Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1979/80: 108

Regeringens proposition

1979/80:108

om ändring i tullagen (1973:670);

beslutad den 21 februari 1980.

Regeringen föreslår riksdagen atl antaga del förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprolokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

STAFFAN[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föresläs vissa ändringar i tullagen (1973:670). Några av dem lar sikte på en effeklivare kontroll i fråga om bl. a. mervärdebeskall-ningen. Förslagel innebär alt lullmyndighelerna skall få lämna riksskatte-verkel och länsslyrelserna uppgifier som rör imporl och export av varor. För alt genomföra delta och för all få ell bäitre arkiveringssystem hos lullmyndighelerna föreslås all regenngen eller, efler regeringens bemyndi­gande, generallullslyrelsen skall kunna meddela föreskrifter om idenlifika-tionsuppgifier i imporl- och exporlanmälningar.

Vidare föreslås bl, a, sådana ändringar i tullagen som gör det möjligt alt medge ränlegoUgörelse vid ålerbelalning av tull med anledning av beslul om tullfrihet för viss vara.

I    Riksdagen 1979180. I .saml. Nr 108

Prop. 1979/80: 108

Förslag till

Lagom ändring i tullagen (1973:670)

Härigenom föreskrivs i fråga om lullagen (1973: 6701 dels atl 22. 42 och 54 ij§ skall ha nedan angivna lydelse. dels att i lagen skall införas två nya paragrafer. 37 a och 54 a §5 nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

föresliigen Ivdelse

Har tullskyldig inbetalat tull eller annan införselavgifi med högre be­lopp än han rälleligen har all er­lägga, ålerbeialas överskjulande belopp. Molsvarande galler niir han inbetalat lull eller annan införselav­gift trols att avgift ej skall ulgä. Be­lopp, som den lullskyldige kan dra av enligi lagen (1968:430) om mer­värdeskatl. ålerbeialas dock ej.

Har Uillskyldig inbetalat tull eller annan införselavgifi med högre be­lopp im han riilteligen har att er­lägga, återbetalas överskjutande belopp. Motsvaiande gäller när han inbetalat Utll eller annan införselav­gift trols alt avgift ej skall ulgä. Ilar med stöd uv 5 

\

fssl

slag återbetalas inbetuhil tull-belopp. Belopp, som den tullskyl­dige kan dra av enligt lagen 11968: 430) om mervärdeskatt, åter­betalas dock ej. På belopp som återbetalas ulgår ränla. Ränla utgår även på ränta enligt

20 § som återbetalas. Vid ränteberäkningen tillämpas beslämmelsema i

20 a § försia stycket. Ränta ulgår från ulgängen av den månad under vilken

beloppet erlagts lill och med den månad då beloppel ulbelalals.

Har beslul. som föranlell ränta enligt andra stycket, ändrats på sådanl

sätl alt ränla icke skulle ha ulgåll eller skulle ha ulgåll med lägre belopp.

skall den lullskyldige återbetala vad han sålunda uppburil för myckel.

Beslämmelsema i denna lag om lull och annan införselavgift gäller därvid i

tillämpliga delar.

Vid ålerbelalning lill den lullskyldige får avdrag göras för lill belalning

förtallen lull eller avgift som den tullskyldige har att erlägga till lullverkel.

37 a §

Om del behövs för tullverkets kon­trollverksamhet eller för uppglfls-läninunde enligi 54 a § får rege­ringen eller, efter regeringens be­myndigande, generultiillslyrelseii föreskriva, alt tiillskyldig skall läm­na uppgift rörande organisations­nummer eller personiiuinmer när vara anges till förtiilliiing. samt atl den för vars räkning vara utförs ur landel skall lämna sådan uppgifl når variin anmäls till iitjörsel.

Senaste lydelse 1974:982.

Prop. 1979/80: 108

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

42 

§

Vite skall beslämmas lill belopp som med hänsyn till vederbörandes ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigl kan antagas förmå honom all iakiiaga föreläggandel, dock ej lägre än ellhundra kronor eller högre än femtusen kronor.

Meddelar tullmyndighet med slöd av denna lag eller bestämmel­se, som utfiirdats med stöd av la­gen, föreläggande lör tullskyldig el­ler annan all vidta ålgärd som be­hövs för förlullning eller för lullver­kets kontrollverksamhet, kan vite föieläggas. Vite kan även föreläg­gas, om någon underlälil alt lämna uppgifl eller handling enligt 7-9 §§ eller 10 S första stycket eller atl fullgöra skyldighel som föreskrlves i36§,        "

Försutiei vite utdömes av gene­rallullslyrelsen. Finns ändamålel med vitel ha förtallil då fråga om uldömande uppkommer får vilel ej uldömas. Har vileslöreläggande iakllagils försi sedan fråga om ul­dömande har uppkommit, skall än­damålet med vilel icke anses ha för-fallil därigenom.

Meddelar tullmyndighet med stöd av denna lag eller bestämmel­se, som utfiirdals med stöd av la­gen, röreläggande för Uillskyldig el­ler annan all vidta åtgiird som be­hövs för förlullning eller för lullver­kets kontrollverksamhet, kan vite föreläggas. Vite kan iiven föreläg­gas, om någon underlåtit all lämna uppgifl eller handling enligt 7-9 §§ eller 10 § försia stycket eller alt fullgöra skyldighel om föreskrivs i 36 § eller med slöd av 37 a §.

Försuttet vite utdöms av gene­rallullslyrelsen. Om ändamålet med vilel /((/) förfallit då fråga om utdö­mande uppkommer får vilel ej ul­dömas. Har vitesföreläggande iakl­lagils försi sedan fråga om utdö­mande har uppkommit, skall ända­målel med vilel icke anses ha för­fallit därigenom.

54 S-

Innehållel i lulldeklaration eller moLsvarande handling eller hand­ling som avses i 10 § får icke yppas för annan än den som själv får taga del av handlingen. Den som full-gjorl kontrollverksamhet enligt denna lag får ej obehörigen yppa vad han därvid eriarit.

Innehållel i tulldeklaration eller motsvarande handling eller hand­ling som avses i 10 § får icke röjas för annan än den som själv fär laga del av handlingen. Den som full­gjort konlrollverksamhet enligi denna lag fär ej obehörigen röja vad han därvid erfarii. Inie heller får i övrigl sådan uppgift om Imporl el­ler export av vuror som rör enskilds personliga eller ekonomiska förhål­landen ohehiirigen röjas.

54 a §

Tullmyndighci skall på begäran lillhandahålla riksskutteverket eller länsstyrelse uppgift som förekom­mer hos liillmyndigheien och som rör imporl eller exporl uv varor.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1980. Avser etl förordnande som nämns i 22 § första stycket tredje meningen en vara som har angetts till förtullning före ikraftlrädandet skall ränla enligt 22 § andra slyckel ulgå ocksä för tid före ikraftlrädandet. 'Jfr prop. 1979/80:80.

Prop. 1979/80: 108

HANDELSDEPARTEMENTE 1

Uidrag

PROTOKOLL

vid regeringssammanlräde

lOHO-02-21

Närvarande: slalsminislern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och sialsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Burenslam[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wirlén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Pelri

Föredragande: statsrådet Burcnslam[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ändring i lullagen (1973: 670)

1    Inledning

Generallullslyrelsen har i framställning den 16 januari 1978 i samråd med riksskatteverket och statens pris- och kartellnämnd hemställt all besläm­melser tas in i lullagen (1973:670) som gör det möjligt all föreskriva all imporlörers och exportörers organisaiionsnummer/personnummer skall anges i import- och exportanmälan, I framställningen begär styrelsen vi­dare att erforderliga förfaiiningsbesiämmelser ulfärdas som medger infor-malionsövertöring mellan generallullslyrelsen, riksskatieverkel samt pris-och karlellnämnden av imporl- och exporluppgifier ulan hinder av besläm­melsema om sekreless,

Efler remiss har yllranden över framställningen avgivits av justiliekans­lern, riksåklagaren, datainspektionen, statistiska centralbyrån, statskon­toret, dalamaskincentralen för administrativ databehandling (DAFA), riks-revisionsverket, riksskaileverket, stålens jordbruksnämnd, kommerskol­legium, näringsfrihelsombudsmannen. pris- och karlellnämnden. länssty­relserna i Stockholms län. i Göleborgs och Bohus län och i Malmöhus län. länsstyrelsernas organisalionsnämnd (LON), riksbanken, delegalionen för företagens uppgiftslämnande m, m, (DEFU), betalningsbalansdelegationen (Fi 1975:02), Sveriges industriförbund, Sveriges grossislförbund, Sveriges exportråd, Sveriges spedilörtörbund. Svenska handelskammarförbundel. Svenska arbetsgivareföreningen och Sveriges hantverks- och induslrior­ganisalion. Svenska företagares riksförbund. Svensk induslriförening, Tjänslemännens centralorganisation (TCO) och Landsorganisationen i Sverige (LO),

Prop. 1979/80: 108

5

AB Svenska Godscentraler (ASG) har i framslällning den 16 januari 1979 hemställt om ändring av 22 § tullagen för att möjliggöra ränlegoUgörelse i sådana fall då lullbelopp belalas lillbaka efler beslut av regeringen om tullfrihet enligt 5 § lullförordningen (1973: 979), Motsvarande framslällning har den 31 januari 1979 gjorts av Sveriges spedilörförbund,

Efler remiss har yttranden över framställningarna avgivils av kommers­kollegium och generallullslyrelsen, Kollegiel har överlämnat yllranden från Sveriges industriförbund, Sveriges grossistförbund, Sveriges mekan­förbund, Sveriges kemiska industrikonlor saml handelskamrarna i Stock­holm, Göleborg och Malmö,

2    Föredragandens överväganden

2.1 Förslaget om organisationsnummer/personnummer i import- och ex­portanmälan saml om informationsöverföring av import- och exportupp­gifter

Generallullslyrelsen anför alt man med silt förslag atl organisationsnum­mer/personnummer skall anges i imporlanmälan bl, a, avser all göra del möjligt för tullverket alt lägga upp ell nyll system för arkivering av faktu­ror och andra förlullningshandlingar. Systemet skulle grundas på uppgifter om importörens organisationsnummer/personnummer och den utländske leverantörens namn. Av styrelsens framslällning framgår vidare följande.

Enligt 12 § tullagen (1973:670) fastställer tullmyndighet med ledning av tulldeklaration eller molsvarande uppgift lull och annan införselavgifi (tull­taxering). 1 samband med alt vara anges lill förtullning lämnar den tullskyl­dige (själv eller genom ombud) en lulldeklaration med uppgifler om sialis­liskl nummer, lull och annan införselavgift, statistiskt värde m, m. Dekla­rationen tecknas på angivningshandlingen (imporlanmälan). Samtidigt med lulldeklaration lämnas faktura eller annan molsvarande handling som slyrker uppgiflerna i deklarationen. Om varusändningens tullvärde över­stiger visst belopp, behåller tullverket fakturan.

Fakturorna förvaras i styrelsens fakluraarkiv under fem år. Vid arkiv­läggningen sorteras materialet efter elt enhetligt sorleringsbegrepp, nämli­gen fakturautslällarens namn. Antalet fakluraakter som arkiveras är ca 1,5 milj, per år, vilkel innebär atl del lotala arkivbeståndet med den lillämpade förvaringsiiden omfaltar ca sju milj, akter,

Fakluraakterna används bl, a, för uiredningar i efterhand i samband med besvär över lulliaxering m, m, Fakluramalerialel används också för uired­ningar med anledning av konlrollbesök hos importörer. Det kan även gälla kontroller av uppgifler i tulldeklarationer, bl, a, rörande importerade va­rors tullvärde och ursprung.

Under senare år har belydande svårigheter visat sig föreligga att hålla del cenirala fakturaarkivel akluelll. En arbelsgrupp med representanter

Prop. 1979/80: 108

6

för tullverket och statskontoret har i en rapport med förslag till system för förlullning m. m. skisseral vissa rikllinjer på området. Slyrelsen avser alt i huvudsak följa dessa. Della innebär bl. a. atl lörlullningsaklerna i forlsåll­ningen arkiveras vid de lokala tullanslallerna. Genom della kan del cen­trala arkivet successivi avvecklas.

Arkiveringsmetoden förutsätter att etl söksysiem införs som kan ge anviindarna pä lokal, regional och central nivå inom tullverket information om var en viss akt kan återtinnas. Söksystemet bör bygga på dalaregislre-ring och mikrokort, Enligi generallullslyrelsen förulsiiiler della all uppgift om importörens organisationsnummer I i förekommande fall personnum­mer) lämnas i imporlanmälan. För hemlagare ulnylljas hemlagarens regi-slreringsnummer för en iransformcring lill dennes organisationsnummer.

Enligt generaltullslyrelsens föislag bör vidare vid ulförsel av varor ex­portörens organisationsnummer/personnummer anges i exporianmälan.

Etl nytt arkiveringssystem med användande av importörens och expor­törens organisationsnummer/personnummer skulle enligi slyrelsen ralio­nalisera arbelet med sortering och framtagning av handlingar.

Generallullslyrelsen pekar vidare på alt en registrering av imporlörers och exportörers organisalionsnummer/peisonnummer skulle innebära för­bällrade möjligheter att tillgodose riksskatteverkets och länsslyrelsernas önskemål om en mer rutinmässig informalionsöveiföring av import- och exporluppgifier från tullverket. På denna punkt redovisar styrelsen bl.a'. alt riksrevisionsverkei har hävdat atl kontrollen av mervärdeskallen är otillräcklig. Ett slort behov föreligger enligt verkels mening av att kunna följa och stämma av skattepliktiga transaktioner från säljare lill köpare i led efler led. Enligi riksrevisionsverkeis mening skulle del således vara av värde för skallemyndigheterna atl fti direkta informationer från lullverkel om enskilda förelags import- och exportverksamhet för kontroll i mervär-deskatlehänseende. Kontrollen skulle avse bl.a. mervärdeskatleredovis-ningar, icke regisirerade skatleskyldiga samt olika branscher och närings­grenar. Materialet skulle också användas för kartläggning av skatteflykt.

Ell ökal informalionsulbyle av denna arl skulle enligi de berörda myn­digheterna effeklivisera kontrollen av direkl skalt, mervärdeskall och oli­ka punkiskatler, Ulbylel skulle även göra del möjligt alt samordna tull-och skallemyndigheters kontrollbesök hos förelag. Vidare skulle samarbe­lel medföra en bälire resursanvändning.

Av generallullstyrelsens framställning framgår, som nyss berördes, alt del främsl är fråga om rulinmässigl överlämnande av uppgifler. som rör imporl och export, från tullverket lill riksskaileverket och länsstyrelserna. Däruiöver förulsälls bl.a. ett överlämnande i vissa fall av fakturor och annat maierial eller andra uppgifter som finns hos lullverkel och som behövs t. ex. som komplettering lill vad som har överlämnais rutinmässigt. Slyrelsen föreslår även all informalion skall få överföras från skallemyn­dighelerna till lullmyndighelerna i fall då detla ler sig angeläget med

Prop. 1979/80: 108

7

hänsyn lill konirollen av in- och ulförsel av varor. I fråga om del iiilinmiis-sigä informalionsuibytel finner slyrelsen en förfatlningsreglcring erforder­lig. Styrelsen pekar därvid också pa vad som kan komma att gälla n;ir en ny sekretesslagslift ning införs.

Av framstiillningen framgår vidare all slalens pris- och kariellnämnd lill slyrelsen har anmäll inlresse av viss informalionsöveiföring från lullverkel i fråga om specifika uppgifler som avser imporl och exporl.

Slyrelsen anför bl.a. all nämnden behöver informalionen för att följa koncenlralionsulvecklingen saml för etl importörregisier och för bransch­undersökningar. Vidare har nämnden bl. a. åberopal all dess slorförelags-rcgisler behöver uppdateras kontinuerligt. Nämnden önskar informationen också för en effekiivisering av dess prisövervaknings-. prisreglerings- och ulredningsarbele. Nämnden har möjlighel au direkt från förelagen inhämla de uppgifler som behövs för imporlörregislrel. Detla skulle dock innebära elt dubbelarbete, anförs det vidare.

Underhand har inhämtats från generaltullstyrelsen följande i fråga om vilka uppgifler rörande organisationsnummer/personnummer som kan be­hövas för del nya arkiveringssyslemei och för informalionsöverföringen lill bl.a. riksskalieverkei.

I fråga om de importörer som får förtoga över vara ulan hinder av atl den ej förlullals (hemlagare) behöver sådant nummer inle infordras. Hemtaga-rens registreringsnummer, som redan nu anges i tulldeklarationerna, kom­mer nämligen aulomaliskl all omvandlas lill organisalionsnummer i sam­band med dalorbehandlingen av utrikeshandelssiatistiken. Dessa fall täcker ca 75 9f av det totala antalet lulldeklaralioner. En slor del av övriga deklaralioner. vilka således lämnas av andra än hemlagare. avser smärre importsändningar, för vilka något nummer ej torde ertordras. När del gäller tullskyldighel i ett begränsat antal fall förspeditör. slalens järnvägar, posiverkei eller utlänning behövs numret pä den för vars räkning varan införs. Denne kan vara svensk köpare eller varumottagare. Är vederböran­de ulländsk medborgare behövs ombudets nummer.

Beiräffande exporl behövs i allmänhel numrel på den för vars räkning varan ulförs. Denne kan vara lillverkaren. ägaren eller säljaren av varan.

Samiliga myndigheter som har yilral sig över förslagel om organisalions-nummer/personnummer i imporl- resp. exporlanmälningar har lillslyrkl detta eller lämnal det ulan erinran. De myndigheler som har kommenierai förslagel anser all tillgången till information underiälias och alt merarbelet för uppgiftslämnarna med angivande av organisationsnummer/personnum­mer inle torde vara särskilt betungande.

Näringslivets organisationer har avslyrkt förslagel. Organisationerna anser alt etl onödigl merarbeie skapas för importörer, exportörer och spediiörer och vill all etl mer genomarbetat förslag ularbelas och remiss­behandlas.

Delegationen för företagens uppgiftslämnande (DEFU) är principielll

Prop. 1979/80:108

8

posiliv lill förslagel men vill all frågan uireds ullorligare med avseende på de konsekvenser förslagen får för uppgiflslämnarna och hur del lolala uppgiftslämnandet påverkas. Förslagen medför enligt DEFU ofrånkomligt etl merarbeie för importörer och exportörer, Merarbelet bedöms dock vara av olika omfallning.

Näringslivets organisaiioner och DEFU föreslår också alt ell alternativt arkivsystem för tullverkets fakturor övervägs.

De hörda myndigheterna, som enligt vad som redovisals lidigare har lillslyrkl generaltullslyrelsens förslag om organisalionsnummer/person-nummer eller lämnal det ulan erinran, har med undanlag av länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län även mottagit förslagel om informationsöverfö­ring positivt. Man uttrycker den uppfattningen atl en effektivare skatte­kontroll och därigenom en rättvisare beskaltning kan åstadkommas genom de föreslagna ålgärderna. Vidare framhålls all de samhällsintressen som ligger lill grund för önskemålel om informationsöverföring inte slår i strid med de enskilda iniressen som sekretessbeläggningen är avsedd alt skyd­da. Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län anser dock all tillräckliga skäl inle har anföris för all genomföra en generell och aulomalisk informa­tionsöverföring från tullverket till andra myndigheler.

DEFU och näringslivets organisationer avslyrker förslaget om generell informationsöverföring. DEFU anser all varken uppgifislämnarens kost­nader eller värdel ur konirollsynpunkl har blivil belysta eller analyserade. Frågan om sådan överföring bör enligt DEFU utredas utförligare. DEFU har dock ingenting emot etl system med selekliv överiöring av informalion fill riksskatteverket för speciella och klart uttalade krav. Ocksä denna fråga behöver dock utredas mer. Näringslivsorganisalionerna befarar ökal uppgiftslämnande. De ulgår från all sekretesskyddet krafligl skulle försva­gas om tullverkets material skulle spridas på flera händer. Organisationer­na anför vidare bl, a, alt möjligheter lill och former för en selektiv övert"ö-ring inom ramen för nuvarande uppgiftskrav evenluelll bör ulredas yllerli­gare.

Jag vill framhålla atl övergången lill ell nylt arkivsystem inom lullverkel har påbörjals den I juli 1979, Sysiemel kan f. n, emellerlid inle genomföras hell. Sortering efter importör kan nu endasl avse förlullningshandlingar för sådana sändningar som har varil föremål för s, k, hemlagning. Dessa registreras efler hemtagarnumrel. Registreringen görs med hjälp av dator och överförs till mikrokort. Dessa kort används i samband med konlrollbe­sök hos importörer eller för uiredningar i efterhand, l, ex, vid besvär eller vid kontroll av varors ursprung, Förlullningshandlingar avseende andra än hemtagna sändningar kan nu inte sorteras imporlörsvis i sysiemel, Della medför nackdelar från kontrollsynpunkt. Användningen av organisations­nummer m, m, ulgör här en förutsättning för etl rationellt ulnylljande av det nya arkivsystemet, Etl syslem med sädana nummer gör del hos lullver­kel befintliga materialet lättillgängligt. Därmed lämnas uirymme förfördju-

Prop. 1979/80: 108

9

pade analyser och prognoser på utrikeshandelns område. Av belydelse är vidare att infordrandet av organisationsnummer gör det praktiskt möjligt att etablera en länk lill övriga beskallningsmyndigheier och all bislå dessa med kontrollmaterial. All jag förordar ell sådant samarbete kommer alt framgå av del följande.

Enligt min uppfattning torde de uppgifter om organisationsnummer/ personnummer som fordras komma atl innebära endast ett begränsat mer­arbeie för förelagen. Ca 75% av imporlanmälningarna avser hemlagna varor. Beiräffande dessa kommer hemtagarnumrel all utnyttjas. Organisa­tionsnummer/personnummer behöver därtör inle anges. De fall nar uppgifl skall lämnas om den uppgiftsskyldiges egel nummer lorde i allmänhel inle kunna vålla problem. Därutöver kan förekomma situationer nar denne behöver lämna uppgift om annans organisationsnummer/personnummer. Den krets del därvid kan vara fråga om harjag lidigare berört. Här kan länkas all del i visst fall är svårl för den uppgiflsskyldige alt lämna uppgiften. Enligt min uppfattning utgör sådana svårigheter inle ell skäl för all avslå från en i övrigl lämplig ordning. Denna bör nämligen kunna ulformas så all uppgifisskyldighet undviks i del fall när sådan inle framstår som rimlig. Jag återkommer i del följande lill denna tekniska fråga.

All yllerligare uireda frågan om organisalionsnummer/personnummer anser jag inle vara påkallat. Jag förordar mol bakgrund av del antörda atl importörer oeh exportörer skall kunna åläggas atl lämna upgifl om organi­sationsnummer/personnummer i den ulslräckning som nu har berörts.

1 fråga om informalionsöverföringen villjag anföra följande. Enligt min mening är det av flera skäl angelägel att riksskatieverkel och länsslyrelser­na i ändamålsenliga former och genom regelmässig informationsöverföring kan på begäran få del av sådana uppgifler som förekommer hos lullmyn­dighelerna och som rör imporl eller export av varor. Överföringen kan ge underlag för en effeklivare skattekontroll och diirigenom en rättvisare beskattning. Elt manuellt inhämtande av uppgifterna skulle bli mycket arbetskrävande och kostsamt. All sådana uppgifter lillhandahålls stämmer vidare väl överens med vad som gäller för riksskalleverkels och länsslyrel­sernas verksamhel i övrigl. Denna bygger ju särskilt på att konlrollupp-gifter kan erhållas för granskning mol den skallskyldiges deklaralioner och räkenskaper. Ell samarbele av denna arl framslår också som naturligt med lanke på all även lullmyndighelerna är beskallningsmyndigheier som vid förtullning lar ul tull, skall och andra införselavgifier. Tullmyndigheterna debiterar och uppbär ca två iredjedelar av inkomslerna av mervärdeskal­len. Framför allt i fråga om mervärdeskalten lorde därför fördelarna för samhällel av etl sådanl samarbete vara pålagliga. Del förhålhindel att uppbörden av mervärdeskatl handläggs av ivå myndigheter, en för den inlerna beskallningen och en för imporlen, hänger samman med myndighe­lernas verksamhetsområden och uppgifter. Denna arbetsfördelning får dock inle leda lill en begränsning av ell informlionsutbyle som syftar lill en

Prop. 1979/80: 108

10

effektivisering av skattekontrollen. Under förutsättning atl uppgifterna rörande import och export omfiitlas av handlingssekretess och lystnads­plikl också hos riksskaiteverket och liinsslyrelserna kan jag inle se alt informationsöverföringen skulle slrida mol vad del allmänna bör iaklla av hänsyn till enskildas iniressen. Del kan lilliiggas alt de uppgifter som skall kunna öveiTöras främsl rör ekonomiska förhållanden.

Mot denna bakgrund förordar jag att det införs en ordning enligt vilken tullmyndigheterna på begäran skall tillhandahålla riksskatteverket och länsstyrelsema uppgifter rörande imporl och exporl. Jag anser därvid all överviigande skäl lalar mot etl system med någol slag av selektiv överfö­ring. Del får förutsiillas all de berörda myndigheiema noga följer ulveck­lingen och gör en ulvärdering av verksamhelen.

Den av mig förordade ordningen bör lillämpas fr. o. m. den I juli 1980. Generallullslyrelsen har vidare föreslagit att informalion pä motsvaran­de sätt skall kunna övertöras rulinmässigl från riksskatieverkel och läns­slyrelserna lill Uillmyndighelerna. Vidare har salts i fråga om inte ytterliga­re myndigheter rulinmässigl bör lä del av informalion från lullverkel. Av skäl somjag kommer all beröra närmare i del följande kan siällning inle nu las i dessa aveenden. Jag övergår lill bl. a. vissa förtallningslekniska frågor. Föreskrifter rörande organisationsnummer/personnummer bör las in i tullagen i en ny paragraf. 37a§. Därvid bör gälla atl. om del behövs för tullverkets kontrollverksamhet eller för det nu akluella informationsläm-nandet. regeringen får föreskriva atl lullskyldig skall lämna uppgift rörande organisationsnummer eller personnummer när vara anges lill förlullning. Under molsvarande förulsältningar bör regeringen få föreskriva alt den för vars räkning vara ulförs ur landet skall lämna sådan uppgifl när varan anmäls lill ulförsel. Regeringen bör kunna överlåta de nu redovisade befogenheterna till generallullslyrelsen.

Beslämmelser som ulfärdas enligt den föreslagna 37a § får alltså inle slräcka sig längre än som behövs för de angivna ändamålen. Vid ulform­ning av regler av della slag bör prövas i vad mån del är möjligt atl göra undanlag från uppgiftsskyldighei. exempelvis när det gäller imporl eller export av varusändningar med låga värden. En betydande del av sändning­arna har så låga värden all elt inhämtande av organisalionsnummer eller personnummer lorde sakna egentlig betydelse från konlrollsynpunkt. Det ligger vidare i sakens nalur all undantag från skyldigheten kan göras i ell särskili fall. om della är påkallat av speciella omsiändigheler. Så kan exempelvis ske om det föreligger avsevärd svårighel i visst fall alt lämna föreskriven uppgifl om organisationsnummer/personnummer.

Del kan visa sig vara lämpligl alt regeringen lill generallullslyrelsen delegerar befogenhel atl utforma föreskrifter om uppgiftsskyldighei. Om så sker får del förutsättas atl slyrelsen vid ularbetandel av dessa samråder med näringslivels organisaiioner.

Prop. 1979/80: 108

11

Jag finner det inte påkallat att införa en straffbestämmelse vid underlå­lenhel att fullgöra uppgiftsskyldigheten. F. n. gäller enligt 42 S lullagen att vite kan föreläggas om någon underlåtit atl lämna viss uppgift eller hand­ling. Jag förordar all också underlålenhel alt fullgöra skyldighet enligt föreskrifter som utfärdas med stöd av den föreslagna 37 a § skall kunna mötas med vite. För delta krävs en ändring i 42S. I samband därmed bör en redaklionell ändring göras.

När det sedan gäller den föreslagna informationsöverföringen aktualise­ras frågor som rör handlingssekretess och lystnadsplikl saml principema för utbyle av information mellan myndigheler. Dessa frågor behandlas bl.a. i det förslag lill ny sekrelesslag som regeringen l;ide fram ar 1979 (prop. 1979/80:2) och har även lidigare denna dag berörls av chefen för budgeldeparlemenlel vid anmälan av proposition med förslag lill skaltere-gislerlag.

I den nya sekrelesslag, som föreslås iriida i kraft den I januari 1981, regleras såväl handlingssekretess som lyslnadspliki, Lagen gäller inle bara förhållandel mellan myndigheiema och allmänheten utan även förhållan­det mellan myndigheterna inbördes. Alt de särskilda sekretessreglerna har direkl tillämpning även myndigheterna sinsemellan hindrar inle ulbyte av uppgifler mellan dem i särskilt reglerade silualioner. En sådan är atl uppgiftsskyldighei följer av lag eller förordning. En annan siluaiion regle­ras i en generalklausul som anger all uppgifl i vissa fall får lämnas till myndighel om del är uppenbart all intresset av atl uppgiflen lämnas har förelräde framför del inlresse som sekretessen skall skydda, I propositio­nen framhålls att förslaget inle hindrar att ulbyte av uppgifter mellan myndigheler eller mellan en myndighels olika verksamhelsgrenar sker rutinmässigt även utan särskild författningsreglering. Förslaget bygger emellertid på att rulinmässigl uppgiflsulbyle i regel skall vara författnings-reglerat,

I bl, a, laxeringslagen (1956; 623) finns f, n, vissa beslämmelser om myn­dighelers skyldighet all tillhandahålla beskallningsmyndigheier handling eller uppgifl som behövs för kontroll. Del av mig nu förordade informa­lionsuibytel innebär en sådan övertöring av bl, a, sekrelessbelagda upp­gifler som kan ske rutinmässigt och i slor omfattning. Någon omedelbar anknytning till pågående taxering m, m, i visst fall behöver inte föreligga. Jag finner påkallat atl del utliyckligen slås fast regler om denna överföring av uppgifler om import- och exporlverksamhet från lullmyndighelerna. Regleringen bör anpassas lill den undanlagsregel i den nya sekretesslagen som jag förut har berört och som innebär all sekreless inle hindrar all uppgifl lämnas lill myndighel om uppgiftsskyldighei följer av lag eller förordning. Jag anser del lämpligt all beslämmelser om informalionsöver­föringen ges i en ny paragraf i tullagen med placering i anslulning till 54 §, I sistnämnda lagrum finns föreskrifier om tystnadsplikt, 1 den nya bestäm­melsen bör anges att tullmyndighet på begäran skall tillhandahålla riksskat-

Prop. 1979/80: 108

12

leverkel eller länsstyrelse uppgift som förekommer hos tullmyndigheten och som rör import eller export av varor. Jag vill framhålla alt verkels eller länsstyrelsens begäran kan avse exempelvis generell övertöring av viss typ av sådan informalion men all det också kan gälla cll sårskill ärende. Givetvis skall del vara fråga om uppgifler avsedda för myndighelens verk­samhel som beskaiiningsmyndighel.

Om den föreslagna sekrelesslagen Iräder i kraft den 1 januari 1981 kommer sekreless enligi 9 kap. lagen i princip all gälla för uppgifler av berört slag hos tullmyndigheterna, riksskatteverket och länsstyrelserna. 1 fråga om tiden dessförinnan föreligger handlingssekretess enligt nu gällan­de sekrelesslag (17§). Dock kan del diskuleras i vilken ulslräckning tysl-nadspliklsbeslämmelserna i skatlelagsliflningen ger skydd förde uppgifler rörande imporl och exporl av varor somjag föreslår skall kunna övertöras regelmässigt från tullmyndigheterna. Det skulle därför vara lämpligl med ell förtydligande på denna punkl. Emellertid är det tekniskt komplicerat all i della syfle göra ändringar i skalieförfallningarna med den uppbyggnad sekrelessföreskrifterna där har. Vidare gäller alt en anpassning av bl.a. nämnda föreskrifter till den nya sekretesslagen kommer atl övervägas senare under är 1980.

Del förefaller all vara smidigast all för den korla period som ålersiår innan den nya sekretesslagen skall börja tillämpas låta frågan vara reglerad i tullagen. Somjag nyss berörde finns i 54§ nämnda lag redan föreskrifter om tystnadsplikt. Där anges atl innehållel i tulldeklaration eller motsvaran­de handling eller handling som avses i 10 § inte får yppas för annan än den som själv får la del av handlingen. Bestämmelsen i 10 § avser vissa yllerli­gare uppgifler som skall avlämnas för förlullning. Vidare anges i 54 S all den som har fullgjort kontrollverksamhet enligt tullagen inle får obehöri­gen yppa vad han därvid erfarii. 1 övrigl gäller på lullområdel enligt 36§ Ijänslgöringsreglemenlel för lullstalen särskilda tyslnadspliklsbesläm-melser. Enligt dessa fär tulltjänsteman inle i olrängi mål munlligen eller skriftligen yppa vad han i ijänslen erfarii om enskildas affärsförhållanden. Bestämmelserna har giltighet lill följd av punklen 6 i övergängsbeslämmel­serna lill regeringsformen.

Föreskrifterna i 54 § lullagen får anses gälla även för ijänslemän vid riksskatteverket och länsslyrelser som lar befattning med imporluppgifler från lullmyndighelerna. Paragrafen ger däremoi ell olillräckligt skydd i fråga om de uppgifler rörande export av varor som enligt milt förslag skall på begäran av riksskatieverkel eller länsstyrelse överlämnas från tullmyn­digheterna.

Mot denna bakgrund finner jag all den uividgning av tystnadsplikten som är påkallad under den begränsade perioden innan nya sekretessregler iräder i kraft lämpligen bör kunna ske genom en ändring i 54 § tullagen så atl bestämmelsen läcker alll del maierial som informalionsöverföringen omfallar i den ulslräckning della behöver skydd. Bestämmelsen bör i viss

Prop. 1979/80: 108

13

utsträckning språkligt anpassas till den nya sekretesslagstiftningen.

I sammanhanget vill jag erinra om den proposition om följdlagstiftning lill den nya sekretesslagen som nyligen har beslulals Iprop. 1979/80; 801. Regeringen föreslår i proposilionen bl.a. att 54 S tullagen skall upphävas närde nya sekrelessreglerna Iräder i kraft den 1 januari 1981. I sekrelessla­gen finns nämligen en molsvarande reglering lill föreskrifterna i 54 i) lulla­gen. Mitl förslag om ändrad lydelse av 54 § har som framgått av min redogörelse lill syfte all siikerslälla elt tillriickligt skydd fram lill upphä­vandet.

De bestämmelser jag nu har föreslagil lar sikle på regleringen av infor­mationsöverföring från tullmyndigheterna till riksskatteverket och länssty­relserna. Somjag tidigaie har berört har generallullslyrelsen också föror­dal all informalion rulinmässigl skall lämnas frän beskailningsmyndighe-lerna på inrikesområdel lill lullmyndighelerna.

Bestämmelser om utlämnande av sekrelessbelagda uppgifler hos be-skatlningsmyndighelerna finns bl.a. i 50§ 1 och 3 mom. laxeringslagen (1956: 623). Däri föreskrivs all självdeklaration och vissa andra handlingar skall tillhandahållas de myndigheler som i och för sin verksamhel bör erhålla del därav. Motsvarande beslämmelser för andra skatteområden finns bl.a. i 73 § uppbördslagen (1953:272) och 25 § lagen (1968:430) om mervärdeskatl.

Frågan om i vilken omfattning och i vilka fall beskatlningsmyndighe-lerna på inrikesområdet skall lämna ut sill material till andra myndigheter har som förut nämndes tidigare denna dag berörts av chefen för budgelde­parlemenlel i samband med anmälan av proposiiion med förslag lill skat­teregisierlag. I fråga om regleringen av uppgiftsuilämnandet framhöll före­draganden bl. a. att en anpassning av de nyss nämnda och andra bestäm­melser i skattelagstiftningen till regleringen i sekrelesslagen kräver yllerli­gare överväganden och bör las upp i samband med övervägandena rörande följdlagstiftning lill den nya sekrelesslagen.

Frågan om ell ullämnande av maierial från riksskalieverkei och länssly­relserna lill olika myndigheter och däribland tullmyndigheterna kommer alltså all prövas i elt senare sammanhang. Därför bör frågan om rutinmäs­sig informationsöverföring från riksskatteverket och länsslyrelserna till lullverkel inle anmälas nu.

Som lidigare har berörls har i generaltullslyrelsens förslag även redovi­sals behov från pris- och kartellnämndens sida av alt på motsvarande sätt som skallemyndighelerna fä lillgång till informalion om företags import och export. Därvid nämnde jag all även andra myndigheter har anmält inlresse av atl få del av dessa uppgifter.

En spridning av tullmyndigheternas uppgifter om förelags imporl och exporl också ulanför beskallningsområdel ökar risken för att materialet utnylljas på ell obehörigt säll och för all den personliga inlegritelen kan beröras. Frågan om en sådan spridning bör bedömas i etl slörre samman-

Prop. 1979/80: 108

14

häng än det nu akluella niir tillräckligt underlag finns. Jag vill här erinra om att regeringen har getl brollsförebyggande rådel i uppdrag all se över beslämmelsema om informalionsulbyle och anmälningsskyldighet mellan myndigheter och föreslå eifordeiiiga lagstiftningsåtgärder,

2.2 Räntegottgörelse enligt 22 S lullagen (1973: 670)

1 22 § första stycket tullagen (1073:6701 finns regler om återbetalning i vissa fall av lull eller annan införselavgifi som har inbelalals av lullskyltlig. Reglerna innebiir alt, om lullskyldig har inbetalat tull eller annan införsel­avgift med högre belopp än han rätteligen har att erlägga, överskjutande belopp återbetalas. Motsvarande gäller när han inbelalal sådan avgift trols att avgift ej skall ulgå, 1 22 § andra slyckel anges bl, a, atl ränla ulgår på belopp som ålerbeialas,

Enligi beslämmelsema i 5§ lullförordningen (1973:979) kan regeringen förordna all tull ej skall utgå för varuslag som inte eller endast i ringa omfattning är föremål för tillverkning inom landel eller för vara av sådant slag. Förordnande som gäller varuslag meddelas av regeringen för högsl två år i sänder genom utfärdande av förordning. Förordnande beträffande enskilda varor meddelas av regeringen genom beslut i varje särskilt fall (beslul "in casu").

Sveriges spedilörförbund och AB Svenska godscenlraler (ASG) har, somjag berörde inledningsvis, hemställt om åtgärder så atl ränla kan utgå då återbetalning av lull sker i anledning av regeringsbeslui enligt 5 § tullför­ordningen om tullfrihet in casu för vara. Förbundel och ASG hävdar dock båda i första hand all redan nuvarande lydelse av 22 S tullagen ger utrym­me för sådan räntegottgörelse.

Generallullslyrelsen har i yltrande över framslällningarna framhållit all bestämmelserna om ränta i 22 § lullagen inle är lillämpliga vid sådan tullfrihel in casu som del här är fråga om. Slyrelsen pekar på alt bestäm­melserna är så avfattade atl de avser sådana fall då tull eller annan införsel-avgift skall återbetalas på grund av atl något fel eller misstag begåtts i förhållande lill lagar och förordningar (jfr ordalydelsen "rätteligen har all erlägga"), Slyrelsen har därför ansell sig förhindrad atl medge räntegott­görelse i fall som här avses. Styrelsen lillslyrker emellertid atl 22 § lullagen ändras så alt slyrelsen kan medge räntegottgörelse vid återbetalning av tull i anledning av regeringsmedgivande om tullfrihel enligt 5 § tullförordningen och andra regeringsbeslut om liillfrihel in casu.

Förslagel alt ändra gällande bestämmelser lillslyrks också av övriga remissinstanser. Kommerskollegium är för sin del närmasl böjl all göra samma lolkning som generallullslyrelsen. Kollegiet finner del rimligl med en ordning som medger ulbeialning av ränla vid återbetalning av tull i anledning av medgivande frän regeringens sida av tullfrihel in casu enligt 5§ lullförordningen. Delsamma får enligi kollegiel anses gälla i fråga om

Prop. 1979/80: 108

15

beslut in casu med stöd av 24 S tullförordningen. Enligt sisinämnda para­graf kan regeringen eller, efter regeringens ftirordnande, generallullslyrel­sen när synnerliga skal föreligger medge befrielse från eller ålerbelalning eller nedsällning av lull, Kollegiel lillslyrker därtör all i lullagen ges uirymme för ränlegoUgörelse i fall av nämnda slag.

Jag ansluter mig lill uppfatlningen all del är rimligl alt ränta ulgår nar tull ålerbeialas lill följd av beslut enligt 5 § lullförordningen. För all undanröja den iveksamhel som kan råda huruvida 22 § lullagen i dess gällande lydelse lämnar utrymme för sådan räntegottgörelse och da del är angelägel alt sa snarl som möjligt fä lill slånd en ordning där ränla fortsättningsvis utbeta­las anser jag att frågan bör regleras uttryckligen i paragrafen.

Myndigheterna har vidare berört möjligheten alt medge ränta i fråga om andra beslut om tullfrihel in casu, nämligen när synnerliga skäl har ansetts föreligga enligt 24 § lullförordningen att medge befrielse från tull. Det är emellertid enligt min uppfattning inle i sak påkallal med ränlegoUgörelse i dessa mer sällsynta fall.

Den ändring jag sålunda finner skäl atl förorda bör träda i krafl den 1 juli 1980.

3   Upprättat lagförslag

1 enlighet med del anförda har inom handelsdepartementet efter samråd med chefen för budgeldeparlemenlel upprättats förslag till lag om ändring i lullagen.

Lagförslaget är lekniskl okomplicerat. Även i övrigt är förslaget sådanl alt lagrådels yttrande skulle sakna betydelse.

4    Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemställer jag alt regeringen föreslår riksdagen

all anlaga inom handelsdeparlemenlel upprättat förslag lill lag om änd­ring i lullagen (1973; 670),

5    Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar all genom proposition föreslå riksdagen atl antaga del förslag som föredra­ganden har lagl fram,

Norsiedts Trycken, Stockholm 1980