Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition

1981/82:14

om förändringar av gymnasieskolans utformning m. m.;

beslutad den 24 september 1981

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

ULLA TILLÄNDER

Propositionens huvudsakliga innehåll

Riksdagen har med anledning av den s. k. besparingspropositionen 1980 beslutat att ca 180milj.kr. skall sparas på statens bidrag till driften av gymnasieskolan fr. o. m. redovisningsåret 1982/83.

För att ge skolstyrelser och skolor större möjlighet att fördela de ekono­miska resurserna på de områden där de bäst behövs föreslås nu en friare användning av en mindre del av gymnasieskolans statsbidrag, vilket inne­bär att gymnasieskolan i likhet med grundskolan får en förstärkningsre­surs. Vikten av en behovsinriktad resursfördelning betonas.

För att sparmålet skall nås, föreslås vidare i propositionen att länsskol-nämndernas dispensgivning till för små och för många undervisningsgrup­per skall upphöra, att timtalen reduceras i små undervisningsgrupper, cui timplanerna för de tre- och fyraåriga linjerna samordnas så att mer sam­läsning kan äga rum, att möjlighet till självstudier under viss tid införs, varigenom gradvis träningen i självständigt arbete kan öka och behovet av lärarhandledning minska, samt att skolorna får omfördela resurser mot­svarande inbesparade korttidsvikariat.

1    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 14

Prop. 1981/82:14

Prop. 1981/82:14

2

Utdrag

UTBILDNINGSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1981-09-24

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Til­länder,[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet Tilländer

Proposition om förändringar av gymnasieskolans utformning m. m.

1    Inledning

Den ekonomiska situationen i landet har gjort det nödvändigt att besluta om besparingar också på skolområdet. Min företrädare föreslog i proposi­tionen om besparingar i statsverksamheten, m. m. (prop. 1980/81:20 bil. 8 s. 11, den s.k. besparingspropositionen) för gymnasieskolans del en minskning av lärarinsatserna med 6 % fr. o. m. läsåret 1982/83. Gymnasie­skolan borde organiseras så att eleverna får arbeta mer på egen hand. Som stöd för detta borde en handledarresurs finnas inom ramen för en fri resursanvändning. En minskning av den lärarledda undervisningen måste, enligt vad som framhölls i propositionen, bli olika stor på olika studievägar alltefter utbildningens innehåll, riskmoment osv. I ett förändringsarbete borde dessutom erfarenheter från de s. k. alternativa timplanerna tillvara­tas. Det beräknades att de föreslagna förändringarna skulle ge en besparing på ca 180milj. kr. i 1982 års beräknade löneläge, motsvarande ca 6% av de statliga kostnaderna för gymnasieskolan.

Utbildningsutskottet anförde (UbU 1980/81:12 s. 12 och UbU 1980/ 81:15) att målet borde vara att nå en besparingseffekt som motsvarar i huvudsak det belopp som angavs i propositionen. Även andra besparings­metoder borde enligt utskottet prövas i regeringens arbete på en proposi­tion. Arbetet med timplanerna borde bedrivas i kontakt med gymnasieut­redningen (U 1976:10).

Riksdagen beslöt i enlighet därmed (rskr 1980/81:120). Material om de besparingsmetoder som övervägts samt utkast till timplaner har i olika omgångar tillställts gymnasieutredningen.

I enlighet med riksdagens uttalande redovisar jag i det följande olika besparingsmetoder och deras konsekvenser. Jag framlägger därefter mina förslag om hur de beslutade besparingarna bör genomföras.

Prop. 1981/82:14

3

Mina förslag bör emellertid inte ses enbart från besparingssynpunkt. De förändringar som föreslås innebär både en angelägen pedagogisk förnyelse och väsentligt ökade möjligheter att lokalt sätta in tillgängliga resurser där de bäst behövs.

Att eleverna lär sig arbeta mer självständigt inom gymnasieskolan är önskvärt med tanke på de krav som väntar längre fram pä högskolan. Ett större inslag av självstudier i gymnasieskolan skärper dessutom kravet på ett effektivare utnyttjande av den tillgängliga schemalagda lärarledda un­dervisningen.

Mina förslag oin en ökad samordning av gymnasieskolans timplaner innebär en väsentlig pedagogisk förbättring. Onödig ämnessplittring kom­mer nu att motverkas. Eleverna kan i mer koncentrerade former än fidi-gare läsa in olika ämnen. Samtidigt utnyttjas befintliga lärarresurser bättre.

Behoven av särskilda pedagogiska insatser varierar starkt mellan olika skolor och olika linjer. Var tyngdpunkten i dessa insatser skall ligga bör i ökad utsträckning avgöras lokalt. Mot den bakgrunden föreslår jag en kraftigt förstärkt fri resurs för gymnasieskolan. Förslaget medför dels en eftersträvansvärd decentralisering och dels ett skydd för kvaliteten i un­dervisningen och för de elevgrupper, för vilka extra insatser framstår som angelägna.

Till protokollet i detta ärende bör som bilaga 1 fogas en förteckning över namnen på gymnasieskolans linjer och de förkortningar som jag kommer att använda.

2   Utgångspunkter och alternativ

Statens kostnader för gymnasieskolan är med mycket få undantag kost­nader för lärarlöner. Vilka besparingsmetoder man än väljer, måste de således leda till att mängden lärarledd undervisning minskas med de 6% som angetts i riksdagens nyssnämnda beslut.

Olika åtgärder har olika effekt på arbetssätt, på elevgrupper och på studieorganisation. De kräver också kortare eller längre tid för planering och omorganisation. Jag gör därför inledningsvis en analys av olika åtgär­der. Därefter föreslår jag hur några av dessa bör kombineras.

Jag har övervägt följande alternativ:

1.

Spärr mot s. k. dubbelutbildning

2.

Punktvis revision av statsbidragsrekvisitionerna

3.

Bättre fyllande av vakanta utbildningsplatser

4.

Ökad samverkan mellan olika utbildningsanordnafe

5.

Skärpta regler för gruppstorlekar och gruppdelningar samt en friare användning av gymnasieskolans resurser

6.

Samordning av timplanerna för de tre- och fyraåriga linjerna

Prop. 1981/82:14

4

7.

Slopande av länsskolnämndernas dispensgivning

8.

Möjlighet till självstudier under viss tid

9.

Anställande av färre korttidsvikarier för tjänstlediga lärare

Vid genomgången av de olika alternativen kommerjag att belysa vilka konsekvenser de kan få för eleverna. För lärarkåren som helhet blir konse­kvenserna genomgående att timunderlaget minskar lika mycket, oavsett vilka metoder som väljs. Analyser av hur minskningen slår för olika personalkategorier redovisar jag senare (avsnitt 9).

Jag har i mina överväganden dessutom haft som utgångspunkt att kom­munerna inte skall åsamkas några nya kostnader.

2.1 Alternativa sparmetoder

2.1.1 Spärr mot s.k. dubbelutbildning

Begreppet duhbelutbildning är långtifrån entydigt. En andra utbildning inom gymnasieskolan, t.ex. i form av en specialkurs, kan vara ett viktigt komplement till en tidigare utbildning. Så har t.ex. min företrädare i 1981 års budgetproposition (prop. 1980/81: 100 bil. 12 s. 233) pekat på det angelägna i att inom gymnasieskolan skapa kortare högre specialkurser med klar yrkesinriktning, vilka för vissa elever skulle kunna bli ett alterna­tiv till högskoleutbildning. Regeringen har senare uppdragit åt skolöversty­relsen (SÖ) att utarbeta förslag till tim- och kursplaner för sådana kurser.

Det är också svårt att göra en klar åtskillnad mellan å ena sidan dubbel­utbildning, å den andra en mera systematisk tillämpning av mönstret återkommande ulbildning. Att underlätta återkommande utbildning har länge varit ett mål för utbildnitigspolitiken. Det finns dock anledning att noga följa hur utbildningsutbudet i såväl gymnasieskola som kommunal vuxenutbildning (komvux) och högskola utnyttjas av olika grupper. I pro­positionen om skolforskning och personalutveckling (prop. 1980/81:97, UbU 1980/81: 37, rskr 1980/81: 385) har min företrädare framhållit att detta bör vara en prioriterad uppgift för skolforskningen. Jag utesluter dock inte att en översyn senare kan ge vid handen att vissa åtgärder mot dubbelut­bildning kan bli motiverade inom det samlade utbildningsutbudet.

En spärr mot dubbelutbildning ger en besparing först om man samtidigt definitivt spärrar tillträdet till komvux och arbetsmarknadsutbildning (AMU) för just de ungdomar, som söker en ny utbildning inom gymnasie­skolan. I och med att dessa utbildningar är maximerade till ett visst antal undervisningstimmar eller motsvarande finns f.ö. redan en viss sådan spärr.

För eleverna måste ett förbud mot att välja en ny utbildning i gymnasie­skolan innebära att det val de gör i årskurs 9 i grundskolan skulle få en alltför avgörande betydelse. De skulle inte ges möjlighet att börja om, om de finner, att deras intressen ändrats eller att arbetsmarknadssituationen är en annan än de räknade med, då de började sina studier.

Prop. 1981/82:14

5

Det kan också tilläggas att de totala kostnaderna för utbildning och studiesociala insatser är lägre i gymnasieskolan än i AMU. Om en ny utbildning i gymnasieskolan leder till en sysselsättning, är den också lön­sam rent samhällsekonomiskt.

Jag finner det också svårt att beräkna de besparingar som kan göras med denna metod. För att en säker besparingseffekt skall nås, måste antalet elever som vill genomgå en ytterligare studieväg på en skola eller en ort vara så stort, att ett bortfall skulle reducera organisationen med en hel klass. Att befintliga klasser minskar i storlek från 30 till t. ex. 28 elever ger i sig ingen besparing.

Jag är av de skäl som jag här har anfört inte beredd att nu föreslå en ytteriigare spärr mot dubbelutbildning.

2.1.2   Punktvis revision av statsbidragsrekvisitionerna

Att söka åstadkomma besparingar genom en intensivare revision av hur kommunerna utnyttjar rätten till statsbidrag är ett annat alternativ. SÖ har kommit in med synpunkter i denna fråga. Eventuella besparingar genom t.ex. en skärpt och utvidgad central revision måste vägas mot de ökade kostnaderna för själva revisionen. Den revisionella efterhandsgransknin­gen av utbetalade statsbidrag har visat på betydande felaktigheter, som lett till att statsbidrag kunnat återkrävas till statsverksamheten. De förändring­ar av gymnasieskolans resursfördelningssystem som jag kommer att före­slå skall ge enklare och därmed säkrare rutiner för rekvisition av statsbi­drag och kommer därmed att påverka behovet av kontroll och revision. Detta behov kommer att analyseras i samband med översynen inom utbild­ningsdepartementet av statsbidraget till gymnasieskolan. Några ytterligare åtgärder finner jag inte motiverade att föreslå i detta sammanhang.

2.1.3   Bättre fyllande av vakanta utbUdningsplatser

Jag har vidare övervägt om besparingar skulle kunna åstadkommas genom åtgärder för att bättre fylla vakanta utbildningsplatser.

I riksdagsbesluten (UbU 1979/80: 34, rskr 1979/80: 363) med anledning av 1980 års budgetproposition (prop. 1979/80:100, bil. 12) och propositio­nen (prop. 1979/80: 145) om åtgärder för att främja ungdomars utbildning i gymnasieskolan m.m., den s.k. ungdomspropositionen, dimensionerades gymnasieskolans s. k. stora ram för läsåret 1980/81 (linjer och minst ettåri­ga grundskoleanknutna specialkurser) för totalt ca 134000 intagnings­platser. Antalet faktiskt utlagda platser inom stora ramen var den 31 augusti 1980 ca 122000, av vilka 113000 hade tagits i anspråk. Antalet lediga elevplatser hösten 1980 var därmed ca 9000, medan medel fanns beviljade för ytterligare ca 12000 platser, vilka dock inte utnyttjades.

Ett mål för gymnasieskolan måste vara att söka fylla dessa platser även då dimensioneringsbesluten för olika studievägar inte helt överensstämmer med elevernas önskemål. Ytligt sett ger detta en merkostnad för samhället

Prop. 1981/82:14

6

och skolbudgeten. Dock finns i denna medel anslagna för ett bättre platsut­nyttjande. Vidare uppstår betydande kostnader i andra sammanhang, om ungdomar som är arbetslösa inte heller kan få en utbildningsplats inom i första hand gymnasieskolan.

Den s.k. 16-årspuckeln håller f.n. på att nå sin kulmen. Enligt statistik från SÖ var hösten 1980 andelen disponibla lediga elevplatser jämförd med andelen utlagda 5,5% inom stora ramen - en minskning från 7,2% hösten 1979.

Av samma statistik framgår också att 75% av de disponibla lediga platserna på de utpräglat yrkesinriktade linjerna finns på Dk-, Ko- och Ve-linjerna. På dessa tre linjer finns ca 95 % av gymnasieskolans specialklas­ser, där delningstalet är 13 i stället för 16 (som på Ve-linjen) eller 30 (som på Dk- och Ko-linjerna). 1 de fall specialklasser läggs ut uppstår med nödvändighet ett visst antal lediga platser per klass, som inte kan utnyttjas. Att alla utlagda platser skulle kunna tas i anspråk, och att alltså delningstal och klassmedeltal skulle sammanfalla, är givetvis ett i praktiken ouppnåe­ligt mål. Klassmedeltalen i gymnasieskolans årskurs 1 är dock höga, jäm­fört med basresursmedeltalen på grundskolans högstadium.

För att utnyttja vakanta platser bättre fordras en koncentration av ut­bildningar till färre enheter. En sådan koncentration skulle enligt min mening drabba främst utpräglat yrkesinriktade studievägar. Flera av dessa skulle med en sådan åtgärd koncentreras till stora tätorter, där studievägen kan organiseras vid åtminstone någon skolenhet. Därigenom uppstår i stället med nuvarande statliga stöd ökade kostnader för resor och inackor­dering. Flertalet elever väljer kanske - mot sin vilja och missnöjda ett lägre rangordnat alternativ på hemorten. I samma mån som dimensione­ringen av gymnasieskolans studievägar är beräknad efter arbetsmarkna­dens behov rubbas hela gymnasieskolplaneringen, om eleverna på detta sätt koncentreras till ett mindre antal studievägar.

Jag är därför inte beredd att nu föreslå besparingar genom ökad centrali­sering av vissa studievägar.

2.1.4 Ökad samverkan mellan olika utbildningsanordnare

Det har i olika sammanhang hävdats att utbildningsresurserna skulle kunna utnyttjas effektivare genom ökad samordning och samverkan mel­lan gymnasieskolan, komvux och AMU. Man brukar därvid särskilt peka på att det skulle förekomma inom en kommun eller inom angränsande kommuner att nära nog identiska kurser (eller åtminstone kurser med identiska mål) inom de olika typerna av utbildning anordnas och att kurs­platser står tomma.

Här vill jag erinra om att chefen för utbildningsdepartementet i budget­propositionen såväl 1978 som 1981 betonat vikten av noggranna övervä­ganden i fråga om utbudet av kurser i komvux i ett läge när endast begränsade resurser kan ställas till förfogande. I det statsfinansiella läge som råder är en skärpt uppmärksamhet än nödvändigare.

Prop. 1981/82:14

7

Förutsättningarna för att åstadkomma ett bättre resursutnyttjande ge­nom ökad samordning mellan de olika slagen av utbildning har sedan flera år varit föremål för regeringens intresse. År 1979 gav regeringen gymnasie­utredningen tilläggsdirektiv att ta initiativ till en försöksverksamhet med fördjupad samverkan mellan olika utbildningsanordnare. Även kommittén för arbetsmarknadsutbildning och företagsutbildning, KAFU (A 1980:02) har samordningsuppdrag. Gymnasieutredningen har den 2 mars 1981 i samråd med komvux-utredningen (U 1978:04) inkommit med förslag till en sådan försöksverksamhet i Åijängs kommun. Försöket, som medgavs av regeringen den 7 maj 1981, är emellertid starkt begränsat, och resultat kan förväntas först efter längre tid. En samordning har också särskilt uppmärk­sammats i utbildningsutskottets betänkande över besparingsproposi­tionen. Tonvikten ligger där helt på organisationen av utbildning: "Enligt utskottets uppfattning kan rationaliseringsvinster göras om man visar åter­hållsamhet med samtidigt anordnande av samma gymnasieskolutbildningar såväl inom gymnasieskolan som inom kommunal vuxenutbildning och arbetsmarknadsutbildning" (UbU 1980/81:12 s. 12 och UbU 1980/81:15).

Jag vill i sammanhanget påpeka att AMU:s inriktning i framtiden blir alltmera anpassad till arbetsmarknadens behov och därmed alltmera tyd­ligt yrkesinriktad. Detta innebär samtidigt en strävan att minska graden av institutionalisering och att återvinna den flexibilitet som tidigare var AMU:s kännetecken. Det innebär ocksä att skillnaderna mellan det ordi­narie skolväsendet och AMU ökar, vilket automatiskt leder till att riskerna minskar för dubblering av kurser inom de olika utbildningarna. Detta utesluter givetvis inte att vinster finns att hämta genom att samutnyttja lokaler och materiel.

Vidare vill jag påminna om vad chefen för arbetsmarknadsdepartemen­tet i proposition om arbetsmarknadspolitikens framtida inriktning (prop. 1980/81:126, AU 1980/81:21, rskr 1980/81:404) har uttalat att i de fall 18-19-åringar skall få intas i AMU-kurser bör samråd först ha skett med skolmyndigheterna för att fastslå att en utbildning inom gymnasieskolans ram inte är realistisk i det enskilda fallet.

Då det gäller möjligheterna att åstadkomma besparingar genom ökad samordning av komvux med gymnasieskolan är det givetvis nödvändigt att ta hänsyn till att de båda utbildningarna med kommunerna som gemensam huvudman fått olika organisatorisk utformning med hänsyn till att de vänder sig till i princip skilda målgrupper.

En höjning av minimiåldern för komvux-studier skulle kunna leda till att vakanta utbildningsplatser i gymnasieskolan utnyttjades bättre. Däremot ger detta inte någon besparing i gymnasieskolan. För att en besparing för komvux skulle uppstå måste de "utspärrade" ungdomarna under 20 år vara så många, att färre kurser skulle starta i komvux. Det skulle i sin tur innebära att ett antal vuxna skulle bli utan utbildning, om inte de också kunde tas in i gymnasieskolan. Dessutom skulle alla som inte kan eller vill studera på heltid tvingas avstå.

Prop. 1981/82:14

8

Ett närmande i strukturen mellan gymnasieskola och kommunal vuxen­utbildning förutsätter ändringar av gymnasieskolan som går längre än vad jag kan föreslå f.n. En så radikal förändring av gymnasieskolan skulle gripa djupt in i gymnasieutredningens uppdrag. En utgångspunkt redan i besparingspropositionen var att inte föregripa kommande förslag från gym­nasieutredningen. Det är inte heller motiverat att nu föreslå strukturför­ändringar i timplanerna för gymnasieskolkurser i komvux, dels med tanke på komvux-utredningens arbete, dels med tanke på att vatje förlängning av komvux-studierna till att närma sig längden på studierna i gymnasieskolan skulle ge en ökning av antalet lärartimmar i komvux och dessutom få effekter bl. a. i form av produktionsbortfall och ökat behov av studiestöd.

I en samlad analys av besparingsmöjligheterna på detta område vill jag också ta in den personliga vinsten för vissa elever i gymnasieskolan och därmed en total vinst för samhället, när dessa i stället för att helt avbryta sina studier har kunnat byta till och slutföra sina studier i komvux. Under­sökningar visar att det koncentrerade studiesättet i komvux och friheten från gymnasieskolans ämnessplittring passar vissa elever mycket väl. Möj­ligheterna till deltidsstudier har också visat sig vara av betydelse för vissa ungdomar.

I avvaktan på bl.a. komvux-utredningens förslag är jag nu inte beredd att föreslå några besparingar genom ökad samverkan mellan gymnasiesko­la, komvux och AMU.

2.1.5 Skärpla regler för gruppstorlekar och gruppdelningar samt en friare användning av gymnasieskolans resurser

Inom utbildningsdepartementet har utarbetats en promemoria om bl.a. gruppstorlekar och gruppdelningar i gymnasieskolan. Promemorian bör fogas till regeringsprotokollet i detta ärende som bilaga 2. Den har legat till grund för mina överväganden.

Skärpta regler för gruppstorlekar kan t.ex. införas så, att det i en skolenhet skulle behövas minst 12 eller 15 elever för att starta undervisning i ett ämne. F. n. krävs vanligen minst 8 elever.

En sådan metod skulle främst kunna drabba språkutbudet och olika ämnen som kan väljas som varianter till den vanliga studievägen. Den skulle kunna ge stora regionala orättvisor i fråga om elevernas möjligheter att välja ämnen och studievägar. Närmare beräkningar av spareffekten är inte möjliga att göra utan kännedom om elevernas andrahandsval i vatje aktuellt fall. Elever som utestängs från ett visst, av inte så många valt ämne kan nämligen genom att de då styrs till ett annat ämne bidra till att grupperna i detta blir fler. Då uteblir besparingen.

Jag anser att frågan om udda val och små grupper är viktig från såväl pedagogisk och kulturpolitisk som ekonomisk synpunkt. Inte minst måste man beakta de behov av ett varierat språkprogram i gymnasieskolan som blir följden av olika invandrarelevers intresse av att kunna välja att studera sitt hemspråk.

Prop. 1981/82:14

9

Någon generell höjning av elevtalen för start av undervisning vill jag därför inte nu förorda.

Däremot bör enligt min mening bl.a. vissa reduktioner av timtalen kunna göras i de fall undervisningsgrupperna är mycket små. Jag lämnar i det följande (avsnitt 5.4) förslag i denna fråga.

Jag har vidare övervägt möjligheten att göra en översyn av bestämmel­serna om gruppdelningar. För olika, ofta praktiskt betonade verksamheter finns i gymnasieskolan ett antal extra lärartimmar, då en klass eller grupp t.ex. kan delas i två hälfter. Om t.ex. två halvklasstimmar förvandlas till en helklasstimme, görs en besparing. De timmar det här handlar om är främst gruppdelningstimmar för stöd- och samordnad specialundervisning, för s. k. studieteknisk träning, för laborationer och konstruktionsövningar samt för nybörjarspråk.

Ett generellt slopande av alla gruppdelningstimmar för studieteknisk träning i årskurs 1 skulle till mer än 50% drabba den extra träning eleverna i dag får i svenska och engelska. Situationen för svenskämnet på de yrkesinriktade linjerna skulle försämras.

Inte heller vill jag förorda en generell skärpning av gruppdelningsbe-stämmelserna för t. ex. laborationer och konstruktionsövningar. Gymna­sieskolans möjligheter till en praktiskt betonad utbildning måste i görli­gaste mån bevaras, främst inom den naturvetenskaplig-tekniska sektorn.

Skolan måste också i framtiden ha möjlighet att ge eleverna en intensiv träning i basfärdigheter genom att kunna bilda mindre undervisningsgrup­per. Detta skulle omöjliggöras, om man generellt slopade resursen för studieteknisk träning. Däremot bör man enligt min mening nu ompröva bl. a. dess användning och bindning till vissa studievägar. Detsamma gäller vissa andra resurser för gruppdelning.

Det tillskott av timmar som underiag för lärartjänster och därmed stats­bidrag som följer av bl. a. regler om gruppdelning kan sägas innebära en förstärkningsresurs. I den promemoria om bl. a. gruppstorlekar och grupp­delningar som jag tidigare har nämnt (bilaga 2) behandlas också allmänt frågan om resurser basresurser och förstärkningsresurser i gymnasie­skolan. Promemorian har även härvidlag legat till grund för mina övervä­ganden.

Eftersom de lokala förhållandena skiftar, kommer jag i det följande (avsnitt 3), att föreslå att skolstyrelserna - varmed jag i fortsättningen avser även landstingens utbildningsnämnder - och skolorna själva får fördela vissa resurser i form av lärartimmar och därmed statsbidrag till lärarlöner som i dag finns för särskilda ändamål. Mitt förslag innebär alltså en fri resursanvändning i denna del.

Detta betyder att gymnasieskolan i likhet med grundskolan kommer att ha en fri resurs, vilken man själv får förfoga över för vissa angivna ändamål. Till grundskolan utgår en s. k. förstärkningsresurs. För enkelhe­tens skull använder jag i detta sammanhang beteckningen förstärkningsre-

Prop. 1981/82:14

10

surs också för den nya fria resursen till gymnasieskolan. Det bör få ankom­ma på regeringen att avgöra om begreppet förstärkningsresurs, i den be­märkelse som jag nu har redovisat, bör föras in i gällande statsbidragsför­fattningar eller ej. Det jag således kallar förstärkningsresurs bör - som jag redovisar närmare i det följande - bestå av bl. a. nuvarande resurser för stöd- och samordnad specialundervisning samt för delning av klass eller grupp för studieteknisk träning, laborationer och konstruktionsövningar samt undervisning i nyböijarspråk. Till förstärkningsresursen bör också räknas timme till förfogande (ttf) samt resursen för frivillig undervisning.

2.1.6 Samordning av timplanerna för de tre- och fyraåriga linjerna

Alternativa timplaner för de tre- och fyraåriga linjerna (tidigare SSG, särskild samordnad gymnasieskola) tillämpas enligt riksdagens beslut (prop. 1979/80:15, UbU 1979/80:4, rskr 1979/80:27) fr. o. m. höstterminen 1980 i drygt 25 kommuner med mindre än 400 16-åringar. Utvärderingar av den tidigare försöksverksafhheten med SSG har givit goda ertarenheter av samordning av timplaner. Timbesparingarna i SSG låg i de 9 kommuner som då var aktuella på 810% i förhållande till timplanerna i Läroplan för gymnasieskolan (Lgy70). Störst vartimminskningen i årskurs 3 med dess i SSG gren- och variantfria konstruktion.

En ren övergång till alternativa timplaner på de tre- och fyraåriga hn-jerna skulle emellertid endast kunna ge en del av de nödvändiga besparing­arna läsåret 1982/83. Dels finns det i både större och mindre kommuner skolenheter som inte har alla de fem aktuella linjerna E, H, S, N och T. Där kan då inte alla samläsningseffekter tas ut. Dels är dessa effekter enligt beräkningar som jag har låtit utföra avsevärt mindre, ca 3 ä 4%, på större enheter. Dessa 3 till 4% skulle sedan behöva tredelas, då de ju endast gäller en tredjedel av gymnasieskolans studievägar dvs. de tre- och fyra­åriga linjerna. För att en spareffekt skall nås redan budgetåret 1982/83 skulle därtill en ytterligare reducering behöva ske, då alternativa timplaner det läsåret endast skulle hinna tillämpas i årskurs 1, där spareffekten är minst. En besparing skulle därmed budgetåret 1982/83 endast komma att uppgå till ca 0,3 %, vilket bör jämföras med sparmålets 6%.

En generell övergång till alternativa timplaner skulle vidare få till följd att ett ämne som t. ex. stenografi helt skulle försvinna från gymnasiesko­lan. Man skulle inte heller kunna genomföra den försöksverksamhet som enligt tidigare beslut pågår inom den naturvetenskaplig-tekniska sektorn (varianter på N-linjen och sammanhållen studiegång på N- och T-linjema i årskurs 1 och 2). Såväl dessa försök som vissa förslag från SÖ om föränd­ringar på den ekonomiska sektorn bör tvärtom enligt min uppfattning tas in i justeringar av dagens timplaner efter modell från de alternativa timpla­nerna.

Enligt min mening går det att spara resurser genom att samordna tim­planer mellan olika linjer efter modell från de s. k. alternativa timplanerna för tre- och fyraåriga linjer.

Prop. 1981/82:14

11

I det följande (avsnitt 4) kommer jag att föreslå en sådan samordning, som innebär en jämförelsevis ringa förändring av timplanesystemet.

2. '.7 Slopande av länsskolnämndernas dispensgivning

Länsskolnämnderna får f.n. med stöd av 8 kap. 18-21 §§ skolförord­ningen medge dispenser för att bl.a. anordna undervisning på studieväg samt i mindre och i fler grupper än bestäinmelserna medger. Något tak för dispenserna finns inte. Länsskolnämnderna får medge dem av särskilda eller synnerliga skäl.

Enligt min mening bör länsskolnämndernas möjligheter att bevilja di­spenser av det slag jag har beskrivit upphöra fr. o. m. läsåret 1982/83. Jag återkommer till denna fråga (avsnitt 5).

2.1.8    Möjlighet Ull självstudier under viss tid

Självständiga studier under viss tid var en av de metoder som föreslogs i besparingspropositionen. Som framgår av mina överväganden i det föl­jande måste en övergång till självstudier i viss utsträckning kunna utnyttjas som en besparingsmetod, för att det uppsatta sparmålet skall kunna nås. Jag ser dem emellertid också klart motiverade av pedagogiska skäl. Jag kommer i det följande (avsnitt 6) att ge förslag om hur självstudier kan utformas.

Jag vill i detta sammanhang peka på ett väsentligt förhållande. Antalet timmar enligt en skolas schema är ofta långtifrån detsamma som antalet faktiskt lärariedda lektioner. Bortfallet till följd av skrivningar, koncentra­tionsdagar, flyttade ttf osv. kan på vissa linjer - enligt vad jag har inhämtat - ibland uppgå till över 25 % per läsår. Om antalet lärarledda veckotimmar för eleverna minskas, skapas motsvarande utrymme för skrivningar, kon­centrationsdagar etc. För de återstående lärarledda lektionerna minskas därigenom bortfallet. Genom en ändrad disposition av schemat behöver ett införande av självstudier i många fall inte leda till någon minskning av antalet faktiskt genomförda, lärarledda lektioner för eleverna jämfört med nuläget. För handledning av eleverna under koncentrationsdagar och lik­nande finns lärartimmar inom den fria resurs, som jag kommer att föreslå i det följande.

2.1.9    Anställande av färre korttidsvikarier för tjänstlediga lärare

I debatten om alternativa sparmetoder har framförts tankar på att vika­rier inte skulle anställas under de första tjänstledighetsdagarna för en lärare. Av den besparing som skulle kunna beräknas på denna väg har därvid t. ex. hälften tänkts återgå till fri disposition för skolorna. Vikarie skulle då kunna sättas in efter lokal bedömning där så bäst behövs under i princip hälften av tjänstledighetstiden.

Jag vill med anledning av detta anföra följande. Vikarier under kortare tjänstledigheter är en dyr och ofta ineffektiv resursanvändning, varför det

Prop. 1981/82:14

12

inte sällan bör vara möjligt att avstå från vikarie. Det är emellertid inte möjligt att behandla alla tjänstledigheter på samma sätt. Vissa lektioner fordrar mer lärarhandledning än andra, främst laborationer och arbetstek-nik på yrkesinriktade studievägar. I andra fall kan arbetsresultatet bli bättre, om eleverna får använda lektionstiden till självstudier.

Det är med hänsyn till de olika förhållandena på skilda studievägar och nuvarande statsbidragssystem inle möjligt att fastställa etl bestämt belopp som skall sparas på denna väg. 1 stället bör skolledningen lokalt få avgöra i vilken mån vikarie behöver anställas för en kortare tjänstledighet. Inbespa­rade lärartimmar bör få bokföras och av skolledningen tillföras skolenhe­tens samlade förslärkningsresurs. Jag utvecklar mina förslag närmare i det följande (avsnitt 7).

2.2 Förslag om gymnasieskolans utformning fr. o. m. läsåret 1982/83

Att genomföra den beslutade besparingen bör enligt min mening inte vara den enda målsättningen för en förändring av gymnasieskolan från läsåret 1982/83. Som minst lika betydelsefullt bedömer jag det vara att inom gymnasieskolan ge möjlighet till en fri och behovsinriktad resursan­vändning av i princip samma utformning som inom grundskolan.

Principen om en fri, behovsrelaterad resursanvändning, som aviserades i besparingspropositionen, har tidigare varit vägledande vid riksdagens beslut om grundskolans utformning, dels i samband med beslutet om skolans inre arbete (prop. 1975/76:39, UbU 1975/76: 30, rskr 1975/76:367), dels i samband med beslutet om statsbidrag till grundskolan (prop. 1977/ 78:85, UbU 1977/78:21, rskr 1977/78:260). Min företrädare har i proposi­tionen (prop. 1980/81:97) om skolforskning och personalutveckling beto­nat vikten av en friare resursanvändning också inom gymnasieskolan som en betydelsefull förutsättning för ett lokalt utvecklingsarbete. SÖ har se­dan år 1979 enligt regeringens beslut medgivits rätt att bedriva försöks­verksamhet med en friare resursanvändning i vissa kommuner.

Genom en fri användning kan resurserna utnyttjas betydligt effektivare än vad som är möjligt inom ramen för nuvarande starkt centralstyrda regelsystem. Därigenom blir det också för skolstyrelserna och skolorna möjligl att motverka sådana negativa konsekvenser som skulle uppkom­ma, om besparingar genomförs inom ramen för nuvarande bestämmelser om resursanvändning. Jag kommer därför i det följande - förutom förslag till besparingar - också att föreslå sådana förändringar i regelsystemet att skolstyrelserna och skolorna i betydande utsträckning fritt kan disponera resurserna.

Den beslutade besparingen om ca 180milj. kr. bör således enligt min mening genomföras samtidigt som och inom ramen för en friare resursan­vändning. Besparingen bör genomföras på följande sätt.

Timplanerna för de tre- och fyraåriga linjerna bör samordnas ytterligare.

Prop. 1981/82:14

13

En förändring av timplanerna ger läsåret 1982/83 till följd av ett minskat totalantal timmar i årskurs 1 en engångsbesparing - jämfört med dagens koslnader på ca 30-40milj. kr. Då timplanerna helt genomförts 1984/85, fås en årlig besparing som jämfört med dagens kostnader beräknats till ca 35-45 milj. kr.

Länsskolnämndernas dispensrätt bör upphöra, vilket ger en besparing på ca 55-65 milj. kr.

Timtalen bör reduceras med 20-25% för undervisningsgrupper med mindre än 12 elever i de fall grupperna kan omfatta 30 elever. Den åriiga besparingen kan här beräknas till ca 15 milj. kr.

Återstående del av besparingen läsåret 1982/83, dvs. i runda tal (180-35-60-15=) 70milj.kr., bör tas ut genom en minskad lärartilldel-ning lill skolorna.

Jag kommer i det följande att i detalj redogöra för mina förslag. Jag behandlar i tur och ordning den fria resursanvändningens utformning (av­snitt 3), förslag om samordnade timplaner (avsnitt 4), slopande av länsskol­nämndernas dispensgivning' samt timreduktioner vid små undervisnings­grupper (avsnitt 5), självstudier (avsnitt 6) samt omfördelning av resurser motsvarande inbesparade korttidsvikariat (avsnitt 7).

De förändringar jag föreslår ställer krav på såväl utbildningsåtgärder som lokalt utvecklingsarbete. Genom riksdagens beslut med anledning av propositionen om skolforskning och personalutveckling (prop. 1980/81:97, UbU 1980/81:37, rskr 1980/81:385) har ansvaret för ohka insatser decen­traliserats till kommunerna. Kommunerna disponerar enligt beslutet mel­lan 20 och 40% av ett särskilt statsbidrag för lokal skolutveckling för olika kurser och utvecklingsinsatser. Länsskolnämndernas arbete skall samti­digt inriktas mot en stödjande och initierande funktion i fråga om det lokala utvecklingsarbetet och den personalutbildning som anknyter till detta. Jag utgår ifrån alt en betydande del av dessa resurser under de båda närmasle läsåren bör kunna inriktas på gymnasieskolans utveckling. För utveck­lingsarbetet inom grundskolan har riksdagen beslutat om en särskild ge­nomföranderesurs under läsåren 1980/81-1983/84 (prop. 1978/79:180, UbU 1978/79:45, rskr 1978/79:422).

3   En friare resursanvändning och en särskild handledarresurs i gymnasieskolan

3.1 Resursbegreppet

Jag vill inledningsvis erinra om den tidigare nämnda promemorian om grupper och resurser i gymnasieskolan (bilaga 2). Jag föreslår att skolstyrelser och skolledning själva bör få fördela de

Prop. 1981/82:14

14

resurser som i dag finns avdelade för vissa särskilda ändamål. Jag finner det lämpligt att vid beskrivningen av gymnasieskolans resurser använda samma terminologi som tillämpas på grundskolan och sammanfattar såle­des i begreppet förstärkningsresurser de extra resurser som finns för stöd-och samordnad specialundervisning, för frivillig undervisning, för delning av klass eller grupp vid studieteknisk träning, laborationer och konstruk­tionsövningar samt undervisning i nybörjarspråk, ttf m. m.

3.2 Tidigare överväganden och beslut

Utredningen om skolans inre arbete (SIA) tog i sitt belänkande (SOU 1974:53) Skolans arbetsmiljö (s. 651 ff.) upp möjligheterna till stödinsatser i gymnasieskolan.

Situationen i gymnasieskolan karaktäriserades enligt SIA-utredningen av det - som man uttryckte det - paradoxala förhållandet att man menar sig vara i behov av mycket stora resurser för att hjälpa elever med svårig­heter men samtidigt inte hell utnyttjar tilldelade resurser. SIA såg en orsak till detta i bl.a. den långtgående uppsplittringen och detaljbindningen av resurserna i timplaner och anvisningar.

Skolenhetens ledning borde enligt SIA-utredningen få betydande frihet att själv forma ett program för atl hjälpa elever med svårigheter och skapa en positiv och utvecklande miljö under skoldagen. Därför borde en samlad förstärkningsresurs skapas av nuvarande resurser för stödundervisning och samordnad specialundervisning, grupptimmar för studieteknisk trä­ning i årskurs 1, ttf, frivillig undervisning och särskild undervisning. Ulred­ningen ville dessutom få fram ett fillskott motsvarande en grupptimme i årskurs 1 på de utpräglat yrkesinriktade linjerna.

Med utgångspunkt i detaljregleringarna i Läroplan för gymnasieskolan (Lgy 70) och behovet av en ökad frihet vid den enskilda skolan alt besluta om förslärkningsanordningar föreslog utredningen om skolan, staten och kommunerna (SSK) i sitt betänkande (SOU 1975:9) Individen och skolan (s. 77 ff.) att de nyssnämnda resurserna borde sammanföras i en samlad resurs för lokal disposition. De resurser som finns enligt anmärkningar och beslämmelser till timplanerna borde enligt SSK tillföras den samlade re­sursen för lokal disposition.

Ett antal försök med friare resursanvändning har genomförts under del senasie decenniet. Därvid har den friare resursanvändningen varit ett medel för att nå ett bestämt mål; elevstyrda gruppstudier, anställande av språk- och lärarassistenter, ökat inflytande och ansvar för personal och elever, möjliggörande av gymnasieskolstudier på orter med myckel be­gränsal antal elever, tillgodoseende av särskilda behov för vissa ungdo­mar, bl.a. arbetslös ungdom och invandrarungdom i gymnasieskolan.

Dessa försök redovisas närmare i bilaga 2. Där återges också några av de erfarenheter man hunnit få av de försök med friare resursanvändning som

Prop. 1981/82:14

15

år 1979 medgavs på inalles 6 orter. Efter förslag i årets budgetproposition (prop. 1980/81: lOObil. 12 s.319f.) har riksdagen beslutat att ett friare re­surstilldelningssystem skall prövas i årskurs 4 av teknisk linje (UbU 1980/ 81:30, rskr 1980/81:283). Regeringen har med anledning härav utfärdat förordningen (SÖ-FS 1981: 143) om försöksverksamhet med kombination av ramtimplaner och friare resurstilldelning i årskurs 4 av fyraårig teknisk linje i gymnasieskolan.

3.3   Inriktningen av en friare resursanvändning

Jag har med tillfredsställelse erfarit atl i SÖ:s utvärdering av de aktuella försöken som en viktig del ingår att se hur en friare resursanvändning kan gagna elever med svårigheter. Jag delar SIA-utredningens och SSK-ulred-ningens syn på behovet av atl bryta upp dagens detaljbundna fördelning och användning av resurser också inom gymnasieskolan. Inriktningen måste härvid enligt min mening vara att så långl möjligl fördela resurserna till de grupper av elever som har störst behov av hjälp och stöd.

Jag vill i detta sammanhang erinra om att länsskolnämnden i Skaraborgs län hos regeringen begärt medgivande till en friare resursanvändning vid gymnasieskolorna i länet, där avsiklen främst är att lösgöra medel för särskilda insatser för mindre studiemoliverade elever och för elever med olika slag av handikapp. Andelen sådana elever kommer, som länsskol­nämnden framhåller, att öka i och med en dimensionering av den gymnasi­ala utbildningen för minst 100% av en årskull. Gymnasieskolan lar redan nu och kommer framöver att få ta emot i stort sett samma elever som grundskolan, men saknar, som jag tidigare har framhållit, frihet atl fördela förstärkningsresursema efter aktuella behov. Regeringen har den 7 maj 1981 medgivit den begärda försöksverksamheten i Skaraborgs län. En försöksverksamhet av detta slag redan under läsåret 1981/82 kan enligl min uppfattning ge värdefulla erfarenheter för den frihet i resui-sanvändningen som jag föreslår för samtliga gymnasieskolor fr.o.m. läsåret 1982/83. Med de besparingar som då måsle göras inom gymnasieskolan blir enligt min mening kravet än större på en behovsinriktad resursfördelning. I ell kärvt ekonomiskt läge är del än nödvändigare atl de knappa extraresurserna kan användas i första hand lill slöd för de elever som har störst svårigheter i sitt skolarbete.

Jag har redan ullalat alt en del av besparingen kan behöva åstadkommas genom ett system med möjlighet till självstudier, kombinerat med fri an­vändning av en förstärkningsresurs. Det blir därvid en viktig uppgift för skolstyrelserna och skolledningarna att överväga hur resurserna skall för­delas på för eleverna bästa sätl.

Som jag tidigare har framhållit ser jag en friare resursanvändning som ett instrument för en bällre, lokalt behovsinriktad resursfördelning. Den över­syn av gymnasieskolans statsbidragssystem som pågår inom regerings-

Prop. 1981/82:14

16

kansliet inriktas på införandet av ett schabloniserat system, motsvarande det som gäller för grundskolan och med en stor lokal förfoganderätt över de resurser som ställs till förfogande.

I mina överväganden om hur besparingen skall åstadkommas har jag funnil att - med en viss förenkling - två huvudprinciper slår mol varand­ra: Å ena sidan en siörre mängd icke lärarledd undervisning och en jämfö­relsevis stor fri resurs, som kan användas till lärarinsatser, där man har svårast alt undvara sådana. Det var denna princip som angavs i bespa­ringspropositionen. Där framhölls del angelägna i att genom en omfördel­ning av resurserna t.ex. kunna skapa mindre undervisningsgrupper i svenska på yrkesinriktade linjer. Ä andra sidan kan ställas en princip med en mindre mängd icke lärarledd undervisning eller ingen alls och en mind­re, fri resurs att sälla in, där den bäst skulle behövas. Besparingar måste då tas ut genom att starkt reducera gymnasieskolans stödresurser.

Schablonmässigt kan skillnaden mellan de två principerna illustreras med följande modeller:

I båda modellerna är antalet limmar 10 och antalet förstärkningsresurser 2. I modell A planeras timmarna 1-4 som möjliga för självstudier, och resurser frigörs på så sätl lill extra lärarinsatser (timmarna 3 och 4 för­stärker timmarna 6 och 7). Timmarna 1 och 2 kan i den slutliga planeringen återgå som lärarledda timmar, och antalet självstudielimmar reduceras till 2.1 modell B finns inte samma utrymme för prioritering av resursbehoven. De två förstärkningsresurser som finns läggs ut som stöd vid timmarna 8 och 10.1 båda fallen blir den totala mängden lärarledda timmar densamma, dvs. 12.

Bas

1

Sst

2

Sst

5

Sat

4

Sat

5

1

6

L

7

1   I"

8

1   1

9

1   1

10

1   L

F

ä

rst

ä

rknlngsresurs

Bas

1

L

2

L

3

L

4

L

5

T,

6|L 1

7|T, 1

B It. i

9 It, i

10

fL

FBrstarknlngs resurs

Sst = självstudietid. L = lärarledd lektion

Prop. 1981/82:14

17

I modell A kan den fria resursen föras till de elever och ämnen som har störst behov av lärarhandledning. Den kan således användas till t.ex. gruppdelningar och till slöd- och samordnad specialundervisning. I modell B är den fria resursen mindre, och skolan har mindre möjlighet till grupp­delningar.

Som jag tidigare har anfört är elt viktigt syfte med mina förslag att ge möjlighet till lokal bedömning och behovsorienterad fördelning av de knap­pa resurserna. Jag finner del således lämpligt att kombinera en rättighet att lägga ut vissa limmar som självstudier med en relativt stor förstärkningsre­surs. Etl motsatt förfaringssätt är däremot enligt min mening olämpligt, dvs. att inle medge rätt till självsludietimmar och i stället nå spareffekten genom att dra in huvuddelen av förstärkningsresursen. Elevernas behov av att arbeta i mindre grupper och deras förutsättningar för all arbeta själv­sländigl kan inle för vatje undervisningsgrupp bedömas från central nivå, vilkel skulle bli följden av en fortsatt central reglering av resursanvänd­ningen. I stället bör skolstyrelserna och skolledarna inom gymnasieskolan, på samma sätt som redan sker i grundskolan, genom en fri resursanvändn­ing själva få avgöra hur pass intensiv lärarhandledningen behöver vara i olika grupper. Därigenom kan också vissa nuvarande resurser, såsom ttf samt stöd- och samordnad specialundervisning, få en effeklivare använd­ning än vad som nu ibland är fallet.

Jag förordar därför den första modellen. Dess fördel är enligt min me­ning alt den ger största möjliga frihet att handla utifrån den lokala situation som är aktuell.

Jag är alltså inte beredd atl medverka lill en fortsatt cenlralslyrd fördel­ning av gymnasieskolans förstärkningsresurser. Ett centralt överförande av t.ex. resursen för halvklasstimmar för studieteknisk träning i vissa ämnen lill helklasstimmar i samma ämnen skulle endast vara en renl matematisk transaktion. Två tredjedelar av resursen skulle låsas till den dryga tredjedel av eleverna i gymnasieskolan som går på de tre- och fyraåriga linjerna. Liknande proportioner i resursfördelningen mellan olika typer av studievägar gäller för övrigt ttf-resursen. Att på detta sätl låsa resurserna skulle direkt motverka en behovsorienterad resursanvändning. En sådan bör nu enligt min mening införas i gymnasieskolan av samma skäl som legat till grund för riksdagens beslut om grundskolan. Därigenom skapas möjlighet till en behovsinriktad resursfördelning.

3.4 Utformningen av en friare resursanvändning och tillskott av en särskild handledarresurs

Fördelningen av vad jag har kallat förstärkningsresursen bör ankomma dels på skolstyrelsen, dels på skolledningen.

Redan i dag gäller att skolstyrelserna i kommun med mer än en enhet av gymnasieskolan har rätt att besluta om fördelning på de olika skolenheler-2   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 14

Prop. 1981/82:14

18

na av kommunens totala resurs för stöd- och samordnad specialundervis­ning samt för frivillig undervisning. Skolstyrelserna bör enligt min mening även, där så kan bli aktuellt, få beslula om fördelningen på skolenheter av kommunens totala resurs för ttf och för delning av klass eller grupp för studieleknisk träning. Båda dessa senare resurser är i dag ojämnt fördelade pä studievägar. En låsning lill skolenheter skulle missgynna särskilt skolor med enbart yrkesinriktade studievägar. Skolstyrelserna bör vidare dispo­nera en särskild lärarveckotimresurs för fördelning till skolenheterna i enlighet med vad jag föreslår i det följande.

Skolledningarna vid resp. skolenhet bör få besluta om fördelningen av de resurser som tilldelas av skolstyrelsen i enlighet med vad jag nyss har sagt samt om fördelningen av resurserna för laborationer och konstruk­tionsövningar, undervisning i nybörjarspråk saml annan delning av klass eller grupp enligt bestämmelser i timplanerna. Användningen av dessa resurser, som skolenheten får direkt eller via skolstyrelsen, bör alltså i framtiden inte vara låsl till särskilda lektioner och ämnen.

Vissa extra resurser bör dock enligt min mening inte heller i framtiden ingå i en fri och samlad resurs. Undantagna från den fria resursanvänd­ningen bör vara resurserna för hemspråksundervisning och studiehandled­ning på hemspråket, för stödundervisning i svenska för invandrarelever samt för särskild undervisning. Dessa resurser utgår endast vid behov, dvs. för invandrarelever med angivna behov eller om långvarigt sjuka elever finns vid skolan.

De förslag om ny organisation av syo som jag inom kort avser atl framlägga innebär bl.a. alt en del av statsbidraget för syo kommer att läggas in i driflbidragel för gymnasieskolan. Även om syo-verksamhelen är av den arten att statsbidraget till syo mycket väl skulle kunna inrymmas i den fria resursanvändningen, bör detta bidrag tills vidare utgå för sig ur en egen anslagspost.

Det bör ankomma på skolledningen, som har att besluta om tjänsteför­delning och schema, att inom ramen för tilldelade inedel fördela de re­surser som jag här har talat om på samma sätt som sedan år 1978 har gällt inom grundskolan. Liksom inom denna skolform anserjag att del främsta syftet med den fria resursanvändningen i gymnasieskolan bör vara att hjälpa de elever som har svårigheter i skolarbetet. Därvid vill jag särskilt uppmärksamma det omvittnade behovel av extra insatser för många elever dels vid inträdet i gymnasieskolan, dels i de s. k. basfärdighetsämnena svenska och matematik. Timmarna kan användas bl.a. för gruppdelning och för handledning under självstudietimmar. Tillräckligt antal timmar måste dock avsättas för sådana obligatoriska moment som enligl läropla­nen ingår i ttf.

Utöver detta bör del i fortsättningen ankomma på vaije skolenhet alt bedöma vilka ttf-verksamheter som bör anordnas för t. ex. extern medver­kan i skolans verksamhel och vilka ttf-resurser som bör användas för

Prop. 1981/82:14

19

andra insatser i skolan, t.ex. handledning på självstudietimmar, grupp­delning i t. ex. svenska och matematik etc.

Jag vill i delta sammanhang vidare framhålla att skolstyrelser och skolor även i en friare resursanvändning har atl i tillräcklig utsträckning tillgodose sådana behov, för vilka i dag finns särskilda förstärkningsresurser. Således bör som tidigare bl. a. gälla all

       stödundervisning skall anordnas för elever som har svårigheter alt tillgo­

dogöra sig undervisningen (8 kap. 40 § skolförordningen),

-

samordnad specialundervisning skall anordnas för elever som har svårt att följa den vanliga undervisningen (8 kap. 41 och 43 §§ skolförordningen),

-

frivillig undervisning får anordnas i enlighet med 8 kap. 5 § skolförord­ningen för att skolan skall kunna uppfylla de allmänna målen att stimulera eleverna till olika former av fritidsverksamhet och ge dem tillfälle till engagemang i estetiska frågor och till egen skapande verksamhet (Lgy 70:1 Allmän del s. 15) samt atl

       laborationer, konstruktionsövningar och praktiska övningar anordnas i

enlighel med kursplaner samt anvisningar och kommentarer till dessa i

naturvetenskapliga, tekniska och yrkesbetonade ämnen.

Jag vill dessutom framhålla att undervisningsgrupperna även vid en friare resursanvändning måste sättas samman utifrån pedagogiska och säkerhetsmässiga överväganden, dvs. med hänsyn till lokalstorlek, olycks­fallsrisker, tillgång lill utrustning och förutsättningar för en god inlärnings­situation i skilda ämnen.

För atl en förstärkningsresurs som avsett skall kunna bidra lill effektivi­tet och likvärdig utbildningsstandard krävs att den verkligen fördelas efter behov. Erfarenheterna av förstärkningsresursens användning i grundsko­lan visar alt det finns stora svårigheter förknippade med en behovsinriktad resursfördelning. Jag vill kraftigt understryka betydelsen av att SÖ följer upp förstärkningsresursens användning och föreslår nödvändiga åtgärder. Av vikt anserjag även det vara att SÖ utarbetar metoder och råd för den lokala användningen av förstärkningsresursen. Eftersom jag bedömer del viktigt att en behovsorienterad förstärkningsresurs fås att fungera på av­sett sätt såväl för grundskolan som gymnasieskolan, ämnar jag senare föreslå regeringen att låta utföra en speciell utvärdering i lämpliga former av förstärkningsresursens användning.

Den samlade förstärkningsresursen behöver vara omfattande. Gymna­sieskolan tar nu emot i stort sett alla elever från grundskolan. De svårighe­ter många av dessa möter i sitt arbele i gymnasieskolan är ofta lika stora som eller större än i grundskolan. På grund av nödvändigheten all spara föreslår jag i det följande att länsskolnämndernas dispensräll beiräffande för små och för många grupper i gymnasieskolan skall avskaffas. Delta ställer ytterligare krav på att gymnasieskolans rörliga förslärkningsresurs är stor och kan användas för att möta olika behov.

För att åstadkomma en sådan resurs och förbättra möjlighelerna till

Prop. 1981/82:14

20

behovsinriktad fördelning bör de hittillsvarande förstärkningsresurserna inte minskas utan i stället kompletteras med en handledarresurs.

Handledarresursen, liksom en besparing på 70milj. kr. genom minskad lärartilldelning, bör finansieras genom att vissa timmar i limplanerna mar­keras som självstudietimmar. Jag redovisar mitt förslag därom i det föl­jande (avsnilt 6). Mitt förslag om möjliga självstudietimmar är samman­kopplat med förslag om ökad frihet i dispositionen av tillgängliga resurser. Jag vill således klarl markera att den handledarresurs jag föreslår inte är nödvändig för att tekniskt sett genomföra en besparing om 70milj. kr. Mina förslag om handledarresursen och förstärkningsresursens storlek motiveras dels av gymnasieskolans allt tyngre uppgifl att ta hand om elever med svårigheter, dels av önskemålet alt decentralisera beslutanderätten lill skolstyrelser och skolorna själva.

Jag kommer atl föreslå att den maximala tiden för självstudier fördelas på endast helklasstimmar. Grupptimmar för l.ex. laborationer och kon­struktionsövningar ingår därmed orörda i den resurs jag nyss har föreslagil skall få disponeras fritt. Såväl av detta skäl som genom att andra sparme­toder också har kunnat användas behöver inte brutlobesparingen genom självstudier bli så stor som tänktes i besparingspropositionen, 304 milj. kr. Den uppgår i stället läsåret 1982/83 lill ca 175 milj. kr. Härtill kommer den besparing som läsåret 1982/83 görs genom förändrade timplaner för de Ire-och fyraåriga linjerna (ca35 milj. kr.) och genom atl länsskolnämndernas dispensgivning upphör och alt limtalen reduceras vid små undervisnings­grupper (ca75 milj. kr.). Den totala brutlobesparingen blir därmed i avrun­dade lal (175 -F 35 -I- 75 =) 285 milj. kr. Eftersom den beslutade besparingen skall vara 180 milj. kr., kan därmed ca 105 milj. kr. återföras lill kommuner­nas disposition som en särskild handledarresurs. Denna resurs bör liksom de övriga förstärkningsresursema - kunna användas fritt som lärarveckotimmar och läggas in i lärartjänster för bl.a. lärarhandledning under självstudietid och till sådana undervisningsgrupper, för vilka man i dag begär dispens hos länsskolnämnden.

Jag föreslår atl detta belopp om ca 105 milj. kr. läggs till den samlade resurs, över vilken skolstyrelserna bör få förfoga fritt enligt mina tidigare förslag.

Med utgångspunkl i för läsåret 1982/83 antagna elev- och klassanlal beräknar jag skolstyrelsernas samlade förslärkningsresurs för gymnasie­skolan under läsåret 1982/83 till storleksordningen 270-295milj. kr. I re­sursen ingår:

1

särskild handledarresurs

ca 105 milj.kr.

2

resurs för stöd- och samordnad special­undervisning

5560 milj.kr.

3

resurs för ttf

ca45-50 milj.kr.

4

resurs för studieteknisk träning

45-55 milj. kr.

5

resurs för frivillig undervisning

20-25 milj. kr.

Prop. 1981/82:14

21

Beräkningar av de olika resurserna återfinns under punkt 4 i en samman­ställning som, enligt vad jag återkommer till i det följande, bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 6.

Jag avser att i 1982 års budgetproposition återkomma med beräkningar, grundade på aktuella löneförhållanden och dimensioneringar av linjer och specialkurser. Jag kommer då också att föreslå hur den särskilda handle­darresursen bör fördelas och hanteras i övrigt. Jag beräknar nu denna resurs till 0,074 veckotimme per elev. De övriga resurserna bör tilldelas kommunerna efter samma principer som idag.

Här vill jag dock inför i första hand det närmast förestående läsåret 1982/ 83 framhålla följande. Skolstyrelsens möjlighet att fördela förslärkningsre-sursen på olika skolenheter liksom rektors rätt atl fördela personalinsat­serna inom skolenheten medför teoretiskt sett att man redan del första läsåret skulle kunna besluta om i ett kort perspektiv mycket stora omför­delningar av tillgängliga resurser. Detta skulle i sin tur leda lill all man på de skolenheter och i de ämnen som inte finge del av förstärkningsresur­serna skulle behöva ta ut stor tid för självstudier.

Väl fungerande självstudier fordrar planering och inskolning av eleverna i detta slag av självständigt arbete. Jag utgår därför ifrån alt skolstyrelserna kommer att finna det lämpligt att vara återhållsamma i en omfördelning av förstärkningsresursen under de första åren. På så sätl kan utläggningen av självstudietid begränsas till dess att erfarenheter har hunnit vinnas av del nya systemet i dess helhet.

Planeringen bör dock inriktas på att så snart som möjligl uppnå den fördelning av resursinsatsen, som man finner önskvärd med hänsyn till elevernas svårigheter och skolornas problem i övrigt.

4   Mer samordnade timplaner för de tre- och fyraåriga linjerna

4.1 Erfarenheter av de s. k. alternativa timplanerna (f. d. SSG)

Jag har tidigare (avsnilt 2.1.6, s. 10) beskrivit utvecklingen från SSG lill alternativa timplaner, permanentade genom riksdagens beslut 1979.

Vid översynen av timplanerna har en utgångspunkt varit att de förslag som kan komma alt läggas från gymnasieutredningen inte skall föregripas. Arbetet har därför skett i kontakt med denna och, enligt vad som anfördes i besparingspropositionen, i alll väsentligt inom ramen för gällande kurspla­ner och med i princip orubbad balans mellan timtalen för olika ämnesgrup­per.

Om erfarenheter från de alternativa limplanerna (f. d. SSG) med dessas siörre grad av samläsning skall kunna utnyttjas, måsle dock självklart vissa av timtalen i dagens timplaner för olika ämnen och årskursplacering­en av dessa rubbas.

Prop. 1981/82:14

22

I de alternativa timplanerna har jag funnit bl.a. följande inslag vara användbara för alt nå en mer ekonomisk organisation av de tre- och fyraåriga linjerna:

-

En ny språkorganisation enligt SÖ:s förslag från år 1975

-

Samordning av N- och T-linjerna

-

Samordning av timtal i samma ämne för fler linjer.

Frågan om ett nytt språkprogram för de akluella linjerna kan delvis sägas ha böijat lösa sig själv. Det förslag SÖ presenterade år 1975 lillämpas i olika modifierade former i inalles ca 35 kommuner med alternativa tim­planer (f. d. SSG) och SSG-B (särskild samordnad gymnasieskola, B-form) samt, för N- och T-linjerna, vid inemot 100 skolenheter med variant av N-linjen och med sammanhållen studiegång i årskurserna 1 och 2 av N- och T-linjerna. Språkprogrammet innebär förändringar främst för N-linjen, där eleverna inte längre startar med tre språk i årskurs 1 för att sedan lämna ett i årskurs 2 och sedan ytteriigare elt i årskurs 3.1 stället får de läsa två språk samlat under tre år. Samma huvudprincip - färre språk under längre tid -gäller E- och S-linjerna. På dessa linjer, liksom på H-linjen, bör eleverna även kunna välja alt ha tre språk. På T-linjen bör eleverna läsa två språk, samlade lill årskurserna 1 och 2.

Språkprogrammet på de tre- och fyraåriga linjerna fick också ny aktuali­tet i och med 1979 års riksdagsbeslut (UbU 1978/79:45, rskr 1978/79:422) om ny läroplan för grundskolan. Där förutsattes i enlighet med regeringens proposition 1978/79:180 atl en ny språkorganisation för gymnasieskolan skulle kunna träda i kraft fr. o. m. läsåret 1985/86. Eleverna i grundskolans årskurs 9 måste då kunna välja vilken linje som helst i gymnasieskolan, oavsett om de haft ett andra främmande språk (B-språk) vid sidan av engelska eller inle.

Den formella möjligheten att på de Ireåriga linjerna välja två C-språk i årskurs I, om man inte läst B-språk i grundskolan, finns i och för sig redan i dag. Ju mindre skolans elevunderlag är, desto större är dock risken för styrning lill ett visst språk. Elevernas schema blir också ofta sämre med denna organisation. Därtill kommer att det för många elever är svårt att starta med två nya språk samtidigt vid inträdel i en ny skolform.

Jag föreslår i det följande alt eleverna på E- och S-linjerna redan i årskurs 1 skall kunna byta C-språk mol naturkunskap resp. socialkunskap och alt timplanerna ändras i enlighet med delta.

En förändrad språkorganisation enligt mitt förslag överensstämmer ock­sä med de förändringar som SÖ i petita för budgetåret 1981/82 har föresla­git för linjer på den ekonomiska sektorn.

Med elt nytt språkprogram, där timtalen för olika linjer är mer enhetliga, blir också samläsning möjlig i fler fall än nu, vilket ger en mer rationell och ekonomisk organisation av gymnasieskolan. Särskilt i sista årskursen med ibland endast halvfyllda klasser kan samläsning ordnas både lättare och bättre, om timtalen är gemensamma för fler linjer i etl ämne.

Prop. 1981/82:14

23

4.2 En enklare organisation av de tre- och fyraåriga linjerna

I SSG, numera de alternativa timplanerna, hade timskillnaderna jämnats ut mellan linjer i vissa ämnen. Ett par exempel är naturkunskap och kemi. I det förra ämnet har i de alternativa timplanerna elever på E- samt H- och S-linjerna inte (som i normaltimplanerna) 3 resp. 5 veckolimmar i årskurs 1 utan samma limtal (4), vilket möjliggör samläsning. I kemi hade i SSG-försöket N- och T-elever (som i normallimplanerna) olika timtal i årskurs 2, medan N-eleverna avslutade sin kemikurs först i årskurs 3. När riksda­gen år 1979 beslöt om en permanentning och en kraftig utbredning av SSG i form av alternativa timplaner, ingick i beslutet på SÖ:s förslag en flyttning av kemi för N-eleverna från årskurs 3 till årskurs 2, vilket gav fullständig samläsning i detta ämne inom NT-seklorn.

För att pröva möjlighelerna till ytterligare samordning har jag också övervägt, hur befogade en rad andra timskillnader verkligen kan anses vara. Delta gäller t.ex. ämnena svenska, psykologi och gymnastik. Till regeringsprolokollel i detta ärende bör som bdaga 3 fogas en promemoria som jag har låtit sammanställa över timskillnader mellan olika linjer i en rad ämnen. Där ges även exempel på hur timtalen skulle kunna samordnas. Antalet fall av timskillnader i ämnen mellan olika linjer har f. ö. ökal med de senasie årens försök på NT-seklorn.

Förulom alt sammanjämkningar av timtalen mellan linjer i vissa lägen kan ge en mer ekonomisk organisation kan de renl allmänt förenkla utlägg­ningen av möjlig lid för självständigt arbete (avsnill 6) i alla de fall elever från olika linjer samläser i en klass. Därmed underlättas också olika arbets­former som t.ex. studiebesök och projektarbeten.

4.3 Förslag om förändringar av nuvarande timplaner

Jag har låtit utarbeta förslag till mer samordnade limplaner för linjerna E, H, S, N och T. Förslagen jämte en inom SÖ upprättad promemoria bör fogas till protokollet i detta ärende som bUaga 4. Mina förslag innebär i korthet följande.

4.3.1 Allmänt

Med ledning av erfarenheler från de alternativa timplanerna har i mitt förslag timtalen i etl antal ämnen samordnats för att öka möjligheterna till samläsning mellan olika linjer. Särskill gäller detta språkprogrammet, som bygger på SÖ:s förslag till ny språkorganisation från år 1975. Detta har på senare år i olika former prövats med gott resultat, främst för NT-seklorn (SSG, SSG-B, N-variant- och NT-försöken).

I mitt förslag är N-linjen obligatoriskt tvåspråkig, varvid två främmande språk alltså läses under alla de tre åren. Samma föreslår jag bör bli möjligt på E- och S-linjerna. Endast de ca 3% av årskullen som väljer H-linjen

Prop. 1981/82:14

24

tänks komma atl få läsa två nybörjarspråk samtidigt i årskurs 1, om de inle haft B-språk i grundskolan (vilket dock det överväldigande antalet H-elever får antas ha även i framfiden).

På T-linjen har den enda limmen främmande språk i årskurs 3 flyttats till årskurs 2, varigenom två språk i årskurserna 1 och 2 blir obligatoriska även på denna linje.

På T-linjen har biologi, som i dag läses som utökad studiekurs av många elever, förts in i timplanen i årskurs 2. På E-linjen har ett antal brister i dagens organisation kunnat rättas till.

Totaltimtalen för var och en av de tre årskurserna har ändrats från 34 -32 - 30 till 30 - 32 - 34, vilket ger bättre ulrymme för praktik i skolverkstad på T-linjen under 24 veckolimmar i vardera årskursen 1 och 2. Dessa limmar ligger som bekant utanför timplanen och ger med dagens timplaner i årskurs 1 T-eleverna en skolvecka om minst 36 veckotimmar. Med den föreslagna förändringen får de mellan 32 och 34 veckotimmar. Med ell högre timtal för årskurs 3 underlättas också utläggningen av självstudietid i den mån skolan bedömer alt så kan ske i den högsta årskursen.

Ämnessplittringen på de tre- och fyraåriga linjerna ligger i dagens tim­planer internationellt sett på en mycket hög nivå. Splittringen för eleverna på många samtidigt lästa ämnen har minskats i de föreslagna timplanerna. Särskilt gäller delta NT-sektorn. I årskurs 1 och 2 av N-linjen har antalet samtidiga ämnen minskats från 12 i vardera årskursen till 9 resp. 10. I årskurs 1 av T-linjen har en minskning skett från 10 till 8. Inalles har antalet samtidigt lästa ämnen i en årskurs minskat i 8 fall och ökal i 3.

SÖ har övervägande goda erfarenheler av de sedan några år vidgade försöken med koncentrationsläsning (s.k. jämkade timplaner enligt skol­förordningen 8 kap. 2 §). Här vill jag också erinra om att redan 1960 års gymnasieutredning hade velat gå längre i koncentration av antalet samti­digt lästa ämnen (Ett nytt gymnasium, SOU 1963:42 s. 435 f)- Direktiven till 1976 års gymnasieutredning talar i elt sammanhang om koncentrations­läsning och problemorienterande undervisning som instrument för de stu­derandes inflytande över det egna arbetet. Elevernas medinflytande och ansvarstagande för det egna arbetet kommer särskilt i fokus inom etl syslem med mer självständiga studier.

Strävan till ökade samläsningsmöjligheter enligt SSG-principen har fått sitt naturiiga uttryck i en medvetet stor överensstämmelse mellan mitt förslag till normaltimplaner och mitt förslag till en modifiering av de alternativa timplanerna (f.d. SSG). Eftersom de senare nu tillämpas i inemot 30 kommuner och ett visst antal elever får antas komma att flytta mellan orter med olika timplaner, bör det vara en fördel, om skillnaderna mellan dessa kan minska. För årskurserna 1, 2 och 3 av T-linjen är timplanerna helt identiska, till gagn för de elever som byter bostadsorl särskilt mellan årskurs 2 och 3. Årskurs 3 av T-linjen får som bekant endasi anordnas vid en del av de skolor som har alternativa timplaner. Byten till

Prop. 1981/82:14

25

större orter med normaltimplan för T-linjen blir här vanliga. Även för t. ex. N-linjen är överensstämmelsen mycket stor mellan de olika limplanesyste-men. Skillnaden gäller endast ett par veckolimmar, sett över de två första årskurserna.

Timtalsförändringar för olika ämnen redovisas i bilaga 4. Jag övergår nu till alt kommentera vissa förändringar i anslutning lill resp. linje.

4.3.2 E-linjen (Bilaga 4:2 och 13-15)

För E-linjen kan anges följande förändringar. Grendelningen i årskurs 3 är slopad, men möjligheten till alternativa ekonomiska specialiseringar kvarstår. Stenografi och matematik utesluter inte längre varandra så som de gör i dag redan vid elevernas val till årskurs 2. Alla elever, inte bara de som med nuvarande timplaner väljer språklig gren, kan enligt förslaget i årskurs 2 välja bort ett språk.

Ingen lid finns i dag för svenskl affärsspråk, vilkel man anser skulle behövas som grund för studiet av främmande affärsspråk. I förslaget har viss lid avsatts i årskurs 3.

Tiden för maskinskrivning har utökats, eftersom dagens limtal inte anses ge tillräckligt användbar färdighet. Ämnet praktiskt sekreterararbele har, inle minsl genom sin benämning, avskräckt elever från en viss praktisk inrikining. I övrigt har för en sådan inriktning endast funnits 20 lektioner kontorsteknik utanför timplanen i årskurs 1. En ökad praktisk inriktning med möjlighet att integrera teoretiska kunskaper av företagsekonomisk karaktär med prakliska momenl i förelag ges i förslaget i det nya ämnet arbetsmetodik i årskurs 2. Elt sådant ämne har, liksom flertalet andra förändringar av E-linjen i förslaget, föreslagits av SÖ i petita för 1981/82.

Den ojämna timfördelningen i företagsekonomi har i den nuvarande timplanen gett en för tunn kurs i årskurs 1 (2 veckotimmar - vir) och en för omfatlande i årskurs 2 (8 vtr). I förslaget har timtalen utjämnats (4 resp. 6 vtr).

De alternativa möjlighelerna till företagsekonomisk specialisering i års­kurs 3 passar i dag mindre bra i ålskilliga skolor. I skolor med elevunderlag för endasi en grupp tvingas alla välja samma specialisering eller byta skola. En viss begränsning, både i fråga om antalet möjliga grupper och utbud, behövs och föreslås i not till limplanen. Samtidigt skulle på några orter möjlighel till annan specialisering vara värdefull, med tanke på ortens arbetsmarknad, t.ex. transportadministration och förvaltningsekonomi (i förslaget har ämnel förvallning utgått).

Den kurs i företags- och personaladministration som finns i årskurs 3 kallas i dag företagsekonomi, vilket ger problem vid betygsättningen, eftersom tyngdpunkten hos ämnet förelagsekonomi ligger i årskurs 2. I förslagel heter ämnet administration och tänks läsas av alla elever. I dag läses det ej av elever på ekonomisk-språklig gren.

Prop. 1981/82:14

26

I de av mig modifierade alternativa timplanerna (f.d. SSG) ställs i årskurs 1 och 2 del tredje främmande språket som i dag mot socialkun­skap.

I de alternativa limplanerna skall förelagsekonomi läsas av alla elever på EHS-seklorn. Timtalet kvarslår här på 2 vtr. Ämnel är också oförändrat i de högre årskurserna.

Del nya ämnel arbetsmetodik föreslås i de alternativa timplanerna få 3 vtr i årskurs 2. För att ge utrymme för della måsle en minskning ske på annat håll. I årskurs 3 föreslås E-eleverna få välja mellan rätlskunskap och .psykologi.

4.3.3   H-linjen (Bilaga 4:3,4 och 13-15)

En viktig del av samordningen mellan olika linjer finns i milt förslag lill etl mer enhetligt språkprogram. På H-linjen innebär delta att alla elever har samma totala timtal i språk, 28 vtr mot i dag 30 vtr för H-linje utan latin (ca 60 % av eleverna) och 2 vtr för H-linje med latin (ca 40 % av eleverna).

I karaktärsämnena historia och samhällskunskap har timtalen ökats från 8 och 10,5 lill 10 resp. 11,5.

Ämnena musik och teckning samt konst- och musikhistoria har koncen­trerats till årskurs 1 resp. 2. Denna ändring gäller även S- och N-linjerna. .

På halvklassisk variant har ämnet latin i förslaget 13 vtr mol i dag 14 vtr och i de alternativa timplanerna 12 vtr. Ämnet läses i årskurs 2 i utbyte mot allmän språkkunskap och naturkunskap (som i de alternativa timplanerna) och i årskurs 3 i utbyte mot samhällskunskap (som i limplanen enligl Lgy 70). Med denna lösning behöver inte som i dag något språk ulgå för latinläsande elever.

På helklassisk variant skall grekiska erbjudas under 6 vtr i årskurs 3 mot idag 8 vtr i årskurserna 2 och 3. Som i dag utgår då två främmande språk. Erfarenheterna är goda av försök med en sådan kortare, koncentrerad kurs i grekiska i årskurs 3, då eleverna i årskurs 2 hunnit bekanta sig med etl klassiskt språk.

I de alternativa timplanerna (f. d. SSG) föreslås samma lösning som nyss nämnda för ämnet latin.

I kärnämnena historia och samhällskunskap ökas timtalen med totall 3 vtr.

I matematik minskas timtalet från totalt 6 till 5 vtr, och ämnet koncen­treras till årskurs I för full samordning med E- och S-linjerna och med den reguljära timplanen.

4.3.4   S-linjen (Bilaga 4:5 och 13-15)

Efler mönster från de alternativa timplanerna erbjuds i årskurs 1 och 2 socialkunskap som alternativämne till det tredje främmande språket.

Prop. 1981/82:14

27

I matematik blir timfördelningen samma som på E-linjen, 5-3-3, vilket ger full möjlighel lill samläsning.

I naturkunskap har som i de alternativa limplanerna - limtalen sammanjämkats med E- och H-linjens, vilket för dessa två linjer innebär en ökning med 1 veckotimme (vte) och för S-linjen en minskning med 1 vte.

I historia och samhällskunskap har timtalen ökats med innalles tre veckotimmar (som för H-linjen).

S-linjen skiljer sig i de alternativa timplanerna (f.d. SSG) under endast elt par veckotimmar från S-linjen i de reguljära timplanerna.

I årskurs 3 har i SSG-försöket omvittnade samläsningsproblem i sam­hällskunskap kunnat rättas till.

4.3.5 N-linjen (Bilaga 4:6-7, 11 och 13-15)

Del förenklade språkprogrammet utan successiva borlval i vatje årskurs har jag lidigare kommenterat.

I fråga om NT-seklorn har erfarenheter hämtats inte bara från de alter­nativa timplanerna ulan också från försöksverksamheten med varianl av N-linjen och med sammanhållen studiegång i årskurserna 1 och 2 av N- och T-linjerna. Sålunda föreslås eleverna på N-linjen få välja mellan filosofi och psykologi. I det senare ämnel höjs limtalet från 1 lill 2 vtr, vilket möjliggör full samläsning med andra linjer.

För att ge möjlighet till full samläsning med T-linjen har ämnet kemi koncentrerats till årskurserna 1 och 2, dvs. i likhet med vad riksdagen år 1979 beslutat för de alternativa timplanerna.

Ämnel matematik har tilldelats en halv veckotimme mer, vilket blir lill gagn, när även elever med allmän kurs i matematik i grundskolan skall kunna tas in på N- och T-linjerna.

Variantämne erbjuds som hittills i utbyte mol etl främmande språk, konst- och musikhistoria och en minskad kurs i historia (från 4 till 3 vtr, förlagda till högsta årskursen). Enligl ett vanligt önskemål i försöksverk­samheten med varianter föreslås här variantämnel få sin tyngdpunkt i årskurs 3 (med 6 vtr), vilket får anses kompensera en minskning av ämnet till totalt 8 mot i dag 9 vtr.

I de alternativa timplanerna (f. d. SSG) har som nämnls N-linjen i stort samma utseende som i de reguljära limplanerna. Här bör dock beaklas samordningen med T-linjen. För den senare är som jag anförl en likhet mellan timplaner på olika orter än viktigare med tanke på flyttande elever inför årskurs 3. När för T-linjen ämnel teknologi ökats från 2,5 till 5 vtr i årskurs 1, bör också N-linjen ha samma timtal i ämnet. Ökningen för N-linjen föreslås ske genom att konst- och musikhistoria utgår i årskurs 2. Eleverna på N-linjen har som tidigare musik eller teckning under 2 vtr.

Samma ökning av ämnet matematik som ovan föreslås här. Likaså

Prop. 1981/82:14

28

föreslås N-eleverna även i de alternativa timplanerna få välja mellan filoso­fi och psyjkologi i den högsta årskursen.

4.3.6 T-linjen (Bilaga 4:8-11 och 13-15)

Som redan nämnts har på T-linjen biologi införts inom det reguljära studieprogrammet (under 2 vtr i årskurs 2, liksom i det s. k. NT-försökel). Detta är också i överensstämmelse med SÖ:s förslag till ramtimplan för årskurserna 1-3 av T-linjen, ingivet år 1979. Enligl detta tänktes dock ämnel historia helt kunna ulgå för T-elever.

I del förslag som här ges säkras historia som obligatoriskt ämne under 3 veckotimmar i årskurs 3 av T-linjen. För att ge utrymme för biologi har ämnet samhällskunskap vidare måst minskas, från 5 till 3 vtr. Detta är lika med timtalet i SÖ:s ramtimplaneförslag, om eleverna alls skulle ha fåll läsa historia.

En jämförelse med SÖ:s ramtimplanemodell ser ut så här (de i förslaget valda timtalen ges först): svenska 8,5 (8-9), främmande språk 12 (11-13), religionskunskap, historia och samhällskunskap 8,5 (7-11), matematik 15,5 (15-16), fysik 10,5 (10-11), kemi och biologi 9 (9-12), teknologi 9,5 (9-11), övriga tekniska ämnen 12 (11-12), gymnastik 7,5 (7) och ttf 3 (3).

I ämnet kemi ökas timtalet från 6,5 till 7 vtr för att ge samläsningsmöj-lighet med N-linjen i årskurserna 1 och 2.

I årskurs 4 av T-linjen startar läsåret 1981/82 en försöksverksamhet med ramlimplaner i de kommuner som också deltar i försöket med friare resurs­tilldelningssystem. Enligt uppgift deltar 29 av de 39 skolorna med årskurs 4 av T-linjen i försöksverksamheten.

De förändringar som då blir aktuella anges i bilagorna 4:9-10. I de tio skolor som inte deltar i denna försöksverksamhet, skall tillämpas nuvaran­de timplaner i årskurs 4 med beaktande av de jämkningar av ämnen mellan årskurs 3 och 4 som föreslås. Dessa beskrivs i den inom SÖ upprättade PM som utgör bilaga 4:17. Då de föreslagna jämkningarna mellan årskurs 3 och 4 endast berör tekniska ämnen, bör dessa ändringar kunna börja tillämpas redan fr. o. m. läsåret 1982/83. Det innebär alt de föreslagna limplanerna i lekniska ämnen (bilaga 4:9) skall böija lillämpas fr. o. m. läsåret 1982/83 i årskurs 3 och läsåret 1983/84 i årskurs 4.

Eftersom en halv veckotimme skiljer de nuvarande och de föreslagna timplanerna i tekniska ämnen i årskurs 3, kommer under ett övergångs­skede en liten modifiering att behöva göras. Modifieringen innebär att läsåren 1982/83 och 1983/84 skall i årskurs 3 ämnet konstruktion Ma läsas med 6,5 vtr, konstruktion By 5,5 vtr, elektronik 4,5 vtr och fysikalisk kemi 5,5 vtr. För samtliga grenar utom byggteknisk gren ryms nuvarande tim­planer i ramtimplanerna. I avvaktan på SÖ:s utvärdering av försöksverk­samheten kommer därför under läsåret 1983/84 två timplaner att tillämpas inom byggteknisk gren, dels ramtimplanen i bilaga 4:9 vid de skolor som deltar i försöket, dels nu gällande timplan för övriga skolor med årskurs 4 av T-linjen.

Prop. 1981/82:14

29

För elever som efter två årskurser på T-linjen vill slutföra sina studier på N-linjen gäller, som i pågående NT-försök, en särskild timplan i årskurs 3 (bilaga 4:11).

De alternativa timplanerna (f. d. SSG) är helt identiska med de reguljära i fråga om T-linjen.

Jag föreslår att limplanerna för de tre- och fyraåriga linjerna förändras i huvudsaklig överensstämmelse med förslagen i bilaga 4.

5 Slopande av länsskolnämndernas dispensgivning till för många och för små grupper samt timreduktioner vid små grupper

5.1      Gällande bestämmelser för dispensgivning

Som beskrivs i bilaga 1 kan länsskolnämnden medge undantag från reglerna om gruppstorlekar (8 kap. 18-21 §§ skolförordningen). Därvid gäller i huvudsak följande.

Vid särskilda skäl får länsskolnämnden medge undantag ett visst redo­visningsår från lägsta elevantal (vanligen 8) för anordnande av undervis­ning. Nämnden får vid synnerliga skäl medge delning av klass eller grupp i andra fall än när delning är föreskriven. I fråga om gruppstorlekarna 30 och 16 elever får länsskolnämnden tillåta undantag med högre elevtal för visst ämne vid särskilda skäl.

Tre kategorier av dispensgivning kan urskiljas:

1)

För start av undervisning (t.ex. med 6 elever i stället för 8 i allmän språkkunskap i årskurs 2 av H-Iinjen)

2)

För fortsatta sludier (t. ex. med 5 elever i stället för 8 i C-ryska i årskurs 3)

3)

Extragrupper (t.ex. av schemaskäl bibehållna grupper om 16 elever i svenska och arbetslivsorientering på utpräglat yrkesinriktade linjer). Till denna dispenstyp kan även föras extra delning av grupp.

Totalt utgör enligt gjorda undersökningar och med regionala variationer andelen dispenstimmar ca 2 % av den totala undervisningsvolymen eller -beräknat i 1982/83 års löneläge - ca 60milj. kr.

5.2     Beslutsprocessen

Under våren före del aktuella läsåret behandlar länsskolnämnden sko­lornas organisationsrapporter för årskurs 1 och planeringsrapporter för högre årskurser. Därvid kan nämnden medge att en av SÖ inrättad studie­väg får anordnas samt att undervisning får bedrivas i ett begärt antal grupper trots ett mindre antal elever än vad bestämmelsema föreskriver.

Prop. 1981/82:14

30

I högre årskurser prövas skolornas dispensansökningar mot bakgmnd av vad som tidigare har beslutats om studievägar m.m.

Mer detaljerat har samtidigt skolorna ingelt s. k. preliminära planer (vår-rapporter) med uppgifter om antalet elever och lärarveckotimmar.

Länsskolnämnden granskar de preliminära planerna och ger rekommen­dationer till kommunerna och skolenheterna. Därvid kan nämnden ge dispenser från bestämmelser om minsta elevantal.

Länsskolnämnderna kan varje år konstatera att antalet elever i regel minskar från de preliminära planerna lill dess atl den slutliga organisatio­nen upprättas i början av det nya läsåret. Därför måste nämnderna alltid mana till försiktighet så atl den slulliga organisationen inte blir för slor.

I böljan på del nya läsåret inger skolorna s. k. slutliga planer (höstrap-porter), visande elevantal och gmppslorlekar per den 15 september. Läns­skolnämnden granskar de slulliga planerna, som ligger till grund för rekvi­sition av slalsbidrag.

I de fall elevantalen minskat i förhållande lill de preliminära planerna prövas behovel av erforderliga ylleriigare dispenser. I vissa skolenheter kan elevantalet sjunka kraftigt i förhållande lill vårrapporten, i vissa års­kurser med flera tiotal elever. Trots restriktiv bedömning kan dispenserna i dessa fall bli betydande.

Skillnader finns i praxis hos olika nämnder. Bl. a. har SÖ i arbelel för ett friare resurstilldelningssystem i årskurs 4 av T-linjen funnit betydande olikheter i resursanvändandet mellan olika län. Vidare ligger t. ex. andelen dispenstimmar i ett glesbygdslän som Norrbollen på drygt 2%. Då har frånräknats de besparingar skolorna själva gjort, l.ex. genom att inte dela klasser där så skulle ha varil möjligl. Länsskolnämnden i Norrbottens län har därvid gjort en helhetsbedömning av skolornas resursutlag. I ett sådant samråd mellan nämnd och kommuner kan sålunda en friare resursan­vändning sägas ha börjat fungera.

5.3 Förslag om slopande av länsskolnämndernas möjlighet att medge di­spenser

Jag har här redovisat hur länsskolnämnderna i dag kan medge atl under­visning anordnas i mindre och i fler grupper inklusive fler delade grupper än bestämmelserna annars medger. Koslnaderna för sådana extra grupper har beräknats till ca 60 milj. kr. Någol tak för dispensgivningen finns inle. Jag har också nyss beskrivit hur en friare resursanvändning redan fungerar i etl samråd mellan länsskolnämnd och skola genom att den senare kan avstå från vissa formellt möjliga gruppdelningar för att i stället få inrätta vissa behövliga extragrupper som inle kan medges formellt.

I etl sådant system med lokal frihet i användningen av givna medel som jag har föreslagit (avsnitt 3) passar enligt min mening regionall beslutade dispenser inle in.

Prop. 1981/82:14

31

Enligt min mening bör därför länsskolnämndernas möjligheter att bevilja dispenser av de kategorier som jag har beskrivit upphöra. Däremol bör länsskolnämnderna även i fortsättningen i fråga om gmppstorlekarna 30 och 16 elever få medge högre elevtal, om särskilda skäl finns. Övervägan­den om finansiering av extra gmpper och för små grupper i elt ämne bör liksom överväganden om gruppdelningar ske vid skolstyrelsernas och sko­lornas reguljära planering av hur de lolalt tillgängliga resurserna skall användas. Jag får därvidlag hänvisa lill milt förslag i det föregående (av­snitt 3). I fråga om start och bibehållande av en studieväg med för få elever bör i synnerliga fall SÖ kunna få medge dispens. En sådan möjlighet bör enligt min mening i undantagsfall kunna finnas för att möta vissa elevbe­hov, främst i glesbygd.

5.4 Förslag om timreduktioner vid små undervisningsgrupper

Jag har beskrivit (avsnitt 5.2) hur länsskolnämnderna i dag kan ge dispens för start av undervisning eller för fortsatt sådan med mindre än (vanligen) 8 elever. Länsskolnämnderna bestämmer i sådana fall oftast också att timtalen skall reduceras för de mycket små grupper det blir fråga om. Så kan t. ex. en grupp i allmän språkkunskap med 6 elever (i stället för det formellt nödvändiga antalet 8) få endast 2 veckotimmar i stället för de 3 som enligl timplanen schablonmässigt skall tillfalla alla gmpper i ämnet med mellan 8 och 30 elever.

I denna naturliga praxis atl reducera timtalen vid små, dispenserade grupper finns enligl min uppfattning en värdefull ansats till elt bällre utnyttjande av skolans resurser. Principen kan ses som elt första steg mot en mer rationell organisation av statsbidragsgivningen lill gymnasieskolan. Arbele på en förändring härvidlag pågår som jag lidigare har nämnt inom utbildningsdepartementet. Jag vill här också erinra om atl mitt förslag (avsnitt 3) om en friare resursanvändning bör kunna bli ett medel alt bryta upp dagens myckel okänsliga system för bidragsgivning. I en förändring av dagens regler bör enligt min mening eftersträvas en betydligt bättre över­ensstämmelse mellan bidragets storlek och gruppstorleken, alltså en form av individrelateral statsbidrag, liknande det som redan tillämpas i försöks­verksamheten med gymnasieskola på mycket små orter (SSG-B, särskild samordnad gymnasieskola, B-form).

I ett läge, där dispensmöjligheler inte längre finns, framgår brislerna i dagens bidragssystem än tydligare. Gmpper med färre än 8 elever (eller i latin och grekiska 5 elever) kommer i princip inte atl finnas. Så snart däremot en grupp nått minimistorlek, får med dagens regler undervisning påbörjas, och lika stort slatsbidrag ulgår som lill en grupp med tre till fyra gånger så många elever, alltså en full klass med 30 elever. Statsbidragets konslmklion ger därmed i praktiken betydligt större koslnader för slaten per elev, när klasser och grupper inte kan fyllas. Systemet med bestämda.

Prop. 1981/82:14

32

lägsta elevlal för klass eller gmpp och etl likafullt 100-procenligl slatsbi­drag kan på ett olyckligt sätl bli ett hinder för en mer rationell organisation. Särskill kan detta inlräffa på större orter, där flera skolenheter har ett delvis parallellt utbud. Med dagens statsbidragssystem finns inte ekono­miskt incitament till en mer rationell organisation i form av atl små elev­grupper sammanförs till färre skolenheter än nu. Speciellt i ett läge med minskande resurser anser jag det angeläget alt söka motverka sådana effekter.

Efter samråd med chefen för budgeidepartemeniet ser jag dock nu ingen möjlighet atl lill läsåret 1982/83 göra större förändringar av statsbidrags­systemet för gymnasieskolan än de som följer av mina förslag om en förstärkningsresurs. Hänsyn måsle bl.a. las till den organisation som gymnasieutredningen kan komma att föreslå samt till frågan om vilka kompletterande resurser som kan behövas för glesbygdsskolor i ett elevre-lalerat statsbidragssystem.

Jag föreslår därför atl - liksom man hittills reducerat limtalen vid grupper med i princip under 8 elever - timtalen reduceras vid grupper med mindre än 12 elever i de fall gruppen i det aktuella ämnel kan omfatta 30 elever. Därmed undantas de yrkesinriktade studievägarna inom främst induslri och hantverk, där gruppstorleken är 16 elever. Jag vill för lydlighe­tens skull påpeka atl mitt förslag endast avser fall, där hela gruppen understiger 12 elever. Gruppdelningar för vissa moment med stöd av förslärkningsresursen berörs alltså inte. Däremol inbegriper jag i mitt förslag sådana grupper som med stöd av denna resurs startar eller bibehålls i etl ämne med otillräckligt elevunderlag.

Vid mindre än 12 elever i ämnen, där gmppen kan uppgå till 30 elever, bör timtalen reduceras med mellan 20 och 25 % i huvudsak enligl följande schablon. (För atl jämna, halva eller fjärdedels veckotimmar skall erhållas, behöver reduktionerna, uttryckta i procent, bli någol olika vid olika ut­gångstimtal.)

Timtal

per

årskurs enligt

Timtal vid mind

re än

timplanen

12 elever

1

0,75

1,5

1,25

2

1,5

2,5

2

3

2,5

3,5

2,5

4

3

4,5

3,5

5

4

5,5

4,25

6

4,5

6,5

5

7

5,5

7,5

6

8

6

8,5

6,5

Prop. 1981/82:14

33

Timtal per

årskurs enligt

Timtal vid mindre än

timplanen

12 elever

9

7

9,5

7,5

10

7.5

10,5

8

11

8,5

11,5

8,75

12

9

Vid andra utgångstimtal än de angivna bör reduktion göras med mellan 20 och 25% så alt praktiskt hanterbara limtal erhålls.

För ämnena latin och grekiska, i vilka lägsta anlal elever för start av och fortsatt undervisning är 5, bör timreduktioner i konsekvens med vad jag nyss föreslagit göras vid grupper om 5 till 8 elever.

Reduktioner av det slag jag här föreslår har redan lidigare funnits i gymnasieskolan och har då skett i länsskolnämndernas prövning av under-taliga grupper. Man har därvid i viss mån sökt anpassa reduktionerna lill de enskilda förhållandena och elevernas förutsättningar. Jag vill inte ute­sluta att man även i ett system med timreduktioner vid små gmpper kan komma att behöva göra avvikelser från angivna timtal. Detta får då finansi­eras med skolans förstärkningsresurs.

6   Möjlighet till självstudier under viss tid

6.1 Allmänt

Att lära eleverna studera självständigt angavs som etl viktigt mål redan i samband med 1966 års gymnasiereform (prop. 1964:171, SäU 1964:1, rskr 1964:407). I samband med den dåvarande gymnasieulredningens arbete hade kravet på ökat självständigt arbete framförts med kraft av såväl universitetens som näringslivets företrädare.

Jag finner det vara ett viktigt mål att elever i gymnasieskolan skall lära sig arbeta självständigt. Detta kommer de emellertid enligl min mening aldrig att lära sig, om studierna är så upplagda, att de inte behöver göra del. Gymnasieskolan får inle förutsätta att eleverna kan bedriva självstän­diga studier, men den måsle lära dem del så alt de, när de lämnar skolan, har fått vänja sig vid att planlägga och genomföra uppgifter på egen hand såväl i arbetslivet som i fortsatta sludier. Delta fordrar en konsekvent uppbyggd studiegång, där kraven på självständighet ökar så att lärarhand­ledningen successivt kan minska i högre årskurser.

Atl eleverna lär sig organisera ett arbete på egen hand eller i grupp och kan redovisa del klart och koncist är i sig viktigt. Det är emellertid också betydelsefullt att eleverna lämnar skolan med goda färdigheter även i 

3    Riksdagen 1981182. I saml. Nr 14

Prop. 1981/82:14

34

övrigt och med sådana fasla kunskaper, alt de kan orientera sig i samhället och i vidare studier. Del självständiga arbetet får därför inte leda till en sänkt ambitionsnivå i dessa avseenden. Eleverna måste ges klara elappmål för sina självständiga studier. Deras resultat i dessa studier måste få ulgöra elt väsentligt underlag för betygsättningen.

I besparingspropositionen angav min förelrädare som ett av syftena med förändringen av gymnasieskolan att ge möjlighel till ökade självstudier för eleverna. Förändringen borde leda till atl tid skapas för ökat självständigt arbete, projekl- och specialarbeten. En sådan verksamhet enskilt och i grupp borde utgöra ett väsentligt inslag och bedömas och betygsättas med samma vikt som de övriga studierna i olika ämnen. Flera olika uppgifter borde ulföras under ett läsår av varje elev.

Självständigt arbete är - som jag redan har sagt - inle någol nytt i gymnasieskolan. I Allmänna anvisningar i nu gällande Läroplan för gym­nasieskolan (Lgy 70), del I, betonas vikten av träning till ökad självständig­het i studierna:

Betydelsefull för eleverna i gymnasieskolan är förmågan atl självständigt utföra en arbetsuppgift av rimlig omfattning. Eleven skall vid skoltidens slut ha lärt sig att göra upp och följa en plan för hur en arbetsuppgift skall genomföras,

samla, tolka och värdera information,

redovisa (demonstrera) och bedöma resultatet (produkten).

För att detta mål skall nås krävs att eleven får tiUfälle att ta ansvar för sitt arbete och successivt tränas i del självständiga arbetssättets teknik. Ett sådant arbetssätt har värde inle bara för skolarbetet och individen själv i olika avseenden utan även för verksamheten efter skoltidens slut i yrkes-och samhällsliv. (Lgy 70,1, s. 32)

Självständiga arbetsuppgifter. Då det gäller teoretiska ämnen tar sig del successivt stegrade kravet på elevernas förmåga att arbeta självständigt bl. a. uttryck i en förändring av deras arbetsuppgifter från dagläxa, över långläxa till beting och specialarbete. Vissa anvisningar härom ges i de skilda kursplanerna och en utförlig redogörelse lämnas i till läroplanen knutna studieplaner som också tar upp olika möjligheter till den i samman­hanget nödvändiga koncentrationen av undervisningen i ämnen med lågt timtal. (Lgy 70,1, s. 34)

Även i direktiven till gymnasieutredningen (U 1976:10) understryks värdet av mer självständiga studier:

Elt ökat ansvarstagande av eleverna och en högre grad av egen aktivitet bör kunna medföra större arbelstrivsel och bättre studiemotivation. En viktig uppgift för kommittén är atl föreslå åtgärder som kan främja de studerandes inflytande över det egna arbetet. Som exempel kan nämnas en mer problemorienterande undervisning och koncenlrationsstudier.

De förändringar som föreslogs i besparingspropositionen i riklning mol ökad självständighet i studiearbetet innebär inga drastiska omvälvningar.

Prop. 1981/82:14

35

Minskningen av de lärarledda lektionerna kan också beskrivas så här: 1 en serie om fem lektioner, vid l.ex. betingsstudier i samhällskunskap, kan i dag lektionerna 1 och 3 användas till gemensam genomgång. Under lektio­nerna 2 och 4 arbetar eleverna under handledning av läraren och delvis självständigt. Lektion 5 utnyttjas för redovisning. Med den föreslagna förändringen kan skillnaden bli att eleverna arbetar självständigt under handledning av läraren lektion 2 och helt självständigt lektion 4. Lektioner­na 1, 3 och 5 tänks vara oförändrade.

Andelen direkt lärarledda lektioner kan inte minskas schablonmässigt för alla linjer och specialkurser. En omorganisation kan - som anfördes i besparingspropositionen - behöva få större eller mindre omfattning på olika linjer och specialkurser och i olika årskurser beroende på utbildnings­innehåll, olika riskmoment inom utbildningen etc. I del följande kommer jag atl föreslå hur myckel självsludielid som högst bör få läggas in på olika linjer och i olika ämnen, alternativt grupper av ämnen. Del bör sedan, som jag föreslår, ankomma på skolledningen atl vid fördelning av förslärknings­resursen avgöra hur stor del av den möjliga självstudieliden som bör kunna vara utan lärarhandledning med hänsyn till andra stödinsatser, t. ex. i form av gmppdelning, som också är angelägna.

Enligt vad som anfördes i besparingsproposilionen kan självstudielim­mar samlas till en viss del av arbetsveckan. Den frigjorda timplaneliden bör läggas ul som elevtimmar på schemat, lämpligen i sammanhängade pass. Skolledningen kan då i viss utsträckning förlägga koncentralionsda-gar, skrivningar m. m. på den frigjorda tiden och uianför den återstående lektionstiden. Därmed kan nettobortfallet av den lärarledda undervisning­en minskas ytteriigare.

Så bör l.ex. en fast halvdag för självstudier i l.ex. årskurs 3 av de Ire-och fyraåriga linjerna kunna användas för både skrivningar och andra redovisningar saml program, som kan samordnas för siörre undervisnings­grupper. Studiebesök i gmpper för all hämla information i det omgivande samhället, som bör vara elt viktigt inslag i det självständiga arbetet, bör så långt möjligt förläggas till självstudielid. Försöksverksamhelen med s.k. yrkesorienteringsvecka och återkommande praktiska arbetslivskontakter bör kunna inordnas i ett system med självstudier. Viss självstudietid bör också kunna ägnas åt inläsning av det stoff som behandlas, så som redan rekommenderas i de anvisningar för belingsläsning som SÖ har utfärdat. Dessa bör - för att bli tillämpliga även på självstudier - kompletteras i vissa delar. Jag avser därför atl återkomma till regeringen med förslag om atl ge SÖ i uppdrag alt utarbeta informations- och servicemalerial för självstudier, innefattande bl.a. tänkbara schemamodeller. De allmänna råd SÖ utarbetar bör därvid få ersätta nuvarande anvisningar i Lgy 70 om obligatorisk betingsläsning.

I ett system med möjlighet till självstudier har enligl min uppfattning bestämmelserna om obligatorisk belingsläsning och specialarbete spelat ut

Prop. 1981/82:14

36

sin roll. Där i dag handledning av specialarbetet arvoderas med ttf-resur­sen minskas också belastningen på denna, om specialarbetet avskaffas. Jag föreslår därför att föreskrifterna i timplanerna i Lgy 70 om specialarbete i årskurs 3 av de tre- och fyraåriga linjerna upphävs. Specialarbetet bör fr. o. m. läsåret 1982/83 ersättas av en möjlighet all anordna självstudier.

Det bör ankomma på regeringen eller myndighet regeringen bestämmer atl utfärda erforderliga föreskrifter och allmänna råd om självstudier samt de övergångsbestämmelser som behövs.

Enligt min uppfallning är det naturligt att fortbildningsåtgärder anordnas med anledning av riksdagsbeslut på grundval av de förslag jag här framläg­ger. Bl.a. kan fortbildningsåtgärder behövas i fråga om den metodik som kan bli aktuell vid handledning av elever i självstudier. Med propositionen om skolforskning och personalutveckling har införts en ny modell för personalutbildningen i skolväsendet, varigenom skolstyrelserna fått re­surser för och elt större inflytande över personalutbildningen. Det är enligt min mening i första hand en uppgift för skolstyrelserna alt slå för ifrågava­rande form av fortbildning. Jag anser det vidare naturiigl att länsskolnämn­derna stödjer skolstyrelserna i dessa insatser.

6.2 Problem och möjligheter

Möjligheterna lill självstudier varierar starkt mellan olika ämnen. T. ex. kan naturvetenskapliga och tekniska ämnen i sina laborativa avsnilt vara direki olämpliga för omfattande självstudier.

På de utpräglat yrkesinriktade studievägarna inom induslri och hantverk kan också svårigheter uppkomma. Endast undantagsvis torde ämnesinsti­tutioner och verkstäder kunna upplåtas för självstudier med lanke på ansvarsfrågan. Det är inte möjligl att utan lärarhandledning genomföra några egentliga övningar med maskiner och inte heller sådana el-arbelen under spänning, som kan förorsaka skada på person och egendom. Därtill kommer ansvarel för dyrbar materiel, instrument och verklyg men även t.ex. för reparation av inlämnade bilar, faslighelsutruslning etc. På de utpräglat yrkesinriktade studievägarna anser jag det därför naturiigl atl endast etl ringa antal självsludietimmar får läggas ut. Del bör sedan an­komma på skolstyrelsen och skolledningen atl vid fördelningen av tillgäng­liga resurser i form av lärarveckotimmar avgöra om eleverna behöver lärarhandledning också under dessa timmar.

Skolledningen bör ges förhållandevis slor frihet atl förlägga undervis­ningen så, atl självstudieliden företrädesvis utnyttjas för sådana aktiviteter som jag lidigare exemplifierat och som inte kräver lärares närvaro. Jag föreslår därför i det följande att den möjliga självstudieliden vanligen inte låses till bestämda ämnen. Det bör i stället överlämnas till den enskilda skolan att göra den slulliga fördelningen på ämnen inom de ramar jag föreslår, alltefter de egna lärar- och lokalförhållandena och med hänsyn till elevernas varierande förutsättningar.

Prop. 1981/82:14

37

Som jag redan har visal har vissa ämnen i mitt förslag till nya timplaner för de tre- och fyraåriga linjerna koncentrerats till färre årskurser än i dag. Härmed ges bättre utrymme för utläggningen av självstudietimmar. Sam­ma syfte - att underlätta den lokala planeringen av självstudieliden - har mitt förslag till sammanjämkningar av timtalen för elt ämne på flera linjer. Sirävan har också varit att i görligaste mån undvika låga timtal för enskilda ämnen i årskursen. I de fall etl ämne har ell lågt limtal fömtsätts koncen-Iralionsläsning i likhet med vad som gäller för sådana ämnen i dag (Lgy 70, I, s. 109).

Allmänl kan vad som i Lgy 70 sägs om periodläsning, dvs. elt skiftande antal lektioner under olika delar av en kurs, bh aktuellt i etl ämne med självstudier. Siörre lärarinsatser kan behövas i början av läsåret och sena­re vid starten av ett självständigt arbete, t. ex. etl lemasludium. När detta löper, kan graden av lärarhandledning bli mindre.

Jag vill också ytterligare betona vad jag redan lidigare har anfört i fråga om elevernas tillgång till lärare. Att självstudielid läggs ul i olika omfatt­ning på limplanen betyder, inte atl eleverna på samlliga dessa limmar kommer all vara utan lärarhandledning. Som jag tidigare har framhållit innebär mina förslag också atl en betydande resurs kommer att finnas för lärarhandledning. Jag har beskrivit denna resurs i avsnilt 3. Hur resursen fördelas på de olika linjerna blir givetvis beroende av den faktiska situa­tionen. Det kan således på en skolenhet mycket väl bli så atl den maximala självstudieliden i en årskurs enligt limplanen på en linje är 3,5 veckolim­mar, medan en klass på samma linje ur förstärkningsresursen tillförs hand­ledarresurser också för 3,5 veckotimmar, om man lokall bedömer att detta är den bästa resursanvändningen. Ingen självstudielid läggs då ut.

6.3 Förslag om fördelning av möjlig självstudietid på linjer och ämnen

Den fördelning av självsludielid jag föreslår i del följande gäller hur stort antal limmar som på timplanen skall anges som möjliga för självstudier. Det bör sedan - som jag nyss anförde - ankomma på skolledningen att vid fördelning av förstärkningsresursen avgöra hur stor del av självstudietiden som skall äga rum utan direkt lärarhandledning. Delta blir beroende av elevgmppens förutsättningar och av hur slor del av förslärkningsresursen som man bedömer bäst kan användas för andra insatser, såsom gruppdel­ningar, stöd- och samordnad specialundervisning m. m. Den reella liden för självstudier utan lärarhandledning torde därför i princip bli mindre eller betydligt mindre än den jag här kommer alt ange som den högsta med­givna.

När nu ansvarel för resursfördelningen i alll väsentligt lagls på skolled­ningarna, har jag fömtsatl atl dessa särskill uppmärksammar tilldelningen lill de ämnen, i vilka kunskaper krävs för särskild behörighet till olika utbildningar i högskolan. Det är också viktigt all skolmyndigheterna håller

Prop. 1981/82:14

38

sig underrättade om de förändringar som görs i fråga om krav för särskild behörighet till högskoleutbildning.

Jag vill först redovisa några allmänna utgångspunkter, som är avsedda atl leda till en så lältadministrerad organisation som möjhgt:

       Samma timreduktion för elt ämne på olika linjer, om ämnets timtal i

årskursen är detsamma.

- Så få reduktionslyper som möjligt - tre gmpper av linjer med 2, 7 resp.

10 veckotimmars högsta medgivna självstudietid (räknat över för de tre

grupperna 2, 2 resp. 3 läsår).

I besparingspropositionen avsåg min företrädare att antalet direkt lärar­ledda lektioner (=lärarveckotimmar) skulle minska med i snitt 10%. I begreppet lärarveckotimmar ingår, som jag har nämnt, förutom vanliga helklasstimmar olika extra timmar för delning av klass för studieleknisk träning, laborafioner och liknande. Antalet lärarveckotimmar överstiger därmed ofta, och på vissa linjer kraftigt, antalet elevveckotimmar.

Även i etl system med fri resursanvändning torde slora delar av den återförda resursen åter omedelbart komma att läggas ut på samma labora­tioner och andra verksamheter med riskmoment som tidigare. Härtill kom­mer att gruppdelning kan behövas inte bara av säkerhetsskäl utan även t.ex. i de fall laborationslokaler och utmstning bara räcker till för en halvklass i tagel.

Därför föreslår jag att tiden för möjliga självstudier fördelas på endast helklasslimmar, t. ex. totalt 7 veckotimmar på So-linjen. Elevveckotimmar blir här lika med lärarveckotimmar. Förstärkningsresurserna förblir orörda. På detta sätt blir också ingreppen mindre i dagens organisation av gymnasieskolan. För eleverna blir effekten densamma, vilken metod som än väljs. Valel av modell är tekniskt och gäller egentligen hur stor resurs som skall återföras till skolorna.

Inom utbildningsdepartementet har utarbetats förslag om högsta med­givna självstudietid på olika linjer. Förslagen bör fogas till regeringsproto­kollet i detta ärende som bilaga 5. Enligt min mening bör förändringar i timplanerna vidtas i huvudsaklig överensstämmelse med dessa förslag.

6.3.1 Tre- och fyraåriga linjer

De tre- och fyraåriga linjerna med många s. k. allmänna ämnen har redan nu inslag av mer självständiga arbetsformer som långläxa, beting och specialarbete. Riskmomenten är också relativt få.

För de tre- och fyraåriga linjerna föreslår jag en sammanlagd möjlig självstudietid av totalt 10 veckotimmar för årskurserna 1, 2 och 3, förde­lade på högst 1,5 veckotimme i årskurs 1, högst 3,5 veckotimmar i årskurs 2 och högst 5 veckotimmar i årskurs 3 i de föreslagna förändrade timpla­nerna, där eleverna i de tre årskurserna har 30, 32 resp. 34 veckotimmar. Fördelningen av maximal självstudietid på olika ämnen anges i limplaner i bilagorna 5:1 11. Jag vill här ge ett exempel på hur timplanebilagorna skall läsas.

Prop. 1981/82:14

Treårig humanistisk linje (H)

Nu gällande timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

39

Ämne

Antal veckotimmar i

årskurs

1

2

Svenska

3    0,5

3

1

Engelska

3

2-1-1

1,5

B-språk

3

3

C-språk

4

3

Allmän språkkunskap

, 1

3

0,5

Historia

2

1

4

0,5

Religionskunskap

1,5

Filosofi

Psykologi

2

0,5

Samhällskunskap

3    0.5

3

0,5

Matematik

5    0,5

Naturkunskap

5

2

0,5

Konst- och musikhistoria

1

1

Musik eller teckning

1

1

Gymnastik

3

3

Timmar till förfogande

1

1

Summa

34    1,5

32

3,5

1 årskurs 1 är högsta medgivna självstudietid 1 veckotimme i svenska och samhällskunskap. Fördelningen på ämnen kan göras som i exemplet. I årskurs 2 kan 1,5 veckotimme som högsta medgivna självstudietid fördelas som i exemplet på svenska och allmän språkkunskap resp. historia, psyko­logi och samhällskunskap.

Det bör få ankomma på regeringen eller myndighet regeringen bestäm­mer alt besluta om den tekniska utformningen av dessa föreskrifter.

Med de föreslagna timtalen inom bestämda ramar för grupper av ämnen har skolan viss frihet att göra den lokalt bästa fördelningen av självstudieti­den på ohka ämnen. Om en undervisningsgmpp är sammansatt av elever från två eller flera studievägar, måste dock antalet självstudietimmar bli ett och samma i ämnel för de studievägar som ingår i gmppen.

I bilagorna 5:12-22 föreslår jag möjliga timreduktioner för självstudier enligt nu gäUande timplaner för E-, H-, S-, N- och T-linjerna. Nuvarande timplaner kommer att gälla årskurserna 2 och 3 läsåret 1982/83 och årskurs 3 läsåret 1983/84.

Prop. 1981/82:14

40

En utgångspunkt har varit att i Lgy 70: s timplaner få timreduktioner för självstudier lika dem som föreslås i de mer samordnade timplanerna.

För årskurs 4 av T-linjen föreslår jag maximalt 6 veckotimm:'r för självstudier. Riksdagen har enligt förslag i 1981 års budgetproposition (1980/81: 100 bil. 12 s. 319 f.) beslulal om försöksverksamhet med elt friare resurstilldelningssyslem i årskurs 4 av T-linjen läsåren 1981/82 och 1982/ 83. Jag avser att föreslå regeringen att uppdra åt SÖ att inför läsåret 1982/ 83 anpassa resurstilldelningen för årskurs 4 av T-linjen lill vad jag här har föreslagit om självstudier.

För försöksverksamheten med särskild samordnad gymnasieskola, B-form (SSG-B), som nu finns på sju mindre orter, ger jag inte nu något förslag till självstudielimmar. Jag avser att föreslå regeringen atl ge SÖ i uppdrag att göra nödvändig anpassning av det för SSG-B särskilda resurs­systemet, där i dag redan finns en möjlighet till självstudier, och föreslå eventuella andra åtgärder för att göra besparingar även inom SSG-B.

6.i.2 Tvååriga linjer

När del gäller möjlighet till självstudier på de tvååriga linjerna har jag funnit det lämpligt alt behandla dessa i två gmpper.

Den första gruppen utgör de elva linjerna Be, Ba, Et, Fo, Jo, Li, Pr, Sb, Td, Tr och Ve. Här föreslår jag i genomsnitt maximall en självstudietimme i vardera av årskurserna 1 och 2, lagd på linjernas karaktärsämnen. Någon närmare precisering synes mig inte lämplig. En studie av fömtsättningarna på dessa linjer och av möjligheten att uppnå angivet sparmål vid exempel­vis B-form och arbetsplalsförlagd utbildning visar nämligen atl skolorna måste kunna fä planera efter rådande förutsättningar, om avsedd sparef­fekt skall uppnås. I något fall kan självstudietiden behöva förläggas enbart lill årskurs 2. En annan organisation kan kräva alt man fördelar självstu­dierna med 0,5 resp. 1,5 veckotimme i vardera årskursen.

Till denna grupp av studievägar bör också föras grenen för storhushåll och restaurang på Ko-linjen. Även här föreslår jag maximalt en självstudie-limme i årskurs 2 (bilaga 5:27).

Beträffande utläggningen av självstudietid anfördes i besparingsproposi­tionen att två principer borde vara vägledande. Dels borde limplanernas balans mellan färdighelsämnen, samhällsorienterande, naturorienlerande, estetiska och yrkesinriktade inslag i princip inte mbbas, dels måste tim­planeförändringarna få olika omfattning beroende på olika linjers utbild­ningsinnehåll, riskmomenl etc.

I den samlade bedömningen av gymnasieskolans studievägar har jag sålunda beräknat självstudier under inalles högst två veckotimmar på de här angivna linjerna mot en betydligt större mängd på de övriga hnjerna. Jag har därvid gjort följande överväganden om timbalans och fördelning på ämnen på de yrkesinriktade linjerna.

Då jag inte har funnit vare sig tillvalsämnena eller gymnastik lämpliga för

Prop. 1981/82:14

41

självstudier, återstår arbetshvsorientering, som har endast en veckotimme i vardera årskurs 1 och 2, svenska, som har fyra veckotimmar i årskurs 1, samt del/de yrkesbetonade ämnet/ämnena, som har lolaU 59-65 veckolim­mar i årskurserna 1 och 2.

Del är mot denna bakgmnd jag har valt atl förlägga de två självsludielim-marna hell på de yrkesbetonade ämnena, som upptar ca 80% av de aktuella linjernas timtal. I årskurs 1 minskas den yrkesbetonade undervis­ningens timandel endast med 2,5%.

Inom den återstående gruppen av tvååriga linjer (Dk, Du, Ek, Ko, Mu, So, Ss, Te och Vd, bilagorna 5:23-37) bör den totala mängden självstudie­timmar per linje vara maximalt 7.

Inte heller i denna gmpp synes det lämpligt att föreskriva etl gemensaml högsta antal självstudietimmar per årskurs för alla linjer. På en linje (Dk) tas 4 veckotimmar (vtr) ut i årskurs 1 och 3 i årskurs 2. På en annan (So) föreslås endast 1,5 veckotimme i årskurs 1 mol 5,5 i årskurs 2. Te-linjen (Te) och den nya drift- och underhållslekniska linjen (Du) överensslämmer sinsemellan (2 och 5 vtr i årskurs I resp. 2), liksom Vd-linjen och den nya sociala servicelinjen - Ss-hnjen (3 och 4 vtr i årskurs 1 resp. 2). Samtliga linjer i gmppen (med undantag för Te-linjen) har svenska i årskurs 2, och där föreslår jag genomgående en halv veckotimmes självstudier.

Jag övergår nu till att kommentera några särskilda linjer.

För Dk-linjen anger jag även självstudielid i försöksverksamheten med gren för kontor utan varianter saml för vårdadministrativ gren i årskurs 2 (5:24).

För Ko-linjen (5:27) ger jag endast lotaltimlal för reduktioner av ämnes­block. Med blockläggning av ämnen är tanken att underlätta temastudier i likhet med vad som sker i försöksverksamhelen med reviderad Ko-linje (KOREV, bilaga 5:28). Härmed bör också ges en bättre gmnd för självstu­dier.

På Mu-linjen (5:29) tas i årskurs 2 en halv veckotimme av lolalt två i ämnet musikhistorisk orientering lill självstudier. Eftersom eleverna där arbetar i 10-grupper, blir reduktionen i ämnet per klass (3x0,5=) 1,5 veckotimme.

På So-linjen (5:30) föreslår jag självstudier i årskurs 2 i ämnena matema­tik, religionskunskap och samhällskunskap. I den mån samläsning i dessa ämnen sker med andra tvååriga linjer gäller självstudierna även dessa linjers elever.

På sociala senicelinjen och vårdlinjen anger jag möjliga timreduktioner för självstudier ämnesgmppvis, dvs. vad som maximalt får tas fill självstu­dier inom en ämnesgmpp (bilagorna 5:31 resp. 5:33 och 34). Förslag lill självstudietid inom försöksverksamheten på vårdlinjens gren för barna-och ungdomsvård ges i bilagorna 5:35-37.

Prop. 1981/82:14

42

6.3.3 Specialkurser

Regeringen uppdrog i december 1980 åt SÖ atl pröva vilka sparåtgärder beiräffande specialkurserna som kunde vara realiserbara till läsåret 1982/ 83. Den av riksdagen antagna sparnivån och friheten att pröva olika spar­metoder skulle gälla specialkurserna i samma mån som linjerna (UbU 1980/ 81:12 och 15, rskr 1980/81:120).

SÖ har den 23 februari 1981 redovisal sitt uppdrag. Vad gäller alterna­tiva sparmetoder främsi ökad samverkan mellan olika utbildningsanord­nare konstaterar SÖ alt bl.a. nu gällande statsbidragssystem inle ger någon direkt stimulans i denna riktning. Jag har lidigare utvecklat detta (avsnilt 5.4). I sin redovisning ger SÖ också en idéskiss lill elt förändrat, individanknutet statsbidragssystem för såväl linjer som specialkurser. Konkreta förslag till andra sparåtgärder än självstudier har SÖ endast kunnat ge för två kurser.

SÖ har utifrån besparingspropositionens riktlinjer i sin beräkning av möjlig självstudielid för 280 specialkurser kommit fram till en genomsnitt­lig maximal nedskärning av den lärarledda undervisningen med ca 8 % (räknat på elevveckotimmar).

Med hänsyn till vad jag tidigare har sagt om möjlighet till självstudier på olika linjer vill jag anföra följande. Jag inslämmer i vad SÖ i sin redovis­ning har anfört om att specialkurser och närmast motsvarande linjer bör behandlas lika i de åigärder som vidtas. För flertalet motsvarande yrkesin­riktade linjer har jag föreslagit i genomsnitt två självsludietimmar per linje. Detta molsvarar 2,6% av det totala antalet elev veckotimmar på linjen. Eftersom de flesta specialkurser är yrkesinriktade, anserjag atl den högsta möjliga andelen självstudier även för specialkurserna bör vara i snitt 2,6%. Jag avser senare föreslå regeringen att ge SÖ i uppdrag att förändra timplanerna för specialkurser så att denna besparing kan göras beträffande såväl inrättade som planerade specialkurser.

7    Anställande av färre korttidsvikarier för tjänstlediga lärare

Jag har redan inledningsvis anfört, att vikarier under kortare tjänstledig­heter är en dyr och ofta ineffektiv resursanvändning, varför del inle sällan bör vara möjligl att avstå från vikarie.

Möjligheterna är oftast myckel små att från första bötjan av en lärares sjukledighet ge eleverna en tillfredställande undervisning. De problem som elevvårdskommiltén (U 1978:06) i sin rapport (SOU 1980:50) Personalut­veckling, personalvård, personalplanering (s. 62f.) funnit på detta område för gmndskolans del torde gälla även för gymnasieskolan:

Systemet att vid behov rekrytera korttidsvikarier, ofta dag för dag, tar mycken tid i anspråk för skolledning, för andra lärare och för kommunens

Prop. 1981/82:14

43

löneadministralion. Det kan också vara svårt att lillräckligt snabbt anställa vikarier. Vikarien saknar ofta lärarutbildning och har inte sällan otillräck­liga ämneskunskaper.

Ibland anställs ingen vikarie och undervisningen ställs in. Eleverna får håttimmar. Har undervisningen inställts en eller två timmar före sista lektionen är det svårt att förklara varför den sista lektionen är viktig. De två föregående var ju inte viktigare än att man kunde ställa in dem. Det händer inte sällan alt en del elever då går hem. Då måsle delta diskuteras dagen efter och ev. påföljder utmätas. En personalplanering som har ovan beskrivna konsekvenser är i högsta grad demoraliserande och har som följd en mängd hell onödiga elevvårdsproblem.

Denna elevvårdsaspekt får enligl min mening inle glömmas bort heller för gymnasieskolans elever.

Till en kortare tjänstledighet, som är känd långt i förväg, kan dock ofta behöriga vikarier anskaffas genom att skolans övriga lärare tar s. k. över­timmar. Vissa lektioner fordrar lärarhandledning, främsi laborationer och arbelsteknik på yrkesinriktade linjer. I andra fall fungerar undervisningen bällre, om eleverna får använda lektionstiden lill självstudier. Det är sålunda inte möjligt all behandla vikariefrågan på ett och samma sätt i alla situationer.

Jag är därför inte beredd atl föreslå elt generellt indragande av vikarieer­sättningar under ett visst antal dagar. Även om t.ex. en återförd resurs skulle ge möjligheter lill vikarie under i snitt halva tiden, skulle vissa linjer och ämnen drabbas betydligt mer än andra. Jag räknar nämligen med atl vikarier måste sättas in för i det närmaste alla frånvarande lärare på de utpräglat yrkesinriktade studievägarna, främst inom industri och hantverk. Bakom delta ligger samma överväganden om säkerhetsfrågor som föran­lett mig att minimera självstudieliden på dessa studievägar. Med i stort sett full vikarieinsats på dessa studievägar skulle en återförd resurs inle räcka långt i allmänna ämnen på främst de tre- och fyraåriga linjerna. Där skulle eleverna i en skiftande och slumpvis omfattning kunna få både oplanerade och okontrollerade självstudier under ett antal dagar i etl eller flera ämnen. Detta skulle helt strida mot den syn jag tidigare har anfört pä självstudier som en pedagogisk träning.

Mot denna bakgrund bör enligt min mening skolledningen lokalt få avgöra i vilken mån vikarie behöver anställas för en kortare tjänstledighet. Inbesparade lärartimmar skall enligt mitt förslag bokföras och får av skol­ledningen tillföras skolenhetens samlade förslärkningsresurs. Till skillnad från vad som skulle vara fallet i ett generellt system blir det då möjligt att lokall bedöma, om lärarinsatser bör ske i form av vikariat eller i form av ytterligare handledning under exempelvis självstudietimmar.

Prop. 1981/82:14

44

8   Andra utbildningsformer än gymnasieskolan

Mina överväganden och förslag i det föregående gäller skolformen gym­nasieskolan, dvs. kommunernas och landstingskommunernas gymnasie­skolor. Det finns vissa samband mellan gymnasieskolans och en del andra utbildningsformers regelsystem. Bl. a. med hänsyn till detta vill jag här ta upp frågan om vilka återverkningar mina förslag bör få för andra utbild­ningsformer. Jag har därvid beträffande kommunal och statlig vuxenutbild­ning saml kommunal högskoleutbildning samrått med chefen för utbild­ningsdepartementet.

Riksinternatskolor och vissa andra privata skolor

Riksinlernalskolorna och de privata skolor som omfattas av privatskol­förordningen (1967:270) skall enligt gällande föreskrifter i princip följa gymnasieskolans läroplan. Föreskrifterna om statsbidrag och vissa andra föreskrifter för skolorna utgår från denna fömtsättning. Vad jag har före­slagit rörande gymnasieskolan bör i huvudsak gälla även dessa andra skolor. Del bör ankomma på regeringen eller myndighel som regeringen bestämmer att ta ställning till vilka mindre skillnader som kan visa sig påkallade.

Bergsskolan i Filipstad följer en särskild läroplan som SÖ fastställer. Läroplanen och vissa organisaloriska föreskrifter följer delvis samma sy­stem som gäller för gymnasieskolan. Delsamma är fallet med föreskrifter­na om statsbidrag. För Bergsskolan bör utgångspunkten vara alt nuvaran­de system behålls lills vidare. Det kan emellertid visa sig lämpligt atl göra vissa förändringar i riktning mot vad som kommer att gälla för gymnasie­skolan. Det bör ankomma på regeringen eller myndighel som regeringen bestämmer att ta slällning till delta.

Frågor om statsbidrag till riksinlernalskolorna, privatskolor enligt pri­vatskolförordningen och Bergsskolan återkommer jag till i samband med mina förslag i budgetpropositionen 1982.

Mina förslag i det föregående för gymnasieskolan bör inte få någon inverkan på vad som gäller för enskilda yrkesskolor enligt förordningen (1971:342) om enskilda yrkesskolor eller på vad som gäller för enskilda ianthushållsskolor som omfattas av stadgan den 28 juni 1963 för lantbru­kets yrkesskolor.

Kommunal och statlig vuxenutbildning

Mina förslag för gymnasieskolan rör i princip inte sådan utbildning som avses i förordningen (1971:424) om kommunal och statlig vuxenutbildning. Etl undantag finns dock. Jag anser att specialarbete inte heller bör före­komma i kommunal och statlig vuxenutbildning, som ju alltid har byggt på etl stort mått av självstudier. Däremot bör det liksom hittills vara möjligt atl inom vuxenutbildningen ersätta delar av studierna med en redovisning av på egen hand genomfört arbete.

Prop. 1981/82:14

45

Jag förutsätter att komvux-utredningen (U 1978:04) i sill fortsatta arbele kommer atl överväga i vad mån mina övriga förslag för gymnasieskolan bör få sin motsvarighet för komvux.

Kommunal högskoleutbildning

Slatsbidrag lill driftkostnader för sådan kommunal högskoleutbildning som inle ulgör sjuksköterskeutbildning utgår f. n. enligt regler som i prin­cip överensstämmer med vad som gäller för gymnasieskolan. För den kommunala högskoleutbildningen gäller emellertid särskilda bestämmelser om limramar. Styrelsen för utbildningen har möjlighet till fri resursdisposi­tion inom resp. yrkesulbildningsseklor.

Statsbidragssystemet för den kommunala högskoleutbildningen berörs inte av mina förslag rörande statsbidrag lill gymnasieskolan. Frågan om ett nytt statsbidragssystem för den kommunala högskoleutbildningen bereds f. n. inom regeringskansliet.

9   Konsekvenser för personalen av olika åtgärder

9.1 Allmänt

I besparingspropositionen aviserades en kartläggning av väntad överta­lighet för olika personalkategorier som en följd av föreslagna besparingsåt­gärder. Innan jag går in på överslagsvisa beräkningar för olika ämnesgrup­per vill jag erinra om den osäkerhet som finns i alla analyser av della slag, så snart man vill överföra dem lill den enskilda skolan och den enskilda läraren. Vid sidan av sparprogrammet, som i sig ger en minskning av timunderlaget i förhållande till om inga förändringar gjordes, finns nämli­gen en rad motstridiga tendenser i den närmaste framtidens skola. I ytterli­gare några är ökar antalet 16-åringar i vissa kommuner, samlidigl som del redan börjat minska i andra kommuner. Mer allmänl inträder en stor minskning läsåret 1984/85. Mol detta verkar de beslut som tagils om en utbyggd ram för gymnasieskolan med totalt ca 134000 elevplatser på linjer och gmndskoleanknutna specialkurser. Detta innebär ca 12000 fler elev­platser än vad som hittills har kunnat läggas ut. I två riktningar, en ökande och en minskande, verkar principen om en ökad satsning på de yrkesinrik­tade linjerna resp. begränsning av vissa mer teoretiskt inriktade linjer. Jag vill här också erinra om del relativt omfattade deltidsarbetet bland lärare liksom i samhället i övrigt. Om partiella tjänstledigheter ökar i omfallning, kommer i viss mån ell minskande tjänslgöringsunderlag att balanseras den vägen.

Lärare med tidsbegränsad anställning, bl.a. limlärare och obehöriga, kommer att drabbas först av etl minskat tjänsteunderlag. Yrkesinriktade ämnen har allmänl den lägsta andelen tillsvidareförordnade lärare. Samti­digt kan ell minskat timunderlag i yrkesinriktade ämnen på industri- och

Prop. 1981/82:14

46

hantverksområdet uppvägas av den senaste avkortningen av undervis­ningsskyldigheten från 32 till 29 veckotimmar. Denna sänkta undervis­ningsskyldighet, som trädde i krafl den 1 juli 1980, kan antas ha fått till följd dels att redan anställda lärare åtagit sig arvodesanställningar på timmar uiöver hel tjänst, s.k. tilläggstimmar, dels alt ytterligare lärare anställts.

Av dessa faktorer, som verkar i olika riktningar, framgår problemen i att söka beskriva sluteffekten av de föreslagna förändringarna för olika äm-nesgmpper och ännu mer för enstaka ämnen.

De beräkningar som görs i det följande utgår alla från vissa givna fömtsättningar, som kommer atl skifta från skola till skola och som också kommer atl kunna påverkas av skolorna själva genom den fria resursan­vändning som jag har föreslagit. I de fall beräkningarna bygger på senast tillgänglig statistik från SÖ skall också observeras atl denna läsåret 1982/83 kommer att vara tre år gammal (SÖ-rapport 1981-01-20, Resursanvändning och ämnesval i gymnasieskolan läsåret 1979/80).

Jag vill i detta sammanhang också erinra om atl del f. n. pågår förhand­lingar mellan statens arbetsgivarverk och personalorganisationerna om etl trygghetsavtal. Parterna är överens om de principer som skall ligga till gmnd för de fortsatta förhandlingarna.

I det följande redovisar jag utifrån tillgänglig statistik länkbara personal­konsekvenser, uttryckta i ämnen, ämnesgrupper och ungefärliga antal lärarveckotimmar. Några försök att i de enskilda fallen räkna ut hur många heltidstjänster som kan beröras är jag inte beredd atl göra mol bakgrund av de skäl jag nyss angivit. Ett rent överslag av antalet heltidstjänster som ryms i det beslutade sparbeloppel om 180 milj. kr. ger som resultat drygt 1 300 tjänster med en undervisningsskyldighet om 21 veckotimmar. Antas undervisningsskyldigheten vara 29 veckotimmar, blir antalet heltidstjäns­ter drygt 950.

Jag vill dock här särskilt betona, att den totala besparingen om 180 milj. kr. långtifrån helt berör underlag för lärartjänster. I betydande utsträck­ning görs besparingar på s.k. tilläggstimmar och annan verksamhet, som idag inte räknas in i underlag för hela tjänster (t. ex. stora delar av resur­serna för ttf, samt stöd- och samordnad specialundervisning. Härtill kom­mer de resurser som kan utnyttjas genom atl korttidsvikariat inle tillsätts). Jag beräknar att dessa resurser uppgår till ca hälften av den beslutade besparingen om 180 milj.kr. Därmed kan del teoretiska antalet berörda heltidstjänster beräknas till mellan ca 500 och ca 700.

9.2 Effekter av föreslagna åtgärder

I början av mitt anförande (avsnitt 2.2) summerade jag de åigärder som i olika kombinationer kan ge den beslutade besparingen redan budgetåret 1982/83. Jag föreslog där dels ett slopande av länsskolnämndernas möjlig-

Prop. 1981/82:14

47

heter till dispensgivning till mindre och fler gmpper än bestämmelserna medger, dels en reduktion av timtalen vid grupper med mindre än 12 elever, dels en samordning av timplanerna för de tre- och fyraåriga lin­jerna, dels en möjlighet till självstudier under viss tid med bibehållen förstärkningsresurs samt dels möjlighet att omfördela resurser motsvaran­de inbesparade korttidsvikariat. Konsekvenser för personalen av dessa åtgärder kommer att inträda i ohka takt och på olika sätt. Jag vill här redovisa konsekvenserna i huvuddrag. För vissa detaljer kommer jag alt hänvisa till en sammanställning som jag har låtit göra och som bör fogas till protokollet i delta ärende som bilaga 6.

9.2.1 Slopande av länsskolnämndernas dispensgivning

Direkt effekt får slopandet av dispenserna. Till övervägande del berörs här s. k. allmänna ämnen, däribland främsi moderna språk.

Läsåret 1979/80 fördelade sig enligt den statistik som jag nyss nämnde antalet lärarveckoUmmar i gmpper med färre än 8 elever så här (i avrun­dade lal):

Å

k 1           

Å

k 2           

Å

k 3          Totalt

Språk

350

1050

1625

3025

Övriga ämnen

325

1050

1050

2425

(ej linjespecifika,

dvs. ej yrkesbetonade)

Summa timmar:

5450

Vad beträffar fördelningen av dessa myckel små grupper på olika ämnen hänvisar jag till bilaga 6, punkt 1.

9.2.2 Reduktion av timtal vid undervisningsgrupper med upp till 11 elever Jag har tidigare (avsnitt 5) föreslagit en reduktion med mellan 20 och 25 % av limtalen vid undervisningsgrupper med upp till 11 elever i de fall gruppen kan omfatta 30 elever. Linjespecifika, yrkesbetonade ämnen på t. ex. industri- och hantverksområdet undantas därmed. Jag vill här erinra om mina förslag om en minimering av självstudietiden på denna utbild­ningssektor (avsnitt 6.3.2).

Effekterna på lärartimunderlaget av de föreslagna timreduktionerna vid små grupper kommer helt naturligt att beröra i princip samma ämnen som jag har nämnt i förra avsnittet. Jag redovisade där del ungefärliga antalet lärarveckotimmar i gmpper med färre än 8 elever. En motsvarande redo­visning för grupper med 8 t. o. m. 11 elever ser ut så här (i avmndade tal):

Å

k I         

Å

k 2         

Å

k 3        

Å

k 4        Totalt

Språk

1175

1375

1250

3 800

Övriga ämnen

1025

2875

1925

700

6525

10 325

Prop. 1981/82:14

48

En mellan 20- och 25-procentig minskning av lärartimutlaget innebär därmed ett bortfall av ca 850 veckotimmar i språk och ca 1 450 veckotim­mar i gruppen övriga ämnen. För närmare redovisning beträffande enstaka ämnen hänvisar jag till bilaga 6, punkl 2.

9.2.3 Ökad samordning av timplanerna för tre- och fyraåriga linjer

Samordningen av timplaner för de tre- och fyraåriga linjerna får olika

personalkonsekvenser under de tre år de tänks successivt införda med böljan i årskurs 1 läsåret 1982/83. Då är ännu spareffekten genom ökad samläsning liten. En besparing åstadkoms däremol genom förslagel att totallimtalen för årskurs 1 skall vara 30 och inte 34 som i dagens timplaner enligl Lgy 70. Under läsåret 1983/84 kan de mer samordnade limplanerna lillämpas också i årskurs 2, där spareffekterna genom samläsning är större, samtidigt som totaltimtalen för årskurserna 1 och 2 fortfarande ligger fyra veckotimmar under dem i dagens timplaner (30-1-32 resp. 34-1-32). Läsåret 1984/85, då timplanerna bör vara helt genomförda, är totallimtalen för de tre årskurserna av de aktuella linjerna åter desamma som i dag (96). Besparingar görs genom ökad samläsning i främst årskurs 3, där dels det genomsnittliga elevantalet per klass regelmässigt minskat sedan årskurs 1, dels antalet grupper på olika studievägar och i olika kurser är större än lidigare. Beräkningar av hur de mer samordnade timplanerna kan antas påverka lärartimunderlaget i olika ämnen dels övergångsvis läsåret 1982/ 83, dels fullt genomförda fr. o. m. läsåret 1984/85 görs i bilaga 6, punkt 3.

9.2.4  Elt annorlunda utnyttjande av gymnasieskolans förstärkningsre­

surser samt möjUghet tiU viss självstudietid

I del föregående (avsnitt 3) har jag föreslagil en möjlighet till lokala beslut om användningen av vissa extraresurser som i dag är bundna till särskilda ändamål på vissa bestämda studievägar och i vissa årskurser. Enligt min mening bör skolstyrelser och skolor själva få besluta om an­vändningen av vad som i dag är öronmärkta resurser för slöd- och samord­nad specialundervisning, för frivillig undervisning, för ttf och för delning av klass vid bl. a. studieleknisk träning, laborationer och konstruktionsöv­ningar samt undervisning i nyböijarspråk.

Jag har tidigare beskrivit hur en sådan friare resursanvändning kan komma att ta sig uttryck i att vad som i dag är halvklasslimmar görs om till helklasstimmar. För eleverna blir timtalen desamma, för lärarna minskar timtalet med 1 veckotimme för varje halvklasslimme som förvandlas till en helklasstimme.

Effekter på lärartimunderlaget av sådana förändringar kan helt naturligt inle beräknas i förväg, eftersom ju i den fria resursanvändningen ligger atl beslut om förändringar skall tas lokall, kommun för kommun, skola för skola. Vissa antaganden kan i och för sig göras om att en del halvklassre­surser mer än andra kommer all överföras till nya ändamål, såsom delning

Prop. 1981/82:14

49

av klass i svenska på yrkesinriktade linjer och lärarinsatser på självstudie­lid. Så kan jag l.ex. föreställa mig att flertalet timmar för studieteknisk träning, liksom delar av ttf-resursen, ofta kommer att överföras lill andra ändamål, medan kanske på många skolor ingen halvklasslimme för labora­tioner berörs. Här kommer t. ex. elevtal och lokalförhållanden att spela en viktig roll.

Vid sidan av de icke ämnesbundna resurserna för stöd- och samordnad specialundervisning samt ttf finns extraresurser, som bör få en friare användning. Främsi hör dessa resurser i dag till de s. k. allmänna ämnena. Som jag tidigare har framhållit är vidare dessa extraresurser i dag främst knutna lill de tre- och fyraåriga linjerna.

Någon exakl analys av en friare resursanvändnings effekler på lärartim­underlaget kan som jag nyss har sagt inte göras. Vad som dock kan beräknas är de maximala effekterna av om man generellt skulle slopa de sex extraresurser jag tidigare angav. Någon fri, lokalt beslutad resursan­vändning skulle delta dock inte innebära. En beräkning av detta slag ger likväl besked om resursernas totala omfattning på gymnasieskolans samtli­ga linjer (för specialkurserna kan endast göras beräkningar) samt av hur resurserna i dag fördelar sig på ämnen.

För de sex resurser som jag nämnde i inledningen lill detta avsnitt har jag beräknat totalt ca 38 500 veckolimmar. En närmare redovisning ges i bilaga 6, punkt 4.

Jag har i det föregående (avsnitt 6) föreslagit en möjlighet atl lägga vissa lektionstimmar i främst de högre årskurserna som självstudietimmar, dvs. utan eller med minskad lärarhandledning. Omfattningen och dispositionen av sådan självstudietid bör få avgöras lokalt på varje skola. Skolan bör själv få disponera möjliga lärarinsatser utifrån bl.a. utbildningsinnehåll, olika riskmoment inom utbildningarna, lokalförhållanden och behov av andra stödinsatser. I linje med mitt förslag (avsnitt 5) om viss timreduktion vid små grupper kan jag vidare tänka mig att elevtalen i klasser och grupper kan komma att spela en roll för fördelningen av lärarinsatser under självstudietid.

Med denna möjlighet lill lokala beslut om den för varje skola bästa fördelningen av resurser följer atl man inte på förhand kan göra en detalje­rad analys av självstudiernas effekter på lärartimunderlaget. Liksom be­träffande den friare resursanvändningen kan man emellertid beräkna de teoretiska, maximala effekterna av om aU självstudietid skulle läggas ut och om ingen del av skolans extraresurser skulle användas till lärartimmar under självstudier.

Dessa extraresurser uppgår, som beskrivits i bilaga 6, punkt 4, till ca 38500 veckolimmar (vtr). Bara för halvklasstimmar lill studieleknisk trä­ning och undervisning i nybörjarspråk finns cirka 8700 vtr. Om till dessa läggs, säg, hälften av ttf-resursen (eller drygl 3 500 vtr), får man en sam-

4   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 14

Prop. 1981/82:14

50

manlagd resurs om över 12000 vtr. Redan denna resurs motsvarar 40% av den totalt möjliga självstudieliden (ca 31000 vtr).

Om de nyssnämnda extraresurserna skulle användas till lärarinsatser under självstudier, skulle alltså från början de maximala limtalen för själv­studier kunna minskas med nästan hälften. Till de nämnda resurserna skall också läggas de som enligt mitt förslag bör få tillgodoräknas skolorna i de fall de anser del möjligt att lillsälla färre korltidsvikarier.

För en redovisning av timeffekler vid en tänkt, maximal utläggning av självstudietid hänvisar jag till bilaga 6, punkt 5.

10    Vissa allmänna frågor

I linje med riksdagens beslut med anledning av besparingspropositionen 1980 bör de förändringar som jag har föreslagit i det föregående gälla fr.o.m. läsåret 1982/83 med de övergångsanordningar som kan visa sig erforderliga på enstaka punkter.

Vad gäller avskaffande av specialarbete i gymnasieskolan och i kommu­nal och statlig vuxenutbildning vill jag som min mening anföra att special­arbete inte bör förekomma efter utgången av juni 1982. Elever som dess­förinnan har utfört specialarbete enligl då ännu gällande beslämmelser bör få en uppgifl om delta införd i avgångsbetyg som utfärdas efter den 30 juni 1982.

Mina förslag föranleder vissa ändringar i gällande föreskrifter uiöver vad som direki framgår av vad jag har anfört. Det gäller bl. a. vissa andra delar av läroplanen för gymnasieskolan än timplanerna. Där måsle en anpass­ning ske.

Beträffande läroplanen för gymnasieskolan gäller, inte bara på grund av mina förslag i det föregående utan över huvud taget, att en anpassning måsle ske lill vad som enligt redan fattade eller kommande riksdagsbeslut skall gälla. På enslaka punkter kan det röra sig om sådana till sitt sakliga innehåll riksdagsbundna delar av läroplanen, för vilka behovet av följdänd­ringar inte särskill har påpekats.

11    Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen atl

1. godkänna vad jag har förordat om mer samordnade timplaner för de treåriga ekonomiska, humanistiska, samhällsvetenskapliga och naturvetenskapliga linjerna samt den fyraåriga tekniska lin­jen i gymnasieskolan,

Prop. 1981/82:14

51

2.

godkänna vad jag har förordat om att länsskolnämnderna inte längre skall få ge tillstånd till mindre och fler grupper i gymnasie­skolan än bestämmelserna medger,

3.

godkänna vad jag har förordat om limreduktioner vid små under­visningsgrupper i gymnasieskolan,

4.

godkänna vad jag har förordat om möjlighet att anordna självstu­dietimmar i gymnasieskolan,

5.

godkänna mitt förslag om avskaffande av specialarbete inom gymnasieskolan,

6.

godkänna mitt förslag om en särskild handledarresurs och en friare resursanvändning i gymnasieskolan,

7.

godkänna vad jag har förordal om möjlighet att inte anlita ersät­tare vid kortare tjänstledighet för lärare och om användningen av på så sätt inbesparade lärartimmar i gymnasieskolan,

8.

godkänna vad jag har förordat om förändringar för riksinlernal­skolorna och andra privata skolor,

9.

godkänna mitt förslag om avskaffande av specialarbete inom kommunal och statlig vuxenutbildning,

10.     godkänna vad jag har förordat om förändringarnas ikraftträ­

dande,

11.     bemyndiga regeringen eller myndighet som regeringen bestäm­

mer alt även i övrigt fastställa de ändringar som krävs i läropla­

nen för gymnasieskolan.

12   Beslut

Regeringen ansluler sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen alt antaga de förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Prop. 1981/82:14

52

Bilaga I

Gymnasieskolans linjer namn och namnförkortningar

Minst Ireåriga linjer

Ekonomisk linje

E

Humanistisk linje

H

Naturvetenskaplig linje

N

Samhällsvetenskaplig linje

S

Teknisk linje (fyraårig)

T

Tvååriga linjer

Beklädnadsleknisk linje

Be

Bygg- och anläggningsteknisk linje

Ba

Distributions- och kontorshnje

Dk

Drift- och underhållsteknisk linje

(försöksverksamhet)               Du

Ekonomisk linje

Ek

El-teleteknisk linje           -

Et

Fordonsteknisk linje

Fo

Jordbrukslinje

Jo

Konsumtionslinje

Ko

Livsmedelsteknisk linje

Li

Musiklinje

Mu

Processteknisk linje

Pr

Skogsbrukslinje

Sb

Social linje

So

Social servicelinje (försöksverksamhet)

Ss

Teknisk linje

Te

Trädgårdslinje

Td

Träteknisk linje

Tr

Verkstadsleknisk linje

Ve

Vårdlinje

Vd

Prop. 1981/82:14

53

BUaga2

Gruppstorlekar och gruppdelningar samt allmänt om resurser i gymnasieskolan

1    Gällande bestämmelser

Vad som gäller i fråga om gruppstorlekar och delning av gmpp i gymna­sieskolan har sammanfattats så här i SSK:s betänkande Skolan, staten och kommunerna (SOU 1974:36 s. 62 och 65):

"I vaije ämne förs elever till gmpper, i den mån de enligt läroplanen kan samundervisas helt eller delvis. På grund av timplanernas konstruktion med elt stort inslag av tillvalsämnen, obligatoriska eller frivilliga kommer klassenheten vid denna undervisning att upplösas. För vatje sådant ämne utgör i stället det sammanlagda antalet elever i ämnel och årskursen utgångspunkt för organisationen av undervisningsgrupper. Gmpp får an­ordnas för varje påbörjat trettiotal elever om elevantalet är lägst åtta vid undervisningens början. Vid undervisning i arbelsteknik och annan under­visning med samma syfte anordnas gmpp för vaije påbörjat sextontal elever. Om särskilda skäl föreligger, får länsskolnämnden medge undantag från ovanstående regler."

Även minimilalen fem och tolv förekommer i vissa fall.

"Uttrycket resurstimmar återfinns inte i gymnasieskolans timplaner. Däremot finns liksom i gmndskolan överskjutande lärartimmar genom bestämmelser om alt klass får delas i gmpper. Sådan delning sker bl. a. i klass som är sammansatt av elever från två årskurser i ämnel fackteori. Den förekommer även vid vissl lägsta elevantal, ofta 17, i ämnen med laborativ eller yrkesteknisk karaktär. Även andra delningar kan företas enligt timplanerna."

Med det sista avses främsi delning av klass för studieteknisk träning i årskurs 1. Extra lärarveckotimmar för laborationer och studieteknik förde­lar sig så här per klass på de tre- och fyraåriga linjerna:

E

H

S

N

T (årskurserna 1-3)

Studieteknik Laborationer m. m.

4 0,5

4,5

4 1

5

4 2

6

4 5

9

4 10*

14*

* Byggteknisk gren har 10,5 resp. 14,5 vtr

Härtill kommer vissa delningar av gmpp i nybörjarspråk i årskurs 1 samt i praktik i skolverkstad.

På de tvååriga linjerna är tilläggsresurserna för studieteknisk träning belydligl mindre.

Prop. 1981/82:14

54

De tvååriga linjernas resurser för laborationer m.m. är också blygsam­mare än de tre- och fyraåriga linjernas. På So-linjen finns en veckotimme i vardera årskurs 1 och 2 för laborationer i naturkunskap. På Ek-linjen finns över huvud tagel inga laboralionstimmar. På Te-linjen finns, om elevanta­let är lägst 17, 1,5 veckotimme för laboration i fysik och 0,5 alt. 2 vecko­timmar för laborationer i kemi. För konstmktionsövningar m. m. finns på Te-linjen elt relativt stort antal delningstimmar, om gmpperna omfatlar minsl 17 elever. Detta gäller särskilt årskurs 2, där dock elevantalet i genomsnitt endast är just över 17.

Delningsresurserna för Te-linjen (liksom f. ö. även för T-linjen, se tabel­len tidigare i detta avsnitt) är som synes ganska stora. Bakgrunden är behovel av handledning i de lekniska färdighetsämnena så att lärarna vid konstmktionsövningar och laborafioner kan arbeta under samma villkor som lärarna på de utpräglat yrkesinriktade linjerna. I rit- och konstruk­tionsövningar är lokalerna dessutom avpassade för 16-grupper. (Samma gäller givetvis även flertalet laborationer m. m. på andra linjer.)

Storieken på T-linjens delningsresurser skall också ses mol bakgrunden av atl det tidigare fanns över 20 olika specialiseringar på denna linje mot i dag 6 (4 grenar, 2 varianter). De specialiseringar som dragils in får nu klaras inom en något vidare ram för delningstimmar.

2   Gruppstorlekar

Höjda minimital för grupp slår ensidigt mot vissa ämnen på mindre orter men ger ändå inle alltid besparing

Man skulle kunna höja nuvarande gräns för att starta en undervisnings­grupp från 8 till exempelvis 12 eller 15. En sådan metod drabbar framför alll språkutbudet och de estetiska variantämnena. Metoden skulle medföra stark regional orättvisa. Det blir i sådana fall i stort sett bara i de större städerna som eleverna kan studera språk sOjm ryska, latin, italienska eller tyskt och franskt affärsspråk. Besparingseffekten är ringa, konsekvenser­na för internationaliseringsmålen stora. Det kan också hända atl nya grup­per måsle bildas i de "siörre" språken. Besparingen uleblir i sådana fall heh.

Vidare skulle vissa valämnen, där eleverna i dag i snitt inte är fler än 12, försvinna i vissa årskurser. Della gäller t. ex. ämnen som maskinskrivning och stenografi.

Elever som i dag av organisatoriska skäl inte kan läsa t. ex. ett önskat C-språk, tillvals- eller varianlämne i gymnasieskolan kan i stället göra delta i kommunal vuxenutbildning (se SÖ:s föreskrifter till 35 § vuxenutbildnings­förordningen (Vf) SÖ-FS 1979:31, s. 29). Ämnet/ämnena måste då finnas

Prop. 1981/82:14

55

inom komvux just på de orter och vid de tillfällen de genom skärpta gruppslorleksbestämmelser inte finge anordnas i gymnasieskolan. Innan man överlämnar eleverna till en sådan lösning behövs en analys av utbild­ningsutbudet i gymnasieskolan och komvux. Ett sådant regionalt projekt har startats av länsskolnämnden i Malmöhus län (RSG, den regionala samordningsgmppen).

3   Gruppdelningar

Minskad lärartäthet kan fås också med en skärpning av reglerna för gruppdelning.

Minskade resurser för gruppdelning minskar den prakliska verksamheten

Om rätten lill gruppdelning minskas eller tas bort, beskärs elevernas möjligheter till praktiskt betonad verksamhet inom den yrkesinriktade utbildningen och i laborativa ämnen. Besparingspropositionen utgick ifrån att inle generellt föreskriva högre delningstal för exempelvis laborationer i fysik, kemi och biologi eller för arbete i grupper inom vårdutbildning. Samma gäller för den utpräglat yrkesinriktade utbildningen, t.ex. verk­stadsarbete, där rena säkerhetsskäl motiverar mindre grupper.

Inga överväganden om risker skulle däremot hindra t.ex. en föreskrift om alt en C-språksgrupp med fler än 20 elever inte längre finge delas under en veckotimme i årskurs 1.

4   Resurser i gymnasieskolan

4.1 Begreppet "resurs"

I denna PM avses med "resurs" de statsbidrag till lärarlöner (inkl. timmar lill förfogande), som ställs till kommunernas förfogande för under­visningen.

I enlighet med SIA- och SSK-utredningarnas terminologi kan man skilja mellan basresurs och olika förstärkningsresurser.

Basresurser

Basresursen kan enklast beskrivas som den limtilldelning för lärare som finns uttryckt i antalet elevveckotimmar för undervisningsgrupper som får anordnas enligt skolförordningen (SO 8: 18. Varje timme inom basresursen är specialdestinerad för visst ändamål. Hela basresursen planeras därför på förhand in i olika lärartjänster genom den tjänslgöringsplan ("tjänsle-fördelning") som rektor upprättar.

Prop. 1981/82:14

56

Förstårkningsresurser

Resurser till förstärkningsanordningar är i regel direkt uttryckta i lärar­veckotimmar och bundna till ämnen, klasser eller lösande av vissa problem Ofr Sf 8: 19).

Följande förstärkningsresurser finns i gymnasieskolan:

-

stödundervisning och samordnad specialundervisning (samtliga studie­vägar)

-

särskild undervisning (samlliga studievägar)

-

frivillig undervisning (samlliga studievägar med undantag för special­kurser som är kortare än ell år)

-

delning av klass vid undervisning i nybörjarspråk (årskurs 1 av tre- och fyraåriga linjer)

-

delning av klass för studietekniska övningar (årskurs 1 på samtliga hnjer samt vissa minsl tvååriga specialkurser)

-

delning av klass vid laborationer och konstruktionsövningar (naturve­tenskapliga och tekniska ämnen)

-

delning av klass i varierande utsträckning i främsi vissa yrkesbetonade ämnen (tvååriga utpräglat yrkesinriktade linjer, vissa specialkurser saml musikämnen på tvåårig musiklinje)

-

hemspråksundervisning och studiehandledning på hemspråket för in­vandrarelever (samlliga studievägar)

-

stödundervisning för invandrarelever (samlliga studievägar)

-

timmar till förfogande, ttf (samtliga linjer och vissa specialkurser).

Ttf intar i detta sammanhang en särställning, eftersom den inle kan anses uteslutande tillhöra förstärkningsresursen. I den utsträckning eleverna skall ha ttf på schemat och vissl obligatoriskt innehåll i ttf finns enligl läroplanen tillhör ttf basresursen. Andra delar av ttf är av typisk förstärk­ningskaraktär. Del måste ankomma på beslutsfattarna på den enskilda skolan att avgöra hur stor del av ttf-resursen som skall betraktas som basresurs. Av praktiska skäl hänförs i det följande ttf-resursen lill förstärk­ningsresurserna.

De flesta av förstärkningsresurserna planeras på förhand in i olika lärar­tjänster i ijänstefördelningen. Undantag utgör särskild undervisning samt i regel siörre delen av timme till förfogande samt stödundervisning och samordnad specialundervisning, vilka resurser följaktligen disponeras ef­ter behov under läsåret. Del är naturligt att resursuttaget växlar mellan olika skolor och olika kommuner.

4.2 Försöksverksamhet

Genom särskilt beslut av Kungl. Maj:l tillämpades en friare resursan­vändning vid Experimentgymnasiei (EG) i Göteborg.

SÖ skulle därvid bestämma högsta anlal lektioner per ämne med ut­gångspunkl i totallimtalen i Lgy 70. Bestämmelsen om delning i grupper i

Prop. 1981/82:14

57

Sf 8:19 skulle inte ulgöra hinder mot att grupp delades i annal fall än som avses i beslämmelsen.

På EG gjordes årligen fingerade planeringsrapporter, och statsbidrag till lärarlöner utgick följaklligen som om man organiserat klasser och grupper på traditionellt sätl enligt läroplanens och skolförordningens bestämmel­ser. I verkligheten arbetade man i mindre grupper, och dessa fick då dela på tillgänglig lärarresurs. Endast vissa lektioner var därför lärariedda och i övrigl bedrev eleverna självstudier eller sludier i gmpp.

Den stora friheten atl utnyttja tillgängliga resurser var en av de viktigas­te förutsättningarna för den förnyelse av undervisningen i riktning mot mer elevaktiva arbetssätt som försöksverksamheten syftade till.

En friare resursanvändning tillämpas ännu i försöket med långtgående koncentralionsläsning vid Norra Latins gymnasium i Stockholm. Resurs­limmar får där användas för annal än redovisning i grupp med en lärare, l.ex. medverkan av annan personal och användande av lärarersällande läromedel. Statsbidrag utgår till resurstimmar enligl beslämmelserna i ämbetsskrivelse 1965-02-11 angående bemyndigande för SÖ atl disponera driftbidrag i samband med viss försöksverksamhet (det s. k. Finnskoga-Dalby-bemyndigandel).

Med stöd av detta bemyndigande har Norra Latins gymnasium fått utnyttja resurser som insparats genom t. ex. utebliven delning eller arbele i slorklass lill att anställa lärar- och språkassistenler.

På initiativ av SSK-utredningen bedrevs i Uppsala elt projekt "Inflytan­de och ansvar", i vilkel en friare resursanvändning ingick. Denna skulle bidra lill att öka personalens och elevernas inflytande på och ansvar för verksamheten i skolan.

I beslut 1975-05-25 meddelade regeringen vissa föreskrifter för försöks­verksamhelen. En inskränkning i friheten att använda olika förstärknings­resurser utgjorde härvid föreskriften att "resurser som enligt hittills gällan­de beslämmelser använls för undervisningsändamål skall även under för­söksverksamheten användas för lärarledd undervisning". I huvudsak har stöd- och ttf-resurserna använls. Som exempel på användningsområden kan nämnas ferieläsning, klassdelning, utökning av frivillig undervisning samt röst- och talvård.

Inom försöksverksamhelen med särskild samordnad gymnasieskola, B-form (SSG-B) medger det elevbaserade resurslilldelningssystemet en fri användning av tillgängliga resurser. Resurser i ämnen med 21 veckotim­mars undervisningsskyldighet beräknas där enligt en schablon. För vaije årskurs ges en grundresurs samt en lilläggsresurs som är beroende av elevantalet. Resurserna för de olika årskurserna summeras, och summan ulgör den totala resurs skolan disponerar för visst läsår. Den kan användas tämligen fritt men endasi för undervisning i s.k. 21-timmarsämnen. Viss del av resursen kan sparas från etl läsår till ett annat. I timplanerna för SSG-B anges elevernas limtal i de olika ämnena. I de fall totalresursen inte räcker till lärarledd undervisning får eleverna bedriva självstudier.

Prop. 1981/82:14

58

Resursberäkningssystemel har på de olika SSG-B-enheterna inom den jämförelsevis begränsade ramen medfört en lokal frihet att sätta in tillgäng­liga resurser där de anses behövas bäst. Man har t. ex. i en skola på andra ämnens bekostnad förstärkt lärarinsatserna i fysik, som allmänt ansetts ha fått en besvärlig undervisningssituation i SSG-B.

I orienteringskursen Studievägar och arbetsliv (den sk. SA-kursen) utgör ämnet sludie- och yrkesorientering ett blockämne med fri resursan­vändning. Kursen, som omfattar 8 veckor, hade före tillkomsten av intro-duktionsprogram för ulbildning en slor betydelse som elt inslrumenl i kommunens uppföljning av de 16-18-åringar som är obestämda i sitt studie- och/eller yrkesval.

Detta underlättas av att statsbidrag lill ämnel sludie- och yrksorientering utgår enligt den s.k. ttf-paragrafen (9§ förordningen 1966:115, ändrad 1977:490, om slatsbidrag till driftkostnader för viss kommunal utbildning), om ämnet handhas av annan än lärare.

Genom all ttf-paragrafen är tillämplig blir timtalet i SA-kursen en beräk­ningsgrund för etl statsbidrag som kan användas för att ersätta olika typer av personal och verksamhet. Timtalet ger den resursmässiga ramen, lik­som ämnet studie- och yrkesorientering utgör ramen för en verksamhet med skiftande innehåll. Detta ger möjlighet atl möta individuella behov och ger kommunerna största möjliga handlingsfrihet.

Introduktionskurs och kompletterande sommarkurs för invandrarung­dom har ramtimplaner som medger slora variationer i ämnet svenska och i de valfria kompletteringsämnena. För att individuella anpassningar skall kunna göras i de mycket heterogena klasserna har en förstärkningsresurs medgivils, uttryckt i lärarveckotimmar. Den utgörs av differensen mellan antalet elevveckolimmar och högsta medgivna antal lärarveckotimmar (46). Inga centralt utfärdade bestämmelser om användningen av denna resurs finns.

Vid gymnasieskolan i Ludvika bedrivs försöksverksamhet med ändrad gymiiasieskolorganisalion, innebärande bl.a. samläsning i årskurs 1 mel­lan So-, E-, H- och S-linjerna. Vid denna integration frigörs timresurser för allmän kurs i engelska och B-språk som får utnyttjas fritt i skolan.

Ludvika ingår också bland de fem kommuner som i beslut 1979-03-15 medgivits försök med fri resursanvändning. Övriga kommuner som nu ingår i försöket är Hudiksvall, Karistad, Stockholm (Brännkyrka gymnasi­um) och Strömsund. Slagneliusskolan i Kalmar prövar också enligt särskilt beslut en friare resursanvändning. På en av försöksorlerna har prövats möjligheterna alt under längre eller kortare tid bilda mindre undervisnings­grupper. Fasta reservlärare har anställts för kortfidsvikariat. På en annan skola har resurserna använts lill behovsgruppering i engelska och matema­tik samt en s. k. preparandvecka för blivande elever. En flexibel elevgrup­pering med bl.a. storgrupper för vissa uppgifter har frigjort ytterligare resurser.

Prop. 1981/82:14

59

För försöksskolorna gäller allmänt att vissa resurser nästan alltid an­vänts för sill urspmngliga syfle, t.ex. gruppdelningar för laborationer, sludietekniska övningar och frivillig undervisning. Ttf- och stödresursen, som tidigare inte utnyttjats fullt ul, har kunnat användas helt.

4.2 Problem och möjligheter

4.3.1   Allmänt

En friare resursanvändning innebär att en resurs kan utnyttjas på annal sätt än det ursprungligen avsedda. Efter en schablon beräknas i stället den resurs som sedan får användas fritt efler lokall bestämmande.

Generellt kan en friare resursanvändning för varje ämne eller aktivitet som hillills haft specialdestinerade resurser medföra atl dessa minskas, förblir oförändrade eller ökas.

Det är naturligt atl företrädare för enskilda ämnen kan känna oro inför en friare resursanvändning. Speciellt kan detta gälla i de fall lärare upple­ver ett slarkl behov av att behålla en för visst ämne eller aktivitet special­destinerad resurs för att kunna bedriva undervisningen utan standardsänk­ning. Del kan också gälla lärare i sådana ämnen som inle är behörighetsgi-vande lill högre ulbildning och därför inle alltid anses så vikliga som andra ämnen.

4.3.2   Ell bättre resursutnyttjande

För speciellt stödundervisning och samordnad specialundervisning, fri­villig undervisning saml ttf gäller atl tillgängliga resurser inle utnyttjas till fullo på alla skolor.

I en friare resursanvändning torde resursuttagel för dessa aktiviteter öka. En kvantitativt bällre resursanvändning blir alltså följden, och vad som tidigare varit en outnyttjad resurs kan i slället tillfalla annat ämne eller annan aktivitet. Lärarhandledning kan ges på självstudietimmar osv. Här­igenom ges förutsättningar att nå ett effektivare utnyttjande av de resurser som avsatts för gymnasieskolan i statsbudgeten.

Resursutnyttjandet bör också kvalitativt sett bli bättre, om besluten beträffande fördelningen av en samlad förslärkningsresurs kan fattas lo­kalt. Enligt de hittills centralt fastställda delningsbestämmelserna delas klass eller grupp rent mekaniskt vid vissa elevantal. I stort är givelvis dessa delningstal väl avvägda, men bestämmelserna lar inga hänsyn till skiftande lokala förhållanden.

Man kan tänka sig många gränsfall, där behovet av delning kan disku­teras. Det är således l.ex. fulll möjligt atl delningsresursen för nybörjar­språk vid en enskild skola snarare skulle behöva utnyttjas i en nybörjar-grupp i spanska med 20 elever eller i en gmpp i svenska på fordonsteknisk linje med 30 elever än i en gmpp i franska med 21 elever (det lägsta antalet elever för atl resursen skall utfalla). En sådan överföring av resurser från

Prop. 1981/82:14

60

ett ämne till ett annal är i dag inte möjlig. I detta fall skulle ett överförande av resursen inte medföra någon nämnvärd nackdel för undervisningen i franska men klart gagna undervisningen i spanska eller svenska.

Liknande gränsfall kan givetvis finnas i olika utsträckning på olika skolenheter vid delning för studieteknisk träning, laborationer och kon­stmktionsövningar samt vid delningar i yrkesbetonade ämnen och i musik­ämnen på musiklinjen samt i vissa andra fall på tvååriga linjer. Man får i sådana fall lokalt överväga möjligheterna atl utan pedagogiska nackdelar eller olycksrisker avstå från en delning till förmån för annat mera angeläget ändamål.

Prop. 1981/82:14

61

Bilaga 3

Timskillnader mellan de tre- och fyraåriga linjerna i vissa ämnen

I översikten ges också exempel på hur timtalen skulle kunna samman-jämkas för ökad samläsning.

E-linjen     H-linjen

S-linjen     N-linjen

T-linjen

Svenska

9

10

10

9

9,5

Engelska åk 1-1-2

5

6

5

5

5

åk 1-3

8-9

9

6

8

8

B-språk

9-10

10

9

9-10

9

C-språk

10-11

11

9

11

10

Religionskunskap

2

3

10

3

2

2

Psykologi

2

1-2

2,5

1

Matematik

5-1-3-1-3

2

54-24-4

Naturkunskap åk 1

3

5-34-3 5

5

åk 1-1-2

4

7

9

Kemi

8

7

6.5

Gymnastik

7

8

8

8

7

7

7,5

Prop. 1981/82:14

62

Förslag till mer samordnade timplaner för linjerna E, H, S, N och T

BUaga 4:1

oX

3

-

i-

1

1

1

rs|

v-

r-i 

"t

(-

z z

c/3 LlJ

»

Ti

»

O

V",

fe

fe              

r*-, f (        O

r* m r*

* ri           ( r

 (N r-l o

»

n rsi rJ (N 'O

wi             O >ri r-I ri rj 

»

n

m       r

«

-, o

n

§

rn

o

rj             * (- o

-

-

t 

m

-t

TT

r*-i

t

3 

z

I

U."

r r r

r rn m  

r m O

w-1                    r-i o

m ri

VI

»

n

VI

r-i

1

Tj- rn rsl 

TT r* esl O

"t'

NO        fN r        r.1

v 

ri

v-i 

ri

v-i 

ri

r-l

v_ ri

_

n r

ri n

rj

r

ri

t/5 3

u.

c/3 UJ

r*-i

o

rv-1 r 

r r Tf rO m o

»

O v-i

VI  

V-i_

*: 

»

o

O

V-1

TT                           rj

n n 

r-l r-l 

n

-

O O O O

o

J2

C

/span> CO

CL

        -

y:        0(0

  J   r-

!/> ort ort   .5

g'' T= rt

UJ CQU 

S-                CL

=     il

0      00 tA  - .2

. '- .5 >* c g

1      oi Ul a. c/3 V3

i

o c o 

oo

UJ

rt 

S

Cl.                       

j               E

"        1

3 ri c o ca 

«

 '   >

zu.:>

«

cQZ

c c

'B

-------- i

ä

i

l.|

u   >

HO

1  

1 1

c   

£

   U 

5IS

4> C

E

CS

1                  '   

O   C        J   D..E

c o &font-family:Verdana'>o 'S M s -: >

4>      "/J   U         . -

So. 

§

 E E 12 

£

2i 

£

 s o ;

«

 c 

o -o :rt  u .:  rt ii

u,

!/)

rt

C

E 

>

O

13

1

1-

rt

£ £

rt 

E E

3

E

o

VI 

-.a

u   0._

gz

a> u. 

r elev tvåa ijen vi

T-

rt   t,

.o.ld

C

°Fö efter T-lir

s-o

3   3

tA   1a

;=

rt

«

  >

oZ

>    3    o

UJ g t/. 

~.   Ef

éZ

1.0.= E

v   CL

- 

ä

 =

.

»

  rt

W c  >

~- 1  =

>.  -rt

L,

Prop. 1981/82:14

63

Bilaga 4:2

Inom varje årskurs anges nuvarande och föreslagna timtal med N resp. F. 

Treårig ekonomisk linje (E)

Ämne

Anlal veckoti

-nmar i

årskurs

1

2

3[REDACTED_EFTERNAMN]

Sp[REDACTED_EFTERNAMN]

Ka,

Jmf

Di och Ad

N

F

N

F

N

N

F

Svenska

-¥0,5

3

3

3

3

3

3

34-0,5'

Engelska 1                  

-2

3

3

2

3

24-2

2+1'

B-språk             Koij

-3

3

3

3

3

24-2

2-H

2+1'

C-språk

4

0/4

3

0/3

24-2

(3)

Historia

-1

2

2

3

Religionskunskap

4-0,5

2

2

2,5

Psykologi

0

2

2

2

Samhällskunskap

-1

3

3

3

2,5

2,5

2,5

2

Matematik-

0

5

5

3/0

3/0

3

(3)

Naturkunskap

+ 1/-3

3

4''/0

Företagsekonomi

-1

2

4

8

6

3

Administration

2

Ekonomiskt specialämne

-1

6/0'

Övriga ekonomiska ämnen

7

Rätlskunskap

+2/0

2

2/0

2

Arbetsmetodik

+3

3

Praktiskt sekreterararbele

0/-2

0/2

Maskinskrivning

4-5/4-/

2

2

1

3

1

(3)'

Stenografi

0

0/3

3

0/6'

Gymnastik

+0,5

3

2

3

2,5

1

1

3

Timmar till förfogande

-0,5

1

1

1

1

1,5

1,5

1

Summa

34

30

32

32

30

30

34

' Beteckningarna 34-0,5 respektive 24-1 markerar, att eleverna under 3 respektive 2 vtr läser samma kurs som

elever på annan treårig linje. Ämnet kan samläsas under dessa timmar. Överskjutande timmar skall användas

för undervisning i affärsspråk.

' Ett tredje främmande språk, omfattande i årskurs I 4 vtr och i årskurs 2 3 vtr, kan väljas i utbyte mot i

årskurs I naturkunskap och i årskurs 2 matematik. I årskurs 3 är ett tredje främmande språk tillvalsämne.

 Under 9 vtr väljs tvä ämnen, antingen ekonomiskt specialämne i kombination med ett av ämnena C-språk,

matematik och maskinskrivning eller stenografi i kombination med ett av ämnena C-språk. matematik och

maskinskrivning.

'* Undervisningen i ämnet kan handhas av en lärare eller efter rektors bestämmande av två samverkande

lärare. Vid laboration delas klass eller grupp under I vte, om elevantalet är lägst 17.

' Som ekonomiskt specialämne kan väljas något av ämnena distribution, redovisning eller redovisning och

distribution. Efter särskilt medgivande kan undervisning även ges i annat ekonomiskt specialämne. Antalet

specialämnen, i vilka undervisning får anordnas, framgår av följande tabell.

Antal elever som valt ekonomiska specialämnen

«24 25-48 49-72 S73

Antalet specialämnen

I

2 3 4

Prop. 1981/82:14

64

Bilaga 4:3

Treårig humanistisk linje' (H)

Ämne

Jmf

Antal

veckotimmar i

årskurs

1

2

3

N

F

N

F

N       F

Svenska

-0,5

3

3

3

3

4        3,5

Engelska

3

3

2+

3

2+1    3

B-språk

 -2

3

3

3

3

2+2   3

C-språk

4

4

3

3

2+2   3

Allmän språkkunskap

0

3

3

Historia

+2

2

4

5

2        5

Religionskunskap

-0,5

3        2,5

Filosofi

0

2        2

Psykologi

0

2

2

Samhällskunskap

+ 1

3

3

3

2,5

4,5     6

Matematik

0

5

5

Naturkunskap

+1

5

4

2

4

Konst- och musikhistoria

0

1

1

2

Musik eller teckning'

0

1

2

1

Gymnastik

-0,5

3

2

3

2,5

2        3

Timmar till förfogande

-0,5

1

1

1

1

1,5      1

Summa

34

30

32

32

30      34

' Estetisk variant omfattande 3 vtr i vardera årskursen 2 och 3 erhålls genom utbyte av B- eller C-språk mot

teckning, estetisk specialisering eller musik, estetisk specialisering eller dramatik.

 Undervisningen i ämnet kan handhas av en lärare eller efter rektors bestämmande av två samverkande

lärare. Vid laboration delas klass eller grupp under I vte i årskurs 1 och under 0,5 vte i årskurs 2, om

elevantalet är lägst 17.

' Vid undervisning i teckning delas klass eller grupp, om elevantalet är lägst 21.

Prop. 1981/82:14

65

BUaga 4:4

Treårig humanistisk linje (H)

Halv- och helklassisk variant erhålls enligl följande timplaner:

Halvklassisk variant (Ha)

Ämne

Anlal veckotimmar

Jmf

i årskurs

2

3

N

F

N

F

Engelska

B-språk

C-språk

Allmän språkkunskap

Latin

+3

0 -1,5

2+1 3 3 0

7

3 3 3 0

7

2+1 2+1

7

3 3 3

6

Psykologi Samhällskunskap Naturkunskap Övriga ämnen

+ 1 +0,5 -3 0

1

0

2

13

0

2,5 0 13,5

2 14,5

2 0

17

Summa

32

32

29,5

34

Helklassisk variant (He)

Ämne

Antal

veckotimmar

Jmf

i årskurs

3

N

F

Engelska

1    -

2

3

B- eller C-språk

I

0

Latin

-1,5

7

6

Grekiska

-2

4

6

Psykologi

+ 1

2

Samhällskunskap

+0,5

2

0

Övriga ämnen

-3

14,5

17

Summa

29,5

34

Efter särskilt medgivande kan studium av utomeuropeiska moderna språk förekomma. I sådant fall tillämpas ovanstående limplaner, varvid språket erhåller samma timtal som latin, eventuellt latin och grekiska. 5   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 14

Prop. 1981/82:14

66

Bilaga 4:5

Treårig samhällsvetenskaplig linje' (S)

Ämne

Antal veckotimmar

årskurs

1

2

3

Jmf

N

F

N

F

N       F

Svenska                                         -0,5

3

3

3

3

4        3,5

Engelska

3

3

2

3

2+1)3

B-språk                                          0

3

3

3

3

h

C-språk                                    )

4

4

3

3

2+2)

Historia                                         +2

2

4

S

2        5

Religionskunskap                         -0,5

3        2,5

Filosofi                                             0

2        2

Psykologi                                         0

2

2

Samhällskunskap                         +/

3

3

3

2,5

4,5     6

Matematik                                      0

5

5

2

3

4        3

Naturkunskap                              -/

5

4'

4

4'

Konst- och musikhistoria               0

1

1

2

Musik eller teckning"                       0

1

2

1

Gymnastik                                     -0,5

3

2

3

2,5

2        3

Timmar till förfogande                  -0,5

1

1

1

1

1,5      1

Summa

34

30

32

32

30      34

' Estetisk variant omfattande 3 vtr i vardera årskursen 2 och 3 erhålls genom utbyte av B- eller C-språk mot

teckning, estetisk specialisering eller musik, estetisk specialisering eller dramatik.

 Som altemativämne till C-språk kan socialkunskap läsas under 3 vtr i vardera årskursen 1 och 2.

 Undervisningen i ämnet kan handhas av en lärare eller efter rektors bestämmande av två samverkande

lärare. Vid laboration delas klass eller grupp under I vte i årskurs 1 och under 0,5 vte i årskurs 2, om

elevantalet är lägst 17.

'' Vid undervisning i teckning delas klass eller grupp, om elevantalet är lägst 21.

Prop. 1981/82:14

67

Bilaga 4:6

Treårig naturvetenskaplig

linje (N)

Ämne

Jmf

Anlal veckotimmar'

årskurs

1

2

3

N

F

N

F

N

F

Svenska

+0,5

3

3

3

3

3

3,5

Engelska

]

3

3

2

3

I2+I

3

B-språk/C-språk

'

3

3

3

3

1

3

C-språk

)

4

Historia

0

2

4

3+3

Religionskunskap

+0,5

2

2,5

Filosofi

0l-2]_j

2

2/0

Psykologi

-1/+1 1

1

0/2

Samhällskunskap

+0,5

3

3

2,5

2

Matematik

+0,5

5

6

5

5,5

5

4

Fysik

0

2,5

3,5

4

4

4

3

Kemi

0

2,5

3,5

2,5

3,5

2

Biologi

0

1,5

2

3,5

3

Konst- och musikhisloria

0

1

1

2

Musik eller teckning'

0

1

2

1

Gymnastik

-0,5

3

2

3

2,5

2

3

Timmar lill förfogande

-0,5

1

1

1

1

1,5

1

Summa

34

30

32

32

30

34

' Vid laboration i följande ämnen delas klass eller grupp, om elevantalet är lägst 17:

Fysik (0,5 vte i årskurs 1, 1 vte i årskurs 2 och 0,5 vte i årskurs 3)

Kemi (1 vte i årskurs I och 0,5 vte i årskurs 2)

Biologi (0,5 vte i årskurs.2 och 1 vte i årskurs 3).

 Vid undervisning i teckning delas klass eller grupp, om elevantalet är lägst 21.

Naturvetenskaplig linje, se även sid. 73.

Prop. 1981/82:14

68 

Bilaga 4:7

Treårig naturvetenskaplig linje (N)

Varianl erhålls i vardera årskursen 2 och 3 enligt följande timplan:

Ämne

Antal veckotimmar' i års-

Jmf

kurs

2

3

B-språk/C-språk

01-2

3

0

Historia

-1

0

3

Konst- och musikhisloria

0

0

Variantämne'

-1

2

6

Övriga ämnen

+21+4

27

25

Summa

32

34

' Vid laboration i följande ämnen delas klass eller grupp, cm elevantalet är lägst 17:

Fysik (1 vte i årskurs 2 och 0,5 vte i årskurs 3)

Kemi (0,5 vte i årskurs 2)

Biologi (0,5 vte i årskurs 2 och 1 vte i årskurs 3)

Variantämne (0,5 vte i årskurs 2 och 2,5 vtr i årskurs 3).

 Som variantämne kan väljas något av ämnena datateknik, energi och mätteknik,

hälsokunskap och miljövårdsteknik.

Prop. 1981/82:14

69

Bilaga 4:8

Fyraårig teknisk linje (T)

Ämne

Jmf

Anlal veckotimmar' i årskurs

1

2'

3'

4'

N     F

N

F

N     F

N

F

Svenska

+0,5

3      3

3

3

2      2,5

Engelska

0

3      3

2

3

1

B-språk/C-språk

3      3

3

3

Historia

-1

2

2

3

Religionskunskap

+0,5

2      2,5

Ergonomi

+ 1/0

2

2-3

Samhällskunskap

-2

3

2      3

Matematik

+0,5

5      6

5

5,5

5      4

Fysik

0

2,5   3,5

4

4

4      3

Kemi

+0,5

2,5   3,5

4

3,5

Biologi

+2

2

Teknologi

-1,5

6      5

5

4,5

Övriga tekniska ämnen'

+ 1,5/-1,5

11,5 12

30

28-31

Förelagsekonomi

+ 1/-1

3

2-4

Gymnastik

+0,5

3      2

3

2,5

1      3

Timmar till förfogande

-0,5

1      1

1

1

1,5   1

Summa

34    30

32

32

30    34

35

35

' Vid laborationer i följande ämnen delas klass eller

Fysik (0,5 vte i årskurs 1, 1 vte i årskurs 2 och 0,5

vte i årskurs 3)

Kemi (1 vte i årskurs 1 och 0,5 vte i årskurs 2)

Biologi (0,5 vte)

Energi (0,5 vte)

Produktion Ma (1 vte i årskurs 3 och 1,5 vte i

årskurs 4)

Reglerteknik Ma (1 vte)

Elteknik Ma (1 vte)

Byggteknik (1 vte)

Ellära(l,5 vte)

Elektronik (1 vte i årskurs 3 samt 1 vte i årskurs 4

grupp, om elevantalet är lägst 17:

för Kr och 1,5 vte i årskurs 4 för Tt)

Reglerteknik El (1 vte)

Elmaskiner (1 vte)

Elanläggning (I vte)

Telekommunikation (1,5 vte)

Systemteknik (2 vtr)

Elkraft (1 vte)

Fysikalisk kemi (0,5 vte)

Organisk kemi (2,5 vtr)

Biokemi (I vte)

Analytisk och fysikalisk kemi (6,5 vtr)

Apparatteknik (1 vte).

Vid konstruktionsövningarna m. m. i följande ämnen delas klass eller grupp om elevantalet är lägst 17:

4 för endast Hb)

Hus- och stadsplanering (1 vte för både An och Hb

samt ytteriigare 2,5 vtr för endast Hb)

Anläggning (3 vtr för An)

Elmaskiner (2 vtr)

Elanläggning (2 vtr)

Specialarbete Ke (4 vtr).

Teknologi (2 vtr i årskurs 1 och 1,5 vte i årskurs 2) Konstruktion Ma (1,5 vte i årskurs 3 och 3,5 vtr i årskurs 4) Energi (1 vte)

Produktion Ma (2 vtr i årskurs 4) Specialarbete Ma (5 vtr)

Konstruktion By (2 vtr i årskurs 3, 2 vtr i årskurs 4 för både An och Hb samt ytteriigare 2 vtr i årskurs  Praktik anordnas i årskurserna 1 och 2 under sammanlagt sex veckotimmar, dock minst tvä veckotimmar i vardera årskursen utöver det i timplanen angivna veckotimantalet (praktik i skolverkstad omfattande under­visning i vissa moment av ämnena verkstadsteknik, bygg- och anläggningsteknik, el-teleteknik och process­teknik). ' Se även följande timplaner.

Prop. 1981/82:14

Fyraårig teknisk linje (T) 

Byggteknisk gren (By)'

Bilaga 4:9

70

Ämne

Anlal veckoti

nmar i årskurs

An = anläggningsleknisk variant

Hb = husbyggnadsleknisk variant

3

4

An/Hb

N       F

N       F

Byggteknik

6        6

Konstruktion By

5,5     6

8/12    6-12

Produktion By

6        4-6

Hus- och stadsplanering

3/6     3-6

Anläggning

10,5/    3-11

3,5

VVS Elteknik By

U-

Specialarbete By

0-12

Summa

11,5    12

30      28-31

Utöver timplanen tillkommer fältmätningsövningar, motsvarande 1 veckotimme.

Elteknisk gren (El)

Ämne

Antal veckotimmar

årskurs

Kr = elkraftteknisk variant Tt = teleteknisk variant

3

4

Kr

Tt

N       F

N

F

N

F

Ellära

7        7

Elektronik

2,5     5

6

3-6

8

4-8

Reglerteknik El

5

4-6

5

4-6

Telekommunikation

8

6-8

Systemteknik

4

4-10

Elmaskiner

9

8-10

Elanläggning

10

10-13

Elkraft

5

2-5

Maskinteknik El

2        0

2-4

2-4

Summa

11,5    12

30

28-31

30

28-31

71

Prop. 1981/82:14 Fyraårig teknisk lii\je (T) Kemiteknisk gren (Ke)

Ämne

Antal veckotimmar

i årskurs

3

4

N

F

N

F

Fysikalisk kemi

3,5

6

Organisk kemi

6

6

Biokemi

3

2-5

Analytisk och fysikalisk kemi

12

7-11

Apparatteknik Teknisk kemi

II

8-12

Elteknik Ke

2

0

2-4

Specialarbete Ke

4

4-10

Summa

11,5

12

30

28-31

Maskinteknisk gren (Ma)

Ämne

Antal veckotimmar

i årskurs

3

4

N

F

N

F

Konstruktion Ma

5,5

7

5,5

3-5

Energi

7

5-10

Produktion Ma

4

5

7,5

4-7

Reglerteknik Ma

3

2-4

Elteknik Ma

2

0

2

3-5

Specialarbete Ma

5

5-12

Summa

11,5

12

30

28-31

72 Bilaga 4:10

Prop. 1981/82:14

Fyraårig teknisk linje (T) Materialteknisk gren (Mt)

Ämne

Antal veckotimmar

i årskurs 4

Produktion Mt

4-7

Metalliska material

6-10

Icke metalliska

material

3-9

Gjuteriteknik

,

Mätteknik Statistik

4-8

Specialarbete Mt

3-10

Summa

28-31

VVS-teknisk gren (Vv)

Ämne

Antal veckotimmar

i årskurs 4

Konstruktion Vv

4-8

Produktion Vv

3-5

Maskinteknik Vv Byggteknik Vv

2-4

VVS-teknik

6-10

Reglerteknik Vv

2-4

Elteknik Vv

3-5

Miljöteknik

0-2

Summa

28-31

Prop. 1981/82:14

Fyraårig teknisk linje (T)

73 Bilaga 4:11

För elever som efter årskurs 2 av fyraårig teknisk linje väljer att slutföra sina studier på treårig naturvetenskaplig linje gäller följande timplan för denna linje i årskurs 3:

Treårig naturvetenskaplig liixje (N)

Ämne

Antal veckotimmar' i års-

Jmf

kurs

3

Svenska

+0,5

3,5

Engelska B-språk

+ 1

3 3

Historia

-1

3

Religionskunskap

+0,5

2,5

Filosofi

0

2/0

Psykologi

0

0/2

Samhällskunskap

-2

3

Matematik

+0,5

4

Fysik

0

3

Biologi

0

3

Gymnastik

0

3

Timmar till förfogande

+0,5

1

Summa

34

' Vid laboration i följande ämnen delas klass eller grupp, om elevantalet är lägst 17: Fysik (0,5 vte) Biologi(1 vte)

Prop. 1981/82:14

74

I   4-

o o (N

4-

o I

"5

 o I   4-

r-i 

'- J. +  '.

o 

  o'

I I

(N O

I

V)

9 ri

r5  M

o 4-   I

o o o o

O)

Vll/l

.Sf

'u 

»

SS

b.

u

o

La

i*

pj

     o o

f r*% f*       

3 o o CN

4-

lo

i/Tfi

r

(-1 o

I   4-

O rj f* O

E

F

o

fTi

t/1

ca

>

'B

_1

ca

in

11

I

oca

o

ca

tx

v

u

c

s

"S, E

ca

a

c

b

"3

"O

>

OD

C

I     I

;»i m r

m rn r*

Ul

o

fl f 

Vt n 

rio

Wl 1/1

ri ff

>0      r »s

E

F

o

rrl

t/1

ca

c'

_l

ca

t

X 

oca

o

(fl

a

cac

B

ta 

u 

o

OD

O

oca

.rt OC3        Cl.

CO   t.         t/1

Cl     I   -   co

uoau

t/i

.s =

00 i/l

B

o =

CO    c ,_    rj ~

C   O S 75 :c. _

o-äi° -.a

">'= 2. > = y 

 OJ 

«

 CO o 

X

Qii U. Cu c/i c/>

o.

ca

ZH,

so 

5.2

:it:cQ

CIO c

o . 

ÖB 

c

HO

lE o

c

a

o

en

4j  t/1

t/1 C

SO 3

cm

 /span> o .i

. b.

fl .5

 .2

; -o --a

E c

eca 

Ö

O

Prop. 1981/82:14

75

Alternativa timplaner' (f. d. SSG) Årskurs 1

Bilaga 4:13

Treårig ekonomisk linje (E) Treårig humanistisk linje (H) Treårig naturvetenskaplig linje (N)

Treårig samhällsvetenskaplig linje (S) Fyraårig teknisk linje (T)

Ämne

Antal veckolimmar per linje

EHS

NT'

N

F

N

F

Svenska

3

3

3

3

Engelska

3

3

3

3

B-eller C-språk

3

3

3

3

C-språk'

4

4

Historia

->

0

2

0

Psykologi

2

0

0

Samhällskunskap

3

3

3

0

Matematik

3

5

6

6

Naturkunskap"

4

4=

Fysik

3

3,5-

Kemi

3,5

3,5

Teknologi

2,5

5"

Företagsekonomi

2

2

Gymnastik

3

2

3

2

Timmar till förfogande

1

1

1

1

Summa

33

30

33

30

' Allmänna bestämmelser till timplanerna för de tre- och fyraåriga linjerna i Läro­plan för gymnasieskolan (Lgy 70) gäller i tillämpliga delar.

Utanför timplanerna tillkommer sammanlagt 6 vtr praktik i skolverkstad i årskur­serna 1 och 2 av T-linjen, dock minst 2 vtr i vardera årskursen. Praktik i skolverk­stad i årskurs 1 av N-linJen har samma omfattning som i årskurs 1 av T-linjen. ' På E- och S-linjeraa kan socialkunskap läsas som alternativämne under 3 vtr i vardera årskursen 1 och 2. Därvid gäller vissa begränsningar i antalet C-språk vid skolenheten:

Antal intagningsplatser pä tre- och fyraåriga linjer

Antal C-språk undervisning i

i årskurs 1, om socialkunskap

anordnas

inte anordnas

30 60 90 120 150 180

högsl   2

2 3 3 4 4

högst   2

3 4 4 4 4

" Undervisningen i ämnet kan handhas av en lärare eller efter rektors bestämmande

av två samverkande lärare.

' Vid laboration i följande ämnen delas klass eller grupp, om elevantalet är lägst 17:

Naturkunskap (1 vte), Fysik (0,5 vte). Kemi (1 vte).

* Vid konstruktionsövningar i teknologi delas klass eller grupp under 2 vtr om

elevantalet är lägst 17.

Prop. 1981/82:14

76

Bilaga 4:14

Alternativa timplaner' (f. d. SSG) Årskurs 2

Treårig ekonomisk linje (E) Treårig humanistisk linje (H) Treårig naturvetenskaplig linje (N)

Treårig samhällsvetenskaplig linje (S) Fyraårig teknisk linje (T)

Ämne

Antal veckotimmar per linje

E

HS

N

T=

N

F

N

F

N

F

N

F

Svenska

3

3

3

3

3

3

3

3

Engelska

3

3

3

3

3

3

3

3

B- eller C-språk

3

3

3

3

3

3

3

3

C-språk'

3

3

Allmän språkkunskap

3/0 (H)

Latin

0/6

0/6,5

Historia

3

0

3

3,5

3

0

3

0

Samhällskunskap

3

2,5

3/0

2,5

2,5

Konst- och musikhistoria

2

2

2

0

Musik eller teckning"

2

2

2

2

Matematik

3

3

3

3(S)

4

5,5

4

5,5

Naturkunskap'

3/0

3,50/0

Fysik

3,5

46

3,5

46

Kemi

3,5

3,5'

3,5

3,5*

Biologi

2

2*

26

Teknologi

8

4,5

Företagsekonomi

6

6

Arbetsmetodik

3

Maskinskrivning

2

2

Gymnastik

2

2,5.

3

2,5

2

2,5

2

2,5

Timmar till förfogande

1

1

1

1

1

1

1

1

Summa

32

32

32

32

32

32

34

32

' Allmänna bestämmelser till timplanerna för de tre- och fyraåriga linjema i Läroplan för gymnasieskolan

(Lgy 70) gäller i tillämpliga delar.

 Utanför timplanen tillkommer sammanlagt 6 vtr praktik i skolverkstad i årskurserna 1 och 2 av T-linjen,

dock minst 2 vtr i vardera årskursen.

 På E- och S-linjema kan socialkunskap läsas som altemativämne till C-språk under 3 vtr i vardera årskursen

1 och 2.

* Vid undervisning i teckning delas klass eller grupp, om elevantalet är lägst 21.

' Undervisningen i ämnet kan handhas av en lärare eller efter rektors bestämmande av två samverkande

lärare.

* Vid laboration i följande ämnen delas klass eller grupp, om elevantalet är lägst 17:

Naturkunskap (0,5 vte)

Fysik (1 vte). Kemi (0,5 vte). Biologi (0,5 vte).

' Vid konstruktionsövningar i teknologi delas klass eller grupp under 1,5 vte i årskurs 2, om elevantalet är

lägst 17.

Prop. 1981/82:14

77

Bilaga 4:15

Alternativa timplaner' (f. d. SSG) Årskurs 3

Treårig ekonomisk linje (E) Treårig humanistisk linje (H) Treårig naturvetenskaplig linje (N) Treårig samhällsvetenskaplig linje (S) Fyraårig teknisk linje (T)

Ämne

Antal veckotimmar

per linje

E

H

S

N

T

N

F

N

F

N

F

N

F

N

F

Svenska

4

3+0,5

4

3,5

4

3,5

3

3,5

2

2,5

Engelska

2

3

2/0

3

2

3

2

3

B- eller C-språk

4

3

4

3

4

3

C-språk

4

3

Allmän språkkunskap

3/0

0

Latin

0/6

0/5,5

Historia

3

3

5,5

3

5,5

3+1=

3

Religionskunskap

2

2,5

3

2,5

3

2,5

2

2,5

2

2,5

Filosofi

2

2

2

2

2

2/0

Psykologi

2/0

2

2

1

0/2

Samhällskunskap

2

2

3/2

5,5/0

3+2

5,5

2

2

2

3

Matematik

5

3

5

3

5

4

5

4

Fysik

4

3'

4

3'

Biologi

3

3'

Övriga tekniska ämnen

12

12"

Företagse konomi

9

9

Rättskunskap

2

0/2

Maskinskrivning

2

2

Gymnastik

2

3

2

3

2

3

2

3

1

3

Timmar lill förfogande

1

1

1

1

1

1

1

1

1

1

Summa

31

34

31

34

31

34

31

34

29

34

' Allmänna bestämmelser till timplanerna för de tre- och fyraåriga linjema i Läroplan för gymnasieskolan

(Lgy 70) gäller i tillämpliga delar.

 Beteckningama 34-0,5 respektive 34-1 markerar, att elevema under 3 vtr läser samma kurs som elever på

annan treårig linje. Ämnet kan samläsas under dessa timmar.

' Vid laboration i följande ämnen delas klass eller grupp, om elevantalet är lägst 17:

Fysik (0,5 vte)

Biologi (I vte).

" Fördelning på ämnen enligt Lgy 70. Vid laborationer och konstruktionsövningar m. m. delas klass eller

grupp enligt not till timplanen i Lgy 70.

Prop. 1981/82:14

78

BUaga 4:16 Allmänna bestämmelser till timplanerna

1 Mindre studiekurs

Elev som har påtagliga studiesvårigheter kan befrias från högsl två ämnen på sätt som nedan anges (mindre studiekurs).

a)

Elev på tvåårig ekonomisk, social eller leknisk linje eller på treårig eller fyraårig linje får från och med årskurs 2 befrias från högst två obliga­toriska ämnen med i fråga om elev på tvåårig ekonomisk, social eller leknisk linje undantag av sådanl ämne som ger linjen karaklär av yrkesut­bildning.

b)

Elev på annan linje får befrias från högst två ämnen, för vilka kurspla­nen på tvåårig ekonomisk, social eller teknisk linje skall tillämpas. Eleven får i stället meddelas undervisning i annal ämne på den linje han tillhör, om detta inte medför utvidgning av organisationen.

c)

Befrielse enligt a) eller b) får ej avse konst- och musikhistoria, musik, teckning, dramatik, gymnastik, maskinskrivning, stenografi och praktiskt sekreterararbele.

2 Fritt tillval

Elev på annan tvåårig linje än tvåårig ekonomisk, social eller teknisk linje eller tvåårig musiklinje får enligt skolöverstyrelsens närmare anvis­ningar utbyta undervisning i yrkesbetonat ämne mol ämne på annan linje (gren) i gymnasieskolan än den eleven tillhör. Utbytet får omfatta högst lolv veckotimmar och i regel endast förekomma i årskurs 2. Ämnesvalet skall naturligt anknyta till elevens studieprogram i övrigt. Det skall normalt syfta lill att underbygga eller fördjupa den yrkesinriktade ulbildningen eller att möjliggöra en sidoordnad men alltjämt målinriktad yrkesutbildning.

Inom ramen för fritt tillval må elev också studera svenska och/eller engelska för att erhålla allmän behörighet för högre studier.

Medgivande om sådanl ämnesbyte lämnas av rektor. Rektor skall sam­råda med syo-konsulenl och klasskonferens.

3 Elevantal

På följande tvååriga linjer, nämligen beklädnadsteknisk linje, bygg- och anläggningsteknisk linje, el-teleleknisk linje, fordonsteknisk linje, livsme­delsteknisk linje, processleknisk linje, Iräleknisk linje och verkstadstek­nisk linje får klass omfatta högsl 16 elever.

Elevantalet vid undervisningens början i fråga om gren av tvåårig tek­nisk linje skall vara lägst lolv och, i fråga om helklassisk eller halvklassisk varianl på treårig humanistisk linje, lägst fem.

Prop, 1981/82:14

79

4 B- och C-språk

Med B-språk avses språk som eleven uiöver engelska läst i grundskolan (tyska eller franska).

Med C-språk avses nyböijarspråk. På tvåårig linje är C-språk tyska eller franska eller efter skolöverstyrelsens medgivande - finska.

På treårig eller fyraårig linje är C-språk tyska, fransk, ryska eller spanska eller - efter skolöverstyrelsens medgivande - italienska, portugi­siska eller finska. Elev på sådan linje får utbyta B-språk mot C-språk, som då i årskurs 1 får fyra veckotimmar.

Se även 8 kap. 4§ skolförordningen.

5 Delning av klass eller grupp m. m.

För genomförande av studietekniska övningar m.m. delas i årskurs 1 klass eller grupp som omfattar minst 17 elever,

på tvåårig ekonomisk, social eller teknisk eller tvåårig musiklinje dels under en veckotimme i svenska, dels under en veckotimme vid undervis­ning i sådanl ämne eller ämnesgrupp som är gemensam för samlliga elever i klassen,

på annan tvåårig linje under en veckotimme i svenska,

på treårig eller fyraårig linje under högst fyra veckotimmar för en klass eller grupp, fördelade på en veckotimme, dels i svenska, dels i engelska och/eller B-språk, dels i samhällskunskap, dels på den ireåriga naturveten­skapliga linjen och den fyraåriga tekniska linjen i fysik och/eller kemi, dels på den fyraåriga tekniska linjen i teknologi, dels på den ireåriga humanis­tiska och den ireåriga samhällsvetenskapliga linjen i naturkunskap, dels ock på den treåriga ekonomiska linjen i företagsekonomi.

6

I årskurs 1 delas klass eller grupp i C-språk under en veckotimme, om elevantalet är lägst 21.

7

Utöver vad som anges i punkterna 5 och 6 delas klass eller grupp enligt bestämmelser i noter till timplanerna.

8

Samundervisning av klasser

1 konst- och musikhistoria pä treårig humanistisk linje, treårig samhälls­vetenskaplig linje och treårig naturvetenskaplig linje skall två klasser sam­undervisas.

Prop, 1981/82:14

80

9 Periodläsning

Det antal lektioner som enligl limplanen skall förekomma i ett ämne får ökas under del av utbildningstiden, om motsvarande minskning sker under annan del av utbildningstiden. För periodläsning och samlad undervisning får timplanerna jämkas i fråga om ämnesuppdelning och fördelning av den anslagna liden inom en årskurs.

På tvåårig ekonomisk, social och teknisk linje eller tvåårig musiklinje samt på treårig och fyraårig linje bör ämnen med lågt veckotimtal genom periodläsning koncentreras till del av läsåret. Utöver de åtgärder som nedan anges som obligatoriska bör de möjligheter till ämneskoncentration inom läsårets ram som lokalt kan yppa sig tilivaralas.

Koncentration av ämnen lill ena hälften av läsåret är obligatorisk i följande fall, nämligen

tvåårig ekonomisk linje religionskunskap

tvåårig musiklinje historia (årskurs 2)

tvåårig social linje religionskunskap, historia (årskurs 2)

tvåårig teknisk linje

religionskunskap,  samhällskunskap,  kemi  (maskinteknisk,  byggteknisk

och elteknisk gren)

biokemi (årskurs 1), företagsekonomi och ergonomi

treårig ekonomisk linje

psykologi, samhällskunskap (årskurs 3), administration och rätlskunskap

treårig humanistisk linje filosofi och psykologi

treårig naturvetenskaplig linje

filosofi, psykologi och biologi (årskurs 2)

treårig samhällsvetenskaplig linje filosofi och psykologi

fyraårig teknisk linje

biologi, elteknik på byggteknisk och kemiteknisk gren, maskinteknik på

elteknisk gren och VVS.

Prop. 1981/82:14

81

För att uppnå en ingående samplanering mellan olika ämnen eller sam­läsning mellan olika linjer får undantag göras från de beslämmelser om periodläsning som här angivils. Beslut härom fattas av rektor.

10       Betyg

I svenska på tvåårig distributions- och kontorslinje, tvåårig ekonomisk linje, tvåårig konsumlionslinje, tvåårig musiklinje, tvåårig social linje, tvåårig vårdlinje, treårig ekonomisk linje, treårig humanistisk linje, treårig naturvetenskaplig linje, treårig samhällsvetenskaplig linje samt fyraårig teknisk linje ges två betyg, niimligen etl i svenska språket samt ett i lilteraturkunskap och språklig orientering. Betyg ges ej i konst- och musik­historia, i arbelslivsorientering, i rörelse, körsång, ensemble och fritt valt musikarbele på tvåårig musiklinje eller i mikrobiologi och hygien på två­årig vårdlinje, gren för barna- och ungdomsvård med undantag för varianl för barnsjukvård.

Betyg ges ej heller i de i praktik i skolverkstad ingående ämnena verk­stadsteknik, bygg- och anläggningsteknik, el-teleteknik och processteknik på fyraårig teknisk linje.

11       Frivillig undervisning i instrumentalmusik m.fl. ämnen

Sådan undervisning i instrumentalmusik, solosång, körsång, teckning, dramalik och gymnastik, i vilken elev får dellaga frivilligt, tilldelas vecko­timmar vid skolenhet enligt bestämmelser regeringen meddelar särskilt.

12       Praktik

Elev på tvåårig leknisk linje skall mellan årskurs 1 och årskurs 2 dellaga i praktiskt arbete vid företag eller annan institution än gymnasieskolan under omkring nio månader i den mån han inte har motsvarande praktisk erfarenhel.

Elev i årskurs 2 är behörig all välja tvåårig teknisk linje endast om han deltagit i sådant arbete eller har sådan praktisk erfarenhet som avses i första slycket.

13       Miljöpraktik

Elev på fyraårig teknisk linje skall i årskurserna 1 och 2 beredas praktik i skolverkstad omfallande undervisning i minst två av ämnena verkstadstek­nik, bygg- och anläggningsteknik, el-teleteknik och processteknik.

Elev på fyraårig teknisk linje skall under ferielid fullgöra miljöpraktik om sex veckor mellan årskurs 2 och årskurs 3 saml sex veckor mellan årskurs 3 och årskurs 4. För sådan miljöpraktik får i årskurserna 3 och 4 

6   Riksdagen 1981/82. 1 .saml. Nr 14

Prop. 1981/82:14

82

utöver ferietid tagas i anspråk högst en vecka i anslutning till årskursens början.

I den mån ändamålsenlig miljöpraktik ej kan anordnas för viss elev, får miljöpraktiken för eleven ersättas av praktik i skolverkstad enligl besläm­melser som skolöverstyrelsen meddelar.

Elev i årskurs 3 eller 4 i gymnasieskolan är behörig att välja fyraårig teknisk linje endast om han fullgjort den miljöpraktik som enligt andra stycket skall förekomma under ferielid före årskursens början.

Elev i årskurserna 1 och 2 av fyraårig teknisk linje är behörig att uppflyttas till högre årskurs endast om han fullgjort den praktik i skolverk­stad som avses i första slycket.

14       Förlängd undervisning

Den som avslutat mindre studiekurs har rätt alt inom fyra år efter del alt han vad avser tvååriga linjer avslutat årskurs 2, vad avser treåriga linjer avslutat årskurs 3 eller vad avser fyraårig teknisk linje avslutat årskurs 3 eller, i fräga om ämne i årskurs 4, efter det att han avslutat årskurs 4 få förlängd undervisning i varje ämne, i vilkel han har varit befriad från undervisningen.

15      Nytt avgångsbetyg

Nytt avgångsbetyg från gymnasieskolan, avseende hela lärokursen, ut­färdas från linje för dels elev som deltagit i förlängd undervisning, dels elev som helt eller delvis gått om högsta årskursen eller årskurs 3 på fyraårig teknisk linje.

Prop. 1981/82:14

83

Bilaga 4:17

SKOLÖVERSTYRELSEN

1981-05-07

Byrås 3:3

Jämkningar mellan åk 3 och 4 på T-linjen

I samband med limplaneförändringarna bör också vissa önskvärda om­flyttningar göras mellan de tekniska ämnena i årskurs 3 och 4 på T-linjen. Det gäller tvåtimmarsämnena på maskin-, kemi- och elgrenarna i årskurs 3.

På maskinteknisk gren flyttas elteknik (2 vtr) i åk 3 upp till åk 4 och en veckotimme i vardera konstruktion och produktion flyttas från åk 4 till åk 3. Genom att hela elleknikkursen då kommer atl ligga i åk 4 ökar förutsätt­ningarna för en bättre integration mellan elteknik och övriga tekniska ämnen, speciellt reglerteknik. Dessuiom elimineras de problem som för närvarande finns med betygsättningen, genom att elteknik finns i både åk 3 och åk 4 och en stor del av eleverna byter skola efter åk 3.

På kemiteknisk gren flyttas också elteknik (2 vtr) i åk 3 upp till åk 4, där utrymme skapas genom alt analytisk och fysikalisk kemi minskas med två veckotimmar. 1 åk 3 ökas timtalet i fysikalisk kemi. Eftersom dessa två veckotimmar är den enda elteknik kemister har, kan eltekniken när den flyttas till åk 4 på ett helt annat sätl än för närvarande bli etl stöd för de kemitekniska ämnena, främsi då apparatteknik samt analytisk och fysika­lisk kemi.

På elteknisk gren är det maskinteknik (2 vtr) i årskurs 3 som flyttas upp i åk 4 mot all två veckotimmar elektronik flyttas från åk 4 till åk 3. Genom att elektroniken ökas i åk 3 kan digitaltekniken, den mest dynamiska delen av elektroniken, flyttas från åk 4 till åk 3. Både elever och lärare i åk 3 har visat stort intresse för alt så tidigt som möjligl studera delta avsnitt. Då ämnet maskinteknik flyttas till åk 4, kan det integreras med ämnena elma­skiner och elkraft. Detta bör avsevärt öka elevernas motivation för ma­skintekniken.

Med dessa ändringar reduceras antalet ämnen i åk 3 och eleverna får ägna mer tid åt de två grundläggande teknikämnena inom respektive gren i åk 3.

Genom all de tekniska ämnena i åk 3 minskar från tre till två, underlättas också möjligheterna för elever från andra linjer, t.ex. N-linjen, att göra erforderliga kompletteringar för atl vinna inträde i åk 4 på T-linjen.

Eftersom jämkningarna rör enbart tekniska ämnen, lorde inga tjänste­problem uppstå. Tvärtom ökar underlaget i de grenspecifika ämnena och därmed förutsättningarna för hela tjänster inom respektive gren i åk 3.

Prop. 1981/82:14

84

Bilaga 5:1

Treårig ekonomisk linje' (E)

Föreslagen timplan

Förslag om högsta medgivna självsludietid

Ämne

Antal veckotimmar i årskurs

1

2

3

Svenska

3    0,5

3    i

3+0,5

    ll,5

Engelska

3

3

2+1

0,5)

B-språk

3

3

2+1

C-språk

1

1   s

(3)

Historia

1

1,-?

3

Religionskunskap

2,5

0,51

Psykologi

2

0,5 [l,5

Samhällskunskap

3    0,5

2,5 0,5.

2

0,5)

Matematik

5    0,5

3

(3)

Naturkunskap

4

Företagsekonomi

4

6    1

Administration

2

0,5'

Ekonomiskt specialämne

Övriga ekonomiska ämnen

6/0

1,5/

Rätlskunskap

2

   2

/

2

Arbetsmetodik

3    0,5

/

Maskinskrivning

2

3    0,5

(3)

/

Stenografi

0/6

/1,5

Gymnastik

2

2,5

3

Timmar till förfogande

1

1

1

Summa

30    1,5

32    3,5

34

5

Prop. 1981/82:14

85

Bilaga 5:2

Treårig humanistisk linje (H)

Föreslagen timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Ämne

Antal veckotimmar i

årskurs

1

2

3

Svenska

3    0,5

3

1

3,5

'    15

Engelska

3

3

3

0,5)

B-språk

3

3

1,5

3

C-språk

4

3

3

Allmän språkkunskap

1

3

0,5

Historia

5

1

5

1

Religionskunskap

2,5

0,5

Filosofi

1,5

2

0,5

3,5

Psykologi

2

0,5

Samhällskunskap

3    0,5

2,5

0,5

6

1

Matematik

5    0,5

Naturkunskap

4

4

0,5

Konst- och musikhistoria

2

Musik eller teckning

2

Gymnastik

2

2,5

3

Timmar till förfogande

1

1

1

Summa

30    1,5

32

3,5

34

5

Prop. 1981/82:14

86 Bilaga 5:3

Treårig humanistisk linje (H)

Föreslagna timplaner

Förslag om högsta medgivna självstudielid

Halv- och helklassisk variant erhålls enligt följande limplaner:

Halvklassisk variant (Ha)

Ämne

Anlal veckotimmar

i årskurs

2

3

Engelska

3

3

0,5

B-språk

3

3

C-språk

3

3

1,5

Allmän språkkunskap

0

Latin

7

1

6

1

Psykologi

0

2

0,5

Samhällskunskap

2,5

0,5

0

Naturkunskap

0

Övriga ämnen

13,5

2

17

3

Summa

32

3,5

34

5

Helklassisk variant (He)

Ämne

Antal veckotimmar

i årskurs

3

Engelska

3

0,5

B- eller C-språk

0

1.5

Latin

6

1    )

Grekiska

6

Psykologi

2

0,5

Samhällskunskap

0

Övriga ämnen

17

3

Summa

34

5

Efter särskilt medgivande kan studium av utomeuropeiska moderna språk förekomma. I sådant fall tillämpas ovanstående timplaner, varvid språket erhåller samma timtal som latin, eventuellt latin och grekiska.

Prop. 1981/82:14

87

Bilaga 5:4

Treårig samhällsvetenskaplig linje (S)

Föreslagen timplan

Förslag om högsta medgivna självsludielid

Ämne

Anlal veckolimmar i

årskurs

1

2

3

Svenska

3    0,5

3

1

3,5

'    l'-5

Engelska

3

3

3

0,5/

B-språk

3

3

)3

C-språk

4

3

P

Historia

1

5

1    \

5

1

Religionskunskap

2,5

0,5

Filosofi

1,5

2

0,5

3,5

Psykologi

2

0,5

Samhällskunskap

3    0,5

2,5

0,5

6

1

Matematik

5    0,5

3

3

Naturkunskap

4

4

1

Konst- och musikhisloria

2

Musik eller teckning

2

Gymnastik

2

2,5

3

Timmar till förfogande

1

1

1

Summa

30    1,5

32

3,5

34

5

Prop. 1981/82:14

Bilaga 5:5

Treårig naturvetenskaplig linje (N)

Föreslagen timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Ämne

Anlal veckotimmar i årskurs

1

2

3

Svenska

3      0,5'

3       1

3,5

' h

Engelska

3

3

3

0,5)

B-språk

3

3

3

C-språk

Historia

1

1,5

3+3

0,5

Religionskunskap

2,5

0,5

-1,5

Filosofi Psykologi

2/0 0/2

0,5

Samhällskunskap

3      0,5

2,5   0,5

Matematik

6      0,5

5,5    1   \

4

1

Fysik

3,5

4      0,5|2

3

0,5

2

Kemi

3,5

3,5    0,5j

Biologi

2

3

0,5

Konst- och musikhisloria

2

Musik eller teckning

2

Gymnastik

2

2,5

3

Timmar till förfogande

1

1

1

Summa

30       1,5

32       3,5

34

5

Prop. 1981/82:14

89

Bilaga 5:6

Treårig naturvetenskaplig linje (N)

Föreslagen timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Variant erhålls i vardera årskursen 2 och 3 enligt följande timplan:

Ämne

Antal veckotimmar

i årskurs

2

3

B-språk

3

0

Historia

0

3

Konst- och musikhisloria

0

Variantämne

2

6    0,5

Övriga ämnen

27

3,5

25    4,5

Summa

32

3,5

34    5

Prop. 1981/82:14

90

Bilaga 5:7

Fyraårig teknisk linje (T)

Föreslagen timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Ämne

Antal veckotimmar

i årskurs

1

2

3

4

Svenska

3      0,5

3

1

2,5

1

Engelska

3

3

B-språk

3

3

1,5

Historia

1

3

Religionskunskap

1

2,5

0,5

Ergonomi

2-3   0,5

Samhällskunskap

3

Matematik

6      0,5

5,5

1   \

4

'J-

Fysik

3,5

4

0,5   2

3

Kemi

3,5

3,5

0,5

Biologi

2

Teknologi

5      0,5

4,5

0,5

Övriga tekniska ämnen

12

2

28-31 4,5

Företagsekonomi

2-4    1

Gymnastik

2

2,5

3

Timmar lill förfogande

1

1

1

Summa

30      1,5

32

3,5

34

5

35         6

Prop, 1981/82:14

91

Bilaga 5:8 Fyraårig teknisk linje (T)

Föreslagen timplan

Förstag om högsta medgivna självstudietid

För elever som efler årskurs 2 av fyraårig teknisk linje väljer atl slutföra sina studier på treårig naturvetenskaplig linje gäller följande timplan för denna linje i årskurs 3:

Treårig naturvetenskaplig linje (N)

Ämne

Antal kurs

veckotimmar i års-

3

Svenska Engelska

3,5 3

>

B-språk

3

Historia

3

Religionskunskap

2,5

0,5)

Filosofi

2/0 1

0.3)'

Psykologi

0/2 1

Samhällskunskap

3

Matematik

4

1     1

Fysik

3

0,5 '2

Biologi

3

0,5 1

Gymnastik

3

Timmar till förfogande

1

Summa

34

4,5

Prop. 1981/82:14

Alternativa timplaner (f. d. SSG) Årskurs 1

/ propositionen föreslagna timplaner Förslag om högsta medgivna självstudietid

Treårig ekonomisk linje (E) Treårig humanistisk linje (H) Treårig naturvetenskaplig linje (N) Treårig samhällsvetenskaplig linje (S) Fyraårig teknisk linje (T)

92 Bilaga 5:9

Ämne

Antal veckotimmar per linje

EHS

NT

Svenska

3    0,5

3      0,5

Engelska

3

3

B- eller C-språk

3

3

C-språk

4

1

Historia

0

1

Psykologi

0

Samhällskunskap

3    0,5

Matematik

5    0,5

6      0,5

Naturkunskap

4

Fysik

3,5

Kemi

3,5

Teknologi

5      0,5

Företagsekonomi

2

Gymnastik

2

2

Timmar till förfogande

1

1

Summa

30    1,5

30       1,5

Prop. 1981/82:14

93

Bilaga 5:10

Alternativa timplaner (f. d. SSG) Årskurs 2

1 propositionen föreslagna timplaner Förslag om högsta medgivna självstudietid

Treårig ekonomisk linje (E) Treårig humanistisk linje (H) Treårig naturvetenskaplig linje (N) Treårig samhällsvetenskaplig linje (S) Fyraårig teknisk linje (T)

Ämne

Antal veckotimmar per linje

E

HS

N

T

Svenska

3

1 '

3           1

3

1 "

3

1

Engelska

3

3

1,5

3

3

B- eller C-språk

3

3

3

3

C-språk

Allmän språkkunskap

3

1,5

3

3/0 (H) 0,5

1,5

Latin

0/6,5   1

Historia

0

3,5      0,5) 2,5      0,5 1

0

0

Samhällskunskap

2,5

0,5]

2,5

0,5

Konst- och musikhistoria

2

0

Musik eller teckning

2

2

Matematik

3

0,5

3(S)    0,5 1 3,5/0     1  1  '

5,5

1

5,5

1

Naturkunskap Fysik

4

0,5

>2

4

0.5

2

Kemi

3,5

0,5

3,5

0,5,

Biologi

2

2

Teknologi

4,5

0,5

Företagsekonomi

6

0,5,

Arbetsmetodik

3

0,5 [1,5

Maskinskrivning

2

0,5)

Gymnastik

2,5

2,5

2,5

2,5

Timmar till förfogande

1

1

1

1

Summa

32

3,5

32         3,5

32

3,5

32

3,5

Prop. 1981/82:14

94

Alternativa timplaner (f. d. SSG) Årskurs 3

Bilaga 5:11

I propositionen föreslagna timplaner Förslag om högsta medgivna självstudietid

Treårig ekonomisk linje (E) Treårig humanistisk linje (H) Treårig naturvetenskaplig linje (N)

Treårig samhällsvetenskaplig linje (S) Fyraårig teknisk linje (T)

Ämne

Antal veckotimmar per linje

E

H'-

S

N

T

Svenska

3+0,5   1    1 

3          0,5)''

'''    '    ll,5 

3      0,5 1 '

3,5

wl-''

'    '    Il 5 

3      0,5)   '

2,5

1

Engelska

3

B- eller

C-språk

3

3

3

C-språk

3

1,5

Latin

0/5,5   1

Historia

3

5,5    1.

5,5

1

3+1

3

Religions-

kunskap

2,5       0,5

2,5   0,5

2,5

0,5

2,5   0,5

2,5

0,5

Filosofi Psykologi

2/0       0,5

1,5

2      0,5 2      0,5

3,5

2 2

0,5 0,5

3,5

Zh

1,5

Samhällskun-

skap

2          0,5

5,5/0 1

5,5

1

2       0,5

3

Matematik

3

3

4       1    \

4

\.V

Fysik

3      0,5.2

.>

Biologi

3      0,5

Övriga tek-

niskaämnen

12

2

Förelags-

ekonomi

9          1,5

Rätlskunskap

0/2       0,5

7

Maskin-

L.

skrivning

2          0,5

Gymnastik

3

3

3

3

3

Timmar till

förfogande

1

1

1

1

1

Summa

34        5

34      5

34

5

34      5

34

5

Prop. 1981/82:14

95

Bilaga 5:12

Treårig ekonomisk linje (E)

Nu gällande timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Sp

= ekonomisk-språklig

Ka

= kameral

Di

=dislribuliv

Ad

= administrativ

Ämne

Antal veckotimmar

i årskurs

1

2

3
[REDACTED_EFTERNAMN] Sp
[REDACTED_EFTERNAMN] Ka,

Di och Ad

Svenska

3

0,5

3

1

3

;h

3              1

Engelska

3

2

2+2

7-1-1

B-språk

3

3

2+2

ATl

C-språk

4

1

3

1,5

2+2

Historia

2

1

2

Religionskunskap

2

2

Psykologi

2

rw

'              "'Ml.5 

2,5            1    1   

Samhällskunskap

3

0,5

3

0,5

2,5

Matematik

5

0,5

3/0

3

Naturkunskap

3

Företagsekonomi

2

8

1,5

3              0,5

Övriga ekonomiska

2,5

ämnen

7               1,5

Rättskunskap

2

2/0

2              0,5

Praktiskt sekreterar-

0,5

arbele

0/2

1,5

Maskinskrivning

2

1

0,5

1

0,5

Stenografi

0/3

3

0,5

Gymnastik

3

3

1

1

Timmar till

förfogande

1

1

1,5

1,5

Summa

34

1,5

32

3,5

30

5

30              5

Prop. 1981/82:14

96

Bilaga 5:13

Treårig humanistisk liivje (H)

Nu gällande timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Ämne

Antal veckotimmar i årskurs

1

2

3

Svenska

3    0,5

3               1

4

:,s)''

Engelska

3

2+1

1,5

2+1

B-språk

3

3

2+2

C-språk

4

3

2+2

Allmän språkkunskap

. 1

3              0,5

Historia

2

1

4              0,5

2

0,5

Religionskunskap

1,5

3

1

3,5

Filosofi

2

0,5

Psykologi

2              0,5

Samhällskunskap

3    0,5

3              0,5

4,5

1,5

Matematik

5    0,5

Naturkunskap

5

2              0,5

Konst- och musikhistoria

1

1

Musik eller teckning

1

1

Gymnastik

3

3

2

Timmar till förfogande

1

1

1,5

Summa

34     1,5

32               3,5

30

5

Prop. 1981/82:14

97

Bilaga 5:14

Treårig humanistisk linje (H)

Nu gällande timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Halv- och helklassisk variant erhålls i vardera årskursen 2 och 3 enligt följande limplaner:

Halvklassisk variant (Ha)

Ämne

Antal veckolimmar

i årskurs

2

3

Engelska B-språk

2+1 3

y

0,5

C-språk

3

'2+1

Allmän språkkunskap

0

1,5

Latin

7

1,5

7

1

Psykologi

1

Samhällskunskap

0

2

0,5

Övriga ämnen

15

2

14,5

3

Summa

32

3,5

29,5

5

Helklassisk variant (He)

Ämne

Antal veckotimmar

i årskurs

2

3

Engelska

2

h

B- eller C-språk

3

Allmän språkkunskap

0

Latin

7

1,5

7

1

Grekiska

4

4

Psykologi

1

Samhällskunskap

0

2

0,5

Övriga ämnen

15

2

14,5

3,5

Summa

32

3,5

29,5

5

7   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 14

Prop. 1981/82:14

98

Bilaga 5:15

Treårig samhällsvetenskaplig linje (S)

Nu gällande timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Ämne

Anlal veckotimmar

årskurs

1

2

3

Svenska

3    0,5

3

1

4

;., ''

Engelska

B-språk

C-språk

3 3 4

2 3 3

2+1

2+2

Historia

2

1

4

0,5

2

0,5

Religionskunskap

3

1

Filosofi

1,5

2

0,5

3,5

Psykologi

2

0,5

Samhällskunskap

3    0,5

3

0,5

4,5

1,5

Matematik

5    0,5

2

4

Naturkunskap

5

4

1

Konst- och musikhisloria

1

1

Musik eller teckning

1

1

Gymnastik

3

3

2

Timmar lill förfogande

1

1

1,5

Summa

34    1,5

32

3,5

30

5

Prop. 1981/82:14

Treårig naturvetenskaplig linje (N)

Nu gällande timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

99

Bilaga 5:16

Ämne

Antal veckotimmar i årskurs

Svenska

Engelska

B-språk

C-språk

Historia

Religionskunskap

Filosofi

Psykologi

Samhällskunskap

Matematik

Fysik

Kemi

Biologi

Konst- och musikhistoria

Musik eller teckning

Gymnastik

Timmar lill förfogande

Summa

0,5

3    0,5, 5    0,5

2,5 2,5

1 1 3 1

34    1,5

5

4

2,5

1,5

1

1

3

1

32

0,5

3,5

1,5

2

2

2 5 4 2 3,5

2 1,5

30

0,5

0,5

0,5

1

1

0,5 i

1,5

2,5

Prop. 1981/82:14

100

"1.

5

O

   o

O 

I

r~

I   I

"1 "1

t        fi   "

   m   -H

I/V       «

C

-o

u

o

u

c

ca Q

f   I

»

)      rn        "

»

   m      I

ve   ri  ri

   (*)   

x:

CiO

.

c

CA

3

E

o

rr

c

.i! 

CA

ca

c

c E

c ca

>

ca 

E

c

(A

E

E

O

>> "s

ca

i

,

o  H

>

C/3

"i   "1 

   t   fi   -     r

«

   m   

E -2 

S .2

«

0X1

a.

w

u

!/1

C

u

u

>

u

s

SS

c

CA

c

ca

o

.:

£

CA

a>

CA

«

B

E

>

UJ

E

o

c

u 

ii

3

a

-C

n

a

u

n

;3

>

o

-

o;

0/1

E

'S

c

s

.s

_c

a

F

a.

n

150

CA

U

.:

£

..

u v

?

>

c

(-1

CA

(3

.:

£

Oo

:0

a

y

Ufl

b

:-.

o

;(-!

b

k.

a B

H

nn

a.

,J

h

.

c

o

OJ

ca (/i

c 

1)

ca

'r'

n

c

'  ,'

'4.

i) 

c

o    

o

   o'

n     V)   >»   fs   m

m   o     m

m    f        ff)     M      I        f

"I  "1

I       I       I        >o   fi   fi    I

D.

CO

D.

ca

ca

CB

CA C 3

ca

CA

CA

nn

lA

C

tA

13

oCO

oca

2

'u

o

tA

C

o |5)

o o

i

CA

O

>

i

ca

tA

c/5

w

CQ

U

X

(73

OS

&padding:0cm 2.0pt 0cm 2.0pt; height:7.45pt'p class=MsoNormal>

u.

Prop. 1981/82:14

101

Bilaga 5:18

Fyraårig teknisk linje (T)

Nu gällande timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Ämne

Anta

veckotimmar i

årskurs

1

2

3

4

Svenska

3

0,5 ~

3

1

2

0,5

Engelska 

B-spräk

3 3

2 3

1,5

1

o,5r

Historia

2

1

2

0,5

Religionskunskap

2

Ergonomi

2    0,5

Samhällskunskap

3

0,5.

2

0,5

Matematik

5

0,5

5

1

5

 K

Fysik

2,5

4

0,5

2

4

1 r

Kemi

2,5

4

0,5

Teknologi

6

5

Övriga tekniska ämnen

11,5

1,5

30    4,5

Företagsekonomi

3    1

Gymnastik

3

3

1

Timmar lill förfogande

1

1

1,5

Summa

34

1,5       

32

3,5

30

5

35    6

Prop. 1981/82:14

102

Bilaga 5:19

Försök med gemensam studiegång i årskurserna 1 och 2 av treårig naturvetenskaplig och fyraårig teknisk linje (Förordning 1977-05-12)

Nu gällande timplan

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Timplaner

Ämne

Årskurs 1

Årskurs 2

Årskurs 3

Gemensam

Gemensam

Anpas-

studie-

studie-

sade tim-

gång

gång

planer

NT

NT

N

T

Svenska

3      0,5

3       1

1

3

2

0,5

Engelska

3

2

0.5

3

2

0,5

B-/C-språk

3

3

3

Historia Psykologi

1

1

3

2,5  

0,5/0

2/0

:

1,5

Religionskunskap

-

-

2

2

Samhällskunskap

3      0,5.

-

0,5

2

2

0,5

Filosofi

-

-

, 0/0,5

0/2

-

Matematik

6       0,5

4        1    1

" 1

5

5

\h

Fysik

2,5

4       0,5

2

2,5 -

1

4

4

Kemi

2,5

4,5    0,5

-

-

Biologi

-

2

0,5

3

0

Teknologi

5

4,5    0,5

-

-

Konst- och

musikhistoria

0

0

-

-

Musik/Teckning

0

0

-

-

Gymnastik

3

2,5

2

1

Ttf

1

0,5

1

0,5

Tekniska ämnen

-

-

-

11,5

1,5

Summa

33       1,5

33      3,5

5

30

30

5

Prop. 1981/82:14

103

Bilaga 5:20

Alternativa timplaner (f. d. SSG) Årskurs 1

Nu gällande timplaner

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Treårig ekonomisk linje (E) Treårig humanistisk linje (H) Treårig naturvetenskaplig linje (N) Treårig samhällsvetenskaplig linje (S) Fyraårig teknisk linje (T)

Ämne

Antal veckotimmar per linje

EHS

NT

Svenska

3    0,5

3      0,5'

Engelska

3

3

B- eller C-språk

3

3

C-språk

.   4

1

1

Historia

2

2

Psykologi

2

Samhällskunskap

3    0,5

3      0,5

Matematik

3    0,5

6      0,5

Naturkunskap

4

Fysik

3

Kemi

3,5

Teknologi

2,5

Företagsekonomi

2

Gymnastik

3

3

Timmar lill förfogande

1

1

Summa

33     1,5

33       1,5

Prop. 1981/82:14

104

Bilaga 5:21

Alternativa timplaner (f. d. SSG) Årskurs 2

Nu gällande timplaner

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Treårig ekonomisk linje (E) Treårig humanistisk linje (H) Treårig naturvetenskaplig linje (N) Treårig samhällsvetenskaplig linje (S) Fyraårig teknisk linje (T)

Ämne

Antal veckotimmar i årskurs

E

HS

N

T

Svenska

3

1

3    1

3

1

3

1

Engelska

3

3

3

3

B- eller C-språk

3

3

3

1,5

3

1,5

C-språk

3

2

3

2

Latin

0/6 1

Historia

3

0,5

3    0,5

3

0,5

3

0,5.

Samhällskunskap

3

0,5j

3/0 0,5

Konst- och musikhistoria

2

2

Musik eller teckning

2

2

Matematik

3

0,5

3    0,5 3/0 1      ''

4

1

4

1

Naturkunskap Fysik

3,5

0,5

2

3,5

0,5

2

Kemi

3,5

0,5

3,5

0,5

Biologi

2

Teknologi

8

Företagsekonomi

6

0,5

Maskinskrivning

2

0,5)'

Gymnastik

2

3

2

2

Timmar till förfogande

1

1

1

1

Summa

32

3,5

32    3,5

32

3,5

34

3,5

Prop. 1981/82:14

105

Bilaga 5:22

Alternativa timplaner (f. d. SSG) Årskurs 3

Nu gällande timplaner

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Treårig ekonomisk linje (E) Treårig humanistisk linje (H) Treårig naturvetenskaplig linje (N) Treårig samhällsvetenskaplig linje (S) Fyraårig teknisk linje (T)

Ämne

Antal veckotimmar per linje

E

H

S

N

T

Svenska Engelska

t ;,.)''

4    I 2/0 0,5

4 2

U'''

1 I..W

2    0,5

B- eller C-språk C-språk

4 4

-2,5

4

4

Allmän

språkkunskap

3/0 1    .

1

Latin

0/6 1

1

Historia

3    0,5'

3

0,5]

Religionskunskap

2

3    1

3

1

2

2

Filosofi

2    0,5

2,5

2

0,5

3,5

2    0,5]

Psykologi

1          '

1

Samhällskunskap

2    0,5

3/2 0,5.

3+2 0,5

2    0,5,

2    0,5

Matematik Fysik

5    1

5

1    J

5     1    1

4    1     -2,5

:!h

Biologi

3    0,5]

Övriga tekniska

ämnen

12    2

Förelagsekonomi

9    1

Rättskunskap

2    0,5

2

Maskinskrivning

2    0,5

Gymnastik

2

2

2

2

1

Timmar till

förfogande

1

1

1

1

1

Summa

31    5

31    5

31

5

31    5

29    5

Prop. 1981/82:14

106

Bilaga 5:23

Tvåårig distributions- och kontorslinje (Dk)

Förslag om högsta medgivna självsludielid

Ämne

Antal veckotimmar i årskurs

1

2
[REDACTED_EFTERNAMN]
[REDACTED_EFTERNAMN] Kt

ni

LJl

Si

Sk

Svenska

4

3   0,5

3   0,5

3   0,5

Arbetslivsorientering

1

1

1

1

Företagsekonomi

'    'I2

'    '     1,5 6-3   0,5

3    1

3    1

Distributionskunskap

9-6    1

Maskinskrivning

5    1    2

2

5    '    )l5

Kontorskunskap

9-6    1

5-2   0,5

5-2   0,5)

Konsument- och

varukunskap

2

4    1

1,5

Maskinräkning och

maskinbokföring

3    1

Distributionspraktik

18

Kontorspraktik

18

18

Gymnastik

2

2

2

2

Timme till förfogande

1

Engelska

B- eller C-språk

Religionskunskap

Psykologi

Samhällskunskap

3

3

3

«3

Konsumentkunskap

Matematik

Musik eller teckning

Summa

37   4

37   3

37   3

37   3

Prop. 1981/82:14

107

Bilaga 5:24 Tvåårig distributions- och kontorslinje (Dk) Förslag om högsta medgivna självstudietid Försöksverksamhet med gren för kontor utan varianter i årskurs 2

Ämne
[REDACTED_EFTERNAMN]

för kontor

Svenska

3

0,5

Arbelslivsorientering

1

Förelagsekonomi

4

1

Maskinskrivning

4

«   '

Kontorskunskap

5-2

Konlorspraktik

18

Gymnastik

2

Engelska

B- eller C-språk

Religionskunskap

Psykologi Samhällskunskap

«3

Konsumentkunskap

Matematik

Musik eller teckning

Summa

37

3

Försöksverksamhet med vårdadministrativ gren i årskurs 2

Ämne

Veckotimmar

Svenska

3

0,5

Arbetslivsorientering

1

Maskinskrivning

2

1

Kontorspraktik

7

Gymnastik

2

Engelska

3

Psykologi

2

Socialkunskap

3

1

Socialrätt

2

Hälsovårds- och sjukdomslära

3

Medicinsk terminologi

2

Vårdadministrativ teknik

7

0,5

Summa

37

3

Prop. 1981/82:14

Timplan för tvåårig drift- och underhållsteknisk linje

Förslag om högsta medgivna självsludietid

108 Bilaga 5:25

Ämne

Anlal veckolimmar i

årskurs

1

2

Svenska

4

3

0,5

Engelska, allmän/särskild kurs

3

3

I

Matematik

3

3

0,5

Arbetslivsorientering

1

1

Gymnastik

2

2

Drifttekniska ämnen

23

2

24

4

Timmar till förfogande

1

1

Summa

37

2

37

5

Prop. 1981/82:14

Tvåårig ekonomisk linje (Ek)

Förslag om högsta medgivna självstudietid

109 Bilaga 5:26

Ämne

Antal veckotin 1

imar i årskurs

2

Svenska

4

3+1

0,5

Engelska Religionskunskap

3

3+1

2

0,5

1,5

Samhällskunskap

3

0,5

3

0,5

Matematik

3

3/0

Företagsekonomi

9

2

8

2    1

Maskinskrivning

2,5

2,5

och kontorskunskap

4

0,5

3

0,5 '

Stenografi

2

0/3

Musik eller teckning

2

Gymnastik

3

2

Tillvalsämne

3

3

Timmar till förfogande

1

1

Summa

35

3

35

4

Prop. 1981/82:14

110

Oo

=5

m rA

Ml

t-

OH

Oc/3

l r

r v/

P f f Vi

I  -

W

O

vo

  fl f f

n 

"   Ov I 

f

»

n f

V/

OH

o 

I

»

)

o

Ov f*i f* ,

Ot/5

o:*:

Tt  

«

  f

fl    TJ-  Ov  Tt                 f  fl   -

I         w

ca -s . c

tA    (U

-i

oca o >i4

.SI

(A    O

O. c/:

i.

w

c

l

N

a

i>

c

c

..2*

s

o

t

C

E

r

s

Oo

Q

c

-s;

o

c

.

o

M)

Oo

u

c

oCB

>

o

H

k

Oc/)

X

Oi

Tt  "  m Tt

Tt  

«

  fi m  fl

fe " 

o c

CO--

>> &margin-right:0cm;margin-bottom:0cm; margin-left:27.0pt;margin-bottom:.0001pt'> JS    q/1 

O   3

ca J

£

XI 

B

> >- ca oo 

(A    C

Xa

fl r

r*) fl 1

7

V/

m fl ,

V/

fl -" m 00 *

7   > tA ,:

O

c

CO

so

. a. c

fi a ri

- o. D, ca ca j

2:o

00

II

.5 c c o 'C -3 F=

> '3   o   tA "

c 2

o    tA

J

«

l   O

'öi- M 2 Ji

o SS l.e

H

U.(i,OOH

111 Bilaga 5:28

Prop. 1981/82:14

Tvåårig konsumtionslinje

Förslag om högsta medgivna självstudietid Försöksverksamhet med konsumentekonomisk gren Timplan

Ämnesblock/ämnen

Föreslagen timplan

Åk 1 vtr/

Åk 2 vtr/

block och

block och

ämne

ämne

ALLMÄNNA ÄMNEN

13-10

11-8

Svenska

4

3            0,5

Engelska

3

3

Gymnastik

2

2

Obligatoriskt fillval

3

3

Ttf

1

-

SAMHÄLLSORIENTERING

9

11

Samhällskunskap

3

3

Psykologi

2

-

Social- och familjekunskap

-

1

3

2

Barn- och ungdomskunskap

2

3

Konsumentkunskap

2

3

HUSHÅLLSEKONOMISK

ORIENTERING

13-16

11

Bostads/miljökunskap

3       \

1     "

Koslkunskap

7-10    1

Textilkunskap

3       j

-

VÅRD

2

4-7

Hälsovård och hemsjukvård

2

4-7

Summa vtr

37          2

37           5

112

Prop. 1981/82:14 Försöksverksamhet med textil gren Timplan

Ämnesblock/ämnen

Åk 1

vtr/

Åk 2 vtr/

block och

block och

ämne

ämne

ALLMÄNNA ÄMNEN

13-

10

11-8

Svenska

4

3          0,5

Engelska

3

3

Gymnastik

2

2

Oblig tillvaisämnen

«3

=£3

Ttf

1

-

SAMHÄLLSORIENTERING

8

3

Samhällskunskap

3

1,

3          0,5

Kost- och konsumentkunskap

5

r

-

TEXTILT BLOCK

19-

-16

26-23

Texlilkunskap

16-

-13

1

23-20

Formgivning

3

3   r

Summa vtr

37

2

37          5

Prop. 1981/82:14

Tvåårig musiklinje (Mu)

113 Bilaga 5:29

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Ämne

Antal veckotimmar i årskurs

1

2

Svenska

4

3

0,5

Engelska

3

3

Historia

3

2

0,5

2

Samhällskunskap

3

0,5

3

0,5

Matematik

3

3

0,5

Musikhistorisk orientering

2

2

0,5x3=1,5

Allmän musiklära

2

2

Rörelse

2

2

Sång

Stråkinstrument

Träblåsinstrument Bleckblåsinstrument

3

4

Klaverinstrument

Knäppinstrument

Siagverksinstrument

Körsång

1

Ensemble

3

Fritt valt musikarbete

1

Gymnastik

1

Tillvalsämne

3

Timme till förfogande

1

Summa                                                      34

0,5

34

3,5

8   Riksdagen 1981/82. I saml. Nr 14

Prop. 1981/82:14

Tvåårig social lije (So)

114 Bilaga 5:30

Förslag om högsta medgivna självstudietid

Ämne

Antal veckotimmar

i årskurs

1

2

Svenska

4

3

0,5

Engelska

3

3

Historia

3

2

0,5

3,5

Religionskunskap

2

0,5

Samhällskunskap

3

0,5

3

0,5

Socialkunskap

5

1,5

Matematik

3

3

0,5    j 

1.5    P

Naturkunskap

6

0,5

6

Maskinskrivning och kontorskunskap

4

0,'5

Musik eller teckning

2

2

Gymnastik

3

2

Tillvalsämne

3

3

Timmar till förfogande

1

1

Summa

35

1,5

35

5,5

Prop. 1981/82:14

115

Timplan för tvåårig social serviceliivje (Ss) Förslag om högsta medgivna självstudietid Årskurs 1

Bilaga 5:31

Ämne

Totalt antal elevtimmar

Svenska

160

Arbetslivsorientering

40

Psykologi

120

Samhällskunskap

120

Social servicekunskap

160

40

80

Kost- och konsumentkunskap

160

40

Vårdkunskap

120

20

40

Barn- och ungdomskunskap

80

20

tu

Social servicepraktik

400-280

Gymnastik

80

Timme till förfogande

40

Engelska

B-eller C-språk

Religionskunskap

:S120

Matematik

Musik eller teckning

Summa

1480

120

Årskurs 2

Ämne

Totall antal elevlimmar

Svenska

Arbetslivsorientering

Psykologi

Samhällskunskap

Social servicekunskap

Kost- och konsumentkunskap

Vårdkunskap

Barn- och ungdomskunskap

Social servicepraktik

Gymnastik

Engelska

B-eller C-språk

Religionskunskap

Matematik

Musik eller teckning

120

40

40

40 240

80 120

40 680-560

80

S120

20

10 10 60 30 30

20

120

Prop. 1981/82:14

Tvåårig teknisk linje (Te)

Förslag om högsta medgivna självsludietid

Ma

= maskinteknisk

By

= byggteknisk

El

= elteknisk

Ke

= kemiteknisk

116

Bilaga 5:32

Ämne

Antal veckotimmar i årskurs

1

2
[REDACTED_EFTERNAMN]
[REDACTED_EFTERNAMN] Ke
[REDACTED_EFTERNAMN]
[REDACTED_EFTERNAMN]
[REDACTED_EFTERNAMN] El

Ma, By

Ma och

By

och El

Ke

Svenska

4

4

Engelska eller

B-språk

3

3

Religionskunskap

2

2

2

Samhällskunskap

2

0,5

2

0,5

2            0,5

Matematik

6    0,5 j

6    0,5

1

2

0,5

2

0,5

4            0,5

Fysik

4    0,5)

4    0,5

1

3

3

3

Kemi

2

8    0,5

Företagsekonomi

2

2

Ergonomi

1

2

2

2

Gymnastik

3

3

1

1

1

Tekniska ämnen

12    1

6    0,5

20

4

22

4

18            4

Timmar till för-

fogande

1

1

1

1

1

Summa

35    2

35    2

35

5

35

5

35            5

Prop. 1981/82:14

Tvåårig vårdlinje (Vd). Årskurs 1

Förslag om högsta medgivna självstudietid

117

Bilaga 5:33

Ämne

Antal veckotimmar i period (P)
[REDACTED_EFTERNAMN] för hälso-
[REDACTED_EFTERNAMN] för barna-

och sjukvård

och

saml

ungdomsvård

Pl

åldringsvård (Hv)

(Bu)

1

P2

P3

P2

P3

13 v

21 v

6v

21 v

6v

Svenska

4

4

4

4

4

Arbetslivsorientering

1

1

1

1

1

Psykologi

5

0,5

Vårdkunskap

18-15

0,5

3

29-26    1,5

Barnkunskap

6

0,5

3

29-26    1,5

Vårdpraktik

26-23

Bamavårdspraktik

26-23

Gymnastik

2

2

2

2

2

Timme till förfogande

1

1

1

1

1

Engelska

B- eller C-språk

Religionskunskap

Samhällskunskap

3

3

3

3

3

Konsumentkunskap

Matematik

Musik eller teckning

Summa

37

37

37

37

37

1.5

1,5

1,5

9   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 14

Prop. 1981/82:14

118

o

c: o« .a

f

 fl fl

 m        fl   f*          rrj fl

fl

V/

fn       fl rf)       Ov fl

CQ

fl

I

00 fl

XI  

o

o o

ffi - I/i fl fl

fl fl      

 f

(t; 

 fl f fl

V/

I

00

V/

c

X

3 

>

ca

:0   -

t

 ca 

O o-

r. 

«

 .

60

C

»

n 

 fl f*i (

Q. a.:

»

:

.i

§

-jS|

r

»

1)

Ci.C   

UD   3   3  7:;

-:i

£

u '/j iS 

«

- S= 

£

rt

a>

4>   0  :ra    D

h

=   00-   

1, ._- g c

Q.

JC

cy ora 

    c/3    

o

S> CO      OUJ

ig,

cQo:

SS     CO

CO 

«

._,

T3

CA

M

C::

J

t-3

>>

Ut 

S

a

.:

£

E

o

2 

oca

tu

>

.ii.

j:

..2?

M

3

TJ

O

>

S

tA

E

u.

ra

V

a

o

.D

u

u

s

Co

:0

tO

a

C

c

C

CO

ca

0

ca

ra

DU

oe

>

>

U

a

II

II

oC8

otS

:'

>

o

3

CA

H

k

CL,

CQ

E >

O   

I

T3

O o-ca

m -, r»i fl TJ

00

o

ca

.- -o o . atH 

= 1a x: = .2eExjJ=5.'U3

O) 

XI

> J;

c

«

, rt   rt 

Dh c/D

S:-lil

Prop. 1981/82:14

Tvåårig vårdlinje (Vd). Årskurs 1 Förslag om högsta medgivna självstudietid

RAMTIMPLAN.[REDACTED_EFTERNAMN] för barna- och ungdomsvård

Undervisningslimmar

119 Bilaga 5:35

Ämnesblock/Ämnen

Totalt

antal

elevtimmar

Kommunikationsämnen

Svenska

160

Bild och form Musik

40 40

20

Pedagogiskt drama

40

Gymnastik

80

Omvärldsorienterande ämnen

Arbelslivsorientering

80

Vårdkunskap

Socialpedagogiska-metodiska ämnen

Psykologi

'M80 

380-320 )

Barn- och ungdomskunskap

Praktik inom barn- och/eller

ungdomsverksamhet

540-480

Övriga ämnen

Timme lill förfogande

40

Engelska

B- eller C-språk

Religionskunskap

Samhällskunskap

120

Konsumentkunskap

Matematik

Musik eller teckning

Summa

1480    120

Prop. 1981/82:14

Tvåårig vårdlinje (Vd). Årskurs 2

Förslag om högsta medgivna självsludietid

RAMTIMPLAN.[REDACTED_EFTERNAMN] för barna- och ungdomsvård

Undervisningstimmar

120 Bilaga 5:36

Ämnesblock/Ämnen

Totalt

antal

elevtimmar

Svenska

120

Arbetslivsorientering

40

50

Psykologi

75 ,

Socialmedicin

30

Sjukdomslära

80     30

Vårdkunskap

55

Barn- och ungdomskunskap

365-305     80

Musik

50

Praktik inom barn-

och ungdomsverksamhet

585-525

Gymnastik

80

Engelska

B- eller C-språk

Religionskunskap

Samhällskunskap

120

Konsumentkunskap

Matematik

Musik eller teckning

Summa

1480    160

Prop. 1981/82:14

Tvåårig vårdlinje (Vd). Årskurs 2 Förslag om högsta medgivna självstudietid

121 Bilaga 5:37

RAMTIMPLAN.[REDACTED_EFTERNAMN] för barna- och ungdomsvård, variant för barnsjuk­vård

Undervisningstimmar

Ämnesblock/Ämnen

Totall

anlal

elevlimmar

Svenska

120

Arbetslivsorientering

40     50

Psykologi

75

Socialmedicin

30 \

Anatomi och fysiologi

45  [20

Mikrobiologi och hygien

40 j

Sjukdomslära

60

Vårdkunskap

245-185     90

Barn- och ungdomskunskap

120

Musik

40

Vårdpraktik

585-525

Gymnastik

80

Engelska

B- eller C-språk

Religionskunskap

Samhällskunskap

120

Konsumenlkunskap

Matematik

Musik eller teckning

Summa

1480    160

Prop. 1981/82:14

122

BUaga6

Personalkonsekvenser

1    Personalkonsekvenser vid ett slopande av länsskolnämndernas möjligheter till dispensgivning

En översikt över antalet lärarveckotimmar i grupper med färre än 8 elever har givits i avsnitt 9.2.1. Här skall kommenteras fördelningen av sådana mycket små grupper på vissa ämnen.

På tvååriga linjer fanns i årskurs 1 läsåret 1979/80 de flesla små grupper­na i franska som B-språk (dvs. som fortsätlningsspråk efter grundskolan). Ca 40% av grupperna i detta ämne hade mindre än 8 elever. Här skall samtidigt sägas att del totala antalet elever med B-franska i årskurs 1 av tvååriga linjer endast var knappt 1 300.

På de tre- och fyraåriga linjerna fanns i årskurs 1 de flesla myckel små grupperna i ryska som C-språk (dvs. som nybörjarspråk i gymnasiesko­lan). Ca 15% av alla grupper hade här mindre än 8 elever. Det totala antalet elever med C-ryska i årskurs 1 var knappt 650.

I årskurs 3 var andelarna grupper med färre än 8 elever mångfaldigt siörre för såväl ryska (ca 80%) som italienska (ca 90%) och spanska (ca 40%). I de två vanligaste B- och C-språken franska och tyska hade i årskurs 3 vardera ca 25% av grupperna färre än 8 elever.

Dessa höga procenttal för mycket små grupper beror främst av del successiva bortvalssyslemel i dagens språkorganisation, vilkel berördes i avsnitt 4 av proposiiionen. En bidragande orsak är givelvis om en skola redan i årskurs 1 startar med ett litet anlal elever.

De redovisade siffrorna står i klar kontrast till vad som gäller för ämnet engelska. I detta språk överstiger andelen grupper med färre än 8 elever inte 1 % av det totala antalet grupper ens i årskurs 3.

I den tillgängliga statistiken finns ingen detaljerad fördelning på små grupper av andra ämnen än språk. I stort kan dock sägas atl följande ämnen och ämnesgrupper berörs: de två- och treåriga linjernas övriga tillvalsämnen (främst musik, slöjd, teckning och dramatik), allmän språk­kunskap, vissa valämnen på den ekonomiska sektorn (förvaltning, redovis­ning och distribution, maskinskrivning, praktiskt sekreterararbele och stenografi) saml grenspecifika ämnen i årskurserna 3 och 4 av T-linjen.

2    Personalkonsekvenser vid reduktion av timtal för elevgrupper med mindre än 12 elever

En översikt över antalet lärarveckotimmar i grupper med mindre än 12 elever har givils i avsnitt 9.2.2. Här kommenteras fördelningen av sådana grupper på vissa ämnen.

Prop. 1981/82:14

123

I bilaga 6:1 redovisades fördelningen av grupper med färre än 8 elever. I moderna språk ökar andelarna små grupper avsevärt, när även gruppstor­lekarna 8 till 11 elever tas med. På tvååriga linjer varierar i årskurs 1 andelarna för sådana grupper mellan 20 och 60% (finska C resp. franska C). Engelska utgör som tidigare ett markerat undantag. Blott 2% av grupperna i engelska har mellan 8 och 11 elever.

På de tre- och fyraåriga linjerna är i årskurs 1 andelarna grupper med mellan 8 och 11 elever störst i ryska C (ca 50%), italienska C och finska C (vardera ca 20%).

Beträffande årskurs 3 kan sammanfattningsvis sägas alt en tredjedel av alla språkgrupper har mindre än 12 elever. För de tre nyssnämnda C-språken ryska, italienska och spanska är andelarna grupper med mellan 8 och 11 elever 14, 8 resp. 24%. I årskurs 3 har samlliga grupper i italienska och drygl 90% av grupperna i ryska mindre än 12 elever.

För tyska och franska är andelarna grupper med mellan 8 och 11 elever vardera drygt 20%. I engelska, slutligen, har återigen endast 1 % av grup­perna mellan 8 och 11 elever.

För latin och grekiska gäller elt lägre elevantal (5) för start av undervis­ning. Enligt den tillgängliga statistiken, som saknar uppgift om andelen grupper med färre än 5 elever, har mellan 85 och 90% av grupperna i årskurs 3 under 12 elever. Latin lästes läsåret 1979/80 av knappt 1600 elever och grekiska av 99 elever.

3   Personalkonsekvenser vid timplaneförändringar på de tre- och fyraåriga linjerna

Mer samordnade timplaner för de tre- och fyraåriga linjerna har konstru­erats utifrån de s. k. alternativa timplanerna, f. d. SSG (särskild samordnad gymnasieskola för orter med litet elevunderlag). Graden av samläsning har ökats, främst beträffande moderna språk. Analyser har inom utbildnings­departementet gjorts av lärartimbehoven i de föreslagna timplanerna. Un­dersökta skolors linjeuppsättning, elevantal samt elevernas val och i vissa fall antaganden om dessa gör beräkningar av delta slag svåra. Analyserna ger dock grund för att räkna med en total spareffekt om ca 4% på de tre-och fyraåriga linjerna. Följande beräkning kan då göras. För årskurserna 1-3 av de tre- och fyraåriga linjerna fanns läsåret 1979/80 139000 lärar­veckotimmar. Med justering till 150000 för ell med 10% ökal anlal elever mellan perioderna 1977/78-79/80 och 1982/83-84/85 minskas dä lärartim-undedagel med 6000 veckolimmar. I 1982/83 års beräknade löneläge blir besparingen ca 40milj. kr.

Timlalsförskjutningarna mellan dagens timplaner och de föreslagna har redan redovisals för varje ämne och linje i timplaneöversiklen.

Beträffande inverkan på lärartimunderlaget läsåret 1982/83, då de före­slagna limplanerna för de tre- och fyraåriga linjerna ännu bara tänks tillämpade i årskurs 1, kan följande sammanfallas.

Prop. 1981/82:14

124

För samlliga linjer gäller att historia utgår (2 vtr) och att gymnastik minskar med 1 veckotimme, jämfört med idag.

På H-, S- och N-linjerna minskar konst- och musikhistoria med 1 vecko­timme, medan musik och teckning ökar med vardera 1 veckotimme. På N-och T-linjerna ökar matematik, fysik och kemi med varsin veckotimme.

På E-linjen ökar företagsekonomi med 2 veckotimmar, medan C-språk (4 vtr) och naturkunskap (3 vtr) minskar till följd av att de två ämnena slällls i val mol varandra. I de fall naturkunskap väljs har ämnel i den föreslagna limplanen 1 veckotimme mer än idag (dvs. 4 vtr).

Som en följd av samläsningen med E-linjen minskar naturkunskap på H-och S-linjerna från 5 lill 4 veckotimmar.

På S-linjen kommer C-språk (4 vtr) alt minska i den mån eleverna i stället väljer socialkunskap, som i sin tur ökar (3 vtr).

På N-linjen utgår C-språk under 4 veckotimmar.

På T-linjen, slutligen, ulgår samhällskunskap (3 vtr), medan teknologi minskar med 1 veckotimme.

4   Personalkonsekvenser vid ett förändrat utnyttjande av förstärk­ningsresurserna

I avsnill 9.2.4 diskuterades möjliga effekter på lärartimunderlaget vid en annan användning av gymnasieskolans extraresurser än idag. Om en fri resursanvändning skall fungera som tänkt - till det lokalt bästa utnyttjan­det av minskade resurser - kan inga generella regler sättas upp på områ­det. Endast vissa anlaganden kan göras om att vissa resurser mer än andra kommer att överföras till nya ändamål.

Därmed begränsas också möjligheterna att närmare beräkna personal­konsekvenserna vid en friare resursanvändning. De extraresurser som här skall analyseras är för delning av klass vid

1.

studieleknisk träning,

2.

laborationer och konstruktionsövningar samt

3.

undervisning i nyböijarspråk.

Därefter redovisas resurserna på gymnasieskolans linjer och special­kurser för

4.

slöd- och samordnad specialundervisning,

5.

frivillig undervisning och

6.

ttf.

Vid beräkningarna har underiag hämtats från SÖ:s kartläggning av un­dervisningsgrupper och lärarveckotimmar läsåret 1979/80. Med hänsyn till ett sedan dess med 10% ökat antal klasser har antalet grupper och vecko­timmar i beräkningarna ökats med 10%.

Prop. 1981/82:14

125

De aktuella extraresurserna fördelar sig så här på de tre- och fyraåriga linjerna.

Summa

H

S

E

N

T

Treår.

Tvåår.

Tot.

Studie-

4 280 380

5650

2280

7930

teknik

330

660

Nybörjar­språk

740

740

10

750

Labora­tioner m.m.

åkl

330

90

660

620

1700

840

2540

åk 2

170

125

780

875

1950

670

2620

åk 3

380

~26Ö"

470

1 110

1 110

åk 4

1620

1620

1620

12770+3 800= 16570

De sammanlagda extraresurserna kan således beräknas till ca 16500 veckotimmar (vtr). Av dessa faller inemot hälften på vardera studieleknisk träning i årskurs 1 och laborationer m. m. i samtliga årskurser (vardera ca 7900 vtr). Den iredje resursen, för nyböijarspråk, är mer än 20 gånger mindre (ca 750 vtr).

Beträffande fördelningen på ämnen av resurserna för studieteknisk trä­ning kan följande sammanfattas. Över hälften av resurserna går till ämnena svenska och engelska (ca 3200 resp. 1 000 vtr). Till samhällskunskap och historia går ca 950 resp. 850 vtr. Ca 400 vtr tillfaller vardera företagsekono­mi och de två språken franska och tyska tillsammans. För vart och ett av ämnena fysik, kemi och naturkunskap utfaller något under 350 vtr.

Resurser för laborationer m. m. tilldelas med någol undantag sex linjer, nämligen den tvååriga So-linjen samt de fem tre- och fyraåriga linjerna, bland dessa givetvis främst N- och T-linjerna. På de senare finns ca 1 200 resurslimmar i teknologi, ca 1 150 i fysik och ca 850 i kemi. I biologi och naturkunskap är antalet resurstimmar för laborationer ca 500 resp. 600.

Antalet resurstimmar i tekniska ämnen för årskurserna 3 och 4 av T-linjen är 470 resp. 1 620.

Som påpekats gäller den ovan redovisade statistiken bara gymnasiesko­lans linjer. Ingen moisvarande statistik finns för specialkurserna. I dessa förekommer dock av de hillills behandlade resurserna endast den för laborationer och konstruktionsövningar. Del är att vänta alt dessa resurser även i ett system med friare resursanvändning kommer all användas till i princip samma ändamål som idag på de direki yrkesinriktade specialkur­serna.

Prop. 1981/82:14

126

Tre extraresurser återstår nu att behandla: för stöd- och samordnad specialundervisning, för frivillig undervisning och för ttf.

Särskilt de två första resurserna berör specialkurser lika myckel som linjer. De tilldelas nämligen efter skolornas totala antal elever, oavsett studieväg. För en analys av dessa två resurser har använts SÖ:s petita för budgetåret 1981/82. Enligt dessa (band 2, s. 69 och 75) beräknas antalet volymtjänster för stöd- och samordnad specialundervisning läsåret 1982/83 till 426,5 och för frivillig undervisning till 189.

Eftersom stöd- och samordnad specialundervisning lill allra slörsla de­len gäller s. k. allmänna ämnen, har antagits en undervisningsskyldighet av 21 vtr, vilkel totalt ger en resurs om ca 9000 vtr för slöd- och samordnad specialundervisning.

För frivillig undervisning med en undervisningsskyldighet av 29 vtr fås med 189 volymtjänster ca 5500 vtr.

För ttf, slutligen, kan enligt SÖ:s tidigare använda statistik för linjer läsåret 1979/80 antas en resurs om ca 7200 vtr för ttf. För specialkurser kan ca 250 vtr beräknas. Detta antagande grundas på att antalet klasser på specialkurser om minst ett års längd i september 1980 var drygt 730 och på all ttf kan beräknas förekomma i åtminstone en tredjedel av dessa, som i flera fall har en linjelik konstruktion.

Den totala mängden veckotimmar för de sex här behandlade resurserna kan därmed beräknas till ca 38500 med följande fördelning:

1.

studieleknisk träning

7950 vtr

2.

laborationer m.m.

7900 vtr

3.

nybörjarspråk

750 vtr

4.

stöd- och samordnad specialundervisning

9000 vtr

5.

frivillig undervisning

5500 vtr

6.

ttf

7450 vtr

Totalt

38550 vtr

5   Personalkonsekvenser vid en tänkt, maximal utläggning av själv­studietid

Här redovisas för olika ämnen och ämnesgrupper del teoretiska, maxi­mala limbortfallel, om självstudier skulle tillämpas i full utsträckning och om ingen del av skolans extraresurser skulle användas till lärarinsatser under självstudierna.

Dock kan över hälften av det beslutade sparmålet läsåret 1982/83 nås med andra åtgärder (mer samordnade limplaner, slopande av länsskol­nämndernas dispensgivning, limreduktioner vid små grupper samt tillsäl-lande av färre korttidsvikariat). I den följande kartläggningen kan därför i princip samtliga timtal minskas med minsl 50%.

Prop. 1981/82:14

127

En ytterligare reduktion av självstudielimlalen kan göras i samma mån som man lokall på en skola beslutar atl använda idag öronmärkta extrare­surser för bl.a. ttf, stöd- och samordnad specialundervisning och halv­klasstimmar till lärarhandledning under självsludietimmar.

Redovisningen görs i ämnesgrupper utifrån undervisningsskyldighet. I tabell I görs en sammanställning i ämnesgrupper av den totalt möjliga självstudietiden på linjerna. I tabell 2 redovisas vissa ämnen som förekom­mer på såväl 3- och 4-åriga som 2-åriga linjer. Specialkurserna, slutligen, sammmanfattas i tabell 3.

Prop. 1981/82:14

128

o

a

c

-o

ii

:0

JS

> a

UD

c

c

B E

.c H

Samtliga linjer S:a vtr

Ov

1/1 1/1 V-, w 

»

/-i ir 

OC  m r \c m \o r- r.1 \o - 

o

os 

OS

o

o      >o

Si

m

VI 

O 

VI          VI

0\ rr, o\        

so        O 

        r.1

c 

tu 

c 

E 

:ca

CO

s.

t/1 

2-åriga linjer

BeBaEtFo KoSsVd

IX)

lill        jq   1 

a-

1/1

Tf

o os 

t-i

oo

VI

00

(Ni

O   1   o    1   O   1

r   '  rj   '  r.1   '

Tf

2-äriga

linjer

LiPrTrVe

r-

1    1    1    1    1    1    1

1

1

1

2 850

o c

2-åriga

linjer

SbJoTd*

\o

II        

1    1 

°

  1

o

C-J

i

1 1 1

1

1   1   1   1 1 1

§

2-ärig

linje

Dk

v-.

1   1   1   1 2 1   1

o

sD

1

VI            

1

r.1           '

OS

VI

1-1

Os

1   1 o  1   1   1

OO

o

m

00

2-är linjer SoEkMuDu Te-i-gem ä

*

lO t/l en O O VI 0\ VC  Tf  o o  Tf

O 0\

1      1

V o 1/    1    IT)    1

VI

5

4-år linje    , T åk 4, tekri speckurs, sista åk

(

1 1 1 ss: 1

(N (N 

«

/1

1

1      1      1

1

Illill

1

3- 0 4- år linjer HSENT åk 1-3

(N

O O O 

«

/1 

»

O O    1 ov oo C3\ \C (N (-1    '

00 VD 00 Os 

 OO

r-j      r-j      

fl

o oo

s

1     1   

VI

1   1 (-1

VI

r.1

1    1   o   1    i    1

R

k.

(U Q.

a 

5

Od

trt tu

c

 rj p/ Tf 1/1 vO t-.

CQ

 CN (-1

uuu

u

 r r.1 'f 

VI 

sD

QQQQQQ

Q

Ämnen 21 vtr Svenska m m Moderna språk Naturvetenskapliga ämnen Tekniska ämnen Ekonomiska ämnen Övriga ämnen Ao

-

a

ä

a ti)

>

s

C

E

Ämnen 24 vtr Ä på DkKoVd (ej praktik) DipKtp Övriga ä

tCO

£

cg 

Cn

Ämnen 29 vtr GyTeSl Mu

Ms m m 0 ä pä KoVd (ej praktik) Vdp

Arbelsteknik och fackteori Övriga ämnen

u ?

å

E

3

c/2

tO 

U,

Prop. 1981/82:14 Tabell 2

129

Här redovisas lolala limtal för självstudier för vissa ämnen som före­kommer på såväl 3- och 4- åriga som 2-åriga linjer.

Ämne

3- och 4-

2-åriga

Övriga

Totalt

ariga

Du.Ek,Ml So.Te

j   2-åriga

Eng. affärsspråk

140

65

205

Fysik

915

40

955

Företagsekonomi

770

500

610

1880

Historia

505

220

725

Maskinskrivning

210

540

750

Matematik

1605

545

2 150

Naturkunskap

385

830

1215

Psykologi

310

410

720

Religionskunskap

360

300

660

Samhällskunskap

1930

580

15

2525

Svenska

2890

795

3685

Tekniska ämnen

Maskin-

555

110

665

Bygg-

405

30

435

El-

705

240

945

Ke-

195

20

215

Tabell 3

Utläggning av självstudietid på specialkurserna har behandlats i avsnitt 6.3.3.1 specialkurserna, som med någol undanlag är direki yrkesinriktade, föreslås den högsta möjliga andelen självsludietid vara densamma som för de yrkesinriktade linjerna, 2,6% av elevtimtalen för kursen. Denna andel är avsedd att vara ett sniltvärde för samtliga kurser och bör alltså efter bedömning av SÖ, som ansvarar för specialkurserna, kunna variera mellan olika kurser.

Med elt antagande av snitlvärdel 2,6% för självstudietid på specialkur­serna kan de maximala effekterna i timmar anges så här (i princip kommer ämnen i ämnesgrupp D 5 att bli aktuella):

Totalt

Självstu-

Procent

Antal

elevtimmar     dietimmar       av timtalet      vtr

SO:s beräkning uti­från besparingsprop.

2870000

233000

8,1 %

6.300

Justerad, föreslagen nivå

2870000

74600

2,6%

2.000

Prop. 1981/82:14

130

INNEHÅLL

Sid.

1

INLEDNING    ................................................................. 

..... 

2

2

UTGÅNGSPUNKTER OCH ALTERNATIV   ........................... 

..... 

3

2.1 Alternativa sparmetoder .......................................... 

..... 

4

2.1.1

Spärr mot s.k. dubbelutbildning......................... 

..... 

4

2.1.2

Punktvis revision av slatsbidragsrekvisitionerna        

5

2.1.3

Bättre fyllande av vakanta utbildningsplatser   

5

2.1.4

Ökad samverkan mellan olika utbildningsanordnare   ...

6

2.1.5

Skärpta regler för gruppstoriekar och gruppdelningar samt en friare användning av gymnasieskolans resurser

8

2.1.6

Samordning av limplanerna för de tre- och fyraåriga lin­jerna   

10

2.1.7

Slopande av länsskolnämndernas dispensgivning     

11

2.1.8

Möjligheter till självstudier under viss tid .......... 

11

2.1.9

Anställande av färre korltidsvikarier för tjänstlediga lära­re      

11

2.2 Förslag om gymnasieskolans utformning fr.o.m. läsåret 1982/

83   ........................................................................... 

12

3..................................................................................... EN FRIARE RESURSANV.NDNING OCH EN SÄRSKILD

HANDLEDARRESURS I GYMNASIESKOLAN   ..................... 

.. 

13

3.1

Resursbegreppet    .................................................. 

.. 

13

3.2

Tidigare överväganden och beslut   ......................... 

14

3.3

Inriktningen av en friare resursanvändning ............. 

15

3.4

Utformningen av en friare resursanvändning och tillskoll av en särskild handledarresurs     

17

4..................................................................................... MER SAMORDNADE TIMPLANER FÖR DE TRE- OCH

FYRAÅRIGA LINJERNA   ................................................... 

.. 

21

4.1

Erfarenheler av de s. k. alternativa timplanerna (f.d. SSG)    ..

21

4.2

En enklare organisation av de tre- och fyraåriga linjerna           

23

4.3

Förslag om förändringar av nuvarande limplaner   ... 

.. 

23

4.3.1

Allmänt   ........................................................... 

.. 

23

4.3.2

E-linjen   ........................................................... 

.. 

25

4.3.3

H-linjen   .......................................................... 

.. 

26

4.3.4

S-linjen    .......................................................... 

.. 

26

4.3.5

N-linjen  ........................................................... 

.. 

27

4.3.6

T-linjen   ........................................................... 

.. 

28

5..................................................................................... SLOPANDE AV LÄNSSKOLNÅMNDERNAS DISPENSGIV­

NING TILL FÖR MÅNGA OCH FÖR SMÅ GRUPPER SAMT

TIMREDUKTIONER VID SMÅ GRUPPER  ............................ 

.. 

29

5.1

Gällande bestämmelser för dispensgivning   ............ 

.. 

29

5.2

Beslutsprocessen   ................................................... 

.. 

29

5.3

Förslag om slopande av länsskolnämndernas möjlighet att med­ge dispenser          

30

5.4

Förslag om timreduktioner vid små undervisningsgrupper   ...

31

6 MÖJLIGHET TILL SJÄLVSTUDIER UNDER VISS TID   ......... 

.. 

33

6.1

Allmänt   ................................................................... 

33

6.2

Problem och möjligheler ........................................... 

.. 

36

6.3

Förslag om fördelning av möjlig självstudietid på linjer och ämnen               

37

6.3.1

Tre- och fyraåriga linjer  ................................... 

.. 

38

6.3.2

Tvååriga linjer   ................................................ 

.. 

40

6.3.3

Specialkurser   .................................................. 

42

Prop. 1981/82:14

131

7

ANSTÄLLANDE   AV   FÄRRE   KORTTIDSVIKARIER   FÖR TJÄNSTLEDIGA LÄRARE      

42

8

ANDRA UTBILDNINGSFORMER ÄN GYMNASIESKOLAN

44

9

KONSEKVENSER FÖR PERSONALEN AV OLIKA ÅTGÄR­DER 

45

9.1

Allmänl   ..................................................... 

.. 

45

9.2

Effekter av föreslagna åigärder  ...................... 

.. 

46

9.2.1

Slopande av länsskolnämndernas dispensgivning          

47

9.2.2

Reduktion av timtal vid undervisningsgrupper med upp

till 11 elever   ....................................... 

47

9.2.3

Ökad samordning av timplanerna för tre- och fyraåriga linjer       

48

9.2.4

Ett annoriunda utnyttjande av gymnasieskolans förstårk­ningsresurser samt möjlighet till viss självsludielid   ....

48

10

VISSA ALLMÄNNA FRÅGOR   .............................. 

.. 

50

11

HEMSTÄLLAN   ................................................ 

50

12

BESLUT   ....................................................... 

51

BILAGOR

1

Gymnasieskolans linjer namn och namnförkortningar    

52

2

Gruppstorlekar och gruppdelningar samt allmänt om resurser i gymnasieskolan           

53

3

Timskillnader mellan de tre- och fyraåriga linjerna i vissa ämnen   .

61

4

Förslag till mer samordnade timplaner för linjerna E, H, S, N och T

62

5

Förslag om högsta medgivna självstudietid   .......... 

84

6

Personalkonsekvenser   ..................................... 

122

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1981