Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1977/78:184 Regeringens proposition

1977/78:184

om utredning i utländskt skatteärende, ra. m.;

beslutad den 6 april 1978.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som här upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

INGEMAR[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att utredning i Sverige i utländskt skatteärende skall ske på samma sätt som i ett motsvarande svenskt skatteärende. Fö­reskrifter av detta innehåll har tidigare beslutats av Kungl. Maj:t i anslutning till de särskilda överenskommelser om handräckning i skatte­ärenden som Sverige har träffat med främmande stater. Sådana före­skrifter kräver numera beslut av riksdagen. För att bistånd med utred­ning i utländskt skatteärende skall kunna ske i Sverige enligt gällande och framtida handräckningsöverenskommelser föreslås nu en särskild lag om utredning i utländskt skatteärende. Lagen avses även gälla i fråga om socialförsäkringsavgifter m. m.

Förslag framläggs vidare om ändringar i vissa regler om sekretess och tystnadsplikt på skatte- och avgiftsområdet som har samband med utbyte av upplysningar i ärenden enligt handräcknings- eller dubbelbeskattnings­avtal.

1    Riksdagen 1977/78. 1 saml. Nr 184

Prop. 1977/78:184

2

1   Förslag till

Lag om utredning i utländskt skatteärende

Härigenom föreskrivs följande.

I den mån det påkallas enligt överenskommelse mellan Sverige och främmande stat om handräckning i skatte- eller avgiftsärende, skall svensk myndighet bistå den främmande staten med utredning i ärende an­gående skatt eller allmän avgift i denna stat. Utredningen skall genom­föras i enlighet med de föreskrifter som gäller vid utredning i motsva­rande ärende angående närmast jämförhg svensk skatt eller avgift. I så­dant ärende möjliga tvångsmedel får anlitas i mån av behov.

Vad som sägs i denna lag gäller dock icke tull eller annan allmän av­gift, som avses i lag (1973: 431) om utredning angående brott mot ut­ländsk tullag.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1978.

Prop. 1977/78:184 2   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1937: 249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar

Härigenom föreskrivs att 17 § lagen (1937: 249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar skall ha nedan angivna ly­delse.

Nuvarande lydelse

Föreskriven lydelse

17 §1

Till myndighet avlämnade uppgifter till ledning för taxering, som av­ses i taxeringslagen (1956: 623), eller eljest för beräknande av skatt eller ock för beräknande av pensionsgrundande inkomst enhgt lagen (1962: 381) om allmän försäkring eller av arbetsgivaravgift enligt lagen (1959: 552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring m. m. må ej i andra fall än i därom gällande författning stadgas utan den skattskyldiges eller den försäkrades eller den avgiftsskyldiges sam­tycke utlämnas till annan tidigare än tjugu år efter uppgiftens datum. Vad nu sagts skall även gälla beträffande handling, som upprättats eller för granskning omhändertagits av myndighet vid taxeringskontroll enligt taxeringslagen eller eljest vid skattekontroll, vid beräknande av pensions­grundande inkomst eller vid kontroll av uppgift för beräknande av ar­betsgivaravgift. Uppgift, som av aktiebolag eller ekonomisk förening läm­nats taxeringsmyndighet till ledning vid värdesättning av aktier i bolaget eller andelar i föreningen, må ej utan samtycke av den som lämnat upp­giften utlämnas till annan tidigare än tjugu år efter uppgiftens datum. Är det under pågående utredning rörande någons taxering av synnerlig vikt att innehållet i kontrolluppgift eller annan för taxeringskontroll en­ligt taxeringslagen avsedd handhng icke kommer till den skattskyldiges kännedom, må myndighet, som innehar handlingen, vägra att utlämna denna.

Handlingar i ärenden angående sådant förhandsbesked, som enligt vad därom är särskilt stadgat kan meddelas i taxerings- eller skattefrågor, må ej utan samtycke av den som sökt beskedet utlämnas till annan tidi­gare än tjugu år från handlingens datum.

Handlingar i ärenden angående befrielse från tillämpning av bestäm­melserna om beräkning av skattepliktig realisationsvinst vid avyttring av aktier eller liknande egendom i samband med strukturrationalisering och angående rätt att erhålla avdrag vid taxeringen för avsättning till särskild nyanskaffningsfond må ej utan samtycke av den som sökt be­frielse utlämnas till annan tidigare än tjugo år från handlingens datum.

Bestämmelserna i första stycket tillämpas också i fråga om motsva­rande handlingar, som ha upprät­tats eller inkommit med anledning av överenskommelse med främ­mande stat om handräckning i skatte- eller avgiftsärenden.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1978.

1 Senaste lydelse 1977: 1029. It Riksdagen 1977/78.1 saml. Nr 184

Prop. 1977/78:184

3   Förslag till

Lag om ändring i taxeringslagen (1956: 623)

Härigenom föreskrivs i fråga om taxeringslagen (1956: 623) dels att i lagen skall införas ett nytt moment, 50 § 4 mom., av nedan angivna lydelse,

dels att 117 § skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

50 §1

4 mom. Självdeklaration samt andra uppgifter och handlingar som avses i denna paragraf får till­handahållas myndighet i främman­de stat med vilken Sverige har träffat överenskommelse om hand­räckning i skatteärenden.

117 §2

Innehållet i deklaration eller an­nan i 50 § avsedd handling må, utom 1 de fall som angivas i nämn­da paragraf, icke yppas för annan än den som själv må taga del av handlingen i fråga.

Vad som med stöd av bestäm­melserna i denna lag inhämtats vid taxeringsrevision eller vid gransk­ning av handling, som avses i 43 § 5 mom. eller 46 §, må ej yppas i vi­dare mån än som erfordras för vin­nande av det med revisionen eller granskningen avsedda ändamålet.

Ej heller må för obehörig up­penbaras vad som upplysts eller i övrigt yttrats vid sammanträde med taxeringsnämnd.

Innehållet i deklaration eller an­nan i 50 § avsedd handling får, utorh i de fall som anges i nämnda paragraf, icke yppas för annan än den som själv får taga del av hand­lingen i fråga. Ej heller får inne­hållet i motsvarande handling som har upprättats eller inkommit med anledning av överenskommelse om handräckning i skatteärenden med främmande stat eller vad som i öv­rigt har förekommit vid utredning enligt sådan överenskommelse yp­pas i vidare mån än vad som är föreskrivet beträffande innehållet i deklaration.

Vad som med stöd av bestäm­melserna i denna lag eller lagen (1978:000) om utredning i ut­ländskt skatteärende har inhämtats vid taxeringsrevision eller vid granskning av handling, som avses i 43 § 5 mom. eller 46 §, får ej yppas i vidare mån än som behövs för revisionen eller granskningen.

Ej heller får för obehörig up­penbaras vad som har upplysts el­ler i övrigt yttrats vid sammanträ­de med taxeringsnämnd.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1978.

1 Senaste lydelse 1976: 927.

2 Senaste lydelse 1975: 707.

Prop. 1977/78:184

4   Förslag till

Lag om ändring i uppbördslagen (1953: 272)

Härigenom föreskrivs att 73 § uppbördslagen (1953: 272) skall ha ne­dan angivna lydelse. Nuvarande lydelse

73

Tjänsteman hos lokal skattemyn­dighet, länsstyrelse eller riksskatte­verket, ledamöter i verkets styrel­se eller nämnder, av verket anli­tad sakkunnig samt, med motsva­rande tillämpning av bestämmel­serna i 50 § 1 mom. första, andra, tredje och fjärde styckena taxe­ringslagen, taxeringsnämnd och skatterätt äga taga del av prelimi­när självdeklaration eller annan uppgift eller handling, som avläm­nats eller tillhandahållits enligt be­stämmelser i denna lag. Självdek­laration, uppgift eller handling som nyss sagts skall jämväl tillhanda­hållas, andra myndigheter än de förut nämnda, därest dessa i och för sin verksamhet böra erhålla del därav.

Den, som äger taga del av själv­deklaration, uppgift eller handhng, varom i första stycket sägs, må, i den mån så erfordras för fullgö­rande av vad vederbörande jäm­likt denna lag åligger, jämväl taga del av självdeklaration eller annan uppgift eller handling som avläm­nats till ledning vid årlig taxering.

Självdeklaration, uppgift eller handling som i första stycket sägs skall förvaras under samma tid som motsvarande självdeklaration vid årlig taxering.

Vad i 50 § 1 mom. femte, sjun­de, nionde och tionde styckena samt 3 mom. taxeringslagen stad­gas beträffande självdeklaration, uppgift eller handling som avläm­nats till ledning vid taxering, skall i tillämpliga delar gälla även i fråga om självdeklaration, uppgift eller handling som i första stycket avses.

Föreslagen lydelse

§1

Tjänsteman hos lokal skattemyn­dighet, länsstyrelse eller riksskatte­verket, ledamöter i verkets styrelse eller nämnder, av verket anlitad sakkunnig samt, med iakttagande av bestämmelserna i 50 § 1 mom. första, andra, tredje och fjärde styckena taxeringslagen (1956: 623), taxeringsnämnd och skatterätt äga taga del av preliminär självdekla­ration eller annan uppgift eller handling, som har avlämnats eller tillhandahållits enligt bestämmel­ser i denna lag. Självdeklaration, uppgift eller handling som har sagts nyss skall också tillhanda­hållas andra myndigheter än de förut nämnda, om dessa i och för sin verksamhet böra erhålla del därav.

Den, som äger taga del av själv­deklaration, uppgift eller handling, som sägs i första stycket får, i den mån så erfordras för fullgörande av vad vederbörande jämlikt den­na lag åligger, också taga del av självdeklaration eller annan upp­gift eller handling som har avläm­nats till ledning vid årlig taxering.

Självdeklaration, uppgift eller handling som sägs i första stycket skall förvaras under samma tid som motsvarande självdeklaration vid årlig taxering.

Vad i 50 § 1 mom. femte, sjun­de, nionde och tionde styckena samt 3 och 4 mom. taxeringslagen stadgas beträffande självdeklara­tion, uppgift eller handling som har avlämnats till ledning vid taxering, skall i tillämpliga delar gälla även i fråga om självdekla­ration, uppgift eller handling som avses i första stycket.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1978. 1 Senaste lydelse 1974: 771.

Prop. 1977/78:184

5   Förslag tiU

Lag om ändring i lagen (1959: 552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring, m. m.

Härigenom föreskrivs att 50 § lagen (1959: 552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring, m. m.i skall ha nedan angiv­na lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

50 §

Handling som avlämnats eller tillhandahållits enligt bestämmelse i denna lag, må icke tillbandahållas annan tjänsteman än den som i och för sin befattning bör erhålla del därav.

Den som äger taga del av hand­ling, varom i första stycket sägs, må i den mån så erfordras för full­görande av vad som enligt denna lag åligger honom, jämväl taga del av självdeklaration och annan upp­gift eller handling, som avlämnats till ledning vid årlig taxering, och handling, som upprättats vid taxe­ringskontroll enligt taxeringslagen, ävensom handling, som avlämnats till ledning för uppbörd av skatt.

Den som tagit del av handling, som i första eller andra stycket sägs, må ej i vidare mån än som er­fordras för utövning av tjänst of­fentliggöra eller yppa innehållet i sådan handling.

Denna lag träder i kraft den 1 juli

Handling, som har avlämnats el­ler tillhandahållits enligt bestäm­melse i denna lag, får icke tillhan­dahållas annan tjänsteman än den som i och för sin befattning bör erhålla del därav.

Den som får taga del av hand­ling, som sägs i första stycket, får i den mån så erfordras för full­görande av vad som enligt denna lag åligger honom, också taga del av självdeklaration och annan upp­gift eller handling, som har avläm­nats till ledning vid årlig taxering, och handling, som har upprättats vid taxeringskontroll enligt taxe­ringslagen (7956.- 623), ävensom handling, som har avlämnats till ledning för uppbörd av skatt.

Den som har tagit del av hand­ling, som sägs i första eller andra stycket, får ej i vidare mån än som erfordras för utövning av tjänst of­fentliggöra eller yppa innehållet i sådan handling.

Arbetsgivaruppgift samt annan uppgift eller handling som avses i denna paragraf får tillhandahållas myndighet i främmande stat med vilken Sverige har träffat överens­kommelse om handräckning i ären­de om avgift enligt system för so­cial trygghet. Innehållet i motsva­rande handling som har upprättats eller inkommit med anledning av sådan överenskommelse och vad som i övrigt har förekommit vid utredning enligt överenskommel­sen får ej yppas i vidare mån än vad som är föreskrivet beträffande innehållet i arbetsgivaruppgift.

1978.

1 Lagen omtryckt 1974: 938. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974: 938.

Prop. 1977/78:184

Utdrag PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-04-06

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om utredning i utländskt skatteärende, m. m. 1   Gällande rätt

Sveriges avtal med främmande stater för att undvika dubbelbeskatt­ning innehåller med enstaka undantag regler om utbyte av upplys­ningar i skatteärenden. Dessa bestämmelser innebär regelmässigt skyl­dighet för vardera staten att på begäran av den andra statens skatte­myndigheter hos sina skattskyldiga utreda, genom granskning av räken­skapshandlingar eller på annat sätt, förhållanden som kan vara av be­tydelse vid beskattning av skattskyldig som är bosatt i den andra sta­ten. Som exempel på bestämmelser av detta slag kan anges artikel 17 i avtalet med Frankrike (SFS 1972: 433), artiklarna 29 och 31 i avtalet med Nederländerna (SFS 1968:771), artikel XVI i avtalet med Japan (SFS 1965: 918), artikel 

XXV 

i avtalet med Kenya (SFS 1974: 69) och artikel 

XXIV 

i avtalet med Storbritannien (SFS 1968:769). Sveriges åtagande enligt dessa regler har inte föranlett särskilda författnings­föreskrifter angående förfarandet vid utredning i Sverige för den främ­mande statens räkning. Utredningen har skett genom länsstyrelses eller riksskatteverkets försorg efter beslut i varje särskilt fall av rege­ringen eller, i fråga om vissa avtal, av riksskatteverket.

I förhållande till vissa stater har handräckningsfrågor av detta slag reglerats i särskilda handräckningsavtal eller genorii mera detaljerade regler i dubbelbeskattningsavtalen. Avtalen innehåller då utöver bestämmelsen om utbyte av upplysningar även bestämmelser om handräckning i form av bl. a. indrivning. I dessa fall har föreskrifter om förfarandet regelmässigt meddelats i regeringsförfattning. Exempel på detta är de kungörelser som har utfärdats i anslutning till avtalet den 14 maj 1935 med Tyskland om handräckning i beskattningsåren-

Prop. 1977/78:184

8

deni, kungörelserna som grundar sig på handräckningsbestämmelser i dubbelbeskattningsavtalet med USA och kungörelsen (1973: 88) om tillämpning av avtal mellan Sverige, Danmark, Finland, Island och Norge om handräckning i skatteärenden, m. m. Författningar av mot­svarande slag har även utfärdats i anslutning till de handräckningsbe­stämmelser som finns intagna i dubbelbeskattningsavtalen med Belgien och Frankrike. I alla dessa författningar har beträffande förfarandet föreskrivits, att utredning för den främmande statens räkning skall ske på samma sätt som i ett motsvarande svenskt beskattningsärende. Detta har bl. a. inneburit, att de tvångsåtgärder som kan vidtas i ett ärende angående svensk beskattning, t. ex. bevissäkring enligt bevis­säkringslagen (1975: 1027) för skatte- och avgiftsprocessen, även kan tillämpas vid utredning i Sverige för utländsk skattemyndighets räk­ning.

Gemensamt för de olika bestämmelserna om utbyte av upplysningar i skatteärenden är att de har försetts med mer eller mindre långt­gående åtaganden om sekretess. Den stat till vilken uppgifterna ingår har sålunda regelmässigt förbundit sig att hemlighålla den mottagna informationen på samma sätt som intern skatteinformation. För Sve­riges del innebär detta att de sekretessregler som finns i 17 § lagen (1937: 249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna hand­lingar (sekretesslagen) har avsetts skola gälla även de uppgifter som inkommer från utlandet inom ramen för ett informationsutbyte enligt regler i handräcknings- eller dubbelbeskattningsavtal. Åtagandet om sekretess i den andra avtalsslutande staten har även medfört att svens­ka kontrolluppgifter och andra uppgifter som omfattas av det sekre­tesskydd som föreskrivs i 50 och 117 §§ taxeringslagen (1956:623) har kunnat distribueras till våra avtalspartners i enlighet med avtalens reg­ler om automatiskt utbyte av kontrolluppgifter o. d.

Sverige har också slutit ett flertal bilaterala konventioner om social trygghet. De syftar främst till att reglera och inbördes samordna sociala förmåner. Sådana konventioner innefattar i princip även en reglering av motsvarande skyldighet att betala socialförsäkringsavgifter. I den normgivande konventionen (SFS 1976: 722) med Österrike föreskrivs i artikel 32 att myndigheter och försäkringsorgan skall bistå varandra i tillämpningen och därvid förfara som vid tillämpning av den egna lag­stiftningen. Enligt artikel 37 skall också verkställbara domar och be­slut om bl. a. avgifter erkännas i den andra staten och verkställas som motsvarande egna avgöranden. Sådana bestämmelser finns t. ex. även i artiklarna 27 och 28 av socialkonventionen med Västtyskland (SFS 1977: 740).

De svenska socialförsäkringsavgifterna tas i huvudsak ut i form av

1

SFS 1935: 567 och 568.

2

SFS 1941:999 och 1000.

Prop. 1977/78:184

9

arbetsgivaravgifter och debiteras och uppbärs.av riksförsäkringsverket med tillämpning av lagen (1959: 552) om uppbörd av vissa avgifter en­ligt lagen om allmän försäkring m. m. (omtryckt 1974: 938, ändrad senast 1978: 38). Avgifterna debiteras med ledning av s. k. arbetsgivar­uppgifter. Vissa avgifter tas ut i form av egenavgifter från försäkrade egna företagare. De debiteras då som skatt av den lokala skattemyn­digheten med ledning av egenföretagarens självdeklaration.

2   Föredraganden

Ett tilläggsavtal till det nordiska handräckningsavtalet, vilket har godkänts av riksdagen (prop. 1976/77:9, SkU 1, rskr 1) och trätt i kraft den 22 juli 1977, har aktualiserat bestämmelser om bl. a. för­farandet vid utredning i Sverige för annan nordisk stats räkning och om sekretesskydd för uppgifter som utbyts enligt nämnda avtal. Till-läggsavtalet innehåller bl. a. ändringar av och tillägg till reglerna i det nordiska handräckningsavtalet beträffande utbyte av upplysningar. I samband med att propositionen 1976/77: 9 lades fram redogjorde jag för innehållet i tilläggsavtalet. Utöver den redogörelse jag då lämnade, kan följande nämnas beträffande de regler i det nordiska handräck­ningsavtalet i dess efter tilläggsavtalet ändrade lydelse, vilka kan vara av särskilt intresse i detta samniianhang. Reglerna om utbyte av upplysningar återfinns i artiklarna 11, 11 A och 12. Artikel 11, som behandlar utbyte av upplysningar efter särskild begäran, fastslår att förfarandet vid införskaffande av uppgifter skall regleras av lagstift­ningen i den stat till vilken framställningen riktas. Utredning i Sve­rige för annan nordisk stats räkning skall alltså företas efter svenska regler. Bestämmelsen förutsätter att sådan skyldighet att lämna upp­lysningar, att underkasta sig tvångsmedel m. m. som gäller i fråga om utredning i ärende angående svensk skatt skall gälla även beträffande skatteutredning för annan nordisk stats räkning. Artikel 11 A regle­rar möjligheten för nordisk stat att låta företrädare för sina myndig­heter delta i utredning i annan nordisk stat. Artikeln föreskriver bl. a. förpliktelse för företrädaren att hemlighålla upplysningar som har kommit fram vid sådan utredning. Artikel 12 innehåller bestämmelser om automatiskt utbyte av vissa uppräknade taxeringsuppgifter samt om spontant utbyte av uppgifter i skatteärenden. Sveriges åtagande enligt denna artikel innefattar bl. a. att årligen sända till övriga nordiska stater de kontrolluppgifter som kommer in till svensk skattemyndighet på grund av 44 § taxeringslagen (1956: 623) och som avser person bo­satt i respektive stat.

Utöver den särskilda regeln om tystnadsplikt i artikel 11 A innehåller

Prop. 1977/78:184

10

det nordiska handräckningsavtalet en bestämmelse om sekretess i ar­tikel 18. Där görs en generell hänvisning till den sekretesslagstiftning som gäller i den stat till vilken upplysning lämnas. Syftet med denna regel är att de uppgifter som lämnas över till en av staterna skall om­fattas av samma sekretesskydd som gäller för inhemska taxeringsupp­gifter.

Eftersom Sverige fortlöpande ingår och förnyar såväl dubbelbeskatt­ningsavtal som handräckningsavtal, kommer givetvis bestämmelser av det slag som har illustrerats med de angivna nordiska reglema att be­höva utfärdas även i framtiden. Även om de nya respektive ändrade avtalen alltid föreläggs riksdagen för godkännande, kan det synas onö­digt att riksdagen för varje sådant avtal måste ta ställning till de sär­skilda föreskrifter om förfarandet och om sekretess som kan behöva utfärdas.

I fråga om förfarandet är det därför enligt min uppfattning lämp­ligast att utfärda en generell lag av innehåll att förfarandet vid utred­ningen i Sverige av ett utländskt skatteärende skall följa samma regler som gäller för ett motsvarande svenskt skatteärende. Det är att märka, att sådan utredning inte bara kan avse ärende angående direkt skatt utan även, som exempelvis enligt det nordiska handräckningsavtalet, ärende angående indirekt skatt, socialförsäkringsavgift och annan all­män avgift. För tydlighetens skull har i den föreslagna lagtexten där­för angetts att utredningen kan gälla ärende angående skatt eller "all­män avgift". Tullar samt import- och exportavgifter är att hänföra till allmänna avgifter. Första stycket i den föreslagna lagen skulle därför enligt sin ordalydelse tillämpas också i fråga om dessa avgifter. Be­stämmelser om utredning i tullärende finns emellertid i lagen (1973: 431) om utredning angående brott mot utländsk tullag. I andra stycket har därför tullar och andra allmänna avgifter som avses i nämnda lag uteslutits från den föreslagna lagens tillämpningsområde.

Som har antytts tidigare syftar den föreslagna lagen till att införa en laglig grund för att genomföra de åtaganden på handräckningsom­rådet som Sverige redan har och i framtiden kommer att fä. Genom lagen slås fast att vid utredning i Sverige för främmande stats räkning svensk myndighet, som får i uppdrag att utföra utredningen, skall för­fara på samma sätt som i ett motsvarande svenskt ärende. Detta inne­bär sålunda, att i fråga om en sådan utredning svensk skattemyndighet exempelvis kan förelägga vite, granska räkenskapshandlingar och vidta tvångsåtgärder i samma utsträckning som om utredningen hade avsett ett ärende angående svensk skatt eller avgift.

Beträffande sekretesskyddet är det tvivelaktigt om nuvarande regler i svensk lagstiftning utgör tillräckligt stöd för de åtaganden i fråga om sekretess som Sverige har på grund av handräckningsöverenskommel­serna. För att undanröja de tvivel som kan föreligga i detta avseende.

Prop. 1977/78:184

11

föreslår jag ändringar i sekretesslagen och av berörda bestämmelser i övriga här aktuella lagar, främst taxeringslagen.

I 17 § sekretesslagen bör införas ett nytt fjärde stycke som innebär att både uppgifter som inkommer från utlandet och uppgifter som in­hämtas här för utländsk räkning omfattas av sekretess i samma mån som motsvarande uppgifter avlämnade till ledning för svensk taxering eller annars för beräkning av skatt eller avgift. Jag föreslår vidare att ett nytt moment fogas till 50 § taxeringslagen (1956: 623) av innehåll att uppgifter och handlingar som avses där får lämnas till myndighet i utländsk stat med vilken Sverige har träffat handräckningsavtal. Det kan möjligen hävdas, att detta får ske redan enligt gällande lydelse av 50 §, eftersom paragrafens 1 mom. sjätte stycke föreskriver att upp­gifterna skall tillhandahållas "myndighet", vilket kan tolkas innefatta även utländsk myndighet. För att undanröja varje tvekan härom föreslår jag dock nämnda tillägg, som även bör ges motsvarighet i 50 § lagen (1959: 552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring, m. m. Genom hänvisning till vissa avsnitt av 50 § taxerings­lagen regleras i 73 § uppbördslagen (1953:272) rätten att ta del av preliminär självdeklaration eller annan uppgift eller handling, som har avlämnats eller tillhandahållits enligt uppbördslagens bestämmelser. Sist­nämnda paragraf bör kompletteras med en hänvisning till det nya fjärde momentet.

Som jag tidigare har nämnt föreskriver avtalen ofta viss tystnads­plikt för information som har framkommit vid utbyte av uppgifter en­ligt handräckningsöverenskommelse. I fråga om information som har inhämtats vid svensk taxeringsrevision innehåller 117 § andra stycket taxeringslagen (1956: 623) regler om tystnadsplikt. Dessa regler avser emellertid enligt sin lydelse vad som har inhämtats med stöd av bestäm­melserna i taxeringslagen. Det kan därför ifrågasättas om bestämmelsen omfattar även uppgifter som har inhämtats vid revision som görs i Sverige för utländsk stats räkning. För att undanröja tveksamhet i detta hänseende föreslår jag ett tillägg till nämnda bestämmelse, vilket med­för att även sådan information som har inhämtats vid revision med stöd av den föreslagna lagen om utredning i utländskt ska.tteärende omfattas av tystnadsplikt. Information som inhämtas utomlands och redovisas vid sidan av en svensk revision omfattas ej av tystnadsplikt. Detta gäller exempelvis uppgifter som har inhämtats från utlandet och som redovisas direkt i en svensk taxerings- eller avgiftsprocess. Även i detta avseende krävs därför komplettering av 117 § för att Sveriges åtagande enligt handräckningsöverenskommelser skall kunna uppfyllas. I detta syfte föreslås ett tillägg till första stycket av 117 § taxerings­lagen (1956: 623). Härigenom skapas det interna lagstödet för avtals­regler om tystnadsplikt i fråga om information som kommer in från utlandet, antingen informationen har formen av konkreta handlingar

Prop. 1977/78:184

12

eller uppgifter som har inhämtats av företrädare för svensk myndighet vid närvaro vid revision i utlandet (jfr artikel 11 A i det nordiska handräckningsavtalet). Även detta tillägg bör ges motsvarighet i 50 § i den tidigare nämnda lagen om avgiftsuppbörd.

Med angivna lagförslag anser jag att svensk lag får bestämmelser som täcker de sedvanliga åtaganden i håndräckningsöverenskommelser med främmande stater som Sverige redan har och kan komma att få i framtiden,, såvitt gäller utbyte av upplysningar på skatte- och avgifts­området. Det ankommer sedan på regeringen att utforma de verkstäl­lighetsföreskrifter som kan föranledas av sädana handräckningsöver­enskommelser. I detta sammanhang vill jag erinra om att regeringen enligt lagen (1969: 200) om uttagande av utländsk skatt, tull och annan allmän avgift har fullmakt att utfärda behövliga föreskrifter om upp­börd och indrivning av utländsk skatt, tull eller annan avgift.

3   Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att rege­ringen föreslår riksdagen

att antaga inom budgetdepartementet upprättade förslag till

1.

lag om utredning i utländskt skatteärende,

2.

lag om ändring i lagen (1937: 249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar,

3.

lag om ändring i taxeringslagen (1956: 623),

4.

lag om ändring i uppbördslagen (1953: 272),

5.

lag om ändring i lagen (1959: 552) om uppbörd av vissa avgif­ter enligt lagen om allmän försäkring, m. m.

I fråga om förslagen under 2 och 5 har samråd ägt rum med che­fen för justitiedepartementet resp. chefen för socialdepartementet.

4   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som före­draganden har lagt fram.

NORSTEDTS TRYCKtM   STOCKHOLM 1978 780306