-

8460

+85,0%

Tabell N kolumn 2-3 (Gitt sjöman)

Beskattningsbar

Skatt pä inkomst

Skatt på inkomst

mänadsinkomst.

vid skiktets nedre

utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

1370-

1800

11,70

+ 31,0%

1800-

2400

145

+ 32,5%

2400-

3000

340

+ 35,0%

3000-

3600

550

+ 39,0%

3600-

4 200

784

+ 44,0%

4 200-

4 800

1048

+ 49,0%

4 800-

5400

1342

+ 52,5%

5 400-

6000

1657

+ 58,0%

6000-

6600

2005

+ 63,0%

6600-

7 200

2 383

+ 69,5%

7200-

7 800

2800

+ 72,5%

7 800-

8400

3235

+ 75,5%

8400-

9000

3 688

+ 76,0%

9000-

9600

4144

+ 78,5%

9600-

10000

4615

+ 80,5%

10000-

14 200

4937

+80,0%

14 200-

8297

+ 85,0%

Prop. 1979/80:58

35

Föreslagen lydelse

Tabell N kolumn 4

(Ogift sjöman med bam)

Beskattningsbar

Skatt pä inkomst

Skatt pä inkomst

månadsinkomst.

vid skiktets nedre

utöver skiktets

kr.

gräns, kr.

nedre gräns

1530-

1800

11,00

+ 30,0%

1800-

2400

92

+ 32,0%

2400-

3000

284

+ 34,5%

3000-

3 600

491

+ 38,0%

3600-

4 200

719

+ 41,5%

4 200-

4 800

968

+ 48,5%

4 800-

5 400

1259

+ 51,5%

5 400-

6000

1568

+ 56,5%

6000-

6600

1907

(-61,0%

6600-

7 200

2 273

+ 68,0%

7200-

7 800

2681

+ 72,0%

7 800-

8400

3113

+ 75,0%

8400-

9000

3 563

+ 76,0%

9000-

9600

4019

+ 76,5%

9600-

10000

4478

+ 81,0%

10000-

14400

4802

+80,0%

14400-

8322

+85,0%

Tabell N kolumn U

(UUändsk sjöman)

Beskattningsbar månadsinkomst, kr.

1200 1800 2400 3000 3600

4 200 4 800 5400 6000 6600

7 200 7800 8400 9000

9600 10000 14 200

870-1200-1800-2400-3000-

3600-4 200-

4

800-

5

400-6000-

6600-7 200-7 800-8400-

9000-9600-10000-14 200-

Skatt pä inkomst

Skatt pä Inkomst

vid skiktets nedre

utöver skiktels

gräns, kr.

nedre gräns

10,95

+ 18,5%

72

+ 19,0%

186

+ 20,0%

306

+ 31,5%

495

+ 35,0%

705

+ 39,5%

942

+ 44,0%

1206

+ 47,5%

1491

+ 52,0%

1803

+ 57,0%

2145

+ 62,5%

2520

+65,5%

2913

+ 68,0%

3321

+ 68,0%

3 729

+ 70,5%

4152

+ 73,0%

4444

+72,0%

7468

+76,5%

Prop. 1979/80:58

36

Denna lag träder i kraft den 1 Januari 1980.

De nya tabellerna tillämpas från och med ikraftträdandet vid redares avräkning med sjöman av belopp som utgör beskattningsbar inkomst. Äldre lydelse av tabellerna gäller dock fortfarande i fråga om sjömansskatt som har avräknats eller hade bort avräknats från beskattningsbar inkomsl före ikraftträdandet av denna lag.

Prop. 1979/80:58

37

6    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m. m.

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1965: 269) med särskilda bestäm­melser om ki'mmuns och annan menighets utdebitering av skatt. m. m.' dds alt 2 vj skall upphöra att gälla. dds att 1. 3 och 4 S§ skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

I  §2

Skattesatsen för kommuns och

Skattesatsen för kommuns och

annan   menighets   uttag  av   skatt

annan   menighets   uttag   av   skatt

skall bestämmas i förhållande till

skall bestämmas i förhållande till

det antal  skattekronor och  skat-

det  antal  skattekronor och  skat­

teören,  som  enligt  länsstyrelsens

teören,  som  enligt  länsslyrelsens

beräkning kommer atl påföras de

beräkning kommer att påföras de

skattskyldiga vid taxeringen det år

skattskyldiga vid taxeringen det år

skattesatsen skall fastställas, just-

skattesatsen skall fastställas, ökat

eral enligi 2 § och ökat med det an-

med det antal  skattekronor, som

tal skattekronor, som staten upp-

staten  uppskattas  skola  tillskjuta

skattas skola tillskjuta enligt lagen

enligt lagen (1979: 362) om skatteut-

(1979:362) om skatteuljämningsbi-

Jämningsbidrag.

drag och med hidragsunderlag en­

ligt beslämmelserna om skattebort­

fallsbidrag.

Om enligt 4 kap. 4 § andra stycket kommunallagen (1977: 179) annan skattesats slutligt fastställs än den som har bestämts tidigare, skall den nya skattesatsen om möjligt bestämmas med hänsyn till det antal skattekronor och skatteören som har påförts de skattskyldiga vid taxeringen det år skattesatsen skall fastställas.

3

P

Länsstyrelsen skall senast den 10

Länsslyrelsen skall senasi den 10

september varje år lämna kommun.

september varie år lämna kommun,

landstingskommun och församling

landstingskommun och församling

uppgifl om det skdilcunderlag. som

uppgifl om det beräknade antalet

enligi 2 <> skall beaktas vid bestäm-

skallekronor  och  skalleören  som

mande av utdchitcring.

avses i I  försia slyckel.

' Lagen omtryckt 1973:437 Senasie lydelse av lagens rubrik 1977: 191 2§ 1977: 1076.

' Senaste lydelse 1979: 392.

'Senastelydel.se

1976: 198.

Prop. 1979/80:58

38

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4

§

''

Kommun är berättigad alt under visst år av staten uppbära kom­munalskatt med belopp som mot­svarar vad som skulle utgå på grundval av antalet skattekronor och skatteören i kommunen vid det föregående årets (taxeringsåret) taxering, beräknat efter den skatte­sats som har bestämts för årel före laxeringsåret. Vid beräkningen av antalet skattekronor och skatteören beaktas bestämmelserna i 2 §.

Kommun är berättigad att under visst år av staten uppbära kom­munalskatt med belopp som mot­svarar vad som skulle utgå på gmndval av antalet skattekronor och skatteören i kommunen vid det föregående årets (taxeringsåret) taxering, beräknat efter den skatte­sats som har bestämts för året före taxeringsåret.

Harenligt 4 kap. 4 § kommunallagen (1977:179) annan skattesats slutligt fastställts än den som har bestämts lidigare, skall till grund för utbetalning­en läggas den utdebitering som har bestämts i samband med att budgeten fastställdes.

Kommun är berättigad att av sta­ten såsom förskott uppbära del be­lopp som på grundval av taxerings­nämnds beslut visst år (taxerings­år) rörande taxering tid kommunal inkomstskatt har beslutats //// utde­bitering för det kommande året. Vid beräkningen av förskottsbelop­pet justeras antalet skattekronor och skatteören enligt 2§. Vad som har beslutats till utdebitering ingår i kommunens fordran hos staten vid ingången av året näst efter det år, då beslutet fattades. Förskottet av­räknas mot den kommunalskatt, som kommunen har rätt att uppbära av staten på gmndval av taxeringen under året efler det år, då förskottet ulanordnas enligt bestämmelserna i femte stycket.

Kommun är berättigad att under vissl år av staten såsom förskott uppbära ett belopp som motsvarar produkten av den skattesats som har beslutats för året o(h det antal skallekronor och skatieören. som enligt taxeringsnämnds beslut rö­rande del föregående årets taxe­ring till kommunal inkomsiskalt hur påförts de skattskyldiga. Del nu nämnda beloppet ingår i kom­munens fordran hos staten vid in­gången av året näst efter det år, då beslutet fattades. Förskottet avräk­nas mot den kommunalskatt, som kommunen har rätt att uppbära av staten på grundval av taxeringen under året efter det år. då förskot­tet utanordnas enligt bestämmel­serna i femte stvcket.

Är antalet hos länsstyrelsen registrerade kyrkobokförda invånare i kom­munen vid mitten av augusti månad taxeringsåret större än det var vid mitten av augusti månad två år tidigare, skall förskott, beräknat enligt tredje stycket, ökas i förhållande lill ökningen i kommunens invånarantal mellan de angivna tidpunkterna. Sådant ökat förskott ingår i kommunens fordran hos staten och avräknas enligt tredje stycket. Länsstyrelsen skall senast den 10 september lämna kommunen uppgift om det invånarantal och det däremot svarande beräknade antalet skattekronor och skatteören, som skall ligga lill gmnd för ökningen av förskottet.

' Senaste lydelse 1979: 392.

Prop. 1979/80:58

39

Belopp, som vid ingången av ett år utgör kommunens fordran hos staten enligt denna paragraf, skall länsstyrelsen under samma år ulanordna till kommunen med en sjättedel på åttonde dagen i var och en av månaderna januari, mars, maj, juli. september och november. Är kommunens fordran icke uträknad vid utbetalningstillfället ijanuari månad, skall vid detta till­fälle utbetalas samma belopp som har utbetalats i november månad det föregående årel. När särskilda skäl föranleder det får länsstyrelsen dock förordna att utbetalning skall ske med annat belopp. Om det belopp som utbetalades i januari månad icke motsvarar en sjättedel av kommunens fordran, skall den jämkning som föranledes härav ske i fråga om det be­lopp, som utbetalas i mars månad.

Vad som har sagts om kommunalskatt tillämpas på motsvarande sätt i fråga om landstingsskatt. 1 fråga om församlingsskatt gäller däremot be­stämmelsema i 84 § lagen (1961: 436) om församlingsstyrelse.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1980. Äldre bestämmelser om bestämmande av utdebitering samt förskottsutbetalning av allmän kom­munalskatt gäller fortfarande i fråga om åren 1980 och 1981.

7    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1961:436) om församlingsstyrelse

Härigenom föreskrivs atl 84§ lagen (1961:436) om församlingsstyrelse' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

84 §2

Församling är berättigad alt un-

Församling är berättigad att un­

der visst år av staten uppbära för-

der visst år av staten uppbära för­

samlingsskall med belopp som mol-

samlingsskall med belopp som mot­

svarar   vad   som   skulle   utgå   på

svarar   vad   som   skulle   utgå   på

gmndval  av  antalet  skattekronor

grundval  av  antalet   skattekronor

och skatteören i församlingen vid

och skatteören i församlingen vid

det föregående årets (taxeringsåret)

det föregående årets (taxeringsåret)

taxering, beräknat efter den skatte-

taxering, beräknat efler den skatte­

sats som har bestämts för årel före

sals som har bestämts för året före

laxeringsåret. Vid beräkningen av

taxeringsåret. Har skattskyldig en-

antalet skattekronor och skatteören

ligt lagen (1951:691) om viss lind-

beaktas bestämmelserna i 2 § lagen

ring i skattskyldigheten för den som

(1965:269) med särskilda bestäm-

inte tillhör svenska kyrkan åtnjutit

melser om  kommuns  och  annan

lindring i skattskyldigheten till för-

menighets  utdebitering  av  skatt.

samlingen, skall belopp, som för-

Har    skaltskyldig    enligt    lagen

samlingen annars skulle ha varit be-

(1951:691) om viss lindring i skatt-

rättigad att uppbära av staten, ned-

skyldighelen för den som inte till-

sältas i motsvarande mån.

hör svenska kyrkan åtnjutit lindring

i skattskyldigheten till församling­

en, skall belopp, som församlingen

annars skulle ha varit berättigad att

uppbära av staten, nedsättas i mot­

svarande mån.

' Lagen omtryckt 1976:500. ' Senaste lydelse 1979:391.

Prop. 1979/80:58

Nuvarande lyddse

Församling är berättigad att av staten såsom förskott uppbära det belopp, som på grundval av taxe­ringsnämnds beslut visst år rörande taxering till kommunal inkomst­skatt beslutats till utdebitering för nästkommande år. Vid beräkning­en av förskottsbeloppet justeras an­talet skattekronor och skatteören enligt 2 S lagen med särskilda be­stämmelser om kommuns och an­nan menighets utdebitering av skatt. Vad sålunda beslutats tid ut­debitering ingår i församlingens fordran hos statsverket vid ingång­en av året näst efter det, då beslutet fattades. Förskottet avräknas mot den församlingsskatt, som försam­lingen äger uppbära av statsverket på grundval av taxeringen under året efter det då förskottet enligt bestämmelserna i nästföljande stycke utanordnas.

40

Föreslagen lydelse

Församling är berättigad att un­der visst år av staten såsom för­skott uppbära ett belopp som mot­svarar produkten av den skattesats som har beslutats för året och det antal skattekronor och skatieören, som enligt taxeringsnämnds beslut rörande det jöregåcnde årets taxe­ring till kommunal inkomstskatt har påförts de skattskyldiga. Det nu nämnda beloppet ingår i försam­lingens fordran hos staten vid in­gången av året efter det år. då be­slutet fattades. Förskottet avräknas mot den församlingsskatt, som för­samlingen har rätt att uppbära av staten på grundval av taxeringen under årel efter det. då förskottet enligt bestämmel.sema i nästföljan­de stycke utanordnas.

Belopp, som vid ingången av ett år ulgör församlingens fordran hos staten enligt första och andra styckena, skall länsstyrelsen under samma år utanordna till kommun, i vilken församlingen är belägen, med en sjättedel på åttonde dagen i var och en av månaderna Januari, mars, maj, juli, september och november. Är församlingens fordran inte uträknad vid utbelalningstillfället ijanuari månad, skall vid detta tillfälle utbetalas sam­ma belopp som utbetalades i november månad föregående år. När särskil­da skäl föranleder det får länsstyrelsen dock förordna att utbetalning skall ske med annat belopp. Om det belopp som utbetalades ijanuari månad inte motsvarar en sjättedel av församlingens fordran, skall den Jämkning som föranleds härav ske i fråga om det belopp som utbetalas i mars månad. Kommunen skall därefter avlämna medlen till kyrkorådet.

Länsstyrelsen skall senast den 8 mars till församlingen överlämna för nästföregående år upprättad redovisning över församlingen tillkommande och till församlingen utanordnad församlingsskatt.

Närmare föreskrifier angående dylik redovisning meddelas av regering­en eller den myndighei regeringen förordnar.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1980. Äldre bestämmelser om be­räkning av skatteunderiag gäller fortfarande i fråga om åren 1980 och 1981.

Prop. 1979/80:58

41

8   Förslag tiU

Lag om ändring i lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1970: 172) om begränsning av skatt i vissa fall' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 § Vid prövning av skattebegränsningen fastställes ett spärrbelopp med hänsyn till den beskattningsbara inkomst som beräknats förden skattskyl­dige enligt lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt för det år vartill skat­ten hänför sig.

Den beskattningsbara inkomsten

Den   beskattningsbara   inkoms-

skall

ten,  minskad  med  4500  kronor,

skall

ökas med avdrag enligt lagen (1975:1147) om särskilt invesleringsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt eller därmedjämförlig författning,

ökas med sådant schablonavdrag för egenavgifter som avses i punkt 2 a av anvisningama till 22 § och punkt 9 a av anvisningarna till 29 § kommu­nalskattelagen (1928: 370), saml

ökas med avdrag och minskas med intäkt som avses i andra och tredje styckena av anvisningarna till 41 b § nämnda lag,

allt under förutsättning atl den skattskyldige vid beräkningen av den be­skattningsbara inkomsten erhållit avdrag eller beskattats för inläkt av här angivet slag.

Om den skattskyldige erlagt sjömansskatt under beskattningsåret, skall den beskattningsbara inkomsten ökas med den till sjömansskatt beskatt­ningsbara inkomsten och enligt 1 S 2 mom. lagen (1958:295) om sjömans­skatt skattepliktig dagpenning.

Spärrbeloppet utgör 80 procent

Spärrbeloppet utgör 80 procent

av den del av den skattskyldiges av den del av den skattskyldiges

enligt försia siycket beskattnings- enligt första stycket beskattnings­

bara inkomsl, ökad eller minskad bara inkomst, ökad eller minskad

enligt andra och tredje styckena, enligt andra och tredje styckena,

som ej överstiger 200000 kronor som e överstiger30 basenheter en-

och 85 procent av överskjutande ligt lagen (1977:1071) om basen­

belopp,

het   enhgt   10 §   1   mom.   lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt och 85 procent av överskjutande belopp.

Denna lag träder i kraft den 1 Januari 1980 och tillämpas första gången i fråga om skatt som påförs på grund av 1981 års taxering.

' Senaste lydelse av lagens riibiik 1974: 772. ' Senaste lydelse 1976:109

Prop. 1979/80:58

42

9   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 1 § lagen (1962: 381) om allmän försäk­ring' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lyddse

3 kap.

1  

§

Hos allmän försäkringskassa in­skriven försäkrad äger enligt vad nedan sägs rätt till sjukpenning, om hans sjukpenninggrundande in­komst uppgår till minsl fyratusen-femhundra kronor.

Försäkrad, som är inskriven i all­män försäkringskassa men som icke har sjiikpenninggrundande in­komst uppgående tfllfyralusenfeni-hiindru kronor, skall ändå vara be­rättigad till .sjukpenning enligt vad nedan sägs. förutsatt alt han är gift och siadigvarande sammanbor med sin make eller, i annal fall, stadig­varande sammanbor med barn un­der sexton år till honom eller hans make ellei' med någon, med vilken han varit gift eller har eller har haft bam.

Hos allmän försäkringskassa in­skriven försäkrad äger enligt vad nedan sägs rätt till sjukpenning, om hans sjukpenninggrundande in­komst uppgår till minst sextusen kronor.

Försäkrad, som är inskriven i all­män försäkringskassa men som icke har sjukpenninggrundande in­komst uppgående till sextusen kro­nor, skall ändå vara berättigad till sjukpenning enligt vad nedan sägs, förutsatt att han är gift och stadig­varande sammanbor med sin make eller, i annal fall. siadigvarande sammanbor med bam under sexton år till honom eller hans make eller med någon, med vilken han varit gift eller har eller har haft barn.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1980.

Den som vid utgången av år 1979 är inskriven vid allmän försäkringskas­sa, men vars sjukpenninggrundande inkomst då icke uppgår till sextusen kronor, skall vid sjukdom uppbära sjukpenning enligt äldre bestämmelser sä länge hans inkomst av förvärvsarbete uppgår lill fyratusenfemhundra kronor men ej lill sextusen kronor.

' Lagen omtryckt 1977:630.

Prop. 1979/80:58

43

10   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 6S och 4 kap. 6S lagen (1976: 380) om arbetsskadeförsäkring' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lyddse

Föreslagen lyddse

3 kap.

6 (}

Sjukpenningunderlag utgöres av

1.    för den som är sjukpenningförsäkrad enligi 3 kap. lagen (1962:381)

om allmän försäkring:

hans sjukpenninggrundande inkomst enligt 3 kap. 2 S nämnda lag.

2.    för den som ej är sjukpenningförsäkrad enligt 3 kap. lagen om allmän

försäkring men likväl har inkomst av förvärvsaibete:

den inkomsl som skulle ha ut-

den inkomst som skulle ha ut­

gjort sjukpenninggrundande in-

giorl sjukpenninggrundande in­

komsl för honom enligt 3 kap. 2§

komst för honom enligt 3 kap. 2§

nänmda lag. om han hade varit

nämnda lag. om han hade varit

sjukpenningförsäkrad. dock lägst

sjukpenningförsäkrad. dock lägsl

4 500 kronor,

6 000 kronor,

3.    för försäkrad som avses i I kap. 1 S andra slyckel eller som i annat fall

genomgick yrkesutbildning när skadan inträffade:

hans livränleunderlag enligt 4 kap.

Beslämmelserna i 4 kap. 8S äger motsvarande tillämpning i fråga om sjukpenningunderlag. Sjukpenningimdcrlaget får ej beräknas till högre be­lopp än som motsvarai' sju och en halv gånger det basbelopp enligt 1 kap. 6

4            kap.

6 S

För den som ej är sjukpenning-

För den som ej ar sjukpenning­

försäkrad enligt 3 kap. lagen

försäkrad enligt 3 kap. lagen

(1962:381) om allmän försäkring

(1962:381) om allmän försäkring

men likväl har inkomst av förvärvs-

men likväl har inkomsl av förvärvs­

arbete utgöres livränteundeilaget

arbete utgöres livränteunderiaget

av den inkomst som skulle ha ut-

av den inkomst som skulle ha ut­

gjort sjukpenninggrundande in-

gjort sjukpenninggrundande in­

komst för honom enligt 3 kap. 2*}

komst för honom enligt 3 kap. 2S

nämnda lag. om han hade varit

nämnda lag. om han hade varit

sjukpenningförsäkrad. dock lägst

sjukpenningföisäkrad, dock lägst

4 500 kronor.

6 000 kronor.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1980.

Betriiffande sjukpenning lill skadad vars sjukpenningundcrlag vid ut­gången av fir 1979 ej uppgår till 6 000 kronor skall äldre bestämmelser allt­jämt äga tillämpning.

' Lagen omlrycki 1977: 264.

Prop. 1979/80:58

44

Utdrag

BUDGETDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1979-11-08

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Krön­mark,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Petri

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om fortsatt reformering av inkomstskatten, m. m.

1   Inledning

I prop. 1978/79: 160 om fortsatt reformering av inkomstskatten, m.m. framlades förslag om bl.a. marginalskattelättnader för är 1980, marginal­skattespärr och lagteknisk reglering av den förenkling av det kommunala skatteunderiaget som utgjorde etl led i prop. 1978/79: 95 om den kommu­nala ekonomin. Förslagen om en förenklad beräkning av det kommunala skatteunderlaget gmndade sig på förslag som lagts fram av 1976 års kom­munalekonomiska utredning (KEU 76) i dess slutbetänkande (SOU 1977:78-79) "Kommunema. Utbyggnad, utjämning, finansiering" och förslagen i övrigt på 1972 års skatteutrednings slutbetänkande (SOU 1977:91) "Översyn av skattesystemet". 

X 

prop. 1978/79: 160 behandlades också på gmndval av sistnämnda betänkande folkpensionäremas skatte­lättnader.

Riksdagen avslog propositionen 1978/79: 160 såvitt avser de fömt nämnda förslagen och begärde att förslag lill skatteomläggning avseende 1980 års inkomster skulle föreläggas riksdagen i höst (SkU 1978/79:55, rskr 1978/79: 334).

Jag avser atl nu åter ta upp de förut angivna frågoma. En sammanfatt­ning av KEU 76:s förslag i dessa delar och av remissyttrandena däröver finns intagen i bilagorna 8 och 9 till prop. 1978/79:95 och av 1972 års skatteutrednings förslag i dessa delar och remissyttrandena däröver i bila-goma 2:1 och 2:2 till prop. 1978/79:50, vartill kan hänvisas.

I 1972 års skalteutrednings slutbetänkande föreslogs också en utvidg­ning av rätten lill avdrag för avgift för arbetslöshetsförsäkring. Jag avser att nu ta upp denna fråga och kommer att i samband därmed redogöra för förslaget och remissyttrandena i denna del.

Prop. 1979/80:58

45

2   Föredragandens överväganden

2.1 Utgångspunkter för den ekonomiska politiken

Inledningsvis vill jag efter samråd med chefen för ekonomidepartemen­tet anlägga några synpunkter på utgångspunkterna för den ekonomiska politiken.

I regeringsförklaringen konstateras att Sveriges ekonomi i betydelsefulla avseenden förbättrats sedan 1976. Detta gäller bl.a. vår inlemationella konkurrenskraft som i sin tur är av avgörande betydelse för sysselsättning och välfärd. Möjlighetema att nå balans i ekonomin tedde sig också vid böljan av innevarande år relativt ljusa. Krisen i Iran och den därpå föl­jande oljeprisstegringen har emellertid kraftigt förändrat förutsättningarna för den svenska ekonomins utveckling.

För det första ser vi nu en avmattning i den internationella konjunkturen med en dämpad tillväxt på våra exportmarknader. För det andra har oljeprisslegringarna påtagligt ökat inflationstrycket i den svenska ekono­min. För det tredje har de höjda oljepriserna lett till en kraftig försvagning av bytesbalansen.

Det bör också tilläggas att osäkerheten om den framtida ekonomiska utvecklingen nu är stor och att risken för fortsatta oljeprisstegringar är betydande. En sådan utveckling skulle ytterligare försvåra vår situation.

Svårighelema har alltså uppträtt på Just de punkter som är särskilt viktiga för alt vi skall nå balans i ekonomin. En god exportutveckling, en förbättrad bytesbalans och låg inflationstakt är nödvändiga villkor för all klara de övriga centrala målen för den ekonomiska politiken: full syssel­sättning, god tillväxt, regional balans och en rättvis inkomstfördelning.

Om vi inte på annat sätt kan komma tillrätta med underskottet i bytesba­lansen kommer vi förr eller senare att tvingas lill drastiska åtstramningsåt­gärder, som genom att skära ner den privata konsumtionen visserligen håller tillbaka importen och därigenom förbättrar bytesbalansen, men som då också måste gå ut över sysselsättning och välfärd.

För alt undvika att vi kommer i en sådan situation måsle den ekonomis­ka politiken inriktas på att skapa fömtsättningar för en successivt ökad export och för en dämpad utveckling av importen. Del är emellertid en väg som ställer stora krav och som är förenad med belydande svårigheter. En markanl nedgång i den internationella konjunkturen kan fömtses under 1980. BNP-tillväxten i OECD-området beräknas enligt konjunkturinstitu­tets bedömningar minska från ca 3 % 1979 lill ca 2 % 1980. Världshandeln fömtses komma att expandera relativt långsamt eller med 4 % i volym 1980 Jämfört med 6 % innevarande år. Marknadstillväxten inom OECD-områ­det för våra bearbetade varor, dvs. ungefär tre fjärdelar av vår export, fömtses i konjunkturinstitutets höstrapport sjunka från ca 9 % 1978-1979 till ca 5% 1979-1980.

Prop. 1979/80:58

46

Orsakerna lill uppbromsningen i världshandeln är framför allt att söka i förändringama på oljemarknaden med kraftiga prishöjningar och stor osä­kerhet om den framtida utbudssituationen. Således lägger många länder om politiken i restriktiv riktning i syfle alt minska risken för en inflatorisk utveckling till följd av oljeprishöjningarna. 1 länder som redan i utgångslä­get har bytesbalansproblem motiveras åtstramningen även av behovet att motverka belastningen av de ökade oljekostnaderna.

I vissa hänseenden måste man räkna med att de i år inträffade oljepris-höjningarna får allvarligare effekter än vad som var fallet efler oljepris­chocken 1973-1974. Den gången räknade man med att de ökade prisema skulle medföra en relativt snabb ökning av utbudet på olja. Enligt OECD:s bedömningar beräknas Ökningen av oljeproduktionen nu stanna vid ca 2 % per år. Del ligger dessutom i sakens natur att denna prognos är ytterst osäker och att riskerna för att den nämnda siffran kommer att underskridas torde vara siörre än utsikterna för atl den kommer att överskridas.

Tillgången på olja uppfattas därmed denna gång som en absolut restrik­tion för den möjliga BNP-tillväxten i den industrialiserade väriden. Enligt OECD:s bedömningar begränsas medlemsländernas potentiella tillväxt till ca 3 % per år vid en ökad tillgäng på olja om 2 % per år. Tillväxtutsiktema på medellång sikl är därmed sämre än vad tidigare prognoser givit vid handen.

De omedelbara effekterna av oljeprishöjningarna i år torde bli mindre dramatiska än efter 1973-1974. Dessa beräknas denna gång medföra ett relativt sett mindre efterfrågebortfall - ca 1,5 % av BNP mot då ca 3 %. Dessutom kom konjunkturutvecklingen då att bli nära synkroniserad i de viktigaste OECD-ländema. Denna gång är recessionstendenserna starkast i Förenta staterna och där har uppbromsningen blivit påtaglig redan inne­varande år. Tillväxten i Västeuropa beräknas enligt konjunkturinstitutets höstrapport däremot bli ungefär oförändrad 1979 eller ca 3 %. För OECD-länderna sammantagna fömtser konjunkturinstitutet en BNP-ökning om ca 2 % 1980. De internationella utsikterna är f. n. utomordentligt osäkra. Alla bedömningar måste därför omgärdas med osedvanligt kraftiga reserva­tioner; i första hand föreligger risker för att utvecklingen blir sämre än vad ovan angivna siffror anger.

Regeringen avser att i finansplanen i januari mer fullständigt redovisa uppläggningen av den ekonomiska politiken. Då kommer beslulsunderia­get att på viktiga punkter vara mer fullständigt än del som f n. föreligger. Det gäller bl. a. OECD: s bedömningar av den internationella utvecklingen för 1980, en mer definitiv redovisning av betalningsbalansdelegationens slutsatser i vad avser vår egen bytesbalans och resultatet av OPEC-mötet i december samt därav föranledda Justeringar i prognoserna för bl. a BNP-och exportutveckling.

På vissa punkter måste emellertid åtgärder vidtas redan dessförinnan. Det gäller bl.a. den höjning av energiskatterna, om vilken förslag redan

Prop. 1979/80:58

47

förelagts riksdagen (prop. 1979/80: 30), och den omläggning av den statliga inkomstskatten till vilken jag återkommer i det följande.

Enligt konjunkturinstilutets beräkningar kommer underskottet i bytes­balansen att uppgå lill ca 12,8 miljarder kr. 1979, en markant försämring från föregående år då underskottet stannade vid 3,4 miljarder kr. För 1980 fömtser konjunkturinstitutet, under förutsättning av oförändrad ekono­misk politik, all bytesbalansunderskottet blir drygt 16 miljarder kr. Enligt betalningsbalansdelegationens preliminära slutsatser bör bytesbalansstati­stiken korrigeras så att nivån på de nämnda siffrorna sjunker med mellan 2,5 och 5 miljarder kr. Delegationens definitiva rapport väntas föreligga inom kort. När så är fallet kommer statistiska centralbyrån också att vidta motsvarande förändringar i nationalbudgetens BNP-, export-, import- och produktionssiffror m. m.

Även om således nivån i bylesbalansunderskollen under de olika åren härigenom sänks är det oroande att underskotten återigen växer. För att vi skall kunna bryta denna utveckling måste den utlandskonkurterande sek­torn vinna marknadsandelar. För varje procentenhet som exporten kan ökas förbättras bytesbalansen med drygt 1 miljard kr. En nödvändig fömt­sättning för att detla skall ske är givetvis atl vår internationella konkur­renskraft ytterligare förstärks. Detta innebär i sin tur atl vi måste söka uppnå en långsammare kostnadsökning och en snabbare produktivitetsför­bättring än jämförbara länder. I detta perspektiv har skattepolitiken en viktig uppgift. Del är av flera skäl angeläget att fortsätta det inledda reformarbetet på att sänka marginalskatterna. Vid utformningen av försla­get till ny skatteskala, för vilken jag kommer att redogöra i det följande, har Jag också beaktat behovet atl genom inkomslskatlesänkningar under­lätta avtalsförhandlingarna på arbelmarknaden och möjliggöra en rimlig reallöneutveckling utan starkt kostnadsuppdrivande effekter.

Att framgångsrikt kunna bekämpa inflationen är av vikt inte endast för atl försvara den utlandskonkun-erande sektorns konkurrenskraft utan ock­så därför att de fördelningspolitiska verkningarna av en hög inflationstakt är starkt negativa. Företagen och arbetsmarknadens parter har i lika hög grad som regeringen möjlighet att genom sitt handlande påverka denna utveckling.

Vi vet inte i dag vilka oljepriser vi har alt räkna med den närmaste tiden; sedan december förra året har prisökningen varit nära 70 %. Del innebär en överföring av årliga inkomster i storleksordningen 90 miljarder dollar från oljekonsumenter till oljeproducenler. För Sveriges del innebär det en förlust för folkhushållet molsvarande närmare 2 % av BNP. Det är själv­klart atl vi inte kan kompensera oss för denna reala inkomstminskning på något annat sätt än genom en ökad export och en dämpad importutveck­ling.

På längre sikt är en förutsättning för alt bytesbalansen skall kunna förbättras alt den utlandskonkurrerande sektorn, i första hand industrin.

Prop. 1979/80:58

48

byggs ut. Detta ställer bestämda krav på industripolitiken och arbetsmark­nadspolitiken. Den nödvändiga stmkturomvandlingen måste underlättas samtidigt som man säkerställer atl processen äger mm i socialt godtagbara former så att enskilda människor eller regioner inte utsätts för oacceptabla påfrestningar.

En viktig fömtsättning för industrins utbyggnad är att investeringarna stimuleras, vilket bl.a. fömtsätter bättre villkor för sådant sparande som inriktas på produktiva ändamål.

I syfte att främja investeringarna har regeringen nyligen beslutat att investeringsfonderna skall få tas i anspråk också under 1980. Däremot har del inte ansetts lämpligt atl ytterligare förlänga det särskilda investerings­avdrag på 25 % (med motsvarande bidragsmöjlighet) som infördes 1976.

I en period av svag tillväxt i världshandeln är det inte möjligt att uppnå den nödvändiga förbättringen av bytesbalansen enbart genom att vinna andelar på exportmarknadema. Vi måste också dämpa den snabba import­tillväxten. Även härvidlag spelar den utlandskonkurrerande sektom en ceniral roll. Del är viktigt att den svenska industrin vinner marknadsande­lar också på hemmamarknaden.

Dämtöver är del av stor vikt att vi på alla sätt försöker nedbringa kostnaderna för vår ökande oljenota. En minskning av oljeimporten ligger också i linje med våra internationella åtaganden. Åtgärder för att spara energi och för att utveckla säkra inhemska energikällor måste mot denna bakgmnd ges högsta prioritet.

Även beskattningen av energiförbrukningen måste utformas för att pre­miera sparande och hushållning. Regeringen har därför nyligen föreslagit riksdagen att skatten på olja höjs med 40 kr. per m på bensin med 25 öre per liter (med en motsvarande höjning av kilometerskatten) och på el med 1 öre per kWh. Regeringen avser att vidta särskilda åtgärder så att inte de som bor i glesbygden skall få en i förhållande till andra försämrad situation genom de höjda energiskatterna. I samband med skattehöjningarna ökas också bredskapsavgiften med 5 kr. per molja resp 5 öre per liter bensin.

Totalt beräknas skattehöjningama öka statsinkomsterna med ca 2900 milj. kr. per år vid oförändrad förbrukning. De prishöjningar som skalte-och avgiftsökningarna medför, drygt 4 % på oljan, ca 13 % på bensin och knappt 5 % för el, kommer givetvis atl ha en dämpande effekt på efterfrå­gan. Hur stor minskningen blir beror på priselasticiteten. Det kan nämnas att för varje procentenhet som förbmkningen av olja, bensin och el sjunker minskas belastningen på bytesbalansen med uppskattningsvis 375 milj. kr. och statsinkomsterna går ned med ca 100 milj. kr. Det är naturiigtvis angeläget att spareffekten blir så stor som möjligt men med alla rimliga antaganden får höjningarna en klart positiv effekt för budgetbalansen.

De ökande oljepriserna, behovet alt skapa realt utrymme för en ökande export och för den nödvändiga strukturomvandlingen och kapacitetsut­byggnaden av den utlandskonkurrerande sekiorn medför - vilket också

Prop. 1979/80:58

49

ströks under i regeringsförklaringen att utrymmet för inhemsk konsum­tionsökning, såväl offentlig som privat, blir ytterst begränsat under de närmaste åren. Självfallet finns härvidlag ett samband: Ju mer den offent­liga utgiftsökningen kan hållas tillbaka desto större blir utrymmet för reallöneökningar.

F. n. växer utgifterna i den konsoliderade offentliga sektorn (summan av staten, kommunema och socialförsäkringssektorn) trendmässigi med drygt 6 % i volym. Utvecklingen är mycket stabil sedan 1960-talet. Samti­digt beräknas BNP i konjunkturinstitutets höstrapport öka med ca 4 % i volym 1980. Eftersom de offentliga utgifterna motsvarar närmare 2/3 av BNP skulle detla, vid oförändrad utgiftspolitik, innebära att dessa i stort sett loge i anspråk hela den ekonomiska tillväxten 1980. Dessutom torde den långsiktigt möjliga tillväxttakten i BNP ligga lägre, eller på ca 3 % per år i volym. Vid oförändrad utgiftspolitik skulle därför de ofTentliga utgif­terna på sikt ta i anspråk betydligt mer än hela den ekonomiska tillväxten. Självfallet vore en sådan utveckling orimlig; den skulle bl.a. leda till växande bytesbalansunderskott, förvärrad inflation och sjunkande real­löner.

Om de offentliga utgifterna fortsatte att öka i samma takt skulle också mycket stora krav på skattehöjningar komma att ställas. De skulle i sin tur leda till ökad inflation som riskerar att underminera konkurrenskraften. I en ond cirkel skulle därmed tillväxten i ekonomin minska vilket i sin tur sänker de reala skatteinkomsterna. Möjlighetema att genom höjda skatter minska budgetunderskotten är starkt begränsade.

Årets budgetarbete måste mot denna bakgmnd präglas av mycket stor restriktivitet och åtgärder måste vidtas för att minska automatiken i utgifts­ökningarna.

Kravet på en lägre takt i utgiftsökningen gäller inte minst den kommuna­la sektorn. För 1979 uppskattar konjunkturinstitutet kommunernas ök­ningstakt till 5,4 % vilket är avsevärt mer än de 3 % varom regeringen och kommunförbunden slutit en av de fyra största partierna godkänd överens­kommelse. Visserligen kan enligt preliminära beräkningar kanske en pro­centenhet av den höga ökningslakten förklaras av särskilda insatser för att motverka ungdomsarbetslösheten, men det är likväl uppenbart att ökning­en ligger klart över den överenskomna ramen.

I regeringsförklaringen erinras om att riksdagen i våras uttalade atl ytterligare ålgärder för atl begränsa den kommunala tillväxten måste prö­vas, om den kommunala expansionen visar tecken att fortsätta i samma snabba takt som hittills.

En lägre tillväxt i den offentliga sektorn är också nödvändig för atl industrin skall kunna rekrytera den arbetskraft som behövs för en fortsatt expansion. Behovet av en växande utlandskonkurrerande sektor har starkt ökat genom de ökade oljekostnadema. Som etl räkneexempel kan nämnas alt en ca lO-procentig ökning av förädlingsvärdet i den utlandskonkurre-

4   Riksdagen 1979180. I saml. Nr 58

Prop. 1979/80:58

50

rande sektom skulle förbättra bytesbalansen med ungefär 10 miljarder kr. och innebära ca 90000 nya sysselsättningstillfällen inom första hand indu­strin.

När det gäller den privata konsumtionen ligger gjorda åtaganden gent­emot pensionärer och bamfamiljer m.fl. fast. Detta innebär att uppskatt­ningsvis 1,5 % av det utrymme som kan avsättas för en privat konsum­tionsökning är intecknat. Det ytterligare utrymme som kan stå till förfo­gande för reallöneökningar blir under dessa fömtsättningar med nödvän­dighet synnerligen begränsat.

2.2 Fortsatt reformering av inkomstskatten

Med 1977 års beslut om sänkning av den statliga inkomstskatten och införande av ett inflationsskydd for skatteskalan inleddes ett långsiktigt reformarbete beträffande inkomstbeskattningen. År 1978 beslöts om en utvidgning av inflalionsskyddet så att den särskilda skattereduktionens belopp anpassas till penningsvärdets utveckling. Alla skattskyldiga ges därmed, oavsett inkomst, samma kompensation för inflationens urholk­ning av grundavdragets värde. Samtidigt beslöts om vissa margi­nalskattelättnader för år 1979.

Det är angeläget att nu fortsätta det inledda reformarbetet. Ett primärt mål är att dämpa marginalskatteeffektema. I detta avseende innebär mina förslag dels fortsatta sänkningar av skattesatserna i ett brett inkomstskikt, dels införande av en s. k. marginalskaitespärr, dvs. en regel om begräns­ning av den sammanlagda statliga och kommunala marginalskatten. Vid utformningen av förslaget till ny skatteskala har jag också beaktat behovet av att genom inkomstskattesänkningar underlätta avtalsförhandlingama på arbetsmarknaden.

Ändringar av inkomstbeskattningen är aktuella även av andra skäl. I prop. 1978/79:95 uttalade Jag att det kommunala skatteunderlaget för framtiden bör beslämmas på ett betydligt enklare sätt än f n. Den lagtek­niska regleringen av denna förenklade beräkning bör tas upp i detta sam­manhang, varvid bl.a. frågor som rör det statliga och det kommunala gmndavdraget och den särskilda skattereduktionen aktualiseras.

En ytterligare punkt där tiden nu enligt min mening är mogen för en reform gäller den skattemässiga behandlingen av avgifter till de erkända arbetslöshetskassorna. F. n. ses dessa som likställda med premier för s. k. K-försäkringar och de får endast dras av tillsammans med sådana premier inom en total ram av 250/500 kr. Som bl.a. 1972 års skatteutredning påpekat ligger det numera, sedan utfallande ersättningar från arbetslös­hetskassorna blivit skattepliktiga, närmare till hands att göra avgifter till dessa obegränsat avdragsgilla. Jag tar i detla sammanhang upp förslag till en sådan ändring.

På andra områden krävs ytterligare överväganden innan ställning kan tas

Prop. 1979/80:58

51

till olika reformönskemål. I prop. 1978/79: 160 angav jag några sådana områden, där utredningsarbete redan inletts eller inom kort skall påbörjas. Jag vill nu siirskilt peka på problemet med stimulanser till hushållens sparande. Ett fortsatt högt och om möjligt ökat sådant sparande är av samhällsekonomiska skäl ytteriigt önskvärt. Samtidigt är det angeläget atl detta sparande kan kanaliseras till de områden där det särskilt behövs, t.ex. som riskvilligt kapital i näringslivet. Ett faktum är emellertid att dagens beskattningsregler i förening med inflationen relativt sett missgyn­nar Just de sparformer som är de samhällsekonomiskt viktigaste och som i första hand står öppna för småsparare, medan spekulativa och från sam­hällelig synpunkt mer onyttiga placeringar kommer att framstå som gynna­de.

Olika mer genomgripande förslag har framförts om hur dessa problem skall kunna angripas. Jag vill här bl. a. hänvisa till den progressiva utgifts­skatten, som har belysts genom 1972 års skalteutrednings försorg, och den s. k. reala inkomstbeskattningen, som f. n. undersöks av realbeskattnings-utredningen (B 1978:07). Studierna av dessa och andra tänkbara alternativ bör drivas vidare. Det är emellertid uppenbart att sådana mer genomgri­pande lösningar endast kan vara aktuella på förhållandevis lång sikt. Insat­ser för att komma till rätta med de värsta snedvridningarna måste emeller­tid göras så snabbt som möjligt. Införandet av del s. k. skattesparandet (prop. 1977/78:165. FiU 1977/78:37, rskr 1977/78:346, SFS 1978:423-429) är exempel på en åtgärd i detta syfte, varigenom möjlighet har öppnats för ett visst begränsat sparande på bank eller i särskilda aktiefonder med en nettoavkastning som ligger betydligt över vad man normall kan räkna med i dessa sammanhang. Men ylterligar åtgärder behövs, inte minst för att öka intresset för aktiesparande. Jag avser att nästa år återkomma i denna fråga.

I det följande tar Jag först upp frågan om det kommunala skatteunderla­get eftersom denna sammanhänger med vissa gmndläggande moment vid inkomstbeskattningen. Därefter behandlar Jag skatteskalans närmare ut­formning m. m. och i det sammanhanget tar jag också upp folkpensionärer­nas särskilda skattelättnader för år 1980. Slutligen tar jag upp utformningen av avdragsrälten för avgifter till arbetslöshetskassa.

2.3 Det kommunala skatteunderlaget

Enligt 2§ lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. inräknas inte i del kommunala skatteunderlaget vissa skattepliktiga förmåner. Så är bl.a. fallet med sjukpenning enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring, AFL. Reglerna om detta tillkom genom lagstiftning år 1973 (prop. 1973:49, SkU 1973:30, rskr 1973:199, SFS 1973:434 och 437) när sjukpenningen m.fl. liknande ersättningar gjordes skattepliktiga. Skälet härtill var att staten, som skulle finansiera de ökade kostnaderna för sjukpenningreformen,

Prop. 1979/80:58

52

skulle ges kompensation härför i samband med avräkningen av kommu­nalskattemedel mellan staten och kommunerna. Denna modell har sedan kommit till användning i fråga om ytterligare skattepliktiga ersättningar.

Det kommunala skatteunderlaget skall f. n. även ändras med hänsyn till vissa bidrag. Så skall enligt 1 § nyssnämnda lag underiaget ökas med skatteborlfallsbidrag i anledning av 1970 års skattereform; förordningen (1972: 140) om skattebortfallsbidrag. Även i anledning av 1974 års skattere­form tillförsäkrades kommunerna kompensation och bestämmelser om detta logs in i den tidigare angivna 2 § (prop. 1975/76: 147, FiU 1975/76: 30, rskr 1975/76:258, SFS 1976: 198).

Dessa olika justeringar gör f n. beräkningen av det kommunala skat­teunderlaget komplicerad och svåröverskådlig. KEU 76 ansåg en förenk­ling angelägen, varigenom å ena sidan särbehandlingen av skatteunderlaget från de nämnda förmånerna upphör och å andra sidan skattebortfallsbidra­get och kompensationen i anledning av 1974 års skattereform slopas. Nettoeffekten av dessa åtgärder innebär emellertid en betydande omedel­bar ökning av det kommunala skatteunderlaget och en motsvarande ökad kostnad för staten. KEU 76 pekade på hur denna effekt skulle kunna balanseras genom avräkning mot vissa statsbidrag, men som Jag närmare redovisat i propositionen om den kommunala ekonomin står denna väg inte längre öppen. I stället bör en annan lösning väljas som bygger på att gmndavdraget vid den kommunala inkomsttaxeringen höjs från 4500 kr. till 6000 kr. samtidigt som den av staten finansierade särskilda skattere­duktionen minskas i motsvarande mån. Denna minskning bör därvid mot­svara genomsnittlig kommunalskatt på mellanskillnaden 1 500 kr., dvs. 435 kr. Genom en sådan omläggning minskar det kommunala skatteunderlaget medan statens skatteinkomster ökar. Förändringens storlek har avpassats så all övergången till de nya reglerna skall bli neutral i fråga om kostnads­fördelningen mellan stat och kommun. På sikt innebär däremot den förenk­lade skatteunderlagsberäkningen enligt de prognoser som redovisades i den nyss nämnda propositionen en växande inkomstöverföring till kom­munsektorn. I de överläggningar om den kommunala ekonomin som regel­bundet skall hållas i fortsättningen mellan regeringen och förelrädare för kommunförbunden får detla förhållande givelvis beaktas. Om i framliden de skattepliktiga förmånernas omfattning ökar mer markant kan det t.ex. bli aktuellt med en ny anpassning av det kommunala gmndavdraget resp. den särskilda skattereduktionen.

För de enskilda skattskyldiga innebär omläggningen ingen ändring av skallen i kommuner med genomsnittlig utdebitering. I kommuner med högre utdebitering sjunker däremot skatten något, medan den blir något högre i kommuner med lägre utdebitering än genomsnittet. Avvikelsema kan beräknas uppgå till högst ca 60 kr.

Höjningen av det kommunala gmndavdraget aktualiserar frågan om det statliga grundavdragets utformning. Det statliga grundavdraget får sägas

Prop. 1979/80:58

53

utgöra en del av den statliga skatteskalan. Detta gmndavdrag skulle för framtiden kunna undvaras, genom att skalan i stället ändras samtidigt som den särskilda skattereduktionen anpassas härtill. Dessa Justeringar avser Jag att närmare behandla i följande avsnitt om teknisk anpassning av skatteskalan, m.m.

Höjningen av det kommunala gmndavdraget till 6000 kr. påkallar ytterli­gare ändringar. Jag har tidigare föreslagit (prop. 1978/79: 111, bil. 7) att deklarationspliklsgränsen höjs till 6000 kr. Motsvarande höjning bör ske även i fråga om andra gränser med anknytning till gmndavdragets storlek. Även i fråga om det s. k. hemmamakeavdraget i 2 § 4 mom. uppbördslagen (1953:272), UL, får en ändring göras. Också dessa frågor avser Jag att ta upp i närmasl följande avsnitt.

Mina förslag i förevarande avsnitt föranleder följande lagändringar. 1 lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skall, m.m. bör 2§ upphävas. Följdändringar får göras i 1, 3 och4§§ samt i 84 § lagen (1961:436) om församlingsstyrelse.

Ändringarna i fråga om gmndavdragen bör las in i 48 § kommunalskalte­lagen (1928: 370), KL, och 8 § lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt. Si. 1 fråga om den särskilda skattereduktionen föranleder de nya bestämmel­sema ändringar i 2 § 5 mom. UL. Jag återkommer i ett senare avsnitt till de närmare detaljerna i dessa ändringar, liksom lill de följdändringar som blir behövliga.

De nya reglerna bör såvitt gäller grundavdrag och skaltereduktion till-lämpas första gången vid 1981 års taxering. Delta bör också gälla i fråga om det ändrade kommunala skatteunderlaget. De nya bestämmelsema tilläm­pas första gången i fråga om utdebitering för år 1982. Denna skall beräknas på gmndval av 1981 års taxering. Jag föreslår att ikraftträdandet bestäms till den 1 Januari 1980.

I fråga om utdebiteringslagen bör äldre bestämmelser om utdebitering samt om förskoltsulbetalning av allmän kommunalskatt tillämpas i fråga om åren 1980 och 1981. 1 dessa delar är det fråga om åtgärder som bygger på 1979 och 1980 års taxeringar. Under åren 1980 och 1981 skall dessutom länsslyrelsen lämna de uppgifier som nu är föreskrivna i 3 §. Detta följer av vad Jag nyss sagt om att äldre bestämmelser om utdebitering m. m. skall tillämpas under dessa år. På motsvarande sätt bör övergångsbestämmelser finnas i fråga om Justering av det kommunala skatteunderiaget enligt 2 § i den nyss nämnda uldebiteringslagen. Nuvarande bestämmelser skall allt­jämt gälla vid 1979 och 1980 års taxeringar.

2.4 Teknisk anpassning av skatteskalan, m. m.

Som jag redan nämnt bör det statliga grundavdraget slopas i samband med reformeringen av det kommunala skatteunderiaget. Isolerad skulle denna ålgärd leda till skatteskärpningar som varierar från 90 kr. i skatte-

5   Riksdagen 1979180. 1 saml. Nr 58

Prop. 1979/80:58

54

skalans försia skikt till 2610 kr. idet högsla. De flesta inkomsttagare skulle också få höjd marginalskatt. Etl sådant resultat är givetvis inte avsett och därför måste en teknisk anpassning ske av skatteskalan. En mindre ökning av den särskilda skattereduktionen krävs också. Jag vill samtidigt erinra om alt minskning av denna reduktion med 435 kr. motiveras av atl det kommunala grundavdraget enligt mitt tidigare förslag ökar med 1 500 kr.

Den särskilda skattereduktionen uppgår f n. till det belopp varmed 0,4 basenheter, enligt lagen (1977:1071) om basenhet enligt 10 S I mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, överstiger 1600 kr. En lämplig juste­ring uppnås genom att gränsen om 1 600 kr. ändras till 2000 kr., vilket allt­så innebär en minskning av reduktionen med 400 kr. Basenheten för år 1980 uppgår till 5 800 kr., vilket innebär att den särskilda skattereduktionen för året blir 320 kr. med mitt förslag.

Genom att inte längre något grundavdrag skall göras vid den statliga be­skattningen kommer en given taxerad inkomst att motsvaras av en större beskattningsbar inkomst än tidigare. En omräkning får därför göras av skattesatserna för att undvika de höjningar av marginalskatten som detta eljest innebär. Som framgår av följande uppställning kommer del totala skatteuttaget efter ändring av grundavdragen och den särskilda skattere­duktionen och med tillämpning av den omräknade statsskatteskalan alt myckel nära överensstämma med det som följer av gällande regler. Den kommunala utdebiteringen har i beräkningen antagits uppgå till 29 kr. Skattebeloppen avser skattskyldig utan skattereduktion om 1 800 kr.

Taxerad inkomst, kr.

Skatt år 1980 enligt nuvarande regler, kr.

Ändring efter teknisk anpass­ning, kr.

10000

985

20000

4085

30 000

7347

40000

10942

50000

15289

60000

20318

70000

26086

80000

32409

90000

39524

100000

47032

120000

62632

150000

87212

200000

129287

300000

216287

-

3

-

3

-   19

-    6

-

II

-

50

-

54 + 15

-

40

-

34

+ 126 + 146 + 371

+ 371

Upp till en inkomst som motsvarar 20 basenheter - 116000 kr. år 1980 -är avvikelserna obetydliga. Vid högre inkomster uppstår en mindre skat­teökning. För att undvika denna skulle nya skiktgränser behöva införas i skatteskalan vid 21 resp. 31 basenheter, vilket Jag finner mindre lämpligt. Jag vill också fömlskicka atl Jag i det följande kommer att föreslå skatte-

Prop. 1979/80:58

55

lättnader som mer än väl uppväger den skärpning som den tekniska an­passningen här medför. Sammantaget kommer mina förslag alltså atl med­föra en skattesänkning även i de högsta inkomstskikten. De nu nämnda ändringarna bör tillämpas första gången på 1980 års inkomster. Jag avser att i elt senare avsnitt ta upp de ytteriigare ändringar av teknisk natur som föranleds av mitt förslag.

2.5 Margirialskattefrågor, m. m.

2.5.1 Sänkta marginalskatter för år 1980

Jag har i fiera tidigare sammanhang deklarerat att en sänkning av margi-nalskattema är en av de mest angelägna skattefrågorna i dag. Skatteutskot­tet anförde också i sitt betänkande med anledning av prop. 1978/79: 160 (SkU 1978/79: 55) att en sänkning av marginalskatterna numera är angeläg­nare än någonsin tidigare under 1970-lalel.

Av internationellajämförelser som utförts, t. ex. av OECD:s sekretariat, framgår att den svenska inkomstbeskattningen är unik framför alll genom den starka progressiviteten redan i normala inkomstlägen för heltidsarbe-tande. Det finns andra länder i OECD-redovisningen som har ett högt ge­nomsnittligt inkomstskalteuttag, men inget med så hög marginalskatt för inkomster motsvarande den genomsnittlige industriarbetarens eller något därutöver. I någon mån återspeglar detta en hög utjämningsambilion i vårt land. Till stor del är det emellertid ett resultat av mänga års alltför kortsik­tigt inriktad skattepolitik. Till följd av de starka höjningarna av de kommu­nala skattesatserna och den lidigare avsaknaden av ett inflationsskydd för skatteskalan har denna successivt kommit att ändra karaktär. Genom att den högsta skiktgränsen i den statliga skatteskalan legal stilla i nominella termer under lång tid före innevarande år har skatteskalan kommit alt bli allt mer sammanträngd. Marginalskatten stiger snabbt med smala skikt i de normala inkomstlägena, medan någon differentiering mellan höga och myckel höga inkomster knappast finns kvar. Skattesatser som fömt varit avsedda som utjämningsfaktor beträffande ett begränsat antal personer med särskilt höga inkomster har kommit alt bli aktuella för allt större gmpper.

För att komma ur denna situation fordras en flerårig målmedveten re­formpolitik. Ett avgörande steg har lagits genom beslutet alt införa ett in-fiationsskydd för skatteskalan (prop. 1977/78:49, SkU 1977/78:14, rskr 1977/78: 48. SFS 1977:1070 och 1071). Därmed har en fast grund lagls för successiva sänkningar av marginalskatlesaiserna. Man riskerar inte längre att inflationen varje år raserar vad som i detta avseende vunnits genom li­digare års beslul.

1972 års skatteulredning har lagt fram eii förslag till marginalskatlesänk-ningar i tre steg. 1 förhållande till 1978 års skala innebar detta sammanlag­da sänkningar med upp till 14 procentenheter. Resultatet skulle bl.a. bli alt marginalskatten när förslagel genomförts kommer att ligga under 50

Prop. 1979/80:58

56

% för inkomster upp lill ca 64000 kr. i nuvarande penningvärde och överstiga 60% först vid ca 75 000 kr. inkomst. Enligt min mening bör etl program av minst denna omfattning genomföras. Ett mindre steg har tagits redan genom beslutet om 1979 års skatt (prop. 1978/79:50 bil. 2, SkU 1978/ 79: 19, rskr 1978/79: 107, SFS 1978:912-915). Utrymmet för en skatteom­läggning var då med hänsyn till det samhällsekonomiska läget mycket begränsat. Också för 1980 är det samhällsekonomiska läget ansträngt, men samtidigt är inkomstskatlelältnader angelägna för att underlätta avtalsför­handlingarna på arbetsmarknaden. Elt ytterligare steg bör därför tas i fråga om marginalskattesänkningarna. Tyngdpunkten bör ligga i de skikt där de stora gmppema av heltidsarbetande befinner sig. Jag föreslår därför alt den statliga inkomstskatten sänks med 4 procentenheter i skikten mellan 10 och 13 basenheter, vilket med hänsyn tagen till det slopade gmndavdra­get beräknas motsvara inkomster mellan 58000 kr. och 75400 kr. för år 1980. Såväl under som över de nu nämnda skikten bör mindre Justeringar ske och i allt berör mina förslag inkomstskikt som för år 1980 beräknas sträcka sig från 34800 kr. upp till 116000 kr. Det kan visseriigen göras gällande att marginalskatterna redan är förhåUandevis måttliga i skikten upp till 10 basenheter (58000 kr.) men Jag vill erinra om att de samman­lagda marginaleffekterna med hänsyn tagen till förekomsten av inkomst­prövade bidrag trots detta kan bli besvärande höga. Insatser här har också särskild betydelse från de synpunkter som sammanhänger med avtalsför­handlingarna. Lättnader är därför motiverade även i dessa skikt.

De närmare effekterna av milt förslag framgår av följande uppställning­ar. 1 den första, som anger den föreslagna nya skatteskalan, redovisas ock­sä resultatet av den tekniska anpassning av nuvarande skatteskala som jag redogjort för i ett tidigare avsnitt. I den andra uppställningen anges nuirgi-nalskatlesänkningarnas effekl och i den tredje redovisas den skallelälinad som uppstår i olika inkomstlägen. Hänsyn är därvid lagen lill såväl effek­ten av den tekniska anpassningen som inverkan av de sänkta marginalskat­terna. De ytterligare verkningarna av den marginalskaitespärr jag avser ati föreslå och effekterna av denna kommer jag alt redovisa i följande avsnitt. Uppställningarna bygger på en kommunal utdebitering om 29 kr. Skattebe­loppen har beräknats för skattskyldiga ulan rätt till skattereduktion om 1 800 kr.

Vad som här redovisats hänför sig till effekten av stalsskalteförändring-arna. Under senare år har emellejlid människorna vid flera tillfällen kun­nat konslaiera att minskningarna i statlig skatt helt eller delvis kommit att uppvägas av höjd kommunal skatt. Enligt de bedömningar som nu kan gö­ras är emellertid kommunsektorns finansiella utgångsläge inför år 1980 re-laiivi gotl. Enligt en överenskommelse mellan regeringen och kommunför­bunden skall en fortsatt dämpning av den kommunala expansionen efter-suävas. Den väsentliga utbyggnad av de statliga skatleutjämningsbidragen som riksdagen beslöt om vid föregående riksmöte (prop. 1978/79: 95, FiU

Prop. 1979/80:58

Slaisskaiieskalan

57

Beskattningsbar inkomsl enligt de föreslagna reglerna

Skatteskala för år 1980, 1 procent, enligt

basenheter

omräkning av        förslagel nuvarande skala

1                                                                              2                            3

7-

8

8-

9 9-10

10-11 11-12

12-13 13-14 14-15 15-16

16-17 17-20 20-30 30-

J

2

4

4

5

5

9

8

14

11

16

14

21

20

26

22

30

26

34

30

36

34

41

39

45

44

46

45

49

48

53

53

58

58

Marginalskatlelännaderna år

1980

Beskattningsbar inkomst enligt de föreslagna reglema

Total marginalskatt år 1980. i procent, enligt

basenheter     kronor

omräkning av       förslaget nuvarande skala

1                       2

3                               4

6-

-  7

34800-40600

7-

- 8

40600-46400

8-

- 9

46400-52200

9-

-10

52 200-58000

10-

11

58000-63800

11-

-12

63800-69600

12-

-13

69600-75400

13-

-14

75400-81200

14-

-15

81200-87000

15-

-16

87000-92800

16-

-17

92800-98600

17-

-20

98600-116000

38 43 45 50

55 59 63 65

70 74 75 78

1

37

3

40

2

43

1

49

4

51

4

55

4

59

2

63

2

68

1

73

1

74

1

77

Prop. 1979/80:58

58

Skaiicniinskiiing ur 1980 genom ändringen av skatteskala, grundavdrag och särskild skattereduktion

Taxerad inkomsl

Tolul skatt r

D

ä

rav statlig

Ä

ndring enligt

å

r 1980. kr.

1980 enligt g

ä

l­lande regler, kr.

skatt. kr.

f

ö

rslaget, kr.

40000

10942

647

-58

45 000

13042

1297

-176

50000

15 289

2094

-315

55 OOO

17703

3 058

-411

60000

20318

4223

-536

65 000

23 118

5573

-738

70000

26086

7091

-940

75 000

29204

8759

-1 108

SO 000

32409

10514

-1 179

90000

39524

14729

-1404

100000

47032

19337

-1498

IIOOOO

54832

24237

-1598

120000

62632

29137

-1498

150000

87212

45017

-1478

200000

129287

72 592

-1253

Särskild skatiereduklion har avräknats från statlig skatt.

1978/79:35, rskr 1978/79:335, SFS 1979:362) innebär en avsevärd in­komstökning för ett stort antal kommuner och landstingskommuner redan år 1980. Jag framhöll i det sammanhanget att de ökade statliga bidragen inte får utnyttjas till att driva upp den kommunala expansionstakten. Enligt de uppgifter som föreligger om det kommunala budgetarbetet fmns det inte heller någon anledning att räkna med att kommunala skattehöjningar den­na gång skall behöva omintetgöra skallelättnaden.

Innan jag övergår till alt behandla frågan om en marginalskattespärr vill jag nägot återvända till del tidigare resonemanget om behovet av en fler­årig målmedveten reformpolitik för alt pressa ned marginalskatterna. 1 yt­terligare en uppställning belyses nämligen de sammanlagda skatteföränd­ringarna mellan ar 1976 och år 1980 i de inkomstlägen som är aktuella för heltidsarbetande. Alla belopp är därvid uttryckta i fasl penningvärde (1980 ärs) sä atl de reala förändringarna framgår. Jag vill understryka att upp­ställningen inte gör anspråk på alt visa vad som hänt individuella inkomst­tagare, som ju kan ha haft mycket varierande inkomstutveckling under perioden. I stället är det skatten pä en given inkomst år 1980 och den däre­mol med hiinsyn lill konsumentprisutvecklingen svarande inkomsten år 1976 som jämförs. Priserna anlas därvid schematiskt komma atl sliga med 6 'y i ärslakl under aiersUlende del av perioden.

Prop. 1979/80:58

59

Förändring av loud skull och marginalskatt uren 1976 -1980 jör rcali oför­ändrad inkomst

Taxerad inkomst år 1980. kr.

Sknlteförändring 1976-80, kr.

Total marginalskatt i procent

om kommunal-     nar kommunal-     enligt 1976

år 1980 om kom- år 1980 när

skatten le-

skatten höjts

års regler

munalskallen        kommunal-

gat stilla

med 3 kr.

legal stilla

skatten höjts

med 3 kr.

45000 50000 55000 60000

65000 70000 75000 80000

90000 100000 150000 200000

-

592

-

970 -1551 -1898

-2292 -2667 -3067 -3283

-3093 -2523 -1097 +   205

+

578

+

350

-    81

-

278

-

522

-

747

-

997 -1063

-

573 + 297 +3223 +6025

46 48 48 54

59 64 64 64

64 69 79 79

37

-9

40

-8

46

-2

48

-6

52

-7

56

-8

56

-8

60

-4

70

+6

74

+5

79

±0

84

+5

40

-6

43

-5

49

+ 1

51

-3

55

-4

59

-5

59

-5

63

-1

73

+9

77

+8

82

+ 3

87

+ 8

Av materialet framgår alt det trots en höjning av den genomsnittliga kommunala skattesatsen från 26 till 29 kr. varit möjligt alt åstadkomma in­te obetydliga marginalskattelällnader i de inkomslskikt som omfattar de största grupperna av heltidsarbetande. För inkomster däröver har däremot niarginalskatteskärpningar inte kunnat undvikas, vilka delvis varit avse-väitla. Orsaken är här framför allt att under periodens förra del inget infla-lionsskydd för skalleskalan funnits. Om man ser till de absoluta skattebe­loppen, sa visar del sig alt mindre sänkningar uppstått endasl i inkomst-skalans mitt. medan höjningar inträffat såväl under som över denna. Bety­delsen av den konmiunala skattesatsens utveckling framstår här tydligt. Uppställningen visar också klart all föreslällningen om att skattepolitiken imder perioden leil lill slora skattesänkningar i de högsla inkomstlägena saknar grund.

De ändringar som jag föreslagit i fråga om inkomstbeskattningen bör till-lämpas iivcn i fråga om dem som erlägger skatt enligi reglerna i lagen (1958: 295) om sjömansskatt. SjL. I samband med ändringarna av sjömans­skallen för ar 1979 öppnades en möjlighel för riksskatteverket all utan riksdagens medverkan fastställa de sjömansskattetabeller som avses i 9 a S SjL och som alllsä används för beräkningen av sjömansskatten i de enskilda fallen (prop. 1978/79: 56, SkU 1978/79: 20, rskr 1978/79:103. SFS 1978:916-918). Denna befogenhet har riksskatteverket i den mån sjö­mansskatten påverkas av ändringar i fräga om uttaget av statlig inkomst­skatt eller storieken av den skaltereduktion som medges enligt UL. Emel­lertid går de ändringar som Jag nu föreslår längre än så genom att även t. ex. det kommunala grundavdraget ändras. Även för år 1980 bör därför riksdagen medverka vid sjömansskattens fastställande. Jag föreslår därför

Prop. 1979/80:58

60

att sjömansskatten anpassas lill de förslag som Jag nu har lagt fram i fråga om skatteskala, gmndavdrag och särskild skattereduktion. Med tanke på att sjömansskatten nyligen har ändrats bör enligt min mening inga ytterli­gare justeringar göras, t. ex. på gmndval av höjda skattesatser för kommu­nal inkomstskatt. Å andra sidan avser Jag inte heller att föreslå att den ändring av rätten till avdrag för avgift till erkänd arbetslöshetskassa, som Jag återkommer till i det följande, utsträcks att gälla även sjömansbeskatt­ningen.

2.5.2 Marginalskattespärr

I propositionen 1978/79; 50 bil. 2 med förslag bl. a. om 1979 års skatter uttalade Jag avsikten atl senare behandla frågan om en marginalskatte­spärr. I 1972 års skalteutrednings slutbetänkande (SOU 1977:91) framför­des reservationsvis förslag om en sådan spärr. Flertalet av de remissin­stanser som tog upp denna fråga tillstyrkte förslaget. Jag vill här redovisa följande överväganden.

Enligi min mening framstår det som ett rimligl krav att en skaltskyldig som får en inkomstökning alltid skall kunna få behålla en viss minsta del av denna. Givetvis kan man ha olika åsikter om hur stor en sådan del lämpli­gen bör vara. I den nyss nämnda reservationen förordades en spärr vid 85 Vf. dvs. den skatlskyldige skulle alllid få behålla minsl 15 '/r av en in­komstökning. Under remissbehandlingen uttrycktes också önskemål om en spärr på lägre nivå, 

I. 

ex. 50, 60 eller 70 9? marginalskatt.

Jag vill här återknyta lill min tidigare diskussion om skatteskalans ändra­de karaktär. Del är enligt min mening svårt att se det berättigade i en extremt hög marginalbeskattning som är riktad mot löneökningar som är en följd av befordran eller en extra arbetsinsats. Inte heller ter det sig rimligt i fråga om t.ex. upphovsmän eller uppfinnare att praktiskt taget hela ersättningen för en framgång skall gå bort i skatt. Men situationen har, som Jag tidigare har nämnt, numer blivit den att de högsta marginalskatter­na i stor utsträckning träffar Just dessa kategorier av inkomster.

Åtgärder bör enligt min mening nu vidtas för alt se till att problemen på denna punkt i vart fall inte ytlerligare förvärras. På någon sikt hör man sträva efter att upphäva den sammanpressning av skatteskalan som upp­stått. Skatteskikten bör göras bredare och de högsta skattesatserna kom­ma in först vid betydligt större inkomster än i dag. Detta är emellertid nå­gol som inte kan genomföras snabbt. De alternativ som står öppna på kort sikt är att sänka skattesatsema i statsskatteskalans topp eller att införa en marginalskattespärr, dvs. en bestämmelse om att summan av statlig och kommunal skattesats inte får överstiga en viss gräns. Tanken på en sådan spärr får ses mot bakgrund av de slora variationerna i kommunala skatte­satser. Vore dessa överallt ungefär desamma, så skulle givetvis del riktiga vara att sälla de statliga skattesatserna på en sådan nivå atl den samman­lagda marginalskatten inte blir för hög. Så är emellertid inte fallet, utan de

Prop. 1979/80:58

61

konmiunala skallesalserna varierar mellan ca 25 kr. och ca 33 kr. Om man da vill kunna garantera all maiginalskalien ingenslans skall översliga i. ex. 85 '"f så måsle statsskatten anpassas till del högsta av dessa värden. I för­hållande till dagens skala skulle en avsevärd sänkning krävas i högsta skik­tet och en mindre i del näst högsla. Men större delen av skaitelällnaden till följd av en skidan åtgärd skulle komma att tillfalla personer som bor i kom-nuiner med lägre skallesals och där sänkningen inte behövt vara så stor för att nå det asyflade lesulialel. MaiginalskatiespäiTen kan alltså sägas vara en ålgärd som mer precisl än cn generell sänkning av statsskalteii ger ui-iiyck jusi för vad man vill ,'isiadkomina. nämligen en garanti för all en viss niiiisia del av en inkomstökning alllid skall kunna behållas av den skall-skyldige.

Mol tienna hakgruiul fiirordar jag ;ilieinalivel med en marginalskalle-späi r. Bedömningen kan emellertid i en framtiti bli en annan imi ulveckling-en gär mol minskade skillnader i de kommunala skallesalserna. bl.a. lill följd av utbyggnaden och förbättringen av den kommunala skatteutjäm­ningen. Som Jag skall återkomma till uppstår nämligen vissa tekniska komplikationer vid tillämpningen av en spärr, som inte skulle uppkomma vid en genereli skattesalssänkning.

Fr

Jag är medvclen orn all piohlenrel med de exlreml höga marginaleffek­terna finns inie bara i inkomslskalans övre delar. Kombinationen av margi­nalskatt och irikomslpvövavle bidrag kan i vissa situationer ge upphov lill vill sn kraftiga effekler iiven i liigre inkomslskikt. Framför allt gäller detla barnfamiljer, däi bosiadsbidragens aviriippning sker i skiki där marginal-skailema redan himriii bli hiiga. I vissa fall kan problemen ytterligare för-Niirras genom an avgifieriia i den ki)riinurriala barnlillsynen sliger vid en in-komsliikning. Moi dessa ftirhallanden är en spiiir- som eiihail avser" niargi-nalskailen inte effektiv. Jag vill emellertrd cMriia imi all del här-iir- l'r-åga om iirkonrslskikl diir jag i del föiegaerrdc har- foreslagil niarginalskallesiir-ik-6   Riksdagen 1979180. I .mml. Nr 58

Prop. 1979/80:58

62

ningar och där fortsatta sådana bör genomföras under de kommande åren. Renl lekniskl torde del också vara irtomordentligi svårt att göra en spärr tillämplig på sirmman av marginalskatt, bidragsavirappning och avgiftsök-niiig eftersom inkomstprövningen sker efter helt olika regler och vid skilda lidpirnkter. .lag vill här peka på all flera utredningar, däribland också 1972 års skatteulredning, undersökt möjligheten all mildra de särskilda margi-naleffekierna för barnfamiljer genom all göra bostadsbidragen skatteplikti­ga. Någon tillfredsställande lösning efter denna linje har emellertid inte kirnnal kt)nslrueras.

Sökandel efter en bättre utformning av bidragen måsie givetvis forisät­la. Dåvarande chefen för socialdepartementet har den 28 augusti 1979 tillkallat en kommitté (S 1979:06) för översyn av det ekonomiska stödet till bamfamiljerna med särskild inriktning på flerbarnsfamiljerna. Kommittén skall enligt sina direktiv (Dir 1979:48) bl.a. analysera de tröskel- och marginaleffekter som de nuvarande stödformerna medför. Jag vill emeller­tid erinra om att de höga marginaleffekterna för vissa bamfamiljer delvis är etl uttryck för en målkonflikt. Samhället har ambitionen att genom olika bidragsformer garantera en tillräcklig disponibel inkomst för hushåU där den egna inkomsten är otillräcklig i förhållande till försörjningsbördan. Dessa bidrag behöver med hänsyn till de mest utsatta fallen göras så höga att det inte är rimligt att de utgår generellt, oberoende av inkomsten. Att en extra marginaleffekt då uppstår när hushållet ökar sin egen inkomst är oundvikligt. Vad man kan sträva efter är emeUertid att genom successiva marginalskattesänkningar komma ned lill en nivå där den sammanlagda marginaleffekten inte längre kan bli så extremt hög som i dag i vissa fall kan förekomma. Ett steg i denna riktning tas genom mitt förslag i dag om sänkning av den statliga inkomstskatten.

Jag föreslår mol bakgrund av del anförda atl en maiginalskatlespärr in­förs och att den samordnas med nuvarande 80/85-procentregeln. Gränser­na kan lämpligen utformas sa att statlig och kommunal inkomstskatt inte fiir Ullas med mer än 80 ''/r i inkomslskikt upptill 30 basenheter vilket för år 1980 motsvarar inkomster på högst 174000 kr. I fråga om inkomstdelar däi inöver bör gränsen sällas vid 85 '/

De nya reglerna om en niarginalskaliespärr bör lämpligen tas in i Si. Jag föreslär all en ny paragraf, 10 a S. införs med sådana regler.

I fråga om de individuella verkningarna av den nya spärren villjag näm­na följande. Effekten kommer att bli beroende av skattesatsen i den kom-

Prop. 1979/80:58

63

mun där inkomsten beskattas. Understiger denna 27 kr., vilket den i dag gör i ett antal lågskattekommuner, så träder spärren inte i funktion. Vid skattesatser över denna gräns blir den aktuell för inkomstdelar över 20 basenheter. Om skattesatsen överstiger 32 kr., vilket kan förekomma i enstaka fall, kommer spärren in även i skiktet mellan 17 och 20 basenheter.

Skattenedsättningens storlek i en kommun med en skattesats om 29 kr. blir 560 kr. vid en inkomst om 150000 kr. och 1 560 kr. vid en inkomsl om 200000 kr. Vid högre skattesatser och siörre inkomster blir nedsättningen i princip större, men i sådana fall torde den många gånger inte få fullt genomslag för den enskilde. För skattskyldiga med mycket stora inkoms­ter blir nämligen ofta också förmögenhetsskatt aktuell. Om då inte utdebi­teringen är låg, så blir i dag 80/85-procenlregeln snabbt tillämplig varige­nom den totala skatten sätts ned. Marginalskattespärrens effekt blir då hell eller delvis bara en omfördelning så atl inkomstskatten minskar medan fönnögenhelsskatten ökar.

Marginalskaltespärren bör tillämpas första gången i fråga om 1980 års in­komsler. Jag återkommer i elt senare avsnitt lill vissa tekniska frågor.

2.6 Folkpensionärernas skattelättnader

Sedan lång lid tillbaka beskattas folkpensionärer regelmässigt gynnsam­mare än inkomsttagare i aktiv ålder med motsvarande inkomst. Detta sker genom all en pensionär medges ett extra avdrag för nedsatt skalleförmåga vid inkomsttaxeringen. Del extra avdraget nedtrappas i takt med stigande inkomsl.

Från början hade skatlelättnadema en mer generell utformning, något som fär sägas ha varit naturligt eftersom en folkpensionär då ofta inte hade annan inkomst än pensionen. Folkpensionssystemet har emellertid för­bättrats med liden och vidare har det sociala skyddet i övrigi byggts ul. bl. a genoni tillkomsten av ATP och andra förmåner. Jag vill här niimna de pensionslillskotl som tillkommer pensionärer ulan ATP eller med läg så­dan. Dessa tillskott, som f n. utgör 37% av basbeloppet enligt AFL, höjs med fyra procentenheter varje budgetår till dess de den 1 Juli 1981 uppgår till 45 % av basbeloppet. Antalet pensionärer som bara har folkpension och pensionstillskott har också minskat starkt under årens lopp. I stället har antalet pensionärer som har ATP eller andra pensionsförmåner ökat kraf­tigt.

Skatteutredningen har i silt slutbetänkande behandlat även folkpensio­närernas ekonomiska förhållanden. Utredningen ansåg all skattelättnader var motiverade för pensionärer med låga inkomsler, efiersom de lägsta pensionerna inte kunde anses ge full skattekraft. Däremot ansågs skäl inte föreligga för en förmånsbehandling även av pensionärer med inkomster som var Jämförbara med de aktiva gruppernas. Denna uppfattning delades av flertalet remissinstanser som yttrade sig i frågan.

Prop. 1979/80:58

64

För egen del kan jag konstatera atl frågan om folkpensionärernas ställ­ning i skattehänseende rymmer flera, delvis svårbemästrade avvägnings­problem. Det är inte bara fråga om hur lättnader vid beskattningen bör va­ra utformade rent tekniskt och hur stora de lämpligen bör vara. Det finns också ett myckel nära samband med pensionsförmånernas närmare ut­formning och med reglerna om bl. a. kommunala bostadstillägg till folkpen­sionen m.m. Dessa förhållanden föranleder följande bedömning från min sida.

För inkomståret 1979 har skattelältnaderna. liksom för de närmast före­gående åren, varit så avvägda all en folkpensionär med enbart ålderspen­sion och pensicnstillskott inte påförs skall. Delsamma bör gälla för år 1980. Detta medför alt det extra avdraget måste ökas. Med hänsyn till omläggningen av gmndavdragen får den tekniska konstmktionen av avdra­get samtidigt justeras något. I lagen bör anges att avdraget vid en viss högsta sidoinkomst skall medges med så stort belopp att den statligt beskattningsbara inkomsten uppgår till högst 6000 kr. Med beaktande av detta och av det lidigare förslaget i fråga om den särskilda skattereduk­tionen får beloppsgränsen i punkt 2 av anvisningarna till 50 § KL sättas till 5 200 kr. för att syftet skall uppnås.

Som jag nyss nämnde rymmer de nuvarande reglerna om folkpensionä­rernas beskattning flera problem. 1972 års skatteutredning har pekat på en del av dessa och ytterligare synpunkter framkom vid remissbehandlingen av utredningens belänkande. Likaså har man i den praktiska tillämpningen av nuvarande regler mött problem. Det gäller både frågor som hänger sam­man med den principiella utformningen av systemet och detaljfrågor, lessa problem kan enligt min mening inte få en mera långsiktig lösning Ulan etl ganska omfattande utredningsarbete. Jag avser att begära rege­ringens bemyndigande alt tillkalla en särskild kommitté för atl göra denna utredning.

Enligt 22 S taxeringslagen (1956:623) är skaltskyldig som har uppburit folkpension i regel skyldig atl avlämna deklaration endast om hans inkomst har uppgått lill minst 16000 kr. eller, om hans make har uppburit folkpen­sion, till minsl 13 800 kr. Beloppen är avvägda med hänsyn till de reglerom extra avdrag som gällde för 1978 års inkomster. För 1980 års taxering, som avser 1979 års inkomster, kan beloppen höjas tiU 17 500 resp. 15 200 kr.

2.7 Tekniska frågor

Jag avser nu atl redovisa mina överväganden och förslag rörande de tek­niska ändringar sorn föranleds av grundavdragsreformen och marginal-skallespäiren.

Höjningen av det kommunala grundavdraget och slopandet av del statli­ga kräver en läng rad följdändringar i KL och UL. Höjningen av grundav­draget föranleder ändringar i 48 *) 2 och 3 mom. KL. Del höjda grundav-

Prop. 1979/80:58

65

draget medför atl någon kommunal skatt inte blir aktuell förrän inkomsten överstiger 6 000 kr. Statsskatt beräknas däremot även för mindre inkoms­ter. Till följd av den särskilda skattereduktionen kommer emellertid inte någon slutlig skatt alt påföras. Skattskyldighet inträder därför i praktiken först niir inkomsterna överstiger grundavdraget. Jag vill erinra om attjag redan i propositionen 1978/79:111 bil. 7 har föreslagit atl deklarations­pliklsgränsen höjs till 6000 kr. Motsvarande beloppshöjning bör ske även pä andra håll i skattelagstiftningen där en anknytning finns till grundavdra­gets storlek. Så är fallet med de sociala förmåner som är inkomstskatte-plikliga, l.ex. sjukpenningen. Skatteplikt föreligger här i den mån sjukpen­ningen grirndas på en inkomst om 4 500 kr. eller däröver. Här bör gränsen för framtiden vara 6000 kr. 1 denna del får ändringar göras i 19 §, punkt 14 av anvisningarna till 21 §, punkt 9 av anvisningarna till 24 §, punkt 9 av an­visningarna till 28 S saml punkt 12 av anvisningarna lill 32 § KL. Likaså bör skatiefrihetsgränsen i 53 § 1 mom. KL för vissa pensionsförmåner till utomlands bosatta personer höjas från 4 500 kr. till 6000 kr.

Regler som rör det statliga grundavdraget finns i 8 §, 9 S 2 och 3 mom. samt 11 vj I mom. Si. Dessa bestämmelser får således ändras. En anknyt­ning lill det statliga gmndavdraget finns vidare i anvisningarna till 12 S .SJL. Bestämmelsen anger högsta belopp för jämkning på grund av väsentli­gen nedsatt skatleförmåga vid sjömansbeskaltningen. Även här bör en ändring göras. I fråga om den särskilda skaltereduktionen får ändring gö­ras i 2S 5 mom. UL. Jag vill samtidigt föreslå en redaktionell ändring i 2 § 4 mom. UL. Av enkelhetsskäl bör det för framtiden anges vilka skatter m. m. som kan komma i fråga för skattereduktion. F. n. anges i stället när reduktion inte skall ske.

Mina nu redovisade förslag påkallar ändringar i AFL och lagen (1976: 380) om arbelsskadeförsäkring.

Som erinrades i prop. 1973:46 angående utformningen av beskattad sjukpenning (s. 99) har, alltsedan den obligatoriska sjukpenningförsäkring­en infördes, den nedre inkomstgränsen för tillhörighet lill försäkringen nä­ra följt deklarationspliklsgränsen. I det nuvarande systemet med beskattad sjukpenning är anknytningen mellan deklarationspliklsgränsen och den re­ella skailepliktsgränsen å ena sidan och den nedre gränsen för tillhörighet till sjukpenningförsäkringen särskilt motiverad. Dessa båda gränser bör så­ledes överensstämma. Jag föreslår därför att den nedie gränsen för liUhö­righet till sjukpenningförsäkringen i 3 kap. 1 § AFL höjs på samma säll som deklarationspliklsgränsen till 6000 kr. För den föreslagna höjningen av den nedre inkomslgränsen talar också den allmänna löneutvecklingen sedan år 1973 dn den nuvarande gränsen fastställdes. Som en konsekvens av ändringarna i APX. föreslårjag atl 3 kap. 6 § och 4 kap. 6 S lagen om ar­belsskadeförsäkring ändras pä motsvarande sätl.

Vid en nedre inkomslgräns av 6000 kr. skulle försäkrade som f n. har en årlig förvärvsinkomst mellan 4 500 kr. och 6000 kr. komma att ställas utan-

Prop. 1979/80:58

66

för sjukpenningförsäkringen. För all förebygga all personer som vid tiden för lagändringens ikraftträdande är sjukpenningförsäkrade på grund av så­dan inkomst får en försämring i skyddet vid sjukdom förordarjag att dessa försäkrade övergångsvis får behålla sin sjukpenningförsäkring enligi nuva­rande regler så länge de har cn inkomsl som uppgår till 4 500 kr. Sliger in­komsten till 6000 kr. eller däröver kommer självfallet den nya regeln all bli lillämplig på den försäkrade.

Jag vill påpeka att ytterligare ändringar kan behöva göras i en del kungö­relser. Här får regeringen utfärda nya bestämmelser längre fram om de av mig redovisade förslagen godtas av riksdagen. Likaså kan höjningen lill 6000 kr. inverka på en del dubbelbeskallningsavial. Beloppsgränser pä 4 500 kr. förekommer i vissa avtal, men gränserna har inte den omedelbara anknytning till grundavdraget som bestämmelserna i de lagrum jag redovi­sat i del föregående. Belräffande dubbelbeskattningsavtalen får eventuella ändringar övervägas i annat sammanhang.

Jag vill nu ta upp några speciella frågor som aktualiseras genom ändrade grundavdrag och skattereduktion och där ytterligare överviiganden är på­kallade.

Först vill Jag behandla den skattereduktion på 1 8(K) kr. (s.k. hemmama-keavdrag) som enligt 2S 4 mom. UL medges bl.a. gifi skattskyldig vars make saknar taxerad inkomsl. Denna reduktion avtrappas och upphör helt närden andre makens inkomst når upp till 4 500 kr. Är makens taxerade in­komst lägre innebär avtrappningen atl skattereduktionen uppgår till 40% av det belopp som motsvarar skillnaden mellan 4 500 kr. och den taxerade inkomsten. Dessa bestämmelser bör anpassas till det höjda grundavdraget men inte i övrigt ändras på sådanl sätl atl skattelättnaderna blir annorlunda än f. n. Jag föreslår atl regeln utformas så alt skattereduktionen uppgår till 30% av skillnaden mellan 6000 kr. och den lägre laxerade inkomsten. En bättre anknytning till den marginalskattesats som blir aktuell för inkomster överstigande grundavdraget uppnås därigenom. En ändring får göras även i 4§ 2 mom. UL och som rör kolumnindelningar i skattetabellerna. Den nuvarande gränsen vid 2 000 kr. har bestämts med beaktande av nuvarande skattereduktions anknytning till grundavdraget. Mina förslag medför atl gränsen för framtiden får sättas vid 3 000 kr. Jag vill i detla sammanhang föreslå redaktionella ändringar i 2§ 1 mom. och 4§ 1, 3 och 4 mom. UL.

F.n ytteriigare fråga avser beskattningen av makars B-inkomster. F. n. gäller enligt 1 1 S Si alt sådana inkomster skall sammanläggas och skatten beräknas som om hela beloppet utgjort inkomsl för den make som har den högsla A-inkomslen. Om makarnas sammanlagda B-inkomster inte uppgår till 2000 kr. behandlas de dock vid skatteberäkningen som A-inkomst. Ett slopande av del statliga grundavdraget skulle här leda till en skärpt be­skalining i iitskilliga fall. Så blir genomgående fallel vid sammanläggning när makes A-inkomst inte uppgår till 4 500 kr. Detla beror på att den be­skattningsbara B-inkomsten enligt 9S 3 mom. sista styckel utgörs av skill-

Prop. 1979/80:58

67

nåden mellan den beskattningsbara B-inkomslen och den beskattningsbara A-inkomsien. varvid bl.a. grundavdraget avräknas från sislnämnda in­komsl. Slopandet av det statliga grundavdraget bör inte medföra en skalle­skärpning av nu nämnt slag. Jag föreslår därior alt en regel införs i 11 § om alt vid skaiteberiikningen minst 4 500 kr. av vardera makens inkomst skall behandlas som A-inkomst. Härigenom blir beskattningen i sammanlägg­ningsfallen i princip oförändrad.

Av molsvarande skäl bör en ändring göras i 3 § lagen om begränsning av skall i vissa fall. Vid beräkning av spärrbeloppet börden beskattningsbara inkomsten minskas med 4 500 kr.

De bestämmelser som Jag nu tagit upp bör tillämpas första gången vid 1981 års taxering.

Jag övergår nu till frågan om marginalskattespärrens närmare utform­ning och tillämpning.

En marginalskaitespärr måsle utformas så att den blir tekniskt lätthan­terlig. Del är viktigt både för skaltemyndigheterna och för de skattskyldiga som bör ha möjlighet alt .själva kunna beräkna sin skatt. Det innebär alt spärregeln bör byggas upp med utgångspirnkl i den situation som ärakluell för flertalet av de skattskyldiga som kan komma atl beröras. Det är nämli­gen inte möjligt alt redan från början förutse varje tänkbar variation av skilda inkomsifiirhållanden och andra omständigheter som kan påverka skattens storlek och beakta den vid bestämmelsernas utformning.

För skattskyldig vars inkomster både statligt och kommunall beskattas i hemortskommunen erbjuder tillämpningen av en spärregel inga särskilda svårigheter. Inkomsterna läggs ihop och skattesatsen sätts ned i de in­komslskikt där så skall ske för atl inte det angivna skaiteultagel skall över­skridas. Detsamma gäller även i fråga om Ivå makar som båda har inkoms­ter

Bilden kompliceras emellertid i de fall där skattskyldighet föreligger i fle­ra kommuner. Antag att en person förutom sin löneinkomst, som skall be­skallas i hemortskommunen, även har inkomsler där beskattning skall ske i annan kommun, s. k. uibokommun. Den skatlskyldige äger t. ex. en jord­bruksfastighet som ligger i en uibokommun. De kommunala skattesatserna är då regelmässigt olika och man måste la ställning till hur nedsällningen av de statliga skattesatserna skall ske med hänsyn till att olika kommunala skattesatser gäller för skilda delar av den sammanlagda inkomsten. För atl nå fram till ett principiellt rikligt resultat skulle man för fall av detta slag få skapa speciella fördelningsregler av komplicerad nalur. Än siörre svårig­heter uppkommer om den skaltskyldige har inkomster inte i bara en uibo­kommun ulan i flera. Det är emellertid inte möjligt att inom ramen för etl någorlunda lätthanterligt system skapa millimeterrältvisa i sådana fall som jag nyss berört. Dessa torde inte heller vara vanliga. Jag vill därför i för­enklande syfie föreslå att man i första hand låter skattesatsen i hemorts­kommunen vara avgörande vid tillämpningen av marginalskaltespärren.

Prop. 1979/80:58

68

Det kan också uttryckas sä all inkomsterna i hemortskommunen antas lig­ga i toppen av den sammanlagda inkomsisumman när marginalskauen be­räknas. Om inkomsterna och skattesatsen i utbokommunen är sådana all den skattskyldige fortfarande ligger inom områdel för spärren far skaiie-salsen i denna kommun vara avgörande i denna del. Etl exempel får belysa det sagda.

1 hemortskommunen där- inkomsterna uppgår till 9s()()0 kr., är skalle­satsen 29 kr. och i utbokommunen, där inkomsterna är 120000 ki.. är skat­tesatsen 31 kr. Vid statstaxeringen är alltså inkomsten (95 t- 1201 215 000 kr. De kommunala skallesalserna är sä höga all marginalskaltespärren skall tillämpas. 1 skiktet 116000- 174000 kr. är skatten vid den statliga laxering­en 53% och 58% på beloppen däröver. Mitt förslag innebär- att hemorts­kommunens skattesats i första hand blir avgörande. På beloppet mellan 174 000 kr. och 215 000 kr. skall marginalskatten nedsättas från 87% (58+29) till 85%. Av inkomsten i hemortskommunen återstår nu 54000 kr. (95-41) och på denna del blir marginalskatten 80% i stället för 82%. Nu återstår i skiktet 116000-174000 kr ett belopp av 4 000 kr. och även här utlas skatt med 80%. i stället för 84% (53 + 31).

Om exemplet ändras så att skattesatsen i hemortskommunen antas vara bara 25 kr. blir marginalskattespärren bara tillämplig i fråga om del sist­nämnda beloppet 4000 kr.

Hemortskommunens skallesats blir alltså avgörande i försia hand. Be­rörs flera uibokomriiuner bör därnäst skaltesaisen i den kommun där den högsla ulboinkomsten finns bli avgörande osv. Molsvarande bör- giilla i de sällsynta fall fysisk person har inkomsler i flera föisamlingai- irian all vara mantalsskriven i någon. Även här bör fördelningen ske efler inkomsler nas storlek i de skilda fc)rsamlingarna. Skulle i någol fall inkomslerna i olika kommuner vara lika slora. bör den högsta skattesatsen vara vägledande.

Belräffande makar uppkommer i vissa fall särskilda problem beroende pil sambeskall ningen. Sambeskallningen sker i princip så att B-inkomster-na vid beräkningen av den statliga inkomsiskallen liiggs i lopperr hos den make som har den högsla A-inkomslen. Sii länge makarna har inkomsler bara i hemortskommunen behövs inte några särskilda regler. Så är där­emol fallel om den make. som har den lägre A-inkomsten har B-inkomst i annan kommun med annan skattesats än hemortskommunen. Jag har nyss föreslagit atl man för det fall maken med den högre A-inkomsten haren B-inkomsl i annan kommun låter skattesatsen i hemortskommunen vara av­görande i första hand. Denna modell är enligt min åsikt också den lämpli­gaste för del fall som nu avses. Även vid sambeskattning bör alltså skatte­satsen 1 hen-ioitskommunen bli avgörande. För de sällsynta fall där makar, som skall sambeskatlas. är skrivna i olika kommuner bör motsvarande gäl­la. Del innehiiratt skatten i hemorlskommunen förden som härden högsta 

.

'\-ink

v

in

isten

blir avgörande. Är inkomsterna lika slora bör den kommun som härden högsla skattesatsen anses som hemortskommun.

Prop. 1979/80:58

69

Vid sambeskalining i sådana fall där båda makarna har B-inkomster skall skallen fördelas dem emellan efter inkomsternas storlek. Då marginalskal­tespärren lillämpas bör man försl, liksom nu, räkna ut den sammanlagda skallen på sununan av högsla A-inkomster och makarnas B-inkomster. Den skall som skall fördelas mellan makarna bör sedan motsvara skillna­den mellan denna summa och skatten på A-inkomsten. Detta följer av gäl­lande besiämmelser i 11 § 1 mom. Si.

Genom de lösningar som jag nu har förordat i sambeskatlningsfallen er-hiills ell system som är relativt enkelt att tillämpa i praktiken. Det står ock-sii i överenssiiimmelse med reglerna för sambeskallningen av makars B-inkiimsi. Dessa regler bygger på länken att skatten så långt möjligt bör bli densamma oavsett vilken av makarna som har B-inkomslen.

En ytlerligare fråga som jag vill beröra gäller de fall där slalligt och kom­munalt beskattningsbar inkomst uppgår lill olika belopp. Om den statliga beskallningsbara inkomsten är lägre än den kommunala träffas överskju-tantle kommunalt beskattningsbar inkomst bara av den kommunala skalte­saisen. Några egentliga marginalskatieproblem föreligger inte. Detsamma far siigas vara lägel i del omvända fallel. Uppgår den slatiigt beskattnings­bara inkomsten lill ell högre belopp än den kommunalt beskattningsbara. niigol som lill följd av grundavdragsreformen ofta blir fallet i framtiden, så iriiflas överskjulande del bara av statlig inkomstskatt. Jag förordar därtör all marginalskallespärren lillämpas lill de delar inkomsterna sammanfaller men inte mer-. Om den statligt beskattningsbara inkomsten uppgår lill 140000 kl. och den kommunala till 200000 kr. kan spärren tillämpas i in--komsiskiklen upp till 140000 kr. och detsamma bör gälla också i det om­vända fallet. Några ullryckliga besiämmelser om detta anserjag inte behö­vas.

Jag vill avslutningsvis ta upp några detaljfrågor som aktualiseras av den föreslagna marginalskallespärren. Försl villjag påpeka all spärren liksom den nu gällande 80/85-procenlregeln skall tillämpas bara i fråga om fysisk person som är bosalt här i landet saml dödsbo efler sådan person. Spärren anses kunna lillämpas även i fråga om preliminär skatt.

Marginalskallespärren innebären minskningav skatteuttaget. Den skall .självfallet beaktas vid tillämpningen av dubbelbeskattningsavtal och vid avräkning av utländsk skatt enligt 24-28§§ Si. Skall t.ex. utländsk skatt avräknas från svensk skatt fastställs den svenska skatten med beaktande av spärregeln. Likaså skall marginalskattespärren tillämpas innan nedsätt­ning sker enligt den nuvarande 80/85-procentregeln. För den som inte tillhör svenska kyrkan nedsätts församlingsskatten med 70%. Detta leder lill att den kommunala skattesatsen blir lägre vilket givetvis skaU beaktas vid spärrens tillämpning. Några särskilda regler för de faU jag nu behandlat lorde inte behövas.

Da maiginalskallespärren tillämpas kommer den självfallel atl någol för­svara beräkningen av skatten. För flertalet fall lorde emellertid beräkning-

Prop. 1979/80:58

70

arna kunna benväsiias någorlunda enkelt. Det får bli cn uppgifl Rvr riks-sk-i>tieverket att närmare informera enskilda och niyndigheler om hur de nya reglerna skall lillämpas. Marginalskaltespärren bör irllän-ipas förslå grmgen i fråga om 1981) års inkomsler.

2.8 Avdrag för avgift för arbetslöshetsförsäkring

I princip föreligger vid den skattemässiga behandlingen av försäkringar reciprocitel mellan avdrag för försäkringspreniier och beskattning av utfal­lande ersättningar. Antingen medges avdrag för de erlagda avgifterna och beskattas utfallande försäkringsbelopp eller också vägras avdrag för avgif­terna och är de utfallande beloppen skattefria. 1 fråga om livförsäkringar behandlas pensionsförsäkringar (P-försäkringar) på det förra sättet och kapitalförsäkringar (K-försäkringar) på det senare.

En rätt till avdrag med begränsat belopp för premier- för sådana försiik-ringar som behandlas som K-försäkringar har dock funnits alltsedan år 1910. Avdrag får således enligt 46§ 2 mom. KL göras för premier och andra avgifter för kapiialförsäkring, arbetslöshetsförsäkring samt sjuk-eller olycksfallsförsäkring, därunder inbegripen avgift till sjukkassa för begravningshjälp (kapitalförsäkringsavdragel). Rätt till avdrag enligt dessa regler föreligger dock inte i vissa fall då premien i stället är avdragsgill enligt särskilda bestämmelser och inte heller för avgift till sjukförsäkring enligt 2-4 kap. AFL. Avdraget är maximerat fill 250 kr. för ensamstående samt till 500 kr. för sammanlevande makar gemensamt och för ensam­stående med hemmavarande barn. Avdraget har till syfte att stimulera försäkringssparande.

Avdrag för medlemsavgift till arbetslöshetskassa är avdragsgill endast inom ramen för kapitalförsäkringsavdiaget. Utfallande belopp är sedan år 1974 skatleplikfig inläkt (prop. 1973: 49, SkU 1973: 30, rskr 1973: 199, SFS 1973:505). Sjukpenningutredningen hade i betänkandet (SOU 1972:60) Beskattade förmåner vid sjukdom och arbetslöshet m.m. föreslagit infö­rande av skatteplikt för bl. a. sjukpenning, dagpenning från arbetslöshets­försäkringen och kontant arbetsmarknadsstöd. Utredningen uttalade atl avdrag i praktiken redan erhölls inom ramen för försäkringsavdiaget och atl anledning därför inte förelåg att föreslå ändrade avdiagsiegler.

Under remissbehandlingen riktades kritik mol förslaget från bl.a. Svenska metallindustriarbelareförbundet. Arbetslöshetskassomas samor­ganisation och Tjänstemännens centralorganisation.

Dåvarande departementschefen anförde att. med hänsyn bl.a. till atl försäkringsavdraget var under översyn av 1972 års skatteulredning och till att utgående avgifter i regel rymdes inom maximibeloppet, skäl inte förelåg att då föreslå någon ändring.

1972 äis skatteutredning föreslog en oinskränkt avdragsrätt för avgift till arbetslöshetsförsäkringen genom att denna avgift lades utanför belopps­gränsen för försäkringsavdraget.

Prop. 1979/80:58

71

Försäkringsinspektionen, länsstyrelserna i Södermanlands, Malmöhus, Göteborgs och Bohus samt Norrbottens län. Centralorganisationen SACOISR, Kooperativa förbundet, Svenska försäkringsbolags riksför­bund och Tjänstemännens centralorganisation tillstyrkte förslagel eller lämnade det utan erinran. Några remissinstanser, däribland länsstyrelser­na i Södermanlands och Östergötlands län, påpekade alt förslaget har nackdelar från administrativ synpunkt. Riksrevisionsverkel och Förening­en Sveriges fögderiljänstemän ansåg all avdraget bör slopas. Landstings­förbundet anslöt sig lill utredningens synsätt men ansåg atl frågan borde prövas i ett större sammanhang i anslutning till förslag från 1974 års utredning om en allmän arbetslöshetsförsäkring (A 1974: 08). Att resultatet av nämnda utredning borde avvaktas ansåg också bl.a. riksskatteverket. Försäkringsinspektionen och Svenska försäkringsbolags riksförbund log upp frågan om en höjning av försäkringsavdragei.

För egen del villjag anföra följande.

Den skattemässiga behandlingen av arbetslöshetsförsäkringen strider mot den princip som gäller för beskattning av försäkringar. 1 fiåga om avdrag för premier jämställs den med K-försäkringar och i fråga om utfal­lande ersättning med P-försäkringar. Redan delta förhållande motiverar i och för sig en ändring av avdragsrätten.

Avgifterna lill arbetslöshetskassorna varierar kraftigt, från några tiotal kronor per år till flera hundratal. Skillnaderna beror i viss mån på olikheler belräffande utfallande förmåner men till slor del på risken för arbetslöshet inom verksamhetsområdet. De tar vanligen i anspråk en belydande del av försäkringsavdraget och i vissa fall räcker delta inte till. Detta drabbar i första hand dem som har elt yrke där risken för arbetslöshet är särskill stor.

Mot bakgrund av vad Jag nu har anfört vill Jag därför föreslå alt en särskild rält till avdrag införs för avgift till erkänd arbetslöshetskassa. Den nyssnämnda utredningen har numera lagl fram belänkandet (SOU 1978:45) Allmän arbetslöshetsförsäkring. Enligt utredningens förslag skall en allmän arbetslöshetsförsäkring inte finansieras genom avgifter från de försäkrade. Del är f n. inte möjligt alt bedöma när de statsfinansiella förutsättningarna för en sådan reform kan komma alt föreligga. Jag anser det därför inte motiverat att på grund av det framlagda förslagel underlåta att nu reformera avdragsrätten.

Avdraget bör medges i förvärvskälla, i de flesta fall från tjänsteinkomst. Kan flera förvärvskällor komma i fråga bör avdraget i försia hand hänföras till den där intäkterna är störst. Förslaget medför ändringar i 46§ 2 mom. och anvisningama till 20, 22, 29 och 33 §§ KL. De nya reglema bör tillämpas försia gången vid 1981 års taxering.

Prop. 1979/80:58

72

3    Inkomsteffekter för år 1980

Demarginalskattesänkningarjagidet föregående har föreslagit kan be­räknas medföra etl inkomstbortfall är 1980 för staten orn ca 2 650 milj. kr. Jag har därvid tagit hänsyn också till effekterna av grundavLliagsrcfor-nicii och den tekniska anpassningen av skalh.-skahiii. .Skauohoi if illei lill följvl av marginalskallespärren kan uppskattas lill ca 80 nulj. kr. om man beaktar-inverkan av 80/85-procentregeln och variationerna i de kommunala skatte­satsema. Slutligen beräknas omläggningen av avdragsrällen för avgift till arbetslöshetskassa ge upphov till en sådan ökning av Je skalteiniissiga avdragen att skatteboilfallel uppgår' till ca 50 milj. kr. Sammantagel blir effekten av de föreslagna åtgärderna alliså en inkomstminskning år 1980 om ca 2 780 milj. kr.

Statsbudgeten för näsla år- påverkas emellertid inie eritlasi av de här behandlade inkomslskalleförändringarna. .lag vill erinra om ai! regeringen tidigare i prop. 1979/80:30 om höjning av skallen på energi, m.m. har-föreslagil höjningar av skatten på bensin, olja och elektrisk kraft som - även om skattehöjningarna främst har ett energipolitiskt syfte - kan be­räknas medföra en betydande inkomstökning för staten. Likaså innebär den höjning av skatterna på alkoholhaltiga drycker och tobak som riksda­gen redan har beslutat om (prop. 1979/80:28. SkU 1979/80:8. rskr 1979/ 80: 1, SFS 1979:858-860) också en inkomstförstärkning. 1 båda fallen är etl huvudsyfte med skattehöjningarna att hålla tillbaka förbrukningen, vilket gör en noggrann beräkning av inkomsieffekternii vansklig. Effekter­na vid oförändrad konsumlionsvolym uppgår till ca 2 900 milj. kr. i fiiiga om energibeskattningen och drygt 1 400 nrilj. kr. i fr-iiga om skallen på alkohol och tobak.

4    Hemställan

Med hänvisning till vad Jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen föreslår riksdagen atl antaga inom budgeldepartemeniei upprättade förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1947: 576) om statlig inkomstskall.

2.

lag om ändring i kommunalskaltelagen (1928: 370),

3.

lag om ändring i taxeringslagen (1956: 623),

4.

lag om ändring i uppbördslagen (1953: 272),

5.

lagom ändring i lagen (1958: 295) om sjömansskatt,

6.

lag om ändring i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt m. m,,

7.

lag om ändring i lagen (1961: 436) om församlingsstyrelse,

8.

lag on-| ändring i lagen (1970: 172) om begränsning av skatt i vissa fall.

9.

lag om ändring i lagen (1962: 381) om allmän försäkring.

Prop. 1979/80:58

73

10. lag om ändring i lagen (1976: 380) om arbeisskadeföisäkrij-ig.

Det under- 7 angivna förslagel hai uppiiiltats i sainiåd nied chefen för kommundepariementet och de under ) och 10 uppiagna förslagen i samråd med chefen för socialdepariemeiitel.

5    Beslut

Regeringen ansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen all antaga de förslag som föredra­ganden lagl fram.

Prop, 1979/80:5H

74

Innehåll

Sid.

Propositionen .................................................................. 

1

Propositionens huvudsakliga innehåll   ........................... 

....... 

1

Lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1947: 576) om statlig inkomst

skatt................................................................................. 

2

2

Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)  ..

7

3

Förslag till lag om ändring i taxeringlagen (1956: 623)          

21

4

Förslag till lag om ändring i uppbördslagen (1953: 272)        

22

5

Förslag till lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt   .

27

6

Förslag lill lag om ändring i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skall, m. m............................................... 

37

7

Förslag till lag om ändring i lagen (1961: 436) om församlingssty­relse       

39

8

Förslag till lag om ändring i lagen (1970: 172) om begränsning av skatt i vissa fall            

41

9

Förslag till lag om ändring i lagen (1962: 381) om allmän försäk­ring           

42

10 Förslag till lag om ändring i lagen (1976: 380) om arbetskadeför-

säkring............................................................................. 

43

Utdrag av protokoll vid regeringssammanträde 1979-11-08      

44

1

Inledning....................................................................... 

44

2

Föredragandens överväganden ................................... 

45

2.1

Utgångspunkter för den ekonomiska politiken ....... 

..... 

45

2.2

Fortsalt reformering av inkomstskatten   ................ 

..... 

50

2.3

Det kommunala skatteunderlaget   ........................ 

..... 

51

2.4

Teknisk anpassning av skatteskalan m.m................ 

..... 

53

2.5

Marginalskaltefrågor, m.m....................................... 

..... 

55

2.5.1

Sänkta marginalskatter för år 1980................. 

..... 

55

2.5.2

Marginalskattespärr   ...................................... 

60

2.6

Folkpensionärernas skatleiältnader  ....................... 

..... 

63

2.7

Tekniska frågor   ..................................................... 

64

2.8

Avdrag för avgift för arbetslöshetsförsäkring ......... 

..... 

70

3

Inkomsteffekter för år 1980 ......................................... 

72

4

Hemställan   ................................................................. 

72

5

Beslut   ......................................................................... 

73

Norstedts -rryckeri, Stockholm 1979