Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1979/80:38 Regeringens proposition

1979/80:38

om ersättning till kommunerna för hjälp till flyktingar m.fl.

beslutad den 25 oklober 1979.

Regeringen föreslår riksdagen alt anlaga de förslag som har upplagils i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

KARIN[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att statlig ersättning lill kommunerna införs för den hjälp till försörjning som ges till utlänningar under den tid då deras ansökningar om uppehållstillslånd behandlas. Samtidigt föreslås enklare regler för den statliga ersättningen till kommunerna för socialhjälp till flyktingar. Ersättning skall lämnas för hjälp som utgivits under det år dä beslutet om uppehållstillstånd fattas saml två år därefter. Andra insatser för flyktingar, t. ex. barnomsorg och lolkhjälp, skall också ersättas. Denna ersättning skall schablonberäknas lill 25 % av den statliga ersättning som kommunerna får för sina socialhjälpskoslnader för flyktingar.

Vidare innehåller propositionen förslag om atl decentralisera handlägg­ningen av ersättningarna från socialstyrelsen och rikspolisstyrelsen lill länsstyrelserna. Statens invandrarverk skall kontrollera att ansökningarna avser sådana personer som kommunen har rält att få ersättning för. Förslaget innebär kortare handläggningslider och snabbare utbetalningar av ersäUning-arna än f n.

De nya reglerna skall träda i kraft den 1 januari 1980.

1 Riksdagen 1979/80. 1 saml. Nr 38

Prop. 1979/80:38

2

Uldrag

SOCIALDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1979-10-25

Närvarande: statsministern Fälidin, ordförande, och statsråden Ullslen,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wikslröm,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ersättning till kommunerna för hjälp till flyktingar m.fl.

1 Inledning

Med anledning av proposition (1978/79:95) om den kommunala ekonomin beslutade riksdagen (FiU 78/79:35, rskr 78/79:335) att ersättningen till kommunerna för obligatorisk socialhjälp för ulländska medborgare skulle avvecklas. I propositionen uttalade dåvarande socialministern att ersäll­ningen till kommunerna för hjälp lill flyktingar borde behållas och atl kommunerna borde få ersättning för socialhjälp till utländska medborgare under den lid som deras ansökningarom uppehållstillslånd behandlades. En arbetsgrupp' med uppgift alt utforma ell enkelt syslem för dessa ersältningar hade tillsatts inom regeringskansliel.

Arbelsgruppen har upprättat en promemoria (DsS 1979:7) Ersällning lill kommunerna för hjälp till flyktingar och personer som väntar på uppehålls­tillstånd. I promemorian föresläs ändrade regler för den slalliga ersättningen för socialhjälp till bl.a. flyktingar.

Departementspromemorian bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Promemorian har remissbehandlats.

En sammanställning av remissyttrandena bör fogas lill protokollet som bilaga 2.

2 Föredragandens överväganden

2.1 Allmänna utgångspunkter

I propositionen on den kommunala ekonomin anfördes att en förskjutning av statsbidragen frän specialdestinerade bidrag lill bidrag i mer generella

I Arbetsgmppens sammansättning, se bilaga 1

Prop. 1979/80:38

3

former borde ske så att ansvaret för prioriteringen mellan olika kommunala verksamheter i ökad grad kommer att vila på de kommunala beslutsinstan­serna. I linje med denna principiella uppfattning beslulade riksdagen atl slopa bl.a. den nuvarande statliga ersättningen för socialhjälp enligt 12 § .social­hjälpslagen (s,k, obligatorisk socialhjälp) lill icke svenska medborgare, Ytteriigare motiv för detta var att finansieringen av denna hjälp inte borde särbehandlas i förhållande till socialhjälp lill svenska medborgare saml atl administrationen av ersältningarna var omständlig, Ersäuningen uppbörden 1 januari 1980,

En följd av riksdagens beslut skulle, ulan ytteriigare ändring av ersätt­ningsreglerna, bli atl kostnaderna för socialhjälp till personer som väntar pä atl deras ansökningar om uppehållstillstånd behandlas hell skulle falla pä kommunerna. Dessa kostnader är ojämnt fördelade på kommunema. De personer som väntar på tillstånd fär inte försörja sig genom egel arbele. Många av dem blir därför beroende av socialhjälp för sitt uppehälle under väntetiden. Kommunernas kostnader är alltså i stor utsträckning beroende av den lid de slatliga myndighelerna behöver för att pröva ansökningarna,

I propositionen om den kommunala ekonomin uppmärksammade dåva­rande chefen för socialdepartementet denna följd av förslaget. Han gav däri utlryck för uppfattningen alt ersättning borde lämnas lill kommunerna för socialhjälp till personer som väntar på uppehållstillstånd, och hänvisade till att en arbetsgrupp tillsalts för all se över bl,a, denna fråga. Motivet för denna ståndpunkt var främst atl ett fåtal kommuner inte skulle belastats med kostnaderna.

Riksdagen anslöl sig i princip till uppfattningen att kommunerna borde ersättas för denna socialhjälp. Vid utskottsbehandlingen av propositionen förutsatte socialutskottet (SoU 1978/79:5 y) att förslaget om dessa ersätt­ningar skulle föreläggas riksdagen i sådan tid alt bestämmelser på området kunde träda i kraft den 1 januari 1980,

I propositionen uttalade dåvarande socialministern vidare atl nuvarande ersättning för hjälp till flyktingar och organiserat överförda utländska medborgare utan flyktingstatus borde behållas. Motivet var även i detta fall att dessa kostnader belastar endast vissa kommuner.

Del förslag jag nu lägger fram utgår från ställningstagandena i propositio­nen om den kommunala ekonomin och innehåller riktlinjer för ersättning lill kommunerna för hjälp till flyktingar och personer som väntar på uppehålls-lillsländ.

2.2 Personer för vilka ersättning bör lämnas

Flyktingar

Enligt Kungl. brev den 27 februari 1959 angående bemyndigande för socialstyrelsen att meddela vård och undersiöd ät flyktingar (flyktingbrevet)

Prop. 1979/80:38

4

ersätter socialstyrelsen kommunerna för kostnader avseende socialhjälp m.m. till flyktingar.

Socialslyrelsen ulgår vid sin tillämpning av fiyktingbrevet från invandrar­verkets bedömning av vem som är flykting eller jämslälld med flykting i bidragshänseende. Följande grupper har bedömts som flyktingar eller jämställda.

1.

Utlänningar som fått komma till Sverige genom särskilda regeringsbe­slut, s.k. kollektiv överföring. Sädana utlänningar kan vara politiska flyk­tingar enligt 2 § andra slycket utlänningslagen (1954:193) eller haflykunglik-nande skäl och då omfattas av beslämmelsen i 2 § tredje slycket utlännings­lagen. Bland kategorin kollektivt överförda kan dessutom finnas personer som fått komma till Sverige av rent humaniiära skäl, t.ex. medicinska. Slulligen kan i den här kategorin även finnas anförvanter till sådana utlänningar som redan tidigare tillåtits bosätta sig i Sverige därför att de är flyktingar eller har flyktingliknande skäl.

2.

Utlänningar som kommer till Sverige på egen hand och bedömls vara politiska flyktingar enligt 2 § andra slycket utlänningslagen eller ha flykting­liknande skäl som omfaUas av bestämmelsen i 2 § tredje stycket utlännings­lagen.

3.

Vissa grupper av utlänningar som varken är kollektivt överförda eller flyktingar men som regeringen har beslutat skall jämställas med flyk­tingar.

4.

Enstaka personer som beviljals uppehållstillstånd av rent humanitära skäl. Sådana humanitära skäl kan vara sjukdom eller ålderdom i kombination med svåra förhållanden i hemlandet.

Flyktingbrevet har också tillämpats pä de personer som i socialhjälpshän­seende tillhör flyktingens familj, dvs make/maka och hemmavarande ogifta bam under 18 år.

Härutöver har socialstyrelsen - vid sidan av invandrarverkets bedömning -i samband med prövning av kommunernas ansökningar ersatt koslnader för vissa andra personer. Det gäller nära anhöriga, t.ex. föräldrar som kommit till Sverige för att förena sig med flykting, s.k. anknytningsfall.

Arbetsgruppen anser att statlig ersättning bör lämnas för hjälp till de personer som enligt invandrarverkets bedömning är flyktingar och till deras familjer. Däremot innebär det enligt arbetsgruppen besvärliga gränsdrag­ningsproblem att utge ersättning till andra personer än dessa. Sådan ersättning borde därför inle komma ifråga.

Socialstyrelsen har i sitt remissyttrande gett uttryck för en annan uppfattning. Att utgå från den svenska kärnfamiljens sammansättning är enligt socialstyrelsens erfarenhel alltför snävt. De bedömningar som social­slyrelsen har gjort i detta sammanhang har hittills inle vållat några större svårigheter. Därför bör ersättning enligt slyrelsens mening också lämnas för hjälp till dem som av invandrarverket medgivits rätl att stanna i landet på grund av alt de bedömts såsom "anknytningsfall" till en flykting.

Prop. 1979/80:38

5

- -i

Invandrarverket, som anser att krelsen av ersältningsgrundande personer inte bör vara mera inskränkt än idag, menar atl starka skäl lalar för att kommunerna får ersättning även för insatser ål personer som beviljats uppehållstillstånd av humanitära skäl. Dessa utgör en lilen grupp.

För egen del anser jag atl slallig ersättning lill kommunerna skall lämnas för hjälp till de grupper som regeringen eller invandrarverket bedömt vara flyktingar eller i bidragshänseende jämställda med flyktingar, d.v.s. de personer som jag nyss redovisat under punklerna I till 4, och deras familjer. Jag avser att i del följande använda begreppet flykting om alla dessa personer. Jag vill dock understryka att alla dessa inte är flyktingar i utlänningslagens mening.

Däremol anser jag av samma skäl som arbetsgruppen anfört att kommun­erna inte bör ersättas för kostnader för den lilla grupp som anknytningsfallen ulgör.

Utlänningslagkommitlén (A 1975:04) har nyligen avgivit sitt andra delbe­tänkande (SOU 1979:64). Kommilién föreslär vissa lagändringar som berör flyktingar och utlänningar som fär stanna i Sverige av flyktingliknande skäl. Dessa förslag rör emellertid inte frågor som hänger samman med rätten för kommunerna till ersättning för utgiven socialhjälp. Kretsen av personer som kommunerna kan få ersällning för påverkas därför inte av dessa förslag.

Andra utländska medborgare

Somjag tidigare sagt bör kommunerna ersättas för socialhjälp lill personer som väntar på uppehållstillstånd (UAT-sökande). Regler om detla föreslås träda i kraft den 1 januari 1980.

Enligt riksdagsbeslut är 1966 har kommunerna i vissa fall kunnat få ersättning för socialhjälp enligt 13 § socialhjälpslagen (frivillig socialhjälp) till arbetsföra utländska medborgare som, utan att vara flyktingar, anlänt till landet för att här skaffa sig arbete.

Som tidigare nämnts kommer kommunernas generella rätl till ersättning för obligatorisk socialhjälp till utländska medborgare all upphöra. Motive­ringen för delta har varil bl.a. all socialhjälp till utländska medborgare som har uppehållstillstånd och inte är flyktingar bör finansieras pä samma säll som hjälpen till svenskar. Arbetsgruppen anser att denna speciella ersätl-ningsmöjligheten enligl 1966 års riksdagsbeslut, som tillämpats endast i begränsad omfattning, av samma skäl nu bör avskaffas.

Jag instämmer i arbetsgruppens bedömning och föreslår att rätten till ersättning enligt 1966 års riksdagsbeslut avskaffas.

2.3 Ersättning för socialhjälpskostnader

De regler som idag gäller för kommunernas ersättningar för olika kostnader för flyktingar medför en krånglig och tidsödande administration. En av

Prop. 1979/80:38

6

arbetsgruppens huvuduppgifter har varit atl föreslå ett enklare ersättnings­system.

I sin promemoria har gruppen övervägt olika möjligheter atl schablonisera bidragsgivningen. Bl.a. har man undersökl om det skulle gå att ersätta kommunerna med ell fasl belopp per flykting och UAT-sökande som är bosatt i kommunen. Gruppen har emellertid funnit att del f n. inte finns förutsättningar för ett sådanl ersättningssystem. Bl.a. saknas säkra uppgifter om antalet flyktingar och UAT-sökande i varje kommun. Det går inte heller att få en klar bild av socialhjälpsbehovet bland dessa personer. Gruppen har därför stannat vid atl föreslå ett ersättningssystem som ulgår från de koslnader som kommunerna faktiskt har haft för socialhjälpen. Man har samtidigt understrukit det önskvärda i alt frägan om ett schablonsystem om en tid tas upp till nytt övervägande.

Många remissinstanser, däribland stalskontorel och riksrevisionsverket, har uttalat sig i denna fråga. Samtliga har därvid instämt i att ersättningarna även under de närmast kommande åren bör grunda sig på kommunernas faktiska socialhjälpskoslnader. Flertalel av dem har också framhållit att frägan om schablonberäkning av ersältningarna bör tas upp till förnyad prövning så snart del finns elt tillföriilligl underlag för detta.

Inte minst i förhållandet mellan stat och kommun är del viktigt att undvika bestämmelser som är administrativt betungande. Jag hade därför gärna velal se en konstruktion av ersättningarna för socialhjälpskoslnader som byggde på någon form av schablon, även till prisei av vissa avsleg från absolul rättvisa i ersättningen. Liksom arbetsgruppen finner jag dock att tiden ännu inte är mogen för ett sådant system. Fortsatt uppmärksamhet måste dock riktas mot möjligheten alt införa en schablon så att frägan om ett enklare ersättnings­system kan tas upp pä nytt så snart som del finns fömtsättning för del.

Jag anser säledes att kommunerna liksom hittills skall få ersättning för sina faktiska kostnader för socialhjälp till flyktingar, under förutsätlning alt den utgivna hjälpen i huvudsak stämmer överens med gällande praxis inom socialvården.

Min företrädare har i proposition (1979/80:1) om socialtjänsten lämnat förslag till en ny sociallagstiftning. I förslagel ulmönstras begreppet social­hjälp. Behovsprövad ekonomisk hjälp kallas i propositionen för socialbidrag. Vad jag nyss sagt om ersällning lill kommunerna för socialhjälpskostnader bör, om socialtjänstlagen anlas, gälla kommunernas kostnader för socialbi­drag.

Beträffande de UAT-sökande har arbetsgruppen föreslagit att slaten skall ersätta kommunernas kostnader för dessa personers försörjning under väntetiden. Med försörjning avser gruppen mat, hyra och nödvändig utrustning.

Samtliga remissinstanser som berört frågan instämmer i att ersättning bör lämnas för kostnader för denna kategori människor. Svenska kommunför­bundet menar dock att rätten till ersällning inte skall begränsas till enbart

Prop. 1979/80:38

7

hjälp lill försörjning ulan avse all socialhjälp.

Själv anser jag atl ersättning lämpligen bör lämnas för hjälp till livsuppe­hälle och erforderlig vård. Med delta utlryckssätt avser jag då hjälp av sädan omfattning som sägs i 12 § socialhjälpslagen. Jag menar också att under begreppet "erforderiig vård" bör kunna ingå ersättning för kostnader som har uppkommil till följd av beslul om omhändertagande för samhällsvård enligt barnavårdslagen. Det förekommer i vissa fall atl UAT-sökande som inte längre önskar slanna i Sverige men som saknar medel till hemresan, får socialhjälp lill resan. Enligt min mening bör sådan hjälp kunna likställas med hjälp till livsuppehälle.

2.4   Ersättning för kostnader för social service

Flyktingar

Ersättning enligl flyktingbrevet för kommunernas åtgärder för flyktingar lämnas f n. inte bara för kostnader för socialhjälp utan också för viss social service, dvs. barn- och äldreomsorg, social hemhjälp, vård enligl barnavärds-och nykterhetsvårdslagarna, lolkhjälp samt familjepedagogisk verksamhet.

Kostnaderna för dessa åtgärder är - med undantag för den familjepedago­giska verksamhelen - ännu krångligare att särredovisa än socialhjälpskost­naderna. Nägra kommuner har till och med avstått från atl söka ersättning för vissa kostnader på grund av svårigheten att få fram underiag för ansökan. Här lalar särskill starka skäl för all kostnaderna bör ersättas enligt någon schablonmetod.

Arbetsgruppen föreslår att ersättning för andra kostnader än sådana för familjepedagogisk verksamhet lämnas med en viss proceni av ersait socialhjälp. Detla innebär visserligen atl det inte blir någon exakt överens­stämmelse mellan kommunernas utgifter och den statliga ersättningen. Det medför emellertid en belydande förenkling av kommunernas administration. Procentsatsen bör enligt gruppen bestämmas så att ersättningen motsvarar dels de kostnader som kommunerna idag har för social service utom familjepedagogisk verksamhel, dels deras koslnader för visst psykiatriskt, psykologiskl och kuralivt slöd som f n. inle ersätls.

Arbetsgruppen har studerat socialstyrelsens utbetalningar under budget­året 1977/78 för kostnader för social service. Gruppen har också hafl kontakt med olika kommuner för atl fl en bild av kostnadernas storlek. Undersök­ningen visar att ersättningarna för barnomsorg idag som regel motsvarar 10-12 % av den statliga ersällning som kommunerna fn. får för sina socialhjälpskostnader. Övriga kostnader som skall omfattas av schablonlill-lägget uppges i flertalet kommuner vara mindre än barntiilsynskoslnaderna och torde genomsnittligl ligga på 5-10 % av socialhjälpskoslnaderna.

På grundval av socialstyrelsens utbetalningar och de uppgifter som inhämtats från vissa kommuner föreslår arbelsgruppen att ersättningen till

Prop. 1979/80:38

8

kommunerna för andra koslnader än socialhjälp skall molsvara 25 % av de kostnader för socialhjälp till flyktingar som kommunerna får ersatta. Bl.a. för atl åstadkomma en enkel administration föreslår arbetsgruppen också att schablontillägget beräknas på basis av socialhjälpskostnaderna under hela del år då uppehållstillstånd beviljats för flykting.

Älskilliga remissinstanser, bl.a. de kommuner som yttrat sig i frågan, stödjer förslaget att ersättning för vissa sociala kostnader ulgår genom en schablon. Slockholms kommun har anfört att de nuvarande formerna för ersättning är så administrativt betungande för kommunen alt de inle ens har sökt någon ersättning. Norrköpings och Hallstahammars kommuner anser all barnomsorgskoslnaderna bör ersättas uianför schablonsystemel.

Några remissinstanser, däribland statens invandrarverk och Svenska kommunförbundet och ett par kommuner, menar att den föreslagna procentsatsen är för läg med hänsyn till de kostnader som avses bli täckta. Malmö kommun anser atl 25 % ungefär motsvarar den nuvarande slatliga ersättningen. Riksrevisionsverkei finner det inle vara styrkt atl ersättnings­nivån behöver vara så hög som 25 %. Invandrarverket anser vidare, liksom kommunförbundet och flera kommuner, att kommunernas koslnader för vissa andra aktiviteter, såsom kultur- och fritidsverksamhet samt adminis­tration, bör ersättas.

Svenska röda korsel, som befarar atl den föreslagna schabloniseringen kan få till följd att vissa angelägna områden inte blir föremål för insalser, förordar en särskild ersättning för de olika sociala insatserna, ålminslone vad gäller barnomsorg och psykiatriskt, psykologiskt och kuralivt stöd ål flyktingar.

Socialstyrelsen befarar att den föreslagna schablonersättningen kan kom­ma au slå mycket ojämnt mellan kommunerna. Dessutom ulgår större bidrag till den kommun, som underlåter alt sätta in förebyggande åtgärder av olika slag föratt bl.a. motverka behovel av socialhjälp och i stället nöjer sig med atl belala ut socialhjälp. Styrelsen förordar mot denna bakgmnd elt bidrag per capita.

Som jag redan tidigare sagt anser jag alt man bör eftersträva administrativt enkla regler för statlig ersättning till kommunerna, även om resultatet kan bli att ersättningen i vissa fall avviker från de verkliga kostnaderna. Kommun­erna har omvittnat sina problem all redovisa sina faktiska kostnader för den sociala servicen till flyktingar. Jag har särskilt fäst mig vid att vissa kommuner inte ens söker ersättning för dessa kostnader.

Del som socialstyrelsen och Svenska röda korsel anfört om möjlighelen alt slyra kommunernas användning av de statliga ersättningarna är naturligtvis i och för sig riktigt. Jag anser emellertid att varje reform av statsbidragsgiv­ningen som leder till större kommunal handlingsfrihet är ett viktigi led i den fortlöpande decentraliseringen av samhällets uppgifler. Del är inte möjligt att genom statsbidragsbestämmelser ge garanlier för att vissa åtgärder kommer till ständ. Ytterst är det ändå det politiska ansvaret hos kommunerna som är avgörande.

Prop. 1979/80:38

9

Jag inslämmer således i arbetsgruppens förslag alt kommunernas kostna­der för social service lill flyktingar bör ersättas schablonmässigt med en viss proceni av ersalt socialhjälp. Likaså häller jag med arbelsgruppen om atl denna schablon för enkelhetens skull bör beräknas på socialhjälpen under hela det år då uppehållstillslånd meddelats.

Procentpåslagel bör täcka de koslnader - med undantag av familjepedago­gisk verksamhet - som idag ersätts. Dessutom bör påslaget täcka vissa kostnader som lidigare inle ersatts, nämligen för psykiatriskt, psykologiskt och kuralivl stöd. Del har inte varit aktuellt alt härulöver i detta samman­hang överväga några andra utvidgningar av ersättningarna.

Den familjepedagogiska verksamhelen är myckel olika ulbyggd i kom­munerna. Kostnaderna för verksamhelen är således ojämnt fördelade mellan kommunerna och är inle heller svåra att redovisa. Jag anser därför all dessa kostnader, som idag uppgår lill närmare 9 miljoner kr. eller omkring 15 % jämfört med ersatt socialhjälp, inte bör ingå i schablonpåslaget, utan tills vidare ersältas på samma sätt som hittills. Min förelrädare har i proposition (1979/80:6) om socialstyrelsens uppgifter och organisation, m.m. förutsatt all den familjepedagogiska verksamhelen skyndsamt utvärderas. Jag kommer all i annal sammanhang ålerkomma till denna fråga.

All fastställa den procentsals, som ger kommunerna avsedd täckning för deras kostnader, innebär naturiigtvis ett problem. Arbetsgruppen har före­slagil ersättning med 25 96 av ersatt socialhjälp. Flera remissinstanser, bl.a. Svenska kommunförbundet, har hävdat att denna nivå skulle vara för läg, dock utan att närmare precisera motiven för sin inställning. Andra har ansett den vara lagom eller för hög. För min del anser jag atl arbetsgruppens undersökning av socialslyrelsens utbetalningar ger fog för uppfattningen atl 25 % av ersalt socialhjälp i genomsnitt ger kommunerna den avsedda ersättningen. Jag vill samtidigt framhålla att avsikten är atl noggrant följa kostnadsutvecklingen i kommunerna.

Etl par remissinstanser har förl fram förslag om rätl till bidrag i extraordinära situationer, t.ex. vid en stor, plötslig invandring till en kommun. Enligt min mening bör del inle finnas några sådana särskilda bestämmelser. Behovel av statliga insatser får bedömas från fall lill fall då särskilda skäl finns. Jag vill i delta sammanhang dessutom erinra om atl speciellt höga kostnader för invandrare hör lill de faklorer som kan ulgöra grund för exlra skatteutjämningsbidrag.

Personer som väntar på uppehållstillstånd (UA T-sökande)

Arbetsgruppen anser att man under normala förhållanden inte bör vidla några särskilda åtgärder för UAT-sökande under väntetiden. Sådana åtgärder kan läll uppfattas som etl halvt löfte att få stanna i landel. Elt negativt beslut i lillsiåndsfrågan kan sedan kännas än hårdare. 1 konsekvens härmed menar gmppen att statlig ersättning i princip inte skall lämnas lill kommunerna för

Prop. 1979/80:38

10

koslnader som dessa kan ha haft för annat än den UAT-sökandes försörj­ning.

Gruppen har i detla sammanhang betonat att den viktigaste åigärden för alt förbällra de spontant hitresias situation är atl göra väntetiderna så korta som möjligt.

Alla remissinstanser, som utlalal sig i denna fråga instämmer i belydelsen av alt förkorta väntetiderna. Flera remissinstanser har dock varil kriliska mot förslagel all inte ersätta kommunernas kostnader för social service till de UAT-sökande. Arbelsmarknadsstyrelsen anför alt, trots de ätgärder som redan vidlagils för alt förkorta handläggningsliden, många spontant hitresla utlänningar fortfarande måsle vänta lång tid oä del slutliga avgörandel. Denna väntan kombinerad med sysslolöshet har visat sig ha en nedbrytande effekt på de sökande. Man kan därför enligl styrelsens uppfattning inle begränsa sig lill atl enbarl försörja dem under väntetiden.

Även invandrarverket anser att statlig ersällning bör ges för andra insalser än socialhjälp. Strävan bör givetvis vara att göra väntetiderna sä korta som möjligt. Trots della kan det även i fortsättningen i många fall ta lång lid innan beslut fattas.

Länsstyrelsen i Slockholms län påpekar att kommunernas skyldighet att lämna hjälp och vidta ålgärder enligl de sociala vårdlagarna gäller samtliga personer som vistas i kommunen. Vissa av dessa ålgärder kan vara synnerligen kostnadskrävande. Kostnaderna för lolkhjälp m.m. är inte heller mindre för personer som inte fåll tillståndsfrågan prövad. Administrationen skulle dessutom avsevärl förenklas om samma regler gällde för samtliga ersältningsberälligade personer.

Svenska kommunförbundel samt Stockholms, Norrköpings och Botkyrka kommuner anser också all kommunema skall ersättas för sociala kostnader för UAT-sökande.

Jag är väl medvelen om under vilka besvärliga förhållanden de personer många gånger lever som här i landet avvaktar besked om uppehållstillstånd. Ofta har de svåra upplevelser i hemlandet bakom sig. De har inle rält att försörja sig genom arbete medan de väntar på besked i tillståndsfrågan.

Jag instämmer i arbetsgruppens uppfattning att vad som bäst gynnar de väntande är alt väntetiderna förkortas. Under år 1978 beslulade riksdagen om vissa åtgärder för all nå kortare handläggningstider i utlänningsärenden. Enligl vad jag har erfarit har den genomsnittliga handläggningstiden hos invandrarverket också minskal. Däremol krävs ytteriigare ålgärder för au minska handläggningstiderna hos polisen och inom regeringskansliet.Utlän­ningslagkommittén har i sitt lidigare nämnda delbetänkande lagl fram ytteriigare förslag i syfte atl förkorta handläggningstiderna. Förslagen behandlas nu inom regeringskansliet. Ocksä polisens handläggning av ullänningsärenden är f n. föremål för översyn.

Arbetsgruppens lanke var att kommunerna normalt inte bör vidta åtgärder utöver hjälp till försörjning för de UAT-sökande under väntetiden och att

Prop. 1979/80:38

11

kommunerna därför inte heller borde uppmunlras lill detla genom statlig ersättning. Från invandringspolitiska utgångspunkter kan jag inslämma i detta principiella synsätt. Det finns risk för att sådana åtgärder av den enskilde kan uppfattas som ett ställningstagande i tillståndsfrågan. Jag anser därför att statlig ersättning i princip inte skail lämnas för koslnader för de åtgärder, ulöver hjälp lill uppehälle och erforderlig värd, som kommunerna kan vidla för personer som väntar pä uppehållstillstånd.

Jag har nyss redogjort för mitt förslag till beräkning av ersättning för kostnader för social service för flyktingar. Förslaget innebär av praktiska skäl ett procentpåslag på ersatt socialhjälp under hela det år då uppehållstillstånd meddelals, dvs. även på socialhjälp.som utgivits före beslut om tillstånd.

2.5   Tidsgränser

Flyktingar

Enligt beslämmelserna i flyktingbrevet får kommunerna ersättning för socialhjälp m.m. som givits till flyktingar tills dess att de haft stadigvarande arbele i sammanlagl ell år. Denna regel hör lill de delar av bidragssystemet som kräver särskilt omfaltande administration för kommunerna.

Arbetsgruppen föreslår en regel som innebär att ersättning lämnas för hjälp under viss lid efter del atl flyktingen fått sitl första uppehållstillstånd. Denna regel bör utformas så att ersättning lämnas för hjälp under ungefär lika lång lid som tidigare.

Gruppen har varit medvelen om svårigheterna att fastställa det antal år som molsvarar den nu gällande eltårsregeln. En sludie som gmppen har genomfört visar dock atl hjälpbehovet för de flyktingar som invandrade under första hälften av 1970-talet i flertalet fall har upphört inom tre år och kvarslår för omkring 5 96 av fallen efter fem år. Gruppen har antagit all anpassningstiden inte är längre för de flyktingar som anlänt hit under senare år. Man har stannat för atl föreslå ersättning för kostnader under del år beslut om uppehällslillstånd fattades samt tvä är därefter.

Samtidigt påpekar arbetsgruppen alt det ibland skulle kunna bli svårt atl bosladsplacera flyktingar som är sjuka eller handikappade om kommunerna vet atl de inom kortare lid än tre år själva kan få stå för flyktingarnas försörjning. Gruppen föreslår därför en undanlagsregel med innebörd alt ersättning under längre tid än enligt huvudregeln skall kunna lämnas för flyktingar, som inom huvudregelns tidsram, inte kunnat försörja sig på grund av sjukdom eller handikapp, som fanns vid hitkomsten eller som har sin grund i flyktingsitualionen. Tillämpningen av denna regel måste bygga på en särskild ulredning i varje enskilt fall.

Samtliga remissinsianser, som uttalar sig i denna fråga, hälsar med lillfredsslällelse förslaget all ta bort den tidsgräns som gällt hittills. Flera remissinstanser framhåller dock alt del är svärl att bedöma de ekonomiska

Prop. 1979/80:38

12

konsekvenserna av förslagel. Några kommuner anser all den föreslagna lidsregeln kan ge lägre ersättning än f n. Vissa kommuner, liksom invandrar­verket, har därför föreslagit en längre tid än två är. Arbetsmarknadsstyrelsen anser all man inle borde sätta någon gräns för hur länge kommunerna skall ha rätt lill ersällning. Socialstyrelsen menar att en tväärsregel kan visa sig vara alltför snäv, inte minst under lågkonjuklurer. 1 stället bör ersällning kunna lämnas tills flyktingen har möjlighet att bli svensk medborgare enligt gällande bestämmelser. Med en sådan tidsgräns skulle man enligl slyrelsens mening inte behöva någon undantagsregel.

Södertälje kommun har presenterai en ekonomisk utredning som visar att kommunen i nuvarande silualion skulle få lägre statsbidrag med de föreslagna reglerna. Detta beror på elt storl anlal flyktingar som efter många års vistelse i kommunen fortfarande är beroende av socialhjälp för sin försörjning.

Jag tillstyrker arbetsgruppens förslag alt ersällning skall lämnas för kostnader som uppkommit under det är uppehållstillstånd som flykting beslulades samt etl vissl anlal år därefter.

Som jag redan nämnt har arbetsgruppen funnit det svårl att bestämma för hur många är ersättning skall lämnas så alt det i princip motsvarar vad som utges f n. Avsiklen med den föreslagna regeln är att ersättning skall lämnas i samma utsträckning som f n. Ju längre tid man väljer, desto fler av de personer som fortlöpande får socialhjälp, och som kommunerna f n. flr ersättning för, fångar man in. En längre tid medför ä andra sidan att vissa flyktingar, som en gäng kommil i arbel men som efler några år fält behov av socialhjälp, kommer med i systemet, vilket inte är avsikten. Gruppen har föreslagit två år eflersom flertalet flyktingar efler den tiden inte längre uppbär socialhjälp.

Jag instämmer i arbetsgmppens åsikl all tillförlitligt underlag för alt faslslälla en lämplig tidsregel saknas.Jag kan dock godla arbetsgruppens förslag all ersättning skall lämnas lill kommunerna för socialhjälp m.m. som givits flyktingar under det år beslutet om uppehållstillstånd meddelades saml under tvä kalenderår därefter. Med hänsyn lill del osäkra beslutsunderiaget bör dock, parallelll med den uppföljning av kostnadsutvecklingen i kom­munerna som jag nyss nämnl, effeklerna av denna tväärsregel utvärderas.

Jag anser atl det utöver huvudregeln bör finnas en möjlighet att ersätta kommunerna för socialhjälp lill flyktingar som inom huvudregelns tidsram inte kunnal försörja sig på grund av sjukdom eller handikapp som fanns vid ankomsten hit eller har sin grund i flyktingsituationen.

Enligl nuvarande regler upphör kommunernas rätt lill ersättning när flyktingen gifter sig med en svensk medborgare. Jag finner det svårt att hävda att flyktingens situation i och med äktenskapet förändras på etl sådanl sätt att ersättning inte längre bör lämnas. Jag anser därför att kommunernas rält lill ersättning skall bestå även om flyktingen är gift med en svensk medborga­re.

Prop. 1979/80:38

13

Personer som väntar på uppehållstillslånd (UA T-sökande)

Arbelsgruppen föreslår all den ställiga ersättningen för socialhjälp lill personer som fått uppehållstillstånd av något annal skäl än att de är flyktingar skall upphöra när deras uppehållstillständ har beviljats. För dem som fär avslag på sin ansökan om uppehållstillstånd bör rätlen till ersättning gälla tills beslut om förpassning eller, i förekommande fall, beslul om verkställighet av förpassning vunnil laga kraft. När ell förpassningsbeslui vunnit laga kraft brukar det alltid dröja ett tag, utan att det är utlänningens fel, innan beslutel kan verkställas. Denna lid varierar men kan enligl uppgift vara mer än två månader. Arbelsgruppen anser att kommunerna bör få ersättning för sina koslnader också under denna tid.

För all åstadkomma en enkel administration föreslår gruppen en schablon­regel som innebär ersällning för hjälp som utgivits inom tre månader efler det atl beslul om förpassning eller, i förekommande fall, beslut om verkställighet av förpassning har vunnit laga kraft.

Riksrevisionsverket föreslår två månader i stället för tre medan Svenska kommunförbundet anser att ersättning bör lämnas för kostnader fram lill dess att förpassningen har verkställts. Stockholms och Botkyrka kommuner, som menar att tiden från beslutel om uppehållstillstånd lill dess att tryggad försörjning genom arbete eller utbildning ordnats kan vara lång, föreslår atl en motsvarande regel bör gälla även dem som får uppehållstillstånd på annan grund än att de är flyktingar.

Jag ansluter mig till arbetsgruppens förslag.

2.6 Ersättning till landstingskommuner och organisationer

Enligt flyktingbrevet ersätts landstingskommunerna för värd av flyktingar på sjukvårdsinrättningar. Ersättning lämnas i enlighet med bestämmelserna i det s.k. utomlänsavlalel.

Även enskilda organisationer har enligt flyktingbrevet möjlighel atl fl ersättning för vård av eller undersiöd lill flyktingar.

Arbelsgruppen föreslär alt dessa ersältningar avskaffas. Ersättningen lill landstingskommunerna är av liten betydelse för sjukvårdshuvudmännen. Den medför ett adminislralivt merarbete som inte står i rimlig proportion till dess storiek. Arbetsgruppen har inte tagit ställning till frågan om kompen­sation lill landstingskommunerna för minskat statsbidrag.

Ersättningen till organisationerna ärav mycket lilen omfattning. För båda bidragen gäller att de inte går att inordna i del förenklade ersättningssystem som arbetsgruppen föreslär.

Landslingsförbundel framhåller i sitl remissvar alt ersättningen på samma sätt som gäller för kommunema är ojämnt fördelad och atl vissa sjukvårds­huvudmän erhåller ett inle oväsentligt bidrag till sina koslnader. Ersätt­ningen medför endasi ett obetydligt merarbete för sjukvårdshuvudmännen.

Prop. 1979/80:38

14

Förbundet kan därför inte tillstyrka arbetsgruppens förslag. 1 den mån nuvarande regler för ersättning av statsmedel för flyktingar skall ses över, bör detla enligl förbundets mening ske vid ordinarie överläggningar i dessa frågor mellan förelrädare för sjukvårdshuvudmännen och regeringen om den allmänna försäkringens ersättning till sjukvårdshuvudmännen.

Svenska röda korset menar att när det finns starka skäl som talar för speciella barnomsorgsinsatser fören viss grupp flyktingbarn, och den aktuella kommunen inle anser sig ha råd eller möjlighet all lillgodose dessa behov, skall en frivilligorganisation kunna ta initiativ till en lösning och också ha möjlighet till statsbidrag för ändamålet. Ocksä Stockholms kommun anser alt möjligheten till bidrag till frivilliga organisationer bör finnas kvar.

Med hänsyn till vad landstingsförbundet har anfört i sitt remissvar anser jag att landstingskommunerna tills vidare liksom idag skall kunna få ersättning från socialslyrelsen för vissa koslnader för flyktingar. Vad jag nyss sagt om tidsgränser för kommunernas ersätlningar för flyktingar bör härvid gälla. Möjlighelerna au förenkla administrationen genom samordning med andra ersättningar bör tas upp lill prövning i samband med kommande överiäggningar med sjukvårdshuvudmännen om ersättning från den allmän­na försäkringen eller i annal lämpligt sammanhang.

Ersättning till organisationerna som utges med stöd av flyktingbrevet och som har utnyttjats i myckel lilen omfattning, bör enligt min mening avskaffas. Här kan nämnas atl slatliga bidrag lill enskilda organisationer för åtgärder för flyktingar och invandrare f n. kan utgå även från andra håll.

2.7 Administration

Ansvarel för ersällningen lill kommunerna för socialhjälp till utländska medborgare är f n. splittrat pä flera myndigheler. Kommunerna ansöker om ersättning hos säväl länsslyrelserna som socialstyrelsen och rikspolisstyrel­sen. Dessutom är själva ansökningsförfarandet krångligt. En omfaltande granskning och kontroll görs av ansökningarna. En huvuduppgift för arbetsgruppen har varit all förenkla ersättningssystemet.

Arbelsgruppen föreslär atl ansökningarna slälls lill länsslyrelserna som får elt samlat ansvar för handläggningen av ersättningsärenden. Kommunerna bifogar därvid en förteckning över icke nordiska medborgare som filt socialhjälp under året. För all kommunerna skall kunna veta för vilka personer ersättning kan lämnas bör invandrarverket avisera kommunerna om besluten om uppehällslillstånd. Invandrarverket fär i uppdrag atl med utnyttjande av sitt datasystem kontrollera att ansökningarna avser personer som kommunerna har rält till ersättning för. Länsslyrelserna flr ansvarel för kontrollen av atl den socialhjälp kommunerna utgivit slär i överensstämmel­se med gängse praxis. Länsslyrelserna ansvarar ocksä för utbetalning av ersätiningarna som görs kalenderårsvis i efterskott. Förslaget innebär att socialstyrelsen och rikspolisslyrelsen inte längre skall betala ut ersättningar

Prop. 1979/80:38

15

lill kommunerna för socialhjälp.

Många remissinstanser, däribland samtliga kommuner som lämnat syn­punkler i denna del, anser atl förslagel medför slora administrativa förenk­lingar. 1 stort sett samlliga de remissinstanser som berört frågan om ansvariga myndigheler tillstyrker förslagel. Socialstyrelsen menar dock alt förslaget har både för- och nackdelar. En fördel är alt länsstyrelserna genom sin lillsynsuppgifl bör ha slörre möjlighel att följa kommunernas handläggning i sociala frågor. En nackdel är all centrala myndigheter - däribland speciellt invandrarverket - kan komma att få konlakl med etl stort antal tjänstemän. Vidare påpekar socialslyrelsen alt en av anledningarna till att ersättnings­ärendena ursprunglingen lades på styrelsen var önskvärdheten av en enhetlig praxis.

Jag finner att arbetsgruppens förslag, som det har skissats i promemorian, kommer att medföra stora förenklingar och innebära väsentligen snabbare utbetalningar jämförl med vad som gäller.

I likhel med den uppfattning som min företrädare har gett uttryck för i samband med proposition (1979/80:6) om socialstyrelsens uppgifler och organisation m.m. anser jag att administrationen av ersätiningarna bör föras över till länsstyrelserna och invandrarverket. Ersättningarna bör utbetalas kalenderärsvis i efterskott. Adminislralionen av ersätiningarna för den familjepedagogiska verksamhelen liksom ersätiningarna lill landslingen bör dock lills vidare ligga kvar på socialstyrelsen. Denna adminislralion är av jämförelsevis lilen omfattning.

Berörda myndigheter kommer all i samråd närmare utforma detaljerna för ersätlningsadministrationen. En utgångspunkt för delta arbete blir att de uppgifter som kommunerna skall lämna i sina ansökningar är lätta alt ta fram. Jag förutsätter all samräd även sker med Svenska kommunförbundel och med kommuner med stor invandring.

Mitt förslag innebär att polisen normalt inte skall ha ansvarel för utlänningars inkvartering. Polismyndigheten bör, så snart den fär kännedom om behovet av hjälp, sätta utlänningen i förbindelse med socialförvaltningen. 1 de fall som en utlänning anlräffas när socialförvaltningen inte håller öppet kan dock viss hjälp från polisen behövas. I likhet med arbetsgruppen förutsätter jag därvid alt lokala överenskommelser träffas mellan polisen, kommunerna och lämpliga hotell om att polisen flr ordna inkvartering som därefter belalas av kommunerna. Dessa koslnader ersätts sedan liksom kommunernas övriga kostnader i efterhand av länsstyrelsen.

2.8 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser

Arbetsgruppen har föreslagit att de nya reglerna träder i kraft den 1 januari 1980, dvs. samtidigt som kommunernas nuvarande rätt till ersättning för hjälp enligt socialhjälps- och barnavärdslagarna till icke svenska medborgare upphör.

Prop. 1979/80:38

16

Invandrarverket har hävdat all det nya systemet inte kan börja fungera i alla delar redan från den 1 januari 1980. För alt invandrarverkets datasystem skall kunna användas för att kontrollera kommunernas ansökningar måste vissa förändringar i verkets dalarutiner göras. Nya dataruliner går i varje fall inte all tillämpa på ärenden som gäller personer, där beslut om uppehålls­tillstånd fattals före den 1 januari 1980.

Enligt arbetsgruppens promemoria har invandrarverket tidigare bedöml atl de nödvändiga förändringarna skulle kunna göras ulan störte svårigheier eller tidsspillan. Numera bedömer verkel atl förändringarna inle hinner genomföras innan de nya ersältningsbeslämmelserna träder i kraft. Konlrol­len kommer därför i vissa avseenden atl försvåras. Manuell granskning av kommunernas ansökningar beträffande flyktingar måsle inledningsvis ske i många fall. Jag anser del dock vara synnerligen angeläget all de nya ersättningsreglerna träder i kraft samtidigt som reglerna om ersättningen för hjälp lill ulländska medborgare försvinner. Mot denna bakgrund förordar jag atl de nya reglerna träder i kraft den 1 januari 1980.

Enligt arbetsgruppen skall nu gällande bestämmelser tillämpas på koslna­der som uppkommil före den 1 januari 1980. Enligt dessa bestämmelser finns ingen lidpunki då ansökan om ersättning från socialstyrelsen eller rikspolis­slyrelsen mäsle ha kommil in. Det är angeläget att en sådan tidpunkt besläms sä all nuvarande adminislralion snarasl kan upphöra. Gmppen har föreslagit aU ansökan om ersättning enligt de gamla reglerna skall ha inkommit till socialstyrelsen resp. polismyndigheten senast den 30 juni 1980.

Bl.a. elt anlal kommuner har i sina remissvar anfört att den lid som föreslagils för avveckling av ersättningarna enligt de gamla reglerna är alltför kort.

Jag anser att de ersättningar som skall lämnas enligt den gamla ordningen bör slulregleras snarasl möjligt. Med hänsyn lill vad flera kommuner har anförl i sina remissvar anser jag dock att ansökningstiden för dessa ersätlningar bör utsträckas till utgången av år 1980.

2.9 Kostnader

Arbetsgruppen har inte kunnat göra några säkra beräkningar av förslagens ekonomiska konsekvenser. Huvuddelen av kostnadsökningen för staten hänför sig till ersällningen för hjälp lill UAT-sökande.

De tolala socialhjälpskostnaderna för UAT-sökande har preliminärt upp­skattats lill 25-30 milj. kr. för år 1978. Socialhjälpen till dem som sedermera får uppehållstillstånd som flykting ersätts redan idag av slaten. För övriga UAT-sökande ersätter staten den obligaloriska socialhjälpen. Genom riks­polisstyrelsen ersätts många gånger även uppehälle för utlänningar som inle får obligalorisk socialhjälp. En stor del av socialhjälpskostnaderna för UAT-sökande lorde därför redan idag ersällas av slaten. Arbetsgruppen uppskattar atl dess förslag medför en merkostnad för staten i storleksord-

Prop. 1979/80:38

17

ningen 10-15 milj.kr./år i 1978 års penningvärde

Mitt förslag, i den del som gäller flyktingar, innebär inte någon påtaglig ökning av statens kostnader. Socialhjälp skall ersättas efler i huvudsak samma grunder som idag. När arbetsgruppen beräknade det schablonpåslag som skulle täcka kostnaderna för olika sociala serviceålgärder log man hänsyn till de utvidgningar av den slatliga ersättningen som föreslagils. Dessa utvidgningar har i annal sammanhang kostnadsberäknats lill ca 1,4 milj. kr.

Arbetsgruppen har föreslagit atl ersättningarna utbetalas kalenderårsvis i efterskott. Därför kommer det inte all behövas ytteriigare medel förrän under nästa budgetår. Vid anmälan av budgetpropositionen för budgetåret 1980/81 återkommer jag till de koslnader som mina förslag medför. Jag vill redan nu nämna alt det till följd av de snabbare utbetalningarna kommeratt bli särskilt stora kostnader för staten under nästa budgetär.

Genom den förenkling av ersättningsreglerna och ansökningsförfarandel som föreslås kommer kostnaderna för den administrativa hanleringen att minskas väsentligt. Slörst blir besparingarna för kommunerna, men även statens kostnader för administrationen kommer att kunna bli lägre. Länssty­relsema bör kunna fullgöra sina nya uppgifter inom ramen för nuvarande resurser. Förslagel kan dock - särskilt i inledningsskedet - komma aU medföra ökade kostnader för invandrarverket, bl.a. som en följd av att en väsentlig del av verkets kontroll till en början måste uföras manuellt. Samtidigt kommer verkets nuvarande uppgift att besvara remisser från socialstyrelsen i ersättningsärenden emellertid successivi att minska. Effek­lerna av förslagen för invandrarverkets del är f n. svåra alt bedöma. De flr i stället bedömas när erfarenheter vunnits av de nya reglerna.

Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag, efter samräd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], att regeringen föreslår riksdagen att

1.

godkänna de rikllinjer som jag har förordat för ersättning till kommunerna för hjälp till flyktingar och personer som väntar på uppehållstillständ.

2.

godkänna de riktlinjer som jag har föreslagil för en omorgani­sation av systemet för betalning av dessa ersättningar.

Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen alt antaga de förslag som föredraganden har lagt fram.

2 Riksdagen 1979/80. 1 saml. Nr 38

Prop. 1979/80:38

18

Bilaga I 

SOCIALDEPARTEMENTET

Ersättning till kommunerna för hjälp till flyktingar och personer som väntar på uppehållstillstånd

Förslag från en arbetsgrupp inom regeringskansliet

Ds S 1979:7

Prop. 1979/80:38

19

Till statsrådet och chefen för socialdepartementet

Genom beslut den 27 december 1978 förordnade chefen för socialdeparte­mentet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], att en särskild arbetsgrupp skulle se över Slalsbidragen till kommunerna för sociala koslnader för flyktingar och vissa andra ulländska medborgare.

I en promemoria som fogats till beslutet påpekades alt bl.a. socialulred­ningen föreslagil atl staten skall ge kommunema ersättning för socialhjälp lill ulländska medborgare under den lid deras ansökningar om uppehållstillstånd behandlas.

Vidare framhölls atl nuvarande bidragssystem är komplicerat och admi­nistrativt betungande. Därför skulle gruppen lämna förslag till bidragsbe­slämmelser som är enkla och möjliggör snabba utbetalningar. Statsbidragen borde handhas av en enda myndighet. Möjlighelerna atl ur slalens invan­drarverks datasystem inhämta uppgifter angående flyktingstatus o.d. skulle uppmärksammas.

De kostnader som uppslår i samband med polismyndighets inkvartering av utlänning skulle beaktas. Vidare skulle gruppen ta hänsyn till de förslag till ändrade statsbidrag för kostnader för flyktingar som arbetsgruppen för flyktingfrågor inom arbelsmarknadsdeparlementel (FLYG) fört fram i pro­memorian Sverige och flyktingarna (Ds A 1978:1). Det nära sambandet mellan en förkortning av väntetiderna för uppehålls- och arbetstillstånd och kostnaderna för socialhjälp skulle uppmärksammas.

En utgångspunkt skulle vara att kommunerna inte skall ersältas för kostnader under den lid som arbetsmarknadsstyrelsen har ansvar för det första omhänderlagandel av flykting saml att gruppens förslag inte borde medföra några andra påtagliga merkoslnader för staten än vad som kunde följa av att ersättning flr utgå för dem som väntar pä uppehållstillständ.

Gruppen borde arbeta i samråd med socialstyrelsen, rikspolisstyrelsen, statens invandrarverk och övriga berörda verk samt borde härutöver la kontakt med kommuner och andra organ i syfle alt tillvarata kunskaper och erfarenheter på området. Dess arbete borde avslutas före sommaren 1979.

Till ordförande i arbelsgruppen förordnades depariementsrådet i socialde­partementet Nils[REDACTED_EFTERNAMN]. I arbetsgruppen har vidare ingått biträdande länspolischefen Nils Erik Ähmansson, justitiedepartementet, departements­sekreterarna Örjan Sjögren och Karin[REDACTED_EFTERNAMN], socialdepartementet, Elisabeth Krausz och Hans Jelf, budgetdepartementet, och Birgitta[REDACTED_EFTERNAMN], arbetsmark­nadsdepartementet. Sekreterare har varit kanslisekreteraren i socialdeparte­mentet Cari-Johan[REDACTED_EFTERNAMN]. Gruppen har biträtts av byrådirektören Lars G.[REDACTED_EFTERNAMN].

Arbelsgruppen överiämnar härmed sitl förslag. Slockholm i juni 1979

Nils[REDACTED_EFTERNAMN]

Carl-Johan[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1979/80:38

20

Innehåll

1.

Den aktuella invandringen............................... 

..... 

24

2.

Bestämmelser för invandringen......................... 

24

3.

Bestämmelser för statlig ersällning lill kommunerna m.m  

27

3.1

Ersättning genom länsstyrelsen................ 

..... 

28

3.2

Ersättning genom socialslyrelsen............... 

29

3.3

Ersättning genom rikspolisstyrelsen............ 

30

4.   Administration.............................................. 

.... 

31

4.1

Kommunernas administration.................... 

.... 

31

4.2

Länsstyrelsernas administration................ 

.... 

34

4.3

Socialstyrelsens administration................. 

35

4.4

Rikspolisstyrelsens administration.............. 

.... 

37

5.   Kostnader för socialhjälp m.m.......................... 

.... 

38

5.1   Statens kostnader.................................. 

38

5.1.1

Ersättning genom länsstyrelsen........ 

38

5.1.2

Ersättning genom socialstyrelsen...... 

38

5.1.3

Ersättning genom rikspolisstyrelsen... 

... 

'40

5.2   Kostnader för UAT-sökande...................... 

.... 

40

6.   Vissa förslag m.m. i fräga om ersältningarna....... 

.... 

42

6.1

Propositionen om den kommunala ekonomin. 

42

6.2

Socialutredningen.................................. 

.... 

42

6.3

FLYG................................................... 

43

6.4

SoS-gmppen......................................... 

44

6.5

Rikspolisstyrelsen................................... 

.... 

45

7.   Arbetsgruppens överväganden och förslag......... 

.... 

45

7.1

För vilka utländska medborgare skall ersättning utgä? ..

45

7.2

Allmänna överväganden om bidragssystemets ulform­ning  

48

7.3

Vilka kostnader skall ersättas?.................. 

.... 

51

7.4

När skall statlig ersättning upphöra att utgä?       

56

7.5

Administration....................................... 

60

7.6

Kostnadsberäkningar............................... 

64

7.7

Ikraftträdande....................................... 

65

8............................................................... Förslag till förordning om ersättning för socialhjälp till flyktingar

m.m........................................................... 

.... 

66

Prop. 1979/80:38

21

Sammanfattning

Idag har kommunerna räll till ersättning frän slaten för socialhjälp och vissa andra kostnader som de haft för flyktingar. De har också rätt till statlig ersättning för socialhjälp enligl 12 § socialhjälpslagen (obligatorisk social­hjälp) som lämnats till icke svenska medborgare.

Riksdagen har med anledning av propositionen om den kommunala ekonomin beslutat att sistnämnda ersättning skall upphöra fr.o.m. den 1 januari 1980.

Detta inneoär att kommunerna helt får svara för kostnaderna för de personer som här i landel söker men inle får uppehållstillstånd som flykting. Olika ulredningar har emellertid föreslagit att slaten skall stå för socialhjälps­kostnaderna under väntetiden.

I olika sammanhang har ocksä påpekats att det nuvarande ersättningssys­temet är krångligt och kräver en omfattande administration.

Mot denna bakgrund tillsattes vår arbetsgrupp för atl se över dessa ersältningar saml lämna förslag lill enklare bestämmelser.

Enligl riksdagsbeslutet med anledning av propositionen om den kommu­nala ekonomin skall ersältningarna för socialhjälp till flyktingar och till vissa kollektivt överförda utländska medborgare utan flyktingstatus behällas. I vissa fall ersälter socialstyrelsen idag kostnader för andra personer än de som Ull uppehållstillstånd som flyktingar och de som kollektivt överförts saml deras familjer Enligt vär mening bör staten endast ersätta kostnader för flyktingar och kollektivt överförda med familjer.

Vi föreslär all staten även skall ersätta kostnader för hjälp till icke svenska medborgare under den tid deras ansökningar om uppehållstillstånd behand­las.

Vi föreslår att socialhjälp till flyktingar och personer som väntar pä 'oslul om uppehållstillstånd ersätls med kommunernas faktiska koslnader.

Idag ersätts vissa andra kostnader som kommunerna haft för flyktingar. Administrationen av dessa ersättningar är särskill betungande. Vi föreslår att ersällning för andra kostnader än socialhjälpskoslnader ulgär med 25 96 av ersatt socialhjälp lill flyktingar.

Däremol anser vi belräffande de personer som väntar på beslut om uppehållstillslånd atl ersättning inte skall utgä för andra koslnader än för försörjning. Beträffande dessa personer bör kommunerna normalt inte vidta några särskilda åtgärder. Detla skulle kunna uppfaUas som ett halvt löfte att fl stanna i landel. Vi vill i della sammanhang betona alt den viktigasle åigärden för alt förbättra de spontant hitresias situation är atl göra väntetiden för beslut om uppehållstillstånd så kort som möjlig.

Del 25-procenliga påslaget på socialhjälpen avses täcka dels de kostnader som kommunen idag fär ersatta, nämligen för barn- och äldreomsorg, social hemhjälp, vård enligt barnavärds- och nykterhetsvårdslagarna och lolkhjälp, dels vissa kostnader som i annal sammanhang föreslagits bli ersatta i

Prop. 1979/80:38

22

framtiden, nämligen för vissl psykialriskl, psykologiskl och kuralivt slöd ål flyktingar.

Utanför det schablonmässiga påslaget ligger koslnader för familjepedago­gisk verksamhet. Dessa kostnader bör ersättas på samma säll som idag i avvaktan på utvärdering av verksamheten.

För atl kommunerna inte skall behöva särskilja den socialhjälp som lämnals en person före och efter beslut om uppehållstillstånd som flykting föreslår vi alt det 25-procentiga påslaget beräknas på all socialhjälp som personen fått under del är han fält sådant uppehållstillstånd, alltså inle bara på den socialhjälp som lämnals efler beslutet.

Idag utgår ersättning för socialhjälp m.m. tili flykting tills dess att flyktingen haft stadigvarande arbete i sammanlagt etl år. Tillämpningen av denna regel kräver myckel arbete. Vi föreslår som huvudregel att ersättning i stället skall utgå för socialhjälp m.m. som lämnats flyktingen under hela det år del första beslutel om uppehållstillstånd som flykting fattades saml två kalenderår därefter.

En del flyktingar har vid hitkomsten sjukdom eller handikapp. Vi föreslår en undantagsregel som ger kommunerna rätt till ersättning för socialhjälp m.m. till dessa personer under längre tid än enligl huvudregeln.

För personer som fått uppehållstillständ pä annan grund än att de är flyktingar bör ersättning till kommunerna inte utgå för socialhjälp som lämnats sedan uppehållstillständ har beviljats. Förde personer som fär avslag på ansökan om uppehållstillslånd bör ersäUning ulgå lills dess atl de förpassats eller eljest lämnat landet. För enkelhetens skull föreslär vi här en schablonregel.

Idag utgår viss ersäUning av statsmedel för kostnader som landstingskom­mun haft. Dessa ersättningar är mycket små i förhållande till landstingskom­munernas totala kostnader. Även enskilda organisationer har möjlighel alt få viss ersättning för vård av eller understöd till flykting. Båda dessa ersättningar är svåra att inordna i ett administrativt enkelt ersättningssystem och bör enligt vår mening avskaffas.

Vi föreslär alt polismyndigheternas ansvar för inkvartering av utländska medborgare inskränks till de tillfällen då en utlänning anträffas när social­förvaltningen inte håller öppet.

Länsstyrelserna bör vara den myndighet som beslutar om ersättning. Statens invandrarverk bör stå för kontrollen av om de personer för vilka kommunerna söker ersättning är flyktingar eller väntar pä beslut om uppehållstillstånd. Ersällning bör utbetalas för kalenderår i efterskotl. Genom förenklad handläggning kan utbetalningarna till kommunerna göras väsenlligt snabbare än idag.

Vårt förslag innebär atl kommunerna i fortsättningen kommer att söka ersäUning hos en myndighet.

Vi anser atl ett mer schabloniserat ersättningssystem hade varit önskvärt men f n. inte möjligt alt genomföra. Etl sådant system bör dock kunna aktualiseras igen.

Prop. 1979/80:38

23

De nya statsbidragsreglerna bör träda i kraft den 1 januari 1980. För socialhjälp m.m. som utbetalats före denna lidpunki skall de gamla reglerna gälla. För aU nuvarande administration skall kunna upphöra föreslår vi aU ansökan om ersättning enligt de gamla reglerna skall ha inkommil före den 30 juni 1980.

Prop. 1979/80:38

24

1. Den aktuella invandringen

Invandringen lill Sverige har varierat kraftigl både vad gäller omfattning och sammansättning. Under slörre delen av 1960-talel förekom en slor arbetskraftsinvandring, som kulminerade åren 1969-1970 då netloinvand­ringen sammanlagt översteg 100 000 personer. Därefter följde etl par år med liten invandring och slor utvandring. I mitlen på 1970-talel ökade invand­ringen åler. Under de senaste åren har bruttoinvandringen av utländska medborgare varit ca 40 000 personer per år. Ungefär hälften av invandrarna har kommil frän de nordiska ländema.

Medan invandringen tidigare har följt konjunkturen i Sverige har de senaste årens omfattande invandring kommit till stånd trots lågkonjunktur. DeUa förklaras bl.a. av sysselsättningsutvecklingen i Finland samt av det faklum alt invandringen av utomnordiska medborgare har ändral karaklär. Medan Sverige lidigare i huvudsak hade arbetskraftsinvandring består den utomnordiska invandringen numera till stor del av flyktingar och nära anhöriga till redan i Sverige bosatta personer.

Invandringens sammansättning framgår av nedanstående tabell över det ungefäriiga åriiga genomsnittet av bruttoinvandringen åren 1975-1977.

nordbor

icke nordbor

adoptivbarn

2000

kvotflyklingarö

1250

spontant inresta som fått

uppehållstillstånd som flykting enl. 2 §

utlänningslagen (UtlL)

3 750

uppehållstillstånd p.g.a. familjeanknytning

10000

utomnordisk arbetskraft

1000

gäststuderande

1000

21000

19000

" Jfr sid. 9

Huvuddelen av flyktinginvandringen har under de senaste åren kommit från Latinamerika. En stor invandring har också skett från Turkiet. Ett hundratal flyktingar per år har kommit från vardera Bangladesh, Etiopien, Irak, Syrien, Polen, Ungern och Tjeckoslovakien.

2. Bestämmelser för invandringen

Utländska medborgare I allmänhet

Invandringen till Sverige från ulomnordiska länder är reglerad sedan år 1967. 1 princip måsle var och en som vill bosätta sig och arbeta här ha arbetstillstånd (AT) klart före inresan.

Prop. 1979/80:38

25

Enligl 32 § ullänningskungörelsen (UtlK) fär utlänning inte uppehålla sig här mer än tre månader ulan uppehållstillstånd (UT). Barn under 16 år behöver dock inle UT om det har vårdnadshavaré som är bosall i Sverige och har tillstånd atl vislas här.

För alt få UT för stadigvarande vistelse krävs i regel atl sökandens försörjning är tryggad. Eftersom försörjningen i allmänhel endasi kan Iryggas genom egel arbete får AT en avgörande betydelse för om UT skall kunna beviljas. Beviljas AT anses försörjningskravet uppfyllt och även UT kan beviljas.

Den grundläggande bestämmelsen för den reglerade invandringen finns i 46 § UtlK. Beslämmelsen innebär atl annan utlänning än nordbo, som kommer hil för all arbeta, i regel skall ha ordnat arbele och AT före inresan. Ansökan inges till svensk beskickning och avgörs av statens invandrarverk sedan yttrande inhämtats från arbetsmarknadsstyrelsen. Avgörande för om AT skall beviljas är en arbetsmarknadsbedömning. Den görs av arbelsmark­nadsstyrelsen i samråd med arbetsmarknadens parter. Bosladsfrågan måste vara lösl. Invandrarverket följer så gott som undantagslöst slyrelsens yttran­de.

AT före inresan ges för närvarande med stor restriktivitet. Detla beror framför allt på atl arbetsmarknadspolitiken i första hand inriktas på att bereda sysselsättning ål arbetssökande som redan finns i landel, bäde infödda och invandrare.

Från huvudregeln att icke nordisk medborgare som vill invandra lill Sverige måsle ha sin tillståndsfråga lösl före inresan finns vissa undantag (46 § UtlK). Den som är gift med svensk medborgare behöver inle ha AT. Däremol måsle han ha UT, vilket i sådana fall kan beviljas även efter inresan. Vidare kan AT beviljas efler inresan, då sökanden har kommit hil för att förena sig med familjemedlem som är stadigvarande bosatt här eller då del föreligger "annat särskilt skäl". Regeln om familjeförening har i praxis tillämpats på make eller sammanboende samt ogifta barn under 20 år och annan nära släkting som i hemlandet tillhört samma familjegemenskap som den som redan har tillstånd. Särskilda skäl atl ge AT har ansetts finnas bl.a. när sökandens samtliga släktingar är bosatta i Sverige saml då utlänningen anför slarka politiska skäl mot att återvända lill hemlandet. Andra fall är när slarka humanitära skäl åberopats.

Den som haft arbels- och/eller uppehållstillslånd (UAT) etl år kan få permanent uppehållstillstånd (PUT). Ungdomaröverlöårkan direkt få PUT, om de lidigare varit befriade från alt ha UT samt bott här minsl ett år. Brottslighet och annan asocialitel kan medföra att man vägras PUT.

Ullänning som redan är i Sverige skall ansöka om UAT hos polismyndig­heten i den ort där han är bosalt eller huvudsakligen vislas. Polismyndigheten skall, då ansökan om UAT ges in, göra en ulredning om sökandens person och de skäl han åberopar för alt få UAT. Ärendei överlämnas lill invandrar-

Prop. 1979/80:38

26

verkel som beslutar om tillstånd skall ges. Om begäran om tillstånd avslås meddelar invandrarverket samtidigt beslul om förpassning. Besluten kan överklagas hos regeringen.

Om en ullänning åberopar vissa omständigheter, t.ex. att han i del land som han skall befordras till löper risk alt bli utsatt för politisk förföljelse, skall polisen underställa invandrarverket frågan om verkställighet av förpass-ni ngsbesl utet. Invandrarverkels beslut kan överkalagas hos regeringen.

Slutligen kan regeringen genom återbrylning upphäva beslut om förpass­ning om nya belydelsefulla uppgifter framkommer som inte tidigare prövats.

Vissa myndigheter, bl.a. socialnämnd, är enligl 59 § UtlK skyldiga atl underrätta polisen när myndigheten försia gängen vidlar åtgärd belräffande utlänningar från utomnordiskt land, som varken har eller har sökt UAT i Sverige. Ytteriigare bestämmelser härom finns intagna i SFS 1971:749 "Cirkulär till samlliga arbetsförmedlingskontor, socialnämnder och barna­vårdsnämnder om underrättelseskyldighet enligl utlänningskungörelsen (1969:136)".

Flyktingar m.fl.

Sverige har biträtt 1951 års Genévekonvention om flyktingars rällsliga slällning. Den reglerar de fördragsslutande staternas behandling av politiska flyktingar.

Politisk flykting är enligt 2 § utlänningslagen (UllL) "utlänning som i sitt hemland löper risk att bliva utsatt för politisk förföljelse. Med politisk förföljelse förslås all någon på grund av sin härstamning, tillhörighet till viss samhällsgrupp, religiösa eller politiska uppfattning eller eljesl på grund av politiska förhållanden utsattes för förföljelse, som riktar sig mol hans liv eller frihet eller eljest är av svår beskaffenhet, eller att på gmnd av politiskt brott allvariigt straff ålägges honom".

Föratt en politisk flykting skall få asyl gäller dessutom alt han skall vara "i behov därav". Den som redan fått en fristad i annat land anses i praxis inte vara i behov av asyl. Principen är atl den stat dil flyktingen först kommit skall pröva asylfrågan.

I anslutning till asylbestämmelserna lillkom den 1 januari 1976 bestämmel­ser som lagfäster tidigare praxis om skydd för vissa andra utlänningar som är i särskill behov av det. Det gäller utlänning som har övergett krigsskådeplats eller som har flytt från sitt hemland för att undgå förestående krigstjänslgö­ring (krigsvägrare). Det gäller också den som, utan att vara politisk flykting, inte vill återvända till hemlandel på grund av de politiska förhållandena där och som kan anföra tungt vägande skäl. Utlänning som tillhör sistnämnda gmpper ska inte utan "särskilda skäl" vägras stanna i Sverige. Vid bedöm­ningen av dessa särskilda skäl får, till skillnad från vad som gäller belräffande politiska flyktingar, nödvändig hänsyn tas lill Sveriges möjligheter att ta emol

Prop. 1979/80:38

27

utlänningar vid sidan om den reglerade invandringen.

Varje år fastställer regeringen del anlal flyktingar som får överföras lill Sverige, den sk. flyklingkvolen. Vid sidan av den organiserade överföringen äger också en spontan invandring rum av personer som får slanna som flyktingar. Under senare år har denna invandring varil slörre än den organiserade överföringen. De som kommit hit på egel initiativ och filt slanna som flyktingar har inte avräknats på flyktingkvoten.

Invandrarverket är den myndighet som har ansvaret för uttagning av kvotflyktingarna medan arbetsmarknadsverket ombesörjer deras resa till Sverige och står för mottagning och omhänderlagande av dem. Efler ankomsten till Sverige inkvarteras flyktingarna vanligen i föriäggningar.

Länsarbetsnämnden ansvarar för föriäggningarna. Under förläggningsli­den svarar nämnden för att flyktingen får mat, husrum, kläder, fickpengar och sjukvård samt psykisk vård och social rådgivning m.m. Vidare ges undervisning bl.a. i svenska språkel och information om del svenska samhällel. Den som är skolpliktig skrivs in i grundskolan.

Arbetsmarknadsverket lar också hand om de personer som på egen hand rest in i landet och fält status som flykting. Dessa placeras vanligen av länsarbetsnämnden i s.k. enskild inkvartering. Härmed menas alt flyktingen bor pä hotell, pensionat eller i egen lägenhet. Dessa flyktingar uppbär förmåner och fär undervisning och information som motsvarar vad som gäller för dem som inkvarteras i föriäggning.

Inkvartering pägår tills flyktingen filt arbef;, börjat ulbildning eller fått försörjningen tryggad genom socialvårdens försorg. Vid ulplacering från föriäggning ordnas bostad ål flyktingen genom arbetsmarknadsstyrelsen, i vissa fall i samarbete med socialslyrelsen.

För den som börjar arbete eller i vissa fall utbildning (t.ex. med stöd av utbildningsbidrag eller studiemedel) utgår startbidrag, som avses täcka kostnaderna för uppehälle, bostad, kläder m.m. under den försia tiden efter avslutad inkvartering. Vidare kan flyktingen fl startlån, som utgår lill inköp av bohag.

3. Bestämmelser för statlig ersättning till kommunerna m.m.

Från socialhuvudlitelns anslag Ersättningar till kommunerna för hjälp till utländska medborgare, flyktingar m.m. utgår ersättning från staten lill kommunerna enligl socialhjälps- och barnavårdslagarna för viss vård som meddelals icke svenska medborgare. Medlen utbetalas genom länsslyrel­sen.

Från anslagel utgår också ersättning för kostnader för vissa flyktingar m.fl. Dessa ersältningar betalas av socialstyrelsen.

Från justitiedepartementets anslag Polisverket: Diverse utgifter bestrids

Prop. 1979/80:38

28

vissa kostnader i samband med av polismyndighet föranstaltad inkvartering m.m. av utlänning.

3.1 Ersättning genom länsstyrelsen

Enligl socialhjälpslagen (ShjL) skall varje kommun se till att den som vistas i kommunen erhåller tillfredställande omvårdnad. Kommunen skall vidare sörja för att den som är i behov av socialhjälp flr sädan hjälp. Bistånd skall således lämnas även utländska medborgare.

ShjL skiljer mellan obligatorisk och frivillig hjälp. Obligatorisk socialhjälp (12 §) är sådan hjälp som den enskilde har rätt alt kräva och samhället skyldighet atl lämna. Frivillig socialhjälp (13 §) utges av kommun eller dess socialnämnd efter eget bedömande.

För att obligalorisk socialhjälp skall utgå krävs att den hjälpbehövande aniingen är minderårig, d.v.s. under 16 år, eller alt han på grund av ålderdom, sjukdom m.m. inte kan försörja sig genom arbele. Sådan socialhjälp ulgär till livsuppehälle och till behövlig vård. I fräga om minderårig skall socialhjälpen ocksä avse uppfostran. Obligatorisk socialhjälp ulgår inte till personer över 16 år, vilkas hjälpbehov är föranlett av arbetslöshet.

I fräga om den frivilliga socialhjälpen gäller atl kommunerna har oinskrän­kt rält att ge ul sådan hjälp i all den utsträckning de anser lämpligt.

Socialutredningens förslag till ny sociallagsliftning innebär bl.a. alt begrep­pen obligatorisk och frivillig socialhjälp utmönslras och ersätts med en allmän räu till "bislånd av socialnämnden för försörjning och livsföringen i övrigt".

Icke svenska medborgare, som är arbetsföra men saknar AT, har idag inte någon rätt till socialhjälp. Inte sällan får de i stället frivillig socialhjälp. Socialutredningens förslag ger dessa personer samma rätl till bistånd som gäller för svenskar.

Socialutredningens förslag bereds f n. inom regeringskansliet.

Ersättning för socialhjälp lill utländska medborgare regleras idag i ShjL. 23 § andra stycket ger kommunerna rält lill ersättning för obligatorisk socialhjälp till icke svenska medborgare. Ersättningen utgår med det belopp vartill kommunens kostnader för hjälpen skäligen kan uppskattas (24 §). Ansökan om ersättning skall göras hos länsstyrelsen (31 §). Om utlänningen är i varaktigt behov av socialhjälp kan han under vissa fömtsättningar hemsän­das.

71 § barnavårdslagen (BvL) ger motsvarande rält lill ersättning frän länsstyrelsen för utgift som föranlelts av omhändertagande för samhälls­vård.

I propositionen 1978/79:95 om den kommunala ekonomin' föreslogs att

1 Prop. 1978/79:95, FiU 1978/79:35, Rskr 1978/79:335.

Prop. 1979/80:38

29

dessa slalsbidrag skulle avvecklas. Riksdagen har beslutat i enlighel med förslaget.

3.2 Ersättning genom socialstyrelsen

I Kungl. brev den 27 februari 1959 (flyktingbrevet) uppdrog regeringen ål socialslyrelsen att bistå flyktingar, som inle omhändertagits av annan statlig myndighet, samt atl se till att flyktingarna erhöll vård och understöd i huvudsak enligl gällande praxis inom socialvården. Socialslyrelsen bemyn­digades att av statsmedel ersätta socialnämnd för koslnader avseende socialhjälp m.m. lill dels flykting som sedan ankomsten lill riket varil arbetsoförmögen eller haft väsenlligen nedsatt arbetsförmåga, dels annan flykting som efler ankomslen till Sverige inte haft stadigvarande arbele i sammanlagt ell år ("eltårsregeln").

öm socialstyrelsen finner synneriiga skäl föreligga fär enligl bemyndigan­det ersättning lämnas även om flykting haft stadigvarande arbele under längre tid än ett år. Socialslyrelsen har tillämpat denna undantagsregel när flykting exempelvis p.g.a. slor försörjningsbörda vid upprepade tillfällen fått socialhjälp och när flykting drabbats av sjukdom som av läkare bedömts bli långvarig och ha samband med hälsotillståndet vid ankomslen till Sverige. Vidare har kommunerna ersatts för hjälp lill flykting med särskilda anpassningssvårigheter, som har sin grund i flyktingsituationen, även om flyktingen arbetat i Sverige mer än ett är

Flykting som vid studier i Sverige uppburit studiestöd, utbildningsbidrag eller liknande och klarat sin försörjning härigenom under minst tvä år likställs i ersättningshänseende enligl praxis med den som arbetat stadigvarande i Sverige mer än ell år.

Ersättning lill kommuner ulgår för obligatorisk och frivillig socialhjälp, barnomsorg, äldreomsorg, social hemhjälp, vård enligt barnavårds- och nykterhetsvårdslagarna, lolkhjälp inom social- och sjukvärd samt familjepe­dagogisk verksamhet. Kommunerna flr retroaktiv ersättning också för kostnader för sådana åtgärder före beslut om uppehållstillslånd för flyk­ting.

Socialhjälp enligl 12 och 13 §§ ShjL ersätls i princip med vad som faktiskt utgivits om det kan hänföras till "praxis inom socialvården". Nettokostna­derna för barntillsyn i daghem, familjedaghem och fritidshem ersätts enligt praxis schablonmässigt med 20 kr. per bam och inskrivningsdag. Vad beträffar familjepedagogisk verksamhel ersätts lönekostnader och handled­ning under förutsättning att förhandbesked lämnats av socialstyrelsen. För social hemhjälp åt flyktingar ersäUs hela den koslnad som inte täcks av reguljärt statsbidrag. Kostnaderna för vistelse på ålderdomshem och servi­cehus för äldre ersätts med de fakliska nettokostnaderna. Detsamma gäller kostnaderna för åtgärder enligt barnavårds- och nykterhetsvårdslagarna samt

Prop. 1979/80:38

30

tolkning inom socialvård och sjukvård.

Ersättning enligt bestämmelserna i flyktingbrevet kan ges lill organisation eller annan som enligt avtal med socialstyrelsen bereder flykting vård eller understöd i huvudsak enligt gällande praxis inom socialvården.

Vidare bemyndigas styrelsen i brevet att till landstingskommunerna ulge viss ersättning för värd på sjukvårdsinrättning av flykting.

I Kungl. brev den 3 april 1959 bemyndigade regeringen socialstyrelsen atl i vissa fall bevilja flyktingar som omfattas av flyktingbrevet län för att anskaffa bostadsrätt.

Genom beslut den 16 juni 1972 föreskrev Kungl. Maj:l alt socialstyrelsen som försöksverksamhet fick utge ersättning för värd och understöd resp. utlämna lån för underiätlande av bostadsanskaffning i fråga om sådana utomnordiska socialt handikappade zigenare som med stöd av Kungl. Maj:ts beslut överfördes lill Sverige för varaktig vistelse här. Bemyndigandet har i olika omgångar föriängls. Kungl. Maj:t har fattat olika beslut av motsvarande innehåll beträffande vissa personer av asiatisk härkomst och vissa andra gmpper.

Vid prövning av om rätt lill statlig ersättning föreligger utgär socialstyrel­sen från invandrarverkets beslut om flyktingstatus. Styrelsen ersätter normalt ocksä hjälp som lämnats flyktingens make och hemmavarande barn. Med flykting avses i slalsbidragssammanhang i det följande den som av invandrarverket bedömts vara flykting samt de personer som i socialhjälps­hänseende betraktas som medlemmar av hans familj.

I vissa fall ersätter slyrelsen också kostnader för s.k anknytningsfall, d.v.s. annan nära anhörig till flykting som själv av invandrarverket inle har bedömls vara flykting. Ersättning utgår inte om flykting är gift med svensk medborgare. Som gift räknas den som sammanbor med någon med vilken han har barn.

I stalsbidragsbestämmelserna finns inte angivet någon tidpunkt före vilken ansökan om ersättning ska göras.

1966 års riksdag medgav regeringen att efter framställning av socialstyrel­sen bevilja viss ersättning av statsmedel för socialhjälp till arbelsföra ulländska medborgare som, ulan att vara flyktingar, anlänt lill landet för att här skaffa sig arbete. Nordiska medborgare omfattas inle av beslutet. Medgivandet avser sädana kommuner som i förhållande lill sina samlade socialutgifter har speciellt höga kostnader för dessa invandrare. Beslutet avser frivillig socialhjälp; obligatorisk socialhjälp till dessa invandrare ersätts i vanlig ordning genom länsstyrelsen.

I brev den 15 december 1961 föreskrev Kungl. Maj:t att flyktingbrevet i tillämpliga delar skulle gälla sådana personer som avses i kungörelsen (1950:383) angående bistånd åt utlandssvenskar som återvända till Sverige m.m. och som bereds vård på sjukvårdsanstalt eller ålderdomshem. Ersätt­ning utgår under fömtsättning att utlandssvensken inte mantalsskrivits i

Prop. 1979/80:38

31

riket för det år hjälpen lämnats eller hans manlalsskrivningsort för della år inle kunnal utrönas.

3.3 Ersättning genom rikspolisstyrelsen

Enligt föreskrift i regleringsbrev för polisväsendet skall rikspolisslyrelsen från anslaget B 5. Polisverket: Diverse utgifter, ersätta "sådana kostnader i samband med av polismyndighet föranstaltad inkvartering m. m. av ullän­ning vilka är föranledda av åtgärd enligt 21 § första stycket punkterna 1 och 2 utlänningslagen (1954:193)".

Föreskriften gäller när

1.

utlänning anträffats av polismyndighet vid ankomsten till Sverige eller inom en vecka efter ankomstdagen och fråga om utlänningens rält att inresa eller kvarstanna i Sverige därvid tagits upp lill prövning,

2.

ullänning, vars rätl atl inresa i Sverige inle prövats enl. 1, första gången uppsökt eller anträffats av polismyndighet eller inom en vecka därefter, dock ej senare än tre månader efter ankomsten.

I rikspolisstyrelsens anvisningar för polisväsendet sägs att polismyndighet som finner atl behov föreligger av inkvartering av utlänning själv skall vidta åtgärder härvidlag.

I begreppet "inkvartering m.m." inryms logi, förplägnad, fickpengar, läkarvård, akut tandvård saml annan förnödenhet, t.ex. kläder och sko­don.

Kostnader avseende andra ändamål flr inte beslridas av polismyndighet utan rikspolisstyrelsens medgivande.

Vanligen kommer polismyndigheten överens med socialnämnden om att nämnden skall praktiskt ombesörja inkvarteringen. Socialnämnden inger därefter räkning till myndighelen.

4. Administration

4.1 Kommunernas administration

Kontakter med ett antal kommuner har visat att administrationen kring den statliga ersättningen är krånglig och kräver betydande arbetsinsatser. Handläggningsrutinerna varierar mellan kommunerna men följande beskriv­ning gäller i stora drag för flertalet av de slora och medelstora kommuner som kontaktals under utredningsarbetet.

Kommunerna har som regel eU socialregister på data. Uppgift om socialhjälp och vissa andra åtgärder belräffande en familj samlas under en persons namn, den s.k. registeriedaren. Finns del någon man i familjen är han registeriedare.

Vid utbetalning av socialhjälp anges registerledarens personnummer.

Prop. 1979/80:38

32

datum för ulbelalning och belopp på elt slansunderiag som ligger till grund för dalaregistrering. För ulländska medborgare anges en särskild kod på stansunderlagel. Om den socialassistent som har hand om elt hjälpfall vel alt hjälplagaren är flykting antecknas detta i allmänhet i socialhjälpsaklen. I akten anges också hjälpstagarens nationalitet liksom på många håll om han väntar på beslut om UAT. Till aklen brukar fogas meddelanden från polisen om den period för vilken polisen skall slä för kostnaderna.

Efter varje års utgång framställs i kommunen en återsökningslisla pä data. Av listan framgår alla utländska medborgare som fått socialhjälp under året. Förutom namn och personnummer framgår bl.a. datum för varje hjälptillfalle och belopp. Datalistan ligger till gmnd för kommunens arbete med att söka ersäUning från staten.

1 flertalet slörre kommuner svarar socialförvallningens ekonomienhet för ansökningarna om statlig ersättning. Innan ansökan kan göras måsle ekonomienheten som regel begära in akterna eller andra handlingar från resp. socialbyrå för samtliga hjälpfall som finns med på återsökningslistan. Ekonomienheten går igenom akterna för att få fram hur slor statlig ersättning som kan sökas i varje fall och hos vilken slallig myndighet ansökan skall göras. Del gäller därvid bl.a. alt särskilja flyktingar frän andra invandrare och att för dem som inte är flyktingar avgöra vad som är obligatorisk och vad som är frivillig socialhjälp.

Det kan många gånger vara svårt alt avgöra hos vilken myndighet ersäUning skall sökas. Ofta saknas information om flyktingstatus i akten. Den information som finns kan ibland vara felaktig. En del kommuner gör förfrågningar om flyktingstatus hos invandrarverket innan ansökningarna lämnas. Många gånger har dock invandrarverket ännu inle fattat beslul i tillståndsfrågan. Det går då inle alt avgöra vilken myndighet som skall lämna ersättning. Åtskilliga kommuner ansöker om ersättning hos socialstyrelsen i de osäkra fallen, öm socialstyrelsen avslår ansökan p.g.a. att vederbörande inte är flykting söker kommunen ersäUning för obligatorisk socialhjälp hos länsstyrelsen.

Oavsell om ersättning skall sökas hos länsslyrelsen, socialstyrelsen eller polisen är det fråga om elt individuellt ansökningsförfarande. Ansökan om ersättning från polisen är ganska enkel. Det är endasi vissa persondata, periodens längd samt kommunens kostnader som behöver anges. I ansökan till länsstyrelsen skall normalt även vissa uppgifter om kommunens ersätl­ningsnormer och den utgivna hjälpens beskaffenhet lämnas.

Mest komplicerad är ansökan om ersättning hos socialstyrelsen. I varje individuellt fall skall anges vilka bidrag och vilken annan social service som utgått. Gäller del ersättning för socialhjälp skall ansökan bl.a. innehålla uppgifter om inkomster som flyktingarna har haft. Den tidigare nämnda "eltårsregeln" (se avsnill 3.2) medför alt man frän kommunernas sida måste göra en särskild utredning om flyktingens försörjningsförhällanden under

Prop. 1979/80:38

33

lång tid tillbaka. Sådana utredningar görs i allmänhel inte i en socialnämnds vanliga ärenden varför kompletteringar ofta måsle göras i efterhand.

Vad gäller flyktingar ersätter staten fömtom socialhjälp även kommuner­nas koslnader för bl.a. barnomsorg, social hemhjälp, tolkservice och famil­jepedagogisk verksamhet. Alt söka ersällning för dessa koslnader är med undantag för den familjepedagogiska verksamheten ännu mer komplicerat. En orsak tiil detta är att dessa kostnader normalt inte redovisas för varje individuellt fall.

Barnomsorgen ersätts idag mol denna bakgmnd schablonmässigt med 20 kr. per barn och inskrivningsdag. Trots delta medför ålersökningen en omfattande administration i flertalet kommuner. Då flyktingar anlilar den kommunala barnomsorgen registreras inte deras flyktingstatus.

Det mäsle därför normalt i varje socialhjälpsärende undersökas om det finns barn som kan vara placerade i den kommunala barnomsorgen. Därefter får kontrolleras om dessa barn verkligen har kommunal barnomsorg och under hur slor del av året barnet i så fall har varil inskrivet.

Stockholms kommun har inle sökt ersällning för barntillsynskoslnader p.g.a. svårigheter att få fram uppgifterom kostnaderna. Det finns även andra kommuner som inle har sökt ersättning för koslnader som är ersättningsbe­rättigade därför atl del kräver alltför omfattande och dyr adminislralion.

Ersättning utgår till landstingskommuners koslnader för sjukvärd för flyktingar. I vissa landstingskommuner har man elt centralt ansökningsför­farande medan administrationen i andra, t.ex. Stockholms läns landsting, är decentraliserad till de lokala sjukvårdsförvaltningarna. Administrationen innebär atl man måsle klariägga om en patienl i sluien vård som är utländsk medborgare har flyktingstatus. Detta sker normall genom förfrågan hos invandrarverket. När flyktingstatus har fastställts beräknas ersättningens storiek efter den s.k. ulomlänslaxan.

I samlliga de kommuner vi besökt, vilka alla har fåU mer än 1 milj. kr. i ersättning från staten, finns del minst en person vars huvudsakliga syssel­sältning är all ansöka om ersättning från staten. I mänga kommuner rör del sig om fler än tre personer Enbart i Slockholms kommun sysselsätter den direkla bidragsadministrationen 18 årsarbetskrafter.

1 flertalet kommuner tar ansökningen om ersättning frän länsstyrelsen störst resurser i anspråk eftersom länsstyrelseärendena utgör merparten av ärendena. 1 vissa kommuner uppges dock ansökningen från socialstyrelsen la lika stora resurser i anspråk trots alt antalet ärenden är färre.

På basis av uppgifter från de kommuner vi varit i kontakt med kan de direkta kostnaderna för kommunernas administration uppskattas till minsl 5 milj. kr. Till delta bör läggas de kostnader som åsamkas av alt socialassis­lenler m.fl. kan få ell merarbete lill följd av de krav på registrering, uppgiftslämnande m.m. som bidragssystemet släller. Det har inte varil möjligt all beräkna hur slora dessa kostnader är eller hur stor del av de

3 Riksdagen 1979/80. 1 saml. Nr 38

Prop. 1979/80:38

34

administrativa kosinadema som kan hänföras lill ersättning från socialsty­relsen, länsslyrelsen resp. polisen.

4.2 Länsstyrelsernas administration

Kommunerna skall ansöka hos länsstyrelsen om ersättning för obligatorisk socialhjälp och bamavård som lämnats lill ulländska medborgare senast den 30 april året efter det atl hjälpen utgivits. Om skäl finns kan länsstyrelsen pröva ansökningar som kommit in senare.

Om frågan om flyktingstatus inte är avgjord vid den lidpunkt ansökan normalt skall inlämnas får kommunerna i regel komma in med komplettering till ansökan i efterhand. Sådan komplettering blir aktuell om flyktingstatus inte beviljas och ersättning inte kan sökas hos socialstyrelsen för hela den utgivna socialhjälpen.

På vissa håll söker kommunerna ersättning hos länsslyrelsen vid ordinarie lidpunki även för utlänningar som väntar på beslul om UAT och kan tänkas fä flyktingstatus. Gm ersättning i dessa fall senare utbetalas av socialstyrelsen för hela den utgivna hjälpen måste den ersättning som länsstyrelsen betalat ul återbetalas.

I ansökan till länsstyrelsen skall lämnas personuppgifter om de social­hjälpslagare för vilka ersättning sökes. Ansökan skall vidare för varje hjälplagare innehålla uppgifter om hjälpens beskaffenhet och tiden för dess meddelande saml om hjälpkostnaden och de grunder, efter vilka den begärda ersättningen beräknats.

Vid länsstyrelsen svarar förvallningsavdelningens allmänna enhet för granskning av kommunernas ansökningar och beslul om ersättningsbelopp. Vid behandlingen av ansökningarna har länsstyrelsen all i varje enskill fall bl.a. undersöka dels alt socialhjälpslagare är utländsk medborgare, dels all den lämnade socialhjälpen är obligalorisk.

Länsslyrelsens granskning och konlroll av kommunernas ansöknings­handlingar var tidigare myckel noggrann och arbetskrävande. Som exempel kan nämnas att granskningsarbelet sysselsatte sex befattningshavare enbarl vid länsslyrelsen i Stockholm år 1973.

Under senare är har länsstyrelsernas administration av bidragsgivningen minskal avsevärt i omfattning. Etl skäl till delta är att kommunerna numera överiag lämnar fullständiga uppgifter i sina ansökningar och normalt endast söker ersättning för obligatorisk hjälp.

Delta är i sin tur ett resultat av bl.a. information från länsslyrelserna och av genomförda kommunsammanslagningar. En annan orsak lill länsslyrelsens minskade bidragsadministration är all granskningen idag inte är lika detaljerad som lidigare.

Vid flertalet länsstyrelser sker fortfarande en granskning - om än översiktlig - av varje enskilt ärende. Vid några länsstyrelser sker dock enbart

Prop. 1979/80:38

35

stickprovsgranskning. Länsstyrelserna kontrollerar normalt inte om ersätt­ning har sökts eller kan sökas hos socialstyrelsen eller polisen.

Vid länsstyrelsen i Stockholms län, som handlägger del största antalet ärenden, är drygt en årsarbetskraft sysselsatt med granskning av kommun­ernas ansökningar. Vid övriga länsstyrelser kräver granskningen en mindre arbetsinsats. Totalt för hela landet kan bidragsadministralionen beräknas ta 5-10 årsarbetskrafter i anspråk. Delta innebär en administrationskostnad för länsstyrelserna på mellan en halv och en milj, kr.

4.3 Socialstyrelsens administration

Ärenden rörande ersäUning till kommunerna för utgiven socialhjälp m.m. handläggs inom socialstyrelsen av en särskild enhet - flyktingenheten - vid socialvårdsbyrån (LÅ 4). Fömtom handläggningen av ersättningsärenden svarar flyktingenheten också för socialstyrelsens övriga arbete med flykting-och zigenarfrågor. Della arbete omfallar bl.a. medverkan vid uttagning och placering av flyktingar, information till kommuner och enskilda, samt kurser och konferenser för familjepedagoger, socialarbetare m.fl.

För främst dessa ersättningsärenden finns f n. sju tjänster. För atl avarbela balanser har styrelsen sedan hösien 1978 dessulom fem beredskapsarbeta­re.

De tolala kostnaderna för socialstyrelsens administration kan beräknas till ca 1,2 milj. kr. innevarande budgetår.

Totalt omfattar flyktingenheten 21 personer exkl. de 5 AMS-avlönade. Kostnaderna för de personer som avlönas av socialstyrelsen bestrids nästan helt från anslaget 1 4. Socialstyrelsen uppskattar personalkostnaderna över detla anslag till ca 2,2, milj. kr. för budgetåret 1978/79.

Antalet ersätlningsärenden har vuxit mycket snabbt under de senaste åren. År 1978 inkom ca 7 000 ersätlningsärenden till flyktingenheten, vilkel är en ökning med ca 1 000 ärenden jämfört med föregående är. Av ärendena avsåg ca 6 750, eller 97 96, flyktingar medan ca 3 96 avsäg svenska zigenare. Den 1 mars 1979 fanns det 3 045 icke avgjorda ärenden.

Handläggningstiden för ersätlningsärenden är för närvarande i genomsnitt ca fem mänader. Det förekommer emellertid belydande variationer i handläggningstid. I en del nya ärenden där flyktingstatus inte är känd för socialstyrelsen kan handläggningsliden vara ca ett år.

Det finns inga bestämmelser om lidpunkt för ansökan om ersättning till socialslyrelsen. Enligl socialstyrelsens rekommendationer till kommunerna bör dock ansökningarna inte omfatta längre tid än elt är och om möjligt skickas in till socialstyrelsen senasl under året efler del atl hjälpen utgivits. Ärenden som i kommunen anses avslutade bör enligt socialstyrelsens rekommendationer omgående sändas in till styrelsen för att anhopning av ärenden till viss tid av året skall undvikas. Vissa kommuner kommer in med

Prop. 1979/80:38

36

ansökningar kontinuerligt under året medan andra kommer in med alla ärenden vid en och samma tidpunkt.

Ansökan görs på speciellt blankettset. Till ansökan skall fogas en särskild bilaga med uppgifter om bl.a. hjälptagarens ekonomiska förhållanden under den lid ansökan avser, dennes anställningar och ulbildning i Sverige samt orsaken till hjälpbehovet.

Socialslyrelsens utredning består av sak- och siffergranskning av kom­munernas ansökningar. De bifogade uppgifterna om hjälptagarens förhållan­den m.m. gås därvid igenom. Vid bedömning av om ersättning skall ulgå kontrollerar man bl.a. följande:

a)

Flyktingstatus

b)

När vederbörande kom lill Sverige

c)

Om flyktingen fått svenskt medborgarskap eller gift sig med svensk medborgare sedan ankomslen

d)  Om flyktingen arbelal stadigvarande eller studerat så länge i Sverige atl

rätl till slallig ersättning inte föreligger (den s.k. eltårsregeln)

e)  Den lämnade hjälpens omfaUning i förhällande lill gängse praxis inom

socialvården.

Kontrollen av nyklingslatus ulgör inte något problem om den person ansökan avser är registrerad hos socialstyrelsen genom lidigare ansökningar eller sty relsen pä annal sätt filt kännedom om status. I motsatt fall, remitteras ärendet lill invandrarverket för fastställande av flyktingstatus. Enligt uppgift från socialstyrelsen sker detta i mer än 25 % av fallen vilkel innebär 1 500-2 000 remisser per år.

Socialslyrelsens egen ulredning kan i dessa fall påbörjas försl när svar inkommit från invandrarverket. Delta tar ofta läng tid. Ibland är frågan om UAT ännu inte avgjord varför verket inle kan lämna besked om flykting­status. Antalet remisser från socialstyrelsen som genomsnittligt flnns för handläggning hos invandrarverket är ca 200 st.

Konlrollen av eltårsregeln är besväriig och kräver ofta kompletterande uppgifter från den sökande kommunen. Även vad gäller medborgarskap och släktförhållanden är kommunernas ansökningar ibland ofullständiga.

Någon konlroll av om ersättning också har sökts från polismyndighet eller länsstyrelsen sker normalt inle. I några fall har stickprov gjorts.

För vissa typer av ersättningsärenden finns särskilda rutiner. För atl ersättning skall utgå för familjepedagogisk verksamhet krävs förhandsbesked av socialslyrelsen. Det finns en särskild blankett för förhandsansökan. På denna blankett skall bl.a. redovisas verksamhelens omfattning och syfle, flyktingarnas synpunkter på verksamheten, personalinsats och beräknad totalkostnad.

Vad gäller ersäUning för tolk.service har socialslyrelsen träffat avtal med vissa kommuner om schabloniserad bidragsgivning och etl förenklat ansök-

Prop. 1979/80:38

37

ningsförfarande där inle insatserna för varje flyktingfamilj behöver redovi­sas.

Södertälje kommun har genom beslul av regeringen sedan år 1976 fått förskott för sina koslnader för socialhjälp m.m. lill vissa assyrier. Handlägg­ningen av dessa ärenden, som görs i särskild ordning, är besvärlig för socialslyrelsen bl.a. därför att utgiven hjälp tidsmässigt måsle redovisas för samma period som förskollen har beviljals.

Med hänvisning till 1966 års riksdagsbeslut kan kommuner i vissa fall ansöka om ersättning av statsmedel för frivillig socialhjälp till utomnordiska medborgare, som inte är flyktingar. Ansökan om sådan ersättning skall göras på särskilda formulär och inges lill socialslyrelsen. Ansökan bör ske en gång om årel. I dessa ärenden, som endast har varit elt fåtal under årens lopp, skall socialslyrelsen granska kommunens ansökan och därefter i förekommande fall hemställa hos regeringen om bemyndigande att få utbetala medel. Handläggningstiden av dessa ärenden har varit mycket lång vid såväl socialslyrelsen som socialdepartementet.

Vad gäller ansökningar från landstingskommunerna för kostnader för hälso- och sjukvärd är handläggningen i princip densamma som för ansökningar från kommunerna för ersättning av socialhjälp. En skillnad är emellertid att ansökningarna är mer spridda över året och i regel kommer direkt från sjukhusen och inte från en cenlral förvaltning.

4.4 Rikspolisstyrelsens administration

I anvisningarna till polisdistrikten påpekas all polismyndigheterna själva skall vidla ätgärder vid inkvartering men alt, eftersom del här gäller en form av social omvårdnad som bäst kan ske genom försorg av socialnämnden, det som regel är lämpligt och fördelaktigt att polismyndigheten vänder sig till socialnämnden med framslällning alt nämnden prakliskl ombesörjer den erfoderiiga omvårdnaden för polismyndighetens räkning. Det åligger därvid polismyndigheten aU för socialnämnden klargöra vilka kostnader för inkvar­tering m.m. polismyndigheten kan bestrida. Räkning på koslnader som socialnämnden förskotterat skall tillställas polismyndigheten för betalning. Beloppel ulbelalas av rikspolisstyrelsen. Polisens handläggning är admini­strativt betungande eftersom en slor gmpp ärenden måste granskas.

I praktiken finns ofta en överenskommelse mellan det berörda polisdis­triktet och resp. social myndighel om överiåtelse av den praktiska omvård­naden till socialnämnden. Så sker regelmässigt i Stockholm där den största delen av spontaninvandrarna söker tillstånd.

Prop. 1979/80:38

38

5. Kostnader för socialhjälp m.m. till flyktingar och andra utländ­ska medborgare

År 1976 utbetalades 146,4 milj. kr. i socialhjälp Ull utländska medborgare, vilket utgör 22 % av hela socialhjälpen detta år och innebär en ökning med ca 50 % sedan år 1975. För senare år finns ännu inte några uppgifler om storieken på den utgivna hjälpen.

Den starka stegringen av kostnaderna under åren 1975-1976 kan förmod­ligen förklaras dels av det hårdare ekonomiska läget i landet, dels av en ökande sponlaninvandring frän utomnordiska länder i kombination med långa väntetider för beslut om UAT. Samtidigt har antalet socialhjälpstagare bland svenska medborgare minskal som en följd av bl.a. att förtidspensio­neringarna har ökat starkt. Detta gör atl den andel av den totala socialhjälpen som har utgivits till utländska medborgare har ökat.

5.1 Statens kostnader

5.1.1   Ersättning genom länsstyrelsen

Länsstyrelsernas ersältningar till kommunerna för obligatorisk socialhjälp och barnavård åt utländska medborgare uppgick under budgetåret 1916/11 till ca 69 milj. kr. och under budgetåret 1977/78 till ca 81 milj. kr. Under budgetåret 1978/79 har länsstyrelserna fram till den 1 april 1979 betalat ut ca 62 milj. kr.

Statistik över storieken av utbetalningarna från resp. länsstyrelse och kostnadernas fördelning pä nordiska och utomnordiska medborgare finns tillgängliga t.o.m. år 1976. Under detta kalenderår betalade länsstyrelserna ul ca 67 milj. kr., varav 42 milj. kr. avsåg nordiska medborgare och 25 milj. kr. andra utlänningar. Drygt 24 milj. kr. betalades ul av länsslyrelsen i Stockholms län, därav 11 milj. kr. avseende ulomnordiska medborgare.

5.1.2   Ersättning genom socialstyrelsen

Under budgetåret 1977/78 betalade socialstyrelsen ut ersättningar för sociala kostnader för flyktingar med följande belopp (avrundade siffror):

Socialhjälp

26,4 milj. kr. (inkl. tolkkostnader)

Institutionsvård

3,4 milj. kr (främst sjukvärd)

Barnomsorg

2,8 milj. kr (inkl. vård enl. BvL)

Familjepedagogisk verksamhet

3,8 milj. kr. (inkl. social hemhjälp)

Totalt

36,4 milj. kr

Ersättning för institutionsvård gick nästan uteslutande till sjukvårdshu­vudmännen. Ersättningen till kommunerna var därför 33 milj. kr. Del

Prop. 1979/80:38

39

innebar en ökning med 10,5 milj. kr. från föregående budgetår.

Socialstyrelsens ersältningar har ökal än snabbare under budgetåret 1978/79. Fram till den 1 maj 1979 hade 47,8 milj. kr utbetalats lill kommunema för hjälp åt flyktingar Härav avsåg 37,8 milj. kr socialhjälp, 3,3 milj. kr. barnomsorg och 6,7 milj. kr, familjepedagogisk verksamhet. Ersättningen till sjukvårdshuvudmännen uppgick under samma period till 4,7 milj. kr.

1 ovanslående kostnadsredovisning ingår inle de medel vilka förskottsvis beviljats Södertälje kommun. Dessa förskottsbetalningar, som belastar förslagsanslaget "Oförutsedda utgifter", uppgår för perioden 1975-1978 totalt till 22,5 milj. kr Dessulom har Södertälje under perioden fått 5,1 milj. kr i särskill bidrag för vissa administrationskostnader.

Utbetalningen av ersättning från socialstyrelsen sker i efterhand. Kom­munernas ansökningar om ersättning för ulgiven hjälp under etl är kommer som regel till socialstyrelsen under våren eller sommaren året efler. Handläggningsliden vid socialslyrelsen är i genomsnill sex månader. Det innebär att socialstyrelsens utbetalningar under budgetåret 1978/79 till största delen torde ha avsett socialhjälp som utbetalats under år 1977.

För atl bl.a. få en bild av vilka kommuner som erhåller ersättning från socialstyrelsen - och säledes har sociala kostnader för flyktingar - har arbelsgruppen lålil socialslyrelsen gå igenom samtliga ersätlningsärenden med beslul år 1978. De flesla av dessa ärenden avser hjälp som utgivits under år 1976 eller 1977. Förskott lill Södertälje kommun för är 1978 ingår också.

87 av landets kommuner sökte och fick ersättning av socialslyrelsen under år 1978. Totalt söktes ersättning med 48,8 milj. kr. saml utbetalades 42,2 milj. kr. för socialhjälp, barnomsorg och annan social service (exkl. familjepeda­gogisk verksamhet). 86 % av de sökta medlen beviljades således. De flesta avslagen berodde på att ansökan avsåg socialhjälp till personer som inle var flyktingar. Endast i ca 1 % av det totala antalet ärenden var avslagsgrunden att den utgivna socialhjälpen inte överensstämde med gängse praxis.

Ca 54 96 av de utbetalda ersättningarna gick till kommuner i Slockholms län. Stockholms kommun hade flest flyktingar som erhållit socialhjälp och fick den största ersättningen, ca 9 milj. kr. Södertälje kommun fick 6,9 milj. kr. och Botkyrka kommun 2,5 milj. kr.

Vad gäller övriga delar av landel gick de siörsta ersättningarna lill Göieborgs kommun (3,4 milj. kr.), Malmö kommun (2,7 milj. kr.) och Norrköpings kommun (2,5 milj. kr.). 1 övrigt var det främsl slora och mellanstora industriorter i syd- och mellansverige som hade flyktingar med socialhjälpsbehov. Tre kommuner i Norrland fick ersättning med lillsam­mans mindre än 100 000 kr.

Del lolala anlalel ersättningsgrundande hjälpfall i hela landet var ca 3 500.

Prop. 1979/80:38

40

Därav var ca 46,6 % ensamslående flyktingar och ca 45 % barnfamiljer. Resterande 9 % var gifta eller sammanboende flyktingar utan barn.

I 36 av de 87 kommuner som fick ersättning av socialstyrelsen fanns familjepedagogisk verksamhet bland flyktingar. Totall betalades 5,4 milj. kr. ut under år 1978 för sådan verksamhel. Här var inle storstockholmsområdel lika dominerande ulan de största ersältningarna gick till Norrköpings, Örebro och Västerås kommuner.

Ersättning för sjukhusvård av flyktingar utgick år 1978 lill tio landstings­kommuner, de bägge landstingsfria kommunerna Göleborg och Malmö saml Karolinska sjukhusel (KS). Totalt betalades 4,1 milj. kr ut för sjukhusvård. Därav gick 1,4 milj. kr. till Stockholms läns landsting och drygt 900 000 kr. lill KS. Göieborgs sjukvårdsförvaltning och Uppsala läns landsting fick vardera ca en halv miljon kronor i ersättning.

Tvä organisationer fick under år 1978 ersättning för barntillsyn med lillsammans 171 000 kr.

Som ovan nämnts kan socialstyrelsen enligl Kungl. brev den 3 april 1959 bevilja lån lill insatslägenhel ål flykfingar. Under budgetåret 1977/78 beviljade styrelsen län med 370 000 kr. Under de första tio månaderna av budgetåret 1978/79 har lån beviljals med 780 000 kr.

I detla sammanhang kan avslutningsvis nämnas alt statens kostnader för omhändertagande av flyktingar i föriäggningar och enskild inkvartering uppgick till ca 75 milj. kr. under budgetåret 1977/78. Dessa koslnader belaslar anslag under arbetsmarknadsdepartementet.

5.1.3 Ersällning genom rikspolisslyrelsen

Polisens sammanlagda kostnader för inkvartering m.m. uppgick under budgetåret 1976/77 fill närmare 3,1 milj. kr. och under budgetåret 1977/78 lill över 7,1 milj. kr. Knappt 3 milj. kr. härav var ersättning lill Stockholms kommun. Det är endast ett mindre antal polisdistrikt som har koslnader för inkvartering av lill landet inkomna ufiänningar. Del finns enligt uppgift från polisen såväl polisdistrikt som socialförvaltningar, som inte känner lill gällande föreskrifier om inkvartering m.m. eller möjligheterna att få ersättning för kostnaderna för della.

5.2 Kostnaderna för socialhjälp för personer som väntar på UAT (UAT-sökande)

Enligt sina direkliv bör gruppen uppmärksamma del nära sambandet mellan en förkortning av väntetiderna för UAT och kosinadema för socialhjälp. Vi har därför sökt uppskatta hur stora kostnaderna är för socialhjälp lill UAT-sökande.

Prop. 1979/80:38

41

Någon säker beräkning av kostnaderna har inte varit möjligt att göra inom ramen för vårt arbele. 1 den officiella socialhjälpsstalistiken skiljer man inte på de ulländska socialhjälpslagarna som har UAT och de som söker sådant tillstånd. Elt undantag är Slockholms kommun.

Det är inle heller möjligt atl med utgångspunkt från de statliga myndig­heternas utbetalningar beräkna hur stora socialhjälpskostnaderna än Dels ersätts inte kostnaderna för alla UAT-sökande av staten, dels kan man inte utläsa hur slor del av resp. myndighets kostnader som avser UAT-sökande. Socialstyrelsen ersäller hjälp som utgivits under väntetiden lill dem som får slanna som flyktingar. Det gär dock inle aU utläsa hur mycket som är ersällning för hjälp före resp. efler beviljat lillslånd. Hur slor del av länsstyrelsens ersättning för obligatorisk socialhjälp som avser UAT-sökande är svårt atl uppskatta. Polisens koslnader avser däremot endast utlänningar som .saknar tillstånd.

1 Stockholm har det varit möjligt all få ganska säker redovisning av kostnaderna för UAT-sökande. Där finns nämligen en särskild utlännings-sektion som behandlar ärenden avseende utlänningar som har ansökt om UAT. Ulvecklingen i Stockholm är av belydelse eftersom iroligen en myckel stor del av de utlänningar som väntar på beslul i tillståndsfrågan finns där.

Kostnaderna i Stockholm för de UAT-sökande var tämligen blygsamma i början av 1970-lalet, men har vuxit mycket snabbi från år 1975. De nästan tredubblades på eU år och uppgick år 1976 lill 12,3 milj. kr. År 1977 var kostnaderna ca 17 milj. kr och 1978 drygl 19 milj. kr. År 1978 uigjorde dessa kostnader ca 35 % av kostnaderna för socialhjälpen till alla utlänningar och mer än hälften av kostnaderna för icke-nordiska medborgare.

Samtidigt går numera mer än en tredjedel av den utgivna socialhjälpen i Stockholm lill ulländska medborgare.

Expertgmppen för invandringsforskning (EIFO) har hos statistiska central­byrån beställt en undersökning av socialhjälpskostnaderna för icke kyrko-bokförda utlänningar under åren 1976 och 1977 för aU därigenom bl.a. kunna beräkna storleken på kostnaderna för socialhjälp till personer som väntar på UAT.

Resultaten av EIFO:s undersökning är ännu inle klara. Enligt preliminära uppgifter var totalkostnaden för socialhjälp lill icke kyrkobokförda utom­nordiska medborgare ca 16 milj. kr. år 1976. 84 % av hjälpfallen fanns i Slockholms län. Om man utgår frän dessa siffror och den redovisade hjälpen i Slockholms kommun kan man preliminärt uppskatta den totala socialhjälpen i landet till utländska medborgare som väntar på UAT lill 25-30 milj. kr, för år 1978.

Prop. 1979/80:38

42

6. Vissa förslag m.m. i fråga om ersättningarna

6.1      Propositionen om den kommunala ekonomin

1 propositionen 1978/79:95 om den kommunala ekonomin framhöll föredraganden atl statsbidrag lill hjälp för flyktingar borde utgä även i fortsättningen. Härutöver borde liksom hittills slatsbidrag kunna ulgå för hjälp till organiserat överförda utländska medborgare utan flyktingstatus, som varaktigl fär kvarstanna i landet och som behöver särskild omvårdnad. Som exempel härpå visade föredraganden på de ulomnordiska zigenare som av humanitära skäl överförts till Sverige.

Föredraganden framhöll vidare all slalsbidragen till hjälp för utländska medborgare borde avvecklas. I .samband med delta borde kommunerna ges räu lill ersäUning för socialhjälp som utgivits lill ulländska medborgare under den tid deras ansökningar om uppehållstillstånd behandlats.

Riksdagen beslöt på finansutskottets hemställan godkänna vad som anförts i propositionen om slopande av nuvarande statsbidrag för social­hjälpskostnader m.m. för vissa grupper.

6.2     Socialutredningen

I sitl principbetänkande (SOU 1974:39) ullalade socialulredningen att statsbidragen var betydelsefulla för finansieringen av socialvården, inle minst dä statsmaklerna önskar påskynda utvecklingen av viss verksamhet.

Å andra sidan anförde ulredningen att specialdestinerade bidrag som kvarstod under länga tider kunde verka konserverande, all en del av bidragsreglerna var svåra alt lillämpa och atl vissa av bidragen hade lilen ekonomisk betydelse.

1 slutbelänkandel (SOU 1977:40) tog utredningen ställning till de olika specialdestinerade bidragen. Hjälpen till flyktingar, som ofla avser helt blottställda människor, borde inte falla pä några fä kommuner. Gällande rält till ersättning borde därför behållas.

På i huvudsak samma gmnder som 1976 års kommunalekonomiska utredning föreslog socialutredningen alt ersättning för hjälp till utländska medborgare skulle upphöra.

Etl speciellt problem utgörs av den gmpp utlänningar som kommer lill Sverige utan atl först ha skaffat sig UAT och som efter ankomsten begär politisk asyl. Beviljas flyktingstatus flr kommunen ersättning för både obligatorisk och frivillig socialhjälp. Om utlänningen däremot förpassas fär kommunerna framdeles slå för hela hjälpkostnaden om inle reglerna ändras. Socialulredningen ansäg alt kommunerna inte skall belastas med dessa koslnader, som till följd av långa handläggningsfider i vissa fall kan bli betydande. Reglerna borde enligi utredningen ändras så atl ersättning från staten ulgår i dessa fall.

Prop. 1979/80:38

43

6.3 FLYG

1 promemorian "Sverige och flyktingarna" (Ds A 1978:1) föreslog arbets­gruppen för flyktingfrågor inom arbetsmarknadsdepartementet (FLYG) en rad ändringar i nuvarande ersättningsregler.

En förenkling av bidragsadministralionen borde ulredas. Utgångspunkten borde liksom hiuills vara alt kommunerna skall ersältas för sina fakliska kostnader. Möjligheterna alt ulge ersättning ulan ingäende prövning i varje enskill fall borde prövas:»Man borde undersöka om det är möjligt att begränsa uppgiftsskyldigheten för koslnader för social service saml alt ulge ersällning med fasta belopp för olika lyper av insatser. Det borde undersökas om ersällningsprövningen kan överlålas på en enda myndighel.

Slaten borde ersätta kommunerna för uppehälle förde personer som väntar på beslut om UAT.

Den s.k. "eltårsregeln" borde tas bort. Bällre vore all ersälla hjälp som utgivits under viss tid - förslagsvis tre år - efler del att flyktingen fåU sitt första UAT. Skulle flyktingen över huvud inle ha fält stadigvarande arbete eller påbörjal sludier under denna tid borde en undanlagsregel medge ersättning under längre tid.

Om synneriiga skäl föreligger borde del finnas möjlighet atl ersätta kostnader för flykting som blivit svensk medborgare, gift sig med svensk medborgare eller bor under äklenskapliknande förhållanden med svensk medborgare med vilken han har barn.

Socialstyrelsen borde ha möjlighet att efter särskild framställan ersätta kostnaderna för psykologiskt och psykiatriskt stöd lill flyktingar och för särskilda kurativa insalser för dem, t.ex. speciella mottagningar eller personal med adekval kulturell och språklig bakgmnd.

Ersällningen för kommunernas kostnader för barnomsorg för flyktingar borde höjas från nuvarande 20 kr. per barn och inskrivningsdag i daghem, familjedaghem och fritidshem lill mellan 55 och 60 kr.

Socialstyrelsens bemyndigande atl ge flykting lån till att köpa bostadsrätt borde omfalla också flyktingar som skall utplaceras från föriäggning.

Socialstyrelsen borde ges möjlighet atl i exlraordinära situationer ge ersättning i utvidgad omfattning. Möjligheten atl i dessa fall utge ersällning som förskott borde undersökas.

Representanterna för Svenska kommunförbundet och statens invandrar­verk anförde i särskill yttrande bl.a. följande.

Bidragssystemet borde vara så utformat alt kommunernas insatser för flyktingar så långl möjligt kan inlegreras i den normala kommunala verksamheten.

Kommunerna borde fl full kompensation för ulgiven socialhjälp till flyktingar och personer som väntar på UAT. Övriga kostnader som idag ersätls borde med undanlag för barnomsorgskostnaderna inordnas i elt enda

Prop. 1979/80:38

44

statsbidrag, Della borde omfalta också kostnader för administration och fritids- och kulturverksamhet. Bidraget föreslogs utgå i form av en procent­sats av den socialhjälp som ulgår till flyktingar och UAT-sökande.

Kontakter med ett antal kommuner hade visat atl kommunernas kostna­der för adminislralion, fritids- och kulturinsatser, lolkservice, äldreomsorg, hemtjänst och åtgärder enligt barna- och nykterhetsvårdslagarna minsl uppgår lill 30 ä 35 procent av utgiven socialhjälp.

För barnomsorgen borde ersättning utgå med ett belopp per barn som molsvarar nellokoslnaderna. Ersällning borde omfatta såväl flyktingbarn som barn till UAT-sökande.

För atl så långt möjligt nedbringa kommunernas förskotteringar borde sialsbidragsansökningarna kunna ske två gånger per år i efterskott,

FLYG:s förslag har remissbehandlats och därvid utföriigt kommenterats av flera remissinstanser. Samtliga som kommenterat frågorna var posifiva till ell större ekonomiskt åtagande från statens sida både vad gäller fly klingar och UAT-sökande. Vissa remissinstanser tyckte att majoritetens principiella inställning lill hur långl statens åtagande borde siräcka sig var tillfredstäl­lande, medan andra anslöt sig till de tankar som det särskilda yttrandet ger uUryck för.

Så gotl som alla remissinsianser som berörl arbetsgmppens förslag har tillstyrkt att vissa frägor, främst de administrativa problemen med nuvarande ersättningssystem, uireds närmare. Stockholms kommun menade att varken arbetsgruppens förslag eller förslagel i del särskilda yttrandet förenklar det administrativa förfarandel och framförde synpunkler på hur ett sådant bör vara konslmerat.

Förslagel om ökade möjligheter lill särskilda slatliga ålgärder i exlraordi­nära situationer har tillstyrkts överiag. Vidare var alla eniga med arbelsgrup­pen om all korlare handläggningslider i utlänningsärenden är nyckeln till en bältre situation för dem som väntar på tillstånd.

6.4 Beredningsgruppen för socialstyrelsens framtida uppgifter och organi­sation (SoS-gruppen)

1 en rapport som SoS-gruppen avgav den 5 april 1979 lämnades vissa förslag om socialslyrelsens verksamhet för flyktingar. SoS-gruppen konstaterade att flyktingfrågorna tar belydande resurser i anspråk inom socialslyrelsen och alt detla lill stor del hänger samman med att ersältningssyslemet är föråldrat. SoS-gmppen fömtsatte en längtgäende schablonisering av ersättningen och förordade att bidragsverksamheten överförs till invandrarverket.

SoS-gmppen ifrågasatte även i övrigt socialstyrelsens roll i sammanhanget. Slyrelsen fick hand om vissa uppgifler av.seende flyktingar innan invandrar­verket kom till och innan arbetsmarknadsverket byggl ul sina resurser för

Prop.  1979/80:38

45

flyktingar. Splittringen på flera huvudmän ärenligt SoS-gruppen orationell och obehövlig,

SoS-gruppen föreslog att de fyra tjänsterna för flyktingkonsulenter vid styrelsen borde avvecklas. I den mån vissa län.sslyrelser har behov av deras sakkunskap skulle motsvarande Ijänsler kunna inrällas vid de sociala enheterna, 1 princip ansåg dock SoS-gmppen all del borde vara en uppgift för vederbörande kommun, invandrarverket och arbetsmarknadsverket all svara för bosladsanskaffning, social och annan service saml arbetsmarknads­insatser för flyktingarna. De två verken skulle också kunna svara för information etc, till kommunerna.

Socialslyrelsens övergripande myndighetsuppgifter när det gäller invan­drare och flyktingar skiljer sig i princip inte från dem som gäller svenska medborgare som är i behov av sociala insatser De kan fullgöras inom ramen för resp. fackbyrå. Enligt SoS-gmppen behövs därför inte någon särskild enhel för flyktingverksamhet inom styrelsen.

6.5 Rikspolisstyrelsen

Rikspolisslyrelsen har under senare år, bl.a. i yttrande över FLYG, framhållit all polisen inle bör vara del organ som har del ekonomiska ansvaret för inkvartering m.m. eftersom det rör sig om sådan hjälpverksam­hel som bör ankomma pä annan myndighel. Del är dessutom förenal med avsevärt administrativt arbete för såväl socialnämnderna, som har alt rikta sina krav till olika myndigheler, som polisen, som före utbetalning måsle kontrollera att kostnaderna är av det slag som angetts i rikspolisstyrelsens anvisningar,

7. Arbetsgruppens överväganden och förslag

7.1 För vilka utländska medborgare skall ersättning utgå?

Arbetsgruppens uppgift har varil alt - i anslulning lill beredningen av förslagen från socialutredningen, 1976 års kommunalekonomiska ulredning (KEU 76) och arbetsgmppen för flyktingfrågor inom arbelsmarknadsdepar­tementet (FLYG) - se över statsbidragen för socialhjälp m.m. åt dels flyktingar, dels utländska medborgare under den tid deras ansökningar om uppehållstillstånd behandlas.

Beträffande övriga ulländska medborgare fär kommunerna idag ersättning från länsstyrelsen för utgiven obligatorisk socialhjälp. Denna ersättning upphör fr.om. den 1 januari 1980 som en följd av riksdagens beslul med anledning av propositionen om den kommunala ekonomin.

Prop. 1979/80:38

46

Personer som söki arbels- och/eller uppehållstillslånd (UAT-sökande)

Idag finns det inle någon generell rätt lill ersättning från staten för utgiven hjälp till UAT-sökande. Polisen kan i vissa fall stå för koslnader för inkvartering m.m, av utlänning.

1 det fall utlänningen lar status som flykting utgår ersättning från socialslyrelsen i efterhand även för den tid prövningen av tillstånd pågick, såvida inte polisen står för kostnaderna. Denna ersättning avser både obligalorisk och frivillig hjälp.

I del fall utlänningen inle får status som flykting ulgår ersäUning för obligatorisk socialhjälp från länsstyrelsen. Denna ersättning skall som nyss nämnls upphöra fr.o.m, den 1 januari 1980.

Frågan om ersättning till kommunerna för socialhjälp till UAT-sökande har varit aktuell under flera år. Under senare år har problemet fått särskild aktualitet genom au slora grupper på egel initiativ kommil till landel. Såväl socialulredningen som FLYG har föreslagit atl ersättning från staten skall utgå för hjälp som lämnats åt UAT-sökande.

Genom alt länsstyrelsens ersättningsmöjligheter kommer atl upphöra fr.o.m. nästa år skulle kommunerna helt få svara för utgifterna under väntetiden för de spontant hitresla som inle får flyktingstatus eller inkvar­teras av polisen om inte ersättningsbestämmelserna ändras. I prop. 1978/ 79.95 framhöll föredraganden därför att slatsbidrag bör ulgä lill kommunerna för socialhjälp lill utländska medborgare under den tid deras ansökningar om uppehållstillstånd behandlas. Något konkret förslag på denna punkl lämna­des dock inle i propositionen utan man hänvisade till all vår arbelsgmpp tillsatts för att bl.a. se över denna fråga. Vid utskottsbehandlingen av propositionen anslöl sig socialutskottet i princip till föredragandens uppfatt­ning (SoU 1978/79:5 y, sid 5 a).

Vi föreslår mot denna bakgrund att slaten skall ersälla hjälp till ulländska medborgare under liden deras ansökan om UAT behandlas. Denna ersätt­ning bör utgå fr.o.m. den 1 januari 1980 dä nuvarande ersällning för obligatorisk socialhjälp lill utländska medborgare upphör.

Enligl riksdagsbeslut år 1966 har ersättning i vissa fall kunnal utgå för frivillig socialhjälp till arbelsföra utländska medborgare som, utan att vara flyktingar, anlänl lill landet för alt här skaffa sig arbete.

Enligt vår uppfattning bör denna speciella ersättningsmöjlighet av flera skäl nu avskaffas. Dels kommer kommunerna enligt vårl förslag ändå att fortsällningsvis få ersättning för utgiven socialhjälp under väntetiden för den som kommer hil för alt skaffa arbele. Dels har riksdagen som tidigare nämnts beslutat alt slopa kommunernas generella rätt lill ersättning för obligatorisk socialhjälp till utländska medborgare. Motiveringen fördella har varil bl.a. att socialhjälp till utländska medborgare som har UAT och inte är flyktingar bör finansieras på samma sätt som hjälpen till svenskar Av samma skäl bör inte

Prop. 1979/80:38

47

heller frivillig socialhjälp till andra än flyktingar och UAT-sökande ersältas av staten.

Vårt förslag innebär all endast hjälp lill sådana utländska medborgare som har ansökt om UAT skall ersällas av statsmedel. Slallig ersättning skall således inle heller i fortsättningen utgå för hjälp till I.ex, luri,sler. Hjälp som ulgålt lill utlänning innan han sökt UAT skall inle heller ersättas Det kan förekomma alt utlänning som befinner sig illegalt i landet och inle har sökt UAT får socialhjälp. Statlig ersättning skall inle heller kunna ulgå i sådana fall.

Vi vill i delta sammanhang erinra om att socialnämnd enligl ullännings­kungörelsen är skyldig alt underrätta polisen när nämnden försia gången vidtar åtgärder beträffande person från utomnordiskt land, som varken har eller har sökt UAT i Sverige, För att kunna leva upp till denna beslämmelse bör socialnämnden la reda på om en ullänning som söker socialhjälp har ansökt om UAT. I många kommuner - bl.a. Stockholm dit flerlalel av de utlänningar som saknar UAT kommer - krävs enligl uppgift alt en utlänning ska kunna uppvisa all han har tillstånd all vislas i landel eller har sökt UAT för all han skall få socialhjälp. En sådan rutin vore enligt vår mening önskvärd i samlliga kommuner.

När en person fåll UAT skall staten inte ersätta kommunen för utgiven socialhjälp såvida det inte rör sig om en flykting.

Flyktingar m.fl.'

Statsbidrag lill kommunerna för socialhjälp m.m. till flyktingar saml vissa andra icke svenska medborgare som överförts lill Sverige med stöd av särskilda regeringsbeslut skall enligl riksdagens beslul med anledning av prop. 1978/79:95 utgå även fortsäUningsvis.

Enligt gällande regler ulgår ersättning från socialslyrelsen för socialhjälp och vissa andra koslnader avseende dessa personer.

I praxis har socialstyrelsen i vissa fall också ersatt kostnader för vissa andra personer som vid invandrarverkels tillståndsprövning inte har bedömls vara flyktingar. Del gäller nära anhöriga, t.ex. föräldrar, som kommit till Sverige för alt förena sig med flyktingen resp. den kollektivt överförde.

Idag bedömer invandrarverket vem som är flykting. Därefter bedömer socialslyrelsen för vilka personer kommunema skall ha rätt lill ersällning enligt flyktingbrevet. Dessa bedömningar kan skilja sig frän varandra.

Denna ordning är enligt vår mening mindre lämplig. Alt avgöra för vilka personer ersättning skall utgå trots att de inle är flyktingar eller kollektivt överförda medför besvärliga gränsdragningsproblem.

' Med flykting avses i statsbidragssammanhang här den som av invandrarverket bedömts vara flykting samt de personer som i socialhjälpshänseende beiraktas som medlemmar av hans familj.

Prop.  1979/80:38

48

Arbetsgruppen anser mol denna bakgrund att statlig ersättning i framtiden endasi skall kunna utgå för koslnader för personer som invandrarverket har bedömt vara flyktingar saml för dem som överförts med stöd av särskilda regeringsbeslut.

Vad som i fortsäUningen sägs om flyktingar avser också kollektivt överförda personer som omfattas av ersättningssystemet.

Enligt uppgift rör del sig endasi om ett fåtal fall i vilka socialstyrelsen har lämnat ersällning för personer som invandrarverket inle har bedöml som flyktingar. Den inskränkning av den statliga ersällningen i jämförelse med nuvarande praxis som gruppens förslag innebär kommer därför inle att få några nämnvärda ekonomiska konsekvenser för kommunerna.

När en flykting haft stadigvarande arbete i sammanlagt ell år upphör kommunens rätl till ersällning enligl gällande regler, liksom när flyktingen eller hans make blir svensk medborgare eller flyktingen gifter sig med svensk medborgare, FLYG har föreslagit vissa förändringar av dessa regler. Vi behandlar frågan om hur länge ersättning skall utgå till flyktingar i avsnitt 7.4,

Vi vill redan här slå fasl atl den som blivit svensk medborgare skall behandlas som alla andra svenskar. Således skall ersättning för socialhjälp lill den som fåll svenskt medborgarskap inte komma ifråga.

7.2 Allmänna överväganden om bidragssystemets utformning

Syftet med översynen av ersättningen för koslnader för flyktingar har främst varil all åstadkomma en förenklad administration. Vi har också haft i uppdrag atl behandla vissa förslag av FLYG till vidgningar av ersättnings-möjligheterna.

Vad gäller utlänningar, som väntar på beslut om UAT, har gruppens huvuduppgift varit att utforma etl nytt statsbidrag. Även i fråga om detla bidrag har betonats alt det är nödvändigt atl åstadkomma en enkel administration.

Som framgått av avsnitt 4 är de nuvarande slalsbidragen förenade med en omfattande administration såväl för staten som kommunerna. De rena administrationskostnaderna kan uppskattas till 10 % av beviljade ersäu-ningar. Administrationen kring ålersökningen av ersättning är elt belydande problem för kommunerna. Några kommuner har på grund av dessa problem avstått från al', söka ersättning för vissa kostnader,

Mesl betungande för kommunerna är den slora mängd uppgifter av olika slag som ansökningarna om ersättning måsle innehålla. Det är enligl vår uppfaUning nödvändigt att skapa eU statsbidragssystem som väsentligt minskar behovet av uppgiftslämnande från kommunema.

Den omständigheten att del finns flera ersätiningsbeviljande myndigheter medför problem för kommunerna. När nuvarande möjlighet alt få ersällning

Prop. 1979/80:38

49

för obligalorisk socialhjälp från länsslyrelsen upphör fr.o.m. år 1980 minskar dessa problem. Genom att lägga bidragsgivningen till flyktingar och UAT-sökande på samma myndighet och samtidigt samordna ansökningsförfaran­det kan man åstadkomma ytteriigare förenkling.

Enligt FLYG bör utgångspunkten för ett förenklat statsbidragssystem vara att kommunerna liksom hittills får ersättning förde faktiska kostnaderna för omhändertagande av flyktingar För UAT-sökande föreslår FLYG att staten bör ersätta kommunernas kostnader för uppehälle.

Etl system där staten liksom idag direkl ersätter kommunernas faktiska kostnader har vissa pålagliga fördelar. Kommuner, som har merulgifler för omhändertagande av flyktingar och UAT-sökande, får ett ekonomiskl tillskott från staten som står i direkl relalion lill dessa merulgifler. Ylleriigare en fördel med etl kostnadsrelateral bidrag är all hänsyn las till skillnaden i pris- och hyresnivå mellan olika kommuner.

Samtidigt medföreli system, genom vilkel kommunerna får ersättning för de faktiska kostnaderna, med nödvändighet en relativt omfattande adminis­lralion. Det gäller även om man begränsar uppgiftslämnandet från kommun­erna och lägger hela bidragsgivningen pä en enda myndighet. I kommunerna krävs en särredovisning av kostnaderna för ålgärder för flyktingar och UAT-sökande. En sådan särredovisning är inte nödvändig för något annat ändamål och är många gånger också svår att genomföra för kommunerna. Svårigheterna alt särredovisa kostnaderna för flyktingar är särskilt stor för tolkservice och de olika former av social service som i dag berättigar fill ersäUning och för vilka vi anser att ersättning även i fortsättningen bör utgä. För utgiven socialhjälp är en särredovisning något enklare. Det kan dock i vissa fall välla kommunen problem att ta reda pä om en socialhjälpstagare är flykting eller UAT-sökande. Kommunerna har normalt inte heller något intresse - annat än för ansökan om ersättning för socialhjälp - att få uppgifl om vilka socialhjälpstagare som är flyktingar.

Föruiom dessa adminislraliva problem finns det vissa andra nackdelar med etl statsbidrag som är direkl baserat på kommunernas redovisade fakliska kostnader. Bl.a. kan skillnader i redovisningssystem mellan olika kommuner påverka ersättningens storiek. En annan nackdel är all ersätt­ningen lill kommunema kan faslslällas försl i efterhand.

Mol bakgrund av dessa administrativa och andra problem har gruppen diskuterat om slalsbidragsgivningens syfle kan uppnås med andra bidrags­system som är enklare att administrera. Vi har därvid särskill övervägl olika möjligheler att schablonisera bidragsgivningen.

En form av schablon som diskuterats ingående är atl ersätta kommunerna med ett fast belopp för varje flykting och UAT-sökande som är bosatt i kommunen oberoende av om socialhjälp lämnals eller inte. Med ett sådanl bidragssyslem skulle kommunerna inle behöva särredovisa kostnaderna för insatser för flyktingar och UAT-sökande. Det skulle inle heller krävas något

4 Riksdagen 1979/80. 1 saml. Nr 38

Prop. 1979/80:38

50

ansökningsförfarande. Utbetalningarna lill kommunerna skulle kunna göras snabbi.

Ett schablonsysiem av detla slag bygger på förutsättningen att kommun­ernas fakliska kostnader för flyktingar och UAT-sökande har ett nära samband med antalet sådana personer i kommunen, Socialhjälpsbehovel bland flyktingar och UAT-sökande bör vara någorlunda likartat i olika kommuner Vidare måsle det vara möjligt att ulan en omfaltande adminis­tration fä tillräckligt säkra uppgifter om antalet bidragsberättigande personer i varje kommun. Helst bör befinlliga adminislraliva syslem och register kunna utnyttjas.

Arbetsgruppen har i sitt arbele sökt klarlägga om dessa förutsäitningar är uppfyllda. Tillgängliga uppgifler ger emellertid inle någon klar bild av socialhjälpsbehovel bland flyktingar och UAT-sökande. Belräffande flyk­tingar varierar utgifterna sannolikt kraftigl från fall lill fall och de kan också variera från kommun till kommun. Beträffande UAT-sökande tvingas sannolikl ett stort anlal leva på socialhjälp eflersom de inle får arbela, men även här kan stora variationer förekomma. Bältre statistiskt underiag krävs innan del går alt ta slällning till om det skisserade schablonsystemet kan användas för all ge alla kommuner ersällning som i stort selt motsvarar de faktiska kostnaderna.

Den andra förulsällningen för etl sådant bidragssystem, dvs. tillgång lill säkra uppgifter om antalet bidragsberättigade personer i varje kommun, är i dag inte uppfylld. Uppgifter om UAT-sökande finns hos den lokala polismyndigheten. Fr.o.m. den dag polisens utredning är klar och ansökan kommer in till invandrarverket finns alla UAT-sökande också i verkets dataregister, Den av polisen och invandrarverket registrerade uppgiften om bostadsort är dock osäker. Beträffande flyktingar ger invandrarverkels register säkrare uppgifler om bostadsort. Det krävs endast några smärre kompletleringar för alt det skall kunna ge ett tillföriilligl mått på anlalel flyktingar i varje kommun. På längre sikt torde det även vara möjligt atl få ett någorlunda säkert mått på anlalel UAT-sökande.

Sammantaget finns i dag inle förutsättningarna för etl bidragssystem som innebär alt ersättning ulgår med elt fast belopp för varje flykting och UAT-sökande som är bosatt i kommunen. Etl sådanl system bör dock kunna aktualiseras igen. Genom de förändringar av ersällningsreglerna som gruppen i det följande föreslår och genom att utbetalningarna samlas till en myndighet bör det bli lättare att få fram uppgifter om omfattningen på socialhjälpen lill flyktingar och UAT-sökande. Som lidigare nämnls bör del också på sikl bli möjligt atl ulnyllja invandrarverkets dataregister för atl få ett mått pä antalet bidragsberättigade personer i varje kommun.

Särskilt vad gäller UAT-sökande vore det av flera skäl önskvärt atl på sikt övergå från ell system där de redovisade fakliska kostnaderna ersätts i efterhand till ett schablonsystem av här skisserat slag med t.ex. kvartalsvisa

Prop. 1979/80:38

51

utbetalningar. Därigenom skulle kommunerna snabbt få ersällning om del kommer slora oförutsedda strömmar av spontaninvandrare.

Pä grundval av vad som ovan sagts anser vi all ett slalsbidrag som är baserat på kommunernas redovisade fakliska koslnader bör bibehållas under de närmaste åren. Inom ramen för ett sådant bidrag bör dock vissa schabloner kunna användas för alt förenkla administrationen. Sådana schabloniseringar är tänkbara både belräffande vilka kostnader som skall ersättas och när slallig ersättning skall upphöra.

Som lidigare nämnts är del särskilt vid redovisning av kostnaderna för tolkservice och olika former av social service till flykfingarna som de administrativa systemen kan bli ohanteriiga. Del gäller i försia hand i kommuner med många flyktingar. Vi lämnar i följande avsnitt förslag till schablonberäkning av dessa kostnader. Vidare föreslås vissa schablonregler för när statlig ersättning skall upphöra.

7.3 Vilka kostnader skall ersättas?

UA T-sökande

Enligl FLYG bör samhällel svara för de spontant hitresias försörjning, d.v.s. mal, hyra och nödvändig ulrustning. Däremot bör man under normala förhållanden inte vidta några särskilda ålgärder för dessa invandrare under väntetiden. Sådana åtgärder kan läll uppfattas som etl halvt löfte alt fl stanna i landet. Elt negaiivi beslut i tillståndsfrågan kan sedan kännas än hårda­re.

Arbetsgruppen instämmer i FLYG:s bedömning. Som följd härav menar vi all ersäUning i princip inte skall utgå till kommunerna för kostnader som dessa kan ha haft för annat än den UAT-sökandens försörjning.

Som framgår i det följande föreslår vi dock att del för personer som fått flyktingstatus skall utgå ersällning lill kommunen för olika former av social service under hela del år UAT beviljats,

Arbelsgruppen vill i detta sammanhang betona att den viktigaste åtgärden för atl förbättra de spontant hitresias situation är alt göra väntetiderna så korla som möjligt. Under år 1978 beslutades vissa åtgärder för atl nå kortare handläggningstider i utlänningsärenden. Enligt uppgift härden genomsnitt­liga handläggningstiden hos invandrarverket minskat. Handläggningsliderna vid vissa polisdistrikt och inom regeringskansliet är dock fortfarande alltför långa. Kvaliteten på polisens utredningar varierar också enligt uppgifl från invandrarverket. Gruppen vill mot denna bakgrund framhålla att polisens utredningscentraler i ökad ulslräckning borde kunna utnyttjas för ulred­ningar i ullänningsärenden. Därigenom skulle snabbare och bällre utred­ningar kunna åstadkommas.

Prop. 1979/80:38

52

Flykungar

För flyktingar ulgår idag ersättning till kommunerna för kostnader avseende socialhjälp, barn- och äldreomsorg, social hemhjälp, vård enligl barnavårds- och nykterhetsvårdslagarna, lolkhjälp samt familjepedagogisk verksamhel. Med undanlag för bamomsorgen ersätts i princip kommunernas faktiska kostnader. Barntillsynen ersalls schablonmässigt med 20 kr. per barn och inskrivningsdag,

FLYG har föreslagit att ersällning också skall ulgå för psykiatriskt, psykologiskt och kuralivt stöd åt flyktingar. Sådant slöd kan ges både av kommuner och landstingskommuner. Vidare har FLYG föreslagit en höjning av bidragel lill barnomsorgen,

Arbelsgruppen anser att kommunerna även i framtiden bör få kostnaderna täckta för de insalser som idag ersätts. En höjning av ersättningsnivån bör ske med hänsyn till de av FLYG föreslagna utvidgningarna. Det är emellertid inte nödvändigt alt liksom hittills ersätta de faktiska kostnaderna för varje typ av insatser om det går att finna enklare former för atl beräkna ersättningen som i slorl sett ger samma resullal.

Ersättning för utgiven socialhjälp bör liksom hittills baseras på de faktiska utgifter som kommunen haft. Vad som faktiskt utgivits i socialhjälp bör liksom idag ersättas under förutsättning all del i huvudsak överensslämmer med gällande praxis inom socialvården.

De faktiska kostnaderna för lolkhjälp och olika former av social service för flyktingar är som tidigare nämnts mycket svårare att särredovisa än de faktiska socialhjälpskoslnaderna. Åtminstone i kommuner med många flyktingar krävs det ohanteriiga administrativa system för detta. Slarka skäl talar för att dessa kostnader ersätls enligt någon schablonmetod.

FLYG ansåg vad gäller koslnader för ulgiven social service att man borde pröva möjligheten att ulge ersättning med ledning av en fastslagen tariff som upptar fasta belopp för olika typer av insatser.

Enligt vår uppfattning skulle emellertid ersättning med sådana fasta belopp inle innebära någon slörre förenkling eftersom del ändå skulle krävas någon form av särredovisning eller kontroll av vilka insalser som görs för flyktingar.

Kostnaderna för barnomsorg ersätts idag på detta säll. Från flera kom­muner har framhällits atl nuvarande ersättningssystem för barnomsorgskosl­nader är administrativt betungande. All kontrollera hur många flyktingbarn som är placerade i barnomsorgen och hur lång lid av året de har varit inskrivna är i vissa kommuner myckel arbetskrävande. Mol denna bakgrund bör en ny form av schablonersältning för social service o.dyl. även omfalta barnomsorgskostnaderna.

I det särskilda yttrandet lill FLYG från kommunförbundels och invand­rarverkets representanler föreslogs atl bidrag för bl.a. social service skulle

Prop. 1979/80:38

53

utgå i form av en procentsals av den utgivna sociahjälpen till flyktingar och personer som väntar på UAT. Enligl förslaget skulle procentpåslagel även inkludera koslnader för adminislralion och vissa insalser som idag inte ersätts av staten.

Att ersätta andra kostnader än socialhjälpskoslnaderna med en viss proceni av ersatt socialhjälp skulle inle innebära alt någon exakt relalion mellan kommunernas ulgifier och den slatliga ersättningen uppnås. Del skulle emellertid medföra en belydande förenkling av kommunernas admi­nislralion. Vi föreslår därför alt ersällning utgår för social service med ell procentuelli tillägg, beräknat på de ersälla socialhjälpskoslnaderna.

Denna procenlsals bör beslämmas så alt ersättningen motsvarar de kostnader som kommunerna idag får ersatta fömtom kostnaderna för familjepedagogisk verksamhel, dvs. koslnader för barnomsorg, äldreomsorg, social hemhjälp, värd enligt nykterhets- och barnavärdslagarna saml lolk­hjälp. Dämlöver bör även räknas in de av FLYG föreslagna utvidgningarna av ersättningen, dvs. kommunernas kostnader för visst psykiatriskt, psyko­logiskt och kuralivt slöd samt en höjning av ersättningen för barnomsor­gen.

Vad gäller den familjepedagogiska verksamheten finns inle samma administrativa skäl som för de andra verksamheterna alt ge ersättning i form av ett schablonlillägg eflersom en särredovisning av kommunernas kostna­der är enkel. Den familjepedagogiska verksamheten är också myckel olika ulbyggd i olika kommuner. Med en schablonersältning i form av etl procentuellt tillägg lill socialhjälpskoslnaderna skulle man därför inle åstadkomma en rättvis ersättning av kommunernas faktiska kostnader.

Mot denna bakgrund bör kommunernas koslnader för familjepedagogisk verksamhet tills vidare ersättas på samma sätt som hittills. Vi vill emellertid samtidigt föreslå en ulvärdering av verksamhelen. Denna ulvärdering bör bl.a. ligga till grund för elt ställningstagande lill om nuvarande ersättningar bör behållas. Enligl uppgift försvårar idag den speciella finansieringen av personalkostnaderna och socialstyrelsens direkla inflyiande över verksam­heten en integrering av den familjepedagogiska verksamheten med kom­munernas normala socialvårdsverksamhet.

Under budgetåret 1977/78 utgick enligl socialslyrelsens redovisning ersättning för socialhjälp för flyktingar med ca 26,4 milj. kr. Härav avser dock en mindre del kostnader tolkservice m.m. som inte är redovisad som socialhjälp i kommunerna. För barnfillsyn, som är den mesl omfattande av de verksamheter som skall omfattas av det nya schablonpåslaget, utgick under budgetåret 1977/78 ersättning med 2,8 milj. kr. För denna tid sökte emellertid inte Stockholms kommun ersättning för barntillsynskostnader. Nuvarande ersättning för övriga sociala kostnader som skall inrymmas i schablonpåslaget framgår inte av socialstyrelsens redovisning.

Prop. 1979/80:38

54

Arbetsgruppen har genom atl studera socialstyrelsens utbetalningar och genom kontakt med några kommuner sökt få en bild av variationerna i fråga om kostnader mellan olika kommuner. Denna undersökning visar att ersättningarna för bamomsorg idag som regel utgör 10-12 % av de ersatta socialhjälpskostnaderna. Övriga koslnader som skall omfattas av schablon­lilläggel uppges i flertalet kommuner vara mindre än barntiilsynskoslnaderna och lorde genomsnittligt ligga på 5-10 % av ulgiven socialhjälp.

På basis av socialstyrelsens utbetalningar under budgetåret 1977/78 och de uppgifter vi inhämtat från vissa kommuner föreslår vi alt ersättning lill kommmunerna för andra kostnader än socialhjälp och familjepedagogisk verksamhel ulgår med 25 % av ersatt socialhjälp lill flyktingar. När vi har fastställt denna procentsats har vi som tidigare nämnls tagit hänsyn till de utvidgningar av den slatliga ersättningen som FLYG föreslagit.

Vi har lidigare i princip utlalal oss för aU statlig ersättning till kommunerna under den tid en utlänning väntar på UAT inte skall ulgå för annat än försörjning. Detta innebär alt det föreslagna schablontillägget vars syfte är alt täcka kommunernas kostnader för bl.a. sociala serviceålgärder, i princip bör läggas endasi på kommunernas koslnader för socialhjälp till flyktingar

Om man i praktiken helt vill följa denna princip måste schablonpåslaget för det är beslut om UAT har fatlats baseras pä socialhjälpskostnaderna efter beslutet. Della skulle kräva atl man för varje ufiänning som flr uppehålls­tillslånd som flykting särskiljer socialhjälpskostnaderna före resp. efter tillständsbeslutet. En sådan särredovisning är inte nödvändig idag och skulle medföra etl omfaltande merarbete för säväl kommunerna som utbetalande myndighet. Bl.a. för att åstadkomma en enkel administration föreslår vi därför att schablonlilläggel beräknas på basis av socialhjälpskoslnaderna under hela det år UAT beviljals för flykting. Ytteriigare ett skäl för della förslag är all socialstyrelsen idag i allmänhel ersälter kostnader som kommunerna haft för social service under väntetiden för personer som sedermera har filt flyktingstatus.

FLYG föreslog atl socialstyrelsen i extraordinära situationer, t.ex. vid stora flyktingströmmar, skulle kunna utge ersättning för kostnader som normalt inte täcks. Ersättning skulle enligt FLYG:s förslag t.ex. kunna utgå för särskilda insatser under väntetiden. I frågor av större principiell vikt eller då det gäller betydande belopp borde sädana ärenden enligt förslaget understäl­las regeringen.

Enligl vår mening bör det inle finnas några särskilda bestämmelser om räll lill bidrag i extraordinära situationer. Vi vill dock erinra om att specielll höga koslnader för invandrare kan ulgöra grund för erhållande av extra skatteut­jämningsbidrag.

Hittills har endast den statliga ersättningen till primärkommunerna behandlats. För närvarande utgär också ersättning till landstingskommuner-

Prop. 1979/80:38

55

na för vissa kostnader beträffande flyktingar, framför allt för sjukvård. Ersättning utges enligt del s.k. utomlänsavlalel. Landstingskommunerna kan också få ersättning för koslnader för dem som är intagna på hem för psykiskt utvecklingsstörda. Detla förekommer dock sällan. FLYG föreslog alt nuvarande ersätiningsmöjligheler borde utökas med möjlighel alt även ersätta kostnaderna för psykialrisk, psykologisk och kuraliv rådgivning. Denna verksamhet är till stor del en uppgift för landstingskommunerna.

Under 1978 utbetalades drygt 3,2 milj. kr. i ersäUning fill landstingskom­munerna. Dessutom utbetalades knappt 1 milj. kr fill Karolinska sjukhuset, som idag är statligt. För landstingskommunernas del är ersättningen - till skillnad mot ersäuningen till kommuner för socialhjälpskostnader - i samtliga fall mycket liten i relalion till de totala kostnaderna för verksam­hetsområdet. På samma sätl som gäller för kommunerna är ersältningarna ojäml fördelade mellan huvudmännen. Ersättning utgick år 1978 till lolv av landets sjukvårdshuvudmän. Nästan hälften av de beviljade medlen utgick till Slockholms läns landsting.

I syfte att förenkla handläggningen av ersättningsärenden föreslog riksför­säkringsverket - som en del av etl slörre paketförslag som totalt innebar viss ökad ersättning till sjukvårdshuvudmännen - att ersättningen som utgär från socialstyrelsen för sluien vård som meddelas slatslösa och flyktingar skall upphöra. Landslingsförbundet stod bakom verkets förslag. Riksförsäkrings­verkets paketförslag kunde i sin helhet inte godlas av regeringen vid uppgörelsen om ersättning från sjukförsäkringen för åren 1980 och 1981. Det blev därför inte heller aktuelll att i det sammanhanget genomföra nägot av de delförslag som innebar minskad ersättning till huvudmännen.

Ersättningen medför ett administrativt merarbete för stat och landstings­kommun som inte står i rimligt förhållande till dess storiek. Ersättningen är vidare av ringa ekonomisk betydelse. Dessulom kan inte det enkla ansök­ningssystem, som vi föreslår, användas för ersättning till landstingskom­munerna. Vi föreslår därför alt bidragel för sjukvårdskostnader för flyktingar avskaffas. I samband härmed bör ocksä motsvarande möjlighet till ersäUning för kostnader för hemvändande utlandssvenskar upphöra. Sädan ersättning har under senare är endast förekommit i enstaka fall. Under budgetåret 1977/78 utbetalades ersäUning med 62 000 kr. till landstingskommuner­na.

Det ankommer inte på arbelsgmppen att ta slällning till frägan om eventuell kompensation till landstingskommunerna för bortfallet av statsbi­draget.

Även enskilda organisationer har enligt flyktingbrevet möjlighel alt få ersättning för vård av eller understöd till flykting. År 1978 fick tvä organisationer sådan ersättning för kostnader för barnomsorg med samman­lagl 171 000 kr.

I den män en enskild organisation svarar för en verksamhel pä uppdrag av

Prop. 1979/80:38

56

en kommun är det enligt arbetsgruppens mening nalurligt atl kommunen slår för kostnaderna eftersom kommunerna enligt förslaget skall få statsmedel för åtgärder av olika slag för flyktingar.

Också beträffande ersätlningar till organisationer gäller att de inte kan inordnas i det generella system som vi föreslår ulan ell särskill ansöknings­förfarande vore nödvändigl. Arbelsgmppen föreslår all ersättning inle skall utgå av statsmedel för ifrågavarande kostnader som organisationer haft.

Socialstyrelsen har möjlighel att i vissa fall bevilja flyktingar lån för att anskaffa bostadsrätt. FLYG har lämnat förslag beträffande dessa lån. Det är dock inie fråga om ersättning till kommuner ulan direkl hjälp till flyktingar. Vi anser därför att denna fråga inte faller inom ramen för värt arbete och tar inte upp den i detta sammanhang.

7.4 När skall statlig ersättning upphöra att utgå?

UA T-sökande

a)    Personer som flr uppehållstillständ som flykting

Som framgått ovan skall slaten även i fortsättningen ersätta kommunerna för socialhjälp till flyktingar. När en person flit uppehållstillständ som flykting skall statlig ersättning således inte upphöra.

De personer som flr uppehållstillstånd som flyktingar skall omhändertas av arbetsmarknadsverket i mottagningsföriäggning eller enskild inkvartering i syfte att förbereda flyktingen för den fortsatta vistelsen i landel. Ofla tar det viss tid från tillständsbeslutet tills enskild inkvartering genom arbetsmark­nadsverket kan ordnas. Under denna tid utgår ofta socialhjälp, som bör ersättas av staten.

Under den tid flyktingen är omhändertagen av arbetsmarknadsverket svarar länsarbetsnämnden för flyktingens uppehälle. Någon socialhjälp från kommunen skall inte utgå under denna lid.

I princip borde ersättning under väntetiden endast ulgä för utgiven hjälp som avser personens försörjning medan även andra sociala insatser borde ersättas när personen i fråga filt uppehållstillstånd som flykfing. Bl.a. för att få en enklare administration bör dock, som tidigare framhållits, elt procen­tuellt tillägg lill socialhjälpskostnaderna utgå på socialhjälpskostnaderna för hela det år under vilket beslutet i tillståndsfrågan fattades.

Hur länge staten skall ersätta utgiven socialhjälp till den som blir flykting behandlas nedan.

b)   Personer som flr uppehållstillstånd på annan gmnd än att de är

flyktingar

För personer som flr uppehållstillständ pä annan grund än alt de är flyktingar skall statlig ersättning för socialhjälp upphöra när uppehällslill­stånd har beviljats. Detta kräver att kommunerna flr information om

Prop. 1979/80:38

57

tillståndsbeslutet så alt de vel för hur lång tid de kan ansöka om ersättning.

Idag får kommunerna inte någon sådan informalion. Utan denna infor­malion skulle del vara myckel svårt och administrativt betungande för kommunerna att ansöka om ersättning för hjälp ål dessa personer. Vi föreslår därför att kommunerna aviseras om alla tillständsbeslut. Idag sker avisering till polismyndigheten, som har i uppgift att delge beslutet lill den sökande. Del bör inte vara några större svårigheteratt samtidigt avisera kommunen om beslutet. Ell problem kan dock vara alt uppgifterna om bosladskommun ibland är felaktiga. Aviseringen kan antingen göras direkl från invandrar­verket eller genom polismyndigheten som har större möjligheter att hålla reda på flyttningar mellan olika kommuner. Idag aviseras Stockholms kommun om tillslåndsbeslul från den lokala polismyndigheten.

Kommunerna bör även uianför statsbidragssystemet ha inlresse av att känna till besluten i tillståndsfrågan. Del är t.ex. önskvärt om kommunerna på ett tidigt sladium fär reda på om en ullänning flr flyktingstatus så att arbetsmarknadsverket skall stå för inkvarteringen under en lid eller om kommunen omedelbart måste vidta egna ätgärder för atl personen skall komma in i det svenska samhällel.

c) Personer som fär avslag på UAT-ansökan

Ersättning bör utgå för hjälp som utgivits tills dess atl invandrarverket fattat t»eslut i fråga om UAT. I de fall beslutel innebär avslag bör rätlen lill ersättning gälla lills verkets eller, efter besvär, regeringens beslut om förpassning eller verkställighet av förpassning vunnil laga kraft. Invandrar­verkets beslut vinner laga kraft tre veckor efter delgivning. Regeringens beslut vinner laga kraft omedelbarl.

När förpassningsbeslui vunnit laga kraft tar det alllid, ulan utlänningens förskyllan, viss tid innan beslutet kan verkställas. Denna tid varierar men kan enligl uppgift vara upp lill två och en halv månad. Enligt vär mening bör ersättning för hjälp som utgivits under denna lid ocksä lämnas.

För alt åstadkomma en enkel administration föreslår vi en schablonregel med innebörden atl ersättning får utgä för hjälp som utgivits inom tre månader efter det att beslut om förpassning eller verkställighet av förpassning har vunnit laga kraft.

Flyktingar

Enligt de regler som gäller idag lämnas ersättning för socialhjälp m.m. som givits flyktingar lills dess att flyktingen haft stadigvarande arbete i samman­lagl ett år. FLYG har påtalat att denna regel hör till de delar av bidragssys­temet som kräver särskilt mycket administration för kommunerna. FLYG har föreslagit en regel som innebär all ersättning ulgår för hjälp under viss lid efler del alt flyktingen fält sitt försia UAT. Denna tid bör enligt FLYG

Prop. 1979/80:38

58

bestämmas så all ersättning ulgår för hjälp under ungefär lika lång tid som lidigare. FLYG är medveten om svårigheterna att fastställa en sädan tid men bedömer atl tre år borde vara lämpligt.

Arbetsgruppen ansluler sig till FLYG:s uppfaUning om en ny tidsregel. Belräffande lidens längd har vi studerat elt urval ersältningsfall.

Det är endast beträffande personer som fått socialhjälp före år 1976 som det går alt uttala sig någoriunda säkert om socialhjälpsbehovets varaktighet.

För dessa personer har socialhjälpsbehovel upphört inom två år i 65 96 av de fall där socialhjälp överhuvudlagel utgivits. Inom tre år har socialhjälps­behovel upphört i drygt 70 % av fallen. Efler tre år kvarstår socialhjälpsbe­hovet i drygt 15 % av de studerade fallen. Efter fyra år kvarslår socialhjälps­behov för drygt 8 % och efter fem år för ca 5 96. Av de flyktingar i undersökningen som har haft socialhjälp i mer än tre är är ca hälften kollektivt överförda flyktingar.

För knappt 15 % av de fall där UAT beviljats före år 1976 vet man ännu inte om socialhjälpsbehovet kommer alt kvarstå mer än tre är. Det gäller personer som fått UAT åren 1974 och 1975 och där socialhjälp fortfarande utgick år 1977, som är det senasle år för vilket uppgifter om utgiven socialhjälp har varit tillgängliga.

Om socialhjälpsbehovet bland de flyktingar som kommil under senare år kan antas vara detsamma som för dem som fått UAT före år 1976 kan två till tre år enligt arbetsgmppens mening vara en lämplig tidsperiod under vilken slalen alltid bör ersätta socialhjälp som utgivits till flyktingar. Inom denna tidsperiod torde socialhjälpsbehovet upphöra för ca 2/3 av de flyktingar som nägon gäng får socialhjälp.

Det är inte lämpligt alt ha etl visst antal år efter beslut om UAT som tidsgräns. Den ersättningsberättigade tiden skulle då alllid upphöra under loppet av ett kalenderår. Vid ansökan om ersättning vore kommunen tvungen atl särskilja socialhjälp före och efter lidpunkten. Vi föreslår därför som huvudregel atl ersällning skall utgå för socialhjälp m.m. som utgivits till flykting under del år beslut om uppehållstillstånd som flykting fattades samt två år därefter.

Regeringen har vid olika tillfällen beslutat om kollektiv överföring lill Sverige av flyktingar. I några av dessa beslut har man stadgat att sjuka eller handikappade flyktingar skulle få ingå i den överförda gmppen. Också andra flyktingar kan vid ankomsten till landet ha sjukdom eller handikapp. Flertalel av dessa kan sedan inte beredas sådanl arbete atl de kan försörja sig själva. Hiuills har ersättning utgått för kostnader för dessa flyktingar.

Frän såväl socialstyrelsen och invandrarverket som ätskilliga kommuner har man framfört farhågan att det med den föreslagna nya tidsregeln skulle bli avsevärt svårare att få kommunerna atl ta emot dessa flyktingar. Alla kommuner skulle inte alllid efter förmåga medverka vid bostadsplaceringen om de visste att de inom kortare tid än tre är själva skulle få stå för

Prop. 1979/80:38

59

flykfingarnas försörjning.

FLYG har föreslagit en undantagsregel med innebörd atl ersättning skall kunna utgå under längre tid om flyktingen under den försia perioden inte hunnit få stadigvarande arbele eller påbörja ulbildning.

Det är också vår mening att en undantagsregel kan behövas i vissa fall. Eftersom tillämpning av en sådan regel måste bygga på särskild utredning i varje enskilt fall är det av vikt att den får en snäv avgränsning. Antalet fall a v ersätlningar med stöd av regeln bör vara litet.

Vi föreslår aU ersäUning under längre tid än enligt huvudregeln skall kunna utgå för flyktingar, som på grund av sjukdom eller handikapp, som fanns vid hitkomsten eller som har sin gmnd i flyktingsituationen, inom huvudregelns tidsram inte kunnat försörja sig. Ansökan om ersättning enligl undanlags­regeln måste göras vid försia ansökningstillfället efter del atl tiden enligl huvudregeln gäll ul.

Ersättning ulgår idag inle för hjälp till flykting som är svensk medborgare, gift med svensk medborgare eller sammanlever med svensk medborgare med vilken han har barn. Enligt FLYG:s mening bör kostnader för sådana personer kunna ersättas om synneriiga skäl föreligger

Vi har redan tidigare slagil fast all ersättning inte bör utgå för socialhjälp lill den som är svensk medborgare.

I det förenklade ersättningssystem som vi föreslår skulle del i många fall bli svårt för kommunerna att skilja ut de personer, vars socialhjälp inte längre är ersällningsbar sedan de gift sig med svenska medborgare och än svårare för myndigheterna atl kontrollera ansökningarna. Detla blir särskill pålagligl i de fall en manlig flykting, som är registeriedare i kommunens socialregisier, gifter sig med en svensk kvinna.

I de fall när socialhjälp utgår till en flykting även efter giftermål med en svensk medborgare är del svårt atl hävda alt flyktingens situation i och med äktenskapet skulle ha förändrats på elt sådanl sätt all ersättning inle längre bör utgå.

Det speciella ansvar för flyktingarna som staten tagit på sig bör därför inte upphöra på grund av sådant äktenskap. Vi föreslår därför att nuvarande praxis ändras på denna punkt så att ersättning för socialhjälp under de två närmaste åren efter del år beslut om första UAT fattades utgår även i de fall flyktingen är gift med svensk medborgare.

Enligl den lidigare föreslagna undantagsregeln skall ersättning i vissa fall kunna utgå under längre tid än två år efter det år beslul om första UAT fattades. De nyss nämnda skälen för att ersätta socialhjälp till den som är gift med svensk medborgare med vilken han har barn gäller inte här. Enligt vär mening bör undantagsregeln inte omfalta dessa personer.

Prop. 1979/80:38

60

7.5 Administration

Ansvarig myndighel

Som tidigare nämnls är ersättningen lill kommunerna för socialhjälp till ulländska medborgare idag splitlrad på flera myndigheten Detta innebär problem för kommunerna. En utgångspunkt för vårt arbele har därför varil atl en enda myndighet i framtiden bör utge ersättning.

Av de myndigheter som idag utbetalar ersättning kan enligl vår mening länsstyrelserna och socialslyrelsen komma i fråga för all ha hand om utbetalningen av ersättningar. Denna uppgift skulle också kunna läggas på invandrarverket som är den myndighel som har fullständig information om flyktingstatus o.dyl.

Vid länsstyrelserna finns en kompetens för alt administrera ersältningarna som inte enbart grundar sig på att man idag lämnar ersättning för obligatorisk socialhjälp. Varje länsstyrelse har även lill uppgift att som tillsynsmyndighel följa kommunernas socialhjälpsverksamhet. De flr därigenom lokal kän­nedom om vad som är gängse socialhjälpspraxis. Genom att ersällningen för obligatorisk socialhjälp till ufiändska medborgare slopas fr.o.m, år 1980 bör länsslyrelserna ha lillräckliga resurser för atl klara administrationen av del nya bidragel lill kommunerna för flyktingar och UAT-sökande.

Även socialslyrelsen har f n. kompetens och resurser för att kunna ta hand om de nya ersättningarna. Socialstyrelsen har dessutom lång erfarenhel frän att ersätta kostnader för flyktingar. SoS-gmppen har emellertid i sin rapport ifrågasatt socialstyrelsens roll vad gäller verksamhet för flyktingar Gmppen har föreslagit att större delen av styrelsens uppgifter överförs lill kommun­erna, invandrarverket och arbetsmarknadsverket.Förslaget innebär alt den särskilda flyktingenheten vid socialstyrelsen försvinner.

När det gäller ersättning till kommunerna anser SoS-gmppen atl en långtgående schablonisering bör ske och att verksamheten bör överföras till invandrarverket. Som framgått av våra allmänna överväganden finns det idag inte förutsätlningar för en långtgående schablonisering.

Ersätiningarna måsle lills vidare vara direkt bundna till kommunernas socialhjälpsinsalser. Detta innebär enligt vår mening atl den myndighet som skall ha hand om prövning och utbetalning av ersättningarna bör ha kompetens inom socialvårdsområdel. Invandrarverket har inte någon sådan kompelens och bör därför inte ha ansvaret för utbetalning av ersättning. Däremol finns del ingel som hindrar att invandrarverket får ansvar för dels information till kommunerna om vilka personer som ersättning kan sökas för, dels kontroll av om kommunernas ansökningar avser sädana perso­ner.

Sammanlaget anser vi med hänsyn till ersättningssystemets ulformning atl länsslyrelsen är den myndighet som bör ha ansvaret för utbetalning och konlroll av ersättningarna. Kommunernas ansökningar bör därför slällas till länsstyrelsen.

Prop. 1979/80:38

61

Ansvarel för anslagel bör samordnas centralt. Enligl vår mening är invandrarverket den centrala myndighel som är mesl lämpad för denna uppgift, som främsl innebär att beräkna anslagsbehovet och lämna anslags­framställning till statsmakterna. Härvid är bl.a. bedömningar av invand­ringens utveckling nödvändig vilkel redan idag är en uppgift för invandrar­verket. När del gäller atl uppskatta utvecklingen av socialhjälpsbehov och socialhjälpskostnader bör invandrarverket samräda med länsstyrelserna.

Som framgått ovan bör kommunerna vid sidan av det ordinarie bidragel tills vidare kunna få ersättning för familjepedagogisk verksamhel bland flyktingar. Ansvaret fördella speciella bidrag bör ligga kvar på socialslyrelsen i avvaklan på den ulvärdering som vi har föreslagit.

Konlroll

När kommunens ansökningar om ersällning avslås idag är orsaken i flertalet fall atl ansökan avser person som inle berättigar lill ersättning. Endasi i mycket lilen ulsträckning avslås ansökningar på den grunden att beloppen varil för höga.

Del är arbetskrävande för kommunerna att skaffa uppgifter om hjälpta­garna är flyktingar eller väntar på tillstånd. Det är ocksä svärl att uppnä nägon högre grad av exakthet. Många gånger vänder sig kommunerna till invan­drarverket med begäran om upplysning om flyktingstatus. För att kommun­en skall få reda på om socialhjälpen skall ersältas även sedan beslul om UAT har fattats föreslår vi att invandrarverket aviserar hemortskommunen när beslul om UAT fattas. Härigenom underiättas kommunernas arbele avse­värt.

Även när elt sådant aviseringsförfarande har införts behöver enligl vår mening konlroll göras av att de personer för vilka kommunen söker ersättning berättigar till sädan.

Denna kontroll kräver medverkan från invandrarverket eftersom den nödvändiga informationen finns hos verket. Idag medverkar invandrarverket i ersältningshanleringen dels genom att sända en kopia av beslut till socialstyrelsen när någon fär UAT med flyktingstatus, dels genom atl svara på remisser och underhandsförfrågningar från socialstyrelsen. Enligt vår uppfattning kan denna konlroll göras enklare och effektivare om invandrar­verket får det direkta ansvare» för den. Därigenom undviker man också alt uppgifter om flyktingar registreras vid ytteriigare en myndighet.

Med hjälp av invandrarverkels dala bör kontrollen kunna förenklas avsevärt. Kommunerna bör i ansökan upprätta en lista som innehåller namn och person- eller födelsenummer på varje person som, med hänsyn till nationalitet och de upplysningar i övrigt kommunen har om honom, kan antas vara berättigande till ersättning. Under vilken tidsperiod socialhjälpen utgivits bör också framgå av ansökan. Invandrarverket flr denna lista och matar in uppgifterna i sin egen dator. Denna programmeras alt skilja de

Prop. 1979/80:38

62

personer för vilka ersättning skall lämnas från dem som ersättning inte ska lämnas för. För personer som saknar fullständigt personnummer kan inte alltid en sädan uppdelning göras ulan viss kompletterande kontroll kan vara nödvändig. Jämförl med dagens system alt remittera ärenden från socialsty­relsen lill invandrarverket innebär förslaget en rationalisering.

Föratt de föreslagna rutinerna skall kunna fungera måste vissa justeringar göras i de uppgifler som idag finns inmatade i invandrarverkets dalasystem. Nu ges de som får flyktingstatus en särskild markering, men denna markering försvinner efter etl år. Den måste få bli kvar under två kalenderår efler det år beslutet om uppehållstillstånd fattades. Idag registreras inte dagen för UAT-ansökan. Denna uppgift finns emellertid med i polismyndighelens yttrande till invandrarverket.

Enligl uppgift från invandrarverket kan dessa förändringar göras ulan större svårigheier eller tidspillan.

Arbetsgruppen föreslår säledes att invandrarverket får i uppdrag atl med hjälp av sitt datasystem kontrollera kommunernas ansökningar om ersättni­ng i vad avser ersätlningsberättigande personer.

Som nyss sagts är del ovanligt att kommunerna får avslag på sina ansökningar om ersättning av annat skäl än att ansökan avser person som inte berättigar lill ersällning.

Konlrollen av att utgiven socialhjälp överensstämmer med gängse praxis bör därför kunna ske stickprovsvis. Denna kontroll bör göras av länsstyrel­sen. Även på andra punkter kan sfickprovskonlroll av länsslyrelsen vara motiverad. Del gäller t.ex. alt ansökan inte avser koslnader för hjälp som lämnats för tiden före ansökan om UAT.

I övrigl bör länsstyrelsen följa ulvecklingen av den yrkade ersättningen är från år och kunna granska del material som kommunen baserar sin ansökning på och särskilt observera om de yrkade beloppen på etl markerat sätt skiljer sig från andra kommuners.

Ansökan

Del ersättningssystem som vi föreslär kräver liksom dagens system ett individuellt ansökningsförfarande. Vår strävan har varil att kommunernas uppgiftslämnande jämfört med idag skall minskas väsentligl i syfte atl förenkla bidragsadministralionen. Minimikravet på innehåll i kommunernas ansökningar om ersättning är uppgift om till vilka personer hjälpen lämnats, sökt belopp i varje enskill fall samt under vilken period hjälpen lämnats. Dessa uppgifter torde i flertalel kommuner vara lätta alt fä fram med hjälp av dataframställl individsammandrag och kräver inle att varje enskild akt gås igenom.

Del går inle idag atl i delalj förulse vilka övriga uppgifter myndigheterna kan behöva vid sin granskning av ersättningsansökningarna. Vi föreslår därför att ansvaret för utformningen av de närmare detaljerna i ansöknings-

Prop. 1979/80:38

63

förfarandel överiåts på länsstyrelsernas organisalionsnämnd i samråd med invandrarverket. Härvid fömtsäUs att nämnden även har kontakt med Svenska kommunförbundet.

En utgångspunkt vid utformningen av ansökningsbestämmelser måste vara att uppgifterna skall vara lätta för kommunerna atl la fram och inle förutsätta att varje enskild akt gås igenom. Detla gäller inte för tillämpning av undantagsregeln för flyktingar. I dessa ärenden krävs etl delaljerat och individuellt förfarande där kommunen måsle ange de skäl som åberopas till stöd för ansökan.

Genom det förenklade ansökningsförfarandet bör kommunerna kunna vara klara med sina ansökningar väsentligt lidigare än för närvarande. Därigenom minskar behovel av förskottsbetalningar. Vi föreslår atl ersätt­ning utbetalas för kalenderår i efterskott.

De uppgifter som bör lämnas i ansökan om ersättning skall till slor del ocksä lämnas lill statistiska centralbyrån senasl del 1 april varje år. En samordning av arbetet bör vara möjlig. Vi föreslår därför att ansökan om ersällning bör inges lill länsslyrelsen senast den 1 april året efter det är för vilkel bidrag söks. Genom den förkortade ansökningstiden bör utbetalning­arna till kommunerna kunna göras snabbare än idag.

Värt förslag beträffande familjepedagogisk verksamhet innebär atl ansö­kan skall inges till socialslyrelsen. För atl bidrag skall utgå bör liksom idag förhandsbesked lämnas av socialslyrelsen.

Polisens uppgifter

Enligt gällande bestämmelser skall polismyndigheten i vissa fall slå för kostnader för inkvartering m.m. av utlänning. Detla gäller personer som varit en kort tid i Sverige, högst tre månader. Praktiskt ordnas detta ofta genom uppdrag åt socialförvallningen, som får ersättning för utgifterna frän rikspolisstyrelsen.

Rikspolisslyrelsen har vid flera tillfällen framfört att ombesörjandet av inkvartering av utlänningar inte är en polisiär fråga, varför denna uppgift inte bör åvila polisen.

Arbetsgruppen anser att varken praktiska eller formella skäl lalar för atl polismyndigheten normalt skall ha ansvarel för dessa utlänningars inkvar­tering. Polismyndigheten bör, så snart den får kännedom om behovet av hjälp, sätta utlänningen i förbindelse med socialförvaltningen som sedan bör vidla sedvanliga ålgärder. Så sker som nyss sagts ofta i praktiken redan idag.

I de fall som en utlänning anlräffas när socialförvaltningen inle håller öppet kan dock viss hjälp från polisens sida behövas. I samband med länghelger kan det bli fräga om ätskilliga dagar. Under denna tid är del lämpligl att polisen liksom idag ordnar med inkvartering och får elt formellt ansvar för delta.

De kostnader som uppstår för inkvartering m.m. under helger och kvällar

Prop. 1979/80:38

64

kommer atl bli förhållandevis små. Idag finns på många häll lokala överenskommelser mellan polisen, kommunerna och hotell om alt polisen kan ordna inkvartering på etl hotell, men kommunen senare betalar kostnaden. Vi förutsätter att sådana överenskommelser ingås i hela lan­det.

De koslnader en kommun har hafl för socialhjälp för en person som påträffats av polisen skall enligt vårt förslag ersällas på samma sätt som socialhjälpskostnaderna förändra UAT-sökande,d.v.s. genom länsslyrelser­na. Rikspolisstyrelsen skall således inte ha några medel för ersättning lill kommunerna.

7.6 Kostnadsberäkningar

Del är inte möjligt atl med någon slörre exakthet beräkna de ekonomiska konsekvenserna av våra förslag. Det gäller särskilt förslagel om statlig ersättning för hjälp lill utländska medborgare under tiden deras ansökan om UAT behandlas. Kostnaderna för detta förslag blir bl.a. beroende av den framlida spontaninvandringens sloriek, hur väntetiderna för UAT ulvecklas samt spontaninvandrarnas socialhjälpsbehov.

Av de 25-30 milj. kr. som de lotala socialhjälpskostnaderna för UAT-sökande preliminärt har uppskattats till för år 1978 torde huvuddelen redan idag ersättas av staten. All socialhjälp till dem som sedermera Utt flykting­status ersätts i efterhand. För övriga UAT-sökande ersätter staten alllid den obligatoriska socialhjälpen och genom rikspolisstyrelsen ersätts mänga gånger även uppehälle för utlänningar som inle är berättigade lill obligatorisk socialhjälp. Vi uppskattar att värt förslag medför en merkostnad för staten i slorieksordningen 10-15 milj. kr., räknal för år 1978.

Vad beträffar flyktingar innebär våra förslag inte någon pålaglig ökning av statens koslnader. Socialhjälp skall ersättas efter i huvudsak samma grunder som idag. Vid fastställande av schablonpåslaget för att täcka kostnaderna för olika sociala serviceåtgärder har vi tagit hänsyn till de utvidgningar av den statliga ersättningen som FLYG föreslagit. Dessa utvidgningar kostnadsbe­räknades av FLYG till ca 1,4 milj. kr. för år 1978.

Vårl förslag till hur länge ersäUning skall lämnas för socialhjälp till flyktingar har som utgångspunkl atl kostnadsfördelningen mellan stal och kommun inle skall förändras. Här finns dock en viss osäkerhet eftersom resultatet påverkas av den framtida utvecklingen av flyktingarnas social­hjälpsbehov.

Vårl förslag alt avskaffa ersättningen för sjukvårdskostnaderna innebär en kostnadsminskning för staten med ca 4 milj. kr. och elt motsvarande intäktsbortfall för landstingskommunerna. Frågan om eventuell kompensa­tion till landstingskommunerna för detta bortfall får som tidigare nämnls prövas i annal sammanhang.

Genom den förenkling i ersättningsregler och ansökningsförfarande som

Prop. 1979/80:38

65

föreslås kan kostnaderna för den administrativa hanteringen minskas väsentligt. Störst blir besparingarna för kommunerna, men även statens kostnader för administrationen bör kunna nedbringas avsevärl. Socialslyrel­sens koslnader kommer nästan helt all försvinna. Länsslyrelserna bör med hänsyn fill att ersättningen för obligatorisk socialhjälp till ulländska medbor­gare avskaffas kunna klara adminislralionen av det nya ersättningssystemet inom ramen för nuvarande resurser. Vid invandrarverket tillkommer vissa nya arbetsuppgifter, men å andra sidan försvinner remissärenden och förfrågningar från socialstyrelsen som idag kan beräknas ta minst en årsarbetskraft i anspråk.

Vårt förslag kommer all medföra ökade datakostnader för invandrarverket. För förändring av datasystemet blir det också nödvändigt att avsätta särskilda medel i inledningsskedet. Dessa kostnader för invandrarverket kommer emellertid att bli marginella i jämförelse med de besparingar för staten som kan göras pä annat häll.

7.7 Ikraftträdande

I prop. 1978/79:95, bil. 2-3, föreslås alt kommunernas rält till ersättning för socialhjälp lill icke svenska medborgare skall upphävas den 1 januari 1980.

I socialutskottets yttrande i anledning av propositionen förutsatte utskottet atl förslag angående ersättning för socialhjälp till ufiändska medborgare under den tid deras ansökningar om UAT behandlas föreläggs riksdagen i sådan tid att bestämmelser på området kan träda i kraft vid samma tidpunkt.

Vi föreslår att de nya ersättningsreglerna Iräder i kraft den I januari 1980. Första ansökningstillfälle enligl de nya reglerna blir därigenom våren 1981.

Beträffande kostnader som kommun, landstingskommun eller organisa­fion haft före den 1 januari 1980 skall nu gällande bestämmelser tillämpas. Enligt dessa regler finns ingen tidsgräns före vilken ansökan om ersättning från socialstyrelsen eller rikspolisstyrelsen mäste ha inkommit. För atl administrationen av de gamla ersättningarna skall kunna upphöra måste en sista tidpunkt beslämmas, före vilken ansökan om ersällning enligt de gamla bestämmelserna måsle ha kommit in. Det är angeläget alt denna tid blir sä kort som möjligt så att nuvarande administration snarast kan upphöra. Vi föreslär att ansökan om ersäUning enligt de gamla reglerna skall ha inkommit till socialstyrelsen resp. polismyndigheten senast den 30 juni 1980. Ansökan om ersättning från länsstyrelsen skall enligt socialhjälpslagen ha kommit in senasl den 30 april.

5 Riksdagen 1979/80. 1 saml. Nr 38

Prop. 1979/80:38

66

8. Förslag till

Förordning om ersättning för socialhjälp till flyktingar m.m.

utfärdad den

Regeringen föreskriver följande.

1 § Kommun har räll lill ersättning för socialhjälp enligt 12 eller 13 § socialhjälpslagen (1956:2) som har lämnats till

1.

flykfing

2.

icke svensk medborgare utan flyktingstatus som har överförts till Sverige enligt beslut av regeringen.

3.

familjemedlem till person under 1-2.

2§ För andra åtgärder för den som avses i 1 § ulgår ersättning med 25 procent av ersatt socialhjälp.

3

§ Ersättning enligt 1 eller 2 § utgär för de kostnader som har uppkommit under hela det år del första beslutet om uppehållstillstånd meddelades och två kalenderår därefter. Rätt till ersättning föreligger även efter utgången av denna fid om socialhjälp enligt 12 § socialhjälpslagen (1956:2) har lämnats den som på grund av sjukdom eller handikapp som förelåg vid ankomslen lill landel alltjämt inte kan försörja sig.

4

§ Kommun har även i annat fall än som avses i 1 § rätt till ersättning för socialhjälp enligt 12 eller 13 § socialhjälpslagen (1956:2) som har lämnats för försörjningen av den som har ansökt om uppehållstillstånd, om kostnaderna har uppkommit under den lid då ansökan behandlades och, om ansökan avslagits, inom tre mänader efter laga kraft vunnet beslul om förpassning eller verkställighet av förpassning.

5

§ Ansökan om ersättning skall göras skriftligen hos länsstyrelsen senast den 1 april året näsl efler det är då hjälpen har utgivits. Länsstyrelsernas organisationsnämnd fastställer efler samiåd med statens invandrarverk formulär till ansökan.

6

§ Länsstyrelsen skall översända inkommen ansökan till statens invandrar­verk, som skall yttra sig över om ansökan avser flykting eller annan som omfattas av bestämmelserna i denna förordning.

7

§ Är det inte uppenbari alt ansökan skall lämnas utan bifall, skall länsslyrelsen i väntan pä att ärendet slulligl prövas, utbetala ersättning till kommunen.

Prop. 1979/80:38

67

8

§ Finner länsstyrelsen vid ärendets avgörande atl för hög ersättning har utbetalats, fär avräkning ske på den ersättning som beslutas pä grund av senare ingiven ansökan.

9

§ Slutligt beslut i fråga om ersättning överklagas genom besvär till kammarrätlen. Mot kammarrättens beslut får lalan inte föras.

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1980.

Äldre bestämmelser gäller för kostnader som har uppkommit före ikraftträdandet. Ansökan om ersättning för sådana koslnader skall dock ha inkommit till socialstyrelsen resp. polismyndigheten senast den 30 juni 1980.

Prop. 1979/80:38

68

Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över promemorian Ersättning till kommunerna för hjälp till flyktingar och personer som väntar på uppehållstillstånd (DsS 1979:7)

Yttranden har avgivits av kammarrätten i Stockholm, rikspolisstyrelsen, socialstyrelsen, stalskonlorel, riksrevisionsverkei, arbelsmarknadsslyrelsen, statens invandrarverk, länsstyrelsernas organisationsnämnd, länsstyrelserna i Stockholms, Malmöhus samt Göteborgs och Bohus län, utlänningslagkom­mitlén, expertgruppen för invandringsforskning. Svenska kommunförbun­det. Landstingsförbundet, Stockholms, Malmö, Norrköpings, Södertälje, Botkyrka, Hallstahammars, Laxå och Perstorps kommuner sami Svenska röda korset.

Kammarrätten i Stockholm

Kammarrätten, som delar uppfaUningen att kommunerna bör i skälig mån ersältas av slaten för kostnader för hjälp till flyktingar och personer som väntar pä uppehållstillstånd, finner förslagets avgränsning av ersätlningsbe­rättigande kostnader lämplig. Även principerna för beräkningen av ersätt­ningsbeloppen och föreslagna administrativa bestämmelser synes godtagba­ra. Möjligheterna alt än ytteriigare schablonisera och förenkla bestämmelser­na bör emellertid enligt kammarrätlens mening framdeles ånyo prövas. Just i relationen staten-kommunerna synes högst rimligt atl undvika bestämmel­ser som är administrativt betungande och detta även om priset härför innefattar vissa avsteg frän någol "rättviselänkande".

Kammarrätten vill tillfoga några yUeriigare synpunkter.

I 2 § i den föreslagna författningen synes "åtgärder" böra ersättas med "kostnader" och texten i övrigl justeras enligt följande.

"2 § För andra kostnader för den som avses i 1 § utgår ersättning molsvarande 25 procent av ersaU socialhjälp."

Den ersäUning som föreslås enligt 4 § i den föreslagna författningen skall endast avse vad som utgått för "försörjning". Kammarrätten, som inte har nägon erinran mot ifrågasatt begränsning, vill emellertid förorda atl ordel "försörjning" byts ut mot de ordalag som i motsvarande hänseende används i 12 § socialhjälpslagen. Härigenom kan en anknytning göras till ett i lagtext vedertaget uttryckssätt. Paragrafen bör dessulom förtydligas såvitt gäller omfattningen av socialhjälpsersättning för den som skall förpassas. Vid en omarbetning av lagtexten enligt kammarrättens förslag skulle texten kunna lyda som följer.

Prop. 1979/80:38

69

"4 § Kommun har vidare rätt lill ersättning för socialhjälp som för livsuppehälle och vård enligt 12 § socialhjälpslagen (1956:2) lämnats den vilken ansökt om uppehållstillstånd i den mån kostnader uppkommit under tiden för ansökningens behandling. Har ansökningen avslagils, äger kom­munen därjämle räU till ersättning för sina koslnader för socialhjälp som nu sagts i vad dessa uppkommil under tre månader räknat från del beslul om förpassning eller, om kommunen det begär, beslut om verkställighet av förpassning vunnit laga kraft."

I 5 § försia slyckel i den föreslagna förordningen knyts tidpunkten för ansökan om statsbidrag till när "hjälpen" utgivits. Med hänsyn lill att del är fräga om bäde socialhjälp och andra kostnader föreslås följande lydelse av angivna lagrum.

"Ansökan om ersättning skall göras skriftligen hos länsstyrelse senast den 1 april året näst efter det vamnder kostnaderna uppkommit."

Statens invandrarverk skall lämna för verket lillgängliga upplysningar i och för tillämpningen av 1 och 4 §§. Stadgandet härom i 6 § kan ges följande lydelse.

"6 § Länsstyrelsen skall översända inkommen ansökan till statens invandrarverk, som skall avge yttrande till ledning för tillämpningen av 1 och 4 §§."

7 och 8 §§ bör enligt kammarrättens uppfattning sammanföras och i visst avseende förtydligas, förslagsvis enligt följande.

"Är det inte uppenbart att ansökan skall lämnas utan bifall skall länsstyrelsen, innan ärendet slutligt kan avgöras, utbetala ersättning till kommunen. Finner länsstyrelsen vid ärendets slutliga avgörande att för hög ersättning har utbetalats, skall kommunen återbetala vad som för mycket utbetalats, om inte avräkning lämpligare kan ske från ersättning som beslutats på gmnd av annan ansökan enligt denna förordning."

Enligt 9 § i den föreslagna författningen skall kammarrättens beslut inte kunna överklagas. Detta är emellertid i strid mot de principer som anseUs böra gälla inom förvallningsdomslolsväsendet. Endast i nägra högst speciella fall är stadgal alt kammarrättens beslut ej flr överklagas. Kammarrätten föreslär alltså alt andra meningen i 9 § utgår. Det kan tilläggas alt bestämmelserna om prövningstillstånd kan fömtses medföra att regerings­rätten endast undantagsvis kommer att gå in i sakprövning; när så sker är fråga om mål däri utgången är av betydelse för den fortsatta rättstillämp­ningen. Det saknas anledning till särregler just på det nu akluella rättsom­rådet.

Rikspolisstyrelsen

Arbetsgruppens förslag i vad det berör polisväsendet ligger i allt väsentligt i linje med vad styrelsen redan tidigare framfört i förevarande sammanhang. Lagstiftningsförslaget tillstyrkes därför.

Prop. 1979/80:38

70

Socialstyrelsen

Personer som söker arbets- och/eller uppehållstillslånd (UAT-sökande)

Socialstyrelsen, vilken i tidigare skrivelser till departementet framfört förslag om att ersättning borde lämnas till kommunerna för den socialhjälp, som lämnats till utländsk medborgare i avvaklan pä att hans ansökan om alt fä slanna i Sverige behandlades, tillstyrker förslaget om alt ersättning skall utgå för den hjälp som lämnats till ulländska medborgare i avvaklan på alt deras UAT-ansökan behandlas.

Ersällning enligl 1966 års riksdagsbeslut

Socialstyrelsen anser i likhet med arbetsgmppen att denna speciella ersättningsmöjlighel nu bör upphöra.

Ersättningför lämnad socialhjälp till flyktingar m.fl. Flyktingstatus

Den föreslagna ordningen att ersättning i fortsättningen endast utgår för dem som av statens invandrarverk bedömts vara flyktingar liksom för dem som överförts med stöd av särskilda regeringsbeslut kan inle utan vissa kompletteringar tillstyrkas. Ersättning bör även utgå för de personer som i socialhjälpshänseende betraktas som medlemmar av hans/hennes familj. Att utgä från den svenska kärnfamiljens sammansättning är enligt socialstyrel­sens erfarenhet alltför snävt. Den bedömning som socialstyrelsen gjort i ersättningshänseende beträffande familjesammanföring har hittills inte vållat några större svårigheter. Därför bör det enligt styrelsens uppfattning utgä ersättning för dem som av invandrarverket medgivits stanna i landel pä gmnd av alt de bedömts säsom "anknytningsfall" till flykting.

När det gäller förslaget att med hjälp av invandrarverkets data erhålla uppgift om flyktingstatus är delta ett förslag som socialstyrelsen tidigare prövat hos invandrarverket, men då erhållit besked att detta inte skulle kunna genomföras, bl.a. av säkerhetsskäl. Förslaget innebär att 24 myndigheter flr gå in på SIV:s data. Socialstyrelsen ställer därför i detta sammanhang frågan om man i förslaget tagit med en prövning av sekretess- och säkerhetsskyddet för flyktingarna. Det kan dessutom ifrågasättas om del nu föreliggande förslaget verkligen innebär en rationaliseringsvinst för kommunerna. Stor tveksamhet kan även anföras mot förslaget att kommunerna skall aviseras om alla tillståndsbeslut.

De personer vilka hos socialstyrelsen arbetar med flyktingar och ersätt­ningsfrågor mäste genomgå s.k. säkerhetsundersökning. Detta anser social­styrelsen måste krävas för att flyktingarna skall ha nägon garanti för sin säkerhet. Genom gruppens förslag skulle 24 länsstyrelser erhålla samma

Prop. 1979/80:38

71

uppgifter .som socialstyrelsen nu har varför, om arbelsgmppens förslag går igenom, samma krav bör ställas på dessa tjänstemän. Della gäller även de personer i kommunerna, som skall handlägga dessa frågor.

Överväganden om bidragssystemets ulformning

I förslagen blandas begreppen bidrag och ersättning pä elt sätt som inte alltid är relevant.

Mot det föreslagna ersättnings- och bidragssystemets utformning finns ingen erinran. Socialstyrelsen får dock underslryka att frågan om schablon­system bör bli föremål för ylleriigare utredning, exempelvis i samband med atl socialtjänstlagen träder i kraft.

Förslaget att länsstyrelserna i fortsättningen skall handha ersällningen till kommunerna synes ha både för- och nackdelar. Fördelarna är att länsstyrel­serna genom sin lillsynsuppgifl bör ha slörre möjlighel al följa och evenluellt påverka kommunerna i sociala frågor.

Nackdelarna är att centrala myndigheter - däribland speciellt invandrar­verket - kan komma att fä kontakt med minsl ett lOO-tal olika tjänstemän. Dessutom bör nämnas att en av anledningarna till att ersätlningsärenden lades pä socialslyrelsen var önskvärdheten av en enhetlig socialhjälpspraxis i dessa ärenden.

Socialstyrelsen delar inte arbetsgruppens uppfaUning att förslaget, som återges på sid. 58 i PM, kommer att innebära en "avsevärd förenkling".

Enligt förslagel skall ersättning utgå till kommunerna för den hjälp vilken lämnats till dem som ansöker om aU fl stanna i landet i avvaktan pä utredning. Detta kräver speciella mtiner och stor risk synes föreligga för att felaktigheter och merarbete av manuell art uppkommer. Tveksamhet kan även anföras mot att den myndighet, vilken har atl pröva UAT-frågan för en person och dess anhöriga, mfinmässigt skall ha uppgift om tidsperioden för utgående socialhjälp. Här kan föreligga risk att erhållen socialhjälp kan komma att påverka UAT-ansökan.

Den familjepedagogiska verksamheten synes inte vara kopplad till social­hjälp. Denna verksamhet, som vunnit slor uppskattning i kommunerna, synes även i fortsäUningen komma alt hand läggas av socialslyrelsen. Frågan är då om man kan bortse från tiden för utgiven socialhjälp och flyktingstatus vid ersättning för familjepedagogisk verksamhet.

Arbetsgruppens förslag att för andra kostnader än socialhjälp och familje­pedagogisk verksamhet skall utgå ersäUning med 25 96 av lämnad socialhjälp kan komma atl fl ett myckel ojämnt utslag mellan kommunerna. Mot förslaget kan även anföras att den kommun, som underiäter att sätta in förebyggande ätgärder av olika slag för att bl.a. motverka behovet av socialhjälp och istället nöjer sig med att utbetala socialhjälp,erhällerett större, extra bidrag. Istället borde ett bidrag per capita utgå för bidragsberättigade flyktingar till kommunerna.

Prop. 1979/80:38

72

Arbetsgruppen föreslår alt tidsperioden för atl ersättning skall utgå för lämnad socialhjälp skall fastställas fill två år efter det år flyktingen beviljals UAT. Detta kan i vissa fall visa sig vara alltför kort tid och framförallt under lågkonjunkturer. Som exempel kan anföras atl en person med UAT som flykting kan vistas pä en AMS-föriäggning upp till ett år utan att kunna beredas arbete eller boslad. I ett annat fall kan vederbörande beredas en arbetsmarknadsutbildning på närmare två år. Svårigheier uppslår efter ulbildningen alt erhålla arbele och socialhjälp blir nödvändig för familjens försörjning och eventuell omplacering till annan kommun.

Arbetsgruppen föreslåren undantagsregel för dem som vid hitkomsten var sjuka eller handikappade. Enligt socialstyrelsens uppfattning skulle denna undantagsregel inle behövas om man istället medgav att ersäUning skulle utgä tills de enligt gällande bestämmelser (dvs. för närvarande fem är efter ankomsten till Sverige) hade möjlighet alt bli svensk medborgare. Nägon större kostnad för staten synes ell sådant förslag inte komma att innebära, vilkel styrks av den utredning som arbetsgmppen gjort och redovisai pä sid. 53 i PM.

Del kan synas egalt vilken myndighet som i fortsättningen skall disponera anslaget. Här gäller det anslag för täckande av sociala behov och dä synes det naturiigt att anslagel läggs pä den myndighet som i övrigt har att handlägga sociala frågor.

Arbetsgruppens förslag skulle enligt departementschefens direktiv inle få medföra några påtagliga merkostnader för staten.

Arbelsgruppen har emellertid helt utelämnat en redovisning av vad det ur administrativ synpunkt kommer att kosta om man lägger ut ersättnings- och bidragsärendena på länsstyrelserna eller behåller dem hos socialslyrelsen.

Efter det rationaliseringsförslag som föreligger skulle socialstyrelsen klara uppgiften med tre utredare och två personer i kontorskarriären.

Frän flera kommuner har under hand till socialstyrelsen anförts att övergångstiden för framställan om ersättning enligt nu gällande regler är alltför kort.

Statskontoret

Statskontoret biträder utredningens förslag alt staten skall ersätta kom­munerna för socialhjälp fill utländska medborgare under tiden som deras ansökan om arbets- och uppehållstillslånd (UAT) behandlas. När en person beviljats UAT skall staten inte ersätta kommunen för utgiven socialhjälp såvida det inte rör sig om en flykting, dvs. person som invandrarverket har bedömt vara flykting, eller de som överförts med stöd av särskilda regeringsbeslut.

Statskontoret tillstyrker utredningens förslag att statsbidragen även under de närmaste kommande åren baseras på kommunernas redovisade faktiska kostnader samt de schabloner för tolkservice och olika former av social

Prop. 1979/80:38

73

service som föresläs. Men statskontoret vill framhålla atl frågan om schablonberäkning av samtliga bidrag bör las upp lill förnyad prövning sä snart etl tillföriilligl statistiskt material föreligger.

Stalskonloret har utifrån sina ulgångspunkler ingel all anföra mot utredningens förslag beträffande vilka kostnader som skall ersättas för lämnad hjälp till UAT-sökande och flyktingar och under vilken tid bidragen skall lämnas.

Ulredningens uppfattning alt en enda myndighel i framliden bör ulge ersättning lill kommunerna delas av statskontoret. Vi instämmer ocksä i ulredningens bedömning att länsslyrelsen är den myndighet som bör ha ansvaret för ulbelalning och kontroll av ersättningarna. Beträffande ersätt­ning för familjepedagogisk verksamhet föresläs den ligga kvar på socialsty­relsen i avvaktan på en ulvärdering av denna verksamhel. Stalskonloret vill även här underslryka det angelägna i att hitta en lösning som möjliggör en schablonberäkning så atl även denna ersättning kan erhållas från länsslyrel­sen.

Statskontoret delar utredningens uppfattning om invandrarverkels uppgif­ter i ersättningsadministrationen. Vidare tillstyrks förslaget atl de närmare detaljerna i ansökningsförfarandel överiåles på länsstyrelsernas organisa­tionsnämnd i samräd med invandrarverket.

Riksrevisionsverket (RRV)

Bidragssystemets utformning

RRV vill peka pä atl ersättning för hela den faktiska kostnaden kan leda fill minskat koslnadsmedvetande hos kommunerna. Härtill kommer den varie­rande praxis hos kommunema som RRV pekar pä i det följande. RRV vill därför ifrågasätta om inte statsbidraget borde begränsas till visst maximibe­lopp eller viss proceni av de faktiska kostnaderna. RRV anser, liksom arbetsgruppen, att ett mer schabloniserat ersättningssystem hade varit önskvärt. För atl fl eU underiag för en framtida bedömning av förutsättning­arna för ett schabloniserat system krävs enligt RRVs mening särskilda överväganden om statliga uppföljningsälgärder och i samband därmed viss särredovisning av kostnaderna.

Arbetsgruppens förslag synes innebära flera administrativa förenklingar. Bl.a. för aU nå ytteriigare enkelhet i administrationen bör enligt RRVs åsikl ocksä prövas möjlighetema att framdeles införa ett enhetligt, schabloniserat ersättningssystem för samfliga utländska medborgare.

Kostnader som skall ersättas

Enligt RRVs mening finns del nu inte någon praxis för vad som skall bedömas som frivillig socialhjälp, bortsett från när denna hjälp utgår för enbart försörjning. Ersättningen till kommunerna i vad avser utgiven frivillig

Prop. 1979/80:38

74

socialhjälp kan bli varierande i sloriek, liksom omfattningen av det föreslagna procentuella påslaget som skall baseras på de faktiska hjälpkoslnaderna.

RRV lillslyrker arbet.sgruppens förslag om atl vissa andra kostnader för fiyktingar än socialhjälp ersätls enligl en särskild procentsats som baseras på kostnaderna för socialhjälp. Del synes dock inle styrkt att procenttalet behöver vara sä högt som 25. Ej heller bör enligt RRVs mening procenttalet tillämpas under hela UAT-ärel utan endast för tiden efter UAT-beslutel. Den av arbetsgruppen pålalade nackdelen med särredovisning av koslnader före resp. efter beslutet bör kunna undvikas genom fördelning av kostnaderna proportionellt mol liden.

Enligt RRVs mening är det angeläget att den av socialstyrelsen (SoS) nu bedrivna familjepedagogiska verksamheten så snart som möjligt inordnas i kommunernas sociala verksamhet. RRV anser alt arbetsgmppen borde ha behandlal frågan om SoS möjlighet atl bevilja flyktingar län för anskaffning av bostadsrätt. Arbetsgmppen borde även ha redovisat synpunkter på hur ärenden som rör lån eller bidrag för bohagsutrustning skall handläggas och ersältas av länsarbetsnämnden, SoS och kommunala organ.

Vad beträffar ersättning till landstingskommunerna för vissa kostnader för utlänningar tillstyrker RRV att bidragsformen slopas, bl.a. med hänsyn till bidragsgivningens ringa omfattning.

När skall ersättning upphöra?

Vad gäller ersättning för flyktingar anser RRV lill skillnad från arbetsgmp­pen att ersättning skall ulgå t.o.m. två år efter dalum för UAT-beslul. Eftersom flyktingersättningarna enligt arbetsgmppens mening ändå kräver ingående individuell handläggning kan det inte vara någon avgörande nackdel att ersättningsgrunden upphör under löpande är. Den av RRV förordade lösningen framstår som mer rättvisande och mer oberoende av omständigheterna kring själva UAT-beslutet.

I de fall UAT-ansökan avslås bör den ersällningsgmndande tiden kunna begränsas till två månader efter beslutet i stället för tre.

Adminislralion

RRV tillstyrker att länsslyrelsen blir den myndighet som bör ha ansvaret för utbetalning och för kontroll av atl ersättning till kommunerna överens­stämmer med gängse praxis samt alt statens invandrarverk bör utföra kontrollen av om vederbörande är flyktingar eller väntar på uppehållstill­ständ.

Prop. 1979/80:38

75

Kostnadsberäkningar

Enligl RRVs mening hade det varit önskvärt atl arbetsgruppen gjort mera preciserade kostnadsberäkningar. Arbelsgruppen har bl.a. anfört atl förslagen beträffande UAT-sökande medför en merkostnad i storieksordningen 10-15 Mkr medan förslagen belräffande flyktingar inte innebär nägon påtaglig ökning av statens koslnader. RRV - som inom ramen för ett remissyttrande inte kunnat göra några mera ingående undersökningar - vill endast peka på alt statens utgifter för socialhjälp torde komma att minska väsentligl i förhål­lande lill den ordning som gäller fram till 1980-01-01, bl.a. beroende på atl -såvitt framgår av förslaget - kostnaderna för nordiska medborgare inte kommer att ersättas. Den föreslagna begränsningen för ersättning för personer som beviljats UAT kan även innebära en kostnadsminskning för staten jämförl med nu gällande regler för ersättning av obligatorisk social­hjälp utan någon tidsbegränsning.

Arbetsmarknadsstyrelsen

Arbetsmarknadsstyrelsen tillstyrker i alla väsentliga delar de förslag som arbetsgruppen presenlerar i fråga om statsbidrag för socialhjälp m.m. ät dels flyktingar, dels ufiändska medborgare under den tid deras ansökningar om uppehållstillständ behandlas. Styrelsen vill samtidigt understryka vikten av atl staten helt kompenserar kommunerna för de utgifter de har i dessa sammanhang, eftersom det här rör sig om uppgifter som staten normalt bör ha ansvar för. På följande punkter finns emellertid vissa erinringar atl göra.

Beträffande personer som väntar pä beslul om uppehållstillstånd anser arbetsgruppen att ersättning inte skall utgå för andra kostnader än försörjning och atl kommunerna belräffande dessa personer normalt inte bör vidta några Särskilda åtgärder. Detta skulle nämligen kunna uppfattas som elt halvt löfte att få stanna i landel. Trots de åtgärder som vidtagits för att förkorta handläggningsliden av UAT-ansökningarna för spontant hitresla utlän­ningar måste många fortfarande vänta mycket lång tid på det slutliga avgörandet. Denna väntan kombinerad med sysslolöshet har visal sig ha en mycket nedbrytande effekt på de sökande. Man kan därför enligl styrelsens uppfattning inte begränsa sig till att enbart försörja dem under väntetiden. Det är rikligt all man inle skall vidta åtgärder som kan ge dem förespeglingar om att de skall fä stanna i landel. Å andra sidan är det nödvändigt atl man ordnar något slag av aktiviteter för de sökande i de fall där invandrarverket räknar med lång handläggningstid av ansökningarna. Aktiviteterna skulle lämpligen kunna ordnas i form av kortare ulbildningar som de sökande skulle kunna ha nytta av även om de måsle återvända lill hemlandet.

Vid kollektiv överföring av flyktingar till Sverige prioriteras sjuka och handikappade personer. Även åldringar och stora barnfamiljer förekommer.

Prop. 1979/80:38

76

Flertalet flyktingar kan efter hand beredas arbete, men många kan inte försörja sig hell på egen hand. De kommunala myndighelerna på bosätt­ningsorten mäste därför vara beredda atl ingripa med stödåtgärder av olika slag. Med hänsyn härtill bör man inte sätta någon gräns för hur länge kommunerna skall ha rätt till ersällning för socialhjälp m.m.

Styrelsen är tveksam till det rationella i att till invandrarverket överflytta slalsbidragsfrågor gällande flyktingar så länge frägan om socialslyrelsens framtida uppgifter och o-ganisation inte är faslslälld.

Statens invandrarverk (SIV)

För atl genomföra flyktingpolitiken krävs kommunernas medverkan. Denna medverkan är bl.a. beroende av i vilken utsträckning kommunerna får ersättning för sina kostnader. Kommunerna har visal elt sligande motstånd mot att ta på sig de kostnader för flyktingarnas omhändertagande som de inte kunnat få ersättning för.

Kommunerna skall förverkliga politiska ambitioner på en rad områden; barnomsorg, skola, äldrevård, fritid och kullur. Tillväxlen i den kommunala ekonomin har inte räckt lill för att klara dessa åtganden med skattehöjningar som följd. Särskilt besvärande är den ekonomiska siluationen i vissa expansionskommuner och kommuner med stora strukturförändringar inom industrin och/eller överskott på bostäder. Dessa kommuner har ofta en hög andel flyktingar och andra invandrare, men torde ändå av olika skäl komma ifråga för nya flyktinggmpper.

Flyktingpolitiken bestäms genom beslut av statsmakterna. Kostnaderna mäste solidariskt bäras av hela befolkningen. Därför mäste den statliga ersättningen till kommunema för omhändertagande av flyktingar vara generösl ulformad och innebära full kostnadstäckning för gjorda insatser.

Arbetsgruppens förslag innebär förbättringar för kommunerna främst genom en förenklad handläggning av ersättningsfrågorna. Men enligt invandrarverkets bedömning flr kommunerna, enligl förslaget, otillräcklig ersättning för sina kostnader. Detta kommer alt molverka ett genomförande av de ambitioner för flyktingpolitiken som föreslagits i departementsprome­morian "Sverige och flyktingarna" (FLYG)och som riksdagen beslutat under våren 1979.

Liksom arbelsgruppen anser SIV att ett mer schabloniserat ersättningssys­tem hade varit önskvärt. Det hade givit ytterligare administrativa vinsier. När erfarenheter vunnits av det system som nu föreslagits bör en ökad schablonisering aktualiseras på nytt.

Arbetsgruppen föreslär att de nya stalsbidragsreglerna bör träda i kraft den 1 januari 1980. Man förutsätter därvid att väsenfiiga förändringar i invan­drarverkets datasystem hinner ske innan dess. Detta är emellertid inte möjligt atl genomföra till den 1 januari 1980.

Prop. 1979/80:38

77

En annan nackdel med ett forcerat genomförande av de nya ersättnings­reglerna är alt det förslag frän Utlänningslagkommitlén (ULK), som väntas inom kort, kan ändra förulsäUningarna. Hänsyn måste ocksä las till konsekvenserna av förändringar i sociallagssliflningen. Bedömningen av arbetsgruppens förslag försvåras ocksä av osäkerhelen om socialslyrelsens framlida organisation.

Administration

SIV instämmer i arbetsgmppens förslag alt endasi en myndighel bör utge ersättning och atl länsstyrelserna fär ansvaret för utbetalning och konlroll av ersättningen.

Verkel delar arbetsgruppens uppfattning atl ansvarel för anslaget bör samordnas centralt. Ansvarig central myndighet bör ha kompetens pä socialvårdsområdet. Enligt SIV:s mening bör därför socialstyrelsen även i fortsättningen vara mest lämpad atl lämna anslagsframställning till statsmak­terna.

Verket har framhållit till arbetsmarknadsdepartementet atl en samordning av invandrarfrågorna under alla omständigheter erfordras på socialslyrel­sen.

Som arbetsgruppen föreslagit måste en konlroll ske på invandrarverket av atl kommunerna sökt ersättning för utbetalningar till ersätlningsberätfigade personer. De förändringar i SIV:s dataruliner, som fömtsattes, kan emellertid ej genomföras till den 1 januari 1980. Som arbelsgmppen anger samlas uppgifler om socialhjälp m.m. som ges till en familj under en persons namn, den s.k. registeriedaren. Del bör uppmärksammas att det kan förekomma att registeriedaren ej bedömts som flykting men väl en medlem av hans familj. Registeriedarens status kan således vara en otillföriitlig uppgift för aU bedöma om ersättning skall utgå.

Enligt dagens rutiner registreras av slatistiska skäl grunden för tillslånds­beslul i datasystemet, när förstagängslillstånd ges. När nytt beslut fattas -t.ex. föriängning av UAT - försvinner denna markering. Del är möjligt efter ändring av systemet att låta markeringen stanna kvar.

Den dag dä UAT-ansökan mottas av polisen registreras ej för närvarande. Arbetsgruppen föreslår atl så skall ske i framliden. Denna förändring är emellertid svår atl genomföra. Därtill skulle ett extra registreringsmomenl för 100 000 ansökningar per år bli mycket tidskrävande. Som arbetsgmppen framhåller är socialnämnden enligt ullänningskungörelsen skyldig alt under­rätta polisen, när nämnden första gängen vidlar åtgärder beträffande person från utomnordiskt land, som varken har eller har sökt UAT i Sverige. För alt kunna tillämpa denna bestämmelse bör socialnämnden ta reda på om en utlänning som söker socialhjälp har ansökt om UAT. I mänga kommuner krävs att en ullänning kan uppvisa atl han har tillstånd att vislas i landet eller har sökt UAT för all han skall fl socialhjälp. Om en sådan mlin tillämpas i

Prop. 1979/80:38

78

samtliga kommuner kan del ifrågasättas om en konlroll av dagen för UAT-ansökan är nödvändig pä invandrarverket.

Nya datamtiner går i vart fall inle alt tillämpa på ärenden rörande personer som beviljals uppehållstillstånd innan de nya reglerna träder ikraft. Kontrol­len av kommunernas ansökningar beträffande dessa personer bör därför ligga kvar på socialstyrelsen.

Arbetsgruppen föreslår atl verket lill kommuner aviserar när lillslånd beviljas en flykting. En sådan direktavisering är svår atl genomföra ur datasynpunkl. Däremol är det enkelt atl sända en extra kopia till den polismyndighet, som insänt ansökan, med uppdrag alt vidareavisera kom­munen.

Arbetsgruppen föreslår att invandrarverket i samband med tillståndsgiv­ningen skickar meddelande till den kommun där vederbörande är bosatt alt denne är all anse som flykting. Ur sekretessynpunki bör kommunerna inle hälla register över flyktingar. Om krelsen av ersältningsgrundande personer omfattar även andra än flyktingar behövs inga separata register över flyktingar i kommunerna. Verket återkommer till denna fråga nedan.

Ersättningens omfattning

Arbelsgruppen föreslår ett schablonsystem med ett procentpåslag ovanpå ersättningen för den faktiska socialhjälpskostnaden. Invandrarverket finner del inte möjligt att på föreliggande utredningsmaterial precisera procentpå-slagets sloriek. Men det slår klarl atl det bör vara avsevärt högre än vad som föreslagits. En gmndligare undersökning av kommunernas verkliga koslna­der är nödvändig bl.a. av följande skäl.

Barnomsorgskoslnaderna ersätts idag med 20 kronor per inskrivningsdag för flyktingbarn. Kommunernas nettokostnader per dag är emellertid nu ca tre gånger så slora.

Till kommunernas koslnader hör ocksä kullur- och fritidsverksamhet, som aren viktig del i kommunernas insalser för flyktingar. Även dessa kostnader bör ligga lill gmnd för beräkningen av ersättningen.

Invandrarverket anser - i motsats till arbetsgruppen - alt även kommun­ernas administrativa koslnader bör ersättas. Särskilt för kommuner som mottar elt stort antal flyktingar blir de administrativa kostnaderna myckel betungande.

T.ex. har uppgivits frän Norra Botkyrka, som tagit emol många flyktingar under de senaste åren, att invandrarärendena tar ca 70 96 av socialassisten­ternas handläggningstid.

Arbetsgruppen föreslår att koslnader för psykiatriskt, psykologiskt och

kuralivt stöd bör ersättas. Behovel av sådan hjälp har blivil alltmer påtagligt

under senare år och kan i allmänhel inte ges inom den reguljära organisa­

tionen. Det ställs därför ökade krav på insalser från kommunernas sida med

ökande koslnader till följd.

Prop. 1979/80:38

79

FLYG föreslog att vid extraordinära silualioner t.ex. vid stora flykting­strömmar eller då annars särskilda insatser krävs av en kommun ersällning bör utges för koslnader som normalt inle täcks, t.ex. personalkostnader. Erfarenheterna av den stora assyrie/syrieinvandringen i Södertälje visar att stora nytillkommande flyktinggrupper kräver extra personalinsatser En planerad utflyUning i kommuner av båtflyktingarna kommer också att slälla krav pä exlra åtgärder för t.ex. frilids- och kulturell verksamhet samt informationsverksamhet. Endast ett generöst tilltagel schablonpåslag skulle kunna ersätta behovet av särskild ersättning vid extraordinära situationer.

Som invandrarverket framhållit i olika sammanhang - i särskill yttrande samt remissvar lill FLYG - bör statlig ersättning ges för även andra insatser för UAT-sökanden än socialhjälp. Till ofrånkomliga kostnader hör t.ex. tolkersältning och personal för att administrera socialhjälpen.

Skolplikliga barn lill föräldrar, som väntar på UAT, skall så snart som möjligt tas emot i del svenska skolväsendet. Samma skäl talar för all barn till sådana föräldrar vid behov placeras i daghem, familjedaghem och fritidshem. Upprörande exempel har kommit lill verkels kännedom, dä bam lidit allvariig psykisk skada lill följd av lång sysslolös väntan i ett trångt hyresmm tillsammans med föräldrarna.

Även om strävan givetvis bör vara att väntetiderna blir sä korta som möjligt, kan det även fortsättningsvis i mänga fall la lång lid innan beslut föreligger. En väntetid pä ett halvt år kan av en tillståndssökande uppfattas som mycket påfrestande.

I praktiken har del visat sig att behovet ofta är stort av psykologiska stödåtgärder just under väntetiden. Sådan hjälp mäste ges oavselt hur resultatet av UAT-ansökan kan bli. Det mäste för den hjälpbehövande vara ett egendomligt argument att ingen hjälp kan ges, för att han inte skall tro att han därigenom får stanna i Sverige.

Invandrarverket anser därför all ersättningsreglerna bör vara desamma för UAT-sökande som för flyktingar.

SIV anser att de beräkningar som arbetsgruppen gjort av socialhjälpsbe­hovets varaktighet för flyktingar är en olillräcklig gmnd för atl bedöma ersättningsbehovets längd. Under senare år har det varil vanligl att flyktingar efter del försia omhändertagandet i föriäggning eller enskild inkvartering fortsatt i arbelsmarknadsutbildning eller andra studier. Först därefter har det blivit aktuellt atl söka arbele. Om i det läget arbete inle stått atl fl har socialhjälpsbehov uppstätt. Som exempel kan nämnas all de nu akluella bålflyktingarna beräknas vistas i föriäggning 6 å 7 mänader. Därefter kan en yrkesutbildning ta ytteriigare 1,5 ä 2 år. I sädana fall kan säledes socialhjälps­behovet komma alt uppstä försl efter 2 ä 2,5 år efter ankomslen till Sverige, om svårigheter uppstår på arbetsmarknaden.

Invandrarverket anser att ersättningen till kommuner bör utgå under del år det första beslutet om UT meddelas och tre kalenderår därefter.

Verket instämmer i arbetsgmppens förslag alt ersättning under längre lid

Prop. 1979/80:38

80

än enligl huvudregeln skall kunna ulgå för flyktingar "som på grund av sjukdom eller handikapp, som fanns vid hitkomsten eller som har sin gmnd i flyktingsitualionen, inom huvudregelns tidsram inle kunnat försörja sig". Arbelsgruppen föreslår alt för UAT-sökande, som flr UT pä annan grund än flyklingskäl, skall ersättningen upphöra, när uppehållslillsländet ges. Med hänsyn till att det regelmässigt förflyter viss tid mellan dagen för beslutet och den dag sökanden flr del av beslutet vore en regel enligl vilken ersäUning utgår till och med den månad UAT beviljas att föredra.

För vilka utländska medborgare skalt ersättning utgå?

Arbetsgruppen föreslår atl ersättning frän slaten skall utgå för utgiven hjälp till fiyktingar, personer som väntar på tillstånd samt för dem som överförts med stöd av särskilda regeringsbeslut.

Arbetsgruppen definierar flykting i slalsbidragssammanhang som den som av invandrarverket bedöms vara flykting samt de personer som i socialhjälps­hänseende betraktas som medlemmar i hans familj.

Invandrarverket gör idag på begäran av olika myndigheter en bedömning av vem som är alt betrakta som flykting. Med flykting avses då den som beviljas uppehållstillstånd enligt § 2 Ufiänningslagen. Invandrarverket har från ULK erfarit att kommittén kommer att föreslå väsentliga förändringar i UL:s bestämmelser rörande flyktingar. SIV fömtsätter att verket får tillfälle att yttra sig över de konsekvenser för arbetsgruppens förslag som ändringar i UL kan föranleda.

Verket anser atl krelsen av ersältningsgrundande personer i vart fall inte bör vara mera inskränkl än vad som gäller idag. Därutöver har SIV i skilda sammanhang, bl.a. i remissvar till FLYG, framhållit att vissa invandrare i realiteten har samma behov av stöd och hjälpåtgärder som flyktingar. Det kan bero på atl dessa på gmnd av analfabetism, dålig skolutbildning och markant avvikande kulturella särdrag har svårt att finna sig lillrälta i det svenska samhället. I vissa fall har ett omhändertagande i föriäggning genom arbetsmarknadsverket befunnits nödvändigt. Arbetsgruppen har också påta­lat att socialstyrelsen i vissa fall har ansett det rimligt att ersätta kostnader för vissa personer som av invandrarverket ej bedömts vara flyktingar. I remissvar över FLYG föreslog SIV en särskild kvot för familjeåterförening pä humanitära gmnder. Regeringen har nu beslutat införa en sådan kvot för turkiska assyrier/syrianer. Som framhölls i remissvaret bör den statliga ersättningen även omfatta personer som tas emot inom en familjeäterför-eningskvot.

Ersättning avseende personer som får stanna av renodlat humanitära skäl motiveras av atl det aren liten gmpp, att starka skäl talar för all kommunerna flr ersättning även belräffande dem och att det i hög grad skulle förenkla invandrarverkets handläggning av kontrollen samlidigl som kommunerna

Prop. 1979/80:38

81

dä inte skulle fl ett register över flyktingar. Man skulle inle belräffande enskild person vela om han flU stanna av politiska eller humanitära skäl.

Invandrarverket anser atl ersättning från slaten skall utgå för insalser tili personer som väntar pä tillstånd, som beviljats UAT av politiska och humanitära skäl samt personer som överförs med slöd av särskilda regerings­beslut.

Som ovan anförts finns flera skäl till alt ett nytt ersättningssystem ej kan införas den 1 januari 1980.

SIV föreslår därför atl - i avvaktan på alt ett nytt system genomföres -ersättning för kommunernas insalser för UAT-sökanden provisoriskt löses genom ett tillägg till SoS:s bemyndigande i Kungl. Brev den 27 febmari 1959.

Verket förutser att, innan etl nytt syslem hinner träda i kraft, betydande extrainsatser kommer att krävas i de kommuner som mottar båtflyktingar. För atl underiätta kommunernas förmåga att åta sig dessa, föresläs att regeringen genom särskilda beslul förordnar om ersättning på samma satt som Södertälje kommun flit ekonomiskt tillskott från staten för sina extrakostnader för invandringen av assyrier/syrianer.

Verket anser även atl tiden innan ett nytt ersättningssystem införes bör utnyttjas fören gmndligare undersökning av kommunernas totala kostnader för flyktingar.

Länsstyrelsernas organisationsnämnd (LON)

Enligt 6 § skall länsstyrelsen bl.a. översända inkommen ansökan till statens invandrarverk (SIV) för yttrande. LON anser atl man bör överväga att låta kommunen i stället sända ansökan direkl till SIV varefter SIV skulle överlämna ansökan tillsammans med yttrande till länsslyrelsen. Därigenom undviker man en remissomgång, vilket medför att handläggningstiden av dessa ärenden kommer att förkortas och att de administrativa rutinerna förenklas hos länsstyrelsen.

I 8 § sägs att "Finner länsstyrelsen vid ärendets avgörande att för hög el-sättning har utbetalats, flr avräkning ske pä den ersättning som beslulats pä gmnd av senare ingiven ansökan". Enligl LONs mening kan delta medföra att länsstyrelsen mäste lägga upp etl särskilt bevakningsregister, som kan bli betungande ur adminisirativ synpunkl och även fördröja handläggningsliden av dessa ärenden. LON föreslär i slällel alt länsstyrelsen fär möjlighet aU kräva kommunen direkt om det visar sig att ersättningen till kommunen var för hög.

6 Riksdagen 1979/80. 1 saml. Nr 38

Prop. 1979/80:38

82

Länsstyrelsen i Stockholms län

Allmänna synpunkter

Länsslyrelsen biträder i huvudsak arbetsgmppens förslag till konstmktion av statsbidragssystemet. En förenklad administration, innebärande mins­kade koslnader för stat och kommun har länge ansetts önskvärd. Länssty­relsen tillstyrker ocksä atl ersättning skall utgä även för personer under den tid då deras ansökan om uppehållstillslånd behandlats. De spontaninvandra-de är idag koncentrerade till vissa kommuner för vilka den ekonomiska påfrestningen kan bli kännbar. Då man inte kan skilja mellan flyktingar och övriga invandrare innan tillståndsfrägan avgjorts och då kommunerna inte kan påverka handläggningsliderna är statlig ersättning för kommunernas kostnader för dessa personer motiverad.

Allmänna överväganden om bidragssystemets ulformning

Förslaget innebär att administrationen förenklas jämfört med de rutiner som lillämpas idag. Trots aU det av förslaget inte framgår i detalj hur ansökningsrutinerna skall utformas är det helt klart att handläggningstiderna för varje ärende kommer att minska både hos kommunerna och staten. Länsslyrelsen vill dock understryka vikten av att möjligheterna till etl än mer schabloniserat ersättningssystem utreds för framtiden.

Länsstyrelsen tillstyrker att kostnader utöver utgiven socialhjälp ersätts genom etl generellt procentpåslag. Länsstyrelsen saknar dock möjlighet att bedöma om den föreslagna procentsatsen kommer att motsvara kommun­ernas kostnader i detla avseende.

Vilka kostnader skall ersättas?

Länsstyrelsen finner att ersättning för kostnader utöver utgiven socialhjälp bör ulgä även för personer som väntar på uppehållstillständ. Kommunernas skyldighet alt lämna hjälp och vidla åtgärder enligt de sociala vårdlagarna gäller samtliga personer som vistas i kommunen. Vissa av dessa ätgärder kan vara synneriigen kostnadskrävande. Kostnaderna för lolkhjälp m.m. är inte heller mindre för personer som ej fåU fillständsfrågan prövad. Administra­tionen skulle dessulom avsevärt förenklas om samma regler gällde för samtliga ersäuningsberättigade personer.

När skall siadig ersällning upphöra alt ulgå?

Länsslyrelsen delar arbetsgmppens uppfattning att ersättningstiden, med vissa undantag, bestäms schablonmässigt. Länsstyrelsen finner det dock ej möjligt att på i förslaget angivna uppgifter ta ställning till ersättningstidens längd. När det gäller flyktingar anser länsstyrelsen emellertid att undantag

Prop. 1979/80:38

83

bör kunna göras även för personer som vid ankomsten lill Sverige uppnått så hög ålder atl del inte kan anlas alt de i framtiden kan försörja sig. Undantaget bör gälla fram lill dess att de har möjlighel att erhålla svensk ålderspen­sion.

Adminislratlon

Ansvarig myndighet

Länsstyrelsen tillstyrker atl administrationen av det nya bidraget läggs på en myndighet. Då nuvarande slatsmedelsgranskning upphör lorde länssty­relserna, med beaktande av det antal flyktingar och UAT-sökande som för närvarande finns i landet, ha tillräckliga resurser för atl administrera bidraget. I förslaget anförs att länsslyrelserna, i egenskap av tillsynsmyndighet över kommunernas socialhjälpsverksamhel, erhåller lokal kännedom om gängse socialhjälpspraxis. Tilläggas kan att den hittillsvarande granskningen av kommunernas ansökningar om ersättning för obligatorisk socialhjälp till utländska medborgare varit av värde för tillsynsverksamheten.

Kontroll

Länsstyrelsen ifrågasätter nödvändigheten av att ansökningshandlingarna sänds till invandrarverket för kontroll. Istället bör kommunernas uppgifter om statusförhållande m.m. kunna godtas.

Ansökan

Länsstyrelsen fömtsätter att möjlighet att bevilja anstånd med ingivande av ansökan kommer att finnas. För närvarande hemställer en stor del av länets kommuner om anstånd med ingivande av statsmedelsansökningar, vilkel regelmässigt beviljas. Förfarandel har inte medfört några nackdelar för länsslyrelsen ulan har inneburit alt ansökningama har kunnat inges i sådant skick att tids- och arbetskrävande kompletteringar till stor del kunnat undvikas. Även om det föreslagna ansökningsförfarandet är administrativt enklare än det nuvarande kan man inte utesluta möjligheten av att det för vissa kommuner kan föreligga svårigheter au före angivet datum ta fram för ansökningarna erforderiiga uppgifter.

Ikraftträdande

Länsstyrelsen finner att tiden för att inkomma med ansökningar enligt nu gällande ersättningsbestämmelser bör föriängas. Åtminstone i Stockholms län synes mänga invandrartunga kommuner ej ha praktiska möjligheter att hälla angiven tidsgräns.

Prop. 1979/80:38

84

Förslaget lill förordning

Fömtom de ändringar som kan föranledas av ovan gjorda påpekanden vill länsstyrelsen lämna följande synpunkter.

1 § punkt 3 Innebörden av ordet "familjemedlem" bör förtydligas. Om make/maka saml barn upp fill en viss ålder avses bör detta anges.

4

§ Länsslyrelsen fömtsätter atl även personer som avses under 1 § punkt 3 skall omfattas av paragrafen. Detta bör i sä fall anges.

5

§ Länsslyrelsen ifrågasätter nödvändigheten av alt i författningstexten ange vilken myndighet som skall utarbeta ansökningsformulär.

6

§ Om invandrarverket skall ytta sig över ansökningarna synes det mest rationellt att dessa sänds direkt dit. Invandrarverket översänder sedan ansökningarna fillsammans med yttrande till beslutande myndighet.

7

och 8 §§ Paragraferna bör sammanföras till en. För att undvika ett betungande bevakningssystem bör efter slutligt beslut återbetalning av för hög ersättning ske.

Länsstyrelsen i Malmöhus län

Utredningens förslag innebär ett förenklat administrativt förfarande och en schablonersältning i vissa fall. Länsstyrelsen har inte funnit nägon anledning till erinran mot förslaget. Detta gäller även frågan om ansvarig myndig­het.

Länsstyrelsen ifrågasätter om inte förskott för senare avräkning pä statsbidraget borde kunna beviljas kommuner med höga flyktingtal i likhet med vad som förekommer ifråga om vissa landstingsbidrag till kommunerna.

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län

Länsslyrelsen tillstyrker förslaget.

Utlänningslagkommittén

Arbetsgruppen föreslår att ersättning skall utgä till kommunerna för hjälp som utbetalats till personer som väntar på uppehållstillstånd. Enligt arbets­gmppen skall kommunerna i princip endast ersättas för vad de lagt ut för utlänningens försörjning.

Emellertid inträffar det att en ufiänning önskar resa hem men inte kan betala för sin hemresa. En möjlighet är att han - under de tre första månaderna

Prop. 1979/80:38

85

~ låler sig avvisas. Resan hem betalas då av polisen. Om personen ifråga av olika skäl inte är avvisningsbar och inte är berättigad till socialhjälp skall han hänvisas till sitl hemlands konsulat eller ambassad för att få medel till hemresan. Det händer emellertid au sådana kontakter inte leder till resullal tillräckligt snabbi eller atl resultatet uleblir helt och hållet.

I en sådan situation skulle många gånger en praktisk lösning vara att socialförvaltningen betalade ul medel till hemresan. Alternalivel skulle kanske i annal fall vara alt utlänningen såg sig tvungen atl söka UAT för all därigenom fä pengar till sitt uppehälle, ett alternativ som förmodligen skulle ställa sig dyrare för kommunerna. Självklart fick det inle utvecklas därhän alt ansvarel hell avlastades hemländernas ambassader eller konsulat. Liksom vid tidigare tillfällen får man - om så bedöms nödvändigt - vid genomgång med ambassaderna och konsulaten poängtera atl det i princip inte är Sveriges sak att slälla upp som garant för hemresor. Men om socialförvaltningen vid belalningstillfället bedömer atl en ulbelalning skulle vara den smidigaste lösningen, bör det också medföra alt ersättning skall kunna utgå från slaten för kostnader. En fömtsättning för en sådan ulbelalning är självfallel atl utlänningen vill åka hem.

Arbetsgruppen betonar i övrigl att den viktigasle ätgärden för atl förbättra de spontant hitresias situation är att göra väntetiderna så korta som möjligt. Särskilt tas hadläggningsliderna hos polisen och regeringen upp. Vidare understryks vikten av att polisens utredningscentraler utnyttjas i ökad ulsträckning. De framförda åsikterna delas till fullo av kommiuén. Vad handläggningstiderna belräffar har kommittén nyss lagt fram ytteriigare förslag i syfte att förkorta dem, se betänkandet Ny utlänningslag (SOU 1979:64). I belänkandel har kommittén dessulom återigen pekal på vikten av alt utredningscentralerna lillförs kvalificerad personal och att fortlöpande utbildning ordnas.

I övrigt har kommittén från sina ulgångspunkler inget atl anföra mot arbetsgruppens förslag.

Expertgruppen för invandringsforskning (EIFO)

Begreppel socialhjälpslagare

Som arbetsgmppen anger samlas uppgifterom socialhjälp m.m. som ges till en familj under en persons namn, den s.k. registeriedaren. Detta innebär atl statistiken över socialhjälp lill utländska medborgare inte avser hjälp som har getts till utländska medborgare utan sådan hjälp som har getts hjälpfall dären ulländsk medborgare är registeriedare. Hjälp som har getts lill en utländsk medborgare som är medlem i en familj dären svensk medborgare har valts till registeriedare ingår således inte i redovisningen, däremot kan naluriiglvis svenska medborgare ingå i de familjer vars socialhjälp redovisas under en

7 Riksdagen 1979/80. I saml. Nr 38

Prop. 1979/80:38

86

utländsk registeriedare. Della innebär ocksä alt, såväl i det föreslagna systemet som enligt nu gällande regler, statsbidrag för kostnaderna för socialhjälpen kan bli beroende av vilken person som väljs som registerieda­re.

Om detta har påverkat valet av registerledare har veleriigen aldrig undersökts och det lorde inle vara möjligt all undvika den beskrivna svårigheten. Inle heller vet man hur vanligt del är alt både ulländska och svenska medborgare ingår i de familjer som erhållit socialhjälp. All i en familj kan ingå både ulländska och svenska medborgare, liksom all familjen kan bestå av både personer skrivna i Sverige och inle skrivna i Sverige, bör uppmärksammas vid lolkning av socialhjälpsstalistiken liksom om man genomför mera ingående studier av socialhjälpsberoendet bland utländska medborgare. Det kan t.ex. tänkas alt om i en familj ingår både personer som är skrivna i Sverige och inte är det, den i Sverige skrivna personen i regel väljs som registeriedare. Detta skulle medföra atl eventuella socialhjälpstagare bland personer som väntar pä beslut om UAT inte skulle synas i statistiken i de fall anknytning lill en i Sverige bosatt person åberopas som skäl. I det av arbetsgruppen föreslagna systemet blir val av registeriedare betydelsefull ur ersätlningssynpunkt bl.a. om en familjemedlem är flykting, men inte de övriga, eller om i familjen ingår flyktingar som kommit vid olika tidpunkter (treärsregeln).

A nsökningsförfarandet

Arbelsgruppen föreslår all ansökningarna om ersättning för utgiven socialhjälp skall lämnas fill länsslyrelserna som sedan skall överlämna ansökningarna till invandrarverket för kontroll av de lämnade uppgifterna. Enligt förslaget skall kommunerna i sin ansökan endast ta upp personer som enligl kommunens åsikt berättigar till ersättning. För att ge kommunerna nödvändigt underiag för detla föreslås bl.a. att invandrarverket skall avisera kommunerna om beslul i tillståndsfrågor.

Samtidigt med att kommunen skall ansöka om ersättning från länsstyrel­sen skall den avisera statistiska centralbyrån om alla socialhjälpsfall med en ufiändsk registerförare. Aviseringarna har samma innehåll fömtom att i aviseringarna till SCB inte krävs uppgift om tidpunkt (och belopp) för varje hjälptillfalle. Det bör övervägas om dessa tvä aviseringar kan samordnas i ännu högre grad än vad arbetsgruppen föreslår. Detla skulle innebära att kommunerna lämnade till invandrarverket (ev. via länsstyrelsen) uppgifter om samtliga socialhjälpsfall med utländsk (eller med icke-nordisk) register­förare. I den mån uppgifterna från kommunen kan lämnas på maskinellt läsbart underiag skulle ett sådant system knappast innebära någon slörre belaslning för invandrarverket medan kommunema slapp göra uppdelningen på ersättningsberälligade/icke berättigade socialhjälpsfall.

Prop. 1979/80:38

87

Stallstik m.m.

Enligt arbetsgruppens förslag skall kommunernas ansökningar om ersätt­ning för socialhjälp lill flyktingar och personer som söker UAT granskas maskinellt hos invandrarverket. Della gör del möjligt atl föra över uppgifter om vilka socialhjälpstagare som är flyktingar resp. UAT-sökande lill statistiska cenlralbyrån. Socialhjälpen till utländska medborgare skulle därmed kunna redovisas efter hjälptagarens status som UAT-sökande, flykting eller utländsk medborgare med UAT. En sådan redovisning är enligt EIFO:s åsikl värdefull, inte minst mot bakgrund av de överväganden som arbetsgruppen gör om behovet av framlida översyn av det föreslagna ersältningssyslemet. Helsl bör en sådan redovisning ingå i den löpande statistiken och las fram åriigen.

Det är troligt alt en betydande och under senare år slarkl växande andel av samhällets kostnader för olika ätgärder för invandrare avser åtgärder för personer som söker UAT. Detla gäller inte enbart socialhjälpskoslnader ulan även koslnader för t.ex. invandrarbyråer, lolkservice elc. Mot den bakgmn­den är det en allvariig brisl i vår kunskap om invandringen och invandrarna atl vi saknar nästan all kunskap om de utlänningar som vislas i Sverige utan atl vara eller bli kyrkobokförda.

Delta gäller såväl gmppens sloriek som sammansättning med hänsyn till ålder, medborgarskap och kön, liksom vistelsetider i Sverige, anledning till inresa och sätl alt försörja sig här. Del torde inte vara möjligt atl fä en heltäckande sådan statistisk redovisning, del är ej heller realistiskt alt räkna med löpande statistiska redovisningar av delta slag under de närmaste åren. Men det borde vara möjligt alt utan alllför stora koslnader genomföra engängsundersökningar som belyser åtminstone vissa kalegorier bland de aktuella personerna. Den kalegori som då i första hand bör närmare kartläggas är utomnordiska medborgare som söker UAT efter inresa till Sverige.

Undersökningar av della slag synes vara en förulsällning för att som arbetsgruppen föreslår ompröva det föreslagna systemet för ersätlningar lill kommuner med sikte på mera schablonmässiga ersältningar. EIFO är givetvis beredd att medverka vid planeringen och genomförandel av sådana undersökningar.

Svenska kommunförbundet

Slyrelsen beklagar atl arbetsgmppen inte ansett fömtsättningar föreligga atl gå över till etl schablonsystem som tar hänsyn säväl till insatser för flyktingar som till insatser för personer som väntar på arbets- och uppehålls­tillständ. Genom det föreslagna systemet kommer statsbidragsadministralio­nen också fortsättningsvis atl vara betungande. Styrelsen beklagar också all kommunerna, genom det föreslagna systemet, inle heller kommer atl få

Prop. 1979/80:38

88

ersättning för de olika kommunala insatser som görs för att hjälpa personer som väntar på uppehållstillstånd. Styrelsen anser vidare atl den föreslagna procentregeln skall utgöra en viss proceni av hela den utgivna socialhjälpen till flyktingar och personer som väntar på uppehållstillstånd och inte begränsas till aU avse enbarl proceni av ersatt socialhjälp till flyktingar. Styrelsen anser dessutom all den föreslagna procenlnivån är för lågt satt med hänsyn till de kostnader som avses bli läckta.

Den s.k. nyktingulredningen föreslog atl kommunerna skulle få extra ersättning från slaten vid extraordinära situationer exempelvis vid slora flyktingströmmar. Slyrelsen beklagar atl inte arbelsgruppen beaktat della förslag vid siatsbidragsöversynen. Della med tanke på den stora anspänning som kommunerna får kännas vid när ett stort antal flyktingar eller personer som väntar på uppehållstillstånd oväntat bosätter sig i kommunen.

De föreslagna ersällningsreglerna medför också att tre olika myndigheter fortfarande blir inkopplade ifråga om statsbidragen vilkel får anses olyckligt ur administrativ synpunkl. Om förslagen genomförs blir del länsstyrelsen som får ansvaret för utbetalning och kontroll av ersättningarna. Invandrar­verket fär ansvaret för den centrala samordningen av anslagel medan ansvarel för statens ersäUning för den familjepedagogiska verksamhelen bland flyktingar ligger kvar på socialstyrelsen.

Slyrelsen anser au statlig ersättning till kommunerna för tid under vilken ufiändsk medborgare väntar på uppehållstillstånd inle skall begränsas til! enbart hjälp till försörjningen ulan avse all ulgiven socialhjälp enligt 12 eller 13 § ShjL. Styrelsen anser vidare att någon regel inte skall intas i lagen om alt ersättningen skall begränsas till atl omfalla en lid om högsl tre månader efter laga kraft vunnet beslul om förpassning för den vars ansökan om uppehälls­lillstånd avslagits. Ersättningen bör i dessa fall ulgå tills dess förpassningen verkställs.

Slyrelsen vill slutligen sammanfattningsvis framhålla att arbetsgruppens förslag inte tillgodoser kraven från bl.a. Kommunförbundet på ell rimligl statsbidrag och en enkel administration. Förslagen i dess nuvarande utform­ning bör därför-enligt styrelsens mening- inte läggas till grund för ett beslut om förändrat statsbidrag.

Landstingsförbundet

I nu föreliggande utredning behandlas de ersättningar av statsmedel för flyktingar som utgår till sjukvårdshuvudmännen myckel kortfattat. Ersätt­ning för sjukvård för personer med flyktingstatus utgår enligt det s.k. utomlänsavlalel. Under är 1978 utbetalades drygt 3,2 miljoner kronor. Utredningen hävdar att denna ersättning är av ringa ekonomisk belydelse för sjukvårdshuvudmännen och all den medför ell administrativt merarbete som inte står i rimlig proportion till ersäUningens storlek. Med anledning härav föresläs atl bidraget fill sjukvårdskostnader för flyktingar avskaffas.

Prop. 1979/80:38

89

Arbetsgruppen ultalar vidare atl den inle har atl ta ställning till eventuell kompensation lill landstingen för bortfallet av statsbidraget.

Landslingsförbundel delar inle arbelsgmppens uppfattning. På samma sätt som gäller för kommunerna är ersättningen ojämnt fördelad mellan sjuk­vårdshuvudmännen. De huvudmän som inom silt förvaltningsområde har att bereda vård för relativt slora gmpper flyktingar erhåller ett icke oväsentligt bidrag till sina koslnader. Vad avser erforderiiga rutiner för ansökan om statsbidraget medför detta etl myckel obetydligt merarbete för sjukvårdshu­vudmännen. Vid varje inskrivning i sluten vård måste nämligen alltid patientens bosätlningsförhällande utredas, dvs. man måsle klariägga om patienten är inomläns- eller ulomlänsbo, och då det gäller ulländsk patient som saknar bosättning i riket huruvida vederbörande omfattas av konvention eller ej. Del är främsl detta oundvikliga arbete som kan vara betungande.

Mot bakgrund härav kan landstingsförbundet inte tillstyrka arbets­gruppens förslag i de delar det berör sjukvårdshuvudmännen. I den mån nuvarande regler för ersällning av statsmedel för flyktingar skall ses över, bör della enligt förbundels mening ske vid ordinarie överiäggningar i dessa frägor mellan företrädare för sjukvårdshuvudmännen och regeringen om den allmänna försäkringens ersättning till sjukvårdshuvudmännen.

Stockholms kommun

Stockholms kommun har som svar på remissen åberopat vad sociala centralnämnden och drätselnämnden anfört. Nämnderna har i sin tur åberopat av socialförvaltningen resp. kammarkontoret angivna tjänsteutlåt­anden.

Socialförvaltningens synpunkter Förenklad administration

Socialförvaltningen är i huvudsak positiv till arbelsgmppens förslag till konstruktion av statsbidragssystemet. Nuvarande ersättningsregler är myckel krångliga och tidsödande att hantera. Ansökningsförfarandet kräver en gmndlig genomgång av socialregisterakten i varje individuelll hjälpfall och har även inneburit alt kommunen fått avstå frän att söka vissa former av ersättning.

Förslagel innebär atl administrationen förenklas även om del individuella ansökningsförfarandet kvarstår belräffande socialhjälpen. Före detaljutform­ningen av ansökningsmlinerna är det dock svårt att uttala sig om hur stor den administrativa vinslen blir. Förvallningen framhållei att rutinerna bör ulformas så att kommunerna kan anpassa den lill säväl hell manuell hanlering som databearbetning i större eller mindre ulslräckning. Antalet ansökningsärenden kommer för Slockholms kommun atl röra sig om 3 000-4 000 per år. Del är iveksamt om datamtiner över huvud taget går atl tillämpa

Prop. 1979/80:38

90

och/eller att de kommer alt medföra några ytterligare administrativa besparingar. Förvaltningen förutsätter alt detaljutformningen av ansök­ningsrutinerna kommer atl ske i nära samräd med de kommuner som har de flesla flyklingärendena.

Förvaltningen instämmer i arbetsgruppens bedömning att det i nulägel inte gär att genomföra en längre gående schablonisering av ersättningen. Förvaltningen är också positiv till bibehållandet av nuvarande ersättning för familjepedagogisk verksamhet enligt arbetsgruppens förslag. Bidraget be­döms ha stor effekl på utvecklandet av verksamheten.

Utvidgad ersällning

Under är 1978 fick kommunen 9 miljoner kronor i ersättning för socialhjälp fill flyktingar och 3 miljoner kronor för personer som väntar på uppehålls­tillständ. Dä ersällning enligl nuvarande regler sökes kontinueriigt kan inte siffrorna relateras till samma år som den utgivna hjälpen. Ersättningens sloriek har dock under de tre senasle åren sfigit snabbt. Knappl en fjärdedel av den totall i landet utgivna ersättningen för socialhjälp lill flyktingar och nästan hälften av ersättningen för personer som väntar på uppehållstillstånd går lill Stockholms kommun, räknal på ersättningen för år 1978. Någon uppskattning av hur mycket Stockholm teoretiskt skulle kunna erhålla i ersättning med nuvarande regler är inte möjligt all göra.

Med arbetsgmppens förslag beräknas Stockholms kommun fl en utökad ersättning för personer som väntar på uppehållstillständ. Del är dock svårt alt med nägon högre grad av exakthet uppskatta ökningens storiek, vilket sammanhänger dels med bristfällig statistik och dels med det faktum att invandringen till Sverige ändrat karaklär under senare år.

Kommunen kommer även atl få en utökad ersättning med anledning av det 25-procentiga påslaget på utgiven socialhjälp till flyktingar, då ersättning tidigare inte sökts för kostnader ulöver socialhjälp. Kommunens storiek och det stora antalet ulomnordiska medborgare har medfört svårigheter att särskilja ersättningsberättigade personer från övriga ulomnordiska medbor­gare. Under år 1979 har Stockholm dock börjat alt söka ersättning för bantillsynskostnader och lolkhjälp i den utsträckning som bedömts möj­lig.

Förvattningens förslag lill ändringar

Arbetsgruppen förutsätter atl nuvarande ersättningsnivå kommer att upprätthållas för de personer som filt flyktingstatus. Förvaltningen anser dock att förslaget inte garanterar detta dä de administrativa förenklingarna i vissa siycken sker på bekoslnad av den individuella prövningen av ersätl-ningstidens längd.

Prop. 1979/80:38

91

En stor del av flyktingarna har kommil lill Sverige frän mitlen av 1970-talet varför det är svårt att i nulägel ultala sig om hur pass varaktigt deras hjälpbehov kommer alt bli. Invandringen av åldriga nära anhöriga till personer redan bosatta i landet kan beräknas öka de närmasle åren Den framtida arbetsmarknadsutvecklingen inverkar på flyktingarnas hjälpbehov. Familjer med många barn kan bli socialhjälpsberoende under relalivi lång tid. Förvaltningen anser därför alt varaktigt hjälpbehov bör utgöra grund för rätt till ersättning utöver huvudregeln och att arbetsgmppens förslag mäste omarbetas i detta stycke.

Förvaltningen kan av skäl som ovan redovisats inle ultala sig om det procentuella påslagets sloriek verkligen täcker den ersättning som utgär enligt nuvarande regler Påslaget bör dock även omfalta personer som väntar på beslut om uppehållstillstånd. Kommunen kan inte påverka handlägg­ningsliderna för beslut om uppehållstillstånd. Länga väntetider medför både höga socialhjälpskostnader och koslnader i övrigt som inte nämnvärt skiljer sig från kostnaderna för dem som filt besked om flyktingstatus. Barntillsyns-kostnader förekommer inte i någon större utsträckning men kostnaderna för lolkhjälp och andra insatser kan mänga gånger bli högre för dem som går i ovisshel om de skall fl stanna i landet eller ej. Administrationskostnader ingär inte i påslaget, men det förtjänar alt påpekas i detta sammanhang, atl dessa kostnader kan vara högre för nyanlända personer. Härtill kommer att ersättning för de kostnader påslaget omfaltar, enligl nuvarande regler ulgår i efterhand under tid då flyktingen omhändertagits av arbetsmarknadsverket. Förvaltningen inslämmer i alt förkortade väntelider för beslut om uppehälls­lillstånd är mycket angelägna. Påslagets konstruktion kommer också aU innebära att kommunens ersättning automatiskt sjunker i kronor räknat då väntetiderna förkortas.

Ersättning bör utgå för personer ulan flyktingstatus en viss lid efler det all beslul om uppehällslillstånd meddelals, förslagsvis enligt samma schablon­regel som gäller för dem som förpassas eller eljest lämnar landel. Tiden från beslutet om uppehållstillstånd till dess atl tryggad försörjning genom arbele eller ulbildning ordnats kan ibland vara läng.

Förvaltningen finner del angeläget att frivilliga organisationers möjligheter till värd av eller understöd till flyktingar inte försämras. Enkla former för statsbidrag till sådana organisationer bör vara möjliga att utforma och utesluter inte kommunala bidrag till verksamheten.

A nsökningsperioder

Ansökningstiden för ersätlningsärenden före år 1980 enligl del gamla systemet måste kraftigt föriängas. Avveckling pä så kort lid som föreslås är inle möjlig för Stockholm. De nuvarande handläggningsrutinerna innebär aU ersättning i flyktingärenden för hjälpfall under är 1979 i huvudsak påbörjas

Prop. 1979/80:38

92

under hösien 1980. Kommunen kan inle ulan stora förstärkningar av sin ansökningsenhet tidigarelägga ansökningarna, då interkommunal ersällning och ersättning frän slaten för obligatorisk socialhjälp sökes jämsides med flyklingärendena. Länsslyrelsen har medgivit dispens från den i socialhjälps­lagen fastställda ansökningstiden, vilkel innebär atl kommunen söker statlig ersällning hela året efter den utgivna hjälpen. Varje är granskas över 15 000 socialregisterakter i ersättningshänseende. En successiv avveckling av det gamla ersättningssystemet i flyktingärenden måste därför ske under är 1980 och försia halvåret 1981 för all kommunen inte skall gå miste om ersättning för sä gott som hela år 1979. En konsekvens av delta blir alt en föriängning av försia ansökningsperioden enligt de nya reglerna också är nödvändig. Om Stockholm inte kan tillgodoses i sina önskemål om föriängda ansökningslider enligt ovan bör dispens kunna medges.

Före detaljutformningen av ansökningsrutinerna finner förvaltningen del svårt atl ta slällning lill om ansökningarna enligl de nya reglema framledes hinner färdigställas på sä kort lid som föreslås. Dataframställda individsam­mandrag över ulgiven socialhjälp framslälles efter hjälparets utgång och kan inte beräknas vara distribulionsklara förrän i slutet av januari månad, vilket innebär en ansökningslid på enbart två månader.

Ansökan om särskild invandrarersättning ligger flera är tillbaka i tiden för atl eventuella besked om flyktingstatus skall kunna erhållas. Förvallningen föreslåratt överiäggningar upptas mellan kommunen och socialslyrelsen om förslag till schablonersättning för åren fram till 1980.

Kammarkontorets synpunkter

I likhel med socialförvaltningen finner kammarkontoret alt det föreliggan­de utredningsförslaget inrymmer betydande förtjänster, inte minst i admi­nistrativt hänseende. Tillämpningen av nu gällande bidragsregler kräver en omfaltande administration. Enligt vad som redovisats i utredningen ägnar sig enbart i Stockholms kommun 18 årsarbetskrafter ät den direkla bidragsad­ministrationen och då har kommunen ändå inte sökt ersättning för alla kostnader som är ersättningsbara därför att detta har bedömts kräva alltför omfattande arbete.

Socialförvaltningen har dock i sitt yttrande pekat på vissa ofullständigheter i utredningsförslaget. Bl.a. framhåller förvaltningen att kommunens kostna­der för lolkhjälp och administration m.m. för de som väntar på uppehålls­tillständ lill sin lotala storlek inte nämnvärt skiljer sig frän kostnaderna för de som erhållit flyktingstatus. Den finner det därför väl så motiverat med det 25-procentiga påslaget pä socialhjälpsbidraget för även dessa. På angivna gmnder biträder kammarkontoret denna slutsats och detta i synnerhet som behovet, och därmed kommunens kostnader, för insatserna är avhängig den tid de statliga organen behöver för sin handläggning av de respektive ansökningarna om uppehållstillstånd.

Prop. 1979/80:38

93

Kammarkontoret biträderockså socialförvaltningens synpunkt att även för viss lid efter det att positivl besked om uppehållstillstånd lämnats bör ersättning lill kommunerna för utgiven socialhjälp etc. medges. Ihägkommas skall ju atl det enbart är fråga om ersättning för havda koslnader. Det syns inle kammarkontorel rimligt att kommunen belastas med koslnader som är avhängiga omständigheter kommunen inle ytterst råder över såsom beträff­ande t.ex. arbetsmarknadspoliliska åtgärder.

De här berörda ersättningsfrågorna är av stor betydelse för Slockholm eflersom kommunen i egenskap av rikets "centralort" kommil alt fä ulge mnt hälften av den totala socialhjälpen lill personer som väntar på beslut om uppehållstillstånd. Runl hälften av de s.k. spontaninvandrarna söker sig således till Stockholm.

De i utredningens och socialförvaltningens yttrande redovisade ekono­miska konsekvenserna vid elt genomförande av förslagen är endast av mycket summarisk karaktär. Klart lorde dock vara att i varje fall Stockholm får bättre kostnadsläckning än vad som eljest blivit fallet. Härtill kommer de besparingar som förväntas kunna göras på den administrativa sidan och som en följd av den föreslagna förenklade hanteringen av bidragsansökningarna. De ersättningsbelopp del rör sig om för kommunens del kan på årsbasis och med utgångspunkt från 1978 års förhållanden uppskattas ligga i intervallet 15-20 Mkr.

Malmö kommun

Kommunstyrelsen får, med hänvisning lill vad som anförts i bilagt ufiätande från sociala cenlralnämnden, för kommunen tillstyrka de i utredningen redovisade förslagen.

I förslaget konstateras med rätta att nuvarande ersättningsregler är olympliga och kräver en omfaltande administration såväl hos kommunerna som hos de statliga myndigheler som behandlar kommunernas ansökningar om ersättning. Förslaget innebär atl beräkningsgmnderna och ansöknings­förfarandet förenklas samt att ersättningen till kommunema betalas ut väsentligt snabbare än idag.

Sociala centralnämnden instämmer i utredningens förslag all kommuner­na även i framtiden skall fl ersättning för socialhjälp till flyktingar och utländska medborgare som väntar under den lid deras ansökningar om uppehållstillstånd behandlas. Dessa invandrare tenderar att bosätta sig främst i några fl kommuner, varför etl slopande av den stafiiga ersättningen skulle få orimliga konsekvenser för dessa kommuner.

Sociala centralnämnden ser också posilivt pä utredningens förslag atl socialhjälp skall ersättas under 2 är efter del år då uppehållstillstånd beviljats. Utredningen föreslår vidare att övriga kostnader för social service såsom barn- och äldreomsorg skall ersättas av staten genom ett 25-procentigt påslag pä socialhjälpen. Såvitt sociala cenlralnämnden kan bedöma kommer detta

8 Riksdagen 1979/80. 1 saml. Nr 38

Prop. 1979/80:38

94

schablonmässiga tillägg att ungefäriigen molsvara de nuvarande slatliga ersättningarna för samma ändamål. Under alla förhållanden kommer den snabbare utbetalning som blir följden atl ge vinsier för kommunen genom att ränteförlusterna minskar betydligt.

För närvarande måsle kommunen söka ersättning för sina kostnader för flyktingar hos tre olika slalliga myndigheter. Förslaget innebär alt endast en myndighel, länsslyrelsen, kommer alt handlägga dessa ärenden, en föränd­ring som förenklar handläggningen för kommunen.

Sociala centralnämnden biträderockså förslagen om de tidsperioder under vilka ersättning skall ulgå. Det är adminislralivt krävande att särskilja kostnader som uppstått före och efter beviljande av uppehällslillstånd och en sådan särredovisning är idag inte nödvändigt för någol annat ändamål än för ersättning från staten.

Sociala centralnämnden vill med hänvisning lill del anförda tillstyrka utredningsförslag till ersättningssystem som enligt sociala centralnämndens bedömning innebär väsentliga administrativa förenklingar.

Norrköpings kommun

Ersättningsregler

Kortfattat innebär förslaget att kommunens samlliga socialhjälpskostnader för dessa personer ersattes av statsmedel med tillägg av 25 procent för administration, barnomsorg, fritidsoch kulturinsatser, tolkservice, äldreom­sorg, hemtjänst och ätgärder enligt värdlagarna. Vidare innehåller förslaget en förenkling av ersällningsreglerna, vilkel sociala centralnämnden finner angeläget atl tillstyrka.

Norrköpings kommun åsamkas varje år stora koslnader för sociala stödåtgärder till flyktingar och personer som väntar på beslut om uppehålls-tillstånd/arbetstillsländ. Socialslyrelsen har under är 1978 beviljat kommun­en ersällning med 2,5 milj. kr. avseende år 1977.

Promemorians förslag lill nya ersättningsregler kan bedömas ge kommun­en avsevärt lägre bidrag än nuvarande bestämmelser. Enligt sociala central­nämndens uppfattning borde ersättningsregeln ändras sä att full läckning ges för barnomsorgskostnader och därutöver minst 50 procent på ulgiven socialhjälp. Denna ersättningsregel bör även omfatta person under tid dä ansökan om uppehållstillslånd behandlas och, om ansökan avslages, inom tre månader efter lagakraflvunnet beslut om förpassning eller verkställighet av förpassning.

Skälet härför är, att även den spontana invandringen är en slallig angelägenhet och skall således ej drabba vissa enskilda kommuner. För att garantera samma service för dessa som den reglerade invandringen, bör

Prop. 1979/80:38

95

schablonersättningen molsvara kommunens kostnader.

1 en lidigare promemoria i ärendet anförde bl.a. kommunförbundet atl kommunernas ersättning för administration, fritidsoch kulturinsatser, tolk­service, äldreomsorg, hemtjänst och ätgärder enligt barnavärds- och nykter-helslagarna borde ulgå med högre belopp.

Familjepedagogisk verksamhel

Sociala centralnämnden tillstyrker promemorians förslag att kostnader för familjepedagogisk verksamhet lägges utanför det schablonmässiga påslaget och tills vidare ersattes på samma sätl som hittills.

Nämnden önskar samtidigt erinra om familjepedagogernas osäkra anställ­ningsförhållanden genom atl medgivande lill fortsatt verksamhel inle sällan erhålles mycket sent under gällande tillståndsperiod. För arbetstagare som saknar annan anställningsform hos kommunen upplevs anställningsvillko­ren osäkra. För sociala centralnämnden medför delta ibland svårigheier att rekrytera lämplig personal lill familjepedagoguppgifterna.

Övergångsbestämmelser

I föreliggande förslag anges alt "äldre bestämmelser gäller för kostnader som uppkommit före ikraftträdandet. Ansökan om ersättning för sådana kostnader skall ha inkommit lill socialslyrelsen resp. polismyndigheten senast 30 juni 1980."

Nämnden vill erinra om att ansökan om ersättning enligt nuvarande bestämmelser kräver betydande personalinsatser och vill därför förorda att ansökan enligt äldre bestämmelse framskjutes och skall ha inkommit senast den 31 december 1980.

Sammanfattning

Sammanfattningsvis vill sociala centralnämnden som yttrande över för­slagel till nya ersättningsbestämmelser föreslå

att promemorians förslag lill förenkling av ersättningsregler tillstyrkes, med den ändringen

atl kommunens kostnader för barnomsorg lill dessa personer i sin helhet

ersattes av statsmedel

all ersättning för "andra åtgärder" föresläs ulgå med 50 procent av ulgiven socialhjälp

att ersäUning för "andra åtgärder" utgår även för personer utan flykting­status under tid då ansökan behandlas eller om ansökan avslagits, inom tre mänader efter lagakraflvunnet beslul om förpassning eller verkställighet av förpassning

Prop. 1979/80:38

96

att kostnader för familjepedagogisk verksamhet ersattes enligt särskilda regler som hittills, alt ålgärder vidtages för att motverka familjepedagogernas osäkra anställningsförhållanden, samt att senaste datum för ansökan enligl äldre bestämmelser anges lill 31 december 1980.

Södertälje kommun

Södertälje kommun har erhållit ovanstående rapport för yttrande. De ekonomiska konsekvenserna för Södertälje kommun skulle bli att kommun­en föriorar statsbidrag på närmare 9 000 000 kronor 1980, om förslaget genomförs. Orsaken till att Södertälje kommun drabbas sä hårt ekonomiskl av förslaget, är att kommunen under senare är haft en betydande assyrisk invandring. Regeringen har hittills ersatt kommunen för de särskilda kostnader som denna invandring medfört.

Södertälje kommun hemställer all särskild hänsyn las till den assyriska invandringen. Denna är idag koncentrerad till Södertälje kommun av särskilda orsaker, som kan vidimeras av invandrarverket. Del synes rimligl atl anla att del tar lång lid innan de assyriska invandrarna hell inlemmats i del svenska samhället. Det kan då inle vara rimligl atl Södertälje kommun ensamt skall bära dessa kostnader.

Södertälje kommun finner det nödvändigl atl förslagel revideras, så alt vissa undantag kan göras beträffande rätt till slallig ersättning för socialhjälp, enligl 12 § socialhjälpslagen, som lämnats till icke svenska medborgare. Ett exempel på sådant undantag bör vara när en kommun ensam får svara för en betydande invandring, jämfört med riket i sin helhet.

Botkyrka kommun

Administration

Socialkontoret är i huvudsak positiv till arbetsgruppens förslag till konstruktion av statsbidragssystemet. Nuvarande ersättningsregler är bäde administrativt besvärliga och kostsamma för kommunen. Ansökningsförfar­andet kräver en grundlig genomgäng av socialregisterakter i varje individuellt fall och ersättningar för kostnader ätersökes från tre statliga myndigheter.

Arbetsgruppens förslag innebär alt administrafionen av bidragssystemet förenklas även om det individuella ansökningsförfarandet kvarstår beträff­ande socialhjälpen. Socialkontoret anser att det är svårt att uttala sig om hur stor den administrativa effektiviseringen blir eftersom detaljutformningen av ansökningsrutinerna inle är beskrivna. För att effektivisera administrationen förutsätter socialkontoret att detaljutformningen av ansökningsrutinerna kommer att ske i nära samråd med de kommuner som har flest flyktingären­den.

Arbetsgruppen bedömer att det i nuläget inte är möjligt alt genomföra en

Prop. 1979/80:38

97

längre gående schablonisering av ersättningssystemet. En längre gående schablonisering skulle innebära att ersättning utgär med elt fasl belopp för varje flykting och person som sökt uppehålls- och arbetstillstånd och som är bosatt i kommunen. Arbetsgruppen påpekar att ell sådant system bör kunna aktualiseras igen.

Socialkontoret inslämmer i arbetsgruppens bedömning att del i nuläget inle går att genomföra en längre gående schablonisering av ersättningen eftersom det statistiska underiaget är bristfälligt vad avser socialhjälpsbeho­vet bland flyktingar och UAT-sökande. Socialkontoret förutsätter att del försatta utredningsarbetet med ersättningssystemet bedrivs i nära samarbele med kommuner som har slor erfarenhel av flyktingverksamhet.

Ersättning

Under år 1978 ansökte kommunen om ersättning för 10 miljoner kronor hos socialstyrelsen och länsstyrelsen. Då ersättning enligt nuvarande regler sökes kontinueriigt kan inte siffrorna relateras till samma är som den utgivna socialhjälpen. Ersättningens storlek har dock under de senaste åren ökat kraftigt.

Med arbetsgruppens förslag beräknas Botkyrka kommun fä en utökad ersättning för personer som väntar på uppehållstillslånd. Det är dock svårt alt med någon högre grad av exakthet uppskatta ökningens storlek, vilket sammanhänger dels med bristfällig statistik och dels med det faktum atl invandringen till Sverige ändrat karaktär under senare år.

Socialkontorets förslag till ändringar

Arbetsgruppen förutsätter att nuvarande ersättningsnivå kommer att upprätthållas för de personer som erhållit flyktingstatus. Socialkontoret anser atl förslaget inte garanterar detla eftersom de administrativa förenklingarna i vissa stycken sker på bekostnad av den individuella prövningen av ersätt­ningens längd.

En stor del av flyktingarna har kommit lill Sverige under den senare delen av 1970-talel varför det är svårt att i nuläget uttala sig om hur varaktigt deras hjälpbehov kommer att bli. Invandringen av åldriga nära anhöriga till personer redan bosatta i landet kan beräknas öka de närmaste åren. Den framtida utvecklingen av arbetsmarknaden i Sverige inverkar pä flyktingar­nas hjälpbehov. Familjer med mänga barn kan bli socialhjälpsberoende under relativt lång tid. Socialkontoret anser därför att varaktigt socialhjälpsbehov skall utgöra grund för rätt till ersättning utöver huvudregeln och au arbetsgruppens förslag måste omarbetas i detta stycke.

Av skäl som tidigare redovisats anser socialkontoret det svårt atl med exakthet uttala sig om det föreslagna procentuella tilläggets storlek verkligen

Prop. 1979/80:38

98

läcker den ersättning som ulgår enligt nuvarande regler. Vid försök till jämförelse mellan nuvarande och föreslaget nytt ersättningssystem visar socialkontorets resultat att nu gällande ersättningssystem är ekonomiskl fördelaktigare för kommunen. Med ulgångspunkt från verksamheten under

1978   visar kontorets beräkningar pä ett intäktsbortfall netlo pä mer än 2

miljoner kronor. Beräkningarna visar vidare atl förslagel innebär en ekono­

misk omfördelning mellan slal och kommun som kan förväntas få konse­

kvenser för invandrartäla kommuner. Som tidigare påpekats är socialkonto­

ret i huvudsak positiv till arbetsgruppens förslag till konstruktion av

statsbidragssystemet. Däremot anser socialkontoret det av arbetsgruppen

föreslagna procentuella lilläggel dåligt underbyggt och för lågt beräknat och

alt arbetsgruppens förslag i detta slycke måste bli föremål för omarbetan­

de.

Socialkontoret anser vidare atl det procenluella schablonlilläggel också skall omfatta de personer som väntar på beslut om uppehålls- och arbetstill­stånd. Kommunen kan inte påverka handläggningstiden för beslut om uppehålls- och arbetstillstånd. Långa väntetider medför både höga social­hjälpskostnader och kostnader i övrigt som inte nämnvärt skiljer sig från kostnaderna för dem som fåll besked om nyklingslatus. Kostnader i samband med besök på socialbyrå och kostnader för lolkhjälp samt andra insatser är normalt högre för de personer som gär i ovisshet om de skall få stanna i landet eller inle. Administrationskostnader ingår inle i det föreslagna procentuella påslaget men dessa kostnader är i de flesta fall högre för nyanlända personer. Till detla kommer alt ersättning till kommunen för de kostnader lilläggel omfattar enligt nuvarande ersättningsregler utgår i efterhand under vänteti­den för de personer som erhållit flyktingstatus. Socialkontoret instämmer i det angelägna atl förkorta väntetiden för beslut om uppehållstillstånd.

Socialkontoret anser att ersättning skall utgä för personer utan flykting­status en viss lid efter del att besked om uppehållstillslånd meddelals. Tiden för beslut om uppehållstillstånd till dess atl tryggad försörjning genom arbete eller utbildning ordnats kan erfarenhetsmässigt vara lång. Socialkontoret anser att för dessa fall bör någon schablonregel kunna utarbetas.

Arbetsgruppens förslag om att statsmedel inte skall ulgå till frivilliga organisationer som arbetar med flyktingar kan socialkontoret inte instämma med. Socialkontoret finner det angeläget alt frivilliga organisationers arbete med flyktingar inte försämras. Ersättningssystemet lill sådana organisationer bör vara möjligt att utforma och utesluter inle kommunala bidrag till verksamheten.

Ansökningstiden för ersätlningsärenden före är 1980 enligl nuvarande regler måste förlängas. En avveckling på så kort tid som föreslås av arbelsgruppen är inte möjlig för Botkyrka kommun. Nuvarande handlägg­ningsruliner innebär att ersättning i flyktingärenden för hjälpfall under år

1979   i huvudsak påbörjas under våren 1980 då interkommunal ersättning från

staten för obligatorisk socialhjälp ätersökes jämsides med flyktingärenden.

Prop. 1979/80:38

99

Varje år granskas drygt 2 500 socialregisterakter i ersättningshänseende. En successiv avveckling av det nuvarande ersäuningssystemet i fiyktingärenden måste därför ske under år 1980 för atl kommunen inte skall gå miste om ersättning. En konsekvens av delta blir alt en förlängning av första ansökningsperioden enligt de nya reglerna också är nödvändig. Om kom­munen inte kan tillgodoses i sina önskemål om förlängda ansökningstider bör dispens kunna medges.

Före detaljutformningen av ansökningsrutinerna kan socialkontoret inle ta ställning till om ansökningar enligt de nya reglerna hinner färdigställas på så korl lid som arbetsgruppen föreslår. Del individsammandrag över utbetald socialhjälp som det av kommunen anlilade dataföretaget framställer efter hjälparets utgång, kan enligl nuvarande rutiner inte vara distributionsklar lidigasl förrän under februari månad. Del skulle för Botkyrka kommun innebära i bästa fall en ansökningstid pä en månad.

Hallstahammars kommun

Beskrivningen av kommunernas, länsstyrelsens, socialstyrelsens och rikspolisstyrelsens adminislralion som finns återgiven på sidorna 17 och följande är hell riklig enligt de erfarenheter vår kommun har haft av flyktingfrågor. Hallstahammar har en rik erfarenhel av flyktingfrågor eftersom kommunen både under 60- och 70-talet tagit emot ett stort antal både organiserat och illegalt invandrade flyktingar.

Förslagel att slaten även skall ersätta kostnader för icke svenska medbor­gare under den tid deras ansökningarom uppehållstillstånd behandlas och atl ansvarel för denna hjälp hell läggs på kommunen hälsas med tillfredsstäl­lelse. Förslaget att ersättning skall ulgå för socialhjälp m.m. som lämnas flyktingen under hela det år det första beslutet om uppehållstillstånd som flykting fattades saml tvä kalenderår därefter med möjlighet till föriängning p.g.a. sjukdom eller handikapp kan under perioder med svår arbetslöshet vara synneriigen ofördelaktigt för den mottagande kommunen.

Förslaget att överflytta beslutanderätten i ersättningsfrågor till länsstyrel­serna anses fördelaktigt under förutsättning att länsslyrelsernas personal får den Ulbildning som behövs.

Förslaget att del 25 96 påslaget skalt täcka koslnader som kommunen idag får ersatta avseende barnomsorg, social hemhjälp, åtgärder enl. barnavårds-och nykterhetsvårdslagarna, lolkhjälp samt den föreslagna ersättning för visst psykiatriskt, psykologiskt och kuralivt stöd åt flyktingarna kan kommunen absolul inte acceptera.

Orsaken till detta är resultatet av en ekonomisk översikt som gjorts över den hjälp som ersatts av staten avseende flyktingar under tre år tillbaka i tiden. Ersällning har sökts och erhållits för barnomsorg, hemhjälp samt lolkhjälp.

Prop. 1979/80:38

100

Dessa ersätlningar utgjorde andra halvåret 1976 117 96 av den socialhjälp som ersatts. År 1977 utgjorde de 70 96 av socialhjälpen. År 1978 utgjorde de 52 % av socialhjälpen och under försia halvärel 1979 hårde ulgjorl 41 % av den socialhjälp som utbetalats. Siörsta ersäitningsposien efter socialhjälpen utgör barnomsorgen.

För att bereda barn till flyktingar plats i kommunal barnomsorg krävs extra insalser i form av ökad personaltäthet eller förminskade barngrupper beroende på att dessa barn inle enbart har språksvårigheter utan oftast också psykiska störningar. Den slalliga ersällningen för hemspråksträning läcker bara en bråkdel av dessa extrakostnader. Den situationen alt samlliga flyktingfamiljer klarar sin ekonomi utan kommunalt stöd, men alt deras barn finns i kommunal barnomsorg kan mycket väl vara en realitet inom något år, och med det nuvarande förslaget skulle della innebära att kommunen inte erhöll någon som helst ersällning för den fördyring av barnomsorgen som man fått kännas vid. Vi hävdar därför bestämt att ersättningen för fördyrade kostnader inom barnomsorgen skall ligga utanför schablonpåslaget,

Schablonpåslaget bör endast ses som en ersättning för den administrativa merbelaslning som en kommun helt självklarl får då den tar emol flyktingar. Vissa smärre svåradministrerade bidrag såsom ersättning för hemhjälp, åldringsvärd, lolkservice m.m. bör räknas in i 25 96 regeln.

Hallstahammars kommun är i stort positiv till den föreslagna förord­ningen, men kräver att ersättningen till barnomsorgen skall ligga utanför det schablonmässiga påslaget.

Laxå kommun

Laxå kommun har under en följd av år tagit emot flyktingar och invandrare från de nordiska länderna. Hjälpbehoven hos dessa människor har varit varierande, frän fullständig utmstning till tillfällig hjälp till livsuppehället. Större delen av dessa kostnader har ersatts av statsmedel via länsstyrel­sen.

Med tanke pä de ofla stora utgifter delta medför för en liten kommun med hårt ansträngd ekonomi, skulle det i fortsättningen bli svärl att utan en standardsänkning efter en social nedrustning klara omtanken om vara invandrare. Vi behöver bara som exempel nämna att delkontot socialhjälp under år 1978 kostade 762 000 kronor. Av denna summa gick 170 600 kr. som hjälp till utländska medborgare. Till delta får man sedan lägga ej särskilt specificerade kostnader för administration.

Av här anförda skäl är det helt naturiigt att nämnden finner socialutred­ningens principbetänkande (SOU 1974:39) böra ligga fill gmnd för ett kommande beslut i ärendet. Nämnden ansluter sig även till vad som framkommit i promemorian "Sverige och flyktingarna" (Ds A 1978:1), där arbetsgruppen talar om en förenkling av bidragsadministrationen, utgivande

Prop. 1979/80:38

101

av ersättning med fasta belopp för olika typer av ersättning m.m.

Vi ansluter oss även lill förslaget om borttagande av "ettårsgränsen" och förordar atl ersättning av statsmedel flr utgå lill dess all flyktingen kommil i ordnade förhållanden.

När det gäller administrationen av hjälpen borde nägon form av kompen­sation för delta arbele kunna utgå. Den föreslagna överflyttningen av alla flyktingfrågor till en verksamhelsgren finner vi vara bra. Detla skulle bäde praktiskt och administrativt resultera i snabbare handläggning lill gagn för alla parter.

Perstorps kommun

Efter atl ha tagit del av arbetsgruppens överväganden och förslag, tillstyrkes förslagel, emedan det är synnerligen angeläget atl staten påtar sig koslnader för de personer och grupper del här är fråga om.

Arbelsgruppen föreslår alt ersättning under längre lid än huvudregeln skall kunna utgå för flyktingar, som inom huvudregelns tidsram inte kunnat försörja sig på grund av sjukdom eller handikapp som fanns vid hitkomsten eller som har sin grund i flyktingsituationen. Perstorps kommun anser att det är synnerligen angelägel all undanlag från huvudregeln görs för ylleriigare gmpper och dä för personer som på grund av älder inte kan fä nägol arbele och personer som uppnått pensionsåldern.

Vidare är det synneriigen angelägel att del för dessa grupper utgår ersättning för socialhjälp som lämnas enligt §§ 12 och 13 i socialhjälpslagen och inte endast enligt § 12 socialhjälpslagen som arbetsgruppen föreslår.

Svenska röda korset (SRK)

För vilka utländska medborgare skall ersättning ulgå?

Personer som sökt arbels- och/eller uppehållstillslånd (UAT-sökanden)

SRK tillstyrker varmt förslaget att staten skall ersälla hjälp lill UAT-sökande och välkomnar alt UAT-sökanden därmed i fortsäliningen inle, som tidigare skett i mindre kommuner, behöver riskera atl socialhjälp nekas där sådan är av nöden. När kommunerna nu kan påräkna full kostnadsersättning från staten för utgiven hjälp till dessa personer finns förutsätlningar att se generöst på sådana hjälpsökanden, vilka lidigare hafl stora försörjningssvå­righeter under väntetiden. SRK vill i sammanhanget uppmärksamma en annan aspekt än den ekonomiska, som i vissa fall har lagts pä frågan om huruvida kommunerna skall utge socialhjälp eller inle till UAT-sökanden. Det har förekommil atl socialhjälp nekats också av del skälet alt det samlade invandrartryckel i kommunen varit förstört. Avsikten har dä varit alt förmå

Prop. 1979/80:38

102

den UAT-sökande atl söka sig lill annan kommun. I samband med att staten nu beslutar ersälla kommunerna för utbetald socialhjälp till dess fakliska koslnad anser SRK det angeläget atl hjälpen ska vara obligatorisk för att undvika ställningstaganden av nämnd karaklär.

Flyktingar m. fl.

SRK noterar med tillfredsställelse bibehållandet av slalsbidrag till kom­munerna för socialhjälp m.m. lill flyktingar saml vissa andra icke svenska medborgare och ansluter sig också lill ulredningens förslag att rälten till sädan ersättning förlängs till 3 år.

Vissa andra personer

SRK delar inte utredningens synpunkl att statlig ersällning i framtiden endasi skall kunna utgå för koslnader för personer som SIV bedöml vara flyktingar samt för den som överförts understöd av särskilda regeringsbeslut. Även om möjligheterna till socialhjälp för dessa personer inte utnyttjats i särskilt stor ulslräckning saknas underiag i utredningen beträffande behovet av sådan hjälp. Vid tillståndsgivningen för anknytningsfall finns eu försörj-ningskrilerium knutet till den flykting som önskar ta hit en nära anhörig t.ex. en äldre förälder. Konsekvensen är i många fall att en flykting tar pä sig en försörjningsbörda som sträcker sig längre än till sin egen familj (make/maka och minderåriga barn). Detta kan ofla leda till en tung ekonomisk belaslning och utgöra etl svårt hinder för flyktingens möjligheler till anpassning i Sverige.

Till följd av del försörjningskrav som uppställs redan vid tillståndsgiv­ningen torde redan idag många flyktingfamiljer leva under mer knappa ekonomiska omständigheter än övriga invånare.

SRK anser därför atl försörjningskravet lill tillståndsprövningen i anknyt­ningsfall bör avskaffas.

SRK vill i anledning av del ovanslående anföra slarka skäl emot utredningens förslag om att ersättningen för socialhjälp lill dessa personer skall upphöra. SRK förordar således atl staten även fortsättningsvis ska ersätta koslnader för av kommunerna utgiven socialhjälp till dessa perso­ner.

Allmänna överväganden om bidragssystemets utformning samt vilka koslnader som skall ersättas

SRK inser fördelarna med en schablonberäkning av ersättningen för olika sociala Insalser, inte minst för systemels administrativa enkelhet. Samtidigt uppstår risken alt viktiga sociala behov inle blir lillgodosedda

Prop. 1979/80:38

103

enär hela avgörandet om vilka insalser som skall ulföras läggs i kommun­ernas händer. Detta gäller särskilt FLYG:s (Fly ktinguiredningens) förslag om psykiatriskt, psykologiskl och kuralivt slöd ål flyktingar.

Erfarenhelerna har visat att nya behov av nämnt slag tillgodoses bäst genom specialdestinerade anslag. Utan sådana tränger svåriigen nya åtagan­den igenom hos redan hårt ansträngda kommunala organ. En schablonisering över så många sociala behovsområden som det här är frägan om (lolkservice, barn- och äldreomsorg, social hemhjälp, värd enligl barna- och nykterhets­vårdslagarna och psykiatriskt, psykologiskt och kuralivl stöd) kan fä till följd all vissa angelägna områden inte kommer i åtnjutande av insatser p.g.a. kommunernas brister eller ovilja alt ta upp nya verksamheler. Sådana brisier, och olikheter i behandlingen av flyktingar i olika kommuner, kommer dä att kvarstå trots att statsbidrag förutsätts utgå för verksamheten. Med undantag av barnomsorgen, som idag ersätts med ett schablonmässigt bidrag om 20 kr. per barn och inskrivningsdag, har i princip kommunernas fakliska kostnader ersatts pä de idag bidragsberättigade områdena. Flera kommuner har framhållit all nuvarande ersättningssystem för barnomsorgskoslnader är administrativt betungande varför man förordat ell schablonmässigt bidrag. Della har således också utredningen tagit fasta på och föreslår atl bidragel till barnomsorgskostnader inlemmas i del föreslagna schablonmässiga bidra­get.

Även på denna punkl vill SRK anföra tveksamhet lill utredningens förslag. FLYG föreslog en höjning av bidragel för barnomsorg till 55-60 kr. per bam och inskrivningsdag, vilket ansågs bättre svara mot behovet. Erfarenhelerna från SRK:s barnstuga för latinamerikanska flyktingbarn i Göleborg 1977/78 visar också att flyktingbarnen har sådana behov att särskilda insatser är befogade. Införs ett schablonbidrag ökar risken atl flyktingbarnen går miste om de särskilda insalser som de sä väl kan behöva.

SRK förordar, mot bakgrund av det ovan sagda, alt ersällning ulgår lill kommunernas redovisade faktiska koslnader för utgiven socialhjälp samt atl specialdestinerade bidrag bibehålls för de olika sociala insatserna, åtminstone vad gäller barnomsorg och psykiatriskt, psykologiskl och kuralivt slöd ål flyktingar.

SRK tillstyrker vidare att, som ulredningen föreslagil, bidrag tiil familje­pedagogisk verksamhet utgär som tidigare.

Belräffande ersättningens storlek har ulredningen föreslagil att schablonbi­dragel till olika sociala insatser utgår med 25 96 av ersalt socialhjälp, familjepedagogiska insatser undantagna. SRK har inte möjlighel att beräkna kostnaderna för de förslag, var för sig, som vi lämnat beträffande specialdes­tinerade anslag för vissa områden. Ulredningen har emellertid beräknal all del föreslagna 25 96-iga bidraget skall täcka även den utvidgning som FLYG föreslagil, inklusive en ökning av barnomsorgsbidraget. Vi förutsätter därför att frågan om fördelning av bidraget på de olika delområdena kan lösas inom

Prop. 1979/80:38

104

ramen för den av utredningen föreslagna kostnadsnivån.

Utredningen föreslår vidare att den slatliga ersättningen till landsUngskom­munerna för vissa kostnader för flyktingar, framför allt sjukvård, avskaffas.

SRK delar utredningens förslag när man lalar om de flyktingar som har UAT och som är i behov av sjukvård. Sådan sjukvård bör ges efter samma gmnder som för svensk medborgare och kostnaderna täckas av respektive landsting.

Däremot delar vi inle utredningens förslag när del gäller de utlänningar som väntar på beslul i tillståndsfrågan. Enligt SRK:s erfarenhet har det inträffat alt sådana personer vägrats sjukvård av icke-akui karaklär, trols att behov av sjukvärd kunnal anses föreligga. Skälet har uppgelts vara oklarhet om kostnadsersättningen. 1 vissa fall har utlänningar som under viss lid vistats i Sverige, i väntan pä tillstånd, återsänts till sitl ursprungsland sedan ansökan avslagits, ulan att adekvat sjukvård erhållits. Så har även skett med velskap om atl möjligheler till adekvala sjukvårdsinsatser i hemlandet saknats eller varit längt mindre än i Sverige.

Ylleriigare ett exempel kan vara en flyklingkvinna som önskar få abort, ofta av det skälet atl graviditeten allvariigl försvårar den redan mycket besväriiga och ovissa situation som familjen befinner sig i. Sä länge tillstånd inte är klart beviljas dock inte abort p.g.a. oklarheten om vem som skall stå för kostnaderna. Dei är myckel sällsynt atl flyktingfamiljen själv kan klara dessa.

Sä uppstår dä den situation atl tillståndet antingen kommer för sent, och liden för ingreppet har överskridits, eller atl ansökan avslås och kvinnan förpassas åter till hemlandel. I det första fallel kan den oönskade graviditeten medföra ytteriigare anpassningssvårigheter i Sverige. I det andra fallet är det sannolikt att familjens tillvaro blir långl värre än den var innan de kom till Sverige och sökte tillstånd och återanpassningen i hemlandel försväras avsevärt.

SRK är medvetet om de svära gränsdragningsproblem som här kan uppstå. Rälten till sjukvård är, och bör självfallel vara, förbehållen svenska medbor­gare och utlänningar som har tillstånd att vistas i Sverige såvida det inte gäller direkt akutvård av en utlänning som besöker landet. Risken för missbruk av icke svenska medborgare lorde dock lätt kunna undvikas genom konlroll av utlänningens UAT-ansökan m.m.

SRK föreslår därför att den statliga ersättningen till landstingskommuner­na och andra sjukvårdshuvudmän fortsättningsvis ska utgä lill kostnader för sjukvård för utlänningar som väntar på beslut om UAT. Starka humanitära skäl talar för atl människor som sökt sig till Sverige, i avsikt att stanna här, inte ska förmenas rätlen lill den sjukvärd som erbjuds svenska medborgare och utlänningar som har tillstånd att vistas i Sverige. Det bör heller inle vara så att människor,som kommit hit i förhoppningen att fä stanna här, återsänds

Prop. 1979/80:38

105

utan atl adekvala sjukvärdsinsaiser genomförts när så erfordrats. Det gäller även när insatserna inte är av akul karaklär, men sä allvariiga alt del på sannolika grunder kan anlas au adekvat sjukvård inte kan erhållas i hemlandet. Vi avser här även abortsökande utländska kvinnor som söker UAT men vars lillslånd ej avgjorts vid tiden för ansökan om abort.

Utredningen tar slutligen upp frågan om ersättning till organisationer för vård och understöd till flyktingar.

SRK delar ulredningens uppfattning att om en organisation agerar på en kommuns uppdrag del är kommunens sak all svara för kostnaderna.

Däremot menar SRK att den omsländigheten atl ell bidrag inte kan inordnas i ett generelll bidragssyslem inle får vara anledning till atl angelägna behov inte kan tillgodoses, då sådana behov uppträder och särskilda lösningar kan vara lämpliga.

SRK vill här peka pä tvä angelägna områden där vär medverkan har varit, och lill stor del fortfarande är, betydelsefull där kommuner eller andra samhällsorgan ännu inte tagit över verksamheten:

a) År 1977/78 bedrev SRK verksamhet i en barnstuga för latinamerikanska flyktingbarn i Göleborg. Anledningen var att kommunen inte ansåg sig kunna tillgodose de speciella behov som flyktingbarnen hade, inom ramen för den ordinarie bamomsorgen. Myckel goda erfarenheler gjordes under de 3 terminer som SRK:s barnstuga var i drift. Bl.a. bereddes föräldrar till flyktingbarnen anslällning i projektet, och när kommunen hösten 1978 tog över ansvaret för verksamheten var barnen längl bältre rustade och förberedda för en integrering i den ordinarie barnomsorgsverksamheten. Kostnaderna visade sig bli lägre till följd av SRK:s inle obetydliga egensats-ning. Projektet hade inle kunnal genomföras ulan anslag frän socialstyrel­sen.

SRK menar att när del finns slarka skäl som talar för speciella barnom­sorgsinsatser fören viss grupp flyktingbarn, och den akluella kommunen inle anser sig ha råd eller möjlighet, eller av annat skäl inte kan tillgodose dessa behov, skall en frivilligorganisation kunna ta initiativ till en lösning och därmed också ha möjlighet till statsbidrag för ändamålet. Etl liknande exempel, som medger möjlighet till statsbidrag, är när en grupp föräldrar anordnar etl egel barndaghem, ulan all därmed behöva underordna sig kommunens daghemskö. Vid sådana initiativ kan slatsbidrag utgå även till dessa privata daghem. Etl sådant arrangemang som SRK:s barnsluga i Göteborg innebar torde tillhöra sällsynhelerna och endast inrättas då särskilda behov uppstår, t.ex. i samband med en oväntad lillslrömning av flyktingar till en kommun eller region, och då kommunen inte kan lillgodose de särskilda behov dessa barn har i den ordinarie verksamhelen.

SRK föreslår således att bidragsmöjligheten bibehålls och att socialstyrel­sen bemyndigas möjlighet att ge finansiellt stöd för nämnda insalser. b) Sedan år 1975 har SRK, i samarbele med invandrarorganisationer,

Prop. 1979/80:38

106

anordnat lägerverksamhel för flyktingbarn. Är 1978 deltog ca 350 barn i verksamheten, varav 120 av barnen var med på s.k. integrerade läger dvs. tillsammans med svenska barn och ungdomar. Under år 1979 deltog ca 500 bam i molsvarande verksamhet. Ekonomiskt slöd för denna verksamhet har ulgåll från socialstyrelsen. Det administrativa och praktiska arbelet har ulförts av Ungdomens Röda Kors.

Utredningen berör över huvud laget inle dessa verksamheter i sin rapport. När man nu kategoriskt föreslår att statsmedel inle skall utgå till organisa­tioner måste det antagas all bidraget till flyktingbarnens sommarlägerverk­samhet också kommer alt upphöra.

SRK vill starkt framhålla betydelsen av au nämnda bidragsmöjligheter bibehålls. Erfarenhetema från sommariägerverksamheten är omvittnat goda, vilkel vid upprepade tillfällen framhållits av socialslyrelsen vid underhand­lingar om verksamheten med Ungdomens Röda Kors.

En frivilligorganisation har utomordentligt små möjligheter all på egen hand svara för de slora koslnader som är förknippade med verksamhelen, ulöver de frivilliga insalser som redan görs. Även anställd personal inom organisalionen engageras i verksamheten liksom organisalionens egna kurs-och konferensgårdar ställs till förfogande.

Den ekonomiska egensalsningen är svär alt beräkna, eftersom insatserna är spridda på ett 15-tal distrikl runt om i landel. Totall sett torde den vara av aktningsvärd siorieksordning.

Hur många flyktingbarn som på detla sätt bereds meningsfull koloni- och sommariägervistelse i organisationernas regi känner vi inte lill. Flera organisationer torde vara berörda av liknande anslag.

Del är inte troligt att alla dessa flyktingbarn skulle erbjudas liknande verksamhet omedelbart om slalsbidraget upphör och verksamhelen överförs lill kommunema. Det är dessulom mycket tveksamt om kommunerna skulle kunna klara av motsvarande verksamhet inom de kostnadsramar som organisationerna håller sig inom tack vare frivilliginsalserna.

Enligt SRK:s mening vore del myckel olyckligt om statsbidraget till denna verksamhel upphörde med de konsekvenser del skulle fä för såväl flykting­barnen som för flyktingfamiljerna i sin helhet.

SRK föreslär därför all bidrag till frivilligorganisationers insalser för flyktingar, särskilt för flyktingbarnen, bibehålles i lämpliga former.

Med de avvikelser som anförts i det föregående tillstyrker SRK i övrigt utredningens överväganden och förslag.