Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1977/78:113

Regeringens proposition

1977/78:113

om särskilt stöd till lantbruksföretag m. m. i vissa glesbygder;

beslutad den 2 mars 1978.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

ANDERS[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås att ett särskilt stöd införs till investeringar i lantbruksförelag och verksamheter som kan ingå som en del i en yrkes­kombination vid sådana företag. Sådana verksamheter är bl.a. stuguthyr­ning, tillsynsuppgifter och hantverk. Stödet föreslås kunna utgå inom sådana delar av inre stödområdet där det inte finns tillräcklig sysselsätt­ning inom rimligt s.k. pendlingsavstånd. Även företag inom områden utanför inre stödområdet skall kunna komma i fråga för stöd, Stödet föreslås utgå i form av statsbidrag och kreditgarantier. Lantbruksstyrelsen och lantbruksnämnderna föreslås få hand om administrationen.

I Riksdagen 1977178. I saml. Nr 113

Prop. 1977/78:113

Utdrag

JORDBRUKSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammaniräde 1978-03-02

Närvarande: staisminislern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dahl­gren, Asling,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Burenslam[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om särskilt stöd till lantbruksföretag m. m. i vissa glesbygder

1    Inledning

1972 års jordbmksutredning' (Jo 1972:04) har den 24 mars 1977 avläm­nat sitt huvudbetänkande (SOU 1977:17) Översyn av jordbrukspolitiken. Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av styrelsen för internationell utveckling, överbefälhavaren, socialstyrelsen, bankinspek­tionen, konjunkturinstitutet, statskontoret, riksrevisionsverket, lantbruks­styrelsen, statens jordbruksnämnd, statens jordbmksnämnds konsument­delegation, skogsstyrelsen, statens livsmedelsverk, Sveriges lantbruksuni­versitet, statens naturvårdsverk, koncessionsnämnden för miljöskydd, kommerskollegium, generaltullstyrelsen, näringsfrihetsombudsmannen, statens pris- och kartellnämnd, konsumentverket, överstyrelsen för eko­nomiskt försvar, arbetsmarknadsstyrelsen, statens lantmäteriverk, statens industriverk, samtliga länsstyrelser med undantag av länsstyrelsen i Hal­lands län, 1972 års skatteutredning, miljöskyddsutredningen, prisregle-ringskommitlén, delegationen för glesbygdsfrågor, fullmäktige i riksban­ken, Landsorganisationen i Sverige, Tjänstemännens centralorganisation. Centralorganisationen SACO/SR, Svenska lantarbetareförbundet. Svens­ka arbetsgivareföreningen, Lantbrukarnas riksförbund (LRF), Sveriges industriförbund, Sveriges grossisiförbund, Samarbetsorganet i jordbruks­frågor för enskild handel och industri, Kooperativa förbundet. Svenska sockerfabriks AB, Familjejordbrukarnas riksförbund, Hushållningssällska­pens förbund och Svenska samemas riksförbund.

' Generaldirektören Ingvar Widén, ordförande, riksdagsledamöterna Eric[REDACTED_EFTERNAMN], Axel[REDACTED_EFTERNAMN] och Åke Wiclorsson samt f. ledamötema av riksdagen Rolf[REDACTED_EFTERNAMN], Per[REDACTED_EFTERNAMN], Marta[REDACTED_EFTERNAMN], Sven[REDACTED_EFTERNAMN] och Karl[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1977/78:113

3

Flera länsstyrelser har bilagt yttranden av olika länsorgan. Lantbruks-styrelsen har bifogat yttranden från samtiiga lantbruksnämnder. Även andra remissinslanser har överlämnat av dem inhämtade yttranden. Härut­över har yttranden inkommit från vissa sammanslutningar m. m.

Riksdagen har i december 1977 fattat beslut om nya riktiinjer för jord­brukspolitiken, m. m. (prop. 1977/78:19, JoU 1977/78: 10, rskr 1977/ 78: 103).

1 propositionen (s. 206) uttalade jag att jag senare under 1977/78 års riksmöte skulle föreslå regeringen att förelägga riksdagen en särskild pro­position på grundval av jordbruksutredningens förslag om särskilt regio-nalpolitiskt jordbruksstöd.

2    Nuvarande stöd till företag i glesbygder

2.1 Skärgärdsstöd

Skärgårdarna har områden som är värdefulla från kultur-, nalur- och rekreationssynpunkt. För att dessa områden skall kunna bevaras och utnyttjas för nämnda ändamål är del angeläget att det finns en bofast skärgårdsbefolkning där. För att på sikt bibehålla och ge sysselsättning åt en bofast befolkning i skärgårdarna beslutade riksdagen år 1976 (prop. 1975/76:88, JoU 1975/76:34, rskr 1975/76:256) om särskilda statliga stödin­satser. Det finansiella stödet administreras av lantbruksstyrelsen och lant­bruksnämnderna.

Stödet skall stimulera utvecklingen av förelag och näringsfång som är lämpade för en lokalisering till skärgården och som på lång sikt kan ge sysselsättning och tillfredsställande utkomst ål den fast bosatta befolkning­en. Stödet bör såvitt möjligt inriktas mot specialiserade företag som kan bestå på sikt. Förutsättningarna för företag i skärgården är emellertid sådana att man ofta får räkna med att flera olika driftsgrenar ingår i ett och samma företags verksamhet. Exempel på verksamheter som kan bedrivas vid specialiserade eller mångsidiga s.k. skärgårdsföretag är jordbruk, träd­gårdsodling, skogsbruk, fiske, fiskodling, stuguthyrning, varvsrörelse, till­synsuppgifter, taxibåtstrafik, båtuthyrning, hantverk, småindustri och för­ädlingsindustri.

Med skärgård avses i första hand öar ulan fast landförbindelse och med bofast befolkning. 1 andra hand avses också öar med fast landförbindelse och kust- eller strandområde som har ett naluriigt samband med skärgår­den. Förhållandena i övrigt skall i dessa senare fall vara likartade med dem som råder på öar utan fast landförbindelse. Vid denna bedömning skall stor hänsyn tas till bl. a. det geografiska läget och förbindelserna med servi­ceorter. Länsstyrelsen har atl precisera dessa kustnära områden.

Statligt stöd lämnas i form av lånegaranti och statsbidrag. Skärgårdsstöd får inte lämnas om annat statligt stöd utgår för samma verksamhet eller, i

Prop. 1977/78:113

4

fråga om fiskeföretag, om annat slatligl stöd kan utgå. Stödet får inte motverka jordbrukets rationalisering.

Lånegaranti lämnas för investering i byggnad eller anläggning som är avsedd för stadigvarande bruk i skärgårdsföretag samt för anskaffning av maskiner och andra inventarier. Lånegaranti lämnas inte för förvärv av mark eller annan fasl egendom.

Statsbidrag lämnas för

1. investering i byggnad eller annan anläggning som är avsedd för stadig­

varande bruk i skärgårdsföretag,

2. anskaffning av maskiner för industriell eller därmed jämförbar pro­

duktion.

Statsbidrag lämnas inte

1.

för investering i sådan byggnad, anläggning eller maskin som lätt kan avyttras, med undantag för båtar som är nödvändiga för driften av skär­gårdsföretag,

2.

för förvärv av mark eller annan fast egendom,

3.

om sökanden själv eller tillsammans med familjemedlem har likvida medel eller inkomster av sådan storlek att statsbidrag inte kan anses motiverat.

Statsbidrag utgår med högst 50% av godkänd kostnad. Bidrag får inte utgå med högre belopp än 75000 kr. för varje investeringstillfälle som leder till ökade sysselsättningsmöjligheter. Bidrag utgår inte, om bidragsbeloppet skulle understiga 2.500 kr.

Bidrag beviljas normalt med 50 % till företag med verksamhet på öar ulan fast landförbindelse och med bofast befolkning. Till företag på öar med fast landförbindelse eller inom kustnära fastlandsområden reduceras bidragen i regel till 25%.

För skärgårdsstöd har för budgetåret 1977/78 anvisats 6 milj. kr. för vardera statsbidrag och lånegarantier.

2.2 Regionalpolitiskt stöd

Kungörelsen (1970: 180) om statligt regionalpolitiskt stöd (omtryckt 1976:379, ändrad senast 1977:1129) omfattar bl.a. regler/föreskrifter för lokaliseringsstöd, introduktionsstöd, utbildningsstöd och sysselsättnings-stöd.

Lokaliseringsstöd utgår i form av lokaliseringsbidrag, avskrivningslån, lokaliseringslån, lånegaranti och ersättning vid flyttning av företag. Stöd-berättigad verksamhet är industriell och industriliknande verksamhet, in-dustriservice, viss partihandel och uppdragsverksamhet, verksamhet inom turistnäringen samt central privat förvaltning vid utflyttning från storstads­område. Lokaliseringsstöd kan lämnas för investeringar i byggnader, ma­skiner, arbetsredskap och verktyg, anskaffning av omsättningstillgångar och flyttning av företag. Stödel lämnas i första hand inom det s. k. all-

Prop. 1977/78:113

s

manna stödområdet och gränsområdet till detla. Regeringen har därutöver beslutat att vissa kommuner under tiden den 1 december 1977-den 30 juni 1979 skall jämställas med gränsområdet lill det allmänna stödområdet. Stöd kan lill viss del ges även utanför dessa områden, bl.a. om en ort till följd av induslrinedläggning bör tillföras ytterligare industriell eller indu­striliknande verksamhet.

Som allmänna förutsättningar för lokaliseringsstöd gäller bl. a. att verk­samheten skall bedömas medföra varaktig sysselsättning för arbetskraften, få tillfredsställande lönsamhet och utövas i ort där goda förutsättningar finns för verksamhelen.

Introduktionsstöd lämnas lill sådana företag inom det allmänna stödom­rådet, som nyanställer personal i samband med nyetablering eller utvidg­ning av verksamhet, under förutsättning all verksamheten bedöms medfö­ra varaktig sysselsättning för arbetskraften och få tillfredsställande lön­samhet. Stödet avser alt täcka kostnader för allmän iniräning av den nyanställda personalen.

Utbildningsstöd lämnas för det antal personer som nyanställs i nystartad eller utvidgad verksamhet som bedöms medföra varaktig sysselsättning för arbetskraften i verksamheten eller i verksamhetsorten samt få tillfredsstäl­lande lönsamhet och som utövas i ort där goda förutsättningar finns för verksamheten. Utbildningsstöd kan lämnas under högst ett år. Stödels storlek bestäms från fall till fall. Utbildningsstöd kan efter regeringens beslut utgå även till förelag utanför stödområdet.

Sysselsäitnlngssiöd lämnas för varje årsarbelskrafl varmed antalet års­arbetskrafter under ett kalenderår har ökat i förhållande till molsvarande antal under närmast föregående kalenderår (förslaårsslöd). Om förstaårs-stöd har lämnats, lämnas stöd under ytterligare ivå år för den ökning som kvarstår. Stödberättigad verksamhet är densamma som för lokaliserings­stöd med undantag för verksamhel inom turistnäringen och utflyttande central privat förvaltning. Sysselsällningsstödet är begränsat till det s. k. inre stödområdet. Efter beslut av regeringen i varje särskill fall kan dock sysselsätlningsslöd lämnas i vissa fall lill förelag i skärgårdsområde ulan-för inre stödområdet. Under år 1975 påbörjades en försöksverksamhet med sysselsätlningsslöd i samband med lokaliseringsstöd till företag i gränsområdet till det inre stödområdet samt på Gotland. En motsvarande försöksverksamhet påbörjades samtidigt med sysselsättningsstöd till tu­ristförelag inom del inre stödområdet.

Från fjortonde huvudlilelns anslag Särskilda stödåtgärder i glesbygder täcks kostnaderna för bl. a. genomförande av speciella projekt som främjar förelagsamhel i glesbygder och skärgårdar.

Småföretagen i glesbygderna och i skärgårdarna har i många fall särskil­da behov av rådgivning och service från företagareföreningarna. År 1973 infördes därför en möjlighel för företagareföreningarna all få särskilda statsbidrag för åtgärder i glesbygderna (prop. 1973:50, InU 1973:7, rskr

It Riksdagen 1977178. 1 suml. Nr 113

Prop. 1977/78:113

6

1973: 248). Fr. o. m. år 1976 finns motsvarande möjlighel att stödja företa­gen i skärgårdarna (prop. 1975/76:88. JoU 1975/76:34, rskr 1975/76:256). Slödel är inriktat på konkreta projekt och föreningarnas framställningar om medel för sådant ändamål prövas av regeringen från fall till fall.

Inom ramen för nämnda anslag bekostas även bidrag till kommuner för objektinventering och utförande av godkända arbetsobjekt efter beslut av regeringen i varje särskilt fall. Under budgetåret 1977/78 avses intensi­fierad kommunal sysselsättning (IKS) i form av genomförande av sådana sysselsätlningsprojekt bedrivas i tolv kommuner. För ändamålet har 12 milj. kr. anvisats.

Företagareföreningen i varje län bedriver dels konsult- och serviceverk­samhet, dels egen utlåning och förmedling av krediter till företag inom hemslöjd, hantverk och småindustri. Riksdagen fattade hösten 1977 (prop. 1977/78:40, NU 1977/78:34, rskr 1977/78:110) beslut om inrättande av länsvisa utvecklingsfonder. Beslutet innebär att företagareföreningarna ombildas lill stiftelser med staten och resp. landsting som huvudmän. I samband med en allmän utbyggnad av den regionala näringspolitiken avses utvecklingsfonderna få en vidare målgrupp än de hittillsvarande förening­arna. Fonderna skall i fortsättningen med krediter och andra former av service kunna stödja såväl mindre och medelstora tillverkande företag som de serviceförelag som riktar sina tjänster till tillverkningsföretagen. De rena jordbruksföretagen hör emellertid till de typer av företag som tills vidare avses vara undantagna från målgruppen.

Föreningarna har inom ramen för sin glesbygdsverksamhet även möjlig­hel alt ge bidrag lill företag som anlitar hemarbetare i glesbygder. Sädana bidrag syftar lill alt kompensera de merkostnader som föranleds av all arbetet bedrivs i hemmen.

2.3 Stöd till kommersiell service i glesbygd

Förordningen (1973: 608) om statligt stöd till kommersiell service i gles­bygd omfattar bl. a. hemsändningsbidrag och investeringsstöd.

Hemsändnlngshidrag utgår till kommun som helt eller delvis bekostar hemsändning lill hushåll av dagligvaror. Bidraget utgör 35% av kommu­nens netloutgifl för hemsändningen. Ansökan om hemsändningsbidrag görs hos länsstyrelse senast två månader efter bidragsårel, som omfattar liden den 1 augustiden 31 juli.

Investeringsstöd utgörs av avskrivningslån, investeringslån och kredit­garanti. Slödberältigade är näringsidkare som säljer dagligvaror eller ben­sin. Som allmän förutsättning gäller att stödet behövs för att tillgodose behovet av kommersiell service och att denna service genom stödel be­döms kunna vidmakthållas på någon sikt. Investeringsstöd kan lämnas för investeringar i affärslokal eller annan byggnad som behövs för verksamhe­ten samt för inredning och utrustning. Stöd kan också utgå till varubuss. Stödet lämnas i första hand inom det s. k. inre stödområdet. Avskrivnings-

Prop. 1977/78:113

7

lån får motsvara högst 35% eller om särskilda skäl finns högst 50% av investeringskostnaden. Avskrivningslån och investeringslån får tillsam­mans motsvara högst två tredjedelar av nämnda kostnad. Ansökan om investeringsstöd görs hos länsstyrelse.

Riksdagen har vid 1977/78 års riksmöte (prop. 1977/78:8, NU 1977/ 78:14, rskr 1977/78:43) fattal beslul om en utbyggnad av stödet till kom­mersiell service i glesbygd. Det innebär att investeringsstöd från den Ijuli i år lämnas över hela landet mol tidigare endasl inom det inre stödområdet. Fortfarande gäller dock att stödet skall inriktas på varuförsörjningen i glesbygder och jämförbara områden, exempelvis skärgårdar. Vidare krävs all kommunen har genomfört den varuförsörjningsplanering som behövs för att stödet skall komma till bästa användning. Slutligen gäller att stöd skall ulgå endast i den utsträckning som behövs för att en tillfredsställande service skall kunna upprätthållas. För budgetåret 1978/79 har regeringen föreslagit en höjning av del statliga stödbeloppet från 3 till 6 milj. kr.

Vidare kan driftstöd utgå lill näringsidkare när det gäller tillfälliga lös­ningar under en begränsad övergångstid. Driftstödet skall ses som en ersättning från det allmännas sida för en samhällsekonomiskt viktig funk­tion som inte kan fullgöras på affärsmässiga grunder. Det är alltså inte primärt fråga om stöd till företaget som sådant.

Kreditgaranti kan erhållas för anskaffning av varulager. Enligl det nya beslutet kan garantin lämnas på hela det belopp som erfordras för inköp av varulager.

Någon ändring av hemsändningsbidraget till kommuner som subventio­nerat hemsändningsverksamhet inom sitt område har inte skell. För bud­getåret 1978/79 har 1,8 milj. kr. anvisats för detta stöd.

2.4 Statligt finansieringsstöd till jordbruket

Som inledningsvis har nämnts har riksdagen i december 1977 beslutat om nya riktlinjer för jordbrukspolitiken. 1 fråga om det statliga finansie­ringsstödet tiil jordbrukets rationalisering gäller fr. o.m. den 1 juli 1978 följande.

Målgruppen för del statliga finansieringsstödet till jordbrukels rationali­sering omfattar de i jordbruket yrkesverksamma med huvudsaklig syssel­sättning i jordbruk och skogsbruk. Stöd utgår således endast till personer som kan beräknas få sin huvudsakliga sysselsättning på och ta sin huvud­sakliga inkomst från den brukningsenhet som stödet avser. Som allmänna villkor för stöd gäller vidare att företagen skall ha förutsättningar all på lång eller kort sikt uppfylla jordbrukspolitikens ralionaliseringsmål, dvs. framställa jordbruksprodukter lill acceptabelt låga produktionskostnader (effekiivitetsmålet) och samtidigt bereda de i förelagen sysselsatta en med jämförbara grupper likvärdig ekonomisk och social standard (inkomstmå-lel).

Finansieringsstöd utgår i första hand till utvecklingsbara företag, dvs.

Prop. 1977/78:113

8

företag som på såväl lång som kort sikl kan uppfylla effeklivilelsmålet. Även begränsat utvecklingsbara företag, dvs. förelag som enbarl på korl sikt kan uppfylla effektivitetsmålet, kan få stöd om företagen under den närmaste framtiden saknar avgörande betydelse för de utvecklingsbara förelagens uppbyggnad. Rationaliseringsstöd lill begränsat utvecklings­bara företag bör i allmänhet avse begränsade åtgärder. Dessa bör som regel vara anpassade lill brukarens återstående yrkesverksamma tid och under denna lid underiäiia jordbruksdriften och göra den mer effektiv. Stöd lill nyetablering på ell begränsat utvecklingsbart företag utgår inte. Del all­männa villkoret att förelaget skall svara för brukarens huvudsakliga syssel­sättning och inkomst skall också vara uppfyllt. Utvecklade företag kan få stöd bl.a. om åtgärden i fråga innebär en rationalisering inom ramen för befintliga resurser.

Till företag som inle är utvecklingsbara utgår i princip inget stöd. Den gruppen av företag omfattar framför allt mindre jord- och skogsbruksföre­tag, vilka inte har eller som efter lämplig investering inte kan få en sådan omfattning och kombination av resurser atl de varken på lång eller på kort sikt kan uppfylla del ralionaliseringspoliliska målet. I områden med all­mänt svaga förutsättningar för jordbruk domineras företagsstrukturen ofta av sådana företag. Exempel härpå utgör norra Sveriges inland. Möjlighe­terna att med rationaliseringspolitiska medel stödja jordbruket i sådana områden är därför begränsade.

Stöd lämnas i huvudsak som kreditgarantier. Som komplettering lill kreditgarantierna lämnas statsbidrag främst i norra Sverige. Vidare kan lån med uppskjuten ränta erhållas vid nyetablering inom jordbruket av välut­bildade jordbrukare med otillräckligt eget kapital.

Stödel delas in i dels elt allmänt rationaliseringsslöd, dels ett regionalt ralionaliseringsslöd. Del allmänna stödet utgår i hela landet och utgör grunden fördel slatliga stödet till jordbrukels rationalisering. Slödel består huvudsakligen av kreditgarantier. Lånegaranti kan lämnas till förvärv av jordbruksföretag eller kombinerade jordbruks- och skogsbruksföretag. Om särskilda skäl föreligger kan även lånegaranti beviljas till nyetablering på en ren skogsfastighet. Vidare kan lånegaranti lämnas lill yttre rationalise­ring, dvs. vid förvärv av lillskoltsmark till jordbruksföretag eller skogs­bruksföretag samt vid förbättring av brukningsenhets arrondering. Garanti för län kan även ulgå lill inre rationalisering, i huvudsak investeringar i byggnader och markanläggningar, t.ex. täckdikning. Dessutom kan låne­garanti lämnas för vissa andra ändamål såsom anskaffning av jordbruksin­ventarier, rörelsekapital och maskiner för gemensam användning m. m.

Del allmänna rationaliseringsstödel omfattar förutom kreditgarantier även statsbidrag till yttre och i vissa fall inre rationalisering. Bidrag till inre rationalisering kan ulgå i samband med införande av för jordbruket ny teknik eller annan liknande ålgärd som från allmän synpunkt framstår som angelägen, men som från den enskildes synpunkt framstår som ekonomiskt riskfylld. Vidare kan bidrag i vissa fall lämnas till investering i gemensam-

Prop. 1977/78:113

9

hetsanläggning m. m. som berör flera samverkande förelag. Statsbidrag till inre rationalisering inom ramen för det allmänna rationaliseringsstödel utgår med högst 25 % av godkänd investeringskostnad.

Som komplement lill del allmänna rationaliseringsstödet utgår ell regio­nalt ralionaiiseringsstöd lill jordbruket i norra Sverige i form av bidrag till inre rationalisering till utvecklingsbara och begränsat utvecklingsbara före­lag. Bidrag till utvecklingsbara företag utgår med högst 25 % och i vissa fall högst 40% av godkänd kostnad. Till investeringar i ekonomibyggnader utgår bidrag med högst 250000 kr. eller i vissa fall högst 400000 kr. Bidrag under 10000 kr. utgår inte. Begränsat utvecklingsbara förelag kan erhålla bidrag med högst 25 % av godkänd kostnad. Till ekonomibyggnadsåigärder utgår bidrag med högst 40000 kr. Bidrag under 5 000 kr. utgår inle.

2.5 Statligt stöd till skogsbruket i norra Sverige

Det statliga stödet till skogsbruket i norra Sverige utvidgades väsentligt fr.o.m. budgetåret 1974/75. Sålunda höjdes bidraget till byggande av skogsbilvägar i del inre slödområdel från högst 50% till högst 75% av godkänd kostnad. Samtidigt infördes ett omfattande, förbättrat stöd till skogsvård i Norrland och nordvästra Svealand. Till återväxtåtgärder, röj­ning, dikning m.m. utgår bidrag med mellan 40 och 70% beroende på skogsägargrupp och område. I del inre stödområdet är sålunda bidraget till enskilda personer högst 70% och till övriga skogsägare högst 60%. För innevarande budgelår får bidrag lill skogsvägbyggnadsföretag i del inre slödområdel beviljas med sammanlagt högst 21,5 milj. kr. och bidrag lill skogsvård i norra Sverige med högst 49 milj. kr.

1973 års skogsutredning har gjort en översyn av det statliga slödel lill skogsbruket. Utredningen har, bl. a. av regionalpolitiska skäl, föresiagii ett väsentligt ökat stöd till skogsvård inom ett särskill stödområde i norra Sverige. Utredningens förslag remissbehandlas f. n. Regeringen har för avsikt alt våren 1979 förelägga riksdagen en proposition om skogspoliti­ken.

2.6 Statligt stöd till fiskets rationalisering

1 propositionen (1977/78:112) om riktlinjer för fiskeripolitiken, m.m. föreslås bl.a. ett särskilt rationaliseringsstöd till fisket i kust- och skär­gårdsområden eller vid insjöar där fisket har särskild regionalpolitisk bety­delse. Stödet föreslås utgå i form av statsbidrag med högst 50% av investe­ringskostnaden, dock med högst 100000 kr. För att stöd skall få utgå bör det enligt förslaget frän allmän synpunkt vara önskvärt alt upprätthålla ett fiske i området. Vidare bör i del enskilda fallet saknas möjligheter till alternativ sysselsättning inom rimligt pendlingsavstånd. Stödet föreslås vidare endast kunna utgå när förutsättningar saknas alt skapa ett helt rationelll fiskeförelag.

Prop. 1977/78:113

10

Stödet till fiskets rationalisering i övrigi föresläs kunna utgå i form av fiskerilån och lånegaranti samt i vissa fall i form av statsbidrag.

3   Jordbruksutredningens förslag

I vissa områden av vårt land, framför alll i norra Sveriges inland, kan huvuddelen av jordbruksföretagen inte erhålla statligt finansieringsstöd till rationalisering av jordbruket. Förutsättningarna för jordbruk är där i all­mänhet mindre goda. Företagen är oftast små och saknar förutsättningar för att på kort eller lång sikt uppfylla det rationaliseringspolitiska målet. Elt stöd till dessa företag kan emellertid enligt uiredningen i vissa fall vara motiverat av både sysselsättnings- och regionalpolitiska skäl. Om samhäl­let vill behålla sådana bygder befolkade har jordbruket ofta stor betydelse för att nå detta mål. Om kompletterande sysselsättning kan erhållas inom rimligt pendlingsavstånd, torde detta enligt utredningen vara tillräckligt för bygdens fortsatta existens. 1 en del områden saknas emellertid i stort sett möjligheter att erhålla kompletterande sysselsättning utanför jordbruket. Om särskilda stödinsatser blir nödvändiga i sådana områden, bör dessa insatser enligt utredningen även omfatta ell stöd till jordbruket.

Utredningen har föresiagii att ett särskill regionalpolitiskt jordbruksstöd införs i nämnda områden. Stödet är avsett att utgöra en integrerad del av samhällets insatser för att upprätthålla näringsliv, service m. m. i områden som det från allmän synpunkt är angeläget atl hålla befolkade. Stödet skall kunna utgå i hela landet i områden med allmänt svaga förutsättningar för ett näringsliv där samhället har salt in eller planerar att sätta in olika stödåtgärder. Som allmänna villkor för stöd bör enligt utredningen gälla att det från allmän synpunkt är angeläget att området behålls befolkat och alt det inte finns tillräckliga sysselsättningsmöjligheter inom rimligt pendlings-avstånd.

De åtgärder som bör komma till utförande sägs kunna vara av olika slag och beröra flera organ för del allmänna såsom länsstyrelse, lantbruks­nämnd, länsarbetsnämnd, företagareförening, kommuner etc. Därför före­slås atl en plan bör upprättas för det akluella området, vilken visar vilka åtgärder som bör utföras och vilka insatser samhället (slaten, landsting, kommuner etc.) är berett atl göra. Vid upprättandet av planen - som kan initieras av berörd myndighet - bör samråd ske mellan de olika myndighe­terna. När planen har upprättats skall den behandlas av länsstyrelsen. Godkänns planen skall framställning därefter ske lill lantbruksstyrelsen som skall pröva om området kan komma i fråga för särskill regionalpoli­tiskt jordbruksstöd. Stödet bör - sedan området godkänts av lantbrukssty­relsen - administreras av vederbörande lantbruksnämnd.

Enligt utredningen bör stöd kunna utgå till jordbruksföretag under föl­jande förutsättningar.

Prop. 1977/78:113

II

-

Annat statligt stöd till rationalisering av jordbruksdriften skall inte utgå, men förelaget skall ändå kunna utgöra en grund för brukarens syssel­sättning och inkomst.

-

Åtgärden skall medföra en rationalisering och förbättring av sysselsätt­nings- och inkomsimöjlighelerna i jordbruket. Saknas full sysselsättning i jord- och skogsbruket efter den planerade åtgärdens utförande skall kompletterande sysselsättning kunna erhållas i annan verksamhel.

-

Lånegaranti föreslås ulgå till ralionaliseringsåtgärd som avser ekonomi­byggnad och markanläggning, till anskaffning av djur, maskiner och rörelsekapital, lill förvärv av lillskoltsmark samt i samband med nyeta­blering till förvärv av företag som skulle kunna komma i fråga för lånegaranti till rationaliseringsålgärd.

-

Statsbidrag föreslås ulgå till rationaliseringsåtgärd som avser ekonomi­byggnad och markanläggning. Bidrag bör lämnas med högst 50% av godkänd kostnad, dock med högsl 75 000 kr.

Utredningen erinrar också om att jordbrukare även kan komma i fråga för andra stödformer såsom IKS och stöd till handikappade jordbrukare genom näringshjälp och arbetshjälpmedel.

4    Remissyttrandena

Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran. Läns­styrelserna i norra Sverige och i vissa andra delar av landei anser det särskilda regionalpolitiska jordbruksstödet värdefullt för att i sysselsält-ningssvaga områden främja näringslivet.

Flera remissinstanser betonar vikten av att del föreslagna stödet bör ses som en integrerad del av samhällets insatser för att upprätthålla sysselsätt­ning, service m. m. i områden som det från allmän synpunkt är angelägel alt hålla befolkade. Lanthniksstyrelsen bedömer att samhällets möjligheter att underlätta skapandet av sysselsättningsmöjligheter utöver det föreslag­na stödet är starkt begränsade med nuvarande stödformer. Därför ifråga­sätts om inte det regionalpolitiska jordbruksstödet i likhet med skärgårds-stödet bör omfatta även investeringsstöd till annan verksamhet än jord­bruk. Liknande synpunkter framförs av länsstyrelserna i Stockholms, Blekinge, Västernorrlands, Jämtlands och Väslerbollens län, delegatio­nen för glesbygd.sfrågor samt Svenska lanlarbelareförbundet.

Vissa länsstyrelser anser att länsstyrelserna bör fastställa de områden i vilka stödel skall kunna utgå. Vidare ifrågasätts om behov av en särskild plan alltid finns när eventuella insatser övervägs i begränsade områden. Länsplaneringen anses i de flesta fall kunna utgöra underlag för länsstyrel­sernas beslut. Även LRF anser atl länsplaneringen bör kunna utgöra tillräckligt beslutsunderlag.

Prop. 1977/78:113

12

Lihissiyrelsen i Uppsala län anser det från nalurvårdssynpunkt vara viktigt att de områden som omfattas av det särskilda regionalpolitiska stödet inte fixeras till administrativa gränser utan atl viss flexibilitet medges sä alt största möjliga hänsyn kan tas till rådande naturförhållan­den. Det bör vidare enligt länsstyrelsen i Blekinge län vara problemels art och omfattning som skall vara vägledande för regionalpoliliska insatser och inte en orts geografiska belägenhet. LRF anser atl stödet utan undan­lag bör kunna ulgå, där tillräckliga sysselsättningsmöjligheter inom rimligt pendlingsavstånd saknas.

Flera remissinstanser framhåller atl tillämpningsreglerna för stödet bör göras liberala. Svenska lantarbetareförbundel anser dock med hänsyn till kostnaderna för jordbruksproduktionen i akluella områden atl stor restrik­tivitet bör iakttas i fråga om stöd till ofullständiga jordbruk. Möjligheterna att ge stöd till annan verksamhet som kan bidra till ett differentierat näringsliv i dessa bygder bör prövas.

Länsstyrelsen i Norrbottens län finner det oklart hur stödet lill de begränsat utvecklingsbara förelagen förhåller sig till det särskilda regional­politiska slödel. Tvä sådana stödformer i samma område kan medföra vissa oklarheter i tillämpningen.

Länsstyrelserna 1 Stockholms, Väsiernorrlands och Jämtlands län anser atl gränsen för bidrag bor höjas. Lanibruksstyrelsen anför att i de fall kompletterande sysselsättning utanför förelaget saknas kan behov av lela-tivt omfattande investeringar föreligga för alt skapa tillräcklig sysselsätt­ning. Styrelsen föreslår därför alt om särskilda skäl föreligger bidrag bör kunna lämnas med högst 125 000 ki. Länsstyrelsen i Västernorrlands län anser att bidrag bör utgå till djuranskaffning. För all stödet skall kunna åstadkomma någon effekt för landskapsvården anser länsstyrelsen i Stock-halms län att driflsbidrag för betesdrift bör kunna lämnas.

Länsstyrelsen i Norrbottens län anser att kravet på kompletterande sysselsättning i de fall sysselsättningen på det egna företaget inle är till­räcklig bör utgå. Det väsentliga bör vara att försörjningsmöjligheterna förbättras. Liknande synpunkter framför LRF,

Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar utan erinran förslaget att lanibruksstyrelsen och lantbruksnämnderna skall handha administra­tionen av slödel. Länsstyrelsen i Norrbottens län anser dock alt länsstyrel­sen bör ta ansvaret för den nya stödformen.

Flera remissinslanser bedömer ait slödel kommer atl kräva slörre anslag än vad utredningen angetl. Lanibruksstyrelsen uppskattar medelsbehovet för bidrag lill 10 milj.kr. och behovet av lånegarantiram lill 10 milj.kr. Styrelsen framför även att varje lantbruksnämnd som bedöms få admini­strera regionalpolitiskt stöd av någon omfattning bör förstärkas med en handläggare.

Prop. 1977/78:113

13

5    Vissa framställningar

5.1 Framställning av delegationen för glesbygdsfrågor om åtgärder för att främja bygdeturism och stärka sysselsättningen i glest bebyggda områden

Delegationen för glesbygdsfrågor har bl. a. i uppdrag att bevaka för glesbygden specifika sysselsättningsfrågor. Delegationen har i skrivelse till regeringen (industridepartementet) den 14 september 1977 föresiagii att ett stöd införs till bygdeturism i glesbygd. Med bygdeturism avser delegatio­nen sådan turistverksamhet som drivs direkt av lokalbefolkningen. Den viktigaste formen är uthyrning av stugor.

Förslagel innebär alt ett stöd bör införas för upprustning och nyuppfö-rande av stugor för uthyrning. Stödet bör vara avsett för enskilda personer som är i behov av kompletterande sysselsättning och inkomstförstärkning. Det kan gälla jordbrukare, lanthandlare, småföretagare, anläggningsarbe­tare m. fl. Stöd föreslås ulgå om möjligheterna till sysselsättning förbättras för boende i glest bebyggda områden med få allernaliva sysselsättnings­möjligheter. Sysselsättningsmöjligheterna för kvinnor bör särskilt beaktas.

Stödet föresläs begränsat lill del inre slödområdel. Överväganden om stödområdesgränserna behandlas av sysselsältningsutredningen. Delega­tionen finner ingen anledning alt nu gå in och för detla ändamål göra eventuella förändringar av denna avgränsning.

Stödbeloppet bör utgå med 25% av kostnaden, dock med högst 20000 kr. per stuga. Därmed ges möjligheter all stödja ell någorlunda varierai utbud av uthyrningsslugor.

Stödet föreslås få formen av elt avskrivningslån på lio år. Som villkor föreslås gälla all ägaren förbinder sig alt hyra ul stugan/stugorna under avskrivningstiden genom elt förmedlingsorgan som är lämpligt för ortens förhållanden.

Finansieringen i övrigt får klaras av sökanden. Statlig kreditgaranti föreslås inte utgå, bl. a. för att begränsa administrationskostnaderna.

Varje enskild sökande föresläs få stöd till högsl fem stugor. I det fall en grupp av enskilda går samman kan antalet slödberältigade stugor ökas, dock ej till fler än vad varje enskild skulle kunna beviljas.

Ansökan om stöd inges lill kommunen, som med eget yttrande vidarebe­fordrar den till länsstyrelsen. Länsstyrelsen föreslås besluta i äreridena. Motivet häiför är att stödet skall omfatta en rad olika verksamheter. Länsstyrelsen bör innan beslul fattas samråda med olika länsmyndigheter och andra länsorgan, exempelvis länsarbetsnämnd, lantbruksnämnd, före­tagareförening och länsturistorganisalion.

Delegationen föreslår alt 7,5 milj. kr. anslås för ändamålel. Anslaget bör fördelas på de berörda länen på sä sätt att vart och ell av länen får ca 200000 kr. för varje kommun belägen inom det inre stödområdet. Detta får dock endast ses som en beräkningsgrund. Länsstyrelsen bör ha frihet att fördela medlen inom länet på sätt som den finner vara bäst. Länsstyrelsen

Prop. 1977/78:113

14

bör också ha möjlighet alt använda en del av medlen till alt främja bygde-lurismen, t.ex. genom samordning av uthyrningen av stugor i kommuner­na.

Delegationens förslag har remitterats till Beredningen för samordning av statens insatser för rekreation (rekreationsberedningen), arbetsmarknads­styrelsen (AMS) och Sveriges turistråd.

Rekreationsberedningen arbetar f. n. med ett betänkande om turism och rekreation där även delegationens förslag behandlas. Beredningens kom­mande förslag begränsar inte ett eventuellt stöd till att gälla det inre stödområdet. Beredningen anser del också väsentligt att som villkor för ett eventuellt stöd skall gälla att stugorna skall användas för korttidsuthyr­ning.

AMS framhåller att de direkta sysselsättningseffektema för drift och underhåll av exempelvis stugbyar ofta är begränsade i relation till investe­ringamas omfattning. Del föreslagna stödet bedöms dock kunna bidra till en förbättrad sysselsättning för vissa glesbygdsområden. En samordning av stödet med andra åtgärder för att stödja sysselsättningen i dessa områ­den är angelägen.

Sveriges turistråd lillslyrker förslaget.

5.2 Framställning av länsstyrelsen i Västerbottens län om införande av stöd till kombinationssysselsättning vid jordbruksföretag i det inre stödområdet, m.m.

Länsstyrelsen i Västerbottens län har i skrivelse lill regeringen den 20 juni 1977 hemställt att ett kombinationsstöd införs för all utveckla förelag som bygger på flera olika verksamheter, t.ex. lanlbrukslurism. Även andra kombinationsförelag än där lantbruk ingår föreslås kunna erhålla stöd.

Eftersom förhållandena i glesbygden i Norrlands inland - behov av kompletterande sysselsättning och företag byggda på flera verksamhets­grenar - i stort överensstämmer med dem i skärgårdsområdena, bör samma grundprinciper som för skärgårdsstödet gälla för det nya kombina-tionsslödet. Med hänsyn till atl stödet omfattar andra verksamheter än jordbruk bör dock beslutsfunktionen läggas på länsstyrelsen.

Elt kombinationssiöd i Norriands inland kommer i stor utsträckning alt användas för investeringar i luristslugor. Med hänsyn lill de slora material­kostnaderna och till all det ofta krävs investeringar i mer än en stuga föreslås bidrag upp till 100000 kr. kunna utgå vid varje enskilt investerings­tillfälle.

Ell liknande förslag från Älvdalens kommun har med tillstyrkan över­lämnats till regeringen av länsstyrelsen i Kopparbergs län.

Prop. 1977/78:113

15

6    Föredraganden

Genom beslul av riksdagen i december 1977 (prop. 1977/78: 19, JoU 1977/78; 10. rskr 1977/78: 103) antogs nya rikllinjer för jordbrukspolitiken, m. m. Därvid underslröks bl.a. alt jordbrukspolitiken borde ges en sådan inriktning att jordbruket och därtill knutna verksamheter kan medverka i en aktiv regionalpolitik. Denna målsättning har särskilt kommit till uttryck vid utformningen av rationaliseringsstödet. Det framhölls att de statliga rationaliseringsinsatserna bör anpassas till de regionala och lokala förhål­landena och att rationaliseringspolitiken på så sätt blir ett viktigt instru­ment för regionalpolitiken. Särskilt borde beaktas att jordbruk kan ingå .som en del i en kombination av flera yrken och sysselsättningar, vilka tillsammans ger en fullgod familjeförsörjning.

Helhetssynen på det kombinerade jord- och skogsbruksföretaget har tydligt markerats i de nya reglerna för rationaliseringsstöd. Bedömningen av om ett företag är utvecklingsbart och brukaren därmed berättigad att få stöd kommer i fortsättningen att avse hela det kombinerade förelaget. Det kommer att innebära ökade möjligheter att lämna stöd till företag i skogs-och mellanbygder där skogsdelen kan dominera.

Det allmänna rationaliseringsstödel till jordbruket, som börjar tillämpas den 1 juli 1978, har i huvudsak formen av statliga kreditgarantier. Detta stöd har kompletterats med ett regionalt rationaliseringsslöd i form av bidrag för inre rationalisering till jordbruk i norra Sverige. 1 sitt betänkande (SOU 1977: 17) Översyn av jordbrukspolitiken föreslog 1972 års jordbruks-utredning atl del därutöver skulle utgå ett särskilt regionalpolitiskt jord­bruksstöd i sysselsältningssvaga områden. Vid remissbehandlingen fram­kom många nya synpunkter på utformningen av ett sådant stöd varför jag fann det angeläget att göra en överarbetning i syfte att öka stödets effekti­vitet från regionalpolitisk synpunkt. Jag anmälde också i nyssnämnda proposition att jag avsåg att föreslå regeringen att senare under 1977/78 års riksmöte förelägga riksdagen en särskild proposition i frågan. Jag återkom­mer nu i ärendet.

Den siarka befolkningsomflyttning som förekommit under de senaste decennierna har lett till atl belydande områden av vårt land har en så gles befolkning att del är svårt atl upprätthålla normala samhällsfunktioner. Situationens allvar framgår inte av befolkningstalen för regioner och hela kommuner. Sådan statistik innefattar tätorter som i allmänhet kunnat bibehålla eller öka sitt invånarantal samtidigt som den kringliggande gles­bygden har avfolkats i hastig takt. Läget försvåras av den allt snedare åldersfördelningen i dessa glesbygder, vilken medför att födelsetalen blir mycket låga och befolkningens medelålder allt högre. Om det skall bli möjligt att upprätthålla en rimlig samhällsservice i dessa områden och för den bofasta befolkningen möjliggöra en med andra grupper likvärdig social standard, är det nödvändigt att genom aktiva åtgärder hindra fortsatt ul-glesning och söka åstadkomma en befolkningstillväxt.

Prop. 1977/78:113

16

För atl få till stånd en positiv utveckling i utpräglade glesbygder krävs en aktiv regionalpolitik som tar till vara alla realistiska sysselsättningstillfäl­len. Därvid måste enligl min mening de areella näringarna spela en huvud­roll. Del kombinerade jord- och skogsbruksförelaget är i dessa bygder en naturlig bas för sysselsättningen. Det är dock angeläget att samhället kan gå in och stödja kompletterande verksamheter, som kan bidra till atl ge ett stabilt försörjningsunderlag för så många som möjligl. Inte minst viktigt är att skapa sysselsättningstillfällen för den kvinnliga arbetskraften. Mol denna bakgrund får jordbruksulredningens förslag om ett särskilt regional­politiskt jordbruksstöd anses ha en alltför begränsad räckvidd. Denna uppfattning framkom också vid remissbehandlingen. Investeringar enbart i jordbruksdelen i ett företag i dessa bygder torde i de flesta fall inte ge full sysselsättning. Ett sammanförande av den tillgängliga åkermarken lill elt fåtal enheter skulle leda till en alltför stark utglesning. Därför bör stödfor­men vidgas till att avse även andra verksamhetsgrenar, som kan kombine­ras med jordbruk-skogsbruk.

Jag vill här också nämna att delegationen för glesbygdsfrågor i skrivelse till regeringen har föreslagit att stöd införs för upprustning och nyuppfö-rande av stugor för uthyrning. Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar delegationens förslag utan erinran. Rekreationsberedningen anser att ell villkor bör vara atl stugorna används för korttidsuthyrning. Vidare har länsstyrelsen i Västerbottens län i skrivelse till regeringen begärt atl ett kombinationsstöd införs för att utveckla företag som bygger på flera olika verksamheter.

Jag vill erinra om all riksdagen år 1976 beslutade om särskilda statliga stödinsatser med syfte att på sikt bibehålla och ge sysselsättning åt en bofast befolkning i skärgårdarna (prop. 1975/76: 88, JoU 1975/76: 34, rskr 1975/76:256). Erfarenheterna av detta skärgårdsstöd är goda. Stöd kan utgå till verksamheter som bedrivs vid s. k. skärgårdsföretag och kan avse inte bara jordbruk, skogsbruk och fiske ulan även t.ex. hantverk, småin­dustri, varvsrörelse, turism och förädlingsindustri. Regeringen avser att våren 1979 lägga fram förslag rörande regionalpolitiken bl. a. på grundval av de förslag som sysselsättningsutredningen kommer att lägga fram. Där­vid kommer frågan om de särskilda regionalpolitiska stödåtgärder som erfordras i de utpräglade glesbygderna all behandlas i ett sammanhang.

Efter samråd med chefen för industridepartementet förordar jag dock atl ett särskilt regionalpolitiskt motiverat stöd redan fr.o.m. den I juli 1978 skall kunna utgå i vissa glesbygder för att stimulera investeringar i jord-och skogsbruksföretag samt i verksamheter, som kan ingå som en del i en yrkeskombination vid sådana företag. 1 avvaktan på den samlade prövning av behovet av åtgärder i glesbygderna som kommer att göras i samband med regeringens förslag om regionalpolitiken våren 1979 anser jag att delta stöd bör begränsas till verksamheter som primärt har anknytning till jord-och skogsbruksföretag vartill bör räknas även trädgårdsodling, fiske och

Prop. 1977/78:113

17

renskötsel. Stödel bör ha till syfte att främja sysselsättningen för såväl manlig som kvinnlig arbetskraft och kunna utgå i de delar av vårt land där förutsättningarna för ett livskraftigt näringsliv är mindre goda och där som följd härav befolkningen i aktiv ålder minskar starkt. Också från nalur­vårdssynpunkt är ett stöd av detla slag av intresse bl. a. därför all del kan öka möjligheterna alt hålla landskapet öppet. Det särskilda stödel bör ges beteckningen särskilt stöd till lantbruksföretag m. m. i vissa glesbygder. Jag vill framhålla atl del kan bli anledning att i samband med utformningen av regeringens förslag rörande regionalpolitiken ompröva omfattningen av och reglerna för detla särskilda stöd i syfte all få till stånd en önskvärd likformighet i fråga om de regionalpoliliska insatserna.

Jag övergår nu till all behandla vilken omfattning det särskilda stödel bör ha och vilka villkor som bör gälla.

Avsikten med det särskilda stödel till lantbruksförelag m.m. i vissa glesbygder bör som jag nyss har framhållit vara att främja sysselsättningen i de delar av vårt land där förutsättningarna för ett livskraftigt näringsliv är mindre goda och där som följd härav befolkningen i aktiv ålder minskar starkt. Som villkor för stöd bör därför, som jordbruksutredningen har föreslagit, gälla att det från allmän synpunkt är angeläget att områdei hålls befolkat och alt det inle finns tillräckliga sysselsättningsmöjligheter inom rimligt s. k. pendlingsavstånd. Sådana områden finns företrädesvis i de s. k. skogslänen. Även inom landet i övrigt kan mindre sådana områden förekomma, exempelvis vissa kommuner eller delar därav. Det är naturligt atl områdesavgränsningen görs inom ramen för länsplaneringen och utifrån en regional bedömning av varje områdes sysselsättnings- och servicemöj­ligheter. De områden som har de största problemen med sysselsättning och service bör först komma i fråga för stöd.

Stödverksamheten bör sålunda omfatta områden av utpräglad gles­bygdskaraktär av det slag som främst förekommer inom det inre stödområ­det. Områden med likartade förhållanden och problem kan emellertid finnas även ulanför det inre stödområdet. Frågan om avgränsningen av stödområden för regionalpolitiska insatser kommer att behandlas i den nyssnämnda regionalpolitiska propositionen.

Enligt jordbruksuiredningen bör lanibruksstyrelsen godkänna de områ­den som kan komma i fråga för stöd. Eftersom stödet enligt vad jag nyss har sagt bör ges en bredare inriktning än vad uiredningen har föreslagit bör det ankomma på länsstyrelserna att efter beredning och förslag av lant­bruksnämnd och efter samråd med resp. kommun besluta om områdesav­gränsningen inom inre stödområdet. En generell tillämpning av stödet inom det inre stödområdet är således inte avsedd.

Efter framställning av resp. länsstyrelse bör regeringen kunna besluta atl även företag inom kommun eller del därav ulanför del inre stödområdet skall kunna komma i fråga för stöd.

Det är angeläget alt insatserna kan komma till stånd utan dröjsmål. Krav

Prop. 1977/78:113

18

på alt en särskild plan skall upprättas över de åtgärder m. m. som bör vidtas inom ett område bör därför inle ställas upp. Stödet bör emellertid ges på ett sådant sätt att del står i samklang med de riktlinjer för utveck­lingen i länen som ges i länsplaneringen och i andra länsplaner för olika samhällssektorer.

Stödet bör inriktas mot företag som har förutsättningar all bestå på sikl. Även andra företag som under viss, inte alltför begränsad tid kan ge innehavaren full sysselsättning och godtagbar försöijning bör emellertid kunna få stöd. Förutsättningarna för att driva företag i de områden som här kan komma i fråga är sådana att man vanligen får räkna med atl även små företag, t. ex. enmansförelag. måste ha olika verksamhetsgrenar för atl ge full sysselsättning. Många gånger är också sysselsättningen i och inkoms­ten från del egna företagel begränsad i förhållande till inkomst och syssel­sättning vid sidan härav, exempelvis skogsarbete i annans skog. Även sådana företag bör kunna erhålla stöd. Exempel på verksamheter som kan bedrivas i kombinerade företag är jordbruk, trädgårdsodling, skogsbruk, rennäring, fiske, fiskodling, stuguthyrning, tillsynsuppgifter, servicearbe­ten, hantverk m. m.

Stödel bör inriktas på företag som ger sysselsättning och tillfredsställan­de utkomst åt den bofasta befolkningen i området. Detta förutsätter i regel att den som äger förelaget är bosalt i området.

Som jag tidigare har anfört är del särskilt angeläget att åstadkomma nya arbetstillfällen för den kvinnliga arbetskraften i glesbygden. Man kan utgå ifrån att stödet i många fall kommer alt avse investeringar som syftar till atl ge heltidssysselsättning eller kompletterande sysselsättning för hustru eller samboende. 1 sådana fall är det lämpligi atl hon står för ansökan om stöd.

Del är angeläget att de planerade verksamheterna blir ändamålsenliga med hänsyn till resp. företags och företagarfamiljs förutsättningar. Därför bör en plan över företagets drift upprättas. Planens omfattning bör anpas­sas efter behovet i varje enskilt fall. Den bör dock innehålla uppgifter om investeringens storlek, beräknade inkomster och utgifter, beräknad arbels-åtgång samt beräknat överskott till levnadsomkostnader. Sökanden bör vidare ha personliga förutsättningar att genomföra med stödet förenade åtaganden.

I försörjningsunderlaget bör inräknas intäkter från såväl samtliga verk­samheter i förelaget som bestående förtjänstmöjligheter utanför företaget. Även sådan kompletterande sysselsättning bör i huvudsak vara föriagd inom det område i vilket stöd kan ulgå. Det sistnämnda hindrar naluriigtvis inte atl andra familjemedlemmar kan ha heltidssysselsättning utanför om­rådet.

Kravet på lönsamhet och kontantöverskotl bör inle sättas alltför högt. Ell krav måste dock vara att de som berörs av stödet kan väntas få sina levnadsomkostnader täckta.

Ett villkor för att komma i åtnjutande av stödet bör vara att annat statligt

Prop. 1977/78:113

19

stöd för samma ändamål inte utgår till företaget. Efter samråd med chefen för handelsdepartemeniei vill jag i detta sammanhang framhålla att slödel inte bör omfatta kommersiell service då stöd till sådan verksamhet redan utgår enligl förordningen (1973:608) om statligt stöd till kommersiell ser­vice i glesbygd. Riksdagen har också nyligen beslutat att bygga ut detta stöd fr. o. m. den 1 juli 1978 (prop. 1977/78: 8, NU 1977/78:14, rskr 1977/ 78: 43).

Ett av syftena med stödet är att vidmakthålla sysselsättning och befolk­ning inom områdena. Det är därför angeläget atl ta lill vara alla sysselsätt­ningstillfällen som jordbruket och skogsbruket kan ge ensamt eller i kombi­nation med andra näringsgrenar. Alla jordbruksföretag inom berörda om­råden får från den utgångspunkten betraktas som utvecklingsbara, dock inle i den mening som kommer att gälla vid prövning av stöd lill jordbru­kets rationalisering. Begreppet begränsat utvecklingsbara jordbruksföretag blir därmed inle aktuellt inom dessa områden. För jordbrukets vidkom­mande kommer därför stöd att lämnas enligt det ordinarie rationaliserings­stödet till företag som i dess mening är utvecklingsbara. I övrigt kommer förevarande stöd att bli tillämpligt.

Villkoren för stöd bör i övrigt vara i huvudsak desamma som gäller enligl förordningen (1976:208) om statligt stöd till skärgårdsföretag. Stödet bör kunna utgå i form av statlig kreditgaranti för lån och som statsbidrag i form av avskrivningslån.

Kreditgaranti bör utgå till sådana investeringar som behövs för att de i företaget ingående verksamheterna skall kunna bedrivas ändamålsenligt. Lånegaranti bör kunna lämnas intill ett belopp som motsvarar den god­kända kostnaden för åtgärden. Som säkerhet bör fastighets- eller företags­inteckning godtas. Vid ägarbyte bör omprövning av stödet ske. Amorte­ringstiden bör bestämmas med hänsyn till den ekonomiska livslängden för investeringsobjektet. För byggnader bör amorteringstiden uppgå till högsl 30 år. För lån till övriga investeringar bör amorteringstiden vara högsl 15 år. Regeringen bör kunna bemyndiga lanibruksstyrelsen att bilräda ackord och eljest efterge statens rätt på grund av garantiåtagande för lån till lantbruksförelag m. m. i vissa glesbygder.

Statsbidrag i form av avskrivningslån bör kunna utgå med högsl 50% av godkänd kostnad för investeringar i byggnader, anläggningar samt i fasta maskiner. Vidare bör bidrag kunna utgå för iståndsätlning av åkermark. Bidrag bör inte kunna utgå lill investeringar i sådana objekt som lätt kan avyttras. Bidraget bör maximeras till 75 000 kr. per företag. Om särskilda skäl föreligger, exempelvis i samband med relativt omfattande investering­ar av stor betydelse för sysselsättningen, bör bidrag kunna utgå med högst 125 000 kr. Bidrag bör inle utgå, om bidragsbeloppet skulle understiga 2 500 kr. Som villkor bör gälla att produktion och sysselsättning upprätthålls under avskrivningstiden på minst den nivå som ligger till grund för ansö­kan. Vad gäller stöd lill uthyrningsstugor bör, som glesbygdsdelegationen

Prop. 1977/78:113

20

har föreslagit, bidrag utgå med högst 20000 kr. per stuga. Vidare bör som villkor uppställas att stugorna används för korttidsulhyrning på öppna marknaden. Ulhyrning bör ske genom regionalt, kommunalt eller annat förmedlingsorgan som kan säkerställa en sådan användning av stugorna.

Statsbidrag bör inle kunna beviljas, om företagaren ensam eller tillsam­mans med annan familjemedlem disponerar likvida tillgångar eller inkoms­ter av sådan omfattning atl bidrag framstår som obehövligt.

Administrationen av stödet bör på samma sätt som för skärgårdsslödet handhas av lantbruksstyrelsen och lantbruksnämnderna. Samma former för samråd mellan berörda länsorgan som föreskrivs i förordningen (1976:208) om stailigi stöd lill skärgårdsföretag bör därvid gälla. Vad beträffar stöd lill uthyrningsslugor bör samråd ske med regionala rekrea­tions- och luristorgan.

Jag beräknar medelsbehovel till 10 milj. kr. för vardera bidrag och lånegarantier. För administrationen av stödet beräknar jag atl lantbruks­nämnderna för budgetåret 1978/79 behöver förstärkas med resurser mol­svarande 400000 kr., vilkel belopp bör ställas till lantbruksstyrelsens för­fogande genom överskridande av tionde huvudtitelns förslagsanslag Lant­bruksnämnderna.

För ändamålel bör på statsbudgeten under tionde huvudtiteln anvisas elt nytt förslagsanslag benämnt Särskilt stöd till lantbruksföretag m. m. i vissa glesbygder. Eventuella förluster i lånegarantigivningen bör täckas från detta anslag.

7    Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen all

1.

godkänna de av mig förordade riktlinjerna för särskill stöd till lantbruksföretag m. m. i vissa glesbygder,

2.

medge atl under budgetåret 1978/79 statlig kreditgaranti för län lill lantbruksförelag m. m. i vissa glesbygder beviljas med sam­manlagt högst 10000000 kr.,

3.

medge atl under budgetåret 1978/79 statsbidrag till lantbruksfö­retag m.m. i vissa glesbygder beviljas med sammanlagt högsl 10000000 kr.,

4.

medge all regeringen eller efter regeringens bemyndigande lant­bruksstyrelsen får bilräda ackord och eljest efterge statens rätt på grund av garantiåtagande för lån till lantbruksföretag m. m. i vissa glesbygder,

5.

lill Särskilt stöd till lantbruksföretag m. m. i vissa glesbygder för budgelärel 1978/79 under tionde huvudtiteln anvisa elt förslags­anslag av 10000000 kr.

Prop.1977/78:113

21

8    Beslut

Regeringen ansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som föredra­ganden har lagl fram.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1978