Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 48 år 1974

Prop. 1974: 48

Nr 48

Kungl. Majrts proposition angående anslag till Centralnämnden för fastighetsdata för budgetåret 1974/75, m. m.; given den 8 mars 1974.

Kungl. Majrt vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av SlalsrådsprolokoUet över justitieärenden, föreslå riksdagen att bifalla de förslag om vars avlåtande till riksdagen föredragande departements­chefen hemställt.

CARL GUSTAF

LENNART[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga iimehåll

I propositionen lämnas förslag till anslag till Centralnämnden för fas­tighetsdata för budgetåret 1974/75. Vidare föreslås ändrade riktiinjer för den av riksdagen år 1968 beslutade fastighetsregisterreformen. Ge­nom de föreslagna ändringarna kommer i princip alla gårds-, by- och kvartersnarrm att kunna behållas i det nya fastighelsregistret.

1    Riksdagen 1974.1 saml Nr 48

Prop. 1974:48

Utdrag av protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Kungl. Höghet Regenten, Hertigen av Halland, i statsrådet den 8 mars 1974.

Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], LÖF­BERG,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för justitiedepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter ge­mensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om anslag till centralnämnden för fastighetsdata för budgetåret 1974/75, m. m. och anför.

1    Inledning

Centralnämnden för fastighetsdala (CFD) har till uppgift alt för­bereda uppbyggnad av centrala fastighets- och inskrivningsregister, ba­serade på automatisk databehandling (ADB).

Nämnden leds av en styrelse. TUl styrelsen är knutet elt råd med upp­gift att verka för en samordning av nämndens verksamhet med verk­samheten hos kommunala organ som kan komma att lämna uppgifter till eller utnyttja registren.

Chef för nämnden är en överdirektör. Inom nämnden finns fem en­heter en teknisk enhet, en faslighelsregislerenhel, en inskrivnings­registerenhet, en utvecklingsenhet och en administrativ enhet.

Nämnden har den 1 augusti 1973 omlokaliserats från Sundbyberg till Gävle.

I 1968 års statsverksproposilion (prop. 1968r 1 bil. 4 s. 10) lades fram förslag till vissa riktiinjer för en reform av fastighelsregistreringen. Riksdagen godtog förslaget (SU 1968r 2, 3LU 1968r 5, rskr 1968r 80). Beslutet innebär bl. a. följande. Ell nytt för land och stad enhetligt fas­tighetsregister läggs upp. Elt enhetiigt beteckningssystem införs, fastig­heternas läge anges med koordinater och ADB-teknik används för re­gistret. Registret förläggs liU en central datamaskin. Arbetet på re­formen skulle enligt 1968 års beslut påbörjas omedelbart och genom­förandet föregås av viss försöksverksamhet. Det skulle ankomma på Kungl. Majrt all närmare bestämma hur det fortsatta utredningsarbetet och arbetet med att genomföra registerreformen skulle organiseras.

Är 1970 fattade riksdagen beslut om en reform också på inskrivnings­väsendets område (prop. 1970r 1 bU. 4 s. 44, SU 1970r 2, 3LU 1970r 8, rskr 1970r 96). Beslutet innebär, att ett nytt, centralt inskrivningsregister

Prop. 1974: 48

3

skall införas, att ADB-teknik skall användas och alt en central dala­maskin skall användas. Införandet av det nya inskrivningsregislret skall föregås av försöksverksamhet.

Med stöd av riksdagens beslut år 1971 (prop. 1971 r 1 bU. 4 s. 10, CU 1971 r 5, rskr 1971r 49) gavs CFD sin nuvarande organisationsform den 1 juli 1971. CFD har tUl uppgift att förbereda uppbyggnad av cen­trala fastighets- och inskrivnhigsregister, baserade på ADB. Lantmä­teristyrelsen svarar för fastighetsbeteckningsreformen och tUlsammans med fastighelsregistermyndighetema för övriga uppgifter som krävs för fastighetsregisterreformens genomförande och som inte ankomraer på CFD. Domstolsväsendets organisationsnämnd (DON) leder arbetet med att förbereda faslighelsbokens innehåll för överförande lUl ett centralt inskrivningsregister, gmndat på ADB, och inskrivningsmyndigheterna vid tingsrätterna utför beredning och sanering av innehållet i faslighelsböc-kema. CFD skall i sitt arbete samråda med lantmäteristyrelsen och DON. Samarbetet med kommunema sker bl. a. genom del till CFD knutna rådet.

CFD bedrev under år 1971 försöksverksamhet med ell ADB-system i Uppsala läns norra domsaga med undanlag av Öslhamraars kom­mun samt Uppsala och Enköpings stadsregislerområden. På grund­val av erfarenheter under bl. a. denna försöksverksamhet lade CFD i skrivelse den 28 april 1972 fram förslag till elt första driflsyslem för ell centralt fastighetsregister och ett centralt inskrivningsregister (drift­system 1).

Ar 1973 antog riksdagen den lagsliftning i fråga om inskrivnings­väsende ocb fastighetsbildning som behövs för alt reformen skall kunna genomföras (prop. 1973 r 13, CU 1973 r 9, rskr 1973 r 80, SFS 1973 r 98 101).

Vid anmälan av anslaget för Centralnämnden för fastighetsdata i 1973 års statsverksproposilion behandlade jag CFDrs nyssnämnda syslemförslag och redovisade de kostnader för projektet som CFD be­räknat (prop. 1973r 1 bil. 4 s. 14). Jag anmälde därvid all kostnadsbe­räkningarna inte omfattade de indirekta kostnader kommunema kan åsamkas genom fastighelsbetecknings- och fastighetsregisterreformerna. Jag framhöll också alt frågorna om bl. a. dessa kostnader utreddes inom dåvarande civUdepartementet.

Civildepartementet har nyligen redovisat resultatet av näranda ut­redning i rapporten (Ds C 1973 r 4) Fastighetsbeteckningsreformen.

I årets statsverksproposilion (prop. 1974r 1 bil. 4 s. 91) har anmälts att frågan om anslag tiU CFD för budgetåret 1974/75 bör anstå i av­vaktan på remissbehandlingen av civUdeparlementels rapport och den ytterligare beredning i ärendet som kan behövas och med anledning därav las upp i en särskild proposition till 1974 års riksdag. Remissr behandhngen har nyligen avslutats och jag anhåller därför att nu få ta upp frågan.

Prop. 1974: 48

4

2    Fråga om ändrade riktlinjer för fastighetsregisterreformen 2.1 Gällande ordnmg i fråga om fastighetsregistreringen

Gällande beslämmelser innebär att alla fastigheter i landet skall re­gistreras. Registreringen sker i jordregisler eller sladsregister. En fastig­hets belägenhet avgör i vilkel register den skall föras in. I princip gäller att fastigheter på landsbygden skall föras in i jordregister och fastigheter i förutvarande städer och vissa andra tätorter i sladsregister. Jordregisler förs socken vis för varje län, och stadsregisler förs inom områden som avgränsas från fall till fall.

När fastighet förs in i registret ges den en särskild beteckning. Denna beteckning måsle vara unik. Det får således inte förekomma flera fastig­heter med samma beteckning inom ell och samma registerområde. Fas-tighelsbeleckning i jordregister består inom socken av ell namn i regel bynamnet och två siffergrupper, åtskilda genom kolon (t. ex. Äby Ir 45). Sladsregister beslår av sladsägobok och lomlbok. I stadsregislret använder man för stadsägor enbart nummer (t. ex. sladsägan 1226), nummer jämte bokslavstUlägg (t.ex. stadsägan 1226 A) eller flera num­mer (t. ex. stadsägan 1226 4- 1227 4- 1228). För tomter används ett namn kvartersnamnel järate elt nummer (t. ex. Haren 7). Tomt­beteckningar förekommer i viss utsträckning också inom områden med jordregister.

Fastighetsregistreringen ankommer enligt 19 kap. 6 § fastighelsbUd­ningslagen (1970r 988; ändr. 1973r 99) på fastighetsregislerrayndighet. Enligl huvudregeln är länsstyrelsen registerrayndighel (1 och 43 §§ för­ordningen 1908r 74 s. 1 angående jordregister; 3 § sladsregisterkungörel-sen 1971r 1010). Kungl. Majrt eller myndighet som Kungl. Majrt be-slämraer kan dock förordna att fastighetsregister i stället skall föras av kommunal registerförare. F. n. finns efter sådant förordnande 37 kom­munala fastighetsregisterförare.

2.2 1968 års fastighetsregisterreform

2.2.1 Reformens huvuddrag

På grundval av belänkandet Fastighetsregistrering (SOU 1966 r 63) och vid remissbehandlingen därav framkomna synpunkter lades i 1968 års statsverksproposilion (prop. 1968r 1 bU. 4. s. 10) fram förslag lUl vissa riktlinjer för en reform av fastighelsregistreringen. Riktlinjerna godkändes som tidigare nämnts av riksdagen (SU 1968r 2, 3LU 1968r 5, rskr 1968r 80). Syftet med reformen var att dels rationalisera och för-bUliga den nuvarande registreringen, dels göra regislerinnehållel mera lältUlgängligt. Man ville också göra det möjligt att utöka innehållet i registret med sådana ytterligare uppgifter om fastigheterna som behövs i olika sammanhang.

Prop. 1974: 48

5

Riktlinjerna för reformen kan sammanfattas på följande sätt. Jord-registret och stadsregislret skall ersättas av ett nytt fastighetsregister. Fastighelsregistret skall vara enhetiigt för hela landet och ha ett enhet­ligt beteckningssyslem, utformat på i princip samma sätt som del sy­slem som f. n. används i jordregislrel. Faslighelsbeteckning skall vara lokaliserande, dvs. i beteckningen skall ingå elt namn med anknytning till allmänt kända geografiska begrepp. Varje kommun skall vara register­område. Redovisningen av faslighelemas läge skall ske med angivande av koordinater. ADB-teknik skall användas. Reformen skaU genomföras så snabbt sora möjligt jämsides med fortsall utredningsarbete. Del ankom­raer på Kungl. Majrt alt bestämma hur utredningsarbetet och arbetet med att genomföra registerreformen skall organiseras.

I överensstämmelse med de av statsmakterna godkända riktiinjerna för fastighetsregisterreformen utfärdades kungörelsen (1968r 379) om upp­läggande av nytt fastighetsregister, m. m. (RUK). Kungörelsen som ändrats vid flera tUlfällen, senast genom SFS 1973r 1172, innehåller dels bestämmelser ora uppläggande av nytt fastighetsregister, dels särskilda bestämmelser om jordregisler och om sladsregister för liden till dess nytt fastighetsregister lagts upp.

2.2.2 Fastighetsbeteckningsreformen

Enligl RUK skall i del nya faslighetsregislrel genomgående användas det beteckningssält som nu används i jordregistret. Varje fastighet skall utgöra en registerenhet som tillhör visst regislerområde. Som register-enhet betraktas inle bara fastighet utan även samfällighet som redovisas särskilt. Vaje kommun skall i regel utgöra ett registerområde med sam­ma namn som komraunen. Till grund för regislerenhelernas beteck­ningar indelas registerområde i trakter. Trakt är en grupp av register-enheter och skall normalt ha namn om högst tjugo bokstäver (trakt-namn). Fastigheter som hör till samma trakt indelas i block. Ett block skall ha nummer om högst tre siffror (blocknumraer). Fastigheterna in­om varje block åtsälls enhetsnummer. Faslighets registerbeteckning inom registerområde utgörs av traktnamnet och ell regislernummer, vU­kel består av blocknumrel och enhetsnumret åtskUda genom kolon (t. ex. Aspa2r 31).

Regislerenhet får inte ha samma registerbeteckning som annan register-enhet inom samma regislerområde. I de fall där registeroraråde omfattar del av koramun får registerenhet inte åsättas samma registerbeteckning som registerenhet inom annan del av kommunen. Motsvarande regel gäller för del fall all den kommunala indelningen kan antas komma alt ändras.

Indelning i trakter skall grandas på indelning i stadsdelar, socknar, byar eller därmed jämförliga områden. Traktindelningen skall bl. a. med avseende på traklnamn vara sådan alt indelningen kan antas bli allmänt känd i orten. Vidare bör den vara lätt all tydligt redovisa på karta.

Prop. 1974: 48

6

Bestämmelserna om registerbeteckning för fastighet äger för liden till dess nytt fastighetsregister lagts upp motsvarande tillämpning vid föran­de av jordregister. Som trakt anses därvid fastigheter som har samma namn och hör till samma by. Socken anses som regislerområde. På mot­svarande sätt skall de nya bestämmelserna tillämpas även då sladsregis­ter läggs upp.

Om det är lämpligt med hänsyn till uppläggandel av nytt fastighets­register eller behövligt med hänsyn tiU bestämmelserna i RUK om fö­rande av jordregister eller stadsregister, skall registerbeteckning för fastighet i jordregisler eller för fastighet eller samfällighet i sladsregister ändras. Sådan ändring kallas beteckningsrevision.

Innan beslut om traklnamn och traktindelning meddelas vid beteck­ningsrevision eller när stadsregister eller nytt fastighetsregister läggs upp m. m. skall berörda fastighetsägare genom kungörelse i tidning eller på annat lämpligl sätt genom faslighetsregislermyndighetens försorg bere­das tillfälle all ta del av upprättat förslag till traklnamn och Iraktindel-ning. Berör sådan fråga ett större antal fastigheter eller kan frågan i an­nat fall antas ha intresse för kommun, skall samråd ske med kommu­nen.

Huvudansvaret för fastighetsbeteckningsreformen faller på lantmäteri­styrelsen. Det ankommer således på lantmäteristyrelsen alt besluta om registerbeteckning i nytt fastighetsregister, om traklnamn, Iraklin-delning och blocknummer vid beteckningsrevision och vid uppläggande av stadsregister saml om inrättande av ny trakt samt traktens namn vid förande av jordregister och stadsregister enligt RUK. Styrelsen får uppdra ål faslighelsregistermyndighet att besluta i nämnda frågor. En­ligt en författningsändring som trätt i kraft den 1 juli 1973 (SFS 1973r 424) skall beslut om traklnamn eller Iraktindelning fattas efter samråd med riksantikvarieämbetet och ortnamnsarkivet i Uppsala. Mot lant­mäteristyrelsens beslut i fråga ora registerbeteckning får talan inle föras.

Om särskilda skäl föreligger med hänsyn till uppläggandel av nytt fastighetsregister, får lantmäteristyrelsen medge undantag från besläm­melse i RUK.

2.2.3 Fastighetsbeteckningsreformens konsekvenser i vissa avseenden

Som tidigare nämnts innebär den beslutade beleckningsreformen att del beteckningssält som nu används i jordregislrel genomgående skall användas i det nya fastighelsregistret. Det nya registret skall, liksom jordregislrel, gmndas på landels primära indelning i byar och enstaka hemman. Detta innebär i princip att de gällande faslighelsbeleckning-arna på landsbygden skall behållas medan fastighetema inom nuvarande stadsregislerområden skall byta beteckning.

Prop. 1974: 48

7

Emellertid måsle en viss översyn ske också av landsbygdsfastighe­ternas beteckningar i samband med registerreformen. Anledningen här­till är bl. a. att registreringen av fastigheterna komraer all ske kommun­vis och inte som i de nuvarande registren sockenvis. Som motiv till alt kommunen skall ersätta socknen som regislerområde har i första hand anförts att den primärkomrnunala indelningen har stor betydelse inom all administration och förvaltning samt inora samhällsplanering m. m. medan socknen nu för liden knappast används som administrativ enhet i något annat sammanhang än just vid fastighelsregistreringen. Den sockenindelning som används där kan dessutom numera ändras vid fas­tighetsbildning enligt faslighetsbildningslagen. Det har därför ansetts naturligare och mera praktiskt alt i stället anknyta fastighelsregistre­ringen till kommunen.

Som en följd av alt kommun blir registerområde kommer ibland be-leckningskollisioner alt uppslå genom alt fastigheter i skilda socknar men inom samma kommun har samma beteckning. I sådana fall kan det bli nödvändigt alt ändra beteckning. Beteckningsbyten kan vidare bli nödvändiga för att tiUgodose kravet på att faslighels registerbeteckning skall vara lokaliserande.

Den nu nämnda effekten fömlsågs när riktlinjerna för reformen drogs upp. Det fömtsattes därvid alt man skulle slå vakt om de nuvarande namnen i registren, att beteckningsbyten skulle ske med stor försiktig­het och att alla möjligheter skulle tas tiU vara för alt bevara de kultur­värden som ligger i de gamla gårds- och sockennamnen (3LU 1968r 5).

2.2.4 Lantmäteristyrelsens anvisningar

Lantmäteristyrelsen har vid skilda tUlfällen utfärdat anvisningar för verksamheten med fastighetsbeteckningsreformen. Av anvisningarna framgår bl. a. följande.

Fastighetsregistermyndighet har alt upprätta förslag lUl Iraktindelning och traktaamn. Förslagen skall lämnas till lantmäteristyrelsen för tek­nisk granskning m. m. Därefter delas beslutsprocessen upp i två steg. I det första steget fattas beslut om vilka trakter och traklnamn som skall finnas i det nya fastighelsregistret och i det andra steget vilka register­nummer fastighetema skall ha inom traktema. Anledningen till uppdel­ningen är alt beslutet i namnfrågorna inte får läggas så nära övergången till det nya registret att det kan hindra registerreformen. Besluten om registemumren bör lämpligen fattas i direkt anslutning till omlägg­ningen.

Det preliminära traklindelningsförslaget granskas från kulturhistorisk synpunkt av riksantikvarieämbetet, från språklig synpunkt av ortnamns­arkivet i Uppsala och vidare av lantmäteristyrelsen. Förslaget under­handsgranskas av vederbörande kommun. Efter justering av traklindel­ningsförslaget släUs det ut för fastighetsägama. Efter utställningsförfa-

Prop. 1974: 48

8

randet sänds traklindelningsförslaget till kommunens fullmäktige för yttrande. Fastighetsregislermyndighelen har därefter all med eget ytt­rande över inkomna erinringar och yttranden överlämna förslagel till lantmäteristyrelsen för slutligt beslut.

Med anledning av riksdagsbehandlingen av vissa motioner till 1972 års riksdag (CU 1972r 4) har lantmäteristyrelsen även utfärdat anvis­ningar angående införande av särskUt namn för fastighet i samband med fastighetsregisterreformen. Särskilt namn kan antecknas på begäran av fastighetsägare eller riksantikvarieämbetet, om fastigheten skall särskilt förknippas med namnet. Sådant namn kan vara antingen bebyggelse­namn med hävd t. ex. gårdsnamn inom by eller traklnamn som ut­går ur registerbeteckningen vid beteckningsreformen. Del särskilda nam­net utgör emellertid inte någon del av själva registerbeteckningen.

2.2.5 Reformens genomförande

Preliminära förslag tiU registerbeteckningar har upprättals i 22 län. Förslagen har emeUertid hittills bearbetats endast beträffande Uppsala län, där enligt planerna beteckningsreformen skall vara genomförd i millen av år 1974 samtidigt med uppbyggnaden av fastighets- och in­skrivningsregislret. Utställning av förslagen har skelt i länets samtiiga komrauner.

Några slutliga beslut om nya registerbeteckningar för landsbygd inom ramen för den generella beteckningsreformen har ännu ej fattats. Be­träffande vissa stadsregislerområden i Uppsala län, nämligen Uppsala, Enköping, Tierp, Öregmnd och Östhammar, vUka ingått i försöksverk­samheten för fastighetsdalaprojektel, har emellertid slutliga beslut fat­tals om registerbeteckningar. Delsamma gäller områden av Luleå, Malmö, Nacka, Oskarshamns, Göteborgs, Södertälje och Trollhättans kommuner i samband med övergång till sladsregister. Slutligen skall nämnas att de nya principerna för beteckning av fastigheter i vissa fall tillämpats vid den översyn av registerbeteckningama som sker t. ex. vid revidering av den ekonomiska kartan.

Beteckningsreformen avses bli genomförd efter Uppsala län i Gävle kommun, Stockholms län. Malmöhus län och delar av Göteborgs och Bohus län i nu nämnd ordning fram liU hösten 1976 och för landet i övrigt under en femårsperiod därefter.

I ämbetsskrivelse den 29 juni 1973 liU lantmäteristyrelsen har Kungl. Majrt förordnal, all beslut enligt RUK i fråga om registerbeteckning i nytt fastighetsregister saml om traklnamn och traktindelning vid be-leckningsrevision och vid uppläggande av sladsregister tUls vidare inle får meddelas. Skälet härtill är att del ansetts lämpligl att avvakta resul­tatet av civildepartementets inledningsvis nämnda utredning om refor­mens konsekvenser innan ytterligare beslut om beteckningsändringar fattas.

Prop. 1974: 48

9

2.2.6 Kostnader för reformen

Lantmäteristyrelsen har i febmari 1973 uppskattat de direkta kostna­derna för beleckningsreformen till 11,1 milj. kr. för de statiiga fastig­helsregistermyndighetema och 2 milj. kr. för de kommunala. DärlUl kommmer indhrekta kostnader av olika slag, beträffande vilka inte nå­gon närmare uppskattning skett.

2.3 Kritiska synpunkter på fastighetsregisterreformen

2.3.1 Inledning

Den år 1968 beslutade fastighetsregisterreformen och den däri in­gående fastighetsbeteckningsreformen har i olika sammanhang utsatts för kritik. Sålunda har främst från kommunall håll uttalats farhågor för all reformen koraraer alt åsamka kommunerna stora kostnader. En mindre genomgripande ändring har förordals, framför allt beträffande kvartersnamnen. Såväl inom institutioner och föreningar som bland enskilda hyser man vidare oro för all ändrade fastighetsbeteckningar kommer all medföra att gamla gårds-, ort- och sockennamn och till dessa knutna traditioner och andra kulturhistoriska värden går förlorade. Bl. a. har riksantikvarieämbetet hävdat all stora kulturvärden finns i den historiskt givna indelningen och i det levande naranbeståndet.

Från koramunall håll har man också framfört önskemål om all den slutliga organisationen av fastighelsregistreringen skall fastställas så snart som möjligt. Man har därvid framfört önskemål om all de kom­muner, som nu har egen faslighelsregistermyndighet, även i fortsätt­ningen skall få ha sådan. Kungl. Majrt har med anledning härav genom beslut den 30 mars 1973 anbefallt länsstyrelsema alt senast den 15 au­gusti 1973 utreda och lämna förslag i frågan om fastighelsregistrering-ens organisation. Ärendet bereds f. n. inom bostadsdepartementet.

2.3.2    Kostnadema för beteckningsreformen

Svenska kommunförbundet hemställde i skrivelse den 31 oktober 1972 till statsrådet och chefen för civildepartementet om en särskild utred­ning för att få fastighetsregislerreforraens inklusive beleckningsrefor-mens ekonomiska konsekvenser för kommunerna belysta.

Som skäl för sin framställning anförde förbundet all man inom kom­munerna var bekymrad över de betydande kostnader, främst indirekta, som reformens genomförande förmodades åsamka koraraunerna. Man oroade sig särskilt för de konsekvenser sora beleckningsreformen skulle medföra för koraraunala kartor och register. Till förbundet hade från koraraunalt håU framförts all betydande kostnadsbesparingar skulle kunna göras genom en någol annorlunda utformning av reformen.

Vid kommunförbundets skrivelse var fogade elt inom förbundet upp­rättat memorial av den 13 oktober 1972 och en proraeraoria rörande

Prop. 1974: 48

10

fastighetsbeteckningsreformen, upprättad den 21 september 1972 av Svenska kommunal-tekniska föreningen.

Enligt nämnda memorial kommer beteckningsreformen att medföra att alla kartor där fastighetsbeteckningar är angivna måste revideras. Som exempel nämns ekonomiska kartan, primärkartor, registerkartor, översiktskartor av andra slag saml ritningar och kartor avseende gator, vägar, ledningar och andra tekniska anläggningar. Kostnaderna för des­sa revideringar blir svåra all uppskatta, men den del som faller på kommunema torde komma att uppgå tUl betydande belopp. Till kost­naderna för revideringen av kartmaterialet kommer kostnader för om­läggning av alla de kommunala register som är upplagda efter faslig-hetsbeleckning (t. ex. register för debitering av konsumlionsavgifler).

Liknande synpunkter framförs i kommunallekniska föreningens pro­memoria. Där anförs dessutom att, utöver det officieUa fastighetsregist­ret samt fastighelsböckerna hos våra domstolar, fastighelslängder med beteckningarna som sammanhållande element är av utomordentlig bety­delse inom väsentliga delar av den offentliga administrationen, såsom inom folkbokföringen och skatteväsendet, hos fastighelsbUdningsmyn-dighelerna, på kommunernas stadsingenjörs-, stadsarkitekt- och faslig-hetskontor, el-, gas-, va- och renhållningsverk, gatukontor, brandväsende, hälsovårdsnämnder osv. Härtill kommer fastighetsförleckningar på ban­ker och andra kreditinstitut saml enskUda förelag som äger eller för­vallar fastigheter. Sammantaget blir del en synnerligen omfattande och därmed dyrbar uppgift alt göra om alla dessa förteckningar och alt an­passa tUlhörande akter och bilagor efter de nya fastighetsbeteckningar-na. Om beleckningsreformen genomförs, kommer också omfattande besvär och missförstånd alt uppstå under en lång övergångsperiod i det dagliga umgänget mellan myndigheterna och allmänheten. De totala samhällskostnaderna för fastighetsregisterreformen kommer enligt för­eningen alt bli myckel stora. Någon klargörande utredning av dessa kost­nader, differentierade på stat, kommun och allmänhet har hittills inte redovisats. En väsentlig del av dessa kostnader kommer all kunna hän­föras lUl beleckningsreformen, om denna skall genomföras. Föreningen anser alt de nackdelar som uppslår genom fastighetsbeteckningsreformen och de kostnader en sådan reform för med sig kan överväga de obe­stridliga fördelar som reformen innebär. Mot bakgrund härav och på grund av erfarenheter som vunnits efter den tidpunkt då principbeslu­tet rörande fastighetsregisterreformen fattades ifrågasätter föreningen avslutningsvis om del inte är lämpligt alt granska och eventuellt om­pröva vissa delar av principbeslutet.

Liknande kritiska synpunkter har anförts också av företrädare för enskilda kommuner. Vidare har olika förslag till en modifiering av be­teckningsreformen framförts.

Prop. 1974: 48

11

2.3.3 Kulturhistoriska synpunkter m. m.

Den fråga i samband med beleckningsreformen som synes ha väckt den största uppmärksamheten i den allmänna debatten är reformens konsekvenser för det från kulturhistorisk synpunkt värdefuUa beståndet av socken-, by- och gårdsnamn. Synpunkter på denna fråga har i skilda sammanhang framförts genom motioner, interpellationer och enkla frågor i riksdagen, av riksantikvarieämbetet, i pressen samt av olika organisationer, främst Samfundet för hembygdsvård, och enskilda. Syn­punkterna kan i huvudsak sammanfattas på följande sätt.

1.

1968 års riksdagsbeslut om en reform av fastighetsregistreringen ur kulturhistorisk synpunkt fattades på felaktiga premisser, särskUt i vad gäller bortfallet av ortnamn.

2.

Beslutet föregicks inte av remissbehandling genom kulturhistoriskt sakkunniga.

3.

Beteckningsreformen synes möta stor oro och avsevärt raotslånd i den allmänna opinionen, särskUt reformens betydelse för ortnamnen.

4.

Den svenska sockenindelningen har genom sin hävd och stora historiska betydelse ett kulturhistoriskt egenvärde, som bör bevaras för framtiden. Della sker lämpligast i fastighelsregistret.

5.

Det svenska jordregislrels indelning i byar och hemman med tillhörande ortnamn är ett av de väsentliga vittnesbörden om landets be­byggelse- och kolonisationshistoria, vars bevarande för framtiden är en kulturhistorisk miljövårdsfråga av stor räckvidd.

6.

Bebyggelsenamnen som levande språkliga och kulturella minnes­märken kommer genom beleckningsreformen alt utsättas för stora risker all successivt och slumparlat försvinna.

7.

En fastighetsregisterreform har stor betydelse för det framtida kulturhistoriska innehållet i den ekonomiska kartan, de förslagna re­gisterkartorna och motsvarande kartor.

8.

En modell för en faslighetsregisterreform, där anförda kulturhis­toriska värden till alla väsentliga delar tUlgodoses, bör prövas, varvid de tekniska lösningarna måsle underordnas innehållet.

I debatten har också betonats det önskvärda i att de kulturminnes­vårdande organen, särskUt riksantikvarieämbetet och ortnamnsarkivet i Uppsala, får inflytande på arbetet med beteckningsreformen.

2.3.4 Statsmakternas åtgärder med anledning av kritiken

Med anledning av alt kritik mot främst fastighetsbeteckningsreformen framförts i olika motioner har riksdagen vid elt flertal tillfällen efter 1968 års beslut haft alt ta ställning lUl reformen på nytt. Civilutskottet har i betänkanden CU 1971r 15, CU 1972r 4 och CU 1973r 7, som god­tagits av riksdagen, behandlat beleckningsreformens konsekvenser. I be­tänkandena har betonats att det inom de uppdragna riktlinjernas ram finns möjlighet alt tUlgodose intresset av alt bevara namntraditionen. I synnerhet i 1972 års utlåtande har riktlinjerna för reformen och alter­nativa lösningar ingående diskuterats. Utskottet stannade emellertid för att de antagna riktlinjerna borde gälla.

Prop. 1974: 48

12

CivUministem har också i svar på enkla frågor och en uiterpellation vid 1970 och 1973 års riksdagar understmkit vikten av att man vid be-tecknhigsreformen slår vakt om de kulturvärden som fhins i de nu­varande fastighelsbeleckningama.

Med arUedning av kritiken mot beteckningsreformen tUlsalte civU-ministem i slutet av år 1972 den i inledningen omnämnda utredningen inom civildepartementet för att belysa konsekvenserna av reformen i olika avseenden samt komma med förslag till eventuella ändringar i riktlinjerna.

Den i avsnittet 2.2.2 omnämnda ändrhigen i RUK liksom den i av­snillet 2.2.5 redovisade ämbetsskrivelsen till lantmäteristyrelsen får ock­så ses mol bakgrund av kritiken mol beleckningsreformen.

2.4 Civildepartementets utredning

2.4.1 Inledning

Utredningen har till fullgörande av sill uppdrag genomfört vissa un­dersökningar. Uppläggningen av dessa har skett i sararåd med lant­mäteristyrelsen, CFD, riksantikvarieämbetet. Svenska kommunförbun­det och Samfundet för hembygdsvård.

I syfte att belysa det från kommunalt håll påvisade problemet med indirekta kostnader har utredningen sålunda gjort en undersökning i Nacka kommun (Nackaundersökningen). Nacka kommun valdes där­för alt en beleckningsrevision inom en del av kommunen nyligen ge­nomförts och att en översyn av fastighetsbeteckningarna pågår inom andra delar av kommunen. Vidare har utredningen närmare studerat arbetet med beleckningsreformen i Uppsala län, där detta arbete kom­mit längst (Uppsalaundersökningen). Vid denna undersökning har sär­skild uppmärksamhet ägnats ål reformens konsekvenser för fem en­skUda socknar. Med anledning av att förslag väckts om modifikationer i beteckningssystemel har utredningen även studerat såväl de föreslagna alternativen sora andra länkbara lösningar. Utredningen har därvid in-häralat upplysningar från olika myndigheter, bl. a. lantmäteristyrelsen och CFD, för alt försöka klarlägga vUka konsekvenser de olika beteck-ningsallemativen skulle få för myndigheterna. Utredningen har slutiigen gjort vissa mindre undersökningar rörande den nuvarande användning­en av sockenbegreppel, kostnader för underrättelse till fastighetsägare om förslag tUl traktmdelning och traktnamn saml förekomsten av fas-tighelsanknutna register hos banker och andra organ.

2.4.2 Nackaundersökningen

Undersökningen i Nacka kommun har gått till så alt varje kommu­nalt förvaltaingsorgans kontakter med och beroende av fastighetsdata och fastighetsbeteckningar karllagts. Beteckningsrevisionens konsekven-

Prop. 1974: 48

13

ser för dessa organ har därefter studerats. Behovet och beroendet av fastighetsdata varierar enligt utredningen starkt meUan olika förvalt­ningar. Flera av förvaltningarna har emeUertid arbetsuppgifter som är direkt fastighelsanknulna, t. ex. förvaltningar som sysslar med markför­värv, exploatering samt plan- och byggnadsverksamhet. Vid åtskiUiga för­valtningar finns arkiv eller register vars iimehåll är fastighelsanknutet och upplagt med fastighelsbeleckningama som sökbegrepp. För flera förvaltaingar har beteckningsrevisionen således medfört alt de nya be­teckningarna fått antecknas på arkivakler, på registerkort o. dyl. och på kartor i vissa fall samt föras in i olUca rutiner. För alt underlätta delta arbete har korsUstor, s. k. faslighetsnycklar, och visst kartmaterial tUl-handahållils av den kommunala fastighetsregislermyndighelen. Arbetet har i övrigt ankommit på resp. förvaltning och, med visst undanlag, utförts av dess egen personal.

Fördelama med de nya fastighetsbeteckningarna har enligt utred­nuigen varit mest påtagliga för fastighetsregistermyndigheten. Även andra förvaltningar har dragit fördel av de enhetliga beteckningarna. Den lokaliserande effekten har därvid särskUt nämnts, eftersom de nya beteckningama i jämförelse med stadsägobeteckningarna medfört en väsentlig förbättring. Nackdelar har emellertid också rapporterats. Bl. a. har traktindelningen enligt somliga gjorts för grovmaskig. Vidare har för vissa förvaltningars verksamhet betydelsefullt kartmaterial bli­vit inaktuellt.

Kostnadema för ändrings- och omläggningsarbetet har enligt ut­redningen med ledning av förvaltningarnas uppgifter beräknats tUl 13 kr 70 öre per fastighet.

För alt utröna i vad mån Nackaundersökningen berättigar tUl mera generella slutsatser har utredningen remitterat undersökningen till ett antal kommuner som valts ut i samråd med Svenska kommunförbun­det. Yttranden har avgivits av Huddinge, Uppsala, Jönköpings och Kristianstads kommuner, av vilka de båda förstaämnda har kommunal fastighetsregistermyndighet.

Kommunema har enligt utredningen anfört sammanfattningsvis föl­jande. Någon mera ingående granskning av utrednhigsresullaten har av tidsskäl inte varit möjlig att genomföra. Kommunerna anser emellertid alt utredningen lagts upp på ett riktigt sätt och att redovisningen i stort sett ger svar på de frågor man vUl ha belysta. En mera ingående diskus­sion om beteckningsreformens långsikliga konsekvenser gamla fas­tighetsbeteckningar kommer förmodligen all användas under relativt lång tid, med ytterligare vissa anpassningskostnader som följd hade dock enhgt kommunerna varit Önskvärd. Delsamma gäller de problem som sammanhänger med redovisning av beteckningar på kartor och liknande handlingar. Kommunema framhåller också alt undersöknings­området har en tämligen unik fördelning av betecknuigslyper. Av det to-

Prop. 1974: 48

14

tala antalet fasligheter inom Nacka utgjordes nämligen 97 % av stads­ägor.

Utredningen uppger att de fyra kommunema för sin del med de för­utsättningar som gällt för Nackaundersökningen uppskattat betecknings­reformens ekonomiska konsekvenser för dem med belopp som varierar mellan 11 och 17 kr. per faslighet.

2.4.3    Uppsalaundersökningen

Det nya fastighelsregistret skulle enligt planerna tas i formellt bmk med början i Uppsala län i millen av år 1974. Arbetet med betecknings­reformen är därför långt framskridet inom detta län. I länets samtiiga stadsregislerområden utom GrUlby har enligt utredningen belecknings­reformen genomförts i samband med den försöksverksamhet som genom­förts i länet.

Undersökningen har omfattat samtliga jordregisterområden inom Uppsala län och gjorts med utgångspunkt i alt länels dåvarande sex kommunblock skall utgöra registerområden i det nya fastighelsregist­ret. Antalet socknar och levande, dvs. ej avregislrerade, fastigheter fram­går av följande tabell.

Kommunblock

Socknar

Levande fastigheter

Uppsala

38

17 725

Enköping

35

8 217

Håbo

5

3197

Tierp

8

9 001

Älvkarleby

1

3 779

Östhammar

12

9 511

Från lantmäteristyrelsen har utredningen inhämtat vissa uppgifter rörande beteckningsreformens konsekvenser i namnhänseende för länet. Dessa uppgifter gmndar sig på faslighetsregislermyndighetens i sam­arbete med riksantikvarieämbetet reviderade, slutliga förslag tUl trakt­indelning och traktnamn. Med ledning av detta material har utredningen kommit fram tUl att omkring 67 % av länets jordregisternamn föreslås ändrade i något avseende. Många av de redovisade ändringama innebär emellertid inte utsläckande av naran ulan endast mindre korrigeringar av dessa, t. ex. ändring av stavning, tillägg eller borttagande av appellativ eller attribut, tillskapande av dubbelnamn med det ursprungliga namnet ingående som ett led i delta. Namnkollisioner har uppstått i omkring 900 fall (24 % av namnen). Vid namnkoUision får högst en by eller motsvarande bibehålla sitt namn oförändrat. För att undvika att namn försvinner på gmnd av namnkollision har i betydande omfattning in­förts dubbelnamn. Räknas ändringarna i stället faslighelsvis, berörs 38,5 % av förslagen. Att procenten blir lägre sammanhänger enligt utredningen med alt det i regel är små trakter (trakter beslående av

Prop. 1974: 48

15

en eller elt fåtal fastigheter) som berörs av ändringar medan stora trak­ter (trakter beslående av många fastigheter) behåller sill namn oför­ändrat.

Utredningen framhåller all de redovisade uppgifterna endast ger en grov bild av reformens konsekvenser i namnhänseende. Utredningen har därför valt ut fem socknar i länet för en närmare undersökning av reformens verkningar inom områden med olika struktur med avseende på fastighetsindelningen. Socknarna i fråga är Lilslena, Kungs-Husby och Simtuna socknar i Enköpmgs kommunblock, Morkarla socken i Danne-mora kommun samt Älvkarleby socken som sammanfaller med Älv­karleby kommun. Detaljgranskningen för varje socken har omfattat socknens nuvarande fastighetsindelning, särskUt avseende namn på byar, enstaka hemman, avsöndringar osv., upprättade förslag tiU traktindelning och traktnamn för socknen, klassificering av orsak tUl ändring i före­kommande fall samt klassificering av trakternas karaktär i olika avse­enden (obebyggd, tätorlscentmm, sockencentmm m. m.).

Resultatet av undersökningen visar enligt utredningen att bortfallet av namn varierar kraftigt mellan socknarna. I Älvkarleby försvinner således 80 % av jordregistemamnen (90 av 113), medan i Simtuna 26 % av namnen (18 av 68) försvinner. Totalt finns i de undersökta socknarna f. n. 291 jordregistemamn. Enligt förslagen tUl traktindelning och trakl­namn kommer antalet motsvarande namn i det nya fastighelsregistret att uppgå till 125. Namnbortfallet uppgår således tUl 57 % eller, med bortseende från Älvkarleby, till 43 %. Av kartoma framgår att en bety­dande del av de namn som försvinner är namn på avsöndringar och and­ra små trakter. Några av namnen är enligt uppgifter som utredningen inhämtat från riksantikvarieämbetet bebyggelsehistoriskl värdefulla, dvs. namn som speglar bygdens kolonisation under skUda tidsperioder.

Utredningen har även undersökt på vilkel sätt bestämmelserna i RUK om all berörda fastighetsägare skall beredas tillfälle att ta del av upp­rättade förslag tUl traktnamn och traktindelning tUlämpats. Efter en redogörelse för denna undersökning konstaterar utredningen att de kun­gjorda utställningar, informationsmöten, affischkampanjer och tidnings­artiklar som förekommit resulterat i elt antal erinringar och framställ­ningar om anteckning av särskUt namn (jfr avsnittet 2.2.4).

Av framförda erinringar, totalt 40 stycken, har enligt utredningen flertalet avsett begäran om att faslighet skall få behålla nuvarande re-gistemamn. I viss utsträckning gmndar sig erinringama på omständig­heter som inle varit kända vid upprättandet av förslagen, t. ex. att en fastighetsägare genom förvärv av ytterligare mark skapat en bruknings-enhel av sådan storlek att den i sig själv är tillräckligt stor för att utgöra en trakt. Anteckning av särskUt namn har begärts av fastighetsägare i sammanlagt 64 fall. Dessutom har riksantikvarieämbetet i många fall begärt sådan anteckning av registernamn som föreslagits utgå. Länt-

Prop. 1974: 48

16

mäterienheten har i detta sammanhang för utredningen framhållit alt tUlämpnmgen av bestämmelserna om särskilt namn vållat vissa tolk­ningsproblem. Det har med ledning av önskemålen om anteckning av särskUt namn inle aUlid gått att entydigt avgöra lUl vilken eller vUka fastigheter namnet skall hänföras. Lantmäterienhetens arbetsinsats för att tolka dessa önskemål uppges ha varit betydande.

Utredningen anför vidare att förslagen till Iraktindelning och trakl­namn har upprättats efter sararåd raed varje kommun. Flertalet kom­muner har därvid framfört önskemål om en indelning i så stora trakter som möjligt, var och en med ett på koramunblocksnivå klart lokalise­rande traklnamn. Efter utställningens slut har de slutliga förslagen över­lämnats tUl kommunfullmäktige för formellt yttrande.

2.4.4 Undersökning av alternativ till det beslutade beteckningssystemet Utredningen konstaterar all kritiken mot beleckningsreformen grun­dals dels på farhågor för all sockennamn saml gamla by- och gårds­namn och tUl dessa knutna traditioner och kulturhistoriska värden går förlorade, dels på alt reformen väntas medföra indirekta kostnader främst inom stadsregislerområden. I det sistnämnda fallet skulle enligl mångas mening betydande kostnadsbesparingar kunna göras, om kvarlersnamn kunde bibehållas i registerbeteckningen. Med anledning av det i vissa delar föreliggande motsatsförhållandet meUan å ena sidan syftet med beteckningsreformen enhetliga, enkla och lokaliserande fastighets­beteckningar och å andra sidan skilda intressen att så långt möjligt bevara nuvarande namn har utredningen ställt upp ett antal alternativa beteckningssystem och sökt klarlägga vad dessa innebär i olika avse­enden. Alternativen har utformats mot bakgrund av de önskemål om ändring i beteckningsreformen som i skilda sammanhang framförts till utredningen eller kommit fram under utredningsarbetet.

Med anledning av beleckningsreformens samband med ADB-systemet framhåller utredningen att arbetet med driftsystem 1 är relativt långt framskridet. Utvecklingen av dalasystemen och överföringen av uppgif­ter beträffande Uppsala län har i princip slutförts och den s. k. ladd­ningen av databanken för Uppsala län är nära förestående. Efter ladd-ningslidpunklen behövs omkring ett halvårs försöksdrift, varunder de maskinella och manuella systemen arbetar parallellt. Utredningen på­pekar med anledning härav alt de tekniska systemen under driftsystera 1 har utformats utifrån förutsättningen all det skall finnas elt enhetligt beteckningssyslem för fastigheter när systemet las i bmk, utformat i en­lighet med den beslutade reformen. Ändras sättet för beteckning av fastigheter, kräver detta således ombyggnader av datasystemen i större eller mindre grad. På samma sätl behöver visst ytterligare förberedelse­arbete hos registermyndigheter och andra göras, om beteckningssyste­mel skall ändras. En försening av driftstarten blir då oundviklig. För-

Prop. 1974: 48

17

seningens storlek beror i första hand på omfattningen av de modifie­ringar som måsle göras.

Utredningen framhåller också all det vid sidan av CFDrs informa­tionssystem finns ett flertal andra både statliga och enskilda system eller register i vilka data om fastigheter lagras och således fastighets­beteckningar utnyttjas. Beleckningssystemels uppbyggnad och närmare utformning berör därför inle bara arbetet vid CFD.

Utredningen har diskuterat tio alternativa beteckningssyslem, varav åtta (AH) för jordregisterfasligheler och två (I och J) för sladsregis-terfastigheter. Beträffande de sistnämnda råder enligl utredningen enig­het om all beteckningssystemel för jordregislerfastighelerna bör tilläm­pas också på stadsägor. Allemaliven I och J avser således endast alt åskådliggöra möjligheterna alt tillgodose önskemål från tjänstemän vid kommunala faslighetsregistermyndlgheler och andra förvaltningar om alt det nuvarande beleckningssältet för tomter med kvartersnamn och tomlnummer skall bibehållas, i

Alternativ A

Beteckningsbylen genomförs endast i de s. k. koUisionsfallen, dvs. de fall där trakter belägna inom olika delar av kommun har samma namn. Vid beteckningsbylel tillämpas generellt regeln alt bynamnet kombineras med sockennamnet. Alternativet innebär att samtliga by- och gårdsnamn kan behåUas, en del (omkring 10 %) dock endast i kombination med sockennamn. Socken som begrepp försvinner. Sockennamnet finns kvar endast i de fall då del kombineras med by- eller gårdsnamn.

Exempelr Aspa Berga 2r 11, Aspa Dalluna-Berga 4r 1

Alternativ B

Sockennamnel förs in i fastighetsbeteckningen som ett femte led med placering mellan kommun- och traktnamnel. Alternativet innebär all samtliga by- och gårdsnamn kan behåUas. Även sockenbegreppet och sockennamnet behålls.

Exempelr Aspa Alluna Berga 2r 11, Aspa Daltuna Berga 4r 1

' Utredningens altemativa beteckningssystem åskådliggörs med olika exempel. Till utgångspunkt för de exempel som redovisas i det följande har valts tre fas­tigheter, alla belägna inom Aspa kommun. Fastigheternas nuvarande beteck­ningar framgår av följande uppställning som också innehåller de beteckningar som kan bli aktuella vid en reform enligt beslutade riktlinjer. Aspa kommun förutsätts därvid bli indelad i bl. a. trakterna Berga, Dalby och Söderås.

Nuvarande beteckningar

Beteckningar enligt R UK

Berga 2r 11 i Altuna sn

Aspa Berga 2r 11

Berga 4r 1 i Daltuna sn

Aspa Dalby 4r 1

Haren 5 i Staden

Aspa Söderås 9 r 5

2    Riksdagen 1974.1 saml Nr 48

Prop. 1974: 48

18

Alternativ C

TUl fastighetsregisterbeleckningen fogas vid behov prepositionen "i" saml sockennamnet. Alternativet innebär alt samtliga by- och gårdsnamn kan behåUas. Socken sora begrepp och namn kan i viss utsträckning leva kvar.

Exempelr Aspa Berga 2r 11 i Altuna, Aspa Berga 4r 1 i Daltuna

Alternativ D

Socken görs liU registerområde i stället för kommun i det nya regist­ret. Alternativet innebär att någon beleckningsreform inte behöver göras beträffande jordregislerfastighelerna.

Exempelr Altuna Berga 2r 11, Daltuna Berga 4r 1

Eftersom del förekommer flera socknar med samma namn i landet räknar utredningen emellertid med all registerbeteckningen åtminstone vid kommunikation med ADB-systemet måste innehålla en kod (t. ex. komraun- eller länskod) för att socknarna skall kunna särskiljas.

Exempelr C-Altuna Berga 2r 11 eller 0304-Alluna Berga 2r 11

Alternativ E

Sockennamnel görs generellt liU traklnamn. Alternativet innebär att samtliga by- och gårdsnamn försvinner. Möjlighet föreligger dock all anteckna dessa i registret som s. k. särskilt namn. Socken behålls som begrepp och namn.

Exempelr Aspa Altuna 2r 11, Aspa Daltuna 4r 1

Alternativ F

Fastighetsregisterbeteckningen utformas som en numerisk kod, t. ex. ett nummer uppbyggt enligt samma princip som personnumret. Alter­nativet innebär att samtliga by- och gårdsnamn försvinner. Namnen kan dock antecknas som s. k. särskilt namn. Socken försvinner som begrepp och namn.

Exempelr [REDACTED_PERSONNUMMER], [REDACTED_PERSONNUMMER]

Altemativ G

Traktindelningen genomförs på lämpligl sätt enligl den beslutade re­formen. Traktnamnen ersätts emellertid med koder (traktnumraer) och nuvarande by- och gårdsnamn antecknas som s. k. särskilt namn. Alternativet innebär all samtiiga by- och gårdsnamn försvinner i själva beteckningen men behålls spm särskilda namn. Socken försvinner som begrepp och namn.

Exempelr Aspa 11 2r 11 (Berga), Aspa 18 4r 1 (Berga)

Alternativ H

By- eUer gårdsnamnet kombineras med uppgift om sockenlUlhörighel. Della kan ske antingen genom all socken- och by/gårdsnamnet ge-

Prop. 1974: 48

19

nerelll förenas eller genom alt särskUda sockenkoder (inom t. ex. kom­mun) införs. Alternativet innebär alt samtliga by- och gårdsnamn kan behållas. Socken bevaras som begrepp men försvinner som namn ur be­teckningen, om kodsystemet väljs.

Exempelr Aspa 01Berga 2r 11, Aspa 03Berga 4r 1

Alternativ I

Kvartersnamn och tomlnummer placeras in på block- resp. enhets-nummernivå. Allemalivet innebär all äldre kvarlersbeteckningar kan be­varas i valfri utsträckning.

Exempel (jfr alternativ H)r Aspa 04Söderås Haren 5

Alternativ J

Kvartersnaran förs in på Iraklnamnsnivå. Alternativet innebär liksom del föregående all äldre kvartersbeteckningar kan bevaras i valfri ut­sträckning.

Exempel (jfr alternativ H)r Aspa 04Haren 5

Utredningen har även redovisat vilka kostnader och förskjutningar i ADB-systeraels tidsplaner som de olika lösningarna kan beräknas med­föra.

2.4.5 Utredningens överväganden och förslag

Utredningen konstaterar inledningsvis att diskussionen om fastighe­ternas beteckningar i högre grad har gällt beleckningsbylenas omfatt­ning än beteckningarnas framtida utseende. Detta har lett till alt avväg­ningar rörande eventuella namnbyten kommit att göras från fall till fall, ett förhållande som enligl utredningen kan medföra nackdelar för den samlade lösningen. Utredningen ställer sig för sin del tveksam till om re­formen i dess nuvarande utformning i tillräcklig grad tjänar de syften sora urspmngligen avselts med den. Framför allt ifrågasätts om nam­nen får någon egentiig lokaliserande effekt på kommunnivå, om anta­let trakter blir så stort som nu förutsätts i de slutliga förslagen. Utred­ningen vill emellertid inle göra gällande alt önskemålen om lokalise­rande traktnamn bör ges större tyngd vid de avvägningar som görs än intresset att bevara de nuvarande namnen. Tvärtom kan det enligl ut­redningen ifrågasättas om kravet på lokaliserande effekt bör upprätt­hållas i de enskUda fallen, om själva huvudprincipen försvinner i den samlade lösningen.

Som argument för ett bibehåUande av socknen som registerområde har enligt utredningen i debatten anförts dels att alternativet skulle med­föra större möjligheter alt bevara traditioner och andra värden som är knutna just till sockenbegreppet, dels att byten av by- och gårdsnamn kan undvikas. Enligt utredningens mening har frågan om valet av re­gislerområde överbetohals. Sockenindelningen kommer alt redovisas i det nya fastighelsregistret och kan således visas på ADB-syslemets termi-

Prop. 1974: 48

20

naler och i de dokument som utgår från systemet på samma sätt som kommunindelningen. Från Iraditionssynpunkt torde det därför inle spela någon avgörande roll om socken eller kommun är registerom­råde. För det sistnämnda alternativet talar bl. a. att kommun i större utsträckning än socken enligl utredningens och tidigare gjorda under­sökningar redan används för alt lokalisera fastigheter i många samman­hang. Beträffande argumentet om färre namnbyten anför utredningen all undersökningen av alternativa beteckningssyslem visar alt det finns flera andra möjligheter att nå ell sådant syfte.

Ett enhetligt beteckningssystem fömtsätter enligt utredningen att även de s. k. tomlbeteckningama, som i hela landet uppgår tUl om­kring en halv miljon, fogas in i systemet. Enligl utredningen finns det emellertid skäl som talar för alt de nuvarande lomtbeleckningarna be­hålls. Ell sådant skäl är all användningen av kvarlersnamn och tomt-beteckningar är utbredd inora de kommunala förvaltningarna, där de förekommer i samband med t. ex. tomtindelning, exploatering och bygg­ande. Ell annat skäl är all kostnaderna för reformen, inte minst de in­direkta kostaadema (jfr avsnittet 2.4.2), kan reduceras, om nuvaran­de syslem behålls. Beträffande de indirekta kostnaderna framhåller ut­redningen vidare all den inle närmare undersökt vilka kostnader som kan uppkomma för andra än kommunala organ. Utredningen utgår emel­lertid ifrån all beleckningsreformen kommer alt åsamka även statliga och enskilda organ betydande kostnader, varför reformen inle bör göras mera omfattande än vad som är nödvändigt.

Utredningen har vid sina överväganden funnit att riktlinjerna för be­teckningsreformen bör ändras. Ändringarna bör därvid ges en inriktning som främjar möjlighetema att i större utsträckning behålla nuvarande beteckningar på landsbygdsfastigheter och fastigheter inom kvarter. Med hänsyn till all utvecklingen av de tekniska systemen inom fastig­hetsdalaprojektel befinner sig i elt långt framskridet skede bör emeller­tid hänsyn tas också tUl vilka konsekvenser en ändring kan medföra för ADB-systemet. Vid val mellan alternativ som vid en sammanväg­ning av andra synpunkter kan anses likvärdiga bör därför enligl utred­ningen det alternativ väljas som medför minst ombyggnadsarbete och tidsmässigt korlast försening av reformens driftstart. Mol denna bak­gmnd föreslår utredningen alt ett beteckningssystem införs som till sin principiella uppbyggnad ansluter till det i avsnittet 2.4.4 redovisade al­ternativet H (Aspa 01 Berga 2r 11).

Systemet bör tUlämpas såväl för landsbygd som i tätort. För fastig­heter som är belägna inom kvarter bör emellertid alternativt få tillämpas ett beteckningssält med kvartersnamn i enlighet med alternativ J (Aspa 04 Haren 5).

Det av utredningen föreslagna beteckningssystemel skiljer sig från det tidigare beslutade genom att en särskUd områdeskod (numraer) förs

Prop. 1974: 48

21

in mellan kommun- och trakt- (eller kvarters-) namnen. Denna kod kan för landsbygdsområden anslutas tUl sockenindelningen. Detta betyder att sockennamnel kan leva kvar som beleckningsdel i manuella rutiner. Det kan också skrivas ul i de dokument och handlingar som lämnar ADB-systemet. För tätortsområden kan koden anslutas till stadsdels­områden eller annan indelning som anses lämplig.

Sockenindelningen stämmer inom landsbygdsområden i allmänhet relativt väl överens med församlingsindelningen. För församlingar har redan en kod införts, nämligen statistiska centralbyråns församlingskod. Utredningen har inle närmare undersökt i vad mån en anslutning kan ske till denna kod men antar alt sådan anslutning skulle innebära för­delar från samordnhigssynpunkl. Införande av en speciell kod för socken, med den anknytning mellan koden och traktnamnel som utred­ningen föreslår, torde emellertid enligt uttedningen inte försämra möj­ligheterna till samordning eller integration mellan olika system och re­gister i jämförelse med del beslutade beteckningssystemel.

Om en beteckningsdel som hänför sig till sockenindelningen införs, måsle redovisningen av denna indelning enligt utredningen finnas kvar på sådana kartor som redovisar fastighetsindelningen.

Det föreslagna beteckningssystemel skiljer sig från del beslutade också genom alt kvarters- och lomtbeleckningar skall få finnas. Enligt utredningens mening bör möjlighet härvidlag finnas att bestämma från fall lUl fall vilkel av de två föreslagna beleckningssätlen som skall ut­nyttjas. I de kontakter som utredningen haft med vissa kommuner har framkorarail all del övervägande antalet kommuner ser klara för­delar i all behålla kvartersnamnen, medan för andra en övergång till traklnamn ler sig fördelaktigast.

Genom det föreslagna systemet kan enligl utredningen i princip alla gårds-, by- och kvartersnamn behållas. En viss översyn av beteckning­arna bör emellertid ske även fortsättningsvis i samband med övergången till ADB-driflen. Av praktiska skäl bör t. ex. särskilt långa beteckningar, i första hand fastighetsbeteckningar sammansatta av flera namn, rensas ul.

De nya riktlinjer för fastighetsregisterreformen som föreslagils med­för enligt utredningen alt ändringar får göras i RUK och med stöd av denna utfärdade föreskrifter. Bl. a. måste kravel på Iraktnamnets loka­liserande effekt mjukas upp eller slopas. Vidare bör bestämmelserna ora anteckning av särskilt namn på faslighet kunna mönstras ut. De föreslagna ändringarna motiverar också alt handläggningsmlinerna för reformgenomförandel ändras beträffande jordregisterområden. Efter­som antalet beteckningsbylen torde bli förhållandevis få föreslår ut­redningen alt utställningsförfarandet ersätts av personliga underrättelser till berörda fastighetsägare. Nuvarande ordning bör emellertid behållas beträffande stadsregislerområden.

Prop. 1974: 48

22

Till utredningen har anmälts behov av ell särskUt organ för orl-namnsfrågor. Utrednuigen har inle funnit anlednhig att inom ramen för sitt utredningsuppdrag behandla denna fråga men hänvisar till att lantmäteristyrelsen och rikels allmänna kartverk i sin gemensamma an­slagsframställning för budgetåret 1974/75 hemställt om medel till en rådgivande nämnd i ortnamnsfrågor, som skulle knytas till del nya lantmäteriverket.

Den ombyggnad av datasystemen som behöver genomföras i anledning av förslagen har av utredningen beräknats la i anspråk en tid av V21 år och resurser motsvarande 6 manår. HärlUl kommer kostnader för system- och programlesler. Driftkostnaderna beräknas öka med sam­manlagt 600 000 kr. under driftsystera 1, dvs. tiden fram t. o. m. år 1977.

Förslagen medför att faslighetsregislermyndighelernas kostnader och de s. k. indirekta kostnaderna för reformen minskar. På grundval av material som utredningen redovisat i annat sammanhang kan register­myndigheternas kostnader beräknas minska till hälften, eller med sam­manlagt omkring 7 milj. kr. Med stöd av de uppgifter som kommit fram genom Nackaundersökningen kan de indirekta kostnaderna för kom­munerna beräknas minska med 8 milj. kr. Förslagen kommer också all medföra minskade omläggningskoslnader för statliga myndigheter, ban­ker, försäkringsbolag och andra organ som har fastighelsanknulna re­gister.

Arbetet med fastighetsregisterreformen har framskridit så långt all överföringen av uppgifter från de skrivna registren till maskinläsbart medium i princip har avslutats beträffande Uppsala län. Enligl vad utredningen inhämtat har emellertid arbetet härvidlag ännu inle medfört låsningar till nya beteckningar. Möjlighet finns således all tUlämpa de riktlinjer för beleckningsreformen som utredningen föreslagit även för Uppsala län. Det är enligt utredningens uppfattning ett oeftergivligt krav att beteckningarna till sin principiella uppbyggnad har samma ut­formning i alla områden som skall ingå i systemet. Den särskUda områ­deskoden måsle sålunda införas också beträffande Uppsala län, om den skall tillämpas i landet i övrigt.

2.5 Remissyttrandena

Efter remiss av utredningens rapport har yttrande avgelts lUl chefen för bostadsdepartementet av Svea hovrätt, centralnämnden för faslighets-data (CFD), domstolsväsendets organisationsnämnd (DON), kammar­koUegiet, statskontoret, statistiska centralbyrån (SCB), bankinspektionen, riksrevisionsverket (RRV), riksskatteverket (RSV), riksarkivet, riksantik­varieämbetet, statens planverk, lantmäteristyrelsen, rikets allmänna kartverk (RAK), domänverket, ortnamnsarkivet i Uppsala, länsstyrel-

Prop. 1974: 48

23

serna i Stockholms, Uppsala, Gollands, Kalmar, Malmöhus, Göteborgs och Bohus och Gävleborgs län, dalainspektionen, statens vägverk, lant­bmksstyrelsen, skogsstyrelsen, kullurgeografiska institutionen vid Stock­holms universitet, dalasamordningskommittén, Stockholms kommun, Huddinge kommun, Nacka kommun, Norrtälje kommun, Sollentuna kommun, Solna kommun, Södertälje kommun, Täby kommun, Uppsala kommun, Öslhamraars kommun, Enköpings koramun, Älvkarleby kora­mun, Gotiands kommun, Malmö kommun, Helsingborgs kommun, Landskrona kommun, Lunds kommun, Göteborgs komraun, Lanlbm-karnas riksförbund (LRF), Konungariket Sveriges stadshypotekskassa. Samfundet för hembygdsvård, Svenska bankföreningen. Svenska försäk­ringsbolags riksförbund. Svenska kommunal-tekniska föreningen (SKTF) Svenska kommunförbundet, Svenska sparbanksföreningen, Sveriges all­männa hypoteksbank; Sveriges domareförbund, Sveriges fastighetsägare­förbund, Sveriges jordbrukskasseförbund, Sveriges lantmälareförening (SLF).

Remissinstanserna har bifogat yttranden, riksarkivet från landsarkiven i Uppsala, Vadstena, Visby och Härnösand, ortnamnsarkivet i Uppsala från dialekt- och ortnamnsarkiven i[REDACTED_EFTERNAMN] och Umeå och institutet för ortnamns- och dialektforskning vid Göteborgs universitet, länsstyrelsen i Kalmar län från Kalmar kommun, länsstyrelsen i Gollands län från Gotlands hembygdsförbund samt lantbruksstyrelsen från lantbruksnämn­derna i Stockholms, Uppsala, Kalmar, Gollands, Malmöhus, Göteborgs och Bohus och Gävleborgs län.

Yttrande över rapporten har dessutom inkommit från Sällskapet Sri Eskil i Eskilstuna.

En inom bostadsdepartementet upprättad sammanställning av remiss­yttrandena torde få fogas till statsrådsprotokollet i della ärende som bilaga.

3    Driftsystem

CFD bedrev under år 1971 försöksverksamhet med ett ADB-system i Uppsala läns norra domsaga med undanlag av Östhammars kommun samt Uppsala och Enköpings stadsregislerområden. På grundval av erfarenheter under bl. a. denna försöksverksamhet lade CFD i skrivelse den 28 april 1972 frara förslag till elt första driftssystem för ett centralt fastighetsregister och ell centralt inskrivningsregister (driftsystera 1). Förslaget innebar att driftsystera 1 tas i bruk den 1 juli 1974 i Uppsala län och att det därefter successivt utvidgas att omfatta Gävle koramun, Stockholms län saml delar av Malmöhus och Göteborgs och Bohus län. Fastighelsregislermyndigheterna och inskrivningsmyndigheterna i dessa områden förbinds enligl förslagel med en dator över terminaler

Prop. 1974: 48

24

som ansluts till datorn över telenätet. De centrala registren innehåller enligt förslagel i stort sett de uppgifter som redovisas i nuvarande fas­tighetsregister och fastighets- och lomträttsböckerna. Nämnda myndig­heter svarar för alt registren hålls aktuella och CFD ansvarar för syslem och drift. Enligt förslagel beräknas driflsyslem 1 kunna avlösas av elt rikssystem driftsystera 2 i slutet av år 1976.

I 1973 års statsverksproposilion föreslogs all elt första driftsystem driftsystem 1 skulle införas för begränsade delar av landet samt alt det skulle ankomma på Kungl. Majrt all besluta om vUka områden syste­met skulle omfatta. Riksdagen godtog förslagel (prop. 1973 r 1 bU. 4 s. 24, CU 1973r 8, rskr 1973r 79).

Kungl. Majrt har sedermera den 30 mars 1973 uppdragit åt CFD alt efter samråd med dalasamordningskommillén (Fi 1973 r 03) utarbeta förslag till ett andra driftsystem driftsystem 2 och därvid särskilt beakta möjligheterna till alternativa lösningar. I samma beslut har Kungl. Majrt i fråga om den fortsatta planeringen i faslighelsdataprojektet ut­talat, att CFD och övriga berörda myndigheler skall utgå från all drift­system 1 får omfatta högst Uppsala län, Gävle kommun, Stockholms, Malmöhus saml Göteborgs och Bohus län.

Arbetet under budgetåret 1973/74 skall enligl beslutet vidare inriktas på frågor som gäller uppbyggnad av fastighets- och inskrivningsregister för Uppsala län, Gävle kommun och Stockholms län och bedrivas med sikte på att driflsyslem 1 skall las i bruk för Uppsala län den 1 juli 1974.

4    CFDrs anslagsframställning avseende budgetåret 1974/75

CFD avgav anslagsframställning för budgetåret 1974/75 avseende sitt verksamhetsområde den 28 augusti 1973. Myndigheten har därefter med anledning av det förslag som lagts fram i civUdeparlementels rap­port (Ds C 1973 r 4) Fastighetsbeteckningsreformen kompletterat an­slagsframställningen genom skrivelse den 26 febmari 1974. CFD har därvid i huvudsak anfört.

4.1 Driftsystem 1

Under år 1973 har de verksamheter som ingår i utvecklingen och ge­nomförandet av driflsyslem 1 prioriterats med sikte på driftstart den 1 juli 1974 i Uppsala lan. Hela projektet var emellertid av olika skäl för­senat med omkring två månader vid årsskiftet 1973/74.

Sedan rapporten Fastighetsbeteckningsreformen lagts fram, avbröt CFD pågående arbete och'påbörjade i stället förberedelser för all an­passa driflsyslem 1 till det beteckningssält utredningen föreslagit.

Prop. 1974: 48

25

CFDrs plan för införande av driflsyslem 1 går nu ut på alt dala­banken laddas med uppgifter om fastigheter så snart det kan ske efter Statsmakternas ställningstagande i fråga om fastigheternas beteckningar. Uppgifter om samtliga fastigheter i Uppsala län har redan överförts till maskinläsbart medium. Vid laddningen måste emellertid de nya be­teckningama vara kända. De till maskinläsbart mediura överförda upp­gifterna måste därför kompletteras raed de nya beteckningarna innan laddningen kan ske. För alt få igång enhetliga handläggningsförsök så tidigt som möjligt bör enligt CFD de uppgifter som ingår i laddningen aktualiseras omedelbart därefter. Denna s. k. engångsajourföring bör tUl en början koncentreras till Uppsala tingsrätts område (Uppsala kommun) så att handläggningsförsök kan påbörjas inom Uppsala kom­mun vid månadsskiftet oktobernovember 1974. Försöken bör pågå i ca ell halvt år. Under liden för handläggningsförsöken kan övriga delar av länet ajourföras.

Överföring tUl maskinläsbart medium av uppgifter om fastigheter i andra län än Uppsala län bör enligt CFD inte ske förrän driftsystem 1 testals under så lång lid inom Uppsala län all man förvissat sig om alt systemet fungerar väl. Del kan ske tidigast vid årsskiftet 1974/75. En­ligl CFD kan det knappast bli aktueUt att under budgetåret 1974/75 göra överföringar av uppgifter om fastigheter för andra områden än Gävle kommun.

Den planering som genomförts vid CFD och sora redovisats över­siktligt i det föregående bygger på förutsättningen all riktlinjerna för beleckningsreformen ändras i enlighet med förslaget i civildepartemen­tets rapport. Planeringen bygger också på vissa antaganden i fråga om redovisning m. m. i inskrivningsregistret.

CFD har ingående övervägt om CFD skulle ha avbmtit reformge­nomförandet intill dess statsmakternas ställningstaganden till rapporten föreligger. Det skulle emellertid ha fått till följd att det arbete som lagts ned på dataöverföring av inskrivningsuppgifter i Uppsala län skulle blivit bortkastat. Registreringen skulle i så fall ha fått genomföras på nytt. Elt beslut om avbrytande av reformgenomförandel skulle också fått relativt stora ekonomiska konsekvenser. Man kan inle heller bortse från de psykologiska effekter som ett sådant beslut skulle få för den personal hos registermyndigheterna och vid CFD som under lång lid målmedvetet arbetat med projektet. Den föreslagna planen för infö­rande av driflsyslem 1 är enligl CFD snäv med praktiskt taget inga lidsreserver. Såvitt CFD kan bedöma är emellertid planen realistisk om ställningstagandet i de frågor som är under prövning föreligger under våren 1974.

Att CFD arbetar på gmndval av vissa antaganden betyder inte att systemutformning o. dyl. tUl alla delar låsts. Modifieringar är tänkbara ytterligare någon lid. Skulle emellertid statsmakternas ställningstagande

Prop. 1974: 48

26

i t. ex. beleckningsfrågan innebära en lösning som ur systemleknisk syn­punkt ligger utanför de förutsättningar som CFD arbetar med kan reformgenomförandet emellertid ej följa den redovisade planen.

4.2 Driftsystem 2, m. m.

CFD har lagt upp utredningen om driflsyslem 2 på bred bas och samarbetar härvid med dalasamordningskoramillén, riksskatteverket och statskontoret.

Efter samråd med datasamordningskoramillén uppdrog CFD under sommaren 1973 ål Statskonsult AB att genomföra en förstudie avseende driflsyslem 2.

Enligt uppdraget skulle konsulten belysa vilka systemlösningar som är möjliga och därefter ange ell antal alternativ som bör studeras närmare i det fortsatta arbetet. Minst ett av dessa alternativ skulle avse en regiona­liserad lösning och minst ett en samordnad lösning med systemet för folkbokföring och beskattning.

Statskonsult har för kort tid sedan presenterat en rapport i ämnet. Företagel redovisar där 12 olika systemlösningar och rekommenderar fem av dessa för vidare studier.

Av dessa är ett snarlikt driftsystem 1 under del alt ett annat innebär en direkt vidareutveckling av delta system. Elt av de rekommenderade alternativen bygger på mikrofilmteknik och central placering av utmst­ning för kopiering och distribution till berörda myndigheter av mikro­filmer. Två av de fem rekomraenderade alternativen innebär regionali-serade lösningar av CFD-systemet.

De tre förstnämnda allemaliven ligger på samma kostnadsnivå. Al­ternativen med regionaliserad lösning ligger på högre kostnadsnivåer. Det ena medför mer än dubbelt så höga kostnader och det andra nästan dubbla kostnader jämfört med någol av de övriga rekommenderade alternativen.

CFD framhåller att de slutsatser och förslag som presenteras i rap­porten är konsultens egna och får inle tas som ett uttryck för CFDrs eller någon annan myndighels ställningstagande i frågorna.

CFD, som nu beräknar att driflsyslem 2 kan genomföras först under år 1978, avser all driva det fortsatta utredningsarbetet beträffande detta system i sådana frågor som rör ADB-teknik, möjligheter lUl regiona­lisering m. m. i samarbete med datasamordningskommittén, riksskatte­verket och statskontoret.

Det fortsatta arbetet med driftsystera 2 bör enligt CFD pågå paral­lellt med införandet och driften av syslem 1. De frågor som behöver studeras är i flera avseenden desamma. Resultaten av analyser och ut­värderingar som bör göras när driflsyslem 1 las i bruk bör nyttiggöras i utredningen om driflsyslem 2.

Prop. 1974: 48

27

CFD nämner särskUt två sådana gemensamma utvärderings- och analysområden. Det ena rör sådana effekter av datasystemet som in­täkter, rationalitet, personalbesparingar etc. Det andra rör inpassningen av systemet i fastighetsbildnings- och näraliggande verksamheter.

CFD avser att under budgetåret 1974/75 i samarbete med berörda organ inom domstolsväsendet och lantmäteriet genomföra ingående ut­redningar och analyser i de avseenden som nu berörts. Analyserna av­ses också omfatta sådana frågor som kvalitet och säkerhet i data­systemet. CFD avser att redovisa resultatet för Kungl. Majrt efter handläggningsförsök.

4.3 Programindelning

CFD föreslår följande indelning i program under budgetåret 1974/ 75.

1

Förberedelser för reformgenomförande

2

Reformgenomförande

3

Produktion

4

Försöksverksamhet

4.3.1   Förberedelser för reformgenomförande

Förberedelser för genomförandet av beslutade reformer avser ut­veckling av system för överföring av dala till faslighels- och inskriv-ningsregislren, utveckling av driftsystem 1 och driftsystem 2 och ut­redningar om registrens innehåll och användning.

Systemet för överföring av uppgifter från fastighetsregister och fastighets- och tomträttsböcker till maskinläsbart medium behöver ändras under budgetåret 1974/75. Kostnaderna under delprogrammet beräknas tiU i runt tal 1 400 000 kr.

Utvecklingen av driftsystera 1 slutförs i huvudsak under 1973/74. Under 1974/75 görs emellertid vissa modifieringar i och lUlägg till systemen. Kostnaderna under budgetåret 1974/75 beräknas tUl 2 870 000 kr.

Utredningarna om driftsystera 2 beräknas till i runt tal 1 300 000 kr.

Inom delprogrammet Registrens innehåll och användning färdigställs bl. a. utredningar om nya datatyper i databanken. Kostnadema härför beräknas tiU i runt tal 1 600 000 kr.

4.3.2   Reformgenomförande

Reformgenomförande avser regisleröverföring, koordinalregislrering, namnregister tiU beleckningsreformen saml utbUdning och information. Under budgetåret 1974/75 beräknas uppgifter om fastigheter i Gävle

Prop. 1974: 48

28

kommun kunna överföras till maskinläsbart medium. Denna överföring inleds tidigast vid kalenderårsskiflel 1974/75.

Kostnaderna för registeröverföring beräknas till 1 348 000 kr.

Koordinatregistreringen kommer att omfatta omkring 150 000 fastigheter inom bl. a. Kalmar län och delar av Göteborgs och Bohus län. Kostnaderna beräknas till 1 135 000 kr.

Information och utbUdning planeras för användare av driflsyslem 1 i Gävle kommun och inom delar av Stockholms län tUl en beräknad kostnad av drygt 410 000 kr.

4.3.3   Produktion

Programmet omfattar kostnader för bl. a. driflledning, systemunder­håll, datorbearbetningar, terminaler, dalatransmission och distribution från den tidpunkt då driflsyslem 1 skall tas i bruk. Della beräknas ske i slutet av budgetåret 1974/75.

På grund av osäkerheten beträffande lidpunkten för driftstart under budgetåret 1974/75 lar CFD under detta program endast upp kostna­derna för särskilda bearbetningar, såsom framtagande av fastighets­förteckningar. Kostnaderna beräknas bli läckta genom avgifter.

4.3.4   Försöksverksamhet

Under programmet Försöksverksamhet redovisas kostnaderna för öppethållande av informationssystemet, för terminaler, datatransmission m. m. fram till övergång till drift i driftsystera 1 med rättsverkan. Efter­som CFD inle nu kan ange tidpunkten exakt, redovisar CFD alla kostna­der av angivna slag under programmet. Kostnaderna beräknas lUl 6 488 000 kr.

5   Departementschefen 5.1 Inledning

Centralnämnden för fastighetsdata (CFD) har till uppgift att för­bereda uppbyggnad av de centrala faslighels- och inskrivningsregister, baserade på automatisk databehandling (ADB), som skall byggas upp enligl beslut av 1968 och 1970 års riksdagar. Arbetet vid verket har hittills bedrivits med utgångspunkt i att fastighelsbeleckningama skall utformas enligt de riktlinjer som drogs upp i saraband med 1968 års beslut om uppläggande av ett nytt fastighetsregister.

Inom civildepartementet slutfördes under år 1973 en utredning som syftade till alt belysa konsekvenserna av reformen i skilda hänseenden. Resultatet av utredningen redovisas i rapporten (Ds C 1973 r 4) Fastig­hetsbeteckningsreformen, som innehåller förslag till ändringar i rikt­hnjerna för fastighetsregisterreformen.

Prop. 1974:48

29

I årets statsverksproposilion (prop. 1974r 1 bil. 4 s. 91) anmälde jag att frågan om anslag till CFD för budgetåret 1974/75 borde anstå i av­vaktan på remissbehandlingen av civildepartementets rapport och den ytterligare beredning i ärendet som kunde behövas och med anledning därav las upp i en särskUd proposition till 1974 års riksdag. Remissbe­handlingen av rapporten har nu avslutats. Vidare har CFD, med hän­visning till de konsekvenser som elt genomförande av utredningens för­slag skulle medföra för verket, den 28 februari 1974 inkommit med en kompletterande anslagsframställning för budgetåret 1974/75.

5.2 Fråga om ändrade riktlinjer för fastighetsregisterreformen

Registreringen av landets fasligheter sker f. n. i jordregisler eller stadsregister. Jordregister förs sockenvis för varje län, medan sladsregis­ter förs inom områden som avgränsas från fall till fall. Fastigheterna be­tecknas på olika sätt. För jordregislerfaslighelerna utgörs registerbe­teckningen av ett namn, vanligen elt by- eller gårdsnamn, åtföljt av två siffergrupper (t. ex. Äby 1: 45). I sladsregister, som består av sladsägo­bok och lomlbok, förekommer två huvudtyper av beteckningar. Stads-ägor betecknas sålunda med ett eller flera nummer med eller ulan bok­slavstUlägg (t. ex. sladsägan 1226, sladsägan 1226 A eller sladsägan 1226 -1- 1227 -f 1228). Den andra huvudtypen är tomlbeteckningen som beslår av ett kvarlersnamn jämte ett nummer (t. ex. Haren 7). Faslig-helsregislreringen ankommer i allmänhet på länsstyrelsen. Kungl. Majrt har emellertid enligl bemyndigande förordnal all fastighetsregister i vissa fall i stället skall föras av kommunal registerförare. F. n. är antalet kommunala registerförare 37.

Enligt de år 1968 antagna riktiinjema för fastighetsregisterreformen skall jordregislrel och stadsregislret ersättas av ell enda fastighetsregis­ter. Detta skall vara enhetiigt för hela landet. Fastighetsbeleckningarna skall ha samma utseende som de nuvarande jordregisterbeleckningarna. I faslighelsbeteckning skall ingå elt namn med anknytning till allmänt kända geografiska begrepp. Beteckningen skall med andra ord vara lokaliserande. En viktig nyhet är att kommunen skall vara register­område.

De närmare bestämmelsema om fastighetsregisterreformen finns i kun­görelsen (1968r 379; ändrad senast 1973r 1172) om uppläggande av nytt fastighetsregister, m. m. (RUK). Enligt denna kungörelse skall re­gislerområde indelas i trakter. Traklindelnhigen skall grundas på indel­ning i stadsdelar, socknar, byar och därmed jämförliga områden. Den skall vara lätt att tydligt redovisa på karta. Trakt skaU beslå av en gmpp fasligheter och ha särskUt namn (traktnamn). Fastigheterna som hör till samma trakt indelas i numrerade block. Inom varje block åsälls fastigheterna enhetsnummer. Genom att sammanställa traktnamnet samt

Prop. 1974: 48

30

block- och enhetsnumren erhåller man faslighetens registerbeteckning inom registerområdel (t. ex. Aspa 2r 31). Faslighet får inte ha samma beteckning som annan fastighet inom samma registerområde.

De i RUK uppställda kraven på faslighels registerbeteckning medför alt samtiiga nu gällande registerbeteckningar inom stadsregislerområ­den måsle ändras. Även beteckning på jordregisterfastighet kan behöva ändras. Elt skäl härtill är att fastighetens namn inte är tillräckligt loka­liserande för att uppfylla de krav som ställs på traklnamn. Elt annat skäl till namnbyte är att beteckningskollision uppkommer genom att fastigheter i skilda socknar men inom samma kommun har sarama be-tecknmg. Namnbyte sker genom s. k. beleckningsrevision. Beslut om traklnamn och Iraktindelning vid beteckningsrevision meddelas enligt huvudregeln i RUK av lantmäteristyrelsen efter samråd med riksanti­kvarieämbetet och ortnamnsarkivet i Uppsala. Innan sådant beslut med­delas skall de fastighetsägare sora berörs av beslutet genom kungörelser i tidning eller på annat lämpligt sätt beredas tillfälle att yttra sig. Vidare skall samråd ske med kommunen. Lantmäteristyrelsens beslut om trakl­namn och Iraktindelning kan inle överklagas. Till undvikande av all namn försvinner helt vid beteckningsrevision kan namnet på särskild ansökan antecknas i fastighelsregistret som s. k. särskilt namn. Särskilt naran ingår emellertid inte i faslighels registerbeteckning.

Utredningen har gjort vissa undersökningar rörande beleckningsre­formens konsekvenser och om alternativ till del beslutade betecknings­systemet. Utredningen har bl. a. undersökt tio olika altemativ, av ut­redningen betecknade AJ. En redogörelse för undersökningarna har lämnats i avsnitten 2.4.12.4.4.

Utredningens överväganden mynnar ut i ett förslag om att riktlin­jema för beteckningsreformen bör ändras därhän att beteckningama i det nya faslighetsregislrel anges enligt utredningens alternativ H och J. Förslagel innebär alt fastighets registerbeteckning skall utformas på del sätt som förutsätts i RUK med den ändringen alt by- eller gårdsnamn skall kombineras med uppgift om sockenlillhörighet eller motsvarande i form av en kod. Samtliga by- och gårdsnamn kan därigenom i princip behållas. Vidare bevaras socknen som begrepp även om sockennamnel försvinner ur fastighelsbeleckningen. Systemet bör enligt utredningen tUl-lämpas både på landsbygden och i tätorterna. Om kommun så önskar, bör emellertid för fastigheter belägna inom kvarter allernativt få tUläm­pas ell beteckningssält där kvartersnamnet utgör traklnamn. Förslaget kan åskådliggöras med följande exempel.

Kommun

Kod-Trakt

Blocknr

Enhetsnr

Aspa Aspa

01-Berga 04-Haren

2r

11 5

Prop. 1974: 48

31

Den av utredningen föreslagna lösningen tillstyrks eller lämnas utan erinran av det alldeles övervägande antalet reraissiristanser, bl. a. Svea hovrätt, statskontoret, statistiska centtalbyrån, riksskatteverket, riksanti­kvarieämbetet, rikets allmänna kartverk. Svenska kommunförbundet och Samfundet för hembygdsvård. Några remissinstanser är emellertid kritis­ka. Somliga av dessa förordar utredningens alternativ A (beteckningar enligt RUK men beteckningsbylen endast i de s. k. kollisionsfallen) i en något modifierad form. Hit hör domstolsväsendets organisalionsnämnd, lantmäteristyrelsen och Svenska bankföreningen. Bl. a. Enköpings kom­mun, Sveriges allmänna hypoteksbank och Sveriges jordbrukskasseför­bund förordar alternativ D, vilkel innebär att socknen bör bibehållas som regislerområde på landsbygden. Riksarkivet och ortnamnsarkivet i Uppsala förordar alternativ B (registerbeteckningen skall bestå av fem led).

Den beteckningsreform, som ingår i den år 1968 beslutade fastighets­registerreformen, har enligl min mening betydande fördelar. Beteckning­arna blir enhetliga och korta. Varje beteckning blir unik inora sill regis­lerområde och preciserar dessutom fastighetens läge. Beteckningarna är också lämpliga från kartredovisnings- och karlläsningssynpunkt. Gene­rellt sett måsle om beteckningsreformen fällas det omdömet att den från teknisk och administrativ synpunkt innebär betydande förbättring­ar i förhållande tUl det beteckningssyslem som tillämpas nu. Med de utgångspunkter som riksdagen hade för sitt beslut år 1968 och för sina ställningstaganden senare till förslag om ändringar i 1968 års beslut fanns det också anledning all anta att resultatet av reformen skulle bli positivt. Vad som förekommit senare under arbetet på all genomföra reformen har emellertid visat, att den medför vissa nackdelar. Delta har emellertid kunnat ingående belysas först genom de särskilda undersökningar som utredningen har genomfört.

De nackdelar som är förenade med reformen är i första hand av kulturhistorisk art. Det är enligt min mening angelägel att slå vakt om del kulturhistoriska värde som ligger i all våra gamla by- och gårdsnamn bevaras. Tas namnen inle upp i fastighelsregistret, riskerar man att de så småningom faller i glömska. Reformen medför emellertid all ett ganska betydande antal gamla by-, gårds- och kvartersnamn inte kan kvarstå som officiella registerbeteckningar i del nya faslighets-registtel. Reformen har från den synpunkten utsatts för stark kritik både i den allmänna debatten och inom riksdagen. Åtgärder har också vidtagits i syfte all inom ramen för den beslutade beteckningsrefor­men behålla så många existerande namn som möjligt. Det kan dock inte undvikas att en del namn inle kan tas med i det nya betecknings­systemet. Som elt exempel kan nämnas alt den av utredningen genom­förda undersökningen av reformens verkningar för fem socknar i Upp­sala län visar all av de 291 jordregistemamn som f. n. finns i socknarna

Prop. 1974: 48

32

endast 125 motsvarande namn kommer alt finnas i det nya fastighels­registret. Namnbortfallel uppgår alltså i detta fall tUl 57 %. Även om, som lantraälerislyrelsen framhållit, reformen kan genomföras på ett försiktigare sätt, är del dock uppenbart att antalet namnändringar blir betydande.

Beleckningsreformen har också visat sig medföra vissa nackdelar av ekonomisk art. Kostnader uppkomraer nämligen för kommunerna därigenom alt kartor av olika slag måste revideras och ändring ske i förteckningar och akter som finns på kommunernas stadsingenjörs-, stadsarkitekt- och fastighetskontor, el-, gas-, va- och renhållningsverk, gatukontor etc. De undersökningar som utredningen utfört lyder på att dessa kostnader kan skattas till raellan 11 och 17 kr. per fastighet. Mot detta bör eraellertid stäUas att reformen också medför rationalise­ringsvinster för kommunerna främst därigenom alt beteckningssyslemet blir enhetligt. Del är utomordentligt svårt att närmare uppskatta hur stor denna rationaliseringsvinst egentligen är. Det förefaller emellertid sannolikt att den inle är så stor all den uppväger de ganska betydande kostnader som uppkommer. Della synes i varje fall vara koramuner-nas egen bedömning.

Vad del nu gäller är att göra en avvägning mellan å ena sidan den beslutade beteckningsreformens tekniska och administrativa fördelar och å andra sidan dess kulturhistoriska och ekonomiska nackdelar. Del av de undersökta alternativen som utredningen stannat för innebär att i princip alla gårds-, by-och kvarlersnamn kan behållas i registerbeteck­ningama. Det alternativ som förordas av lantmäteristyrelsen (närmast motsvarande utredningens alternativ A) medger inle detta men är däre­mot från administrativ och teknisk synpunkt lämpligare än utredningens förslag, och jag har full förståelse för all lantmäteristyrelsen vill slå vakt om reformens positiva effekter i dessa avseenden.

Vissa remissinstanser framför den uppfattningen att socknen skall be­hållas som registerområde på landsbygden. Socknen har emellertid be­tydelse som indelningsenhet endast från fastighetsregistersynpunkt. För allmänheten är säkerligen kommunen en mera känd indelningsenhet. Det möter också vissa svårigheter alt i längden behålla socknen som regislerområde, eftersom fastighetsbildning efter faslighelsbUdningsla-gens ikraftträdande kan ske över sockengräns. HärtiU kommer alt det såsom utredningens förslag visar inte är nödvändigt alt låta soc­ken vara registerområde för att by-, gårds- och kvarlersnamn skall kunna bevaras. Jag är därför inte beredd att förorda att man frångår den år 1968 intagna ståndpunkten att kommunen skall vara regisler­område.

Med anledning av del under remissbehandlingen framförda önske­målet alt registerbeteckningen skall beslå av fem led vUl jag framhåUa,

Prop. 1974: 48

33

att sådana registerbeteckningar blir alltför långa och ohanterliga i det praktiska arbetet.

Länsstyrelsema i Stockholms län och Malmöhus län samt fem kom­muner har i stället för utredningens förslag förordat en kombination av alternativen H och I (kvartersnamnel sätts in på blocknivå i stället för på Iraktnivå). Den lösningen ger enligl min mening för långa och ohanterliga beteckningar för kvartersfastigheternas del genom att de innehåller tre naran. Vidare kräver denna lösning större resurser för syslemomläggningen än alternativen H och J.

Vid en samlad bedömning av de synpunkter som sålunda kan läg­gas på de olika möjliga lösningarna kan konstaleras, att något från alla synpunkter invändningsfritt alternativ inte slår alt finna. Del är i della läge önskvärt att välja en utformning av fastighelsbeleckningama som kan vinna så bred anslutning som möjligt. Jag hälsar med tUl­fredsställelse alt både Svenska kommunförbundet och kulturvårdande . instanser som riksantikvarieämbetet och Samfundet för hembygdsvård kunnat sluta upp bakom utredningens förslag om alt fastighelsbeleck­ningama i det nya fastighelsregistret bör utformas enligt utrednings-alternativ H och J. Dessa altemativ svarar också enligt min mening bäst mol de krav som från olika utgångspunkter ställs på ett nytt be­teckningssyslem. De medger all i princip alla gårds-, by- och kvarters­namn kan behållas. Sockennamnen kommer också all finnas kvar i kodbeteckning och, i de faU jag strax återkommer lUl, i klartext. De tekniska förändringar som krävs i ADB-syslemen kan enligl CFD klaras under en lid av 1/21 år till en förhållandevis måttlig kost­nad. Alternativen medför kostnadsbesparingar såväl för de statliga och kommunala fastighelsregistermyndighetema som för kommunerna i stort. Också andra statiiga myndigheter, banker, försäkringsbolag och andra organ som för register med anknytning tUl fastighelsbeleckning­ama bör kunna göra avsevärda besparingar. Utredningsförslaget bör sålunda genomföras.

De nya riktlinjer för fastighetsregisterreformen som jag här föreslår medför alt ändringar får göras i RUK. Del ankommer på Kungl. Majrt att besluta om de ändringar som behövs. För riksdagens information vill jag emeUertid ange mm inställning till några av de frågor som bör reg­leras i kungörelsen.

Utredningen fömlskickar att kravet på traktaanms lokaliserande ef­fekt bör mjukas upp eller slopas. Eftersom avsikten med reformen är att existerande by- och gårdsnamn i prmcip skall behållas är traktindel­ningen i stort sett redan given. Detta förhållande talar också enligt min mening för att kravet på att traktnamn skall vara lokaliserande slopas. I della sammanhang vUl jag också nämna att Svea hovrätt ifrågasatt om inte reformen bör medföra att ordet "trakt" ersätts med ordet "by" i de författaingar som reglerar fastighetsregistreringen. Liknande syn-

3    Riksdagen 1974.1 saml Nr 48

Prop. 1974: 48

34

punkter anförs av riksantikvarieämbetet som föreslår att den nuvarande termen "traklnamn" ersätts med "regislernamn", medan benämningen på området kan bli vid den nu gängse, t. ex. by, hemman eller kvarter. För egen del är jag inle övertygad om alt begreppet trakt bör överges som benämning på de områden som här avses. Jag är visserligen med­veten om alt områdena många gånger kommer att bli för små för alt motsvara vad som i vanligt språkbruk förstås med trakt. Detta hindrar emellertid inle att trakt kan användas som en regislreringsleknisk term, om termen visar sig behövlig från administrativ synpunkt.

Jag delar utredningens uppfattning alt en viss översyn av främst nuvarande jordregisterbeteckningar även fortsättningsvis bör göras i samband med övergång till ADB-driflen. Syftet med en sådan beleck­ningsrevision bör emellertid endast vara all byta ul särskilt långa fas­tighetsbeteckningar eller beteckningar som från annan synpunkt är olämpliga. Jag förutsätter all beteckningsbylen av detta slag kommer att bli ganska ovanliga och anser i likhet med utredningen att bestämmel­serna om kungörelse m. m. av förslag till traklnamn och Iraktindelning inom nuvarande jordregisterområden kan ersättas med personliga un­derrättelser till fastighetsägaren. Den nuvarande ordningen bör dock bibehållas för stadsregislerområden. Liksom hittills bör belecknings­revision ske under medverkan av riksantikvarieämbetet och ortnamns­arkivet i Uppsala.

Med anledning av att några remissinstanser uppfattat utredningsför­slaget så all registerbeteckning skaU kunna skrivas ul antingen med kod eller med koden översatt till motsvarande namn (t. ex. Aspa 01-Berga 2r 11 eller Aspa Alluna-Berga 2r 11) vill jag lUl undvikande av miss­förstånd framhålla följande. Utredningens förslag innebär inte att ko­den kommer all översättas på sin plats i registerbeteckningen. Däremot innebär förslaget alt man på utdrag ur registret och på lerminalutskrif-ter eller bilder av régisterinnehället under en särskild rubrik får upp­gift om sockennamnet. Jag är angelägen om att klargöra att fastighets registerbeteckning måste vara enhetlig, låt vara att kvartersfastighelerna någol bryter denna enhetlighet. Registerbeteckning bör sålunda utfor­mas på endast elt sätl, t.ex. Aspa 01-Berga 2r 11 (Aspa 04-Haren 5 för kvartersfaslighet). Med anledning av elt remissyttrande vill jag emellertid framhålla all kommunnamnels placering inle bör vara låst. I ADB-hanteringen kan del vara mest rationellt att använda metoden med kommunnamnet först. I löpande text är måhända beteckningen 01-Berga 2rll i Aspa kommun att föredra.

Några remissinstanser ifrågasätter liksom utredningen om inte de existerande församlhigskoderna kan användas som områdes- eller soc­kenkod. För egen del anser jag i likhet med bl. a. statistiska central-, byrån och riksskatteverket att församlingskoden är mindre väl lämpad att användas med hänsyn till den bristande överensstämmelsen mellan indelningen  i jordregistersocknar och  den  kyrkliga  indelningen.  Jag

Prop. 1974: 48

35

förordar därför alt en särskUd områdes- eller sockenkod införs. Några remissinstanser, bl. a. Samfundet för hembygdsvård, ifrågasätter om inte sockenkoden kan anges i form av en bokstavsbeteckning, beslående av t. ex. de tre första bokstäverna i sockennamnet. Jag kan inle finna att den lösningen är bättre än en numerisk kod. Snarare är den ägnad all tynga registerbeteckningen. Förhåller det sig dessutom så att flera socknar inom samma kommun har samma begynnelsebokstäver (t. ex. Lo/la, Lo/tahammar), måsle avsteg göras från principen, vilkel lätt skapar förvirring.

I flera remissyttranden berörs frågan i vilken utsträckning den alter­nativa beteckningen på kvarlersfasligheler skall få förekomma. Konunga­riket Sveriges stadshypotekskassa anser alt kommunernas valfrihet endast bör gälla i initialskedet. Den kommun som en gång bestämt sig för att använda systemet med traklnamn (alternativ H) bör således inte vid ett senare tillfälle få gå över lUl systemet med kvarlersnamn (alternativ J) och vice versa. Enligt min mening är en sådan inställning alltför katego­risk. För det första torde det inom många kommuner, kanske de flesta, förekomma flera områden med stadsplanelagd mark omgivna av områ­den för vilka idag förs jordregisler. Vidare kommer stadsägorna i nu­varande stadregislerområden i framliden alt få fastighetsbeteckningar enligt alternativ H. Även om kommun bestämmer sig för alternativ J för redovisning av kvartersfastighelerna kommer således båda typema av beteckning att förekomma inom ett och samma registerområde. Vid övergång till del nya beteckningssystemel bör kommun ha frihet all välja olika lösningar för skilda områden med kvarlersfasligheler. Uppkom­mer, sedan del nya fastighelsregistret lagils i bruk, fråga om övergång från ell alternativ tUl ell annat, bör enligt min mening inle heller denna möjlighet anses utesluten.

En annan fråga som flera remissinstanser tar upp är vilka kriterier som skall ställas på en fastighet för att den skall få ges kvartersbeleck-ning i del nya fastighelsregistret. Några remissinstanser synes ha upp­fattningen all man av en sådan registerbeteckning (Aspa 04-Haren 5) skall kunna utläsa att fasligheten enligt gällande planer och bestäramel-ser eller efter prövning i särskild ordning får bebyggas. Jag vill med anledning härav påpeka att den omständigheten alt fastighet har kvar­tersnamn f. n. inle berättigar lUl några slutsatser angående fastighetens status i del hänseendet. Enligt min mening är det inle heller praktiskt möjligt att uppställa sådana krav för framliden. Redan den omständig­heten att ell byggnadsförbud kan läggas över kvartersmark rycker näm­ligen undan förulsällningarna för att principen strikt skall kunna upp­rätthållas. För egen del anser jag i likhet med lantmäteristyrelsen att som enda fömlsällnmg för all fastighet skall få åsättas kvartersbeteck­ning bör uppställas all fastigheten helt eller delvis är belägen inom kvar­tersmark enligt stadsplan. Denna lösning medför, liksom alla länk­bara utvägar alt redovisa kvarlersfasligheler på elt sätt som avviker från

Prop. 1974: 48

36

huvudregeln, att omregistrering av fastigheter i viss utsträckning kan bli nödvändig vid sladsplaneändringar eller när tätort expanderar ul över landsbygdsområde. Jag kan emelertid inle finna alt en sådan ändring av fastighetsregislerbetécknmgama utgör någon större olägenhet.

Några remissinstanser, bl. a. rikels aUmänna kartverk lar upp utred­ningens uttalande om all sockenindelningen måste finnas kvar på såda­na kartor som redovisar fastighetsindelningen. Jag är för egen del inle beredd att nu la ståndpunkt i detta hänseende. Frågan om utformningen av kartor för faslighetsregislrering behandlas f. n. av lantmäteristyrelsen och bör bedömas i ett sammanhang.

Flera remissinstanser, bl. a. Svea hovrätt, riksantikvarieämbetet, ort­namnsarkivet i Uppsala och Sveriges lantmälareförening, anser att den av lantmäteristyrelsen och rikets allmänna kartverk föreslagna rådgi­vande nämnden i ortnamnsfrågor bör inrättas. Frågan bör emellertid enligt min mening inte tas upp i detta sammanhang.

Jag har i frågan om ändrade riktlinjer för fastighetsregisterreformen samrått med chefen för bostadsdepartementet.

5.3 Anslagsfrågor

D 12. Centralnämnden för fastighetsdata

1972/73 Utgift

10 677 448

1973/74 Anslag        13 790 000 1974/75 Förslag       15 000 000

1913/1A

Beräknad ändring 1974/75

Nämnden

Departements­chefen

Personal

Handläggande personal övrig personal

45 30

-h5

Anslag

75

-hS

1. Förberedelser för genom­

 förandet av beslutade

 reformer

2. Försöksverksamhet

3.    Utvecklingsverksamhet

4.    Reformgenomförande

5. Produktion

6 020 000 4 235 000 1 110 000 1 985 000 100 000

4-1 150 000 4-2 253 000 1 110 000 4-   911000 4-     81000

4-   300 000 4-1860 000 1 110 000 +   550000 4-     81000

13 450 000

4-3 285 000

4-1681000

Avgår intäkter under anslaget

 100 000

     81000

    81000

13 350 000

4-3 204 000

4-1600 000

6. Kostnader för omlokalisering   440 000

   390 000

  390 000

»

13 790 000

4-2 814 000

-M 210 000

Prop. 1974: 48

37

I prop. 1974r 1 bU. 4, s. 91, har Kungl. Majrt föreslagit riksdagen alt, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, till Centralnämnden för fastighetsdata för budgetåret 1974/75 beräkna ett förslagsanslag av 13 790 000 kr.

CFD har avgetl anslagsframställning för budgetåret 1974/75 avseende sitt verksamhetsområde. Verket har därefter med anledning av de för­slag som lagts fram i civildepartementets rapport (Ds C 1973 r 4) Fastig­hetsbeteckningsreformen kompletterat anslagsframställningen. CFDrs förslag har redovisats närmare under avsnillet 4 i det föregående.

Vid anmälan av anslaget Centralnämnden för fastighetsdata i 1973 års statsverksproposilion (prop. 1973 r 1 bil. 4, s. 14) behandlade jag CFDrs år 1972 avgivna förslag angående driflsyslem 1. Jag förordade därvid elt första driflsyslem för fastighetsregister och inskrivningsregis­ter för begränsade delar av landet och föreslog att det byggs ul i etapper. Riksdagen godtog förslaget (CU 1973r 8, rskr 1973r 79). Kungl. Majrt uppdrog därefter åt CFD och övriga berörda organ all under budget­året 1973/74 inrikta verksamheten i faslighetsdalaprojeklet på frågor som gäller uppbyggnad av fastighetsregister och inskrivningsregister för Uppsala län, Gävle kommun och Stockholms län med sikte på drift i Uppsala län fr. o. m. den 1 juli 1974. I samband därmed uttalade Kungl. Majrt att myndigheterna i sin planering skall utgå från alt della driftsystem får omfatta högst Uppsala län, Gävle kommun, Stockholms, Malmöhus samt Göteborgs och Bohus län.

Förslaget om nya fastighetsbeteckningar har ändrat förutsättningarna för tidsplaneringen i fastighetsdalaprojektel. CFD räknar emellertid med alt driflsyslem 1 skall kunna tas i bmk i slutet av budgetåret 1974/75, om statsmakterna godtar förslaget om ändrade fastighetsbe­teckningar. CFD är angelägen om att hålla denna tidsplan för all det skall bli möjligt att undvika en ny överföring till maskinläsbart medium av uppgifter om fastigheter i Uppsala län med de tidsförluster och kost­nader det för med sig. Vid min anmälan av CFDrs förslag till drift­system i 1973 års statsverksproposilion framhöU jag bl. a. att en under­sökning av altemativa lösningar tUl driftsystem 1 bör ingå som elt led och ett mycket viktigt sådant i arbetet på utvecklingen av ett rikssystem, driftsystem 2. Jag räknar med att drift i driflsyslem 1 skall ge värdefulla erfarenheter för valet av lösning för elt rikssystem. Jag har därför lagt CFDrs tidsplan för arbetet på driflsyslem 1 tiU gmnd för anslagsberäkningen för budgetåret 1974/75.

Utredningar om olika alternativ för ell rikssystem kan emellertid göras redan nu. Sådana pågår f. n. Som tidigare nämnts har CFD i samarbete med dalasamordningskommillén, riksskatteverket och stats­kontoret påbörjat en omfattande studie av alternativa lösningar for ett rikssystem. Statskonsult AB har på CFDrs uppdrag genomfört en för­studie av ett sådant syslem och därvid bl. a. sett på möjlighetema tUl

4    Riksdagen 1974.1 saml. Nr 48

Prop. 1974: 48

38

en samordning av system för folkbokföring och beskattning och syslem för fastigheter. De frågor som rör driflsyslem 2 är myckel komplexa och berör ett flertal förvaltningsområden. Vid sidan av de tekniska och ekonomiska aspekterna måste en rad frågor av övergripande karak­tär belysas. Med hänsyn härtill och till kostnaderna för projektet avser jag att inom kort begära Kungl. Majrts bemyndigande att tillkalla en särskild utredning med parlamentarisk förankring för att närmare ut­reda förutsättningarna för ett rikssystem och därmed sammanhängande frågor.

Jag föreslår att närandens anslag för budgetåret 1974/75 las upp med 15 000 000 kr. Jag har därvid räknat med oförändrat antal tjänster vid CFD. Även för budgetåret 1974/75 bör finnas en anslagspost för kost­nader för omlokalisering. För sådana kostnader beräknar jag 50 000 kr. Det ankommer på Kungl. Majrt att fastställa fördelningen av anslaget på program.

6    Hemställan

Under åberopande av del anförda hemställer jag att Kungl. Majrt föreslår riksdagen att

1.

godkänna de ändrade riktlinjer för en reform av fastighetsregistre­ringen som jag har förordat i det föregående,

2.

till   Centralnämnden  för  fastighetsdata   för  budgetåret   1974/75 anvisa ett förslagsanslag av 15 000 000 kr.

Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Regenten att till riksdagen skall avlåtas propo­sition av den lydelse bilaga tUl detta protokoll utvisar.

Ur protokollelr Britta Gyllensten

Prop. 1974: 48

39

Bilaga

Sammanställning av remissyttrandena över rapporten (Ds C 1973: 4) Fastighetsbeteckningsreformen, avgiven av en inom civildepartementet genomförd utredning rörande konsekvenserna i olika avseenden av 1968 års fastighetsregisterreform.

Efter remiss av utredningens rapport har yttrande avgelts lUl chefen för bostadsdepartementet av Svea hovrätt, centralnämnden för fastig-helsdata (CFD), domstolsväsendets organisationsnämnd (DON), kam­markollegiet, statskontoret, statistiska centralbyrån (SCB), bankinspek­tionen, riksrevisionsverkel (RRV), riksskatteverket (RSV), riksarkivet, riksantikvarieämbetet, statens planverk, lantmäteristyrelsen, rikets all­männa kartverk (RAK), domänverket, ortnamnsarkivet i Uppsala, läns­styrelserna i Stockholms, Uppsala, Gotlands, Kalmar, Malmöhus, Göte­borgs och Bohus och Gävleborgs län, datainspektionen, statens vägverk, lantbruksstyrelsen, skogsstyrelsen, kulturgeografiska institutionen vid Stockholms universitet, dalasamordningskommillén, Stockholms kom­mun, Huddinge kommun, Nacka koramun, Norrtälje kommun, Sollen­tuna kommun, Solna kommun, Södertälje kommun, Täby kommun, Uppsala kommun. Östhammars kommun, Enköpings kommun, Älv­karleby komraun. Gollands koramun, Malmö kommun, Helsingborgs komraun, Landskrona kommun. Lunds kommun, Göteborgs kommun, Lanlbmkarnas riksförbund (LRF), Konungariket Sveriges stadshypo­tekskassa. Samfundet för hembygdsvård. Svenska bankföreningen, Svenska försäkringsbolags riksförbund. Svenska kommunal-tekniska föreningen (SKTF), Svenska kommunförbundet, Svenska sparbanksför­eningen, Sveriges allmänna hypoteksbank, Sveriges domareförbund, Sveriges fastighetsägareförbund, Sveriges jordbrukskasseförbund, Sve­riges lantmätareförening (SLF).

Remissinstanserna har bifogat yttranden, riksarkivet från landsarki­ven i Uppsala, Vadstena, Visby och Härnösand, ortnamnsarkivet i Upp­sala från dialekt- och ortnamnsarkiven i[REDACTED_EFTERNAMN] och Umeå och institutet för ortnamns- och dialektforskning vid Göteborgs universitet, länssty­relsen i Kalmar län från Kalmar kommun, länsstyrelsen i Gotlands län från Gotlands hembygdsförbund samt lantbruksstyrelsen från lantbruks­nämnderna i Stockholms, Uppsala, Kalmar, Gotlands, Malmöhus, Gö­teborgs och Bohus och Gävleborgs län.

Yttrande över rapporten har dessutom inkommit från Sällskapet Sri EskU i EskUstuna.

Remissinstansernas stäUningstaganden i stort

Utredningen har på de flesta håll mottagits positivt. Nästan samtiiga remissinstanser delar utredningens uppfattning all riktiinjerna för fastig­hetsbeteckningsreformen bör ändras.

Vad angår valet av beteckningssält ansluter sig flertalet remissinstan­ser till de beteckningsallernativ H för jordregislerfastigheter och stads-ägor och alternativt H eller J för kvartersfastigheter som förordats

Prop. 1974: 48

40

av utredningen. Några föreslår samtidigt smärre justeringar av dessa alternativ.

Elt tiotal remissinstanser tUlstyrker det av utredningen förordade alter­nativet H men har avvikande mening i frågan om alternativet J skall få tillämpas inom kvarter. Remissinstanserna föredrar i allmänhet alter­nativet I för beteckning av fastighet inom sådana områden.

Ett tiotal remissinstanser avstyrker utredningens förslag och förordar i SläUet andra i utredningen behandlade alternativ eller modifieringar av dessa.

Yttrandena grupperas i det följande enligt ställningstagandena i hu­vudfrågorna i den ordning som nu har berörts. I en avslutande grupp redovisas yttranden som utmynnar i förslag om fortsatt utredning eller eljest inle ansetts böra föras till någon av de tre tidigare gruppema.

Bland dem som tillstyrker förslagen eller uttryckligen lämnar dessa utan erinran fmns Svea hovrätt, statskontoret, SCB, RSV, riksantikvarie­ämbetet, RAK, lantbruksstyrelsen, LRF, Konungariket Sveriges stadshy­potekskassa. Samfundet för hembygdsvård. Svenska kommunförbundet, Sveriges domareförbund samt ett tiotal kommuner.

Svea hovrätt anser att utredningens förslag innebär stora fördelar jämfört med det tidigare beslutade systemet, inte minst från kulturvär­des- och Iraditionssynpunkt. Från ekonomisk synpunkt synes förslaget, totalt sett, innebära vissa besparingar under uppbyggnadsskedet.

Statskontoret ansluter sig till utredningens principiella bedömningar vad gäller utformningen av de kommande fastighelsbeleckningama. Med hänsyn till pågående genomförande av fastighetsregisterreformen finner statskontoret det angeläget att ett beslut i beteckningsfrågan fattas utan dröjsmål.

SCB har ingen erinran mot utredningens förslag lUl utformning av fastighetsbeleckningarna även om det, främst av datatekniska skäl, vore fördelaktigt med ett enda system även för fastigheter inom kvarter. Förslaget innebär, med hänsyn till att det begränsar antalet namnänd­ringar, generellt vissa fördelar för SCB från uppgiftslämnar- och bear-belningssynpunkt, bl. a. uiom lanlbmksslatisliken.

RSV framhåller som ett önskemål att fastigheterna tUldelas sådana beteckningar att dessa oberoende av förändringar i administrativ eller kyrklig indelning alltid förblir unika. Det av utredningen skisserade alternativet F kan enligt verket uppfylla delta önskemål men bedöms av olika skäl vara orealistiskt. Med hänsyn lUl alt någon för alla parter helt tUlfredsställande lösning på beteckningsproblemet f. n. inle föreligger, förefaller det rimligt all göra ingreppen i fastighetsregislren så små som möjligt. Utredningens förslag innebär att ingreppen i framför allt de manuella rutinerna på kort sUct blir av mindre omfattning än vid en total beteckningsreform. Från RSVrs synpunkt kan därför förslagel godtas.

Riksantikvarieämbetet anser alt utredningens förslag i motsats lUl den beslutade reformen bevarar mycket av värdena i nuvarande fas­tighetsbeteckningar. Ämbetet slår fast alt registernamnen identifierar elt myckel stort antal platser och alt de därigenom är en angelägenhet för allmänhet, markägare och myndigheter. Ämbetet ser därför med tUl­fredsställelse alt utredningens förslag ger möjlighet alt i princip bevara samtliga jordregistemamn.

RAK finner att det förehggande förslaget till modifieringar är tUl­fredsställande från de synpunkter som verket företräder. RAK konsta-

Prop. 1974: 48

41

terar att fastighelsredovisningen på den ekonomiska kartan i huvudsak består vid en tUlämpning av det föreslagna beteckningssyslemet, medan däremot ett genomförande av del ursprungligen beslutade systemet skul­le komraa att medföra väsentliga kostnader för revidering.

Lantbruksstyrelsen framhåller alt fastighetsregisterreformen i väsent­lig mån påverkar hela lanlbmksverkets arbete och att en tUlämpning av det av utredningen föreslagna beteckningsallemativel skulle väsentligt underlätta lantbruksnämndernas arbete med överförande av nya beteck­ningar i register och kartor.

LRF understryker kravel på enkelhet i belecknuigssystemen samt möj­ligheterna att bevara befintliga gårds- och ortnamn. Riksförbundet skul­le helst ha sett alt socknen även i fortsättningen fåll vara regislerområde men vill inle motsätta sig den konstruktion som utredningen har före­slagit. Beträffande kostnadema vid eventuella regislerändringar fram­håller riksförbundet, alt gjorda investeringar enligt tidigare beslut inle bör få tas till inläkt för en från andra utgångspunkter sämre lösning av beteckningsreformen.

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa konstaterar med tillfreds­ställelse all utredningens förslag i huvudsak tUlgodoser de synpunkter, sora kassans slyrelse framförde i sitt remissyttrande över det belänkande som har legat till gmnd för den beslutade fastighetsregisterreformen.

Samfundet för hembygdsvård anför att det varit angeläget att även i fortsättningen ha socken som regislerområde. Eftersom utredningens förslag ger möjlighet att i princip bibehålla alla fastighetsbeteckningar biträder emellertid samfundet utredningens förslag.

Svenska kommunförbundet konstaterar med tUlfredsställelse alt ut­redningens förslag torde innebära kostnadsminskningar, huvudsakligen beroende på all fastigheter inom kvarter kan bibehålla kvartersnamnel i faslighetsbeleckningen, och alt detta är elt starkt kommunalt krav. Liknande synpunkter framförs av de kommuner som tUlstyrker ut­redningens förslag.

Sveriges domareförbund anser de av utredningen föreslagna riktiin­jerna vara i väsentliga avseenden överlägsna de nu gällande och att de utgör det lämpligaste alternativet bland de lösningar som har under­sökts.

Andra remissinstanser har utan mer ingående kommentarer tillstyrkt utredningens förslag eller lämnat dessa utan erinran. Till dessa hör bankinspektionen, statens planverk, domänverket, datainspektionen, statens vägverk, skogsstyrelsen. Svenska sparbanksföreningen och ett par kommuner.

Kammarkollegiet, länsstyrelserna i Stockholms, Malmöhus och Göte­borgs och Bohus län saml fem kommuner tillstyrker det av utredningen förordade liuvudallemalivet men har annan mening om alternativet J.

Kammarkollegiet anser att man bör ha elt enhetligt system och inle tillåta avvikande registrering av kvartersfastigheler, medan övriga nämnda remissinstanser förordar alt huvudaltemalivel bör kombineras med alternativet I i stället för J.

DON, lantmäteristyrelsen, lämstyrdserna i Uppsala och Kalmar län saml Svenska bankföreningen avstyrker utredningens förslag och före­slår att elt modifierat alternativ A genomförs.

DON framhåller all uppbyggnaden av fastighelsbeleckningama för domstolsväsendets del är av intresse främst för inskrivningsmyndig­heterna. Med hänsyn liU de livliga kontakter som dessa har med kre-

Prop. 1974: 48

42

ditgivare, mäklare och andra användare av fastighetsbeteckningar är del ett starkt önskemål all beteckningarna är så stabila sora möjligt. DON anser, alt det finns anledning att befara att utredningens förslag, om det genomförs, kommer alt medföra praktiska olägenheter för in­skrivningsmyndigheterna. Bl. a. torde den aktueUa koden ofta komma att utelämnas i de handlingar som inges till dessa myndigheler med åtföljande identifikationssvårigheter. DON viU mot denna bakgmnd sätta i fråga om inle berättigade krav på färre beteckningsbylen bäst tillgodoses genom ytterligare modifieringar inom ramen för den beslu­tade beteckningsreformen, närmast som en utveckling av utredningens alternativ A. DON ifrågasätter vidare det lämpliga i all möjlighet öppnas för kommun att använda kvartersnamn som traklnamn i stads-registerområde (alternativ J). Med hänsyn till alt enhetligheten härige­nom går förlorad fömtsätter DON, om utredningens förslag godtas, att kommun som vill alt kvartersnamnen skall få ingå i den officiella be­teckningen har all visa starka skäl för sin ståndpunkt.

Lantmäteristyrelsen har i sill yttrande tagit upp en rad frågor med anknytning till fastighetsbeleckningssyslemet. Styrelsen redovisar syn­punkter på bl. a. beteckningarnas principiella utformning, betecknings-systemets betydelse för fastighetsredovisningen på kartor, kostnadskon­sekvenser av utredningens förslag, m. m.

Lantmäteristyrelsen anför sammanfattningsvis alt kritiken mot den beslutade reformen ofta har varit ensidig och överdriven och alt den bibringat allmänheten en felaktig bild av reformen och dess verkning­ar. Det förhållandet att fastighetsbeteckningsfrågan är mycket kompli­cerad kan enligt styrelsen ha lett till generaliseringar och förbiseenden i sammanhanget. Erfarenheterna från Uppsala län raed bl. a. raycket få erinringar mot de utställda förslagen till traklnamn visar, menar styrelsen, att kritiken varit överdriven och all den praktiska tillämp­ningen av principerna för reformen har accepterats av fastighetsägarna. Ett påstående som styrelsen särskilt vill bemöta är att beleckningsrefor­men skulle vara en ortnamnsreform. I landet finns mellan 500 000 och 700 000 ortnamn, dokumenterade i form av s. k. bebyggelsenamn. Av dessa ingår ca 107 000 som namn på fastigheter i jordregisler. Detta visar, anser lantmäteristyrelsen, att ortnamnen inte för sin fort­levnad är i väsentiig mån beroende av redovisningen i fastighets-registret.

Lantmäteristyrelsen framhåller vidare att fastighetsregistret måste vara ett levande register i första hand avsett all betjäna den löpande samhällsutvecklingen, däribland verksamheter inom näringsliv med kreditväsende, statiiga och kommunala myndigheler etc. De i debatten påtalade kulturhistoriska och hembygdsvårdande intressena som i och för sig är värda effektivt stöd kan enligl styrelsen inle helt tillgodoses om reformen på ell nöjaktigt sätt skall kunna uppfylla ra­tionalitetskrav. I syfte att tiUgodose dessa intressen bör man enligt styrelsen överväga möjligheterna alt ge ul ett särskilt kartverk som redovisar samhällsutvecklingen genom tiderna.

Lantmäteristyrelsen avstyrker utredningens beteckningsallernativ för jordregisterfasligheler (alternativ H) men tillstyrker förslaget vad gäller beteckning av fastigheter inom kvarter (alternativ J). Om del hitintills bedrivna beteckningsreformarbetel inom jordregisterområde av stats­makterna bedöms inte i tUlräcklig utsträckning tUlgodose de kultur­historiska intressena, bör enligl styrelsens mening en modifiering ske

Prop. 1974: 48

43

inom ramen för utredningens alternativ A. Modifieringen bör i så fall inte begränsas till s. k. koUisionsfall.

Länsstyrelsen i Uppsala län finner att utredningen har sett beteck­ningsreformen på för kort sikt och tagit alltför stor hänsyn liU de tillfälliga kostnaderna samt till en opinion som inle synes vara för­ankrad bland de fastighetsägare och komrauner som tagit del av elt i praktiken utformat förslag till Iraktindelning och traklnamn. Visser­ligen kommer de indirekta kostnaderna och besvärligheterna att ange rätt beteckning på fastighet under ell övergångsskede all öka ju fler fastigheter som byter beteckning. Fördelarna av 1968 års system kom­mer emellertid att visa sig på sikt genom lägre driftskostnader, säkrare identifiering av fastigheterna och tydligare karlredovisning.

Länsstyrelsen i Kalmar län anför att en översyn av den tidigare be­slutna reformen är önskvärd och att det i stort sett är två frågor som bör lösas. Dels bör trakterna minskas till arealen för all underlätta bi­behållandet av gamla by- och gårdsnamn, dels bör beteckningarna inom lätortsregister ändras så alt kvartersnamn kan bibehållas. Av-söndrmgar med eget upplägg bör återgå till del namn inom vars gränser avsöndringen ligger. Fastighelsbeleckningen inom tälorlsre-gister bör innehålla traklnamn, kvarlersnamn och tomlnummer.

Svenska bankföreningen anför invändningar mot beteckningsalterna­tiven H och J och raenar all en lillärapning av del föreslagna systemet skulle innebära alt den eftersträvade enkelheten i faslighelsbeleckning-arnas uppbyggnad i viss mån går förlorad. Den föreslagna sifferbe-leckningen är enligt föreningen ägnad att medföra ökade risker för förväxling och felskrivning. Föreningen framhåller att även bankerna har ett självklart intresse av att antalet namnbyten begränsas men menar all den beslutade reformen i huvudsak synes kunna uppfylla de krav som bankerna kan uppställa på fastighelsbeteckningssystemet. De fastiagda principerna bör därför upprätthåUas. Reglerna för genom­förandet bör emellertid modifieras i syfte att göra reformen mindre genomgripande. Enligl föreningen bör detta kunna ske framför allt genom uppmjukning av kraven på trakts omfattning samt Iraktnamnets längd och lokaliserande karaktär.

Sveriges allmänna hypoteksbank, Sveriges jordbrukskasseförbund och Enköpings kommun vill ha kvar socken som regislerområde och förordar utredningens alternativ D.

Sveriges allmänna hypoteksbank anför att för hypoteksföreningarna, vilkas verksamhetsområden sträcker sig över ell eller flera län, ger socknen en geografisk bestämning som är ganska idealisk.

Sveriges jordbrukskasseförbund hävdar att socknarna på landsbygden är kända och levande begrepp. Fastighelsbeleckningen får därför en avsevärt mer lokaliserande effekt om sockennamnet skrivs ut i klartext än om socknen anges med kod. Förbundet pekar också på att alterna­tiv D skuUe bli billigare för de privata organisationerna, eftersom man med delta alternativ inle behöver ändra nuvarande beteckningar.

Riksarkivet och ortnamnsarkivet i Uppsala förordar utredningens alternativ B med sockennamnet ingående i beteckningen.

Riksarkivet förordar alternativ J vad gäUer fastigheter inom kvarter. Riksarkivet finner del vara synnerligen angelägel att riktiinjerna för reformen revideras. Ett genomförande av reformen enligt de år 1968 fastlagda riktlinjerna skulle enligl riksarkivets mening medföra stora ingrepp i nuvarande informationssystem och samtidigt försämra sam-

Prop. 1974: 48

44

ordningen av informationsmaterial som lagras i äldre system med material i nya system. Del av utredningen förordade alternativet H med angivande av socknen med ett kodnummer är behäftat med be­tydande nackdelar eftersom det fömtsätter alt förbindelsen med det nya systemet sker via en mängd kodlistor. Riksarkivet bedömer alter­nativet B vara del bästa och bUligaste från arkiwårdssynpunkt. Den kostnadsökning som delta alternativ innebär i förhållande till alternativ H bedömer ämbetsverket som obetydlig i jämförelse med de fortlö­pande indirekta kostnader som elt val av alternativ H skulle föra med sig.

Ortnamnsarkivet i Uppsala framhåller alt dess uppgift i samman­hanget är alt söka motverka att våra nedärvda ortnamn, som tUl viss del ändå försvinner genom landsbygdens och samhällenas omstruktu­rering, inte genom en alltför genomgripande beleckningsreform utsätts för ytterligare risk all utplånas ur allmänhetens medvetande. Från denna synpunkt innebär, enligt arkivets mening, de flesta av de av ut­redningen presenterade beteckningsalternaliven klara förbättringar i jämförelse med den år 1968 beslutade reformen. Ortnamnsarkivet fin­ner alternativ B vara det som bäst garanterar ortnamnens fortbestånd. RRV, kulturgeografiska institutionen vid Stockholms universitet och SKTF önskar ytterligare undersökningar i frågan. RRV framhåller att utredningens förslag visserligen till stora delar uppmärksammat den kritik som riktats mot beteckningsreformen, bl. a. har kommunernas indirekta kostnader nu uppskattats och vidare har hänsyn tagits till de kulturhistoriska värdena i bevarandet av olika ortnamn. Med hänsyn till det samlade reformarbetets omfattning är del emellertid angelägel att bl. a. de långsikliga koslnadskonsekvenserna klargörs. RRV ifråga­sätter om inte elt ställningstagande tUl utredningens förslag bör sättas in i elt vidare perspektiv där hela reformarbete prövas i syfte alt finna en så rationell helhetslösning som möjligt. SKTF anser att utredningens förslag kan läggas till grund för ett principbeslut men framhåller bl. a. att ytterligare detaljstudier bör göras innan definitiv ställning tas till frågan om helt namn, namnförkortning eller sifferkod skall anges på mellannivån i fastighelsbeleckningen.

CFD redovisar konsekvenser för nämndens verksamhet av ett genom­förande av utredningens olika beteckningsaltemativ. Enligt CFDrs me­ning bör de alternativ undvikas som innebär genomgripande ombygg­nader av de tekniska systemen eller medför omfattande förseningar av fastighets- och inskrivningsregislerreformerna på grund av den s. k. engångsåjourföringen av de maskinella registren som fordras innan de manuella registren kan slopas. De modifieringar av tekniska syslem som krävs vid elt genomförande av utredningens förslag bedöms av CFD vara väl avgränsbara och kan också relativt väl överblickas i frå­ga om lids- och resursåtgång. CDF avstyrker allemaliven B, C, F, G och I.

Datasamordningskommittén anser att förslagel inle försämrar förut­sättningarna för samordning mellan olika ADB-system med uppgifter om fastigheter men påpekar alt del inle innebär någon lösning av frå­gorna om utbyte av uppgifter mellan ohka ssytem eller samköming av olika register.

Länsstyrelsen i Gotlands län tillstyrker utredningens förslag varige­nom nuvarande gårdsnamn och kvarlersnaran i princip bevaras omb-bade. I fråga om den allmänt lokaliserande delen av fastighetsbeleck-

Prop. 1974: 48

45

ningen föreslås emellertid den jämkningen all kommun anges med kod och socken med narrm. Länsstyrelsen i Gävleborgs län för fram samma förslag. För fastigheter inom stadsregisterområde bör enligl länsstyrel­sens trakt- och blockindelning även i fortsättning ske enligt 1968 års syslem.

SLF redovisar flera skäl för alt bibehålla socken som registerområde och framhåller att en god lösning bör prioriteras framför snabb drift­start och låga kostnader. Föreningen betraktar altemativ D som del bästa i fråga om de nuvarande jordregisterområdena men anser att även del av utredningen förordade alternativet H innebär klara fördelar jäm­fört med det beslutade beteckningssystemel.

SäUskapet S:t Eskil i EskUstuna ullalar stor oro över beleckningsre­formens genomgripande konsekvenser i dess nuvarande utformning. Sällskapet önskar behålla såväl socken- och kvartersnaranen som by-och gårdsnamnen och ser därför med tillfredsställelse på utredningens förslag. Den föreslagna sifferkombinationen för socken- eller stadsdels­namn bör dock enligt sällskapels uppfattning bytas ul mol socken­namnet resp. sladsdelsnamnel.

Utredningens undersökningar, altemativa beteckningssätt, m. m.

Flertalet remissinstanser nöjer sig med att referera utredningsma­terialet ulan alt närmare komraenlera utredningens upplägg­ning och genomförande. I en del fall förekommer emeller­tid påpekanden och synpunkter. Riksarkivet pekar på all kostnadsun-dersökningama har omfattat enbart kommunemas indirekta kostaader och att en liknande undersökning för statliga myndigheter, banker och försäkringsbolag kunde ha varit befogad. RRV efterlyser en mera all­sidig belysning av utredningsförslagets koslnadskonsekvenser. Läns­styrelsen i Göteborgs och Bohus län, Huddinge kommun och SKTF saknar en beräkning av de anpassningskostnader som följer av refor­men i ett längre tidsperspektiv. Lantmäteristyrelsen håUer för troligt alt de indirekta kostnadema för reformen i Nacka skulle ha blivit lägre om beteckningsrevisionen där genomförts samtidigt med övergången till ADB-registret. Styrelsen framhåller bl. a. all ADB-registrel helt eller delvis har ersatt vissa av de manuella register som raan nu måste komplettera med de nya beteckningama. Vidare efterlyser styrelsen en uppskattning av den rationaliseringseffekt som beteckningsreformen in­neburit för Nacka. Länsstyrelsen i Uppsala län anser att utredningen har behandlat beteckningsreformens konsekvenser med elt för kort­siktigt tidsperspektiv och tagit för stor hänsyn till de tillfälliga omlägg­ningskostnaderna. Några remissinstanser, bl. a. Malmö och Helsing­borgs kommuner, menar all utredningen närmare borde ha undersökt fömlsältaingarna för en anslutning av den föreslagna områdeskoden till församlingsindelningen.

Många remissinstanser anser i likhet med utredningen all frågan om registerområde inte har så stor vikt i det nya registret. Det stora flertalet godtar de av utredningen anförda skälen för all komraun skall vara regislerområde. Flera remissinstanser menar att socknen inte längre har så stor betydelse i administrativa samraanhang. Lantmäteri­styrelsen framhåller att uppluckringen av jordregislersockenindelningen på gmnd av fastighetsbildning över sockengräns medför alt jordregis-tersocknarnas  omfattning  alltmer  kommer  alt  avvika  från   den  ur-

Prop. 1974: 48

46

sprungliga, kulturhistoriskt intressanta sockenindelningen. Några re­missinstanser har dock framfört önskemål om att socken bibehålls som registerområde. Länsstyrelsen i Gotlands län framhåller att sock-nama genom sin i regel goda arrondering har visat sig vara mycket stabila och därför också lämpliga som byggstenar i olika administra­tiva indelningssystem. Eventuella ölägenheter av att fastighetsbUdning över sockengräns numera är tUlåten bedöms av länsstyrelsen som myc­ket begränsade. Enköpings kommun raenar all socknen lever kvar i folks medvetande som ett geografiskt lokaliserande begrepp, ett be­grepp som dessutom överlevt flera ändringar i den administrativa in­delningen. Sveriges aUnwnna hypoteksbank anser att socken är att föredra som registerområde, eftersom fastighetsregistreringen därmed blir oberoende av ändringar i den administrativa indelningen.

Remissyttrandena innehåller i viss utsträckning synpunkter av prin­cipiell art på registerbeteckningarnas utformning. Bland de frågor som diskuteras märks betydelsen av enhetlighet, krav på integrationsmöjligheter och behov av lokaliserande effekt.

I fråga om krav på beteckningarna från integralionssynpunkt fram­håller CFD att del är angelägel all för registerbeteckning fastställs en största längd som endast i undantagsfall får överskridas. Delta krävs inte av CFDrs egna system men är däremot nödvändigt för vissa andra ADB-system som innehåller fastighetsinformation. Även lantmäteristy­relsen och länsstyrelsen i Kalmar län anser all registerbeteckningarna, med hänsyn till hanteringen i såväl manuella som maskinella rutiner, inte bör bestå av för många bokstäver eller siffror och inle heller inne­hålla för många led.

En allmänt utbredd uppfattning bland remissinstanserna synes vara att registerbeteckningarna skall ha en viss lokaliserande effekt. I frågan om hur denna effekt skall nås råder emellertid delade meningar. En­ligt lantmäteristyrelsen är den första förutsättningen för att en fastig­hetsbeteckning inom en komraun skall få lokaliserande effekt att det i beteckningen ingående trakt-, by- eller gårdsnamnet är unikt. Ett system som tillåter att flera trakter inom en kommun har samma namn, åtskil­da endast av en sifferkod, är enligl styrelsen olämplig. Några remissin­stanser framhåller allmänl att ett särskilt led, t. ex. sockennamn, i fas­tighelsbeleckningen mellan kommunnamnel och trakt-, by- eller gårds­namnet bidrar till lokaliserande effekt.

De i yttrandena förda diskussionerna innehåller ofta jämförelser av för- och nackdelar med olika alternativa beteckningssält. Yttrandena anknyter härvidlag nästan genomgående liU de av utredningen upp­ställda alternativen AJ. I några fall förekommer att man har tagit upp något ytterligare alternativ.

Alternativen C, E, F och G i utredningen röner ingen större uppmärksamhet. Alternativen avstyrks eller lämnas ulan kom­mentarer genomgående i yttrandena.

Utredningens alternativ A behandlas mest ingående av de re­missinstanser som förordar alternativet med eller ulan modifiering.

DON och lantmäteristyrelsen menar att delta alternativ kan komplet­teras genom all man för särskiljande av de s. k. koUisionsnaninen ut­nyttjar, inte bara sockennamnet såsom exemplifierats i utredningen, utan även väderstrecksbenämningar e. d. Lantmäteristyrelsen vill inte tillstyrka att modifieringen av de nuvarande riktiinjerna för reformen drivs sä långt att man fortsättningsvis tUlåter beteckningsbylen endast

Prop. 1974: 48

47

för fastigheter som bär kollisionsnamn. Det finns, menar styrelsen, andra fall då beteckningsändringar bör komma till stånd. En naturlig anpassning av namnskicket till lälorlsutvecklingen bör tillåtas. Vidare bör enligl styrelsen ägoförhållanden och äganderättsförhållanden få inverka på frågan om beteckningsändringar. Styrelsen anser vidare att alla kultur- och bebyggelsehistoriskl intressanta namn kan bevaras även inom ramen för del beslutade beteckningssystemel om kraven på minsta traktstorlek sänks och fastighetsägare även i fortsättningen får möjlighet alt begära anteckning i registret av s. k. särskUda namn. Sty­relsen är beredd all ålägga fastighetsregistermyndighelerna all ta ini­tiativ till åsältande av särskilt namn. Styrelsen är också beredd all med­verka till att effektivisera kungörelseförfarandet i samband med ut­ställningar av förslag till Iraktindelning genom all i anvisningar före­skriva alt underrättelser skall ske genom gruppkorsband lUl hushållen.

Svenska bankföreningen anser att en uppmjukning av kraven på traktnamnens längd och lokaliserande verkan enligt altemativ A skulle i hög grad motverka reformens negativa konsekvenser i kulturhistoriskt hänseende.

Ortnamnsarkivet anser all alternativ B är del som bäst garan­terar kommun-, socken-, by- och gårdsnamnens fortbestånd. Om namn av tekniska och ekonomiska skäl bör få ta upp endast två positioner i beteckningen, vill arkivet dock föreslå en sådan jämkning av alternativ B att kommunnamnet ersätts av en kodbeteckning. Riksarkivet, som också förordar della alternativ, betonar viklen av kopplingen mellan äldre och nyare arkivmaterial. En modifiering av den beslutade re­formen bör enligt arkivels mening innefatta ett återinförande av soc­kenbegreppet i fastighetsbeleckningarna. Riksarkivet finner att alter­nativ B ger en klar och direkt anknytning till nu gällande syslem för jordregisterfasligheler och att del är del bästa och billigaste alternativet från arkiwårdssynpunkt.

Alternativ D innebär i princip alt socken återinförs som re­gisterområde i det nya registret. De remissinstanser som förordar detta alternativ, anser i allmänhet att den omständigheten att ett prefix för t. ex. län måste införas vid förekomst av socknar med samma namn inte bör utgöra något hinder eftersom delta behövs endast vid kommu­nikation med datasystemet. Vid kommunikation med t. ex. fastighets­ägare, försäkringsbolag och andra kreditinstitut ger socken en tUl­räcklig precisering.

Utredningens förslag till beteckning, alternativen H och J, kommenteras av de flesta remissinstanser. Främst tUldrar sig den före­slagna områdeskoden intresse. Flertalet remissinstanser tUlstyrker ut­redningens förslag att införa en områdeskod mellan kommunnamnel och traktnamnel för all därigenom möjliggöra all i princip alla by- och gårdsnamn bevaras. Flera remissinstanser betonar viklen av att koden i så stor utsträckning som möjligt översätts i klartext. Riksantikvarie­ämbetet framhåller att det, med hänsyn till omfattningen av sockenvis förda arkiv och register, är angeläget att sockennamnen får finnas kvar som beteckningsdel i manuella rutiner. Delta förutsätter, menar äm­betet, att mot koden svarande sockennamn alltid skrivs ut i de hand­lingar och dokument som lämnar datasystemet. Ämbetet anser dess­utom att koden i löpande text raåsle ersättas av sockennamnet. Denna uppfattning delas av flera andra remissinstanser. Länsstyrelsen i Stockholms län anser all, parallellt med koden, även sockennamnet

Prop. 1974: 48

48

i klartext bör kunna användas som sökbegrepp för den enskilda regis-terenhelen. Härigenom, menar länsstyrelsen, kan del nya registret lätta­re användas av huvuddelen av registrets kundkrets.

Frågan om vUken administrativ eller annan indelning som koden skall anslutas till behandlas av några remissinstanser. I huvudsak diskuteras val av socken eller församling. CFD fömtsätter att den föreslagna om­rådeskoden inom jordregisterområde skall avse jordregistersocken och inle församling. Härigenom vinner man den fördelen alt ändringar i församlingsindelningen inle medför alt berörda fastigheter måste om-registreras. Eftersom församlhigsgränser inle påverkas av faslighels-bildnmg bör dessutom observeras all en anslutning av områdeskoden till församlingsindelningen skulle medföra att den i fastighetsregistret territoriellt avsåg elt område som inle alllid stämde överens med del område som koden representerade i folkbokförings- och laxeringsre-gistren. Liknande synpunkter anförs av kammarkollegiet, RSV och SCB. Malmö kommun anser däremot att församlingens stora betydelse i folkbokföringssammanhang motiverar all koden ansluts till försam­lingsindelningen.

DON, lantmäteristyrelsen och länsstyrelsen i Uppsala län är kritiska till införandet av en områdeskod i fastighetsbeteckningen. Enligl lant­mäteristyrelsens uppfattning kommer införandet av en områdeskod att medföra betydande svårigheter. Styrelsen tror inte alt koden får någon lokaliserande effekt eller bidrar till att bevara sockenbegreppet eller sockennamnet. Däremot kommer den, enligt styrelsen, att motverka en rationell sorteringsordning för beteckningarna, vilket vore olyckligt från arkiv- och regislersynpunkl. Det finns vidare, menar styrelsen, all anledning att befara alt allmänhet, myndigheler och andra organ kommer att utelämna koden i ännu större utsträckning än man nu ute­lämnar sockennamnet. På grund härav måste myndigheler och andra organ, som anslutits till fastighetsdatabanken eller i sina egna informa­tionssystem har anledning all använda fastighelsbeleckningen som sök­begrepp, ha tillgång till aktuella förteckningar över alla traktnamn och deras koder. Lantmäteristyrelsen befarar vidare att den föreslagna koden kan komma att konservera den, enligt styrelsens mening, konstlade gränsen mellan sladsregister- och jordregisterområden. Länsstyrelsen i Uppsala län anför liknande synpunkter och menar även att systemet med kodbeteckning kommer att medföra ökade risker för förväxling av fastigheter och i jämförelse med det beslutade systemet förorsaka ett betydande merarbete vid terminalhanteringen.

Några remissinstanser lar upp frågan om hur det föreslagna beteck­ningsalternativet påverkar fömlsältaingarna för samordning av det ADB-baserade faslighetsregislrel med andra ADB-register med uppgifter om fastigheter.

CFD framhåller alt allemalivet inle torde försämra möjlighetema till samköming. Traklbegreppet kan nämligen, menar CFD, betrakias som en enhet uppbyggd av dels en kod, dels ett namn. Även datasamord­ningskommittén anser all utredningens förslag inle försämrar möjhghe­terna till samköming med andra syslem. Kommittén framhåller emeller­tid att förslagel inle innebär någon lösning av frågoma om utbyte av uppgifter eller samkörnmg med ohka register innehållande faslighets-uppgifter. Statskontoret betonar att integrationsfrågorna är av särskild betydelse när del gäller utbyte av information mellan fastighetsdata-banken och del syslem för folkbokföring, och beskattning som är under

Prop. 1974: 48

49

uppbyggnad. Statskontoret anser att alternativen A, H och J är i stort sett likvärdiga i nämnda hänseende. SCB hävdar all av avgörande be­tydelse för att sambearbetningar av material från fastighetsdalabanken skall kunna ske är att den officiella fastighetsbeteckningen blir allmänt accepterad och kommer till användning i de oUka registreringssystemen.

Förslaget om ett altemativt beteckningssätt för fastigheter inom kvarter, alternativ J, hälsas av många remissinstanser med tiU­fredsstäUelse. De kulturhistoriska aspekterna på bevarandet av kvarters-namnen behandlas av ortnamnsarkivet i Uppsala, som refererar till dia­lekt- och ortnamnsarkivet i[REDACTED_EFTERNAMN] och framhåUer att ett kulturhistoriskt värdefullt material finns i kvartersnamn inom vissa sladsområden. Det är därför angeläget att dessa bevaras i fastighetsbeleckningarna. Vissa av de kommuner som har tillstyrkt förslaget konstaterar att det innebär dels att kostnaderna fÖr omläggning av kommunala arkiv och register avsevärt reduceras, dels all den löpande verksamheten inom förvalt­ningarna inte behöver utsättas för störningar till följd av merarbete med införande av nya beteckningar i olika rutiner. Även andra remissinstan­ser framhåller värdet av att kvartersnamn bibehålls i fastighetsbeteck­ningar och anser alt kvartersbeteckning bör får åsättas fastighet i bygg­nadskvarter inom fastställd stadsplan oavsett om tomlindelning föregått fastighetsbildningen eller ej.

Den av utredningen föreslagna valfriheten mellan alter­nativen H och J har fått elt blandat mottagande av remissinstan­serna. Svenska kommunförbundet påpekar värdet av alt de kommuner som redan har genomfört eller förberett en övergång till del beslutade beteckningssyslemet inte behöver vidta några omfattande ändringar om valfrihet ges. Den enda åtgärd som i dessa fall behöver vidtas är all den särskilda områdeskoden måsle föras in i systemet och anslutas liU den indelnmg som bedöms lämpligast. Kommunförbundet anser del angelä­gel att även kommuner ulan kommunal faslighelsregislermyndighel får möjlighet att påverka utformningen av fastighelsbeleckningama inom kommuner. Kammarkollegiet motsätter sig däremot valfriheten i näranda avseende och menar alt fastighetsbeleckningarna inom kvarter skall vara enhetliga. Liknande synpunkter anförs av RAK och länsstyrelsen i Kal­mar län. DON är också emot utredningens förslag i denna del. Nämn­den förutsätter om utredningens förslag godtas att kommun som vill att kvartersnamnen inom dess område skall få ingå i de officiella fastighetsbeteckningarna, har att visa starka skäl för sin ståndpunkt. Enköpings kommun och Konungariket Sveriges stadshypotekskassa anser att valfrUieten endast skall gälla i elt initialskede.

En allvarlig invändning mot förslaget om införande av ett altemativt beteckningssätt för fastigheter inom kvarter är, enligl lantmäteristyrelsen, alt enhetligheten i beteckningssystemel bryts. Della kommer all med­föra ökade kostnader i samband med uppbyggnad och utnyttjande av ADB-system. Genom all stadsplan i allt större omfattning läggs över byggnadsplanelagda områden kommer en mängd fastigheter med jord-registerbeteckningar alt i stället få beteckningar med kvartersnamn. För­slagel leder således tiU en uttunning av jordregistemamnen. Styrelsen framhåller vidare all beteckningssyslemet enligt RUK skapar en klar åtskillnad mellan det administrativa begreppet tomt och begreppet fastig­het belägen i kvartersmark. Del föreslagna systemet innebär all man ålerinför samma betecknhigar för administrativt bildade enheter och rättsligt bildade enheter. Därigenom riskerar man att begreppen förväx-

Prop. 1974: 48

50

las även i fortsättningen, vilket bl. a. komplicerar verksamheten hos berörda myndigheter. Med hänvisning till de varierande förhållanden som råder inom skUda kommmier vill lantmäteristyrelsen emellertid inte motsätta sig all kvartersnamn bibehålls i fastighetsbeteckningar inom komrauner som så önskar.

Uppsala kommun menar att fördelen med den alternativa beteckning­en för tomt är att behovet av ändringar i register och på äldre kartor begränsas. Sådan fördel skulle man emellertid till viss del kunnna uppnå redan i det befintliga systemet genom all skriva ut kvartersnamnel efter själva faslighetsbeleckningen enligl följander Uppsala Dragarbrunn 25rl, Frigg. Det äldre tomlnumret skall vara identiskt med enhelsnumret. Denna konstruktion torde enligt kommunen också avsevärt förbättra beteckningens lokaliserande effekt.

Sveriges jordbrukskasseförbuiid har eget förslag till betecknings­syslem för fastigheter inora kvarter. Enligl della skall beteckningen bestå av kommunkod, sladsdelsnamn (motsvarande), kvartersnamn som trakl­namn, tomlnummer som blocknummer, enhelsnummer ett (1). Beteck­ningen exemplifieras på följande sätlr 0304-Söderås Haren 5rl.

Alternativ I för beteckning av fastigheter inom kvarter för­ordas av länsstyrelserna i Stockholms och Malmöhus län samt av Nacka, Täby, Malmö, Helsingborgs och Landskrona kommuner, Nacka kom­mun framhåller att alternativ I har en väsentlig fördel framför alternativ J genom att kvartersnamnel läggs på blocknivå. Bl. a. erhålls härigenom en bättre lokaliserande effekt. Liknande synpunkter framförs av Täby kommun. Malmö kommun menar att alternativ I möjliggör en enklare och billigare redovisning av fastighetsindelningen på kartor genom att samma traktindelning kan användas för såväl stadsägor som fasligheter i tomtbok. Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län ställer sig tveksam till förslagel om införande av ett alternativt beteckningssyslem för fas­tigheter inom kvarter eftersom ett av huvudsyftena med reformen är all åstadkomma enhetligt uppbyggda fastighetsbeteckningar. Om ett alternativt system likväl införs, anser länsstyrelsen all alternativ I är avsevärt bättre än det av utredningen föreslagna alternativet J, främst på grund av att det får bättre lokaliserande effekt.

Några remissinstanser berör i sina yttranden del föreslagna beleck-ningssystemets konsekvenser för redovisningen av socken-och fastighetsindelningen på olika kartor. RAK behandlar mer ingående vad förslaget innebär för ekonomiska kartan i nämnda avseenden. RAK framhåller att fastighelsredovisningen på eko­nomiska kartan enligt nu föreliggande planer genomgående skall ske enligl jordregistret. Detta gäller även vid den återstående nyutgivningen, eftersom denna avser områden där beteckningsrevision inte kommer att vara genomförd vid tidpunkten för karlans utgivning. Ett genom­förande av den beslutade beteckningsreformen enligt RUK skulle så­ledes innebära att beteckningar och gränser för ett stort antal på eko­nomiska kartan redovisade fastigheter blev inaktuella. Den ekonomiska kartan skulle därigenom få en avsevärt minskad användbarhet, såvida inte en revidering av fastighetsredovisningen kom till stånd. En sådan revidering skulle enligl RAK medföra väsentliga kostnader. Utredningens förslag innebär däremot att jordregistrets och därmed också den eko­nomiska kartans fastighetsbeteckningar blir identiska med det nya fastighetsregistrets beteckningar. Om utredningens förslag genomförs kommer alltså ekonomiska kartans användbarhet i huvudsak all bestå

Prop. 1974:48

51

ulan revidering av faslighets- och sockenredovisningar. Del torde dock bli erforderligt all, i vart fall vid nyulgivning, införa sockenkoden på kartan.

Lantmäteristyrelsen framhåller all principerna i del nu pågående arbetet med framtagande av råd och anvisningar för upprättande av primärkarta medger en uppbyggnad av tre olika typer av faslighets-gränser. Samma beteckningssyslem används i de av Kungl. Majrt fast­ställda grundkarteföreskriflerna. Styrelsen menar att det vid kartut-nylljandel är svårt alt hålla isär fler än tre gränsbeleckningar, om man inte vUl acceptera myckel stora linjebredder. Utredningens förslag med­för att en fjärde gränsbeteckning (kodområdesgräns) måsle införas och leder därmed till att vissa av gränsbeleckningarna måste förses med ryttare i form av tvärstreck eller liknande. Della blir betungande vid såväl manuell som maskineU ritning och gör dessutom kartbilden svår­läst. Förslagel innebär beträffande befintliga sladsregislerkarlor och primärkartor inom stadsregislerområden visserligen all arbetena på grund av beleckningsreformen minskar något genom kvartersbeteck-ningamas bibehåUande. Jämfört med arbetet vid ett genomförande av RUKrs beteckningssystem är dock besparingarna enligt styrelsen helt marginella.

Riksantikvarieämbetet anser all sockengränser och sockennamn bör införas även på andra kartor än sådana som redovisar fastighetsindel­ningen. Sockenindelningen har, enligt ämbetet, nämligen elt stort all­mänt intresse och uppgift om socken behövs dessutom av geografiskt betingade skäl.

Några remissinstanser väcker frågan om utredningens förslag motive­rar elt bibehållande av ullrycken trakt och traklnamn. Svea hovrätt menar alt man, om utredningens förslag godtas, bör över­väga att i berörda författningar införa ordet by i stället för trakt, in­dela regislerområde i socknar och byar samt ange alt registerbeteck­ningen inom registerområde utgörs av sockennamn, bynamn och re­gisternummer. Riksantikvarieämbetet påpekar alt benämningen trakt enligt utredningens förslag kommer att tillämpas på så små områden att användandet skulle stå i strid med allmänt språkbruk om en sådan benämning blev gängse. Enligt ämbetets mening kan den nuvarande termen traktnamn med fördel ersättas av registernamn. För själva om­rådet på marken torde annan benämning än nu gängse by, hemman, lägenhet, kvarter inte vara nödvändig.

Utredningen har i sin rapport omnämnt att lantmäteristyrelsen i an­slagsframställning för budgetåret 1974/75 föreslagit inrättande av en rådgivande nämnd i ortnamnsfrågor. Svea hovrätt och riksantikvarieämbetet anser att en sådan nämnd bör inrättas. En­ligt ämbetets mening bör näranden även vara ansvarig för beslut i ortnamnsfrågor eller ha all efter beredning föredra ortnamnsfrågor för kulturminnesvårdande myndighet.

Prop. 1974: 48

52

Innehållsförteckning

Propositionen   ................................................... 

1

Propositionens huvudsakhga innehåU ...................... 

1

Utdrag av statsrådsprotokollet den 8 mars 1974......... 

.. 

2

1

Inlednmg   ....................................................... 

2

2

Fråga om ändrade riktiinjer för fastighetsregisterreformen        

4

2.1

Gällande ordning i fråga om fastighetsregistreringen 

4

2.2

1968 års fastighetsregisterreform  ................... 

4

2.2.1

Reformens huvuddrag   ........................... 

4

2.2.2

Fastighetsbeteckningsreformen................. 

.. 

5

2.2.3

Fastighelsbeteckningsreformens  konsekvenser  i  vissa avseenden       

6

2.2.4

Lantmäteristyrelsens anvisningar .............. 

.. 

7

2.2.5

Reformens genomförande.......................... 

8

2.2.6

Kostnader för reformen............................ 

.. 

9

2.3                                                                  Kritiska synpunkter på fastighetsregisterreformen     

9

2.3.1

Inledning............................................... 

.. 

9

2.3.2

Kostnaderna för beteckningsreformen......... 

.. 

9

2.3.3

Kulturhistoriska synpunkter....................... 

H

2.3.4

Statsmakternas åtgärder med anledning av kritiken ..

n

2.4                                                                  Civildepartementets  utredning           

12

2.4.1

Inledning............................................... 

12

2.4.2

Nackaundersökningen    .......................... 

12

2.4.3

Uppsalaundersökningen............................ 

14

2.4.4

Undersökning av alternativ till det beslutade beteck­ningssystemet       

16

2.4.5

Utredningens överväganden och förslag...... 

19

2.5                                                                   Remissyttrandena        

22

3 Driflsyslem   ..................................................... 

23

4 CFDrs anslagsframstäUning avseende budgetåret 1974/75      

24

4.1

Driftsystem 1    ............................................ 

24

4.2

Driftsystem 2,  m. m...................................... 

.. 

26

4.3

Programindelning    ....................................... 

27

4.3.1

Förberedelser för reformgenomförande ....... 

.. 

27

4.3.2

Reformgenomförande    ........................... 

.. 

27

4.3.3

Produktion   .......................................... 

28

4.3.4

Försöksverksamhet    .............................. 

28

5 Departementschefen    ...................................... 

28

5.1

Inledning    ................................................. 

. 

28

5.2

Fråga om ändrade riktlinjer för fastighetsregisterreformen ..

29

5.3

Anslagsfrågor    ........................................... 

. 

36

6 Hemställan   .................................................... 

. 

38

BUaga

Sammanställning av remissyttranden..................... 

39

MARCUS BOKTR. STOCKHOLM 1974     740122