Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1977/78:110

Regeringens proposition

1977/78:110

om energiforskning m.m.;

beslutad den 23 februari 1978.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

PER[REDACTED_EFTERNAMN]

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag om utökat statligt stöd till forsk­ning och UtveckUng m. m. inom energiområdet. De största insatserna föreslås i fråga om fömyelsebara energikällor, särskilt vindenergi och energi ur biomassa, samt beträffande energianvändning inom bebyggelse och i industriella processer.

Huvuddelen av insatsema föreslås ske inom ett nytt sammanhållet, treårigt Huvudprogram Energiforskning. I propositionen läggs fram för­slag om riktlinjer och medelsberäkningar för programmet under budget­åren 1978/791980/81.

Vidare läggs i propositionen fram förslag om riktiinjer och anslag för verksamheten vid AB Atomenergi. Bolaget föreslås få betydande upp­gifter vad gäller utvecklingen av främst inhemska bränslen.

För treårsperioden 1978/791980/81 beräknas i propositionen stat­liga insatser om sammanlagt 1 000 milj. kr. Härav utgör 842 milj. kr. en treårig ram för Huvudprogram Energiforskning och vissa därmed sammanhängande insatser. Som bidrag till verksamheten vid AB Atom­energi beräknas en motsvarande treårsram om 140 milj. kr.

1   Riksdagen 1977/78.1 saml. Nr 110

Prop. 1977/78:110

Utdrag

INDUSTRIDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-02-23

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Asling,[REDACTED_EFTERNAMN], Troeds­son,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Jo­hansson,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposifion om energiforskning m. m.

1    Inledning

Riksdagen beslöt år 1975 om väsentligt ökade statliga insatser för forskning och utveckling inom energiområdet inom ramen för ett tre­årigt (budgetåren 1975/761977/78) Fluvudprogram Energiforskning (prop. 1975: 30, NU 1975: 30, rskr 1975: 202).

Delegationen för energiforskning (I 1975: 02, DFE) tUlkallades med stöd av regeringens bemyndigande den 12 juni 1975 för att bl. a. ta fram underlag för statsmakternas beslut om omfattning och inriktning av forsknings- och utvecklingsverksamheten inom energiområdet sedan det av riksdagen år 1975 beslutade treåriga energiforskningsprogrammet hade genomförts. Delegationens uppgift härvidlag har preciserats genom tilläggsdirektiv den 10 juni 1976 och den 10 februari 1977.

Delegationen avgav i september 1977 betänkandet (SOU 1977: 56) Energi program för forskning, utveckUng, demonstration med förslag om inriktningen av energiforskningen efter utgången aV budgetåret 1977/ 78.1 TiU betänkandet har fogats ett omfattande underiag (SOU 1977: 5762) utarbetat av de myndigheter som svarar för energiforsknings­programmets genomförande under treårsperioden 1975/761977/78.

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av försvarets forskningsanstalt (FOA), socialstyrelsen, statens järnvägar, statens väg­verk, statens väg- och trafikinstitut, transportforskningsddegationen (TFD), sjöfartsverket, luftfartsverket, Sveriges meteorologiska och hyd­rologiska institut (SMHl), siatens geotekniska institut, byggnadsstyrelsen, riksrevisionsverket (RRV), universitets-  och högskoleämbetet  (UHÄ),

1 Betänkandet har avgetts av direktören Olof Hörmander, ordförande, riks­dagsledamöterna Pär[REDACTED_EFTERNAMN], Lennart[REDACTED_EFTERNAMN], Per[REDACTED_EFTERNAMN] och Nils-Erik[REDACTED_EFTERNAMN], fil. dr Lars Kristoferson, pol. mag. Lars-Göran Redbrandt och civilingenjör Sigfrid Wennerberg.

Prop. 1977/78:110

3

forskningsrådsnämnden, naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR), han­delshögskolan i Stockholm, lantbmksstyrelsen, skogsstyrelsen, Sveriges lantbruksuniversitet, jordbrukstekniska institutet, statens naturvårdsverk, koncessionsnämnden för miljöskydd, statens strålskyddsinstitut, statens råd för skogs- och jordbruksforskning, konsumentverket, överstyrelsen för ekonomiskt försvar, arbetsmarknadsstyrelsen, bosladsstyrelsen, sta­tens råd för byggnadsforskning (BFR), statens institut för byggnadsforsk­ning, statens planverk, statens industriverk, Sveriges geologiska under-sökiung, statens vattenfallsverk, statens kämkraftinspektion, styrelsen för teknisk utveckling, statens utvecklingsfond, statens provningsanstalt, nämnden för energiproduktionsforskning (NE), domänverket, program­rådet för radioaktivt avfall, trafikpolitiska utredningen, energisparkom­mittén, energikommissionen, AB Asea-Atom, AB Atomenergi, Centrala driftledningen. Centralorganisationen SACO/SR, Hyresgästernas riks­förbund. Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA), Jemkontoret, Koopera­tiva förbundet. Landsorganisationen i Sverige (LO), Landstingsförbun­det, Lantbrukarnas riksförbund. Statsföretag AB, Svensk industriför­ening. Svensk kärnbränsleförsörjning AB, Svensk Metanolutveckling AB, Svenska elverksföreningen. Svenska gasföreningen. Svenska kom­munförbundet. Svenska kraftverksföreningen, Svenska lokaltrafikför­eningen. Svenska petroleum institutet. Svenska Uppfinnareföreningen, Svenska åkeriförbundet, Sveriges civUingenjörsförbund CF/STF, Sveri­ges naturvetareförbund, Sveriges redareförening. Tjänstemännens cen­tralorganisation (TCO), Kungl. Vetenskapsakademien och Vänsterpar­tiet kommunisterna.

Svenska arbetsgivareföreningen, Sveriges hantverks- och industriorga­nisation samt Sveriges industriförbund har avgett gemensamt yttrande genom sitt energipolitiska organ Näringslivels energidelegation.

Till UHÄ:s yttrande har fogats yttranden av universiteten och de tek­niska högskolorna.

DFE har i oktober 1977 i en till industridepartementet ingiven pro­memoria redovisat erfarenheter, synpunkter och vissa förslag rörande organisationen för det statliga energiforskningsprogrammet.

DFE har vidare till industridepartementet överlämnat ett av statskon­toret utarbetat Förslag till plan för studie av informationsförsörjningen inom energiområdet.

AB Atomenergi har ingivit förslag till treårsplan för verksamhetera i Sludsvik budgetåren 1978/791980/81.

Efter remiss har yttrande över en tiU planen fogad redovisning av hantering av radioaktivt avfall i Sludsvik avgetts av statens kärnkraftin­spektion.

Svensk Metanolutveckling AB har i september 1977 överlämnat en re­dogörelse rörande produktion och användning av metanol som drivme-dd.

Prop. 1977/78:110

4

AB Atomenergi har i augusti 1977 överlämnat en sammanfattande lä­gesrapport för det svensk-finska utredningsarbetet på värmereaktorom-rådel.

BFR har i februari 1978 överlämnat en redovisning av behovet av utvidgat stöd till industriellt utvecklingsarbete inom programmet Energi­användning för bebyggelse i det nationella energiforskningsprogrammet 1978/791980/81.

Det material jag nu har redovisat kompletteras genom följande redo­görelser och rapporter från NE och från DFE.

Torv i Sverige (NE 1977:1)

Vindenergi i Sverige (NE 1977: 2)

Geotermisk energi för Sverige (NE 1977: 3)

Vågenergi i Sverige (NE 1977: 4)

Solenergi i Sverige (NE 1977: 21)

Saltenergi i Sverige (NE 1977: 22)

Kol i Sverige (NE 1977: 23)

Energibäramas betydelse för den långsiktiga energipolitiska handlings­friheten (DFE-rapport nr 3)

Forskning, utveckling och demonstration inom energiområdet en global översikt 1977 (DFE-rapport nr 4)

Energiförsörjningsalternativ för Sverige år 2000 (DFE-rapport nr 5 och 6) samt

Miljö- och hälsoeffekter av tekiuska energisystem i normal drift (DFE-rapport nr 7).

Ett flertal internationeUa organisationer bearbetar frågor om forsk­ning och utveckling inom energiområdet. Inom det internationella ener­giorganet, lEA, har bl. a. lagts fram rapporten Towards an International Strategy for Energy Research and Development.

I prop. 1977/78: 100 (bU. 17 s. 228) har regeringen föreslagU riksda­gen att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, för budgetåret 1978/79 beräkna

1.

tUl Energiforskning ett reservationsanslag äv 114,3 milj. kr.,

2.

till Grundläggande forskning för energiområdet ett reservations­anslag av 6 129 000 kr.,

3.

tiU Bidrag till verksamheten vid Aktiebolaget Atomenergi ett reser­vationsanslag av 44 750 000 kr.,

4.

tUl Energiteknisk forskning och utveckling vid Aktiebolaget Atom­energi ett reservationsanslag av 15 milj. kr.

Jag anhåller att nu få ta upp dessa frågor. Jag kommer i det följande också att lägga fram förslag om ett nytt treårigt energiforskningspro­gram och vissa riktlinjer för verksamheten vid AB Atomenergi.

Prop. 1977/78:110

5

2    Forskning, utveckling och demonstration inom energiområdet 2.1 Den hittillsvarande verksamheten

Mot bakgrand av förslag från energiprogramkommittén (I 1973: 06) i betänkandet (SOU 1974: 72) Energi program för forskning och ut­veckling lade regeringen i prop. 1975: 30 (bil. 1 s. 431466, 475476) fram förslag om ett treårigt Huvudprogram Energiforskning att genom­föras under budgetåren 1975/761977/78. Enligt riksdagens beslut (NU 1975: 30, rskr 1975: 202) beräknades för huvudprogrammet och vissa därmed sammanhängande insatser en ram av 366 milj. kr.

I propositionen framhöll föredraganden alt en målmedveten planering och styrning och en systematisk uppföljning av verksamheten inom hu­vudprogrammet krävs för att samhäUets insatser på forslcning och ut­veckling inom energiområdet skall bU effektiva och resultaten i över­ensstämmelse med energipolitiken. Som grundprincip för den nuvarande organisationen för energiforskning gäller att programansvaret eller de planerande och beställande funktionerna å ena sidan och de utförande å den andra vilar på skilda organisationer.

Innebörden av programansvaret definierades som ett åUggande att för resp. program dels genomföra en översiktiig planering av verksam­heten inom de av statsmakterna anvisade aUmänna ramama, dels ut­arbeta konkreta planer för verksamheten i termer av mål, tidplaner och kostnader för delprogram, programelement och projekt såsom underlag för beställningar av forsknings- och utvecklingsarbete.

Huvudprogrammet delades upp på sex program enligt följande sam­manställning. Ansvaret för de olika programmen fördelades mellan styrelsen för teknisk utveckling (STU), transportforskningsddegationen (TFD), statens råd för byggnadsforskning (BFR), den nybildade nämn­den för energiproduktionsforskning (NE) samt den enligt regeringens bemyndigande den 12 juni 1975 tUlkaUade delegationen för energiforsk­ning (I 1975: 02, DFE).

Program

Program-

ansvarigt organ

Energianvändning i industriella processer

STU

Energianvändning för transporter och samfärdsel

TFD

Energianvändning för lokalkomfort

BFR

Återvinning av energi i varor m.m.

STU

Energiproduktion

NE

Allmänna energisystemstudier

DFE

DFE gavs också i uppgift att samordna programmet och att ta fram underlag för statsmaktemas beslut om omfattning och inriktning av forsknings- och utvecklingsverksamheten inom energiområdet sedan det beslutade treårsprogrammet hade genomförts.

Prop. 1977/78:110

6

Enligt riksdagens beslut (prop. 1976/77: 107, CU 1976/77: 32, 34, rskr 1976/77: 244, 245) har för innevarande budgetår särskilda medel ställts till BFR:s förfogande för lån och bidrag till forskningsinriktat experi­mentbyggande.

På tUläggsbudget I för budgetåret 1977/78 har riksdagen utöver den beräknade treårsramen anvisat 7 milj. kr. för utökade insatser inom vindenergiområdet (prop. 1977/78: 25 bil. 11, NU 1977/78: 32, rskr 1977/78: 108).

Som komplement tiU verksamheten inom Huvudprogram Energi­forskning har för Grundläggande forskning för energiområdet under samma treårsperiod anvisats sammanlagt ca 17 mUj. kr.

I det följande redovisas i korthet den hittillsvarande verksamheten inom de olika programmen.

2.1.1 Energianvändning i industriella processer m. m.

Pappers- och massa- samt järn- och stålindustrin svarar för ca 60 % av industrins energianvändning. Verksamheten inom programmet har därför i stor utsträckning koncentrerats tUl insatser för att minska energianvändningen inom dessa branscher. Inom området papper och massa pågår projekt med syfte att minska energibehovet för defibrering, torkning och blekning samt för att spara energi genom bättre samord­ning av produktionsprocessens olika delar. Inom området järn och stål har arbetet syftat till att ge underlag för utveckling mot produktion baserad på smältreduktion och kontinuerligt varmt materialflöde.

Besparingsmöjlighetema är i vissa fall betydande även inom andra branscher. STU har därför också lämnat stöd till flera projekt utanför trä-, massa- och pappersområdet samt jäm- och stålområdet. Som exem­pel kan nämnas studier av förbränningsförloppet, återvinning av värme vid torkanläggningar, användning av solvärme för torkning, inventering av möjligheterna att samtidigt förbättra yttre och inre miljö och minska energiförbrukningen vid lösningsmedelsproduktion, studie av besparings­möjligheter inom manuell glasindustri samt ett antal projekt rörande möjligheter att minska energibehovet för drift av växthus.

Ett flertal projekt pågår med syfte att åstadkomma bättre värme­pumpar för användning i industrieUa processer. Bl. a. studeras möjlig­heterna att genom ett motströmsförfarande minska temperaturfallen i pumpanläggningarna samt olika typer av värmepumpar med icke-elek-trisk drift.

STU har påbörjat en kartläggning av de mindre företagens energi­problem och energibehov med syfte att identifiera lämpliga områden för forsknings- och utvecklingsinsatser. Utvecklingsprojekt har som följd härav startats inom t. ex. området infrarödteknik.

Prop. 1977/78:110

7

2.1.2   Energianvändning för transporter och samfärdsel

Programmet är indelat i två delprogram. Transportsystemets utveck­

ling och Energianvändning i drivsystem. Vissa frågor beträffande del­

programmet Energianvändning i drivsystem handläggs av STU.

Inom delprogrammet Transportsystemets utveckling stöder TFD f. n. drygt ett tiotal större projekt. Dessutom har några mindre projekt och pilotstudier hittills avslutats.

Vissa av de pågående projekten avser systemstudier som griper över stora delar av transportsektorh. Bland dessa kan nämnas en studie som berör energieffektiviteten inom det svenska person- och godstransport­systemet. Andra övergripande studier avser samspelet och beroendeför­hållandena mellan å ena sidan transportapparatens struktur och utform­ning och å andra sidan övriga samhällssektorer.

På persontransportsidan studeras bl. a. sambandet mellan tätorts­struktur, persontransporter och energikonsumtion. Mera specifika per­sontransportstudier rör möjUghetema tUl energibesparingar genom ökad samåkning tiU och från arbetet i privata fordon samt genom förbättrat utnyttjande av taxi.

Inom delprogrammet Energianvändning i drivsystem har verksam­heten hittills främst imiktats på utveckling av alternativa drivsystem. Här märks främst projekt rörande stirlingmotor med keramiska kompo­nenter, gasturbin med keramiska komponenter och hybriddrivsystem baserade på otto- eller dieselmotorer med hydraulisk eller mekanisk energiackumulering.

Visst arbete har även lagts ned på utveckling av energiackumulatorer och energiomvandlare, huvudsakligen som en förberedelse för en fram­tida användning av elektriska drivsystem. Här märks främst mycket energitäta jämbatterier.

Vissa insatser har vidare gjorts för utveckling av befintliga driv­system, t. ex. förbättring av förbränningen i konventionella motorer med hjälp av katalysatorer, samt för anpassning av motorer till altema­tiva drivmedel, t. ex. prov med pulverdrivmedel.

Inom delprogrammet Energianvändning i drivsystem har även finan­sierats huvuddelen av verksamheten vid Svensk Metanolutveckling AB. Verksamheten avser utredningar och studier av metanol som drivmedel och innefattar såväl laboratorieförsök som fältförsök med ren metanol och med metanolinblandning i bensin.

2.1.3   Energianvändning för lokalkomfort

Frågor om industriell utveckling inom programmet handläggs av STU.

Inom delprogrammet Systemfrågor har bl. a. gjorts en kartläggning av energisparmöjUgheterna i det svenska byggnadsbeståndet. Vidare har påbörjats tillämpade förstudier kring energianpassad områdes- och de-

Prop. 1977/78:110

8

taljplanering och projekt rörande bebyggelsestruktur och värmesystem vid utbyggnad av tätorter. Under innevarande budgetår pågår planering och förstudier rörande energi- och samhällsplanering samt utveckling av den kommunala energiplaneringen.

Inom delprogrammet Klimathygien har arbetet främst syftat till att fastställa de krav på inomhusklimatets olika variabler som ställs av bru­karna. Under innevarande budgetår avses verksamheten imiktas mot att dels utveckla säkra system och metoder för kontroll av klimatvärden, dels ange undre gränsvärden för termiska klimatkrav och för luftkvalitet samt att redovisa energikonsekvenserna av en tUlämpning av dessa.

Inom delprogrammen Byggnaden och Installations- och apparatteknik har utförts förstudier och översikter rörande bl. a. möjlighetema att ut­nyttja solvärme på tak i tätbebyggda områden. Studier av solvärme­system med luft som värmebärande medium har påbörjats som komple­ment till de tidigare igångsatta studiema av system med vatten som vär­mebärare. Under innevarande budgetår slutrapporteras de första svenska solvärmehusen och nya startas. Vidare inleds projektering av större sol­värmecentraler.

Inom värmepumpområdet har forsknings- och utvecklingsinsatserna inriktats på komponent- och systemstudier vid forskningslaboratorier samt på fältmätningar, som utförs av bl. a. Sydsvenska kraft AB. Studier har inletts rörande bl. a. driftegenskaper och ekonomi i tillämpningar där värmepumpar utnyttjas som s. k. grundlastaggregat för uppvärmning och varmvattenberedning i befintiiga flerfamiljshus. Vidare har igång­satts projekt rörande altemativa drivkällor, t. ex. dieselmotorer för värmepumpar av olika storleksklasser och system med andra värme­källor än luft, främst jordvärmesystem. Under innevarande budgetår väntas studier rörande jordvärmesystem, dieseldrivna aggregat och åter­vinning av värme ur frånluft bli slutförda och ge underlag för fortsatta studier och fullskaleförsök.

I övrigt har bl. a. startats ett flertal projekt rörande byggnaders och byggnadsdelars lufttäthet. Vidare har tidigare studier av energibespa­rande åtgärder i flerfamiljshus fortsatts. Andra områden som har be­handlats är energisnåla småhus, reglersystem, omställning av cUstribu-tionssystem och värmeinstallationer till lågtemperaturdistribution, indivi­duell mätning av energi samt tillämpade kalkylmetoder för beräkning av energibesparande åtgärders lönsamhet. Som exempel på industriella ut­vecklingsprojekt kan nämnas teknik för värmemälning i lägenheter i flerfamiljshus, solfångare som tUlsatsvärme för befintliga enfamUjshus med konventionell uppvärmning i övrigt, stirlingmotorns möjligheter för värmepumpteknik, värmepumpsystem för utnyttjande av värme från avloppsvatten samt utveckUng av dynamisk isolering.

Inom delprogrammet Entreprenader har bl. a. avslutats en studie av byggproduktionens energiprofil. Vidare har slutförts en energianalys

Prop. 1977/78:110

9

av byggmaterialtransporter. Förstudier har påbörjats rörande energiför­brakningen på byggnadsarbetsplatser och inom väg- och anläggnings­sektorn. Slutligen har genomförts en jämförelse av energiförbrukningen vid tillverkning av asfaltmassa med olika metoder.

I nära anknytning tUl verksamheten inom programmet Energianvänd­ning för lokalkomfort har BFR bedrivit den s. k. EPD-verksamheten (energiinriktad prototyp- och demonstrationsverksamhet inom bebyg-gelsesektom) med inriktning främst på trimning av små och medelstora oljeeldade värmecentraler samt försök med kommunal energiplanering i Gävle. Verksamheten finansieras från bostadsdepartementets huvudti­tel, anslaget Vissa energibesparande åtgärder i byggnadsbeståndet m. m. Under budgetåret 1977/78 har vidare inletts den tidigare nämnda verk­samheten med forslcningsinriktat experimenlbyggande.

2.1.4   Återvinning av energi i varor m. m.

Arbetet inom programmet har bedrivits inom följande områden: Försök att framställa metan genom mikrobiell omvandling av gödsel och annat avfall har genomförts. Resultaten visar att metoderna måste utvecklas ytterligare för att bli kommersiellt användbara. Arbete pågår för att ta fram extraktionsmetoder och hydrometaUurgiska metoder för återvinning av metaller. Om detta ger förväntat resultat kommer man att kunna laka ut metaller ur avfaU. Utredning pågår rörande tänkbara användningar av halm som bl. a. byggnadsmaterial. Försök med pyrolys av bl. a. sopor har genomförts i en fuUskaleanläggning. Utvärdering av dessa försök pågår.

2.1.5   Energiproduktion

Fissionsenergi

Verksamheten har i huvudsak bedrivits inom följande områden: Lätt-vattenreaktorers säkerhet. Värmereaktorer, Framtida reaktorsystem. Ut­vinning av uran. Anrikning av uran, Plutoniumåterföring, Upparbetning av kärnbränsle och hantering av radioaktivt avfall samt Radioekologi.

Hittills stödda projekt innebär huvudsakligen fiUlföljande av tidigare påbörjad verksamhet vid AB Atomenergi med tonvikten på området Lättvattenreaktorers säkerhet.

Spillvärmeutnyttjande

Bedömningar av förutsättningarna för spUlvärmeutnyttjande har ge­nomförts dels av NE:s planeringsgmpp för spillvärmeulnyttjande, dels inom ramen för ett särskUt regeringsuppdrag. Resultaten har av NE re­dovisats i programplan för NE-programmet FjärtspUlvärme (NE 1977: 18) och avses belysas ytterligare i en särskild planeringsrapport.

Hittills stödda projekt avser främst systemstudier och inventeringar samt utveckling av teknik för utvinning, överföring och lagring av spill-

Prop. 1977/78:110

10

värme. BestäUningar inom delprogrammet har huvudsakligen gått till AB Atomenergi.

OljaochNaturgas

Ingen verksamhet har förekommit inom detta delprogram.

Organiska bränslen

Verksamheten har bedrivits inom fem olika områden, som i det föl­jande beskrivs var för sig.

Kol

Bedömningar av förutsättningarna för kolanvändning i Sverige har redovisats i planeringsrapporten Kol i Sverige (NE 1977: 23).

Stor uppmärksamhet har ägnats åt att följa den internationella kol­utvecklingen, särskilt vad gäller nya metoder att tillverka flytande och gasformiga bränslen av kol. Detta har till stor del kunnat ske genom deltagande i forskningssamarbetet inom lEA.

HittUls stödda projekt avser mUjökonsekvenser av kolanvändning i Sverige, nya sätt att hantera kol samt den förbränningstekniska utveck­ling som nödvändiggörs av användning av ny kolteknik.

Torv

Bedömningar av fömtsättningama för torvanvändning i Sverige har redovisats i planeringsrapporten Torv i Sverige (NE 1977: 1).

Stor uppmärksamhet har ägnats åt att studera utvecklingen på torv-området i Finland, Sovjetunionen och på Irland där torv i dag används för energiproduktion.

Hittills stödda projekt avser främst teknik som Innebär effektivare torvhantering och omvandUng till högvärdiga bränslen.

Skiffer

Verksamheten har inriktats på att komplettera det arbete som LKAB och Boliden AB har utfört genom stöd till dels dessa företags verksam­het, dels kompletterande insatser rörande förbränning och förgasning av skiffer. På basis härav pågår en bedömning av de energibidrag som skiffern kan ge vid samtidig utvinning av uran, mineraler och kerogen.

Biosystem

Förutsätlningarna för storskalig produktion av el, värme och bränslen ur nu ej använd skogsråvara, skogsavfall, energiskog, halm, vissa typer av annat avfall m. m. har studerats. En långsiktig planering av ett myc­ket omfattande forsknings-, utvecklings- och försöksprogram har ge­nomförts.

De stödda projekten avser främst grundläggande systemstudier, cd-

Prop. 1977/78:110

11

Ung av energiskog, nyttiggörande av skogsavfall och vissa omvandlings­processer.

Förbränningsteknik

Grundläggande utredningar har genomförts beträffande behovet av ny förbrännings- och förgasningsteknik i anslutning till en eventuell användning av nya energiråvaror. Vidare har studerats den internatio­nella tekniska utvecklingen inom området. Särskild uppmärksamhet har ägnats aUbränsleanläggningars behov av förbränningstelcnik.

De stödda projekten avser främst fluidbäddstekniken samt förgasning .av inhemska energiråvaror.

Nya bränslesystem

Stöd har utgått tUl Svensk Metanolutveckling AB för utredningar i .anslutning tUl NE:s planeringsverksamhet för metanolområdet samt för utredningar rörande teknik och ekonomi vid produktion av metanol i stor skala.

Inom väteområdet har verksamheten huvudsakligen bestått i förbere­delser för ett samarbetsprojekt inom lEA.

Inom delprogrammet har också stötts projekt rörande bränslecell-teknik och utredningar rörande elektrokemisk energiteknik.

Fusionsenergi

Genom avtal dels på regeringsnivå mellan Sverige och den europeiska atomenergigemenskapen (Euratom), dels på myndighetsnivå mellan NE och EG-kommissionen har det svenska programmet associerats till Euratoms fusionsprogram.

Kostoaderna för den svenska verksamheten bestrids av NE och natur­vetenskapliga forskningsrådet samt med bidrag från Euratom. Det senare utgår som en återbäring av en del av det finansiella medlemsbidrag Sverige betalar tUl Euratom. Den svenska verksamheten anpassas succes­sivt för att dels ge ett effektivt bidrag till genomförandet av Euratom-programmet, dels möjliggöra en effektiv resultatåterföring till svenska forskare och svensk industri.

Geotermisk energi

Bedömningar av förutsättningarna för storskalig värmeproduktion har Tedovisats i planeringsrapporten Geotermisk energi för Sverige (NE 1977: 3). Möjlighetema att utnyttja sedimentära berglager i Skåne be­döms som mest lovande. Programmet har huvudsakligen inriktats på att experimentellt värdera denna möjlighet med avseende på utvinning, ut­nyttjande och geotermalvattenbehandling.

NE har förvärvat och håller på att bearbeta data från OPAB:s olje­borrningar i Skåne. Provborrning har inletts i ett befintligt borrhål i

Prop. 1977/78:110

12

Höllviksnäs i sydvästra Skåne och provpumpning kommer att genom­föras under år 1978.

Vindenergi

NE övertog år 1975 ansvaret för det av STU igångsatta vindenergi-programmet. För programmet har planerats tre faser: "studier och för­sök" 197577, "fullskaleprototyper" 197882' samt "gruppdemon­stration" 198385.

Resultatet av den första fasen har i huvudsak framlagts i rapporten Vindenergi i Sverige (NE 1977: 2).

Programfasen "fuUskaleprototyper" håller på att inledas. Under 1977/78 kommer kravspecifikation att utarbetas för att möjliggöra offertinfordran på tre tekniskt något olika varianter av den typ av vind­kraftverk som bedömts vara mest lämpUga i Sverige (ca 2 MW elektrisk effekt från en horisontalaxlad, fåbladig turbin med ca 80 m diameter i ett 80100 m högt torn). Under slutet av 1978 avses bestäUningar på konstmktion och uppförande läggas ut. Preliminära diskussioner om samarbete i prototypfasen med Förbundsrepubliken Tyskland pågår f.n. på basis av de samarbetsavtal som Sverige har ingått,inom ramen för lEA-samarbetet under år 1977.

Parallellt med arbetet på fuHskaleprototypema genomförs ett prov­program vid vindkraftverket i Älvkarleby, vilket NE har beställt av Saab-Scania AB och vilket levererades sommaren 1977. Fördjupade studier av vindförhållanden, integrering av vindkraften i elproduktions­systemet, miljöpåverkan etc. pågår.

Övriga energiformer

Verksamheten har bedrivits inom fem olika områden, som i det föl­jande beskrivs var för sig.

Solenergi

Bedömningar av föratsättningama för storskalig produktion av el, värme och bränslen genom konvertering av infaUande solstrålning har redovisats i planeringsrapporten Solenergi i Sverige (NE 1977:21). Tänkbara utvecklingslinjer har bedömts för att finna de för Sverige mest intressanta. Ett fördjupat studium har inletts av ett urval av dessa. Ett val av den eller de utvecklingsUnjer, kring vUka den svenska kompeten­sen bör koncentreras, beräknas kunna göras under år 1978.

Vågenergi

Bedömningar av förutsättningama för elproduktion genom utnytt­jande av vågenergi har redovisats i planeringsrapporten Vågenergi i Sverige (NE 1977: 4).

HittiUs stödda projekt har huvudsakligen avsett grundläggande under­sökningar av fömtsättningama att utnyttja vågenergi, inklusive vågmät­ningar.

Prop. 1977/78:110

13

Saltgradientenergi

En studie av förutsättningar för elproduktion genom utnyttjande av skillnaden i salthalt meUan salt och sött vatten har redovisats i plane­ringsrapporten Saltenergi i Sverige (NE 1977: 22).

De igångsatta projektens syfte är att verifiera grundidéns bärighet och att undersöka de mest kritiska tekniska problemen.

Temperaturgradientenergi

Genomförda utredningar har visat att förutsättningar saknas för energiproduktion i Sverige genom utnyttjande av temperaturgradient­energi i havs- och sjövatten.

EnergUagring

Ett omfattande grundläggande utredningsarbete har genomförts. Det kommer att redovisas i en planeringsrapport under år 1978.

2.1.6 Allmänna energisystemstudier

Verksamheten har byggt på energiprögramkommitténs förslag (Ds 11975: 3) till plan för programmet.

På DFE:s tiUskyndan har byggts upp en särskild forskningsgrupp för energisystemstudier (FPE) vid Stockholms universitet. FFE:s verksam­het har hittills främst gäUt nationalekonomiska aspekter på energiför­sörjningen. Projekt har avslutats rörande sysselsättningseffekter och energiförbrukning vid ändrad produktionsinriktning, sysselsättningsef­fekter vid begränsning av energiförbralcningens tillväxt, energiefterfrå­gans priskänsUghet, energiprisernas betydelse för produktions- och in­komstfördelningen meUan olika länder, verkningar av olika system för energibeskattning och av vissa stimulansåtgärder. FFE:s verksamhet har successivt vidgats under perioden. Bland övriga projekt med en huvud­sakligen samhällsekonomisk inriktning kan nämnas Marknadsstruktur och prissättning på den internationella kolmarknaden samt undersök­ning av möjligheter att bygga ut samhällsekonomiska energistudier med mått på miljöeffekter. Vidare har bedrivits projekt rörande bl. a. stra­tegistudier för Sveriges framtida energiförsörjning, energiframtider i u-land, regionala effekter av en ökad energUiushållning, förändringar i industrins energianvändning och de konsekvenser de får för input-output-analyser samt den övergripande studien Energiförsörjningsalter­nativ i ett längre perspektiv (EFA 2000, DFE rapport 1977: 56).

Under innevarande budgetår inriktas verksamheten på energianaly­ser, energikvalitetsbegrepp och kalkylmetoder, handlingsfrihelsbegrep-pet och dess innebörd vid oUka energialternativ, riskbegrepp och säker­hetsuppfattning samt social- och beteendevetenskapliga angreppssätt vid Studier av energifrågor. DFE har också uttalat sig för att vidareföra

Prop. 1977/78:110

14

vissa av de projekt som initierats genom framtidsstudiesekretariatets studie Energi och samhäUe, vilken har upphört under budgetåret 1977/ 78. Studier förbereds rörande samhällets känslighet för stömingar i energitillförseln och energiinsatser i produkter och funktioner.

2.1.7   Övrig verksamhet

Från anslaget Energiforskning bestrids även vissa kostnader för inter­nationellt atomenergisamarbete m. m. Kostnadema har främst avsett följande ändamål

Sveriges deltagande i verksamheten inom det internationella atom­energiorganet (lAEA)

vissa projekt inom OECD:s atomenergiorgan (NEA)

nordiskt samarbete på atomenergiområdet.

2.1.8   Sammanfattning

Den hittillsvarande medelsanvändningen inom Huvudprogram Energi­forskning och vissa därmed sammanhängande insatser framgår översikt­ligt av följande sammanställning. Beloppen avser läget den 31 oktober 1977 och utvisar disponerade medel under budgetåren 1975/761977/78 samt med stöd av givna bemyndiganden gjorda åtaganden för budget­åren 1978/79 och 1979/80. Av sammanställningen framgår vidare de belopp som har anvisats för program och delprogram (avrundade be­lopp, milj. kr.).

Anvi-

Disponerade medel 1977-10-31

sat

avseende budgetår

1975/76-

------ 

1977/78

1975/76-1977/78

- 1918119

1979/80

Huvudprogram Energiforsicning

Energianvändning i industriella

processer m. m.

35

35,6

8,7

4,8

Energianvändning för transporter

och samfärdsel

26

23,6

0,4

0,4

varav

Energianvändning i drivsystem

20

18.9

0,2

0,2

Transportsystemets utveckling

6

4,1

0,2

0,2

Energianvändning för lokalkomfort

54'

49,2

5,8

4,7

varav

Klimathygien

6

4,8

1,4

1,4

Byggnaden och Installations-

och apparatteknik

37

37,5

2,9

1,8

Entreprenader

2

1,1

Systemfrågor

9

5,8

1,5

1,5

Återvinning av energi i varor m.m.

8,5

7,2

0,4

0,3

Prop. 1977/78:110

15

Anvi-

Disponerade medel 1977-10-31

sat 1975/76-

avseende budgetår

-

1977/78

1975/76-1977/78

-1978/79

1979/80

Energiproduktion

215,8

169,2

15,0

5,7

varav

Fissionsenergi

71,4

71,4

2,2

1,2

Spillvärmeutnyttjande

23

15,1

1,7

0,5

Organiska bränslen som er-

sättning för olja

36,8

27.0

5,7

1.2

Nya bränslesystem

11

6,3

0,8

0,7

Fusionsenergi

19,3

1,1

1,1

Geotermisk energi

73,6

6,7

1,9

0,2

Vindenergi

18,3

1,4

0,6

Övriga energiformer

5,1

0.2

0,2

Allmänna energisystemstudier m.m.

12

10,1

3,4

2,6

varav

Allmänna energisystemstudier

6

4,6

1,4

0,6

Delegationen för energiforskning

6

5,5

2,0

2,0

Totalt program 16

351,3

294,9

33,7

18,5

Med huvudprogrammet samman-

21,7

hängande insatser

Total treårsram

373

Grundläggande forskning för

energiområdet

16,8

varav till

statens naturvetenskapliga

forskningsråd

8,4

statens råd för atomforskning'

1,1

styrelsen för teknisk utveckling

3,3

AB Atomenergi

4,0

1 Härutöver disponerar BFR under budgetåret 1911/18 14 milj. kr. inom ramen för tillgängliga medel i fonden för byggnadsforskning för bidrag till planering och uppföljning av experimentbyggande samt 18 milj. kr. från bostadsdepartementets huvudtitel för lån till forskningsinriktat experiment­byggande.

lä Budgetåren 1975/76 och 1976/77.

Regeringen har den 16 februari 1978 uppdragit åt DFE att lämna en samlad redovisning och värdering av verksamheten inom Huvudpro­gram Energiforskning under treårsperioden 1975/761977/78.

2.2 Förslag till program för treårsperioden 1978/791980/81

2.2.1 Inledning

I direktiven den 12 juni 1975 tUl delegationen för energiforskning (DFE) angavs som en av delegationens uppgifter att ta fram underlag för planering av forslcning och utveckling inom energiområdet i ett långsiktigt perspektiv. Underlaget borde redovisas på ett sådant sätt att det kunde tjäna som underlag för statsmakternas beslut om omfattning och inriktning av forsknings- och utvecklingsverksamheten på energiom­rådet sedan det år 1975 beslutade treåriga programmet hade genomförts.

Prop. 1977/78:110

16

I tiUäggsdirektiv den 10 juni 1976 preciserades delegationens uppgift härvidlag. Delegationen gavs i uppgift att ta fram underiag för stats­makternas beslut om forskning och utvecklingsarbete inom energiom­rådet under en treårsperiod med början den 1 juli 1978. Delegationen borde också belysa konsekvenserna av en kortare resp. längre program­period. Av underlaget borde vidare framgå hur energiforskningen bidrar till att öka handlingsfriheten för svensk energiförsörjning på lång sikt. Särskilt borde redovisas vilka effekter som alternativa ambitionsnivåer beträffande forskning och utvecklingsarbete inom energiområdet kan beräknas få på såväl energiproduktionens som energikonsumtionens långsiktiga utveckling. I direktiven angavs också att delegationen borde ägna särskUd uppmärksamhet åt frågan huravida den personal och de materiella resurser som behövs för föreslagna insatser kan berälcnas föreligga. Delegationen borde även söka belysa sambandet mellan energipolitiskt motiverat statligt stöd till forskning och utvecklingsarbete och andra statiiga insatser till stöd för forskning och utveckling.

Sedan jag med stöd av regeringens bemyndigande den 22 december 1976 hade tillkaUat en energikommission (11976: 05) för att ta fram un­derlag för statsmakternas beslut om inriktningen av energipolitiken under 1980-talet ändrades direktiven tiU delegationen för energiforskning i fråga om de altemativa ambitionsnivåer som delegationens förslag tUl forskningsprogram borde innefatta. Enligt tilläggsdirektiv till delegatio­nen den 10 februari 1977 borde ett alternativ innebära en oförändrad ambitionsnivå i förhållande tiU insatserna inom energiforskningspro­grammet under budgetåret 1977/78. Därutöver skulle delegationen re­dovisa två av delegationen avvägda alternativ som innebär högre ambi­tionsnivå. Härvid skulle belysas främst möjlighetema att öka insatserna vad gäller utvecklingen av förnyelsebara energikällor.

Till grund för delegationens arbete med underlag för statsmakternas beslut om energiforskningsprogram efter den 1 juli 1978 har legat pro­gramplaner som utarbetats av resp. programansvariga organ. Delegatio­nen har i betänkandet (SOU 1977: 56) Energi program för forsk­ning, utveckling och demonstration lämnat förslag till nytt treårigt energiforskningsprogram för budgetåren 1978/791980/81. TUl betän­kandet har fogats sex bilagor (SOU 1977: 5762) med det av program­organen framtagna underlaget för delegationens förslag.

2.2.2 Utgångspunkter för förslaget

Som en aUmän utgångspunkt för sina förslag framhåller DFE att Sverige i likhet med andra länder med stort oljeberoende riskerar att drabbas av en energiförsörjningskris Under 1980- eUer '1990-talet. Sve­rige är emellertid med en 70-procentig andel olja i energiförsörjningen i en mera utsatt situation än flertalet industriländer, vilka har inhemska

Prop. 1977/78:110

17

tillgångar av kol som kan ersätta en framtida minskning av oljeimpor­ten.

DFE har vid sin bedömning av forskningsbehoven utgått från att energiförsörjningen i framtiden bör tryggas så att samhäUets långsiktiga kostnader härför blir så låga som möjligt samtidigt som hälso- och miljöeffekterna blir acceptabla och andra samhällsmål inte äventyras. DFE anger att detta bl. a. kräver att energiförsörjningssystemet föränd­ras i riktning mot ökad effektivitet i energianvändningen, större flexibili­tet, större spridning av tiUförseln på flera olika energikällor och ökad självförsörjning på energiområdet. Detta innebär i första hand att oljan måste användas effektivare och att oljan så långt som möjligt måste er­sättas med andra energiråvaror och energibärare.

Som övergripande syfte för det statUga energLforskningsprogrammet anger DFE att främja och påskynda utvecklingen och därigenom med­verka till att skapa nya möjligheter till energihushållning och energi­tillförsel. För att nå detta mål bör energiforskningsprogrammets upp­gifter i första hand vara

att stödja utvecklingen av den teknik som krävs för att förändra energisystemet i enUghet med de tidigare angivna målen,

att vid behov demonstrera nya tekniska system för de potentieUa användarna,

att ta fram underlag för bedömning av ekonomiska, hälso- och miljö­mässiga och andra föralsättningar för introduktion av nya tekniska syslem samt för bedömning av hur och i vilken takt de kan introdu­ceras och

att klarlägga energisystemets samband med andra samhällsfunktio­ner och dess intemationella relationer.

DFE anger att de primära avnämarna till resultaten av forsknings­programmet är de organisationer som har planerande och verkstäUande uppgifter på energiområdet, dvs. kraftföretag och oljebolag, näringsliv, lokalförvaltare och enskilda, utrustningstillverkande industri samt stats­makterna, statliga myndigheter och kommuner med ansvar för lagar, föreskrifter, planering och kontroll med anknytning till energiområdet. Dessutom anges som en viktig avnämare allmänheten med sitt behov av och intresse för information om forskningsverksamhet och forsknings­resultat.

DFE framhåller att en vägledande princip för inriktningen av energi-forskningsprogrammet bör vara att det skall främja mångsidighet såväl när det gäller energiforskningen i dess helhet som när det gäller det statliga energiforskiUngsprogrammet. DFE anger vidare att energiforsk­ningsprogrammet skall komplettera och förstärka andra organisationers insatser och nyttiggöra resultaten från energiforskningen i andra länder. Den svenska statliga energiforskningen bör i största möjliga utsträck­ning utnyttja resultaten från andra länders insatser genom antingen

2   Riksdagen 1977/78.1 saml. Nr 110

Prop. 1977/78:110

18

bilateralt eller multUateralt samarbete. Verksamheten inom landet bör inriktas på sådana områden där inle utländska erfarenheter kan utnytt­jas, där det krävs nationella insatser för att forsknings- och utvecklings­verksamheten skall kunna leda till utnyttjande av en viss teknik eller där de svenska föratsättningama är gynnsamma och en effektiv inter­nationell arbetsfördelning motiverar svenska insatser. Inom vissa om­råden kan det slutligen finnas industripolitiska skäl för svenska utveck­lingsinsatser eller motiv för ett tekniskt oberoende gentemot utlandet.

2.2.3   Huvudprogrammets avgränsning mot annan verksamhet

I fråga om angränsande verksamhet inom landet framhåller DFE att de bidrag till prototyper och demonstrationsanläggningar som admuii-streras av statens industriverk inom ramen för det statliga stödet till energibesparande åtgärder i näringsUvet nära anknyter till energiforsk­ningsprogrammets uppgifter vad gäUer de senare utvecklingsstegen. DFE anger att det är väsentligt att energiforskningsprogrammet och stödet till prototyper och demonstrationsanläggningar bringas till en nära prak­tisk samverkan.

DFE pekar också på att energiforskningsprogrammet som en viktig del innefattar insatser rörande säkerhet, hälso- och miljöeffekter samt andra bieffekter av energiproduktion och energianvändning. Energiforsk­ningsprogrammets uppgift gränsar här till de uppgifter som åligger andra statliga organisationer. Det gäUer t. ex. naturvårdsverket, strålskydds­institutet, arbetarskyddsstyrelsen och kärnkraftinspektionen. Slutligen erinrar DFE om att energiforskningen även har som en viktig uppgift att ge underlag för statsmakternas beslut rörande skatter, lagar, normer och andra styrmedel av betydelse för energiförsörjningen. DFE anger att huvudregeln bör vara att energiforskningsprogrammet därvid sam­verkar med sektoransvariga organ och vid behov ansvarar för att ta fram sådant underlag som inte tas fram på annat sätt.

2.2.4   Resurser för forskning och utveckling

DFE har låtit genomföra en inventering av resurser för energiforsk­ning i Sverige. Som en allmän slutsats härav anförs att utvecklingen av konventionell teknik inte synes besväras av resursbrist på den perso­nella sidan. I de fall då väsentlig nyutveckling erfordras för att exploa­tera nya teknikområden, kan emellertid de personella resursema i dags­läget utgöra en begränsning. En resurskoncentration till effektivt arbe­tande projektgrupper anges här vara nödvändig.

2.2.5   Programförslagets  inriktning  och   avvägning,  programperiodens

längd m. m.

Vid avvägningen av sina förslag tUl insatser inom huvudprogrammet har DFE beaktat ett antal faktorer såsom energipotential, flexibilitet.

Prop. 1977/78:110

19

kostnader per energienhet samt säkerhets-, hälso- och miljöegenskaper hos olika energikällor och energitekniker. Vidare har hänsyn tagits till bl. a. utvecklingsbehovet, sannolikheten för framgångsrikt införande i det svenska energisystemet samt inverkan på landets beroende av import av energiråvaror. DFE erinrar om alt bedömningen av dessa faktorer i flera fall med nödvändighet är osäker och framhåller att energiforskningspro­grammets uppgift just i dessa fall är att ge säkrare bedömningsunderlag. DFE föreslår en indelning av huvudprogranunet i följande program:

1.

Energianvändning i industriella processer m. m. (sammanslagning av de nuvarande programmen Energianvändning i industriella processer m. m. och Återvinning av energi i varor m. m.).

2.

Energianvändning för transporter och samfärdsel (samma som nu­varande program).

3.

Energianvändning för bebyggelse (samma som nuvarande program Energianvändning för lokalkomfort).

4.

Energiproduktion (samma som nuvarande program).

5.

Allmänna energisystemstudier (samma som nuvarande program).

6.

Energirelaterad grundforskning (motsvarar nuvarande anslag Grund­läggande forskning för energiområdet).

DFE föreslår vidare, vilket närmare framgår av det följande, vissa ändringar av den nuvarande indelningen av programmen i delprogram.

DFE lämnar förslag till program för forskning, utveckling och de­monstration inom energiområdet för treårsperioden 1 juli 197830 juni 1981. Förslag redovisas i enlighet med direktiven tUl DFE för tre alter­nativa ambitionsnivåer, svarande mot tre alternativa anslagsramar.

Mellannivån utgör DFE:s huvudförslag och svarar mot den ökning av medelsramen i förhållande tUl treårsperioden 1 juli 197530 juni 1978 som DFE bedömer nödvändig för att det statliga energiforsknings-programmet redan under 1980-talet skall kunna öka våra möjligheter att välja mellan olika alternativ i fråga om såväl energilUlförselns samman­sättning som energianvändningens nivå. DFE anger atl detta kräver att energiforskningsprogrammet inom flera områden går in i en ny fas med storskaliga försök och senare även demonstrationsinsatser. Kostnaden för treårsperioden i detta alternativ beräknas av DFE till 935 milj. kr. i pris- och löneläget den 31 december 1976. Den anslagsmässiga tyngd­punkten ligger på delprogrammen Trä, massa och papper och Jäm och stål inom programmet Energianvändning i industriella processer m. m.» på delprogrammen Effektivare energianvändning. Värmepumpar samt Solvärmesystem och energUagring inom programmet Energianvändning för bebyggelse och på delprogrammen Biosystem, Torv, Fissionsenergi (främst säkerhets- och avfallsproblem), Fusionsenergi, Vindenergi, Fjärr-spillvärme samt Energiproduktionsteknik inom programmet Energipro-

Prop. 1977/78:110

20

duklion. Härutöver föreslås betydande  insatser för aUmämia energi­systemstudier och för energUdaterad gmndforskning.

Den lägre nivån representerar ett av DFE sammanvägt energiforsk­ningsprogram på en anslagsnivå, som i stort motsvarar en för program­met som helhet oförändrad ambitionsnivå i förhållande tiU insatserna under budgetåret 1977/78. Kostnaden härför beräknas av DFE till 578 milj. kr. för treårsperioden.

På den lägre nivån har insatserna koncentrerats tUl de områden som bedöms kunna få den största energipolitiska betydelsen fram tUl sekel­skiftet och samtidigt vara mest beroende av statligt forskningsstöd. Detta innebär att insatserna begränsas kraftigt på några områden där telcniken är relativt väl utvecklad och där det finns utsikter att energi­användare och energiproducenter samt utmstningstiUverkande industri själva svarar för den fortsatta utvecklingen. Begränsiungarna i medels-tiUdelningen jämfört med huvudförslaget medför dock att de uppställda målen nås senare samt att risken ökar för att utvecklingsarbetet miss­lyckas eUer inte kommer tiU stånd.

I DFE:s förslag på den lägre luvån har följande delprogram priori­terats: Trä, massa och papper. Järn och stål. Solvärmesystem och energi­lagring. Biosystem, Torv, Fissionsenergi och Vindenergi. MeddslUldel-ningen för Vindenergi har emeUertid minskats kraftigt jämfört med huvudförslaget.

DFE:s högre nivå har utformats med syfte att öka sarmolikheten för att den önskvärda utvecklingen kommer tiU stånd på sådana områden där tekniken är relativt väl utvecklad och där det finns etablerade orga­nisationer för användning av tekniken, men där det är osäkert om dessa kommer att ta pä sig ansvaret för att tekniken utvecklas. Kostnaden för treårsperioden berälcnas av DFE tiU 1128 mUj. kr.

I DFE:s förslag på den högre nivån har insatserna ökats kraftigt i förhållande tiU huvudförslaget för programmen Energianvändning i in­dustriella processer och AUmänna energisystemstudier samt för delpro­grammen Effektivare energianvändning i bebyggelse, Torv, Solenergi och Energiproduktionsteknik.

DFE har i enlighet med sina direktiv också belyst konsekvenserna av en kortare resp. längre programperiod än tre år. DFE anger därvid att en längre programperiod än tre år inte kan förordas emedan de tekniska framstegen tUI följd av forskning och utveckling inom och utom landet liksom den energipolitiska utveckUngen kan föranleda ändrade avväg­ningar. DFE har samtidigt utgått från att en viss flexibilitet bibehåUes genom att statsmakterna även under näsiföljande treårsperiod dels be-vUjar anslag budgetårsvis, dels ger programorganen bemyndiganden att göra åtaganden för de två åren närmast efter budgetåret. DFE utgår också från att beslut om större projekt även i fortsättningen underställs regeringen. DFE avråder bestämt från en kortare programperiod än tre

Prop. 1977/78:110

21

år och motiverar detta med att normala forsknings- och utvecklings­projekt har en löptid av minst två till tre år, varför en kortare program­period knappast ger utrymme för någon egentlig planering.

DFE anger vidare att statsmaktema bör styra verksamheten inom huvudprogrammet huvudsakligen genom att ange mål för olika pro­gram och delprogram. De förslag om medelsramar för program och delprogram som lämnas i betänkandet är, i synnerhet när det gäller medelsbehoven för storskaliga försök, behäftade med osäkerhet. Med hänvisning härtill och tUl att viktiga uppslag kan komma fram efter programorganens och DFE:s behandUng av energiforskningsprogram­met föreslår DFE att programorganen fortsättningsvis ges möjlighet att fördela om medel mellan olika delprogram intiU en avvikelse av högst 15 % av de för resp. delprogram anvisade medlen.

DFE framhåller avslutningsvis att delegationens förslag om forsk­ningsprogram för en viss teknik inte innebär ett ställningstagande för att tekniken i fråga bör införas i vårt energisystem, utan enbart för att landet bör skaffa sig en möjlighet att införa den. DFE pekar vidare på att ett genomförande av forskningsprogrammet avseende en viss teknik inte ger någon garanti för att tekniken kommer att tas i praktiskt stor-skaligt bruk. Trots ett omfattande utvecklings- och utredningsarbete kan det visa sig att tekniken från ekonomiska, miljömässiga eller andra synpunkter inte kan konkurrera med andra metoder att utnyttja eller producera energi.

I följande avsnitt (2.2.62.2.11) redovisas delegationens förslag till energiforskningsprogram för perioden 1 juU 197830 juni 1981 med utgångspunkt i den av delegationen föreslagna programstrukturen. De av delegationen och programorganen föreslagna anslagsnivåema avser genomgående pris- och löneläget den 31 december 1976.

2.2.6 Energiaitvändning i industriella processer m. m.

Anvisat 1975/76

Förslag 1978/791980/81 (milj. kr.)

1977/78 (milj. kr.)

STU

DFE

Lägre

Huvud-

Högre

nivå

förslag

nivå

Energianvändning i industriella processer m. m.

43,5

169 {25f

70

86

120

varav

Allmänna studier

10

4

4

6

Trä, massa, papper

43 (10)'

24

30

40

Järn och stål

 36

56 (15)1

20

24

35

Övriga processer inom industrin

34

8

11

14

Jordbruk, trädgårdsnäring

6

2

3

5

Samhällets varuflöden; återvinning

och avfall

8,5

20»

12

14

20

' Belopp inom parentes avser den del av medelsbehovet som är att hänföra till sådana försöksanlägg­ningar som STU föreslår skall finansieras genom STU:s utrustningsanslag.

' Jämte 4 milj. kr. som av DFE hänförts till insatser inom programmet Energiproduktion, delpro­grammet Biosystem.

Prop. 1977/78:110

22

Underlaget för DFE:s förslag har tagits fram av STU.

DFE föreslår i sitt betänkande att de nuvarande programmen Ener­gianvändning i industriella processer m. m. och Återvinning av energi i varor m. m. slås ihop till ett program benämnt Energianvändning i indu­strieUa processer m. m.

Programmet omfattar i första hand den direkta energianvändnmgen vid produktion inom industrin samt inom jordbruk, skogsbruk och fiske. Härutöver ingår forskning och utveckling rörande den direkta och in­direkta energibesparing som erhålls genom återviiming av råvaror och utnyttjande av energi i avfaU. I programmet ingår inte industrins energi­användning för lokalkomfort och industrins transporter.

DFE framhåller att energianvändningen i industriella processer utgör nära 40 % av landets totala energianvändning. Härav svarar massa- och pappersindustrin samt järn- och stålindustrin för den dominerande delen med ca 40 % resp. 20 % av industrins förbrakning. Tyngdpunk­ten i de föreslagna insatserna avser effektivare energianvändning i dessa industribranscher.

Större energibesparande åtgärder kan enligt DFE införas i industrins processer endast i samband med ny- eller ombyggnad. För att företagen skaU införa dessa åtgärder krävs att de extrainvesteringar för energiän­damål som är aktuella bedöms som företagsekonomiskt lönsamma. Den­na bedömning sker mot bakgrund av förväntat framtida energipris och förväntad framtida tUlgång på olika energibärare.

Delegationen framhåller att energiaspekten på industriella processer inte kan frikopplas från den allmänna tekniska och ekonomiska utveck­lingen inom industribranscherna. Energianvändningen är direkt kopplad tUl andra faktorer såsom produktivitet; materialutnyttjande, inre och yttre miljö m. m. Genom att ansvaret för programmet Ugger på STU anser DFE att det finns fömtsättningar för att det energipolitiskt moti­verade stödet tUl forskning och utveckling samordnas med övrigt stöd till teknisk utveckling inom industrin och för att också andra aspekter än energi beaktas vid värdering och initiering av projekt.

DFE anger att målet för det sammanslagna programmet Energian­vändning i, industriella processer m. m. bör vara att genom stöd till stu­dier oCh teknisk utveckling skapa förutsättningar för att

minska industrins behov av tillförsel av energi för framställning av olika varor m. m.,

öka effektiviteten vid industrins omvandling och användning  av energi,

öka industrins möjlighet att tillgodose sitt energibehov genom att utnyttja flera olika energibärare.

Prop. 1977/78:110

23

indirekt minska industrins behov av energitillförsel genom ökad återvinning av varor i samhället.

Bedömningen av åtgärder för minskad energianvändning, ökad ener-gibärarflexibilitet och ökad återvinning av varor bör ulgå från de olika energislagens kvalitet.

Inom industrin, liksom på bebyggelseområdet, kan avsevärda energi­besparingar göras med redan i dag känd teknik. På dessa teknikområden erfordras enligt DFE i första hand stöd tUl demonstration. Industrin kan för närvarande erhålla slöd till prototyper och demonstralionsanlägg-ningar genom bidrag från statens industriverk. Stöd till åtgärder utgår dels inom ramen för det statliga energiforskningsprogrammet, dels från anslaget Energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m. En nära samordning av dessa insatser är nödvändig och DFE framhåUer att en integration mellan energiaspekten och övriga näringslivsaspekter såsom näringsstraktur, produktivitet, inre och yttre miljö m. m. måste ske vid steget över till kostnadskrävande utvecklings- och demonstrationsprojekt. DFE utgår från att företagen själva i huvudsak svarar för utveckling och införande av nya energieffektivare metoder m. m. Inom energiforsk­ningsprogrammet bör därför insatserna imiktas på framtagande av be­dömningsunderlag och på stöd tUl sådana mer långsiktiga eller risk­fyllda projekt, som inte eljest skulle komma till stånd.

Allmänna studier

Delprogrammet omfattar allmänna studier av energianvändningen inom industrin samt stöd tUl sådant allmänt internationellt forsknings-och utvecklingssamarbete inom lEA och Norden som ej kan hänföras till övriga delprogram.

DFE framhåller att del som underlag för inriktningen av energiforsk­ningsprogrammet och för andra åtgärder för energibesparing och ener-gibärarbyte inom industrin krävs bättre kunskap om var och för vilket ändamål olika energislag används i den industrieUa tiUverkningen. ,

En första uppgift är härvid enligt DFE studier av energins fördelning på mekaniskt arbete, processvärme vid olika temperatur m. m. Nästa steg bör vara fullständiga enegiflödesanalyser för tUlverkning av olika varor. Vid jämförelser av olika tekniska tillverkningsalternativ måste därvid hänsyn tas till de totala effekterna i samhället.

De energianalyser som hör tUl, de av DFE prioriterade delprogram­men Trä, massa och papper och Järn och stål bör enligt DFE ingå i dessa delprogram som ett naturligt led i programplaneringen och pro­jektbedömningen. På samma sätt hänför delegationen de systemstudier som är nödvändiga för bedömning av åtgärder inom delprogranunet Samhällets varuflöden till sistnänmda delprograhi.

Prop. 1977/78:110

24

Trä, massaochpapper

DFE framhåller att Trä, massa och papper innehar en dominerande roll i den svenska handelsbalansen. Eftersom skogsindustrin numera ut­nyttjar hela den årliga skogstUlväxten i Sverige kommer brist på fiberrå­vara att bli en begränsning för branschen. För att utnyttja fiberråvaran bättre sker en successiv förskjutning från kemisk massa till en ökad an­del mekanisk massa. Den mekaniska massan kräver emellertid mer utifrån tillförd energi, huvudsakligen i form av elenergi. Även en ökande grad av förädling till papper kräver mer energi än enbart massatUlverk-ning. Delegationen framhåller mot den bakgmnden att energianvänd­ningen i branschen måste ses i relation till råvamförbrakningen och till en från andra synpunkter önskvärd utveckling.

Delegationen framhåller vidare att Sverige på pappers- och massaom­rådet intar en internationellt framskjuten plats när det gäller utveckling av maskiner och utrustning för industrins behov.

Målet för delprogrammet bör enligt DFE vara att stödja utveckling av teknik, som kan leda tUl effektivare energianvändning under beak­tande av att fiberråvaran utnyttjas maximalt och att miljökraven upp­fylls.

Insatserna bör under kommande treårsperiod koncentreras till fiber-friläggning och awattning av papper. Visst stöd bör enligt DFE också gå till andra projekt såsom syrgasblekning, bättre utnyttjande av till­gängliga temperaturfall och ökad energieffektivitet genom bättre system för energiövervakning.

Insatsema på fiberfrUäggning föreslås i första hand inriktas på meka­nisk massa. Energibehovet härför är f. n. många gånger större än vad som motsvarar bindningen mellan fibrerna. DFE föreslår att en grund­läggande inventering görs av olika idéer och förslag till minskad energi­förbrukning vid malningsprocessen.

Även beträffande fiberfrUäggning på kemisk väg föreslår delegationen vissa insatser liksom vad gäller inledande försök med förbehandling av flis med biologiska metoder.

I fråga om awattning av papper framhåller delegationen bl. a. att det är angeläget att i en försökspappersmaskin kunna studera den effekt som slutna vattensystem har på avvattningsprocessen. Projektering av en försöksmaskin pågår vid Träforskningsinstitutet. Av den beräknade totala kostnaden för försöksmaskinen, 30 milj. kr., beräknar DFE att 10 milj. kr. behöver finansieras inom energiforskningsprogrammet.

Järnochstål

DFE framhåller att energianvändningen vid stålproduktion främst är koncentrerad till reduktion av malm till järn via koks i masugnsproces­sen. Även om processen kräver 2 1/2 gånger mer energi än vad som teo­retiskt fordras och som lagras i materialet är det svårt att åstadkomma

Prop. 1977/78:110

25

några större minskningar i masugnens energibehov. En minskning med 10 % skulle betraktas som ett bra utvecklingsresultat.

Energi åtgår också vid själva stålprocessen. Den allt vanligare syrgas-konvertermetoden är effektivare än tidigare stålprocesser. Stålframställ­ning från skrot i elektrostålugnar kräver avsevärt mindre energi än framställning från järnmalm, men energin krävs i form av elenergi som har högre kvalitet än koks och olja.

DFE konstaterar vidare att det vid ståltillverkning krävs flera upp­värmningar till drygt 1 000° C. Energibesparingar kan erhållas genom att minska antalet uppvärmningar och svalningar på vägen från malm till stål. Användning av konlmuerlig gjutning, s. k. stränggjutning, i stäl­let för götgjutning innebär att ett uppvärmningssteg och motsvarande energibehov försvinner. Stränggjutning kan emellertid ännu inte använ­das för alla stålkvalitéer. Ytfel detekteras och åtgärdas i dag i kallt till­stånd. Om detta kunde ske i varmt tillstånd skulle ytteriigare ett upp­värmningssteg försvinna.

Målet för delprogrammet bör enligt DFE vara att stödja utveck­ling av teknik som kan minska energianvändningen och öka friheten i valet av bränsle vid stålproduktion. Genom studier bör olika besparings­åtgärder analyseras och stöd bör sedan ges till forskning, utveckling och eventuellt demonstration av lovande projekt.

Insatserna bör under kommande treårsperiod koncentreras till smält-reduktionsprocessen och flexibel bearbetning. Till det senare området räknas också ytfelsindikering i varmt tillstånd. Vissa insatser bör göras på kontinuerlig gjutning av specialstål och på energiåtervinning vid sval-ning. UtveckUng av framtida teknik som direkt plasmareduktion och pulversammanpressat stål bör också erhåUa visst stöd.

Delegationen bedömer att smältreduklionsförsöken kan utföras i be­fintiiga anläggningar i landet. För flexibel bearbetning bedöms det nöd­vändigt att bygga en försöksanläggning. STU har här föreslagit en anläggning som skulle kosta 10 milj. kr. och finansieras via utrustnings­anslaget. Efter diskussioner med berörda parter konstaterar DFE att det är möjligt att studera de viktigaste frågorna i en något mindre anlägg­ning. DFE har i sitt huvudförslag beräknat 6 milj. kr. för denna anlägg­ning. En annan möjlighet är att kompletterande stöd erhålles från STU:s behovsområde för produktionsteknik. STU har dessutom tagit upp 5 mUj. kr. till en försöksanläggning för värmning.

DFE:s förslag följer huvudsakligen inriktningen i STU:s utredning om framtida stålverk (Framtida stålverk, STU-utredning nr 59-1977). Delegationen framhåUer även att visst stöd bör gå till förbättring av energieffektiviteten i existerande järn- och stålverk, t. ex. vad avser ugnar.

DFE:s förslag till medelstilldelning ligger lägre än STU:s förslag. Det innebär dock en stark ökning jämfört med nuvarande treårsperiod. Genom att utnyttja tillgängliga anläggningar och modifiera vissa förslag

Prop. 1977/78:110

26

anser DFE att en omfattande forsknings- och utvecklingsverksainhel bör kunna bedrivas även inom den medelsram som delegationen före­slår.

Övriga processer inom industrin

Delprogrammet omfattar andra energiintensiva processer än de som behandlas i de två tidigare delprogrammen, processer som är gemen­samma för många branscher samt problem som är speciella för många mindre och medelstora företag. DFE anger att målet för delprogrammet bör vara att stödja utveckling av teknik som kan leda till minskad ener­gianvändning inom dessa tre områden.

Mycket elenergi åtgår bl. a. till olika slags motorer och maskiner inom verkstadsindustrin. DFE anser att möjligheterna att förbättra verkningsgraden för t. ex. småmotorer bör undersökas. När det gäller processer som är gemensamma för många branscher bör stöd främst ges till flerstegsutnyttjande av energi och till torkning. Stödet till småföreta­gen bör främst inriktas på att öka företagens möjligheter att snabbt an­passa sig till prisökningar eller minskad tillgång på olika energislag.

DFE förordar en väsentligt lägre anslagnivå än STU för delprogram­met med hänvisning till att det i STU:s underlag saknas konkreta förslag till insatser för verksamheten. På den lägre nivån föreslår DFE en viss minskning av stödet främst tiU energiintensiv produktion och liU gemen­samma processer.

Jordbruk och trädgårdsnäring

Delprogrammet omfattar processer inom jordbrak och trädgårdsnä­ring, t. ex. uppvärmning av växthus och torkning av jordbruksproduk­ter. Uppvärmningen svarar enligt STU för en tredjedel av produktions­kostnaderna vid växthusproduktion.

Målet att sänka energiförbriakningen kan uppnås bl. a. genom bättre isolering av växthus, genom att ändra odlingsförhållandena och använda lägre temperatur och kortare odlingstider.

Enligt DFE bör stöd ges till förbättring av växthusbyggnader och i begränsad utsträckning till växtförädling och odlingsprogram. Vidare bör man undersöka möjligheterna att lokalisera växthus till platser med möjlighet att utnyttja spillvärme och att förbättra värmeisoleringen i växthus nattetid samt studera möjligheterna till energibesparingar på jordbruksområdet.

Samhällets varuflöden; återvinning och avfall DFE föreslår att STU:s program Återvinning av energi i varor m. m. behandlas som ett delprogram inom Energianvändning i industriella processer m. m. Vidare har delar av området skogs- och träavfall av DFE överförts till delprogrammet Biosystem inom programmet Energi­produktion.

Delprogrammet omfattar varuflöden i vid mening, dvs. hela proces-

Prop. 1977/78:110

27

sen från tillverkning med primär råvara till avfallshantering och even­tuell återföring till produktionen. En omfattande återvinning av vissa råvaror sker redan i dag. STU beräknar att ytterligare energivinster av betydande storlek är teoretiskt möjliga om avfallet återförs som råvara i tillverkningsprocessen eller om dess energiinnehåll tillvaratas. DFE an­ger att det förstnämnda är fördelaktigast från energisynpunkt.

Målet för insatserna inom delprogrammet bör enUgt DFE vara att ta fram underlag och stödja utvecklingsarbete för att åstadkomma änd­ringar i varornas sammansättning, framstäUning, hantering, och använd­ning, så att de totalt sett kräver mindre energi och kan återföras till pro­duktionsledet under samtidig energivinst.

Både STU och DFE fömtsätter att forsknings- och utvecklingsbidrag tillkommer från STU:s behovsområde miljövårdsteknik. Vidare förut­sätts att industrin själv finansierar en stor del av forskningen och ut­vecklingsarbetet samt att industriverket lämnar bidrag till finansieringen av demonstrationsanläggningar.

Enligt DFE bör insatser ske inom följande områden: Allmänna utred­ningar. Förpackning och distribution av varor, Gummi och plastavfaU, Annat träavfall än skogsavfall. Jordbruksavfall och livsmedelsindustrins avfall, Jäm- och metaUskrot samt Behandlingsanläggningar för avfall. DFE föreslår vissa avgränsningar mellan å ena sidan delprogrammet Samhällets varuflöden och å andra sidan programmet Energiproduktion. Så t. ex. föreslås gasframställning ur skogsavfaU föras, till programmet Energiproduktion och framställning ur gödsel av gas, avsedd att för­brukas nära källan, föras tUl delprogrammet Samhällets varuflöden.

I förhållande till STU:s förslag förordar DFE lägre insatser dels till behandlingsanläggningar för avfall, dels för förpackningar och distribu­tion, dels för järn- och metallskrot. På den lägre nivån föreslår DFE en-dast en begränsad minskning i förhållande till huvudförslaget. Minsk­ning bör dock ej ske inom områdena Allmänna utredningar, Annat träavfall än skogsavfall samt Jordbruks-och liysmedelsavfall.

2.2.7 Energianvändning för transporter och samfärdsel

Anvisat      Förslag 1978/791980/81 1975/76  (milj. kr.)

1977/78

(milj. kr.)   TFD   DFE

resp

STU

Lägre Hu-    Högre nivå    vud-   nivå   för­slag

Energianvändning för transporter

och samfärdsel

26

52       28       44       55

varav

Åtgärder i transportsystemet

Alternativa drivmedel

Drivsystem

20

14

6

14

17

18

11

16

18

20

11

14

20

Prop. 1977/78:110

28

Underlaget för DFE:s förslag har tagits fram av TFD och, i vad avser Drivsystem och Altemativa drivmedel, av STU.

De inrikes transporterna svarar för ca 15 % av Sveriges totala ener­gianvändning. Härav svarar personbUar och lastbilar för ca 90 %. Jäm­fört med andra användningsområden är det enligt DFE sannolikt på transport- och samfärdselområdet som det blir svårast att i framtiden ersätta oljebaserade bränslen. Transportsektorns stora oljeberoende är huvudmotivet för insatser inom energiforskningsprogrammet. Delegatio­nen anger att det är möjligt att minska transportsektorns oljeberoende genom att ersätta oljebaserade drivmedel med syntetiska bränslen, t. ex. metanol framställd ur odlad biomassa. En mer betydande ersättning av olja kan emellertid knappast komma tiU stånd förrän in på 1990-talet. DFE anger att under tiden dessförinnan effektiviseringar på fordons-och drivsystemsidan och olika organisatoriska åtgärder i transportsyste­met kan möjliggöra betydande energibesparingar.

DFE berör även förutsättningama för tekniska förändringar inom området och framhåller att ny teknik avseende fordonsutformning och drivsystem endast kan införas i den takt fordonsbeståndet fömyas. Vidare är bilindustrin i hög grad utsatt för intemationell konktu-rens och tvungen att anpassa sig till utvecklingen utomlands. DFE anger att bU-industrins vilja att själv utveckla fordon med vissa karakteristika i fråga om t. ex. bränsleåtgång kan påverkas genom att energipolitiska mål for­muleras och normer och villkor för utvecklingen ställs upp.

DFE förordar en lägre medelstilldelning för delprogrammet Drivsy­stem än vad TFD/STU föreslår med motivering att bUindustrin kan svara för en något större del av de föreslagna utvecklingsinsatserna än STU och TFD fömtsatt.

DFE anger alt programmets övergripande mål bör vara att under­bygga samhälleliga styr- och stimulansåtgärder och visa på organisa­toriska lösningar för att minska energianvändningen inom transportsek­torn. Vidare bör studeras förutsättningarna för att anpassa motorer och fordon till andra än petroleumbaserade bränslen, t. ex. metanol. Studier bör även göras av energisnålare fordon och nya typer av motorer. I en­lighet med dessa övergripande mål har DFE indelat programmet i del­programmen Åtgärder i transportsystemet. Alternativa drivmedel och Drivsystem.

Åtgärder i transportsystemet

Delprogrammet omfattar organisation av transportsystem i vid be­märkelse, institutionella aspekter, styrmedel och stimulansåtgärder, sy­stemstudier, energianalyser etc.

DFE redovisar en långsiktsbedömning för området och drar slutsatsen att de största energibesparingarna kan göras genom effektiviseringar av

Prop. 1977/78:110

29

dels det kortväga persontrafikarbetet med bil, dels godstransportarbetet med lastbil.

Huvudsyftet med insatsema inom delprogrammet bör enligt DFE vara att underbygga statsmakternas planering inom ett störningskänsligt och för samhällets funktion väsentligt område.

DFE föreslår att insatserna inom delprogrammet inriktas främst på studier av dels framtida alternativa transportsystem med lägre energibe­hov än dagens, dels organisatoriska förändringar och styrmedel t. ex. samåkning eller övergång till koUektivtrafik för att minska enegibe-hovet redan inom ramen för dagens transportsystem. Praktiska försök och demonstrationsinsatser kan bli aktuella mot slutet av treårsperioden. Insatsema bör avse inte bara fordon utan även övriga delar som vägsy-stem och förarbeteende.

DFE bedömer medelsbehovet för treårsperioden till 14 milj. kr., vil­ket motsvarar TFD:s förslag. En lägre nivå under treårsperioden med­ger enligt DFE inte att försök i större skala påbörjas under perioden. Vid en lägre anslagsnivå bör prioriteras studier och mindre försök av­seende energibesparingar inom ramen för nuvarande transportsystem.

Alternativa drivmedel

Målet för delprogrammet bör enUgt DFE vara att genom studier, tek­nikutveckling och demonstrationsförsök möjliggöra en minskning av vårt oljeberoende genom en anpassning av dagens bensin- och dieselmo­torer till alternativa drivmedel, främst metanol och på längre sikt väte.

För att öka möjligheterna att använda andra än oljebaserade mo­torbränslen, främst metanol, föreslår DFE en fortsättning av de fält­försök som har bedrivits av Svensk Metanolutveckling AB med metanol­inblandning i bensin för flera olika bilmärken. Begränsade försök med ren metanol i bensinmotorer bör utföras. Vidare föreslås att de inle­dande försöken med tvåbränslesystem för lastbilar fortsätts. En sam­ordning förutsätts enUgt DFE ske med insatserna på metanolområdet inom programmet Energiproduktion. Vissa insatser bör även göras rörande andra alternativa drivmedel för dagens motortyper. Vidare bör det internationella samarbetet inom lEA på väteområdet utnyttjas. Energianalyser bör enligt DFE vara av viktig del av delprogrammet.

På den lägre nivån bör försöksverksamheten minska både vad gäller dubbelt bränslesystem för lastbUar och ren metanoldrift för bensinmo­torer.

Drivsystem

Delprogrammet omfattar insatser rörande tekniska åtgärder som på­verkar energianvändningen i själva transportmedlet och avser såväl al­ternativa drivsystem som altemativ utformning av fordonen i övrigt.

Prop. 1977/78:110

30

DFE föreslår insatser på forskning och viss utveckling för energisnå­lare fordon. För befintliga drivsystem föreslås studier och utveckling av optimala kombinationer mellan energiekonomi, emissioner och bränsle­val samt insatser inriktade på att minska rallmotslåndet, minska värme­förlusterna i motorn genom keramikbelagda skikt, förbättra förbrän­ningen genom kontroll av turbulens m. m.

Inom området alternativa drivsystem föreslås stöd till systemstudier och visst utvecklingsarbete på nya typer av värmemotorer. Utveckling av elektriska drivsystem och energiackumulatorer bör också erhålla visst stöd. Insatser bör göras på området energiomvandlare för att skapa för­utsättningar för att bättre kunna bedöma de framlida utvecklingsmöjlig­heterna för bränsleceUdrivna elmotorer. Insatserna gäller dels själva bränslecellerna, dels visst slöd tUl försök med och demonstration av kör­ning med bränslecelldriven elbU.

2.2.8 Energianvändning för bebyggelse

Ram

Förslag 1978/79:

1980/8P

1975/76

(milj. kr.)

1977/78

--- 

(milj, kr.)

BFR

DFE

Lägre Hu-

Högre

nivå    vud-

nivå

för-

slag

Energianvändning för bebyggelse

65'

245'

145     23P

274'

varav

Effektivare energianvändning

84

50        76

103

Värmepumpar

27.

14        27

27

Solvärmssystem och energilagring

60

50        60

60

Planering, styrfaktorer, statistik

m. m.

24

14       24

28

Brukarkrav

12

8        12

18

Ofördelad reserv

18

9        12

18

' Varav 14 milj. kr. för planering och uppföljning av forskningsinriktat experi­mentbyggande budgetåret 1977/78.

° Inkl. bidrags- och länemedel för experimentbyggnadsprogrammet (jfr. prop. 1976/77: 107).

' I beloppen ingår 20 milj. kr. som beräknades i avvaktan på den fördjupade inventering av behovet av utvidgat stöd för industriella utvecklingsprojekt, som har genomförts av BFR i saraarbete med STL) under hösten 1977.

Underlaget för DFE:s förslag har tagits fram av BFR och, vad gäUer stöd tUl uppfinnarverksamhet och industriell utveckling inom området, av STU.

Energianvändningen i bebyggelse av olika slag, såväl bostäder som in­dustrilokaler och (ivriga lokaler, för uppvärmning, belysning m. m. ut­gör nära 50 %  av den totala energianvändningen i landet. Mot bak-

Prop. 1977/78:110

31

gmnd av områdets stora energisparpotential föreslår DFE här ett om­fattande program.

DFE anser, i likhet med BFR, att huvudmålen för insatserna inom bebyggelseområdet bör vara att genom stöd till forskning, utveckling och demonstration medverka till

att effektivisera energianvändningen,

att i ökad utsträckning använda fömyelsebara energikällor,

att underbygga samhälleliga styr- och stimulansåtgärder av olika slag och till

att brukarnas krav beaktas vid utformning av tekniska system och styråtgärder.

Insatserna inom programmet bör enligt delegationen omfatta såväl egentligt forsknings- och utvecklingsarbete, innefattande även indu­striellt utvecklingsarbete samt uppfinnarstöd, som vad BFR benämner alternativprojektering, prototyper, experimentanläggningar och demon­strationsverksamhet.

DFE föreslår att programmet delas upp på delprogrammen Effekti­vare energianvändning. Värmepumpar, Solvärmesystem och energUag­ring, Planering, styrfaktorer, statistik samt Brukarkrav.

Tyngdpunkten i förslaget, som i allt väsentligt ansluter till vad som föreslagils av BFR, ligger på effektivare energianvändning i bebyggelse, soluppvärmning av byggnader samt användning av värmepump.

Omfattande insatser på forslcningsinriktat experimentbyggande eller försöks- och demonstrationsverksamhet inom programmet föreslås med syfte att snabbare få fram resultat och föra ut dem till olika målgmpper, såsom husägare, byggföretag, arkitekter, kommuner etc. Delta möjlig­görs genom att i full skala demonstrera teknik, som har stor energibe­sparingspotential och kan börja införas redan under 1980-talet. DFE:s förslag motsvarar i huvudsak den ambitionsnivå som anges för det forskningsinriktade experimentbyggandet i prop. 1976/77: 107.

DFE föreslår för treårsperioden dels 116 milj. kr. för forskning och utveckling, dels 95 milj. kr. för forskningsinriktat experimentbyggande eller försöks- och demonstrationsanläggningar. Härutöver föreslår DFE att 20 milj. kr. reserveras för utvidgat stöd tiU industriellt utvecklings­arbete i avvaktan på en fördjupad inventering av stödbehovet, som se­dermera har genomförts av BFR i samråd med STU under hösten 1977. I beloppet för forskningsinriktat experimentbyggande ingår såväl lån till merkostnader som kostnader för planering och uppföljning. För sol­värme och värmepumpar anges förslaget innebära en maximal force-ring av försöks- och demonstrationsverksamheten med hänsyn tUl till­gången på materiella och personella resurser.

På den lägre nivån bedömer DFE att det statfiga stödet måste mins­kas vad gäller såväl forskning och utveckling som försöks- och demon-

Prop. 1977/78:110

32

strationsverksamhet. Den största minskningen föreslås för delprogram­men Effektivare energianvändning och Värmepumpar eftersom tekniken inom dessa områden delvis befinner sig relativt nära kommersiell till-lämpning. Vid en minskning av insatserna bör dock alltjämt balans mellan forskning och utveckling och experimentbyggande eftersträvas.

Effektivare energianvändning

Delprogrammet innehåUer programelementen Yttre försörjningssystem (dvs. främst den lokala delen av fjärrvärmesystemen), Byggnader, bygg­nadsdelar och inre försörjningssystem, EnergihushåUning för byggnader, grupper av byggnader och Byggandets energihushållning.

Besparingspotentialen genom effektivare energianvändning i nya och befintliga byggnader är avsevärd. DFE anger att målet för delprogram­met bör vara att främja ett snabbt införande av energiekononusk teknik genom att stödja utveckling samt fuUskaleförsök för utvärdering och de­monstration av energibesparande teknik främst för byggnadsutformning, ventilation, värmeåtervinning och reglering av lokalkomfort.

Stora insatser föreslås för utveckling av mera ekonomiska metoder för energibesparing i befintliga byggnader. Insatsema bör avse utrust­ning och system för såväl rumsuppvärmning och ventilation som tapp-varmvattensuppvärmning, belysning och övriga delar av energianvänd­ningen för både bostäder och övriga lokaler. Den s. k. EPD-verksamhe­ten rörande panntrimning bör enligt DFE vidareutvecklas och breddas till att avse bl. a. reglersystem och ventUationsanläggningar. Inom pro­gramelementet Yttre försörjningssystem föreslår DFE systemstudier, komponentutveckling och försök rörande dels ledningar och teknik för ledningsläggning inom de lokala delarna av fjärrvärmesystemen, dels lokal energUagring i samband med fjärrvärme. Utvärdering av energi­snåla hus bör vidare göras. Stor vikt bör läggas vid samverkan inom och mellan olika system samt vid olika reglermetoder. Vidare bör in­satser göras rörande system och utrustning för värmemätning och -de­bitering. DFE framhåUer att möjligheterna tUl framtida anpassning till lokala energikällor och lågvärdig energi av system som instaUeras för konventionell teknik i befintiiga byggnader särskUt bör uppmärksam­mas. Vidare anser DFE att prioritet bör ges åt jämförande analyser av energiegenskaper hos byggdelar med lilcvärdiga funktionskrav och hos olika metoder för byggnads- och anläggningsarbete.

DFE beräknar medelsbehovet under den kommande treårsperioden till 76 milj. kr., varav 47 milj. kr. för forskning och utveckUng och 29 milj. kr. för försöks- och demonstrationsanläggningar. DFE:s förslag överensstämmer med BFR:s utom för programelementet Yttre försörj­ningssystem. I avvaktan på bl. a. resultaten av insatserna inom program­met Energiproduktion, delprogrammet Fj ärrspillvärme, beräknar DFE här lägre anslag tUl forskning och utveckUng och mindre medelsbehov

Prop. 1977/78:110

33

för försöks- och demonstrationsanläggningar med hänvisning till att full­skaleförsök knappast blir aktuella förrän mot slutet av treårsperioden. DFE:s lägre nivå innebär bibehållen ambitionsnivå för programele­mentet Yttre försörjningssystem. För övriga programelement föreslås i förhållande till huvudförslaget en starkare koncentration ske tiU åtgär­der i befintlig bebyggelse. Minskningen bör dock enligt DFE inte gå ut över demonstrationsinsatser som avser drift och skötsel.

Värmepumpar

Målet för delprogrammet bör enligt DFE vara att ge underlag för be­dömning av värmepumpens framtida användningsmöjligheter inom be­byggelse genom att pröva och demonstrera sådana system i praktisk an­vändning samt stödja utveckling och demonstration av teknik på värme­pumpområdet. Värmepumpens användning som komponent i produk­tionssystem hänförs av DFE till programmet Energiproduktion. Värme­pumpteknikens användning i industriella processer ingår i programmet Energianvändning i industriella processer m. m.

DFE föreslår insatser för stora, centrala värmepumpanläggningar, för­sök med införande av värmepumpar i flerfamiljshus samt prov med an­nan drivenergi än el, främst dieselbränsle. Vidare föreslås försök med utnyttjande av andra värmekällor än luft, såsom markvärme, spill­värme, grund- och ytvatten. Insatserna bör avse värmepumpens an­vändning i olika typer av byggnader, inkl. befintlig bebyggelse. En om­fattande försöks- och demonstrationsverksamhet bör bedrivas inom ramen för experimentbyggandet. Delegationen framhåller att även frå­gan om tillsatsenergi och reservaggregat behöver uppmärksammas.

DFE bedömer i Ukhet med BFR medelsbehovet för delprogrammet under treårsperioden 1978/791980/81 tUl totalt 27 milj. kr., varav 12 milj. kr. för forskning och utveckling och 15 milj. kr. för försöks- och demonstrationsanläggningar.

Sol värmesys tem  och  energilagring

Delprogrammet omfattar teknik och metoder för byggnads- och tapp-varmvattenuppvärmning genom utnyttjande av solenergi.

DFE bedömer att solvärmesystem är en av de relativt få möjlig­heter att utnyttja fömyelsebara energikällor som kan komma att få större betydelse för energiförsörjningen fram till år 2000. DFE anger energibesparingar om ca 20 TWh per år dvs. ca 5 % av den nu­varande totala energianvändningen inom landet genom införande av solvärmesystem. DFE framhåller samtidigt att dessa uppgifter är mycket osäkra och att det i dag inte finns underlag för en tillförlitlig bedömning av vUken betydelse solvärmesystem kan få för energiförsörjningen i framtiden.

På lång sikt bedöms möjligheterna till stora energibesparingar genom

3   Riksdagen 1977/78. 1 saml. Nr 110

Prop. 1977/78:110

34

soluppvärmning av byggnader som goda. DFE framhåller att insatserna bör inriktas på att dels ta fram underlag för att bedöma de allmänna grundläggande förutsättningama för solvärmeutnyttjande, dels ta fram nya tekniska lösningar för att nyttiggöra och lagra solvärme.

Målet för försöks- och demonstrationsverksamheten bör vara att i mitten av 1980-talet ha ett antal soluppvärmningssystem av olika typer i drift imder olika klimatförhållanden och att dessa under andra hälften av 1980-talet skall ha utvärderats. DFE framhåller som särskilt väsent­ligt att försöks- och demonstrationsanläggningar för solvärme i fler-bostadshus kommer till stånd.

DFE framhåUer att ett flertal viUkor måste vara uppfyUda för att solvärmesystem skall kunna tas i praktiskt bmk. Det gäller bl. a. den ekonomiska konkurrenskraften i förhåUande tUl altemativa uppvärm­ningssystem och vissa organisatoriska och institutionella förhåUanden. ParaUellt med forsknings- och utvecklingsinsatsema bör studeras fömt­sättningama för att solvärmesystem skall komma i aUmänt bmk och få betydelse för landets energiförsörjning.

DFE bedömer i likhet med BFR medelsbehovet för treårsperioden till totalt 60 milj. kr., varav 21 milj. kr. för forskning och utveckling och 39 milj. kr. för försöks- och demonstrationsanläggningar. På den lägre ni­vån föreslår DFE bara en mindre reduktion av insatserna då området beräknas ha stor potentiell betydelse för energiförsörjningen.

Planering,   styrfaktorer, statistik

Delprogrammet omfattar programelementen Kommunal energiplane­ring, EnergihushåUning och markanvändningsplanering. Styrfaktorer samt Statistik och prognoser.

DFE anger som mål för delprogrammet

att förse statsmakter och kommunala organ med kunskap för utform­ning och bedömning av effektiviteten hos olika nu tillämpade och framlida styrmedel och stimulansåtgärder,

alt medverka till utveckling av och praktiska försök med olika plane­ringsmetoder och styrmedel,

att på olika sätt säkerställa att statistik och annan kunskap om ener­gianvändningen inom bebyggelsesektorn tas fram.

Styr- och stimulansåtgärder har stor betydelse för energihushållningen inom bebyggelsesektom. DFE framhåller att en kraftfull satsning på forskning och utveckling inom området kan ge effekter redan på kort sikt och är nödvändig för att de tekniskt inriktade delprogrammen skaU få genomslagskraft.

Insatserna inom delprogrammet avser antingen studier och utveckling av metoder för planering och styrning eller framtagande av underlag för planering och styrning.

Prop. 1977/78:110

35

DFE anser att pågående försök med syfte både att pröva olika plane­ringsmetoder och att till kommunerna sprida erfarenheter av tillämp­ningar under innevarande period bedrivna inom ramen för den s. k. EPD-verksamheten bör fortsätta. Arbetet bör vidare utvidgas tUl att omfatta även energihushållningsaspekter vid kommunal markanvänd­ningsplanering.

Inom programelementet Styrfaktorer bör studeras dels effektiviteten av nu tillämpade styr- och stimulansmedel inom bebyggelsesektom dels alternativa nu icke tillämpade styrmedel. Det gäUer t. ex. taxesystem i kombination med utrustning för individuell energimätning (komfortmät­ning) och debitering. Särskilt bör uppmärksammas potentiella konflikter mellan olika styrmedel, t. ex. regler om allmänförklaring av fjärrvärme­system och ekonomiska bidrag tUl fjärrvärmeanslutning å ena sidan och skärpta krav på värmeisolering av nya hus å den andra. Punktvisa insatser rörande statistik bör kunna rymmas inom delprogrammet liksom vissa insatser rörande prognoser och prognosmetoder föranledda av be­hov inom övriga delar av programmet Energianvändning för bebyg­gelse. Utvärdering av internationeUa erfarenheter, främst i de nordiska länderna, bör göras. Vidare bör t. ex. genom förloppsstudier uppmärk­sammas samhällets långsiktiga beredskap att möta ökade energipriser samt de styr- och stimulansåtgärder som erfordras för en smidig an­passning härtill.

DFE anger att vissa delar av delprogrammet på längre sikt bör kunna inlemmas i BFR:s övriga verksamhet och upphöra som särskilda om­råden i energiforskningsprogrammet.

DFE beräknar i likhet med BFR medelsbehovet för treårsperioden till 24 milj. kr. På den lägre nivån förutsätts en begränsad medverkan i full­skaleförsök med kommunal energiplanering och markanvändningsplane­ring. För statistik och prognoser bör på den lägre nivån en sänkning av ambitionsnivån inte ske. För programelementet Styrfaktorer bör en kon­centration ske till utvärdering av nu tillämpade styr- och stimulansme­del.

Brukarkrav

Detta delprogram har nära samband med övriga delprogram inom programmet Energianvändning för bebyggelse och innehåller den forsk­ning och UtveckUng med direkt anknytning till energiområdet som be­dömts nödvändig för samordning mellan den tekniska forskningen och utvecklingen och brukarnas behov och krav. I delprogrammet ingår programelementen Klimatkrav och övriga brakarkrav.

DFE anger att målet för delprogrammet bör vara att ta fram under­lag för gränsvärden i fråga om inomhusklimat och luftkvalitet samt att klarlägga andra viktiga samband meUan bmkarna och energianvänd-

Prop. 1977/78:110

36

ningen. Särskilt bör uppmärksammas brukarnas relationer till nya tek­niska lösningar och olika styrmedel och stimulansåtgärder.

Insatserna i fråga om Klimatkrav bör syfta till att framställa de nya rekommendationer för klimatindex som blir aktuella till följd av fort­satta energisparåtgärder. Inom Övriga brakarkrav anser DFE att under­lag bör tas fram för att bedöma hur brukarna påverkas av olika aktuella energisparåtgärder.

DFE förordar i sitt huvudförslag en anslagsram om 12 milj. kr. för treårsperioden. Även på den lägre nivån bör utrymme ges för insatser för utformning av rekommendationer för klimatindex. För Övriga bra­karkrav bör på den lägre nivån insatserna rörande mer långtgående energisparåtgärder ges lägre prioritet.

2.2.9 Energiproduktion

Anvisat

Förslag 1978/791980/81

1975/76

(milj. kr.)

1977/78

(milj. kr.)

NE'

DFE

Lägre

Hu-

Högre

nivå

vud-för-slag

nivå

Energiproduktion

215,8

606

285

513

593

varav

Biosystem

80

65

80

80

Torv

33

28

33

65

Skiffer

4

4

4

4

Kol

12

9

12

12

Naturgas

Olja

Fissionsenergi

74

50

60

60

Fusionsenergi

59

10

59

59

Vindenergi

145

55

145

145

Geotermisk energi

10

5

5

10

Akvatisk energi

8

4

8

10

Solenergi

17

10

17

28

Fjärrspillvärme

55

15

40

40

Nya bränslen

15

10

15

15

Energiproduktionsteknik

65

20

35

65

Gemensamt (programledning m. m.)

29

' "Välavvägd kombination"

Underlaget för DFE:s förslag har tagits fram av NE. För de olika del­programmen har NE redovisat ett varierande antal insatsnivåer som kan kombineras på olika sätt. NE har tagit fram en "välavvägd kombina­tion" vUken förordas av nämnden samt utifrån denna även beräknat bl. a. ett lägre och ett högre alternativ.

Programmet omfattar de delar av energisystemet som rör utvinning av energi från energikällor i naturen, omvandling av den utvunna ener-

Prop. 1977/78:110

37

gin till energibärare samt till omvandlingsleden knuten distribution och lagring av energibärare. Utnyttjande av solenergi för lokaluppvärmning hänförs dock till programmet Energianvändning för bebyggelse.

DFE framhåller att det största problemet för Sveriges energiförsörj­ning är det stora och ensidiga beroendet av importerad olja. Energi­forskningsprogrammet bör därför i första hand inriktas på att utöver kol, naturgas och kärnkraft skapa flera handlingsalternativ för att i framtiden ersätta oljan. De tiUförselaltemativ som vid sidan av de an­givna kan få någon nämnvärd betydelse under 1980- och 1990-taIen är enligt DFE förutom solvärme biomassa, torv och vindenergi. På längre sikt kan vidare enligt DFE tUlkomma nya typer av fissionsenergi, utnyttjande av solenergi med fysikaliska eller kemiska metoder samt ännu senare eventuellt fusionsenergi.

Förutom behovet att skapa fler alternativ till olja framhåller DFE att det är viktigt att öka effektiviteten och flexibiUteten i produktions- och distributionsleden genom utnyttjande av fjärrspillvärme för främst lokal­uppvärmning och genom tekniska förbättringar i det befintiiga energi-produktionssystemet (Energiproduktionsteknik).

NE har i samråd med DFE föreslagit en ändrad delprogramslmktur för programmet Energiproduktion, som föreslås få 15 delprogram enligt vad som framgår av översiktstabellen. I huvudsak överensstämmer DFE:s och NE:s förslag beträffande medelsbehov för programmet. DFE föreslår att de största insatserna görs på Biosystem, Torv, Fissions­energi (främst säkerhets- och avfallsproblem). Fusionsenergi, Vind­energi, Solenergi, FjärrspiUvärme och Energiproduktionsteknik.

På DFE:s lägre nivå föreslås en koncentration av insatserna på de områden som bedöms kunna få den största energipolitiska betydelsen och där utvecklingen har bedömts vara mest beroende av statUgt forsk­ningsstöd. Från denna utgångspunkt har Biosystem, Torv, Fissionsener­gins säkerhets- och avfaUsproblem samt Vindenergi prioriterats.

Biosystem

Delprogrammet Biosystem omfattar olika möjUgheter att producera biomassa samt att omvandla den till elenergi, värme och bränsle. Del­programmet inriktas främst mot biomassa som odlas eller insamlas för energiändamål, men även organiskt avfall från annan verksamhet i samhället föreslås ingå.

Inom området biosystem finns främst genom odling av energiskogar och tUlvaratagande av skogsavfall och annat organiskt avfall teoretiskt en stor energipotential.

DFE framhåller att målet för delprogrammet bör vara att genom ut­rednings-, forsknings- och försöksverksamhet skapa underlag för att be­döma möjligheten till införande av biologiskt material (biomassa) i det

Prop. 1977/78:110

38

svenska energiproduktionssystemet och att utveckla teknik som är nöd­vändig för att utnyttja biomassa.

Insatserna bör .enligt DFE omfatta systemstudier, inventering av lämpliga markonaråden för energiskog, studier av miljöeffekterna av ut­nyttjande av energiskogar, skogsavfall och annan biomassa. Dessutom bör stöd ges till den för delprogrammet nödvändiga kunskapsutveck­lingen och till studier av energiutvinning ur skogsavfaU, studier av sy­stem för skörd, beredning och transport till omvandlingsanläggning samt studier av tekniska, ekonomiska och mUjömässiga konsekvenser av olika omvandlingsprocesser. Vidare bör insatsema under treårsperioden avse projektering av en eller flera försöksanläggningar för demonstration av en hel utvecklingslinje för biomassa.

Det är av stor vikt att snarast få till stånd en utvärdering av biomas­sans framtida möjligheter. DFE föreslår därför på den lägre nivån en­dast en mindre reduktion av verksamheten.

Torv

Torv utgör en stor inhemsk energitillgång och delprogrammet ges hög prioritet i DFE:s huvudförslag. NE bedömer att de totala torvtiUgång-arna i landet har ett energiinnehåll motsvarande drygt 3 000 mUj. ton olja. Om 5 % av dessa tillgångar utnyttjas för energiproduktion beräk­nar NE att det under 100 år, med ständigt ca 500 km under samtidig torvtäkt, är möjligt att ersätta 2 milj. ton olja per år. Torv är dock med rådande oljepriser inte ekonomiskt fullt konkurrenskraftig. NE anger att betydligt effektivare teknik kan utvecklas och tas i bruk i ett tio-tUl tjugoårigt perspektiv. Tidigast under första hälften av 1980-talet kan enligt DFE torv börja införas som alternativ till olja.

Målet för delprogrammet bör enligt DFE vara att ta fram underlag för bedömning av torvens möjUga roll i energiförsörjningen. Överstyrel­sen för ekonomiskt försvar har nyligen fått i uppdrag att förhandla med bl. a. berörda kommuner om uppbyggnad av en torvddad kraft-värme­anläggning. DFE:s förslag utgår från att denna anläggning kommer till stånd och att insatserna inom delprogrammet samordnas härmed.

DFE framhåller att insatserna bör inriktas på inventeringar och ut­värderingar av främst ekologiska konsekvenser samt på forskning och utveckling för att få fram effektivare och mer flexibla metoder att ut­vinna och utnyttja torven. De utvecklingsinsatser som sker inom delpro­grammet bör koncentreras till dels torvawattning, dels omvandling till kemiska bränslen.

Skiffer

Skiffer består av mineraler sammanbundna av organisk substans, kerogen. Delprogrammet omfattar endast utvinningen av kerogen och

Prop. 1977/78:110

39

dess energiinnehåll medan uranutvinning behandlas i delprogrammet Fissionsenergi.

I Sverige är främst två skifferprojekt aktuella, dels Ranstadsprojektet, dels Kambriumprojektet i Skåne. Båda projekten avser i sin nuvarande form totalutvinning av skifferns beståndsdelar, dvs. både metaller och kerogen. Om skifferbrytning i Sverige för utvinning av värdefulla metal­ler kommer till stånd, kan även det organiska energiinnehållet tillvara­tas.

Frågan om svensk skifferbrytning ligger utanför energiforskningspro­grammets ram.

Insatserna inom energiforskningsprogrammel bör under treårsperio­den enligt DFE:s uppfattning tills vidare begränsas till att bevara den svenska kompetensen inom området och omfatta systemstudier samt viss forskning och utveckling rörande metoder och processer för energiut­vinning ur skiffer, inklusive hithörande mUjöfrågor.

Kol

Kol utgör den största fossila energikällan på jorden och kan i framti­den i stor utsträckning komma att ersätta olja och naturgas. Ett hinder för ökad kolanvändning kan vara dess påverkan på arbetsmiljö, omgiv­ningsmiljö och hälsa samt dess krav på transportsystem.

Om det blir aktueUt att införa kol i stor skala i landets energiförsörj­ning förutsätter DFE att koltekniken i stor utsträckning måste importe­ras. DFE föreslår därför i avvaktan på eventuellt beslut härom bara stu­dier av förutsättningar och möjligheter att infoga kol i energisystemet samt begränsat stöd tUl utveckling av för svenska förhåUanden anpassad kolleknik. Sverige deltar även i lEA-samarbetet på kolområdet.

Om beslut fattas om utnyttjande i stor skala av kol i Sverige skulle detta enligt DFE kräva väsentligt ökade forsknings- och utvecklingsin­satser.

Naturgas och Olja

För dessa delprogram har DFE inte beräknat några särskilda medel. Vissa begränsade studie- och utredningsinsatser bör dock inom ra­men för de för hela programmet Energiproduktion beräknade medlen kunna genomföras som ett led i det totalansvar som NE har för pro­grammet.

Fissionsenergi

Delprogrammet omfattar utnyttjandet av den energi som frigörs när atomkärnor i första hand uran och plutonium genomgår klyv­ning (fission). Lättvattenreaktorn dominerar i dag nästan helt bland fis-

Prop. 1977/78:110

40

sionsreaktorerna. Av följande sammanställning framgår DFE:s respekti­ve NE:s förslag tUl medelstUldelning.

Anvisat      Förslag 1978/791980/81

1975/76 (milj. kr.)

1977/78

(milj. kr.)   NE'    DFE

Fissionsenergi

68

varav

Reaktorer

Bränslecykler

Kärnkraftens roll i samhället

Lägre Hu-

Högre

niva

vud-för-slag

nivå

74

50'-

60'

60

53

36»

43"

43 >

17

14

17

17

4

.

' "Välavvägd kombination"

= Härutöver ca 10 milj. kr. om nästa fas i värmereaktorutvecklingen skall ge­nomföras.

Reaktorer

Forskningen rörande nuvarande typer av elproducerande lältvatten-reaktorers säkerhets- och avfallsproblem bör enligt DFE i snabbast möj­liga takt helt övertas av kärnkraftindustrin, kraftföretagen, statens kärn-kraftinspektion (SKI), statens strålskyddsinstitut (SSI) och programrådet för radioaktivt avfall (PRAV). Detta måste dock ske successivt och DFE har därför i sitt förslag avsatt medel för att klara finansieringen under en övergångsperiod. DFE har i enlighet med NE:s förslag beräknat 30 milj. kr. för treårsperioden. Om överföringen kan ske snabbare bör insat­serna inom energiforskningsprogrammel kunna minskas.

Sedan början av år 1976 bedrivs ett projekt rörande värmereaktorer i svensk-finskt samarbete. De svenska insatserna har finansierats från energiforskningsprogrammet. När det pågående utvecklingsarbetet har slutförts, vilket beräknas ske under budgetåret 1977/78, bör en utvärde­ring ske beträffande värmereaktorns ekonomi, marknad och säkerhet som underiag för beslut om att eventuellt gå vidare till nästa fas med en detaljkonstruktion och uppförande av en första anläggning. Innan en utvärdering gjorts kan DFE inte ta stäUning till om nästa fas skall genomföras.

Övriga reaktortyper bridreaktorer, högtemperaturreaktorer, tung-vattenreaktorer och andra typer av fissionsreaktorer representerar enligt DFE betydelsefuHa handlingsalternativ i framtiden. Om det skulle bli aktueUt att introducera nya typer av kämkraftreaktorer i landet har DFE förutsatt att tekniken i stor utsträckning importeras. För att ge slalsmakterna underlag att värdera sådana nya kärnkraftsystem och upprätthålla en beredskap att importera tekniken anser DFE att man

Prop. 1977/78:110

41

inom energiforskningsprogrammel bör följa verksamheten i andra län­der och bedriva studier och småskaliga försök. Insatserna bör omfatta samtliga reaktortyper men ha sin tonvikt på bridreaktorer med hänsyn till deras stora potential.

Bränslecykler

Uranprospektering tillhör ansvarsområdet för Sveriges geologiska un­dersökning och medel bör därför enligt DFE inte beräknas inom energi-forskningsprogrammet. Enligt DFE bör inte heller medel beräknas för uranutvinning.

Sverige har internationellt sett stora urantillgångar. Möjlighet finns atl uppnå självförsörjning vad gäller kärnbränsle genom uppbyggnad av en inhemsk urananrikningskapacitet. Ett eventuellt införande av uran-anriknmg i Sverige kan ske antingen genom import av tekniken eller genom egen utveckling, varvid det är nödvändigt att starta med en mindre försöksanläggning. DFE föreslår att kompetensen för urananrik­ning bibehålls för att kunna ge statsmakterna erforderligt värderings-underlag och upprätthåUa viss handlingsberedskap.

Vad gäller områdena upparbetning, plutoniumåterföring och avfalls­hantering har DFE förutsatt att huvudansvaret vilar på PRA V, kraftfö­retagen, kämkraftindustrin och de föreskrivande statliga myndigheterna (SKI och SSI). DFE anser att finansieringen av den nuvarande verksam­heten inom energiforskningsprogrammel i snabbast möjliga takt bör överföras till dessa organisationer. Verksamheten under kommande treårsperiod bor begränsas tUl sådana kompetensuppbyggande, beva­kande insatser och sådant inlemalionellt samarbete som inte faller un­der övriga organisationers ansvar. DFE föreslår att 7 milj. kr. beräknas härför under treårsperioden.

På områdena övriga bränslecykler och denaturering av kärnbränsle pågår forskningsverksamhet utomlands, vilken bör bevakas i Sverige. För detta ändamål beräknar DFE 4 milj. kr. för treårsperioden.

Kärnkraftens roll i samhället

NE har beräknat 4 milj. kr. för studier av kärnkraftens roll i samhäl­let. Dylika studier är enligt DFE viktiga. Insatserna inom energiforsk­ningsprogrammet bör dock i första hand avse för Sverige nya energislag kol, biosystcm, torv eller göras som jämförande analyser omfat­tande olika kombinationer av energislag och faUer då närmast inom programmet Allmänna energisystemstudier. DFE beräknar därför inte särskUda medel för ändamålet inom delprogrammet Fissionsenergi.

Fusionsenergi

Genom sammanslagning fusion av tunga vätekämor frigörs mycket stora mängder energi. Teoretiskt skulle fusion kunna bli en näs-

Prop. 1977/78:110

42

tan outtömlig energikäUa. Det har emellertid inte ännu lyckats att under kontroll åstadkomma energiproduktion på detta sätt.

Fyra mycket omfattande utvecklingsprogram i Förenta staterna, Sovjetunionen, Japan och inom de europeiska gemenskaperna pågår med målet att utveckla en elproducerande fusionsreaktor. Detta mål beräknas kurma uppnås tidigast omkring år 2000. DFE framhåUer att det emellertid därifrån är ytterligare ett långt steg innan fusionsenergin kan få nämnvärd betydelse för energiförsörjningen.

Den nuvarande verksamheten inom det svenska energiforskningspro­grammet är sedan våren 1976 ansluten till den europeiska atomenergige­menskapens (Euratom) forskningsprogram (prop. 1975/76:86, NU 1975/76: 29, rskr 1975/76: 172).

DFE föreslår fortsatt svenskt deltagande i Euratom-samarbetet mkl. det s. k. JET-projektet. Delegationen föreslår i enlighet med NE:s pro­gramplan en anslagsram om 59 milj. kr. för delprogrammet Fusions­energi. Utöver dessa medel tillkommer anslag från naturvetenskapliga forskningsrådet och vissa högskoleresurser.

På den lägre nivån föreslås utträde ur hela Euratomprogrammet men bibehållande av forskningsverksamheten inom landet. Hur stort medels­behovet bUr vid ett utträde beror på när och under vilka omständigheter detta sker. Ett utträde den 1 juli 1979 beräknas medföra ett medelsbe­hov inom energiforskningsprogrammet på ca 10 milj. kr. Hämtöver be­räknar DFE på den lägre nivån 12 milj. kr. inom området Energirela­terad grundforskning för stöd till inhemsk forskning under den åter­stående delen av treårsperioden.

Vindenergi

Genom utnyttjande av vindenergi skulle teoretiskt stora energimäng­der kunna utvinnas i Sverige. Möjligheterna begränsas dock av bl. a. följande faktorer:

kostnadema för att utnyttja vinden för energiproduktion

möjlighetema att åstadkomma produklionsutjämning

den miljömässiga påverkan

möjligheterna att snabbt bygga upp vindenergianläggningar.

De typer av vindenergisystem som kan komma i fråga är dels nätan­slutna syslem, som främst utgörs av stora vindkraftaggregat inkopplade på elnätet, dels lokala system som utgörs av små vindturbiner för för­sörjning- med el eller värme. De sistnämnda kan dock enligt NE:s be­dömning inte lämna något signifikant bidrag tUl landets energiförsörj­ning.

DFE framhåller att vindenergi är en av de få nya energikällor som kan få någon nämnvärd betydelse för energiförsörjningen fram tUl se­kelskiftet. Enligt NE:s bedömning är vidare kostnadema för att ut­nyttja vindenergi för elproduktion, liksom bieffekterna, fördelaktiga vid

Prop. 1977/78:110

43

jämförelse med många andra nya energikällor. Vindenergin kan dock även om dess ekonomi skulle bli fördelaktig inte annat än på mycket lång sikt ersätta olja i någon större grad. Däremot kan den ge ett relativt stort bidrag lill elförsörjningen. En vindkraftproduktion om maximalt 1015 TWh/år bedöms vara möjlig om vattenkraften skall utnyttjas för att utjämna variationerna i vindförhåUandéna.

Under år 1977 har ett försöksaggregat med ca 50 kW effekt tagits i drift. DFE föreslår i sitt huvudförslag att verksamheten fortsattes och att tre olika fullskaleprototyper utvecklas för att minska det tekniska riskla-gandet. Målet bör vara att sedan kunna gå vidare med demonstration av en grupp fullskaliga vindkraftaggregat för att mot mitten av 1980-talet ha underlag för att ta ställning tiU en eventueU utbyggnad av vindkraf­ten som en del av vår elförsörjning. Definitivt ställningstagande till om en demonstrationsgrupp skall anläggas bör dock ske först när prototyp­fasen är utvärderad. Ansvaret för finansieringen av demonstrationsgrup­pen bör enligt DFE i första hand ligga på kraftföretagen.

DFE beräknar i sitt huvudförslag, liksom på den högre nivån, att medelsbehovet för nästa treårsperiod uppgår tUl 145 mUj. kr. På den läg­re nivån anser DFE att insatserna bör inriktas mot andra viktiga områ­den inom programmet Energiproduktion. DFE finner dock inget lämp­ligt alternativ i det av NE utarbetade underlaget utan utgår från att NE utarbetar ett nytt förslag om den lägre nivån skuUe bli aktuell.

Geotermisk energi

I Sveriges berggrund finns värme ackumulerad i torrt urberg och i vattenförande lager. De tänkbara formerna för utnyttjande av geoter­misk energi i Sverige är enligt DFE följande

utnyttjande av varmt vatten i den sedimentära berggrunden

utvinning av värme ur den kristallina berggrunden genom vatten-injicering

utnyttjande av vatten i kross- och sprickzoner i urberget.

Målet för delprogrammet bör enligt DFE vara att under treårsperio­den klargöra om förutsättningarna för geotermisk energiproduktion i Sverige är så gymisamma att fortsatta insatser är berättigade.

Beträffande sedimentära bergarter konstaterar DFE att hittUls fram­komna forskningsresultat antyder att förutsättningarna i Sverige troligt­vis är ogynnsamma och föreslår insatser som inriktas på att utvärdera geologiska studier, fältarbeten och resultat från provpumpning i befint­liga borrhål. Studier bör vidare göras för att utvärdera möjUghetema till utvinning av värme ur kristallina bergformationer samt kross- och sprickzoner. Vidare bör den internationella utvecklingen bevakas.

På den lägre nivån och i huvudförslaget föreslår DFE 5 milj. kr. för nästa treårsperiod.

Prop. 191H18:110

44

Akvatisk  energi

Delprogrammet omfattar utnyttjande av energi i vatten, i första hand

vågenergi energi ur havsvågor

saltgradientenergi energi ur skillnad i salthalt mellan sött och salt vatten

temperaturgradientenergi energi ur skUInaden i temperatur mel­lan yt- och bottenvatten.

Dessutom ingår andra former av akvatisk energi såsom vattenkraft, små vattenkraftverk och vattenkraft med liten miljöpåverkan.

DFE föreslår att insatserna inom det svenska energiforskningspro­grammet under treårsperioden inriktas på alt följa verksamheten ut­omlands samt att bedriva studier och begränsade försök inom landet för alt minska osäkerheten beträffande möjligheterna att utnyttja akvatisk energi. Insatserna bör inriktas på studier av vågenergi, saltgradient­energi samt nya metoder för utnyttjande av vattenkraft.

För treårsperioden föreslår DFE anslag med 8 milj. kr. På den lägre nivån föreslås att insatserna koncentreras till vågenergi och till inter­nationell bevakning på samtliga områden.

Solenergi

Delprogrammet omfattar direkt omvandling av solstrålningen på fysi­kalisk och kemisk väg. Omvandling på biologisk väg via växter och mi­kroorganismer (t. ex. fotosyntesen) behandlas inom delprogrammet Bio­system. Direkt omvandling av solenergi till värme för uppvärmning av bostäder och lokaler behandlas i delprogrammet Solvärmesystem och energilagring inom programmet Energianvändning för bebyggelse.

DFE framhåller att omvandling av solenergi på fysikalisk eller ke­misk väg möjliggör större energiutbyte än den biologiska vägen och att den framtida potentialen för solenergi är mycket stor. Tekniken är dock ännu för outvecklad och kan enligt DFE inte tas i praktiskt bruk för energiförsörjning förrän omkring sekelskiftet.

Målet bör enligt DFE vara att utvärdera möjligheterna för direkt om­vandling av solenergi i Sverige i stor skala till el och bränslen samt att stödja teknikutveckling på solenergiområdet.

DFE föreslår stöd till kunskapsutveckling inom områdena elframställ-ning via ånga, solceller, kombinationsceller och solfångare för industri­ella processer samt fotokemiska processer. Dessutom föreslås att ett svenskt utvecklingsprojekt startas under treårsperioden enligt den ut­vecklingslinje som enligt påbörjade förstudier bedöms vara mest intres­sant för landet. Samordning bör ske med insatserna inom programmet Energianvändning för bebyggelse, med insatserna rörande energUagring inom delprogrammet Energiproduktionsteknik och med de grundläg­gande insatserna på fotonprocesser inom programmet Energirelaterad

Prop. 1977/78:110

45

gmndforskning. Delprogrammet bör även omfatla samarbete inom lEA. DFE beräknar medelsbehovet för insatserna under nästa treårsperiod till 17 milj. kr. På den lägre nivån föreslås en minskning av stödet till den svenska utvecklingslinjen.

F j ärr spill väme

Utnyttjande av spUlvärme från värmekraftproduktion och industriella processer kan ge betydande energibesparingar redan på kort och medel­lång sikt (1980-talet). Förutsättningama för spillvärmeutnyttjande är dock förutom av utbyggnaden av fjärtvärmenät starkt beroende av det framtida energiproduktionssystemets uppbyggnad.

Målet för delprogrammet bör enligt DFE vara att genom studier och praktiska försök närmare utröna vilka energibesparingar som kan bli möjliga genom ett ökat utnyttjande av spillvärme för lokaluppvärmning. DFE anser att insatserna inom delprogrammet bör inriktas på fördju­pade spillvärmeinventeringar och systemstudier samt på studier och för­sök avseende långdlstansöverföring av hetvatten, värmeuttag från vär­mekraftverk samt central dygns- och säsonglagring.

Parallellt härmed bör stöd ges till utveckling av nya tekniska system och utvärdering av egenskaperna hos dessa system så att de är kända när osäkerheten om det framtida energiproduklionssystemets uppbygg­nad är undanröjd och beslutsunderlag erfordras för olika investeringar. DFE förutsätter att ansvaret för den statliga finansieringen av de proto­typ- och demonstrationsanläggningar som bedöms bli aktuella främst mot slutet av treårsperioden kommer att läggas på statens industriverk. Begränsade insatser rörande konventionell fjärrvärmeteknik är motive­rade för att snabbt få fram beslutsunderlag för energiproduktionssyste­mets framtida uppbyggnad.

Liksom NE och BFR föreslår DFE att en gemensam ledningsgrupp tillsätts för samordning med BFR:s, STU:s och industriverkets verksam­het inom området.

I huvudförslaget beräknar DFE medelsbehovel till 40 mUj. kr. På den lägre nivån ges delprogrammet lägre prioritet, varvid endast ryms en fortsättning av forsknings- och utveckUngsverksamheten på nuvarande nivå.

Nyabränslen

Delprogrammet omfattar fasta, flytande och gasformiga bränslen. Allmänna frågor, som är oberoende av vilken energiråvara man utgår ifrån, bör enligt DFE behandlas inom detta delprogram.

DFE framhåller att målet för delprogrammet bör vara att studera marknaden för och distributionen av alla tänkbara framtida bränslen så­som syntetisk olja, metanol, etanol, väte m. fl. Härvid är det viktigt att

Prop. 191H18:110

46

bedöma i vilken utsträckning behoven kan tUlgodoses via inhemska energiråvaror eller energiflöden. Användarsidans anpassning för att ut­nyttja nya bränslen på transportsektorn behandlas främst inom pro­grammet Energianvändning för transporter och samfärdsel.

På metanolområdet bör insatserna avse studier av produktion och di­stribution av metanol ur importerade och inhemska råvaror. Under treårsperioden bör också tas fram en plan för införande av metanol som bränsle i Sverige. Insatsema bör även omfatta utformning av anlägg­ningar för metanoltUlverkning.

På väteområdet bör insatsema koncentreras tiU samarbetet inom lEA. De problem som uppstår i samband med lagring av väte i fordon be­handlas inom programmet Energianvändning för transporter och sam­färdsel.

I begränsad utsträckning bör även stödjas studier och utveckling av sådan teknik för framställning av bränslen som är gemensam för flera energiråvaror.

DFE föreslår anslag m.ed 15 mUj. kr. för nästa treårsperiod. DFE framhåller emellertid starkare än NE betydelsen av studier och jämfö­relser av olika, tänkbara, nya bränslen.

Energiproduktionsteknik

Delprogrammet omfattar insatser av mycket olika karaktär och har, liksom delprogrammet Nya bränslen, karaktär av komplement tUl del­programmen Biosystem, Torv, Skiffer och Kol.

Verksamheten inom delprogrammet indelas av DFE i programele­menten

Förbrännings- och förgasningsteknik

Energilagring

Elektrokemisk energiomvandling (t. ex. bränsleceller)

Övrig avancerad energiomvandling

Energisystemteknik.

Målet för delprogrammet bör enligt DFE vara dels att utveckla sådan teknik som är av värde eller nödvändig för utnyttjande av de energikäl­lor som ingår i övriga delprogram inom programmet Energiproduktion, dels att utveckla sådan teknik som förbättrar energihushållningen inom det befintliga och planerade energiproduktionssystemet, men som i dag inte är kommersiellt intressant.

Enligt DFE bör en eller flera förbränningstekniska försöksanlägg­ningar upprättas vid lämplig forskningsinstitution. DFE franUiåller vi­dare att insatserna under treårsperioden bör avse dels grundläggande studier av förbränningsprocessen, dels forskning och utveckling på labo­ratorienivå av förbränning och förgasning i bl. a. svävbädd, lämpligen i anslutning till en demonstrationsanläggning finansierad via industriver-

Prop. 1977/78:110

47

kels stöd tUl prototyper och demonstrationsanläggningar, dels studier av andra förgasningsmetoder.

Inom programelementet EnergUagring bör insatserna inriktas på svenskt deltagande i lEA-samarbetet. Även inom programelementen Elektrokemisk energiomvandUng och Övrig avancerad energiomvand­ling bör insatsema i hög grad ske genom internationellt samarbete. DFE anser att konsekvenserna för energisystemet av införande av förnyelse­bara energikällor bör studeras inom programdementet Energisystem-teknik.

DFE föreslår stöd med 35 mUj. kr. för de närmaste tre åren. Försla­get motsvarar insatsema i NE:s lägre nivå med ett tillägg av 7 mUj. kr. till programelementet Förbrännings- och förgasningsteknik med hänvis­ning till DFE:s starka prioritering av Biosystem och Torv och till bety­delsen av att paralleUt med verksamheten inom dessa delprogram stödja utvecklingen av sådan teknik, som ger möjlighet att utnyttja dessa energikällor. På den lägre nivån föreslås att stödet tiU i första hand för­bränningsteknik och i andra hand bränsleceller minskar.

2.2.10 Allmänna energisystemstudier

Anvisat      DFE förslag 1978/79 1975/76  1980/81 (milj. kr.) 1977/78

(milj. kr.)   Lägre

Huvud-      Högre

nivå

förslag       nivå

Allmänna energisystemstudier

6

12

21

31

Insatserna inom de i det föregående redovisade programmen berör i huvudsak enskilda delar av energisystemet. Programmet Allmänna ener­gisystemstudier avser hela energisystem med tonvikt på nationella ener­gisystem samt den internationella energimiljön. DFE föreslår att pro­grammet delas in i följande delprogram.

Energins roll i samhället

Styrmekanismer i energisystemet

Övergripande analyser, nya energisystem m. m.

Underlag för värdering och planering av forskning och utveckling inom energiområdet.

DFE uttrycker de allmänna kunskapsmålen för programmet som

insikt i energiförsörjningens hela problemkomplex så att sambanden mellan de olika delarna av energisystemet, samhället och naturen kan förstås bättre,

insikt i de konsekvenser som förändringar av energiförsörjningens sammansättning och storlek kan beräknas få för individer, samhäUe och ekosystem.

Prop. 1977/78:110

48

jämförande beskrivningar av de på olika energikällor och energi­flöden baserade systemens egenskaper i sådana viktiga avseenden som måste beaktas vid av\'ägningar mellan systemen.

DFE:s förslag för programperioden 1978/791980/81 innebär en avsevärd höjning av ambitionsnivån och en breddning av programmet i förhållande till innevarande treårsperiod främst i fråga om ekologiska och sociologiska studier, analys av alternativa energisystem samt studier av långsiktiga energikriser.

Under innevarande programperiod har med DFE:s stöd byggts upp en nationalekonomiskt inriktad forskargrupp vid Stockholms universitet, forskningsgruppen för energisystemstudier (FFE). För att kunna ge­nomföra delegationens förslag till ökad ambitionsnivå för programmet bör enligt DFE motsvarande kompetensuppbyggnad ske med en eko­logiskt, en sociologiskt och en eUer två systemanalytiskt inriktade forsk­ningsgrupper.

Inom programmet föreslår DFE studier av den globala energiförsörj-ningssiluationen, energins roU i samhället och dess naturpåverkan, styr­mekanismer och trögheter i energisystemet samt systemanalys som un­derlag för värdering och prioritering av energiforskningsprogram i di­rekt anknytning tiU olika energipolitiska programalternativ. Vidare före­slås studier av framtida energisystem, utveckling av metoder och be­grepp som kan användas som hjälpmedel för planering av energisyste­met samt studier rörande risker för internationella energiförsörjningskri­ser och hur vårt land kan beröras därav. I huvudförslaget har 20 % av ramen reserverats för projektinitiativ från forskare m. fl.

Vid en lägre anslagsnivå bör enligt DFE prioriteras studier av effek­terna i Sverige av internationella energiförsörjningskriser och hur oöns­kade konsekvenser för samhället kan minskas, studier rörande styrmedel samt projektinitiativ från forskare m. fl. Beträffande Energins roH i samhäUet läggs i övrigt tonvikten på ekologiska studier. Vidare sänks ambitionsnivån för delprogrammen Styrmekanismer i samhället och Övergripande analyser, nya energisystem m. m.

2.2.11 Energirelaterad grundforskning

Anvisat      DFE förslag 1978/79-1975/76  1980/81 (milj. kr.) 1977/78

(milj. kr.)   Lägre        Huvud-      Högre

nivå

förslag       nivå

Energirelaterad grundforskning

17

30

30

45

Inkl. 12 milj. kr. för fusionsforskning.

Prop. 1977/78:110

49

Medel för Grundläggande forskning för energiområdet utgår f. n. från ett särskilt anslag utanför Huvudprogram Energiforskning. DFE föreslår att ett program benämnt Energirelaterad grundforskning fort­sättningsvis ingår i huvudprogrammet. Programmet omfattar stöd till sådan grundforskning som bedöms betydelsefull för det framtida energi­systemet, men som ej stöds som en nödvändig del av övriga program.

Inom programmet ryms dels mer långsiktigt inriktad forskning, dels forskning på sådana områden som genom sin karaktär griper över flera program.

DFE framhåUer att ett starkt expanderande energiforskningsprogram har behov av personella resurser. Mot denna bakgrand anser delegatio­nen att stöd till grundforskning med energianknytning vid högskolor och universitet är en lämpUg väg för utbildning och rekrytering av personal till energiforskningsprogrammet. Delegationen anser det angeläget att insatsema inom programmet täcker ett brett forskningsfält och inte kon­centreras till ett fåtal områden. DFE nänmer i sitt betänkande såsom viktiga forskningsområden Material, OmvandUng och lagring av energi. Natur och Hälsa.

DFE föreslår anslag med 30 mUj. kr. för programmet Energirelaterad grundforskning under den kommande treårsperioden. På den lägre nivån föreslår delegationen att 12 milj. kr. förs över tUl programmet från del­programmet Fusionsenergi. För övriga forskningsområden föreslås en minskning tiU 18 milj. kr.

2.2.12 Sammanfattning av programförslaget

DFE:s och programorganens förslag tUl medelstilldelning sammanfat­tas i följande tabeU. Belopp i pris- och löneläget 1976-12-31 (milj. kr.).

Anvisat

Förslag 1978/791980/81

1975/76-

1977/78

Pro-    DFE

gram-

orga-  Lägre Ha-

Högre

nen     nivå    vud-

nivå

för-

slag

Industriella processer m. m.

44

169    70       86

120

Transporter

26

52    28       44

55

Bebyggelse

68

245   145     231

274

Energiproduktion

216

606   285      513

593

Allmänna energisystemstudier

6

21     12       21

31

Energirelaterad grundforskning

17

     30       30

45

Programövergripande samordning

och uppföljning (DFE)

6

      8       10

10

383

(1 093) 578     935

1128

4   Riksdagen 1977/78.1 saml. Nr 110

Prop. 1977/78:110

50

Delegationen har i sitt betänkande sökt karaktärisera de olika forsk­ningsområdenas mål och relativa tyngdpunkt på medellång sikt. Föl­jande sammanställning härav redovisas i betänkandet:

Område

Mål

a

b

c

d

e

Industriella processer

smältreduktion, kontinuerlig

gjutning, uppvärmning m. m.

X

plasmareduktion, pulvergjutning m. m.

X

awattning, fiberfrUäggning m. m.

X

X

övriga processer

X

X

recirk. av jordbruksavfall m. m.

X

X

Transporter

organisatoriska åtgärder

X

X

framtida transportsystem

X

X

befintliga drivsystem

X

X

alternativa drivmedel

X

X

X

nya värmemotorer, bränsleceller etc.

X

X

Bebyggelse

yttre försörjningssystem

X

energisnåla hus

X

X

solvärme och energilagring

X

X

värmepumpar

X

X

X

planering, styrfaktorer m. m.

X

X

klimatkrav och övriga brukarkrav

X

X

Energitillförsel

biosystem

X

X

torv

X

X

vindenergi

X

spillvärme

X

solenergi (ej solvärme)

X

X

kol

(X)

X

skiffer

(X)

X

framtida reaktorsystem

X

urananrikning

X

värmereaktorer

(X)

X

övrigt (geotermisk, akvatisk)

X

X

X

effektivisering av energiproduktions-

systemet

X

X

X

X

anpassning av nya energikällor

X

X

Allmänna energisysiemstudier

X

X

Energirelaterad grundforskning

X

X

a = stöd till viss utveckling samt utvärdering och införande 1980-talet

b = utveckling, utvärdering och ev. demonstration under 1980-talet för ett ev. införande i full skala tidigast mot slutet av 1980-talet

c = grundläggande studier och försök för bedömning av kostnader, potential, ekonomi, miljöeffekter m. m. med sikte på ev. demonstration och komplett bedömningsunderlag under 1990-talet (tidigast)

d = kunskapsberedskap och kompetensuppbyggnad för ev. senare inhemsk ut­veckling eller teknikimport (ev. med början redan under 1980- eller 1990-talet)

e = grundläggande kunskapsuppbyggnad

2.2.13 Reservationer och särskilda yttranden

Till delegationens betänkande har fogats reservationer av ledamöterna Pär[REDACTED_EFTERNAMN] och Lars Kristoferson samt fyra särskilda yttranden.
[REDACTED_EFTERNAMN] framhåller att i delprogrammet  akvatisk energi in-

Prop. 1977/78:110

51

går flera energiproduktionstekniker som kan antas ha en tämligen hög energipotential. Insatsnivån bör därför höjas med 2 milj. kr. i förhål­lande till majoritetens förslag för att ge bättre möjligheter tUl försöks­verksamhet inom området.

Med hänsyn till solenergins mycket stora potentiella betydelse förordar[REDACTED_EFTERNAMN] att insatsnivån i huvudförslaget höjs med 11 milj. kr. till att omfatta två svenska utvecklingslinjer i stället för endast ett svenskt utvecklingsprojekt.

För alt skapa ett tiUräckligt underlag för att bedöma den g e o t e r -miska energins framtidsförutsättningar erfordras enligt Gran-stedts uppfattning 5 milj. kr. utöver majoritetens huvudförslag. TUl denna uppfattning ansluter sig även Kristoferson.
[REDACTED_EFTERNAMN] understryker att han inte finner det motiverat med forsk­ningsprojekt som syftar till kärnkraft utbyggnad i Sverige så länge nuvarande problem på säkerhetssidan kvarstår. Han finner inte heller motiv för forskning som möjliggör svensk urananrikning, efter­som han utgår från att av miljöskäl uranbrytning i Sverige inte kommer till stånd. Även om forskning som syftar till en kärnkraftutbyggnad inte är motiverad anser[REDACTED_EFTERNAMN] dock att det finns skäl att följa den inter­nationella utvecklingen på området då den kan få säkerhetspolitiska och miljömässiga konsekvenser för Sverige. För delprogrammet Fis­sionsenergi förordar[REDACTED_EFTERNAMN] totalt 42 milj. kr.

Även Kristoferson reserverar sig mot majoritetens förslag i fråga om Fissionsenergi och föreslår totalt 45 milj. kr. för delprogrammet. Han framhåller vidare att anslaget till Allmänna energisystem­studier borde utgöra en större del av totalsumman för hela energi­forskningsprogrammet. De ökade medlen bör ställas till förfogande för forskning inom de ekologiska och sociologiska områdena samt för energianalys, energikvalitets- och riskstudier.

Experten Karl-Erik[REDACTED_EFTERNAMN] förordar bl. a. att programorganen inom resp. program ger plats för studier som kan ha hög relevans för u-länder utan att nödvändigtvis vara nära tillämpningar i Sverige.[REDACTED_EFTERNAMN] fram­håller också att inom programmet Allmänna energisy­stemstudier studier bör göras för att vi, när vi tvingas till in­skränkningar i användningen av olja, skall kunna bestämma hur den knappa oljan skall fördelas mellan olika verksamheter och människor.
[REDACTED_EFTERNAMN] föreslår vidare att en av de i planen för Allmänna energisy­stemstudier föreslagna forskningsgrupperna från början får en vidare in­riktning genom att samhäUsvetenskap och ekologi förenas i en human-ekologisk forsknmgsgrapp.
[REDACTED_EFTERNAMN] anser att forskning för att utveckla kärnreaktorer för upp­värmningsändamål inte vidare bör förekomma. Satsning på urananrik­ning bör inte komma i fråga då själva utvinningen av uranet bidrar till att hota en urgammal svensk kulturbygd. Av motsvarande skäl anser han att satsningen på skiffer bör utgå.

Prop. 1977/78:110

52

Avslutningsvis föreslår[REDACTED_EFTERNAMN] att DFE i samarbete med program­organ och vetenskapliga institutioner anordnar konferenser för att un­derlätta idéutbyte mellan energiforskare och sprida ny kunskap tUl energiforskare.

Experten Olof[REDACTED_EFTERNAMN] anmäler i ett särskilt yttrande avvikande me­ning i fråga om storleken av stödet tUl experiment- och demonstrations­verksamhet inom programmet Energianvändning för be­byggelse. Han påpekar att DFE:s förslag innebär en sänkning av in­satsnivån under den kommande treårsperioden i stället för en växande verksamhet i enlighet med BFR:s förslag.

Experten Sigvard Tomner hävdar i ett särskilt yttrande att den av DFE föreslagna medelstilldelningen till programmet Energian­vändning i industriella processer m. m. är otillräcklig för att uppnå önskade projektresultat inom den aktueUa tidsperioden. Tomner anser att DFE överskattar mdustrins möjlighet att ge projekt avseende industriella processer med vUcliga energibesparingseffekter till­räcklig prioritet och framhåller att en anslagsram om 169 mUj. kr. er­fordras för programmet.

Ledamöterna Lennart[REDACTED_EFTERNAMN] och Nils-Erik[REDACTED_EFTERNAMN] samt de sak­kunniga Gösta[REDACTED_EFTERNAMN], Dick[REDACTED_EFTERNAMN] och Erik Wångby har avgivit särskilt yttrande angående delprogrammet Biomassa. De framhål­ler att de är skeptiska mot en storskalig introduktion av s. k. energisko­gar p. g. a. de miljömässiga och andra problem som detta skulle med­föra. Trots delta är de beredda ställa sig bakom den av DFE förordade satsningen. Om Sverige skulle komma in i en verkligt aUvarlig kris­situation när det gäller energitUlförseln måste även de allvarliga miljö­effekter som man har anledning att befara när det gäller energiskogar godtas för att klara livsviktiga energiförsörjningsbehov. Energiskogen har enligt yttrandet kommit in i diskussionen som en möjlig energi­källa så snabbt, att en mängd oklara frågor ännu existerar. En prelimi­när slutsats att det här rör sig om stora problem bör inte få förhindra en klarläggande forskning på detta område, förutsatt att också miljö­effekterna studeras.

2.2.14 Organisation för energiforskningsprogrammet

DFE har i oktober 1978 redovisat sina erfarenheter, synpunkter och förslag rörande organisationen för energiforskningsprogrammet i en till industridepartementet ingiven promemoria.

DFE anför i promemorian att det ännu inte finns tillräckliga erfaren­heter av större utvecklings- och demonstrationsprojekt som anges bli den svåraste uppgiften för organisationen för att en allsidig utvärde­ring av organisationen skall kunna göras. Som en allmän erfarenhet re­dovisar DFE dock att nuvarande organisation på energianvändnings­sidan med STU, TFD och BFR som programansvariga organ 

Prop. 1911 tl8:110

53

möjliggör en integration mellan energiforskning och övriga forsk­ningsinsatser och en anpassning till den allmänna utvecklingen inom de berörda samhällssektorerna. DFE anser därför att nuvarande fördelning av programansvar bör bibehåUas i sina huvuddrag. I promemorian före­slås vissa mindre justeringar av nu gällande ansvarsfördelning.

Energianvändning för transporter och samfärd­sel

Programansvaret för hela programmet ligger f. n. på TFD. DFE före­slår att TFD:s programansvar begränsas till delprogrammet Åtgärder i transportsystemet. STU, som imder innevarande treårsperiod har ansva­ret för den konkreta planeringen och beställningen av industrieUt inrik­tat utveckUngsarbete inom programmet, föreslås få det formella pro­gramansvaret för delprogrammen Drivsystem och Alternativa drivme-dd.

Energianvändning för bebyggelse

BFR har f. n. programansvaret för hela programmet. BFR och STU skall samråda om dispositionen av medlen inom programmet. I prakti­ken har detta utformats så att STU för varje budgetår disponerar en del av de för programmet anvisade medlen för stöd till komponentutveck­ling efler ansökan från uppfinnare, företag m. fl.

DFE framhåller att ansvarsuppdelningen inte svarar mot delprogram­indelningen. Detta medför att en avvägning meUan BFR:s och STU:s ansvar måste göras vid planeringen av varje delprogram eller projekt. DFE föreslår därför att statsmakterna närmare överväger ansvars­fördelningen mellan BFR och STU.

Energirelaterad grundforskning

DFE anser, med hänsyn tiU grundforskningens tvärvetenskapliga ka­raktär, att en gemensam planering av insatsema bör eftersträvas. DFE förordar att berörda forskningsråd inrättar en gemensam beredning för planering av insatser och bedömning av projekt och att naturvetenskap­liga forskningsrådet ges formellt programansvar.

Programövergripande organisation. Planerings­system

DFE framhåller att ett genomförande av dess förslag tiU forsknings­program kommer att ställa stora krav på de programansvariga organen och på en omsorgsfull planering och utvärdering av insatsema. DFE föreslår också viss komplettering av det nu tUlämpade planeringssyste­met.

DFE tar även upp frågan om sin fortsatta existens från den 1 juli 1978 och finner det mest ändamålsenligt att den tiUs vidare bibehålls för

Prop. 1977/78:110

54

de programövergripande uppgifterna och fortfar att ha ställning som kommitté.

DFE vUl fortsättningsvis lägga ökad tonvikt på att följa utveck­lingen och värdera den verksamhet som bedrivs inom och utom landet. DFE anser också att dess samordningsuppgifter och befogenheter be­höver preciseras samt att dess uppgifter bör kunna vidgas vad avser samordningen av de svenska insatserna inom IEA:s forskningssamarbete.

Allmänna   e n e r g i sy s tem s tu di er

Programansvaret ligger f. n. på DFE. DFE har övervägt olika alter­nativ tUl denna ordning, men kommer tUl slutsatsen att det knappast finns något statligt organ på energiområdet som har uppgifter som sva­rar mot hela vidden av programmet. Med hänsyn härtUI och till att pro­grammet i viktiga delar har nära samband med de övriga programmen och med de programövergripande funktionerna förordar DFE att den även fortsättningsvis får programansvaret för programmet.

2.3 Anslagsframställningar för budgetåret 1978/79

STU, TFD, BFR, NE och DFE har vid sidan av DFE:s förslag till nytt tteårsprogram ingivit anslagsframställningar för budgetåret 1978/ 79. Av programorganen föreslagna belopp framgår av följande samman-stäUning.

Anvisat

Program-

1977/78

organens

förslag

1978/79

Energianvändning i industriella processer m. m.

Energianvändning för transporter och samfärdsel,

varav

Transportsystemets utveckling

Energianvändning i drivsystem

Energianvändning för bebyggelse,

varav

Forskning och utveckling

Forskningsinriktat experimentbyggande

Återvinning av energi i varor m.m.

Energiproduktion

Allmänna energisystemstudier m.m.

varav

Allmänna energisystemstudier

Delegationen för energiforskning

13

38

8

12

2 6

3 9

34

62,4

20' 14*

44,8' 17,6

2,5

8

83

208

4,5

9

2 2,5'

6

3,3

145,0

337,7

' Varav 13 milj. kr. från fonden för byggnadsforskning.

' Bestrids från anslaget Kommittéer m. m. under industridepartementets hu­vudtitel.

' Varav BFR föreslår ätt 14 milj. kr. tillförs från fonden för byggnadsforsk­ning.

* Inom ramen för medel tillgängliga i fonden för byggnadsforskning.

Prop. 1977/78:110

55

Programorganen har även hemställt om bemyndiganden att under budgetåret 1978/79 göra åtaganden om stöd tUl forskning och utveckling under budgetåren 1979/80 och 1980/81 med sammanlagt 248 resp. 172 milj. kr.

Vid beräkningen av medelsbehovet för programmet Energianvänd­ning för bebyggelse har BFR inkluderat 8,3 mUj. kr. för utvidgat stöd till industrieUt utvecklingsarbete i avvaktan på resultaten av en inventering av stödbehovet som sedermera har genomförts i samarbete med STU. Beloppen för forskningsinriktat experimenlbyggande avser bidrag till planering och uppföljning. Härtill kommer lånemedel från bostadsdepar­tementets huvudtitel.

DFE föreslår beträffande dess egen verksamhet att samordnings- och uppföljningsverksamheten förstärks. DFE bedömer medelsbehovet för budgetåret 1978/79 till 3,3 milj. kr. och anger att kommande treårspro­gram kommer att kräva ökade personella resurser för delegationens del.

Anslagsframställningar avseende anslaget Gmndläggande forskning för energiområdet har ingivits av naturvetenskapliga forskningsrådet, STU, AB Atomenergi samt forskningsenheten i Sludsvik enligt följande sammanställrung.

Anslag

Förslag

1977/78

1978/79

Naturvetenskapliga forskningsrådet

3 729 000        7 500 000

STU

1185 000

2 500 000

AB Atomenergi

1215 000        3 800 000

Forskningsenheten i Studsvik

900 000

6 129 000

14 700 000

2.4 Remissyttranden över förslaget tUl treårsprogram

2.4.1 Allmänna synpunkter

DFE:s betänkande har mottagits positivt av det övervägande flertalet remissinstanser. Lovord över DFE:s och programorganens arbete ut­trycks i många yttranden. Försvarets forskningsanstalt (FOA) finner att det framlagda betänkandet, förutom alt det fyller sin uppgift i forsk­ningsplaneringen, ger värdefull överblick över forskningen och ut­vecklingen inom energiområdet. Naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR) uttrycker tillfredsställelse över den realistiska analys av forsk­nings- och utvecklingsproblematiken inom energiområdet som redovisas. Motsvarande uppfattning framförs av bl. a. byggnadsstyrelsen, statens naturvårdsverk, bostadsstyrelsen, BFR och STU.

Tjänstemännens centralorganisation (TCO) konstaterar att det mate­rial DFE har tagit fram är en mycket värdefull beskrivning av de för­hållanden som påverkar vår energiförsörjning och finner det uppmunt-

Prop. 1977/78:110

56

rande atl det har rått stor enighet inom DFE om hur forskningen skall inriktas i framtiden. De reservationer och särskilda yttranden som finns representerar enUgt TCO bara en Uten del av det föreslagna forsknings­programmet. Svensk industriförening finner betänkandet jämte dess innehållsrika bUagor utomordentiigt ambitiöst och välskrivet. Förening­en anser vidare att betänkandet lämnar tung saklig redovisning av fakta, utveclcUngstrender och prognoser inom det välcUga energiområdet. DFE:s och programorganens arbete lovordas vidare av bl. a. Sveriges civilingenjörsförbund, SACO/SR och AB Atomenergi.

2.4.2 Utgångspunkter för DFE:s förslag

Remissinstanserna ansluter sig genomgående tUl DFE:s utgångspunk­ter för energiförsörjningen i framtiden och instämmer i de av DFE an­givna målen för huvudprogrammet. Arbetsmarknadsstyrelsen tillstyr­ker DFE:s förslag med hänvisning till att det från syssdsättnings-mässiga och regionalpolitiska synpunkter ar betydelsefullt att energitUl-gången säkras och att priset på energi inte höjs så att landets konkur­rensförmåga allvarligt försämras, överstyrelsen för ekonomiskt försvar anför att den satsning på energiforskning som föreslås är värdefuU från både försörjnings- och beredskapssynpunkt. Statens vattenfallsverk un­derstryker särskilt DFE:s påpekande att Sverige med en 70-procentig andel olja i energiförsörjningen är mera utsatt än flertalet industrUän-der. Centrala driftledningen framhåUer att mycket dessutom talar för att de svårigheter DFE förutser beträffande oljeförsörjningen kommer att inträffa tidigare än man hittUls i allmänhet har antagit.

FOA biträder DFE:s syn på inhemska, förnyelsebara energikäUor och framhåller att en allsidighet i forsknings- och utvecklingsverksam­heten, som gör det möjligt att i framtiden välja mellan olika vägar, är nödvändig med hänsyn till osäkerheten om bl. a. den internationella utvecklingen. Lantbrukarnas riksförbund understryker mot bakgrund av det osäkra framtidsperspektivet inom energiområdet DFE:s krav på spridning av energitillförseln tiU flera oUka källor och delar DFE:s uppfattning om behovet att minska Sveriges oljeberoende. Energispar­kommittén framhåller att även om konsumtionsutvecklingen kan hållas inom ramen för de mål som har uppställts i 1975 års energipoli­tiska beslut så skapar osäkerhet om det framtida energiförsörjningsläget ett behov av att ytterUgare nedbringa energikonsumtionstillväxten och utveckla nya eUer alternativa former för energitillförsel.

Statsföretag AB framhåller angelägenheten av att energiförsörjning­en tryggas även på kort sikt och understryker att försörjningsförstär-kande åtgärder avseende olja och förberedande åtgärder avseende kol bör vidtas parallellt med de mera långsiktigt inriktade insatser som gi­vits försteg i delegationens betänkande. Liknande synpunkter framförs av Svenska petroleum institutet.

Prop. 1977/78:110

57

Vissa remissinstanser anser att även andra målsättningar än de rent energipolitiska bör få inverka på inriktningen av energiforsknings-programmet. Statens industriverk anför att samhäUsutvecklingen även i fortsättningen i första hand bör styras av de vidare målsättningar som bl. a. kommer till uttryck i närings- och bostadspolitiken och betonar att det är dessa målsättningar som bör bestämma energipolitiken och inte tvärtom. FOA framhåller att det varken är möjligt eller meningsfyllt att skilja forskning och utveckling med syfte att främja industriell konkur­renskraft från forskning och utveckling som har som främsta syfte att bidrar till att trygga vår energiförsörjning. Landsorganisationen i Sve­rige (LO) anser att statsmakterna bör behandla demonstrationsprojekt med förtur i rådande lågkonjunktur, då outnyttjad kapacitet ofta före­kommer i industriföretagen, och framhåller att den energipolitiska forskningen måste sättas in i ett sysselsättnings- och näringspolitiskt sammanhang. Svensk industriförening påpekar att många av de alterna­tiva energikällor som nu synes stå inför sitt genombrott utmärkt väl passar för tillverkning i mindre företag och att ett brett upplagt tUlverk-ningsprogram inom området skulle skapa åtskiUiga arbetstillfällen. Även Lantbrukarnas riksförbund anser det nödvändigt att de statliga institu­tionerna bedriver ett utvecklingsarbete inriktat pä de små och medelstora företagen.

2.4.3 Huvudprogrammets avgränsning mot annan verksamhet

Flera av remissinstanserna, däribland socialstyrelsen, statens natur­vårdsverk, koncessionsnämnden för miljöskydd och statens strålskydds­institut tar upp frågan om miljöeffekter av olika teknik för energitUl-försel och energihushållning och tiUstyrker DFE:s förslag att medel som anslås för energiforskning även används för forskning som syftar tiU ökat kunnande om hälso- och miljöeffekter. Koncessionsnämnden fram­håller att utvecklingsarbetet hela tiden måste ske med noggrant beak­tande av den totala effekten på miljön, så att inte framtagen ny teknik etc. i praktiken blir oacceptabel på grund av uppkommande miljöef­fekter.

Statens strålskyddsinstitut anser att ansvaret för forskning rörande konstruktions- och processaspekter som påverkar sannolikheten för olyckor med påtagliga effekter för arbetsmiljö och omgivning, emission av skadliga ämnen osv. bör Ugga på det programorgan som ansvarar för stöd till produktutvecklingen i fråga. Naturvårdsverket framhåller beho­vet av samverkan mellan verket och de programansvariga organen när det gäller frågor där naturvårdsverket har ett myndighetsansvar. Verket föreslår att samarbetsformer skapas som gör det möjligt för verket att medverka vid detalj planermg och fullföljande av forskningen inom främst NE;s, men även STU:s, TFD:s och BFR:s områden.

Sambandet meUan energiforskningen och den forskningsverksamhet som ligger utanför huvudprogrammet berörs av statens institut för bygg-

Prop. 1977/78:110

58

nadsforskning, som framhåller att många centrala frågeställningar i ener­gipolitiken torde kunna beskrivas och förklaras genom forskningsinsat­ser vid sidan av den med energiforskningsmedel bekostade verksamhe­ten. Institutet framhåller mot den bakgrunden att det är en betydelsefull uppgift att skapa kontakter och informationskanaler mellan sådan forsk­ning och energipoUtiska organ. Som exempel nämner institutet forsk­ning om kommunal planering, om lokala arbetsmarknader, om samhäl­leliga styrmedel, om levnadsnivå och om fördelningsfrågor.

Statens industriverk påpekar att det inom olika program bedrivs akti­viteter av allmänt energipolitiskt intresse, för vilka i vissa faU andra myndigheter än det programansvariga organet har ett direkt handlägg­ningsansvar. Verket föreslår att resurstilldelningen tUl berörda myndig­heter ses över. Som exempel nämns studier av organisatoriska föränd­ringar samt inventeringar av oUka slag av naturresurser. Byggnadssty­relsen anser att stora lokalhållare som stat, kommuner och landsting borde kunna medverka i försöksverksamheten inom programmet Energi­användning för bebyggelse och föreslår att andra finansieringsformer härför övervägs än de som redovisas i DFE:s förslag.

Industriverket tar vidare upp frågan om samordningen mellan forsk­ningsprogrammet och industriverkets stöd tUl prototyper och demonst­rationsanläggningar inom industrisektorn, samfärdselsektorn och för energiproduktion. Verket anser att den av DFE gjorda gränsdragningen mellan forskningsprogrammet och demonstrationsstödet är oklar när det gäller andra delar av programmet än industrisektorn. Industriverket föreslår att formerna for slöd till prototyper och demonstrationsanlägg­ningar utvecklas vidare och påpekar att en risk med en oklar gränsdrag­ning är att onödigt stort slöd tUl bärkraftiga projekt eller onödigt lång­varigt stöd till icke hållbara projekt lämnas. LO betonar att industriut­vecklingsstödet bör planeras på ett systematiskt sätt och integreras med nuvarande projektstöd i industriverkets regi.

Sambandet mellan forskningsprogranunet och provningsverksamhet berörs närmare av statens provningsanstalt. Provningsanstalten konsta­terar att dessa aspekter inte har behandlats explidt i DFE:s betänkande. Provningsanslallen föreslår att den såsom central förvaltningsmyndighet för officiell provning och kontroll får medverka i planeringen av större utvecklingsprogram Uksom i genomförandet av verksamheten inom de områden där de eftersträvade resultaten kan vänlas bli föremål för reg­ler från olika myndigheter.

Statsföretag AB noterar att DFE visserligen berör u-ländemas behov av forskning och utveckling för effektivare energiproduktion och ener­gianvändning men att delegationen inte föreslår att medel avsätts för än­damålet. Bolaget föreslår att medel anslås för forskning även inom detta speciella område och hänvisar därvid till Sveriges uttalade intresse för hjälp till u-länder samt, dessa länders behov av teknologi ut-

Prop. 1977/78:110

59

ifrån, vilket för Sveriges del kan omsättas i export av för u-länderna lämplig teknologi.

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHl) påpekar att meteorologisk, hydrologisk och oceanografisk information på flera sätt har betydelse för planering och drift av energiproduktionsanläggningar och energisystem. Institutet finner det anmärkningsvärt att DFE i så liten utsträckning behandlar frågor om förhåUanden i vatten och i luft, vilka i många faU bestämmer produktionsförutsättningar, energibehov och mUjöpåverkan. Institutet föreslår att DFE:s programförslag kom­pletteras i detta avseende.

2.4.4 Resurser för forskning och utveckling

Många remissinstanser ifrågasätter om befintUga och tiUkommande resurser personella och materiella är tillräckliga för att genomföra det av DFE förordade programmet, som innebär en kraftig ökningstakt. Tvivel rörande tUlgången på resurser uttrycks bl. a. av riksrevisionsver­ket (RRV), universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), byggnadsstyrel­sen, statens planverk, statens industriverk och Näringslivets energidele­gation.

Enligt RRV:s mening bör DFE i det fortsatta utredningsarbetet ytter­ligare belysa i vilken utsträckning bristen på personella resurser kan an­ses utgöra ett energipolitiskt problem genom att t. ex. inskränka hand­lingsfriheten när det gäller att utveckla och införa ny tekiuk. Om så be­finns vara fallet, bör DFE och resp. programansvarigi organ också beakta hur medelsfördelningen mellan och inom programmen skall kunna underlätta rekryteringen av forskare och tekniker tiU de områden där bristen upplevs som mest besvärande.

Statens industriverk anser att en successiv resursuppbyggnad bör ske i stället för stegvisa ökningar av det slag som har gjorts och nu föreslås av DFE. Endast om klara motiv finns för en mycket intensiv satsning motiv som gör ett betydande risktagande rimligt anser industriverket att en så snabb ökning av stödet tiU energiforskningen är påkallad. Nå­got sådant motiv har enligt industriverket inte redovisats.

Statens strålskyddsinstitut framhåller den avgörande betydelsen av förstärkta resurser vid de forskningsutförande institutionerna i första hand inom högskoleväsendet. Det gäller särskUt behov av långsiktig uppbyggnad av personell kompetens och materiella resurser av det slag som diskuteras inom programmet Energirelaterad grundforskning. UHÄ anser det vara helt nödvändigt att statsmaktema om de beslutar att genomföra det föreslagna energiforskningsprögrammet också tar de ekonomiska konsekvenserna vad gäller forskaratbildning inom energi­området. Det är likaså enligt UHÄ:s bedömning en självklarhet att be­rörda högskoleinstitutioner måste få förstärkning genom inrättande av bestämda tjänster för nya inriktningar inom forskning och forskamtbUd-

Prop. 1977/78:110

60

ning samt uppbyggnad av nödvändiga basresurser för verksamheten. Även BFR betonar att en expansion av sektorforskningen inom ener­giområdet förutsätter att basresurser i form av lokaler, laboratorier, bi­trädespersonal m. m. byggs upp. Rådet framhåller att avsevärda tidsför­skjutningar i ett forskningsprograms genomförande kan uppstå om bas­resurserna inte byggs ut. En nödvändig förutsättning för genomförande av energiforsicningsprogrammet är därför att UHÄ och högskolorna analyserar situationen och snabbt vidtar åtgärder för att bygga ut basre­surserna. Rådet påpekar att en expansion av den omfattnuig som DFE föreslår innebär betydande risker för att annan viktig forskning t. ex. inom arbetsmiljöområdet kan bli underförsörjd med kompetent forsk­ningspersonal.

Enligt statens institut för byggnadsforskning talar det mesta för att det kommer råda stor brist på kvalificerade forskare inom energiområ­det under tireårsperioden 1978/791980/81. Institutet befarar därför att den av DFE föreslagna ökningen av forskningen och utvecklingen inom energiområdet kommer att medföra teoretiskt och empiriskt dåligt un­derbyggda resultat som okritiskt tUlämpas.

Statens provningsanstalt framhåUer att resursbehovet för provning, mätning och kontroll bör penetreras spedeUt. Provningsanstalten beto­nar att den i sin organisation har resurser som bör vara en god bas att bygga vidare på och som kan utnyttjas i många delar av de program som föreslås i betänkandet. Resursema utgörs av kompetent personal, utrustning, lokaler etc. De resurser och den erfarenhet som provnings­anstalten har inom energianvändningsområdet avser i första hand be­byggelse. Resursema bör emellertid kimna utnyttjas även i fråga om in­dustriella processer. Provningsanstalten påpekar att dess resurser sär­skilt väl lämpar sig för uppgifter i utvärderingsfasen för energisystem och deras olika komponenter.

SMHl betonar att institutet förfogar över betydande tekniska och per­sonella resurser för utvidgade studier inom energiområdet. Institutet anser det angeläget att dess resurser utnyttjas och att uppbyggnad av liknande kompetens vid andra institutioner undviks.

2.4.5 Programförslagets inriktning och avvägning, programperiodens längd m.m.

Flertalet remissinstanser tiUstyrker DFE:s förslag om en höjning av ambitionsnivån för forskning, utveckling och demonstration inom ener­giområdet. FOA anger t. ex. att ett expanderande program är fullt rim­ligt med hänsyn till att energiförsörjningen så sent och snabbt har blivit ett påträngande problem. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar anser att flera huvudlinjer i energiforskningsprogrammet leder tUI en eftersttä-vansvärd förbättring av försörjningstryggheten i fred samtidigt som för­utsättningar skapas för en ökad beredskap under krisförhållanden. Nä-

Prop. 1977/78:110

61

ringslivets energidelegation understryker att de föreslagna insatsema inte fär urholkas genom att automatiska kostnadsgUdningar lämnas obeakta­de när de slutgUtiga anslagsbeloppen fastställs och föreslår att alla an­slagsbelopp automatiskt indexregleras.

Statens industriverk och Näringslivets energidelegation anser att det är angeläget att resurserna inte sprids på ett så stort antal områden att effektiva insatser försvåras. Några remissinstanser, bl. a. UHÄ och sta­tens institut för byggnadsforskning, framhåller att en utvärdering av det pågående energiforskningsprogrammet skulle ha varit en god hjälp vid bedömning av möjlighetema att förverkliga det nu föreslagna program­met. UHÄ anser det angeläget att en ambitiös utvärdering sker av åt­minstone det föreslagna nya treårsprogrammet.

Svenska kraftverksföreningen anser att programmet i högre grad än vad DFE har föreslagit borde prioritera sådana energislag och åtgärder som kan ge väsentiig nyttoeffekt redan inom en tioårsperiod. Lantbru­karnas riksförbund anser att större insatser måste göras för att sprida kunskaper om befintlig teknik för bl. a. utnyttjande av nya energikällor. Delvis motsatt uppfattning framförs av FOA, som anser det väsent­ligt att man inte genom överbetoning av åtgärder som ger effekter på kort sikt avhänder sig handUngsmöjligheter som kan komma att spela en viktig roll även om de ligger långt fram i tiden.

Statens vattenfallsverk, AB Atomenergi och Centrala driftledningen anser att forskningsområden som tidigt kan bidra tUl att minska landets oljeberoende allmänt bör prioriteras. Jernkontoret tUlstyrker i stort den föreslagna omfattningen av programmet men ifrågasätter fördelningen mellan industriella processer och bebyggelse, bl. a. med hänsyn tUl att energibesparingen per insatt krona är avsevärt högre i industrin än i byggnadsbranschen. Även AB Atomenergi framför vissa övergripande synpunkter på medelsfördelningen, vilka väsentiigen innebär att insat­serna på Energiproduktion borde minskas tiU förmån för Industriella processer och Allmänna energisystemstudier. Lantbrukarnas riksförbund anser att det är väsentligt att stora insatser görs för utveckUng av teknik för mindre, lokala system i syfte att öka säkerheten, minska överförings­förlusterna och bättre utnyttja lokala energitillgångar.

Sveriges civilingenjörsförbund anser att programmet borde innehålla systematisk teknikvärdering av olika nya teknologier och system inom energiområdet. Arbetsmarknadsstyrelsen anser att ökad prioritet bör ges åt forskning som belyser sysselsättningsaspekter på olika energisystem. Statens utvecklingsfond betonar att de ekonomiska förutsättningarna för att en teknik skall tas i praktiskt bruk samt de eventuella behoven av re­striktioner och stimulansåtgärder måste analyseras innan beslut fattas om investeringar i forskning och utveclding.

Flera remissinstanser tUlstyrker DFE:s förslag att programorganen ges viss flexibilitet i form av en genereU möjlighet att inom vissa gränser

Prop. 1977/78:110

62

omfördela anslag mellan olika delprogram. Bostadsstyrelsen och Sveri­ges civilingenjörsförbund tillstyrker att programorganen ges omfördel­ningsmöjligheter intiU 15 % av ramen för varje delprogram. Veten­skapsakademien föreslår att större utrymme ges för projektinitiativ från enskilda forskare. Svenska uppfinnareföreningen finner DFE:s förslag att utrymme skall lämnas för uppslag som kommer fram senare under perioden mycket positivt, bl. a. för uppfinnare som kan få sina förslag bedömda och erhålla stöd för deras genomförande.

Näringslivets energidelegation, statens planverk och konsumentverket vill öka flexibiliteten och föreslår att programorganen ges väsentligt större omfördelningsmöjligheter än vad DFE förordat. Konsumentver­ket föreslår vidare, liksom Svenska petroleum institutet, att programor­ganen blott tilldelas medel upp till en viss del av den avsedda anslagsra­men och att resten av de anslagna medlen tillförs en gemensam fond, med hjälp av vilken statsmakterna skall kunna tillföra ytterligare medel till områden som man längre fram anser sig böra prioritera.

Få invändningar har rests mot DFE:s förslag att också det nya ener­giforskningsprogrammet bör vara tteårigt. BI. a. FOA, NFR, bostadssty­relsen, energisparkommittén och Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) tillstyrker med olika motiveringar att DFE:s förslag läggs tiU grund för planeringen av energiforskningen under treårsperioden 1978/791980/ 81. Energikommissionen framhåller vikten av att säkra kontinuiteten i det nu pågående forskningsprogrammet och skapa föralsättningar för snabbast möjliga beslut om utnyttjande av ny energiteknik. Kommissio­nen anser därför att regeringen bör lägga fram förslag om ett nytt tre­årigt energiforskningsprogram utan avvaktan på kommissionens slutliga underlagsmaterial. Motsatt uppfattning framförs av bl. a. RRV, statens industriverk, Näringslivets energidelegation och Centrala driftledningen, som föreslår att statsmaktema nu fattar beslut endast för budgetåret 1978/79 för att kunna besluta om ett treårsprogram för energiforslcning först när ställning har tagits tUl den framtida energipolitiken. Industti-verket anser att tid härigenom också skulle vinnas att belysa konsekven­serna av ett kraftigt ökat energiforskningsprogram med avseende på bindningar för en längre tid än den nu aktuella treårsperioden.

Önskemål om bindningar på längre sikt förs också fram i vissa remiss­yttranden. Byggnadsstyrelsen anför att det kan ställa sig svårt att bygga upp nya eller kraftigt utvidga befintiiga organisationer, om inga garan­tier eller utfästelser lämnas för tiden efter treårsperioden 1978/79 1980/81. Motsvarande synpunkter framförs även av Sveriges lantbruks­universitet, statens naturvårdsverk och BFR. Statens industriverk fram­håller att sådana projekt som visar sig inte vara utvecklingsbara måste kunna avvecklas i former som tillgodoser trygghetskrav hos berörd per­sonal.

Statens industriverk, FOA och Svenska petroleum institutet m. fl. re-

Prop. 1977/78:110

63

missinstanser delar DFE:s uppfattning att den aUmänna principen för inriktningen av energiforskningsprogrammet bör vara att det avvägs så att det förstärker andra länders och organisationers insatser. Det fram­hålls dock att DFE:s betänkande ger mycket begränsade möjligheter att bedöma om förslagen kompletterar respektive vidareutvecklar forsk­ningen och forskningsresultaten i andra länder. Kooperativa förbundet föreslår att möjligheterna att infoga några av forskningsprojekten inom ramen för nordiskt samarbete undersöks.

2.4.6 Energianvändtting i industriella processer m. m.

De remissinstanser som har yttrat sig över DFE:s förslag rörande programmet, bl. a. energisparkommittén, Näringslivets energidelegation. Svensk industriförening och Jernkontoret, instämmer i stort i DFE:s förslag tiU mål och inriktning för programmet.

DFE har i sitt förslag förordat en lägre anslagsnivå än STU, med motivering att företagen i huvudsak själva svarar för utveckling och in­förande av nya energieffektivare metoder m. m. Många remissinstanser ställer sig dock tvivlande tUl industrins förmåga att i tider av lågkon­junktur bidra tUl såväl den egna energihushållningen som tiU framtag­ning av ny energirelaterad teknik för marknaden.

Flera remissinstanser, häribiand STU, Näringslivets energidelegation, Svensk industriförening, Sveriges civilingenjörsförbund, SACO/SR, LO och AB Atomenergi, förordar en höjning av medelstilldelningen för detta program till åtminstone DFEts högre nivå.

Energisparkommittén föreslår att industriverkets gällande bidragsstöd ses över och att andra stödformer införs, t. ex. lån enbart tillgängliga för energibesparande åtgärder. TCO anser att bidrag är fel metod för att uppnå bättre energihushållning och förordar i stället att normer succes­sivt införs (liksom i miljölagstiftningen) för energianvändningen vid in­dustriella processer. För att samhäUet. skall kunna skaffa sig kunskap om lämpliga normer förordar TCO att ett par miljoner kronor ställs till förfogande för sådan forskning. Även STU anser att det är viktigt att studera samhäUets styrmedel, t. ex. skatter, investeringsbidrag och nor­mer, och att dessa styrmedel samordnas med energiforskningsprogram­met.

Allmänna   studier

Näringslivets energidelegation, IVA öch AB Atomenergi framhåller i sina remissytttanden betydelsen av delprogrammet Allmänna studier. DFE:s förslag tUl medelstUldelning betecknas som rimligt.

Trä, massaochpapper

IVA anser att den osäkerhet som råder beträffande elförsörjning och utbyggnad av elproduktionen i Sverige motiverar att en högre anslags-

Prop. 1977/78:110

64

nivå än den DFE föreslår väljs för insatserna inom pappers- och massa­industrin. Även Näringslivets energidelegation och LO förordar DFE:s högre nivå för delprogrammet.

Näringslivets energidelegation framhåller att delprogrammet förutom awattning av papper bör omfatta även awattning av massa, där förut­sättningarna är mycket stora att åstadkomma påtagliga resultat. På sikt bör insatsema koncentreras på mekanisk awattning, eftersom ytkemiska metoder torde begränsas av ekonomiska och miljömässiga restriktioner. Delegationen bedömer det vidare som mycket angeläget att skapa resur­ser för att med nya idéer och ny teknik utveckla pappersmaskiner med hög produktivitet vid måtttig kapitalkostnad. Kraven på hög systemslut­ning och effektiv energibesparande awattning måste särskUt beaktas. Anläggningskostnaden för en ändamålsenlig försöksmaskin beräknas uppgå till drygt 30 milj. kr. Staten och pappersbranschen bör gemen­samt finansiera denna.

Järn  och  stål

IVA understryker vikten av att stöd går tUl förbättringar av existe­rande utrustning och processutformning, vilken innebär stor energiåt­gång och stora förluster i form av spillvärme. Både från miljö- och energisynpunkt kan insatser här få stor betydelse. IVA förordar därför större satsning på energiåtervinning i olika processteg samt vidareut­veckling av kontinuerUga stålprocesser. IVA liksom LO ansluter sig till den av DFE förordade anslagsnivån.

Jernkontoret betonar att forskningen bör inriktas på såväl spillvär­meutnyttjande som minskning av primärenergiåtgängen. Vidare fram­håller Jernkontoret att stora energibesparingar är möjliga genom modi­fieringar av befintlig teknik. Med rådande förhållandevis låga energipri­ser blir det ekonomiska utfaUet av sådana projekt så lågt att det ofta infe är företagsekonomiskt motiverat att de påbörjas. Det är därför vä­sentligt och nödvändigt att järnverken får ekonomiska bidrag för denna teknikutveckling. Enligt Jemkontoret är medelsbehovet för Järn och stål för tidsperioden 1978/791980/81 av samma storleksordning som dele­gationens förslag på den högre nivån, dvs. 35 milj. kr. Härav bör minst 10 milj. kr. avsättas för förbättring av befintlig teknik.

Övriga processer

IVA och AB Atomenergi ifrågasätter DFE:s prutning av STU:s me­delsförslag. IVA framhåller att ökade medel bör ges åtminstone till energiintensiv produktion och till processer som är gemensamma för många industrier. AB Atomenergi betonar att stora energibesparingar finns inom räckhåll i en lång rad branscher, t. ex. vad avser värmeåter­vinning i kombination med förvärmning av procesströmmar eUer utnytt­jande av solvärme.

Prop. 1977/78:110

65

Energisparkommittén betonar vikten av att de tekniska problem och institutionella hinder som är förknippade med flerstegsutnyttjande iden­tifieras och kvantifieras i en studie, vars resultat sedan får utgöra pro­jekteringsunderlag för fullskaleanläggningar.

Statens naturvårdsverk och Näringslivets energidelegation föreslår att möjligheterna till energibesparing inom den kemiska industrin i större utsträckning beaktas inom energiforsicningsprogrammet. Högskolan i Luleå anser att även gruvindustrins problematik bör inrymmas i delpro­grammet Övriga processer.

Jordbruk och trädgårdsnäring

Lantbruksstyrelsen framhåller att den störte delen av energiförbruk­ningen i jordbmket utgörs av drivmedel för fältarbeten. Möjlighetema att spara energi på detta område anses dock vara begränsade varför in­satserna i första hand, bör inriktas på förbättrad information till jord­brukarna om energibesparande åtgärder.

Styrelsen påpekar vidare tillsammans med Lantbrukarnas riksförbund de möjligheter som finns att minska den totala energiförbrukningen genom bl. a. bättre gödselhantering.

Omkring en fjärdedel av jordbrukets behov av flytande bränslen åtgår för torkning av skördad spaimmål till lagringsduglig vara. Lantbrukssty­relsen, Sveriges lantbruksuniversitet och Näringslivets energidelegation understryker mot den bakgrunden vikten av insatser avseende torkkon­struktionerna.

Lantbruksstyrelsen, Sveriges lantbruksuniversitet och Lantbrukarnas riksförbund framhåller behovet av att begränsa energiförbrukningen i växthus. Insatserna bör inriktas på energisnål produktion, bättre isole­ring av växthus, växtförädling för att få fram kulturer bättre anpassade till lägre temperaturer, klimatreglering samt utnyttjande av altemativa energikällor för att klara uppvärmningen av växthusen.

Samhällets varuflöden; å tervinn ing o ch avfall

Lantbruksstyrelsen, Sveriges lantbruksuniversitet. Jordbrukstekniska institutet och Lantbrukarnas riksförbund tiUstyrker DFE:s förslag, som bl. a. innebär en prioritering av utvinning av energi från jordbruksavfall. Vidare framhålls att halm är en praktisTct taget outnyttjad råvara med hög potential. Den kan utnyttjas för en rad ändamål, t. ex. framställning av metangas, lokaluppvärmning, kolväteprocesser och som fiberråvara och byggmaterial.

Med hänvisning till områdets stora energisparpotential och tiU de mil­jövinster som kan göras förordar IVA, Kooperativa förbundet och Svenska kommunförbundet DFE:s förslag på den högre nivån, som bl. a. innefattar fullskaleförsök med utsortering av papper, plast öch plåt.

5   Riksdagen 1977/78. 1 saml. Nr 110

Prop. 1977/78:110

66

2.4.7 Energianvändning för transporter och samfärdsel

Trafikpolitiska utredningen framhåUer att den trafikpolitiskt önsk­värda utvecklingen av transportsektorn står i god överensstämmelse med de energipolitiska målsättningarna och anser att främst de föreslagna in­satserna avseende Åtgärder i transportsystemet är angelägna från flera utgångspunkter. Domänverket tUlstyrker DFE:s förslag beträffande hela programmet Energianvändning för transporter och samfärdsel men no­terar samtidigt att hittUls förd trafikpoUtik verkat i en riktning motsatt den energipolitiskt önskvärda. TCO tillstyrker allmänt DFE:s förslag och anser att en stor del av insatserna bör kimna ske i samarbete méd svensk industri, som därvid bör bidra till finansieringen.

Svenska åkeriförbundet framhåller svårigheten att med tillgängligt statistiskt underlag göra jämförelser mellan olika transportmedels ener­gikonsumtion och anser att jämförande energianalyser omfattande alla olika moment i transporttjänsterna liksom systemstudier, som belyser verkningarna av olika övervägda eller vidtagna åtgärder, bör göras in­nan val av forskningsinsatser sker.

Åtgärder i transportsystemet

Statens planverk anser att transportområdet är för snävt angripet och efterlyser systemövergripande kopplingar meUan t. ex. bebyggelse, mark­användning, transportbehov och energianvändning för transporter. Liknande synpunkter framförs av Svenska kommunförbundet. Statens vägverk anser att delprograinmet starkare borde knyta an till samman­hanget mellan olika åtgärder och effekterna av åtgärderna. Vägverket finner av detta skäl den föreslagna indelningen av delprogrammet i fyra forskningsområden, svarande mot olika slag av transporter, mindre rele­vant. Vägverket anser att det i stäUet kravs en mera problem- och åt-gärdsinriktad stmkturering av området.

Även statens väg- och trafikinstitut kritiserar den föreslagna indel­ningen av delprogrammet och föreslår i stället en indelning i områdena Trafiksystem, Trafikant, Fordon och Väg. Institutet anser vidare att forskningsinsatser rörande åtgärder som kan ge effekt på kort sikt bör prioriteras.

En lägre anslagsnivå än DFE:s huvudförslag förordas av luftfartsver­ket och IVA. Luftfartsverket anför att det råder stor osäkerhet om hur stora energibesparingar som kan uppnås utan att så kraftiga styrmedel behöver tUlgripas att möjligheten att tillgodose vissa trafikbehov kraftigt inskränks. Luftfartsverket anser mot den bakgrunden att särskilt de in­satser som föreslås inom området långväga persontransporter inte är tiU­räckligt motiverade.

Energisparkommittén förordar för sin del en högre anslagsnivå än DFE:s huvudförslag. Den skuUe enligt kommittén ge bättre utrymme

Prop. 1977/78:110

67

för försök i större skala med samåkning, studier av sådana förhållanden som kan påverka resmönstret i riktning mot ökat utnyttjande av kollek­tiva transporter för arbetsresor samt studier av oUka kombinationslös­ningar med bU och andra transportmedel för fritidsresor.

Luftfartens energianvändning tas upp av luftfartsverket. Bland vä­sentliga forskningsfält nämns möjligheterna att höja beläggningsgraden i den inrikes linjefarten.

Sjöfartsverket och Sveriges redareförening anser att sjöfartsnäringens betydelse i energiförsörjnings- och energibehovssanunanhang inte har beaktats tiUräckligt. Skogsstyrelsen och Sveriges lantbruksuniversitet framhåller att skogsbrukets och jordbrukets transportproblem också be­höver studeras. Statens planverk föreslår att särskUda studier ägnas kon­sekvenserna för transportsystemet av en övergång till andra energisys­tem som t. ex. kol, alunskiffer, torv och biomassa.

Alternativa drivmedel

TCO anser att ambitionema för delprogrammet bör vara höga och framhåller att det är viktigt att både olje- och bilbolagen kan fås att inta en positiv attityd tUl insatsema.

Sveriges naturvetareförbund framhåller bland de altemativa drivmed­len metanolen och påpekar att den kan sänka hälsoriskerna genom att ersätta blyorganiska oktanhöjande tUlsatser, är relativt enkel att införa i nuvarande fordonspark och medger en direkt oljebesparing. Lantbru­karnas riksförbund föreslår att försöksverksamheten med altemativa drivmedel såsom metanol, träpulver och oljeslurry forceras. AB Atom­energi understryker att möjligheter att på lång sikt utnyttja nya bränsle­system, t. ex. vätelagring i metaller, bör beaktas. Näringslivets energide­legation anser att bland de alternativa drivmedlen gengasen synes ha fått en mycket styvmoderlig behandUng och förordar att den av DFE ge­nomarbetade högre ambitionsnivån väljs för att ge utrymme för tiUräck-liga insatser inom gengasområdet. Svenska kommunförbundet framhål­ler att miljöeffekterna vid framstäUningen av nya drivmedel måste beak­tas.

Drivsystem

Statens vägverk och Sveriges naturvetareförbund framhåUer samban­det mellan delprogrammen Alternativa drivmedel och Drivsystem och påpekar att utvärderingen av olika tänkbara framtida drivmedel tUl stor del är avhängig av de fömtsättningar som antas beträffande den for­donstekniska utvecklingen. Vägverket understryker fordonsviktens bety­delse och anser att det är möjligt att med i stort sett känd teknik skapa ett avancerat fordon med extremt låg vikt och därtiU anpassad motor­styrka. Vägverket föreslår en övergripande systemstudie av framtidens avancerade vägfordon och bilindustrins omställningsproblem och anser

Prop. 1977/78:110

68

att statsmakternas möjligheter att stunulera och styra den tekniska ut­vecklingen härigenom skulle förbättras.

Statsföretag AB anser att satsningar på alternativa värmemotorer är mindre angelägna, då dessa motorer inte har några möjligheter tiU vä­sentligt förbättrade egenskaper avseende energianvändning och emissio­ner. Bolaget föreslår att satsningen i stället koncentreras på elektriska drivsystem, främst byggande av demonstrationssystem med nickel/järn­batterier. Statsföretag anser vidare alt landet saknar resurser för egen utveckling av komplicerade bränslecellsystem och föreslår att msatserna i fortsättningen begränsas till studier av bränslecellsystem, lämpligen genom deltagande i något utländskt utvecklingsprogram.

Flera remissinstanser framhåller miljöaspekterna i samband med kon­struktion av fordon och drivsystem. Luftfartsverket föreslår att det i programmet tas upp ett särskilt forskningsfält omfattande avvägning mellan miljökrav (luftföroreningar, buller) och energieffektivitet. Svenska lokaltrafikföreningen anser att det är särskilt viktigt att beakta den lokala busstrafikens speciella mUjöproblem, t. ex. avgas- och ljud­emissioner. Naturvårdsverket anser att forslcning om energiekonomi och emissioner bör få hög prioritet och anmäler intresse för att bevaka ut­formningen av projekt inom detta område.

2.4.8 Energianvändning för bebyggelse

Remissinstanserna instämmer genomgående i de av DFE formulerade allmänna målen för programmet. Bl. a. LO framhåller sambandet mel­lan forskningsprogrammet och de stora insatserna för energibesparande åtgärder inom bebyggelseområdet.

DFE:s förslag till ram för programmet ligger något imder den av BFR förordade, särskilt vad gäller stöd tiU forslcningsinriktat experi­mentbyggande. Näringslivets energidelegation, byggnadsstyrelsen. Svenska kommunförbundet, bostadsstyrelsen och statens planverk för­ordar den av BFR föreslagna nivån. Särskilt framhåUs därvid det forsk­ningsinriktade experimentbyggandets betydelse för att snabbt föra ut forsknings- och utvecklingsresultat till praktisk tillämpning i bygg- och förvaltnmgsprocessen.

Tillgången till främst personella resurser för genomförande av pro­grammet berörs av flera remissinstanser. Siatens planverk påtalar bris­ten på annan personal än forskare och förordar att huvuddelen av med­len tas i anspråk under periodens senare hälft, bl. a. för att behälla kva­litén på forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamheten. IVA påpekar att stora resurser, som skulle kunna användas inom program­met, finns hos industri- och konsultföretagen och uppskattar den möj­liga volymen för uppdragsforskning tUl 50 mUj. kr. per år.

Prop. 1977/78:110

69

Effektivare energianvändning

Flera remissinstanser framhåller vikten av stora satsningar. Statens planverk. Svenska kommunförbundet, statens institut för byggnadsforsk­ning, IVA och AB Atomenergi anser att praktiskt utvecklingsarbete av­seende nya energibesparande system, som kan införas i samband med ombyggnad av befintliga byggnader, bör prioriteras, eftersom dessa byggnader imder lång tid framåt kommer att svara för merparten av energianvändningen inom bebyggelseområdet. Kommunförbundet till­styrker vidareutveckling och vidgning av den s. k. EPD-verksamheten till att avse även reglersystem och ventUationsanläggningar. Byggforsk-ningsinslitutet och IVA framhåller att byggnadstekniken behöver vida­reutvecklas när det gäller isolering och tätning av både nya och befint­liga byggnader.

Vad gäller medelsnivån förordar byggnadsstyrelsen, byggforsknings-institutet, energisparkommittén. Svenska kommunförbundet och Nä­ringslivets energidelegation den av BFR föreslagna anslagsnivån, vUken ligger något över DFE:s huvudförslag.

Programelementet Yttre försörjningssystem framhävs av bl. a. statens geotekniska institut och Svenska kommunförbundet. Kommunförbundet förordar fullskaleförsök rörande system för lokal distribution och lag­ring av fjärrvärme med användning av ny teknik för ledningsläggning och nya ledningsmaterial samt studier av hur energibesparande åtgärder påverkar lönsamheten för fjärrvärmesystem.

Svenska kommunförbundet betonar vidare programelementet Byggna­der, byggnadsdelar och inre försörjningssystem och anser i Ukhet med Lantbrukarnas riksförbund att en ökad satsning bör ske på utvärdering av energisnåla hus från ekonomi-, energi-, miljö- och konstruktionssyn­punkter. Lantbrukarnas riksförbund föreslår vidare utvecklmg av och försök med eldning med t. ex. flis, flisbrUcetter och ttäpulver.

Statens planverk föreslår att det inom programelementet Energihus­hållning för byggnader, grupper av byggnader startas målimiktade ut­vecklingsprojekt som rör soluppvärmning av grupper av byggnader.

Kommunförbundet förordar alt det inom programelementet Byggna­ders energihushållning genomförs ett projekt med fullskaleförsök och demonstration av energisnåla byggnads- och anläggningsmetoder.

Värmepumpar

Flera remissinstanser tiUstyrker DFE:s förslag. Svenska elverksför­eningen och statens planverk framhåUer vikten av studier av värmepum­pens energiförsörjning och dess återverkan på elnätet från effektsyn­punkt om användningen av eldrivna värmepumpar för bebyggelseområ­den utvecklas, överstyrelsen för ekonomiskt försvar föreslår att lönsam­heten av att komplettera värmepumpsystem med begränsad soluppvärm­ning undersöks. Svenska elverksföreningen tillstyrker DFE:s förslag rö-

Prop. 1977/78:110

70

rande fuUskaleförsök med andra värmekäUor än luft, t. ex. markvärme och spUlvärme.

Sol värmesys tem och energilagring

Remissinstansema tUlstyrker allmänt DFE:s förslag. AB Atomenergi instämmer dock ej i DFE:s och BFR:s bedömning att forsknings- och utveckUngsinsatserna skulle begränsas genom brist på realresurser. Bola­get framhåller att utnyttjandet av dess resurser i Studsvik hittUls endast har begränsats av bristen på forskningsanslag för dessa ändamål.

Energisparkommittén, IVA, Svenska elverksföreningen och Sveriges civilingenjörsförbund framhåller energUagringens betydelse. Energispar­kommittén betonar att storskaUga solvärmesystem med centralt värme­magasin och system avsedda enbart för tappvattenuppvärmning f. n. sy­nes ha de största tekniska och ekonomiska förutsättningarna. IVA före­slår att man också studerar solvärmesystem som utgörs av kombinatio­ner av soUångare, ventUationsanläggningar och klimatkylanläggningar.

De av DFE föreslagna delprogrammen Värmepumpar samt Solvär­mesystem och energilagring har av BFR samlats under en mbrik. Lo­kala energikällor. BFR föreslår att även andra tekniker, som kan visa sig intressanta, får tas upp under denna rubrik, t. ex. småskaliga vind­kraftverk för lokal elproduktion eller byggnadsuppvärmning. Lantbru­karnas riksförbund anser att försök bör göras med värmegrunder som förutom med solvärme kan värmas med hjälp av vindkraft.

Planering, styrfaktorer, statistik m.m.

Statens planverk anser att DFE:s förslag för programelementet Kom­munal energiplanering är tUltaget i underkant och föreslår att satsningar i stället görs i enlighet med den av DFE redovisade högre ambitionsni­vån. IVA förordar däremot, med hänvisning tUl att kunskaperna om styrfaktorer o. dyl. inte är tUlräckligt etablerade i det svenska forsk­ningssamhället, en successiv kunskapsuppbyggnad, vilket skulle innebära en satsning på en lägre nivå än den av DFE föreslagna. Svenska kraft­verksföreningen och TCO anser att en nära samverkan med de olika energiintressenterna, bl. a. kommunerna, är nödvändig för att den prak­tiska nyttan av forsknings- och utvecklingsinsatserna skaU bU så stor som möjligt. Byggforskningsinstitutet framhåller vikten av empiriska studier av de regionala och lokala myndigheternas administration av olika styrmedel.

Andra styrmedel än den lokala energiplaneringen betonas av flera re­missinstanser. Byggnadsstyrelsen anser att en utvärdering av hittUls upp­nådda resultat av olika satsningar som gjorts i energibesparande syfte är angelägen. Statens planverk och AB Atomenergi påpekar att ett sam­hälle där både kontinuerUga och ändliga energikällor används parallellt behöver olika regler för olika energisystem, vUket kräver flexibla be-

Prop. 1977/78:110

71

stämmelser och möjligheter tiU lokala initiativ och anpassningar. Statens provningsanstalt påpekar att utvärdering, provning och typgodkännande av nya system och komponenter är nödvändig för att de till byggnormen anpassade belåningsreglerna skall kunna tillämpas som styrmedel och föreslår riktade forskningsinsatser inom detta område.

Brukarkrav

Byggforskningsinstitutet stöder DFE:s värderingar och förslag för programelementet Klimatkrav. Näringslivets energidelegation föreslår en mer forcerad satsning än den av DFE förordade och hänvisar till att betydande energivinster, särskilt för industri- och kontorslokaler, kan uppnås redan på kort sikt genom optimering och anpassning av gällande regler och föreskrifter, förbättrad teknik för mätning och driftövervak­ning etc. Socialstyrelsen understryker behovet av intensiva insatser syf­tande till att ge underlag för hygieniska gränsvärden och framhåUer be­tydelsen av produktkontroll av befintliga byggnadsmaterial och nya pro­dukter för att få underlag för att utforma ventilationen så att hälsofar­liga koncentrationer av olika skadliga ämnen, t. ex. formaldehyd, inte uppstår. Motsvarande synpunkter framförs av statens strålskyddsinstitut som påpekar behovet av målinriktad slrålskyddsforskning avseende ef­fekterna på befolkningens stråldosbelastning av olika energibesparande åtgärder såsom isoleringsmaterial, ventilation etc. Även byggnadsstyrel­sen berör de hygieniska aspekterna och förordar att forskningen sker under medverkan av medicinsk expertis.

Programelementet Övriga brakarkrav framhävs av Hyresgästernas riksförbund, som anser att DFE:s förslag tiU insatser inom programmet inte i tillräcklig grad har vägletts av välfärdspolitiska utgångspunkter. Förbundet föreslår en prioritering av forskningsinsatser som kan skapa underlag för att fortsättningsvis bygga upp programmet med utgångs­punkt i välfärdspolitiska mål.

2.4.9 Energiproduktion

Vad gäller programmet Energiproduktion instämmer remissinstan­serna allmänt i DFE:s bedömning att energiforskningsprogrammet bör inriktas på att utöver kol, naturgas och kärnkraft skapa fler handlings­alternativ för att i framtiden ersätta olja.

Många remissinstanser anser att torv är ett realistiskt alternativ inom en nära framtid. Allmänt framhåller remissinstanserna att det är viktigt att belysa miljöeffekterna av att biosystem och torv introduceras i stor skala.

Flera remissinstanser framhåller att kol är ett realistiskt alternativ till olja på kort sikt, och att bl. a. miljöeffekterna av ett storskaligt infö­rande i Sverige bör studeras inom energiforskningsprogrammet.

Statsföretag AB, Lantbrukarnas riksförbund. Svenska kommunför-

Prop. 1977/78:110

72

bimdet och TCO m. fl. tUlstyrker DFE:s förslag till prioritering av del­programmet Vindenergi. Avvikande mening framför bl. a. koncessions­nämnden för miljöskydd som anser att miljö- och naturvårdsproblemen vid en storskalig vindkraftutbyggnad framstår som betydande samtidigt som den utvunna kraftens begränsade tillgänglighet väsentligt minskar värdet av denna utbyggnad.

NE föreslår att frågan om formell indelning av programmet Energi­produktion hålls öppen ännu någon tid och helst tUl våren 1978 efter­som det enligt NE har visat sig att ytterligare förbättring och förenkling av programindelningen kan göras.

Biosystem

Många remissinstanser ställer sig positiva tUl DFE:s förslag för den närmaste treårsperioden och finner det angeläget att beslutsunderlag snabbt tas fram för att energiskogamas roll i den framtida energiförsörj­ningen skall kunna bedömas. Flera remissinstanser, däribland domän­verket, NFR och koncessionsnämnden för miljöskydd, anser dock att möjligheterna att få ut energi via energiskogar är överskattade.

Övervägande antalet remissinstanser som yttrat sig över delprogram­met Biosystem, däribland koncessionsnämnden för miljöskydd, IVA, Sveriges civilingenjörsförbund, SACO/SR, AB Atomenergi och Närings­livets energidelegation förordar DFE:s lägre anslagsnivå. Sveriges lant­bruksuniversitet, TCO och Svenska kommunförbundet tillstyrker me­delstUldelning enligt DFE:s huvudförslag.

Sveriges lantbruksuniversitet, skogsstyrelsen, statens naturvårdsverk och Lantbrukarnas riksförbund understryker särskilt vikten av de före­slagna inventeringarna av områden och marktyper som är lämpliga för odling av energiskog.

Samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan pekar på de svår­överskådliga konsekvenser som energiskogsodling i större skala kan väntas få på miljön. Viktigt är därför att storskaliga försök görs för att undersöka dels de ekologiska effekterna, dels klimateffekterna av att våtmarken tas i anspråk. NFR, statens naturvårdsverk och domänverket framhåller bl. a. att energiskogsodling kräver kraftig gödsling och alt konsekvenserna kan bli allvarliga för grundvatten, vattendrag och sjöar då gödslingen till större delen förutsattes bli utförd på våtmarker. NFR anser att även forskning rörande skadegörare, forskning för att ta fram bättre genetiskt material samt tUlväxtens beroende av naturliga substrat och vattentillgäng är betydelsefull i detta sammanhang.

Domänverket och Svenska kraftverksföreningen framhåller den intressekonflikt vad beträffar markanvändning som kan förutses med bl. a. näringarna jordbruk, skogsbruk och skogsindustri. Domänverket betonar alt det därför krävs en mycket noggrann granskning och avväg-

Prop. 1977/78:110

73

ning av utvecklingsinsatserna rörande utnyttjande av biomassa som ener­giråvara i relation till dessa näringars intressen.

Enligt skogsstyrelsen är det angeläget med ett bättre utnyttjande av skogsavfall, vilket skulle skapa bättre förutsättningar för en god skogs­vård och skogshygien. Detta kan i sin tur ge bättre betingelser för en höjd biomassaproduktion i den återstående skogen.

Torv

DFE:s inriktning och prioritering stöds av remissinstanserna, bl. a. skogsstyrelsen, överstyrelsen för ekonomiskt försvar, Sveriges geologiska undersökning, statens vattenfallsverk, domänverket, Statsföretag AB, Svenska kommunförbundet, TCO, landstingsförbundet och Näringslivets energidelegation. Endast IVA anmäler avvikande mening och ifrågasät­ter att torv skulle bidra till energiförsörjningen på annat sätt än som krisråvara.

Den av DFE förordade medelstiUdelningen tillstyrks av bl. a. Sveriges lantbruksuniversitet, domänverket. Svenska kommun förbtmdet. Svenska kraftverksföreningen och TCO. IVA anser att en insats på högst DFE:s lägre nivå är motiverad.

Näringslivets energidelegation föreslår att ett torvprojekt etableras omfattande bl. a. en året om-täkt med teknik för awattning, rökgastork­ning eller mottryckstorkning. För att kunna arbeta paralleUt med detta projekt och projektet avseende frästorvsteknik föreslås att torvprogram-met läggs på en högre nivå än DFE:s huvudförslag, nämligen 55 milj. kr.

Överstyrelsen för ekonomiskt försvar föreslår att en högre insatsnivå väljs för att forskning skall kunna bedrivas även med inriktning på pla­ner för hur torvproduktion och torvanvändning snabbt skall kunna ökas om energiförsörjningssituationen kräver det.

Skogsstyrelsen och Sveriges geologiska undersökning betonar vikten av att en inventering av torvförrådet snarast kommer tUl stånd. Sveriges lantbruksuniversitet och domänverket anser att eventuella markanvänd­ningskonflikter bör tas upp i en systemanalys som bör utvidgas till att omfatta hela den växtproducerande arealen.

Naturvårdsverket, AB Atomenergi, Lantbrukarnas riksförbund och Kommunförbundet betonar att miljöfrågorna måste ägnas stor upp­märksamhet. Lantbrukamas riksförbund hävdar att torvproduktionen i första hand bör inriktas på lokal produktion med småskalig teknik. Svenska kraftverksföreningen anser att användningsområdet i första hand bör bli värmeverk och eventuellt kraftvärmeverk i tätorter belägna i närheten av större torvmossar.

AB Atomenergi och Lantbrukarnas riksförbund pekar på möjligheten att ta till vara den utprovade teknologi som finns i bl. a. Finland, där torv eldas kommersiellt.

prop. 1977/78:110

74

Statsföretag AB hävdar att det i Sverige mom Svenska Torv AB finns beprövad teknik för produktion i stor skala av frästorv samt industrieUt utvecklad och från praktisk produktion känd teknik för brikettermg av torv. Enligt Statsföretag AB:s uppfattning finns det anledning att redan nu starta ett projekt syftande tUl att uppföra en avvattningsanläggning. Svenska Torv AB och Svenska utvecklingsaktiebolaget är i samverkan beredda att åta sig en sådan uppgift, förutsatt att finansiellt utvecklings­stöd ställs tiU förfogande.

Skiffer

UHÄ, IVA, Statsföretag AB och Svensk kärnbränsleförsörjnings AB framhåller att i en situation med ökande svårigheter att erhålla olja är alunskiffer väsentUg som Sveriges största fossUa bränslereserv. En högre anslagsnivå än den av DFE föreslagna förordas för att forskning kring skiffrarna enligt det av NE redovisade högre alternativet, "Teknik­utveckling", skall kunna rymmas i programmet. Statsföretag AB anser att kravet på att utveckla skiffrarna som beredskapsreserv och att därvid kunna uppfylla stäUda mUjökrav ensamt motiverar en satsning enligt NE:s högre ambitionsnivå.

Kol

Näringslivets energidelegation, IVA och TCO anser att den forskning som DFE föreslår är motiverad. Dessutom föreslår den förstnämnda att 10 milj. kr. reserveras för en försöksanläggning för kolförgasning i större skala.

Överstyrelsen för ekonomiskt försvar, statens vattenfaUsverk och Svenska kraftverksföreningen förordar en höjning av anslaget och beto­nar att en viktig del i programmet bör bli att studera kolets mUjöeffek-ter, främst rökgasutsläpp och egenskaperna hos aska och slagg. Vatten­fallsverket och programrådet för radioaktivt avfäll påpekar att utsläp­pen av radioaktivitet vid koleldning är av samma storleksordning som för kärnkraftverk vid normal drift. Statsföretag AB, AB Atomenergi och Lantbrukarnas riksförbund pekar också på de miljöproblem som är förknippade med kolförbränning.

Statsföretag AB hävdar beträffande kol att tillgängUgheten är över­skattad och atl en ökande övergång till kolanvändning mycket snart kan leda tiU knapphet på våra traditionella kolmarknader. Enligt Statsföre­tags uppfattning har vidare behovet av att utveckla transport- och hante­ringssystem för kol inte utretts i behövlig utsträckning. Med hänsyn till att kol f. n. används i endast ringa omfattning i vår energiproduktion och att konsekvenserna av en mera omfattande användning knappast är ut­redda i landet föreslår Statsföretag att medel anslås för forskning för­knippad med avsevärt ökad kolanvändning och därav följande mass­transport.

Prop. 1977/78:110

75

Enligt överstyrelsen för ekonomiskt försvar bör energiforskrungen in­riktas mot att snabbt göra det möjUgt att upprätta konkreta kostnadsbe­räknade planer för hur kol skall kunna tas i anspråk i stora mängder och inom relativt korta tidrymder.

Naturgas och Olja

TCO anser det ej önskvärt att i nuvarande läge satsa i stor skala på naturgas. Svenska gasföreningen ser det däremot som angeläget att det snarast utarbetas en plan för det forsknings- och utvecklingsarbete som behövs för naturgas, eftersom det inom energLforskningsprogrammet inte föreligger någon programplan för detta område.

Lantbrukarnas riksförbund hävdar att ökad uppmärksamhet måste ägnas säkerhets- och transportproblemen beträffande såväl naturgas som olja.

Fissionsenergi

Några remissinstanser, däribland UHÄ, statens vattenfallsverk, pro­gramrådet för radioaktivt avfall. Svenska kraftverksföreningen. Centrala driftledningen och TCO vUl ge hög prioritet åt delprogrammet Fissions­energi och förordar en höjning av anslagsnivån jämfört med DFE:s förslag.

Reaktorer

Statens kämkraftinspektion och AB Atomenergi tUlstyrker DFE:s förslag till insatser och medelstUldelning vad beträffar elproduce­rande lättvatlenreaktorer.

DFE:s uppfattning att forskningen om lättvattenreaktorers säker­hets- och avfallsproblem bör övertas av statens kärnkraftinspektion, statens strålskyddsinstitut, programrådet för radioaktivt avfall samt kraftindustrin och kraftföretagen delas av bl. a. statens kärnkraftinspek­tion, IVA, AB Asea-Atom, TCO och Lantbrukarnas riksförbund. AB Atomenergi anser emellertid inte att överföring av hela programansva­ret till andra beslällarorgan än NE är motiverad.

Flera remissinstanser, bl. a. IVA, AB Atomenergi, AB Asea-Atom, Svensk kärnbränsleförsörjning AB och Näringslivets energidelegation framhåller att värmeproducerande lättvatlenreakto­rer har tekniska förutsättningar att utvecklas till ett alternativ för energiförsörjning. Mot denna bakgrund föreslår de att 10 milj. kr. re­serveras för detta ändamål.

Beträffande övriga reaktortyper instämmer programrådet för radioaktivt avfall, IVA, AB Atomenergi och AB Asea-Atom i hu­vudsak i DFE:s programförslag och understryker att den snabba bridern

Prop. 1911 fl8:110

76

kan komma att få stor betydelse i framtiden. DFE:s förslag tUl medels­tilldelning tillstyrks.

TCO anser att de nya kärnkraftsystemen representerar en mycket stor och realistisk potential i framtiden och förordar att den av DFE före­slagna anslagsnivån höjs med 30 milj. kr.

Bränslecykler

Programrådet för radioaktivt avfall, AB Atomenergi och AB Asea-Atom instämmer i DFE:s förslag att kompetensuppehållande verksam­het bedrivs beträffande u r a n a n r i k n i n g för att ge statsmakterna erforderligt värderingsunderlag och upprätthålla viss handlingsberedskap. Svensk kärnbränsleförsörjning AB anser att en enligt DFE:s förslag starkt begränsad anrikningsforskning bör inriktas på att utröna förut­sättningarna för inhemskt utvecklad teknik om möjligheten att köpa an­rikningstjänster eller teknik utomlands skulle försämras. Enkel teknik, t. ex. cyklonanrikning, bör då övervägas.

Statens kärnkraftinspektion, IVA, AB Asea-Atom och Svensk kärn-bräislejörsörjning AB tiUstyrker DFE:s förslag rörande upparbet­ning, plutoniumåterföring och avfallshantering, som innebär kompetensuppbyggnad och bevakande insatser i interna­tionellt samarbete. Svensk kämbränsleförsörjning AB understryker be­tydelsen av forskning rörande plutoniumåterföring och av bevakning av utvecklingen utomlands på detta område. Bolaget framhåller vidare att en viktig målsättning för forskningen också är att bidra till att iUegalt utnyttjande av plutonium förhindras. Vidare delar remissinsatserna i stort DFE:s uppfattning att ansvar för och finansiering av insatser inom dessa områden bör vila på programrådet för radioaktivt avfaU, kraftföre­tagen, kämkraftindustrin, statens kärnkraftinspektion och statens strål­skyddsinstitut. Lantbrukarnas riksförbund anser att det är angeläget att betydande forskningsinsatser görs för att åstadkomma en helt säker förvaring av redan producerat avfall och delar uppfattningen att denna uppgift och därmed dess kostnader bör bäras av kraftindusttm.

Starens kämkraftinspektion, IVA och AB Asea-Atom tUlstyrker DFE:s förslag beträffande övriga bränslecykler och dena­turering av kärnbränsle.

Kärnkraftens roll i samhället

NE framhåller att det är väsentligt att studera attitydfrågor och följa attityders utveckling för att bedöma kärnkraftområdet i stort. I motsats tUl DFE anser NE att dessa frågor har en annan karaktär inom fissions­området än för andra energislag och betonar vikten av att medel beräk­nas för detta ändamål.

Prop. 1977/78:110

77

Fusionsenergi

IVA, Svenska kraftverksföreningen. Centrala driftledningen och Svenska kommunförbundet ansluter sig tUl DFE:s förslag om fortsatt medverkan i Euratomsamarbetet inkl. JET-projektet. AB Atomenergi anser alt fusionsenergi är ett mycket avlägset altemativ och att det ännu är osäkert om det någonsin kan realiseras. Bolaget ställer sig därför tveksamt till den stora satsningen men menar att den ändå kan te sig försvarlig såsom ett led i deltagande i långsiktiga program som endast kan genomföras i intemationdlt samarbete.

Inom delprogrammet bör enligt AB Atomenergi inrymmas en viss satsning på säkerhets- och miljöstudier på basis av internationellt samar­bete.

AB Atomenergi och IVA anser vidare att fusionsprogrammet väsent­ligen bör överföras till programmet Energirelaterad grundforskning. Motsvarande uppfattning framförs av Sveriges civilingenjörsförbund, som också förordar att NFR får Överta ansvaret för de svenska insat­serna inom området.

Vindenergi

Den relativt starka satsning som föreslås på vindenergi tillstyrks av Statsföretag AB, Svenska kommunförbundet, TCO och Lantbrukarnas riksförbund.

IVA tillstyrker en satsning av den föreslagna omfattningen, förutsatt att de totala insatserna för hela energiforskningsprogrammet sker enligt DFE:s huvudförslag.

Svenska kraftverksföreningen och Centrala driftledningen bedömer också att en seriös satsning på forskning och utveckling om vindenergi är angelägen. En långsammare utvecklingstakt som samtidigt minskar riskerna för felsatsning föreslås dock. Anslag enligt DFE:s lägre nivå skulle därvid vara tillräckligt. Byggnadsstyrelsen, koncessionsnämnden för miljöskydd, AB Atomenergi, Svenska elverksföreningen och Nä­ringslivets energidelegation förordar en lägre anslagsnivå med hänvis­ning till vindenergiproduklionens begränsade energitiUskott.

Sveriges civilingenjörsförbund och SACO/SR föreslår att man som alternativ till de tre föreslagna demonstrationsanläggningarna överväger att satsa på en större grupp av likadana aggregat. Denna skulle få större demonstrationsvärde och skulle troligen öka industrins vilja att satsa ut­vecklingsresurser. IVA föreslår en satsning på två altemativa prototyper med flera exemplar av varje prototyp. Vid en eventuell satsning på DFE:s lägre nivå anser IVA att både prototypernas storlek kan mins­ka och lidpunkten för det första vindkraftaggregatet senareläggs.

SMHl och AB Atomenergi framhåller att det inom programmet bör belysas hur i synnerhet vattenkraften klarar dé reglerings- och lagrings­problem som utnyttjande av vindkraften i stor skala ger upphov tiU.

Prop. 1977/78:110

78

Geotermisk energi

Svenska kraftverksföreningen och Centrala driftledningen anser att forskning om geotermisk energi bör ges låg prioritet och ifrågasätter om några medel över huvud taget bör anslås för detta ändamål. IVA anser att insatserna bör inskränkas tUl att omfatta enbart bevakning och even­tuellt deltagande i utiändsk utveckUng. Detta innebär en betydligt lägre nivå än den av DFE föreslagna.

Sveriges geologiska undersökning, högskolan i Luleå och NE förordar DFE:s högre nivå, som innefattar geologiska kartläggningar utöver de som ingår i huvudförslaget.

Akvatisk energi

Statens institut för byggnadsforskning, statens vattenfallsverk, IVA, Svenska kraftverksföreningen. Svensk industriförening. Centrala drift­ledningen och AB Atomenergi finner det anmärknmgsvärt att DFE i sitt förslag inte har reserverat medel för konventionell vattenkraft. Det framhålls att medel är motiverade för forskning för att förbättra kon­ventionell teknik och minska de negativa miljökonsekvenserna. För ex­empel på angelägna forskningsuppgifter hänvisar remissinstansema tiU naturvårdsverkets publikation Älv, kraft, miljö.

Vågenergi och saltgradientenergi bör enligt IVA, Svenska kraftverks-föreningen, Cemrala driftledningen och AB Atomenergi ges låg prioritet varför DFE:s lägre nivå bedöms som lämplig.

Solenergi

Statsföretag AB, IVA, Svenska kommunförbundet och AB Atom­energi tillstyrker DFE:s förslag tUl insatser.

Statsföretag AB påpekar att fotokemiska celler samt energilagrmg fal­ler inom Svenska utvecklingsaktiebolagets kompetens- och intresseom­råde. Vidare hävdas att insatserna på fotokemisk bränsleproduktion på lämpligt sätt kan samordnas med de studier över nya bränslen som Ut­vecklingsbolaget genomfört på uppdrag av NE. Solenergiprogrammets energilagringsdel sammanfaller väl med de insatser som Utvecklingsbo­laget gör på området, t. ex. i samband med vindkraftverk och elkonsum-tionsleknik.

Svenska kraftverksföreningen och Centrala driftledningen anser att Sveriges engagemang främst bör inriktas på solenergins användning för uppvärmning av byggnader och härutöver begränsas till deltagande i lEA-projekt. Medelsbehovet bedöms motsvara DFE:s lägre nivå.

Fjärrspillvärme

Många remissinstanser, bl. a. Statsföretag AB, IVA, AB Atomenergi, Svenska kraftverksföreningen och Centrala driftledningen .delar DFEis

Prop. 1977/78:110

79

uppfattning beträffande mål och inriktning av delprogrammet.

DFE:s förslag till medelstilldelning biträds i stort sett av IVA och Nä­ringslivets energidelegation. NE anmäler avvikande mening beträf­fande förutsättningarna för verksamhet på den av DFE föreslagna lägre nivån. NE framhåller att beloppet på denna nivå är mindre än de av NE beräknade utgifterna för nuvarande treårsperiod och att utgifterna har ökat starkt under det sista året. En verksamhet på den lägre nivån skulle därför enligt NE dels leda till stora omställningssvårigheter med hänsyn till påbörjad verksamhet och gjorda åtaganden, dels innebära en total omplanering av hittillsvarande program.

AB Atomenergi förordar den av NE föreslagna nivån (55 milj. kr.), kompletterad med demonstrationsverksamhet i statens industriverks regi.

Överstyrelsen för ekonomiskt försvar framhåUer att det i varje spill­värmeprojekt bör ingå en bedömning av om det finns förutsättningar att i krislägen upprätthåUa den produktion som ger upphov till spillvärmen. Om så inte är fallet måste övervägas hur bortfallet av spUlvärme skall ersättas och åtgärder vidtagas för erforderlig värmeproduktion då spUl-värmetillförseln upphör eller inskränks.

Nyabränslen

Statsföretag AB, IVA, Svenska kraftverksföreningen och Centrala driftledningen ansluter sig helt tUl DFE:s förslag och instämmer i att tyngdpunkten bör ligga på metanol och andra kolbaserade bränslen, som syntetisk olja och etanol, samt på vätgas.

Statsföretag AB anser att det i fråga om väte kan vara befogat att överväga bildande av ett särskilt utvecklingsorgan av samma typ som Svensk MetanolutveckUng AB.

Svensk Metanolutveckling AB föreslår att utvecklingsbolag skapas för inhemska fasta bränslen eller syntetiska flytande drivmedel. Dessa före­slås senare övergå till eller ingå i producerande företag. Sådana bolag bör enligt Metanolbolaget också ges uppgiften att driva dels pilotförsök i stor skala, dels demonstrationsanläggningar.

Energiproduktionsteknik

Statens vattenfallsverk. Svenska kommunförbundet, Svenska kraft­verksföreningen och Centrala driftledningen anser att medelsbehovet är stort och förordar DFE:s förslag på den högre nivån.

AB Atomenergi, Näringslivets energidelegation och IVA ansluter sig lill DFE:s huvudförslag.

Förbrännings- och förgasningsteknik, speciellt tekniken med fluidise-rade bäddar, prioriteras högt av flera remissinstanser bl. a. statens vat­tenfaUsverk, IVA, Svenska kraftverksföreningen och Centrala driftled­ningen. Näringslivets energidelegation framhåller att insatserna i bety-

Prop. 1977/78:110

80

dande omfattning bör ägnas åt det i vissa avseenden besvärliga bränslet bark. AB Atomenergi betonar att, för att få en ökad bas för förbrän-ningsteknUi i landet, det fordras att förbränningstekniska försöksanstalter anordnas vid lämpliga forskningsstalioner. En plan bör upprättas för samordning mellan högskoleinstitutionerna, där mera grundläggande och beträffande teknisk skala begränsade program genomförs, och arbe­tet i experimentanläggningar vid forskningsstationer typ Studsvik, där verksamhet i större teknisk skala kan genomföras med stöd av omfat­tande tekniska resurser.

Statsföretag AB finner det nödvändigt att en omfattande studie ge­nomförs över de energilagringsbehov som väntas uppstå i framtiden inom landet. En sådan studie kan lämpligen samordnas med en fördju­pad inventering av elektrokemisk och annan energiomvandling. Svenska kraftverksföreningen och Centrala driftledningen fraiiihåUer att pro­gramelementet EnergUagring är ett av de områden som bör prioriteras inom Energiproduktionsteknik.

Statsföretag AB framhåUer att långsiktiga insatser bör göras på om­rådena bränsleceller samt termodynamiska processer för upparbetning av lågvärdigt värme inom industrin, t. ex. Rankine-motorer. AB Atom­energi betonar att en mera aktiv svensk teknisk insats på övrig avance­rad energiomvandling är en förutsättning för att den internationella be­vakningen skall ge avkastning på sikt.

2.4.10 Allmänna energisystemstudier

Samtliga remissinstanser som har yttrat sig över programmet AUmän­na energisystemstudier instämmer i DFE:s bedömning att en höjning av ambitionsnivån i förhållande tUl insatsema under innevarande treårspe­riod är motiverad. IVA och TCO framhåller dock att tillgången på kompetenta forskare kan komma att begränsa möjlighetema att dras­tiskt öka satsningarna inom onmrådet och förordar att ambitionsnivån anpassas till hur väl man lyckas planera forskningsprojekt och rekrytera forskare.

Flera remissinstanser, däribland LO, Handelshögskolan i Stock­holm, statens institut för byggnadsforskning, Sveriges civilingenjörsför­bund, AB Atomenergi och Vänsterpartiet kommunisterna, förordar en högre ambitionsnivå än DFE:s huvudförslag. AB Atomenergi motiverar detta med områdets stora betydelse för att vägleda uppläggningen av energipolitiken, belysa nödvändiga styrmedel och styra satsningen på forskning, utveckling och demonstration. Byggforskningsinstitutet vill komplettera DFE:s förslag tUl insatser med dels utveckUng av statistiska beskrivningar av energipoUtiska åtgärders samlade effekter på levnads­nivån under 1980-taleti dels utveckling av empiriskt underbyggda energi-prognosmodeller som knyter samman produktion, distribution och kon­sumtion av energi. LO anser att programmet bör komma i fråga för an-

Prop. 1977/78:110

81

slag utöver DFE:s huvudförslag i den mån det visar sig finnas tiUräckligt med kompetenta och intresserade forskare.

BFR och Statsföretag AB har tagit upp frågan om avvägningen mel­lan direkt målstyrd projektverksamhet och mer obundet stöd till pro­jektinitiativ från forskare och anser att DFE:s huvudförslag 20 % av anslagsramen tUl projekt initierade av forskare ger den fria verksam­heten för litet utrymme.

Forskningsrådsnämnden framhåller vikten av samhällsvetenskaplig forskning om energisystemet och föreslår att, vid sidan om DFE, huma-nistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet direkt engageras i sats­ningen på denna forskning. Kommunförbundet framhåller vikten av att resurser avsätts för att föra ut de kunskaper som vinns inom program­met genom utbildnings- och informationsmsatser.

Ekologiska aspekter och miljöfrågor framhävs av flera remissinstan­ser, däribland NFR, koncessionsnämnden för miljöskydd, statens strål­skyddsinstitut, AB Atomenergi och FOA. NFR framhåller vikten av en kraftfull kompetensuppbyggnad inom området och välkomnar DFE:s förslag om insatser för att öka kunskapema om de ekologiska systemen och de begränsningar de sätter för utvinning och utnyttjande av energi. Strålskyddsinstitutet och AB Atomenergi framhåller särskUt att ökat utrymme bör ges för systematiska jämförande studier av de ogynsamma effekterna av olika former av såväl energianvändning som energipro­duktion. FOA pekar på att s. k. ekosystemstudier, som tar upp verk­ningar på hälsa och mUjö vid användningen av olika energikäUor, är angelägna men kräver ingångsdata rörande t. ex. kumulativa effekter av ett stort antal utsläpp som tagna var för sig är små. Forskning för att ta fram dessa ingångsdata anges naturligt höra hemma inom programmet Energirelaterad grandforskning.

FOA, överstyrelsen för ekonomiskt försvar samt energisparkommit­tén framhåller angelägenheten av de studier om energiförsörjningskriser som DFE föreslår. Överstyrelsen understryker att studierna bör ske i nära kontakt med beredskapsplanerande och andra berörda myndighe­ter liksom med näringslivet för att tillräcklig praktisk anknytning skall säkerställas.

Flera remissinstanser betonar programmets funktion i planeringen av energipolitiken. FOA anser att de s. k. energistrategistudier som nämns av DFE bör inriktas på altemativa energiförsörjningssystem och utveck­lingsvägar samt på möjligheterna att i ett antal beslutspunkter på ett planerat satt säga upp en del av handUngsfriheten. Vetenskapsakade­mien efterfrågar systemanalytiska studier av samspelet mellan teknisk och ekologisk grandforskning och t. ex. tekniskt utvecklingsarbete och demonstration. RRV framhåller att programmet Allmänna energisy­stemstudier kommer att bli den dominerande resursen för bredare sam­hällsvetenskapligt orienterade energisystemstudier i och med att sekre-

6   Riksdagen 1977/78.1 saml Nr 110

Prop. 1977/78:110

82

tariatet för framtidsstudier avslutar sin energiframtidsstudie vid års­skiftet 1977/78. RRV anser mot denna bakgrund att forskningsprogram­met bör inriktas mot studier som utifrån ett brett ekonomiskt och sam-hällsorganisaloriskt perspektiv belyser möjligheter och problem i sam­band med mera genomgripande förändringar i mönstret för energipro­duktion och energikonsumtion.

Statens industriverk påpekar att de allmänna energisystemstudierna i vissa fall nära sammanfaller med utredningar som bedrivs inom ett fler­tal kommittéer och myndigheter och påtalar risken för dubbelarbete. In­dustriverket menar att de allmänna energisystemstudierna framför allt bör inriktas på problem som dels har direkt betydelse för prioritering av insatser inom energiforskningsprogrammet, dels belyser energiforsk­ningsprogrammel i relation till andra statliga stödprogram.

Vissa synpunkter har också framförts på de oUka delprogrammen inom Allmänna energisystemstudier samt på DFE:s förslag rörande uppbyggnad av olika forskningsgrupper. AB Atomenergi och Handels­högskolan i Stockholm framhåller betydelsen av delprogrammet Energins roll i samhället och tiUstyrker uppbyggnaden av forskargrupper som arbetar med energisystemet utifrån bl. a. ekologiska och sociologiska angreppspunkter. Byggforskningsinstitutet föreslår att insatserna på detta område ökas till ett belopp motsvarande DFE;s högsta kostnadsalteraa-tiv.

AB Atomenergi betonar betydelsen av delprogrammet Styrmekanis­mer i energisystemet med hänvisning till att styrmekanismer har stor betydelse i samband med en introduktion av ny energiteknik, sparåt­gärder etc. Energisparkommittén hävdar att systematiska utvärderingar av nuvarande låne- och bidragssystem inom energiområdet är önskvärda och uttrycker förhoppningen att denna utvärdering kan komma till stånd inom nämnda delprogram.

2.4.11 Energirelaterad grundforskning

Samtliga remissinstanser som har yttrat sig över grundforskningen in­om energiområdet ansluter sig till DFE:s förslag om en ökad satsning. Högskolan i Lideå hälsar DFE:s förslag om ett speciellt grandforsknings­program med tillfredsställelse. Vetenskapsakademien och universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] framhåller vikten av grundforskning som bas för mera målinrik­tad forskning. BFR anser att kraftiga insatser inom olika sektorer måste kompletteras med en uppbyggnad av den mer grundforskningsbetonade verksamheten inom energiområdet och hävdar att grundforskningen har varit underförsörjd under perioden 1975/761977/78. STU ger uttryck för motsvarande uppfattning och framhåller att den verksamhet som bör inrymmas i programmet främst ligger inom de naturvetenskapliga, tek­niska och medicinska områdena med tyngdpunkten på de båda först-

Prop. 1977/78:110

83

nämnda. NFR och Vetenskapsakademien framhåUer att en hög bered­skap måste hållas inför nya områden som plötsligt kan visa sig bli aktu­ella inom den långsiktiga energiforskningen.

UHÄ, NFR, statens strålskyddsinstitut. Näringslivets energidelegation samt forskningsrådsnämnden anser att anslagsnivån bör vara högre än vad som förordas i DFE:s huvudförslag. UHÄ anser att DFE inte till­räckligt har beaktat behoven av systematiskt och långsiktigt kunskaps­uppbyggande för att skapa en bred vetenskaplig-teknisk kompetens på energiområdet. NFR påpekar att anslagsramen även i DFE:s högre ambitionsnivå skuUe motsvara endast ca 5 % av de totala insatsema inom huvudprogranunet. Rådet framhåUer att detta internationellt sett torde vara en låg siffra. Forskningsrådsnämnden anför att en satsning på kunskapsgenerering och kompetensuppbyggnad är en fömtsättning för en framgångsrik energipolitik byggd på en utvidgad energiforskning. Nämnden framhåller att det är angeläget att den energirelaterade grand­forskningen i Sverige bedrivs i nära kontakt med den internationella grundforskningen, vilken väntas komma att byggas ut i ökande takt.

UHÄ framhåller att en ökad satsning på energirelaterad grundforsk­ning förutsätter att ett flertal tjänster inrättas för forskning och forskar­utbildning inom högskolan. Ett ökat antal tjänster kan, enligt UHÄ, bli instrument för att klara den kortsiktiga anpassningen i en ny energisi­tuation och skapa förutsättningar för en allt nödvändigare tekniskl-ve-tenskaplig beredskap för förändringar på lång sikt.

AB Atomenergi betonar vikten av stöd tUl grundforskning utanför högskolorna. Ett bibehållande av ett direkt anslag till verksamheten i Studsvik anges ge möjligheter till kompetensuppbyggande verksamhet, vilken i sin tur kan ge kunskap och idéer för de mera målbundna del­arna av Studsviks breda energitekniska forskningsprogram. RRV anser att anslaget till grundforskning liksom hittills bör ligga helt utanför huvudprogrammet och anvisas direkt tUl de oUka forskningsråden.

2.4.12 Behov av informationsåtgärder

Flera remissinstanser, bl. a. byggnadsstyrelsen, statens planverk, sta­tens provningsanstalt, energisparkommittén och Svensk industriförening, betonar nödvändigheten av ett fungerande system för information och dokumentation mellan energiforskama och avnämarna av forskningsre­sultaten. Härigenom kan förutsättningar skapas för en bättre energihus­hållning i befintliga anläggningar och en snabbare anpassning tiU nya rön på området.

Bostadsstyrelsen framhåller att forskningsprogrammets omfattning ställer krav på ett väl fungerande system för informationsutbyte mellan olika i arbetet engagerade forskare och forskningsinstitutioner.

Statens planverk föreslår att betydligt större ansträngningar än hittills

Prop. 1977/78:110

84

görs för att sprida information om resultaten från forslcning, utveckling och demonstration inom byggområdet tUl planerare, byggherrar, projek­torer, materialtillverkare, byggare och installatörer samt inom vissa om­råden även tUl bmkarna. Planverket befarar att resultatet av den omfat­tande forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamheten kom­mer att få en avsevärt begränsad genomslagskraft om inte en kraftigare och planerad satsning på detta område görs. Stor vikt bör vidare fästas vid att anpassa informationen till olika intressenters krav och förutsätt­ningar. Denna uppfattning framförs även av byggnadsstyrelsen. Energi­sparkommittén framhåller vidare önskvärdheten av ett organisatoriskt samarbete mellan den utökade s. k. EPD-verksamheten inom byggnads­området och den informationsverksamhet som kommittén bedriver.

Svenska Uppfinnareföreningen noterar med tillfredsställelse att medel avdelas för information inom energiområdet, bl. a. beträffande behov av forskning och nya lösningar. Enligt föreningen kan man vänta sig ett an­tal väsentliga uppfinningar på energiområdet. Uppfinnareföreningen framhåller att det för att sådana uppfinningar skall komma fram fordras bl. a. information till uppfiimare om angelägna behov och om de lös­ningar man hittUls har på dessa problem.

Statens provningsanstalt framhåller att dess erfarenhet och tekniska kompetens motiverar att man genom samarbete med t. ex. Bygguiforma-tionscentralen, statens institut för företagsutveckling etc. ställer sak­kunskap och laboratorieresurser tUl förfogande för utbildning, demonst­ration m. m. Från informationssynpunkt är det enligt provningsanstalten väsentligt att dess möjligheter att föra ut sitt tekniska kunnande och sina tekniska erfarenheter inom energihushåUningsområdet förstärks.

2.4.13 Organisationsfrågor

DFE framhåller i sitt betänkande att en fömtsättning för att energi-forskningsprogrammet skall kunna styras effektivt från statsmakternas sida är att vissa avgränsningsfrågor och organisatoriska problem löses. DFE anmäler sin avsikt att senare redovisa erfarenheter och synpunkter i dessa frågor. En sådan redovisning har sedermera lämnats i en till in­dustridepartementet ingiven promemoria.

Flera av remissinstanserna har i anslutning tUl sina synpunkter på DFE:s förslag tiU forskningsprogram lämnat synpunkter i olika organi­satoriska frågor.

Programansvar för programmet Energianvänd­ning för transporter och samfärdsel

Under innevarande treårsperiod har TFD det formella programan­svaret för hela programmet Energianvändning för transporter och sam­färdsel innefattande delprogrammen Transportsystemets utveckling och Energianvändning i drivsystem. STU anför att styrelsen i praktiken har

Prop, 1977/78:110

85

svarat för delprogrammet Energianvändning i drivsystem, vUket mot­svarar de i DFE:s betänkande föreslagna delprogrammen Alternativa drivmedel och Drivsystem. STU tiUstyrker det i DFE:s promemoria framförda förslaget att programansvaret för de två sistnämnda delpro­grammen fortsättningsvis formeUt läggs på STU och förklarar sig be­redd att påta sig detta programansvar.

Statens vägverk och statens väg- och trafikinstitut föreslår att en sär­skUd nämnd, med representanter från forskning, myndigheter och nä­ringsliv, upprättas inom TFD för att förbättra samordningen av olika forskningsmsatser som rör energianvändningen inom transportområdet.

Luftfartsverket anger att den forskning som bedrivs för att utveckla transportsystemet ur samhällsekonomisk synvinkel oftast även innebär en utveckling mot effektivare energianvändning och framhåUer att ingen klar gränslinje kan dras mellan transportekonomisk forskning och ener-gibesparingsinriktad forskning. Luftfartsverket föreslår mot den bak­grunden att de anslag som bevUjas TFD för energiforskningsändamål integreras med anslagen för annan transportekonomisk forskning.

Programansvar för programmet Energiiipv and­ning för bebyggelse

DFE berör i sin promemoria, dock utan att lägga fram något förslag, frågan om ansvarsfördelningen mellan BFR och STU. BFR anmäler att överläggningar med STU har givit vid handen att hittillsvarande ordning, som bl. a. föreskriver att BFR skall samråda med STU om dispositionen av medlen inom programmet Energianvändning för be­byggelse, synes ge tillräckliga möjligheter till samordning. STU anför å andra sidan att hittillsvarande erfarenheter liksom genomfört plane­ringsarbete skapat förutsättningar för en klarare ansvarsuppdelning. STU föreslår mot den bakgrunden att det formella programansvaret i fortsättningen uppdelas mellan BFR och STU och att samordningen hanteras genom en samrådsgrapp på liknande sätt som f. n. tUlämpas mellan NE och STU. Universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] anser att ansvaret för indu­striellt utvecklingsarbete inom programmet bör ligga hos STU.

BFR framhåller att det av riksdagen våren 1977 beslutade forsk­ningsinriktade experimentbyggandet administreras av BFR i annan ordning än energiforskningsprogrammet. BFR anför att en paraUeUitet härigenom uppnås med förhållandena inom de program där statens industriverk svarar för stöd tiU prototyp- och demonstrationsverksam­het. Skulle sambandet meUan forskning och utveckling och försöks-och demonstrationsverksamhet bedömas vara starkare inom bebyggelse­området än inom övriga områden föreslår rådet att hela programmet Energianvändning för bebyggelse antingen bryts ut ur energiforsknings­programmet eller att det inom huvudprogrammets ram i sin helhet

Prop. 1977/78:110

86

behandlas i närmast möjliga anslutning till det praktiska åtgärdspro­grammet inom bebyggelsesektorn. Statens planverk anser att fördelning­en av lån och bidrag för experimentbyggnadsverksamhet bör åvila bo­stadsstyrelsen resp. BFR.

Energirelaterad   grundforskning

Några av remissinstanserna har tagit upp frågan om programansvar för den energirelaterade grundforskningen. NFR och Vetenskapsaka­demien tillstyrker det i DFE:s promemoria framförda förslaget att me­dicinska forskningsrådet, NFR och STU gemensamt ansvarar för pro­grammet inom ramen för en särskild beredning som inrättas vid NFR, samt att NFR ges det formella programansvaret. STU föreslår där­emot att NFR, STU och medicinska forskningsrådet var för sig an­svarar för stödet inom sina resp. områden utan att tilldelas något ge­mensamt programansvar. Ytterligare en möjlighet tas upp av forsk­ningsrådsnämnden, som föreslår att den ges programansvar för pro­grammet Energirelaterad grundforskning och därvid, i samarbete med berörda forskningsorgan, avger en samlad anslagsframstäUning för pro­grammet. Nämnden skulle dock inte fatta beslut om enskilda projekt utan fördela anslaget på forskningsråden och STU, vUka sedan skuUe pröva ansökningar och fördela anslag efter de riktlinjer som gäUer för programmet.

Forskningsrådsnämnden föreslår vidare att den kompetens som finns representerad vid humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet och statens råd för skogs- och jordbruksforskning utnyttjas i energi-forskningsfrågorna genom att dessa direkt engageras i programmet Energirelaterad grundforskning. Motsvarande synpunkter framförs av statens råd för skogs- och jordbruksforskning som föreslår att en viss del av resurserna kanaliseras via rådet med motivering att ett flertal projekt annars riskerar att komma i en besvärande mellanställning med utebli­ven resurstiUdelning som följd.

Övrigt

Konsumentverket finner efter en granskning av DFE:s förslag att det föreligger stor risk att vissa områden kommer att vara utan klar hemvist när det gäller medelsfördelning. Konsumentverket föreslår därför att verket får administrera ett eget energiinriktat forskningsprogram, för­slagsvis benämnt Hushållens energiförbrukning. Programmet skulle delas upp på två delprogram, nämligen Förbrukning av hushåUsel och Energiförbrukning genom konsumtion av varor och tjänster.

UHÄ och statens institut för byggnadsforskning anser det betydelse­fullt att forskningsorganisationen utvärderas. UHÄ framhåller att energi-

Prop. 1977/78:110

87

forskningsprogrammet ger ett unikt tillfälle tiU allmän analys av sektor­forskningens problem och möjligheter och påpekar möjligheten av en jämförande utvärdering av hur de olika programorganen planerat och genomfört sitt forskningsstöd.

2.5 Energiforskning i andra länder

Satsningarna på forslcning och utveckling inom energiområdet är be­tydande i de flesta industriländer. Även i många andra länder är in­tresset för dessa frågor stort. DFE redovisar i sitt betänkande en över­sikt över energiforskning i andra länder baserad på den av delegationen utgivna rapporten (Ds I 1976: 6) Forskning, utveckling och demonstra­tion inom energiområdet en global översikt 1977.

Inom det internationella energiorganet, lEA, genomfördes under år 1977 s. k. examinationer av medlemsländernas energiforskningspro­gram. Till grund för dessa låg bl. a. av IEA:s sekretariat i samarbete med resp. lands myndigheter utarbetade översikter. Den följande fram­ställningen baseras huvudsakligen på det material som har redovisats i DFE:s betänkande och på material som har tagits fram inom lEA.

Enligt den av DFE utgivna rapporten uppskattas kostnaderna för världens samlade forsknings- och utvecklingsverksamhet inom energi­området till nära 10 miljarder dollar per år, av vilket knappt hälften avser offentiigt finansierad verksamhet. Enligt rapporten slculle detta utgöra ca 10 % av de totala kostnaderna för all forsknings- och ut­vecklingsverksamhet i världen vilka i sin tur utgör ca 2 % av världens samlade produktionsvärde. De samlade utgifterna för energiforskning bedöms uppgå tiU mindre än 10 % av energiinvesteringarna i världen.

Totalt sett synes den största delen av de globala anslagen till forsk­nings- och utvecklingsverksamhet antagligen mer än 80 % avse energiproduktion. Av anslagen tUl energiproduktion synes ca hälften gå till olje- och gasteknik och till termiska kärnreaktorer inkl. käm-bränslecykeln. Det senare området tycks få något mer än det förra. I övrigt domineras forskningen och utvecklingen på energiproduktions­området av bridreaktorer, kolteknik och fusionsenergi. Drygt 5 % av världens resurser för energiforskning bedöms gå till kontinuerliga ener­gikäUor, främst solenergi och geotermisk energi.

DFE:s rapport behandlar energiforskning i främst Förenta staterna, Sovjetunionen, Japan, Förbundsrepubliken Tyskland,, Storbritannien, Frankrike och Canada. Gemensamt för de studerade länderna är att de genom sina insatser söker öka eller bibehålla sin självförsörjnings­grad på energiområdet. I genomsnitt går drygt 40 % av de offentliga energiforskningsanslagen i dessa länder tUl fissionsenergi. Länder som har fossila energiråvaror inom sina gränser satsar hårt på deras utveck­ling. Det franska energiforskningsprogrammet har också en stark inrikt-

Prop. 1977/78:110

88

ning mot industriell kompetensuppbyggnad på det energitekniska om­rådet med klar exportinriktning. Detta gäller t. ex. offshore-teknik, brid­reaktorer och solenergi.

I följande tabeU, hämtad ur DFE:s rapport, sammanfattas vissa uppgifter om forsknings- och utvecklingsprogrammen på energiområdet år 1976 i Förenta statema. Japan, Förbundsrepubliken Tyskland, Stor­britannien, Frankrike och Canada. Som jämförelse har motsvarande uppgifter för Sverige medtagits.

I det följande redovisas i korthet den internationella utvecklingen inom olika teknikområden.

Vad gäller olje- och gasteknik sker f. n. en koncentration tiU teknik för ökad utvinningsgrad av olja (tertiämtvinning), för utnyttjande av oljesand och oljeskiffer, samt i viss utsträckning offshore-teknik.

En omfattande o/forskning pågår i framför aUt Förenta staterna, FörbundsrepubUken Tyskland, Storbritannien och sannolikt också Sov­jetunionen. Satsningar sker framför allt på utveckling av brytnings­tekniken, avlägsnande av svavel i kol genom förbränning i s. k. fluidi-serad bädd samt omvandling till flytande och gasformiga bränslen.

Inom kärnenergiomiådet fortskrider utvecklingen av lättvattenreak-torer med anrikat uran som bränsle, vilka i dag dominerar världs­marknaden. Vidare pågår utvecklingsarbete på reaktorer, som använder torium som bränsle. Högtemperaturreaktorer för produktion av el- och processvärme utvecklas i framför allt Förenta staterna, Förbundsre­publiken Tyskland och Japan. Bridreaktorutveckllngen drivs i dag fram­för allt av Frankrike, Sovjetunionen och Storbritannien. Anläggningar representerande en följande reaktorgeneration befinner sig i ett fram­skridet stadium i Frankrike (i samarbete med bl. a. Italien och För­bundsrepubliken Tyskland) och Sovjetunionen. Vidare bygger För­bundsrepubliken Tyskland tUlsammans med Nederländerna och Belgien en reaktor av samma storlek som de nu befintiiga i Sovjetunionen, Frankrike och Storbritannien. Bridreaktorutveckllngen i Förenta sta­terna är f. n. föremål för omprövning och den framtida utvecklingen är oklar. SluUigen bedrivs omfattande verksamhet rörande kärnbränsle­cykeln, framför aUt vad gäUer anrilcning, upparbetning och slutför­varing.

Inom fusionsenergiområdet drivs utvecklingen efter två principiellt skilda utvecklingslinjer, magnetfältsinneslutning av plasma resp. s. k. tröghetsinneslutning. Den övervägande delen av arbetet synes gälla magnetfältsinneslutning. De klart största insatserna görs i Förenta staterna och i Sovjetunionen. Huvuddelen av det europeiska arbetet samordnas inom Euratom. På senare tid synes intresset ha ökat för en kombination av fusions- och fissionsenergi, varvid fusionsreaktorn huvudsakligen fungerar som bränslefabrik.

Prop. 1977/78:110

89

S

o"ri'"o"

0_ -H l~-_    O

1 r4 c

»

o' 

' vo"

m o to

tn rf o"

ow-t --   r-

I-

lO \0 -

f*l 0m

O

E

e

60

r- * CT\ m 00 CN  ro r

,- 0> Os ON

I--" r-" 

«

 cs" Tf VD m ro CO r~ - -a-

co' 

On 

vo 00   ao

,-1 00     0\

a 

a

cS

C

cd 

U

0\

o'

»

"vo

\o *_ 

"tToo"

o o

\0 

fs >o n_ O >o Ti-

©

"r-'-*"-* 

©

"o"

o"

r) * 0_   O 

r-" oC ro"   o

Tj* H fO   

_r-,"fo"

«

'

CO Tj- -      fO

c o.t;

1/1 .o

5

O r)M

m m 

I I

oo"

0\ f

CO "O   I      ©

ut'

o"

O

ca

>

c

ni

O,

ca

c

ca

n>

.

£

?

S

Vi

OT

3

>?

On 

to r-    

©

Tj-00\        oo\C

»

>nT|-Tj-

""g

r- -a- vo 00 

  '

-H (N (N

1

1  P."  H

voco (--__ \om"oo"

»

H CM - -- m   1 iX'r-" nd" o'so" '

oo 

«

 CN Tf

,

1.

i

1

-H 0\ o

oCvCoo

CO

r

vo oo t

ooco

oo O ON 

»

n CM CO 

»

d" 

" rf 

CN 

«

-H ro

o"

vo oo__"a-. 

ö

"co"o

o

2,3

3,1

208,5

VD VD CO Os r- 00 

*" VD 1--" 

ooTtr-;

CO

©

"

*ov-* n" -a-" 

"

of

00 Cl

Tt \0 Ol

Os r- CO o r- ov 

©

-""("-"orTT-i"

Tj-

o"

1,3 38,8

o

o o o_ co" o" t--*

o_oo_o o o

cT - ro" *" -

CN oo vo M vo 

O

o"

28,0 866,0

a

ca

a

o

i

o

t

.c

°

is   .1

"

§

 .c -a

Ci_y

ti

o 

5*01!

t-l 

u

o

   "is

?o

CB   O

U   Ul   v   -»

v s.s

I 

1

Prop, 1977/78:110

90

Bland förnyelsebara energikällor riktas det största internationella in­tresset mot solenergb.

Satsningar på solvärme för bebyggelse sker i många länder. System för varmvattenberedning och lokaluppvärmning finns på många håll redan kommersiellt tillgängliga. Utvecklingsinsatserna är inriktade på provning och förbättring av solfångare och på system- och lagringstek­nik. Stora insatser görs även för att utvärdera och demonstrera tek­nikerna. I Förenta statema omfattar under år 1977 uppförda demonstra­tionsobjekt mer än 600 bostäder och 200 övriga byggnader. Även För­bundsrepubliken Tyskland satsar stort på utveckling av solfångare. Högeffektiva solfångare prövas i ett särskilt energiexperimenthus i Aachen. I Japan byggs och demonstreras fyra olika system för sol­värme: ett för existerande enfamiljshus, ett för nya enfamUjshus, ett för flerfamiljshus och ett för andra stora byggnader. I Frankrike fanns år 1977 ca 12 000 aggregat för varmvattenberedning med solvärme.

Elproduktion från solenergi kan ske i solceUer (fotoelektrisk produk­tion) eller från värme av koncentrerat solljus (termoelektrisk produk­tion). Satsningar på utveckling av solceller sker i bl. a. Förenta staterna. Japan och Förbundsrepubliken Tyskland. Målet är främst att drastiskt sänka kostnaderna.

Inom området termoelektrisk solenergi byggs nu många försöksan­läggningar. Japan utvecklar två anläggningar om vardera 1 MW effekt. I USA byggs en experimentanläggning på 5 MW, och konstruk­tion av en 10 MWg försöksanläggning har inletts. Inom lEA-samarbetet utvecklas en anläggning på 0,5 MW med byggplats i Spanien.

Inom jordbmk och skogsbmk kan solvärme utnyttjas för uppvärm­ning av växthus, torkning m. m. Utvecklingsinsatser sker i bl. a. För­enta staterna och Turkiet.

Förutsättningarna för utvinning av solenergi via biomassa är goda i många länder. Den mest omfattande och vidsträckta satsningen sker i dag i USA. Här studeras utnyttjande av skogs- och jordbmksavfall, energiodlingar av havsväxter, bl. a. tång, och metoder för bränsletill­verkning ur biomassa. En experimentanläggning för tillverkning av bränsle ur träavfall har färdigställts. Odling av energiskog är föremål för studier i bl. a. Canada samt på Irland. Brasilien har ett stort pro­gram för produktion av motorbränsle (etanol) från sockerrör och kas-sava.

Torv används som bränsle i Finland, Irland samt Sovjetunionen, vars största torvkraftverk ger 750 MW. De sovjetiska utvecklingssatsning­arna sysselsätter enligt uppgift ett par tusen personer vid bl. a. ett sär­skilt torvinstitut. Insatserna avser bl. a. framtagning och utprovning av nya maskiner för såväl upptagning som bearbetning av torv.

Geotermisk energi har de största förutsättningarna i länder med sentida vulkanism och bergskedjeveckning. Geotermiska elkraftverk finns

Prop. 1977/78:110

91

i dag bl. a. i Island, Italien, Japan, Mexico, Förenta staterna och Nya Zeeland. Prospektering pågår i många länder. Japan gör omfattande utvecklingssatsningar på borrteknik, materialteknik, miljöproblem m. m., och beräknar att ny teknik skall möjliggöra att geotermiska kraftverk år 2000 ger 48 GWg.

I Frankrike finns sedimentbergarter med stora tillgångar av varm­vatten på relativt litet djup. Anslagen för att utnyttja dessa tUlgångar för bostadsuppvärmning (500 000 lägenheter motsvarande ca 15 TWh/år 1985) har kraftigt ökats. I Förenta staternas program ingår försök att utvinna värme ur torrt kristallint berg. Samarbete sker med Italien. Förenta staterna och Sovjetunionen utvecklar teknik och har försöks­anläggningar för produktion av elkraft ur lågtemperaturvatten.

Inom området vindenergi sker de största satsningama på horison-talaxlade aggregat med fåbladiga vindturbiner. Försöksaggregat på 50200 kW finns redan i Förenta staterna, Sverige, Förbundsrepu­bliken Tyskland m.fl. länder. I Förenta staternas planer ingår ett 1,5 MW-aggregat med byggstart 1979. I Förbundsrepubliken Tyskland pro­jekteras aggregat på 23 MW, och beslut om tillverkning planeras för hösten 1978. Liknande projekt finns i Sovjetumonen. De tre Tvind-skolorna i Danmark bygger en anläggning för el- och värmeförsörjning med en högsta effekt av ca 2 MW. Nederländerna, som leder arbetsgrup­pen för vindenergisamarbetel inom lEA, har ett relativt stort program, som även innefattar försök med vertikalaxlade vindturbiner. I Canada uppförs ett vertikalaxlat aggregat på 200 kW. Denna typ av aggregat befinner sig fortfarande på försöksstadiet. I en del länder utvecklas även mindre vindkraftanläggningar för lantbrukets behov, vattenuppfordring, avsaltning m. m. Studier av vindförhåUandéna pågår i många länder.

Vid utvinning av havsenergi utnyttjas bl. a. tidvatten, vågor och skill­naden i temperatur på olika djup (temperaturgradienter). Tidvattenkraft­verk finns i Sovjetunionen och Frankrike. Canada studerar f. n. möj­Ugheterna att utnyttja tidvattnet.

Storbritannien har antagligen det största vågenergiprogrammet. Om satsningarna ger resultat planeras försöksanläggningar i havet tiir mit­ten av 1980-talet. I Japan utvecklas ett 2 MW vågkraflverk.

Förenta staterna har ett stort program för att utnyttja temperatur­gradienter i havet. En försöksanläggning på 25 MWg i början av 1980-talet ingår i planerna.

När det gäller energianvändning är den internationella forsknings­situationen svår atl överblicka. Anledningen är dels att insatserna till stor del görs inom industrin, dels att området är splittrat och omfattar en mångfald av processer och metoder. De offentligfinansierade insatserna avser bl. a. inventering av möjliga besparingsåtgärder, energieffektivare system för lokalkomfort m. m. Många länder, bl. a. Förenta staterna och Canada, satsar på förbättrade system och komponenter vid uppvärmning

Prop. 1977/78:110

92

och ventilation, förbränningsteknik, isolering etc. Demonstrationsprojekt anses viktiga för införandet av ny teknik. Forskning och utredningar om byggnaders utformning som underlag för nya byggnormer sker i bl. a. Canada.

Värmepumpar för flerfamUjshus och kontorshus utvecklas i bl. a. Förenta staterna och Förbundsrepubliken Tyskland. I det senare landet finns också en värmepumpanläggning för 200 lägenheter. Här har även utvecklats en gasdriven värmepump.

Statliga satsningar på material- och komponentutveckling i driv­system sker i bl. a. Förenta staterna. Här sker även en utveckling av Stirling- och gasturbinmotorer, som man hoppas ha klara för industriell tiUverkning år 1983. Satsningen på elfordon är ganska stor i både Förenta statema och Japan. Även hybridsystem utvecklas i Förenta staterna.

Intresset för effektivare energianvändning i industriella processer är störst beträffande de mest energikrävande branscherna. Hit hör jäm-stål, papper-massa, kemisk industri och cementindustrin.

2.6 Internationellt samarbete

I det långsiktiga samarbetet inom det internationella ener­giorganet, lEA, ingår bl. a. forskning och utveckling inom energi­området. Målet för lEA-samarbetet är därvid att

utforma  strategi  för  forsknings-  och   utvecklingssatsningar  inom energiområdet,

stödja forskning och utveckling inom  energiområdet på det na­tionella planet och att

initiera internationellt samarbete.

För att leda arbetet inom detta område har jämte den ständiga grup­pen för långsiktigt samarbete inrättats en särskild kommitté för forsk­nings- och utvecklingsarbete. Ansvaret för samarbete inom enskUda områden vUar på arbets- eller styrgrupper som sammansätts av experter från IEA:s medlemsländer.

IEA:s forskningssamarbete omfattar f. n. följande områden:

Energibesparande åtgärder. Sex samarbetsavtal har undertecknats. Sverige har anslutit sig tUl fyra av dessa, nämligen utnyttjande av värmepumpar, flerstegsutnyttjande av energi, förbätttad förbrännings­teknik samt värmeöverföring och värmeväxlare. Expertgrupper har vi­dare tillsatts för att utarbeta förslag tUl nya samarbetsprojekt vad gäller industriella processer, materialteknik och energUagring. Arbetet i den förstnämnda gmppen sker under svensk ledning.

Kolteknik. Samarbetsavtal har ingåtts inom fem områden, nämligen teknisk  informationsservice,  ekonomiska bedömningar  och  analyser,

Prop. 1977/78:110

93

gruvteknik, databank för reserver och resurser samt fluidiserad bädd för kolförbränning. Sverige deltar i de två förstnämnda projekten.

Kärnkraftens säkerhet. Samarbetet har fokuserats kring redan etable­rade nationella projekt, i vilka lEA-länderna har inbjudits att delta. Ett avtal har träffats om informationsutbyte inom området reaktorers säkerhet och utveckling. Svensk avtalspart är statens kärnkraftinspek­tion.

Hantering av radioaktivt avfall. Arbetet inom detta område sker i direkt samverkan med OECD:s kärnenergiorgan, NEA. Förslag tUl sam­arbetsprojekt har väckts beträffande bl. a. slutförvaring av radioaktivt avfall i geologiska formationer och överföring av avfall tUl fast form.

Högtemperaturreaktorer för framställning av processvärme. Intresse för detta område finns f. n. hos ett fåtal länder. Inga konkreta samar-betsförslag föreligger ännu.

Geotermisk energi. Ett avtal om samarbete Icring artificiella geoter­miska energisystem har träffats. Sverige deltar i detta projekt. Projektet syftar tUl att identifiera tekniska system, som utnyttjar existerande och ny teknik för att utvinna geotermisk energi. Vidare avses de tekniska och ekonomiska aspekterna på geotermisk energi belysas genom att ett antal problemområden specialstuderas.

Solenergi. lEA-samarbetet på solenergiområdet är uppdelat i två delområden, solenergi för uppvärmning och kylning samt små sol­kraftsystem. På det förstnämnda delområdet har uppgörelse träffals om utveckling av solenergisystem för värme, varmvatten och kylning, om utveckling av komponenter för solenergisystem, om funktionsprovning av solfångare, om användning av meteorologisk information för sol­energitillämpningar och om utveckling av normer för isolering och val av instrumentering för solenergisystem. Sverige medverkar i de fyra förstnämnda av dessa uppgifter. Inom området små solkraftsyslem har överenskommelse träffats om uppförande av ett mindre solkraft­verk i något av IEA:s medlemsländer. Sverige deltar i den första fasen av detta projekt, som behandlar driftegenskaper samt kostnader för ett solkraftverk i storleksordningen 100 kW.

Energi ur biosystem. En expertpanel för minirotationsskogsbruk un­der svensk ledning har föreslagit insatser inom följande områden: ut­värdering av processer för utnyttjande av biomassa som energiråvara, odling och annan produktion av biomassa, skörd, hantering och trans­port av biomassa samt omvandUng av biomassa. Ett samarbetsavtal be­räknas kunna undertecknas under våren 1978.

Vindkraft. Under hösten 1977 undertecknades av bl. a. Sverige två avtal om vindenergisystem. Det ena avser omgivningsmässiga och me­teorologiska aspekter på vindkraftsystem, utveckling av modeller för lokalisering av vindkraftanläggningar, integrering av vindkraftsystem i existerande kraftsystem och undersökning av påfrestningar på rotorema

Prop. 1977/78:110

94

och deras driftbelingelser. Det andra avtalet omfattar uppförande av vindkraftverk i storleksordningen 1 MW eller däröver. Sverige, För­bundsrepubliken Tyskland, Danmark och Förenta staterna har anslutit sig till detta avtal.

Fusionsenergi. Avtal har slutits om ett gemensamt forskningsprogram kring byggandet av en högintensiv neutronkälla vid Los Alamos La­boratories i Förenta statema. Sverige har anslutit sig till detta avtal.

Vätgasproduktion. Ett samarbetsavtal har genom Euratom träffats om närmare studier av termokemiska cykler för vätgasproduktion. Sve­rige deltar i detta projekt.

Energisyslemanalys. Under våren 1976 påbörjades en systemana­lytisk studie med syfte att utgöra underlag vid utformandet av strategi för forskning och utveckling på energiområdet. Arbetet bedrivs i två systemanalysgrupper förlagda till Brookhaven i Förenta staterna och Julich i Förbimdsrepubliken Tyskland. Sverige deltar i gmppen i Brookhaven. Den första fasen avslutades i mars 1977 och resulterade i bl. a. en omfattande sammanställning rörande deltagarländernas energi­system fram tUl år 2000 samt kvantitativa beskrivningar av ett antal nya energitekniker.

Resultaten från den första fasen utgjorde också underlag för en första preliminär strategirapport, "Towards an International Strategy for Energy R&margin-right:1.0pt;margin-bottom:0cm; margin-left:1.0pt;margin-bottom:.0001pt'> Under våren 1978 kommer de första större studierna över olika scenarier för energisystemet år 1980, 1990, 2000, 2010 och 2020 att påbörjas. Arbetet har hittills bestått i att ta fram ett urval av scenarier och nya tekniker som skall undersökas av systemanalysgrupperna. Stu­dierna beräknas vara helt klara i början av år 1979.

I scenariestudierna undersöks hur energisystemet, dess kostnader och mUjöeffekter m. m. samt vissa andra viktiga förhållanden i sam­hället påverkas av införandet av oUka tekniker. Härigenom erhålls underlag för att bedöma vUka forsknings- och utvecklingsinsatser som är vikliga för att förverkliga önskvärda scenarier eller förebygga icke önskvärda utvecklingar. Frågor som kommer att belysas är t. ex. hur lEA som grupp skall kunna optimera sina utvecklingsansträngningar.

Prop. 1977/78:110

95

hur lEA genom arbetsfördelning skall kunna skapa ett skydd mot en oväntad eller osannolik utveckling av den globala energisituationen etc. Scenariestudiema avses ligga till grund för formulering av en forsk­nings- och utvecklingsstrategi för lEA. För detta arbete har IEA:s forsknings- och utvecklingskommitté tillsatt en mindre ad hoc-grupp i vilken bl. a. Sverige regelbundet deltar. Den slutliga strategien skall enligt planerna utformas under våren 1979 och syftar tiU att söka åstad­komma en samlad satsning och en effektiv inbördes fördelning av forsknings-, utvecklings- och demonstrationsansträngningar mellan medlemsländerna fram till de tidpunkter då dessa behöver fatta beslut om eventuellt införande av nya tekniker.

Regeringen har den 22 december 1977 uppdragit åt DFE att göra en sammanställning och utvärdering av det hittillsvarande svenska del­tagandet i IEA;s forskningssamarbete. I samband härmed kommer att redovisas en mer detaljerad lägesbeskrivning.

Enligt riksdagens beslut (prop. 1975/76: 86, NU 1975/76: 29, rskr 1975/76:172) undertecknades i maj 1976 ett avtal mellan Sverige och den europeiska atomenergigemenskapen (Euratom) om samarbete inom områdena styrd termonukleär fusion och plasmafysik. De svenska forskningsinsatserna i fråga om möjligheterna att utnyttja fusionsenergin sker väsentligen inom ramen för detta samarbete.

Euratoms fusionsforskningsprogram har för tidsperioden 19761980 fastställts att omfatta 232 milj. s. k. kontoenheter, ca 1 275 milj. kr. Härav faller ca 4,7 % på Sverige.

Vad gäller det nordiska samarbetet är läget följande:

Nordiska ministerrådet anvisade i november 1975 1 milj. norska kro­nor till Nordisk industrifond med uppdrag att stödja förstudier och planering av gemensamma projekt inom energiområdet. På gmndval av erfarenheterna från denna inledningsfas beslöt ministerrådet i no­vember 1976 att ge fonden ansvaret för det fortsatta nordiska samar­betet inom de områden som ingick i utredningen (NU 1975: 30) Nor­diskt samarbete inom forskning, utveckling och teknologiförmedling på energiområdet. Samarbetet skall huvudsakUgen avse energiproduktion, energidislribulion och energilagring samt energianvändning inom indu­strin.

På ministerrådels uppdrag har även utarbetats en rapport (NU 1976: 28) om konkreta nordiska samarbetsmöjligheter vad gäller kärnkraftens säkerhetsaspekter. Utvidgat nordiskt samarbete på kärnsäkerhetsområ­det. Rapporten innehåller förslag till 35 gemensamma nordiska projekt. Ministerrådet var vid möte i november 1976 enigt om att rapporten upptar en rad viktiga projekt som kan bidra till värderingen och lös­ningen av aktuella frågor om kärnkraftens säkerhet. Det beslöts att arbetet under år 1977 skulle upptas på försöksbasis i avsikt att få fram en fastare grundval för ställningslagande vad gäller omfattning, tidplan och finansiering av det vidare samarbetet.

Prop. 1977/78:110

96

Den internationella utvärdering av kärnbränslecykeln (I N F C E) som på initiativ av Förenta staternas president har påbörjats under hös­ten 1977 finns närmare redovisad i budgetpropositionen 1978 (prop. 1977/78: 100 bU. 17 s. 168).

3    Verksamheten vid AB Atomenergi 3.1 Inledning

AB Atomenergi bildades år 1947 med huvudsaklig uppgift att handha det målbundna forsknings- och utvecklingsarbetet på kärnenergiområ­det. Staten övertog år 1969 samtliga aktier i Atomenergi (jfr prop. 1969:101, SU 1969: 99, rskr 1969: 245). Aktiekapitalet ökades under verksamhetsåret 1976/77 tUl 30 milj. kr. (prop. 1975/76:109, NU 1975/76: 43, rskr 1975/76: 261).

Till följd av ett konsortialavtal år 1968 meUan staten och dåvarande Allmänna svenska elektriska aktiebolaget, numera Asea AB, överfördes Atomenergis resurser för tillverkning av bränsleelement och vissa pro-jekteringsresurser den 1 januari 1969 tiU ett av staten och Asea samägt företag, AB Asea-Atom (prop. 1968: 160, SU 1968: 199, rskr 1968: 408). Enligt detta konsortialavtal åtar sig staten att verka för att forsknings- och utvecklingsresurserna hos Atomenergi kan stödja svensk industris kommersiella verksamhet på kärnenergiområdet.

En närmare redogörelse för bolagets utveckling under åren 1947 1975 gavs i prop. 1975/76: 109 (s. 25).

I samma proposition angavs (s. 1112) följande områden för Atom­energis huvudsakliga verksamhet:

Forsknings- och utvecklingsarbete inom kärnenergiområdet på upp­drag av myndigheter, företag och organisationer.

Forsknings- och utvecklingsarbete inom energiområdet i övrigt med utnyttjande av inom bolaget tiUgängliga personeUa resurser och i övrigt i den utsträckning som efterfrågan på bolagets tjänster gör sådana insatser motiverade.

Kommersiell verksamhet med anknytning tUl bolagets huvudupp­gifter.

Jag har tidigare (jfr prop. 1976/77: 100 bil. 17 s. 290) anslutit mig till bedömningen att detta borde vara bolagets huvudinriktning. Jag redovi­sade emellertid att en viss ytterUgare förskjutning av bolagets verksam­het från kärnenergiområdet mot energiområdet i övrigt måste fömtses.

De arbeten som utförs vid Atomenergi är av dels energipolitisk, dels industripolilisk art. Den energipoUtiskt motiverade forsknings- och ut­vecklingsverksamheten vid Atomenergi utgör en del av energiforsknmgs-programmet och medel härför utgår under anslaget Energiforskning. Bolaget tillförs också vissa medel från anslaget Gmndläggande forsk­ning för energiområdet. TiU den energipoUtiskt motiverade verksamhe­ten vid Atomenergi hör också de delar av bolagets omfattande arbeten

Prop. 1977/78:110

97

inom kärnsäkerhetsområdet, vilka finansieras av statens kärnkraft­inspektion och som gäller säkerheten hos sådana kärnkraftanläggningar för vilka koncession beviljats eller koncessionsansökan ingivits. För dessa arbeten disponerar inspektionen särskilda medel.

Bolaget utför också arbete på uppdrag av programrådet för radioak­tivt avfall.

Enligt konsortialavtalet mellan staten och Asea åtar sig staten att verka för att forsknings- och utvecklingsresurserna hos Atomenergi kan stödja svensk industris kommersiella verksamhet på kärnenergiområdet. Avtalet gäller intUl utgången av år 1979.

Till Atomenergi utgår under budgetåret 1977/78 från anslaget Bidrag till verksamheten vid AB Atomenergi medel enligt följande samman­ställning (milj. kr.).

Bidrag tiU drift av R2-reaktorn

19,5

Bidrag till avfallshantering i Studsvik

4,25

Utvecklingsarbeten för hantering av radioaktivt avfall

1,5

Övrig verksamhet

10,0

Underhåll och upprustning av anläggningar och utrustning i Studsvik        9,5

44,75

För budgetåren 1975/76 och 1976/77 utgick ett särskih anslag till AB Atomenergi för stöd till svensk kärnkraftindustri. Detta har budgetåret 1977/78 ersatts av anslaget Energiteknisk forskning och utveckling vid AB Atomenergi. Från detta anslag täcks statens andel av kostnaden för kollektiv energiteknisk forskning och utveckling vid AB Atomenergi.

Atomenergis kapitalbehov har väsentligen tillgodosetts genom statliga anslag eller lån. Huvuddelen av anläggningarna i Studsvik finansierades under den tid bolaget var endast delvis statsägt med statliga lån om sam­manlagt 120 milj. kr. I takt med att Atomenergi har gjort avskrivningar på anläggningarna har lånebeloppet avskrivits. Efter utgången av budget­året 1975/76 har kvarstående låneskuld, 26 milj. kr., omvandlats tiU eget kapital i bolaget (jfr prop. 1975/76: 109). För bl. a. de anlägg­ningar som under åren 19591965 uppfördes i Ranstad har likaså an­visats särskilda statsmedel.

Vid debitering av uppdragskostnader till vissa statliga uppdragsgivare och inom ramen för samarbetsavtal med svensk kärnkraftindustri har AB Atomenergi till följd av det tidigare nämnda konsortialavtalet inte möjlighet att begära full täckning av sina kapitalkostnader. För att vid­makthålla forskningsstationen i Studsvik har Atomenergi budgetåren 1975/761977/78 över driftbudgeten tillförts medel för underhåU och viss upprustning av anläggningar och för viss modernisering av utrust­ningen.

Såsom redovisades i prop. 1975/76: 109 (s. 9) tillkallades i september 1975 särskUda sakkunniga, Studsviksutredningen (I 1975: 05), för att göra en översyn av Atomenergis verksamhet och arbetsformer. Utred-

7   Riksdagen 1977/78.1 saml. Nr 110

Prop. 1977/78:110

98

ningen avgav i juni 1976 delbetänkandet (Ds 1 1976: 3) Grundläggande forskning och bibliotek i Studsvik. Utredningens arbete avbröts i mars 1977 eftersom den ansåg att förulsättningarna för arbetet hade ändrats på ett sådant sätt att det inte var möjligt atl ange konkreta långsiktiga handlingsprogram för AB Atomenergi. Utredningen redovisade det ma­terial som hade framtagils under utredningsarbetet samt vissa synpunk­ter på bolagets fortsatta verksamhet i en rapport till industridepartemen­tet i mars 1977.

3.2 Trcårsprogram för verksamheten i Studsvik

Sedan Studsviksutredningens arbete hade avslutats uppmanades AB Atomenergi att i samband med anslagsframställningen för budgetåret 1978/79 redovisa förslag till treårsprogram för verksamheten i Studsvik budgetåren 1978/791980/81. Inom AB Atomenergi har därefter tagits fram förslag tiU plan för bolagets verksamhet budgetåren 1978/79 1980/81. I anslutning härtUI har särskilt belysts vissa frågor om dels energiteknisk försöksverksamhet, dels driften av R2-reaktorn, dels han­teringen av radioaktivt material i Studsvik. Atomenergi har också redo­visat visst material vad gäller överläggningar med kraftproducenterna om tillgången lill kärntekniska basresurser i Studsvik.

AB Atomenergi

3.2.1 Alternativ för verksamheten i Studsvik

AB Atomenergi har i sin planering utgått från alternativa marknads­bedömningar. För olika altemativ redovisas de ekonomiska konsekven­serna, personalbehov m. m., och häremot prövas sedan möjligheterna att uppnå acceptabla företagsekonomiska målsättningar och behovet av statiiga medel.

Energiteknik

Inom det energitekniska området utanför kärnkraftområdet har bola­get arbetat med tre altemativ benämnda A, B och C. Alternativ A ka­rakteriseras av att bolaget har en låg aktivitet på området energiteknik, altemativ B av att bolaget fortsätter att öka sina satsningar på området energiteknik i nuvarande takt och alternativ C av att bolaget i större ut­sträckning än nu övergår till energiteknisk verksamhet. Alla altemativen utgår från alt det växande intresset för forskning och utveckling inom detta område beslår och manifesteras i ökade anslag till berörda myn­digheter. Atomenergi anser att storleken på de marknader bolaget kan erövra inom det energitekniska området i stor utsträckning är avhängig av hur bra bolaget lyckas övertyga såväl statsmakterna och de myndig­heter som förvaltar satsningen på statlig forskning och utveckling inom energiområdet som andra parter inom energiområdet om att Studsviks resurser bör utnyttjas. Bolaget anser att en snabbt ökande nationell sats-

Prop. 1977/78:110

99

ning på forskning och utveckling bäst betjänas genom att beställningar läggs ut i större och långsiktigare block och alt Studsvik med sin tvärve­tenskapliga miljö och erfarenhet av hantering av tunga projekt har spe­ciella förutsättningar i detta sammanhang. Bolaget anser vidare att det inte förefaller sannolikt att politiska beslut om storleken på den fram­tida kärnkraftproduktionen i högre grad skulle påverka ambitionsnivån beträffande övrig energiteknik. Såväl hushållning med energi som breddning av utvecklingsarbetet till flera energikällor är målsättningar som allmänt omfattas.

Känteitergi

Inom kärnenergiområdet har Atomenergi arbetat med två alternativ som utgångspunkt för planeringen.

I alternativ 1 sker ingen fortsatt kämkraftutbyggnad utöver färdig­ställande av de nu påbörjade aggregaten. Detta innebär enligt bolaget ett mindre utvecklingsbehov inom kärnenergiområdet, främst koncentrerat till säkerhets- och avfallsfrågor. I stället anser Atomenergi att det ställs krav på ett mer betydande utvecklingsprogram inom övrig energiteknik såväl för alternativ energiproduktion som för energibesparing. Atom­energi antar vidare atl bolagets tjänster efterfrågas i inte oväsentlig om­fattning i fråga om serviceuppgifter m. m. för kärnkraftverken särskilt vad avser hanteringen av aktivt material inkl. avfallshantering. Atom­energi antar vidare i alternativ 1 att materialprogrammet minskar i om­fattning och att den kommersiella instrumentproduktionen avvecklas.

I alternativ 2 antar Atomenergi alt en försiktig kärnkraftutbyggnad äger rum även fortsättningsvis. Denna ställer enligt bolaget krav på ett fortsatt utvecklingsarbete inom kärnenergiområdet. Bolaget bedömer att instrumentproduktionen lever vidare, att reaktorteknikprogrammet ut­vecklas enligt ett högre alternativ och att marknadsföringen av fortsatta Marviken-experiment leder till projektverksamhet under hela plane­ringsperioden.

I de båda altemativen antas materialforskningsreaktom R2 vara kvar under planeringsperioden.

3.2.2 Treårsprogrammet

I sitt treårsprogram har Atomenergi delat in sin verksamhet med hän­syn till dess syften, karaktär och marknad i följande programblock.

Energiteknik

Säkerhet och miljö

Bränslecykeln

Bränsleutveckling

Reaktorteknik och allmän industriell teknik

Service

I sitt förslag till treårsprogram bar Atomenergi behandlat de energi-

Prop. 1977/78:110

lOO

tekniska alternativen A och B och kombinerat dessa med de två kärn­tekniska alternativen 1 och 2 tiU de fyra resulterande alternativen lA, IB, 2A och 2B.

Kostnader och intäkter är där inte annat särskilt anges beräknade i prisnivån för 1977/78 års budget, vilken har utnyttjats som jämförelse­material.

Bolaget betonar i treårsplanen expansionen inom vissa utvalda delar av det energitekniska området, inom avfaUshanteringen och beträffande service till kämkraftindustrin. Beträffande kärnkraftens säkerhet och miljö samt bränsleutveckling avser bolaget att bibehålla de positioner som redan nu är etablerade och eftersträva en ökad efterfrågan på bl. a. R2-tjänsler. Reaktorteknik och allmän industriell teknik antas av Atom­energi i alternativ 1 minska i omfattning. Av Atomenergi bedömda in­täkter per programblock sammanfattas i följande tabell (milj. kr.). Verk­samheten i Ranstad ingår inte i programmet.

1977/78

1980/81

Budget

lA

IB

2A

2B

Energiteknik

19

45

65

45

65

Säkerhet och miljö

31

27

27

35

35

Bränslecykeln

11

15

15

15

15

Bränsleutveckling

44

44

44

44

44

Reaktorteknik och allmän

industriell teknik

38

22

22

37

37

Service m. m.

19

25

25

27

27

162

178

198

203

223

Atomenergi anger att huvuddelen av bolagets statsanslag avser fi­nansiering av specifik uppdragsverksamhet vid bolaget, dvs. att mot resp. anslagspost svarar en verksamhet som upphör eller måste söka sig en annan finansiering om anslaget utgår. Dessa anslagsposter har av bo­laget hänförts till programintäkterna på samma sätt som intäkter från andra marknader. Följande tabell redovisar beräknade intäkter per marknad (milj. kr.).

Staten

Statliga myndigheter

Svensk industri

Export

1977/78

1980/81

Budget

lA

IB

2A

2B

42

43

43

43

43

57

69

86

73

90

38

44

50

57

59

25

18

19

30

31

162

178      198     203      223

Uppdragsintäkterna bedöms av bolaget vara ungefär oförändrade under perioden beroende av den förväntade ökningen för den kollektiv-forslcningsverksamhet som bedrivs vid Atomenergi. BestäUningarna från

Prop. 1977/78:110

101

statliga myndigheter antas öka kraftigt. Ökningen beror helt av expan­sionen inom sektorn Energiteknik.

Atomenergi anser att bolagets mest betydelsefulla samarbetspartner inom svensk industri är kraftföretagen. Atomenergi antar att kraftföre­tagen i alternativ 2B skulle komma att mer än fördubbla sin finansiering av bolagets verksamhet jämfört med dagsläget. Asea-Atom och övrig svensk industri antas enligt Atomenergi visa mindre betydelsefuUa för­skjutningar runt nuläget i samtliga skisserade allernativ. Bolaget poäng­terar särskilt att uppdragen vad gäller icke-nukleär energiteknik f. n. ökar kraftigt.

Bolaget är i sin plan mycket försiktigt i sin bedömning av expor­ten men markerar att expansionsmöjUgheter föreligger inom vissa verk­samhetsområden. Marknaden hänför sig främst tUl vissa länder med mindre utvecklad men snabbt expanderande industri.

Personal. Samtliga de föreslagna alternativen innebär enligt Atom­energi i stort oförändrat personalbehov. Anpassning av personalen till en omorientering i verksamheten beräknas kunna genomföras genom in­lem utbildning och omplacering parad med naturUg avgång och nyre­krytering.

Bolaget räknar med följande investeringar för de olika alternativen (milj. kr. för treårsperioden 1 juU 197830 juni 1981).

Investeringar i alternativ

lA

IB

2A

2B

Energiteknik

8

10

8

10

Säkerhet

5

5

6

6

Bränslecykeln (inkl. avfalls-

hantering)

11.5

11,5

11,5

11,5

Bränsleutveckling

4

4

4

4

Reaktorteknik och allmän

industriell teknik

4,5

4,5

6,5

6,5

Service

2

3

6

6

Basinvesteringar

8

8

8

8

43

46

50

52

Det kalkylmässiga avskrivningsbehovet uppgår enligt bolaget f. n. till ca 15 milj. kr. per år. Av bolaget beräknat avskrivningsbehov resp. förutsatt anslag för kapitalkostnadstäckning i de olika alternativen framgår av följande sammanställning (milj. kr.).

Alternativ

lA             IB

2A

2B

Kalkylmässiga avskrivningar Statens kapitalkostnadsersättning

14              15 9,8           11

17 11

17 11,2

Prop. 1977/78:110

102

Vid upprättande av beräknad resultaträkning för 1980/81 har bolaget utgått från den i tabellen angivna kapitalkoslnadsersättningen för de olika alternativen.

För att underlätta en jämförelse med 1977/78 har Atomenergi för 1980/81 i alla alternativ ansatt samma statiiga stödbelopp som 1977/78. Bolaget betonar dock att detta inte utgör något ställningstagande till an­slagsnivån. Ett möjligt sätt att disponera en resultatförbättring är såle­des att minska stödanslagen.

Det av Atomenergi beräknade rörelseresultatet före avskrivningar framgår av följande sammanställning (milj. kr.).

1977/78      1980/81 Budget

lA      IB       2A      2B

Intäkter

180,0

196,3 217,5  222,5  242,7

varav

162

9,5

8,5

178 9,8 8,5

198 11,0 8,5

203 11,0

8,5

223 11,2 8,5

173,4

179,0

197,1

199,6

212,9

100,5

72,9

108,8 70,2

124,8

72,3

126,3 73,3

135,9 77,0

Programintäkter Kapitalkostnadsersättning Anslag med stödkaraktär

Kostnader

varav

Programkostnader Övriga omkostnader

Rörelseresultat före avskrivningar

6,6

17,3    20,4    22,9    29,8

Atomenergi beräknar således att rörelseresultatet kommer att förbätt­ras från 6,6 milj. kr. 1977/78 tUl 17,3 milj. kr. 1980/81 i alternativ lA och 29,8 milj. kr. i alternativ 2B. Med den art av verksamhet som bola­get bedriver anger bolaget att omkostnaderna inom ramen för treårs­perspektivet kommer att vara relativt fasta och en ökad verksamhetsvo­lym leda till kraftigt förbättrade rörelseresultat.

Bolaget har antagit att resultatutvecklingen från läget 1977/78 till 1980/81 sker ungefär linjärt. Detta leder till följande behov av lån den 30 juni resp. år (milj. kr.).

1977        1978        1979        1980        1981

15

24

32

36

36

15

25

34

41

42

15

25

33

38

38

15

26

35

39

39

Alternativ lA Alternativ IB Alternativ 2A Alternativ 2B

Av Atomenergi beräknat rörelseresultat för de olika verksamhetsal­ternativen före bokslutdispositioner men efter fastighetsskatt framgår av följande sammanställning (milj. kr.).

Prop. 1977/78:110

103

1977/78 Budget

1980/81 lA       IB

2A

2B

Rörelseresultat netto ( = bokslutsdisposition)

-10,9

-0,9   0,7

1,5

8,3

Bolagets målsättning att fram till 1980/81 förbättra rörelseresultatet så alt alla kostnader kan täckas uppnås i alla alternativ utom i lA. Även i de alternativ där rörelseresultatet är positivt räknar bolaget med atl under åren 1978/79 och 1979/80 få ett negativt resultat. De negativa rö­relseresultaten leder enligt bolaget i alla alternativ utom i 2B till att en ackumulerad förlust byggs upp. Soliditeten urholkas därför. De beräk­nade resultatförbättringarna leder dock till att soliditeten återigen för­bättras efter 1980/81 för att så småningom nå 1977/78 års nivå.

Totalt anger Atomenergi följande behov av statsanslag 1980/81 i lö­pande penningvärde (milj. kr.).

1980/81

Drift av R2

Kapitalkostnadsersättning Avfallshantering i Studsvik Övrig verksamhet

lA

IB

2A

2B

26,0

26,0

26,0

26,0

13,0

14,6

14,6

14,9

7,3

5,7

5,7

3,3

13,7

13,3

13,3

7,7

60,0

59,6

59,6

51,6

Bolaget framhåller slutligen att beställningarna från de statliga myn­digheterna bör omfatta större programblock och också ge möjligheter till system- och produktutveckling m. m. En statlig anslagspost av den art som f. n. erhålls för innovations- och forskningsverksamhet och med minst samma omfattning är nödvändig om inte medel av sådan karak­tär kanaliseras via statliga myndigheter.

3.2.3 Energiteknisk försöksverksamhet i Studsvik

I förslaget tUl verksamhetsplan för perioden 1978/791980/81 har Atomenergi även berört förutsättningarna för att förlägga en energitek­nisk försöksstation till Studsvik.

Atomenergi framhåller att den omstrukturering mot icke-kärnteknisk verksamhet som bolaget eftersträvar har gått långsamt framför allt på grund av att bolaget har erhållit små beställningar av kortsiktig natur. En snabbt ökande nationell forsknings- och utvecklingssatsning inom energiområdet betjänas enligt bolaget bäst genom att beställningar läggs ut i större och långsiktigare block. Atomenergi har med sina erfarenhe­ter speciella förutsättningar i detta sammanhang. Att utgå från resurser­na i Studsvik vid en uppbyggnad av forsknings- och utvecklingsresurser

Prop. 1977/78:110

104

för energiteknisk forskning ger enligt Atomenergi många samhällsekono­miska fördelar. Bolagets tvärvetenskapliga kompetens framhålls ha myc­ket stor betydelse vid genomförandet av större energiforskningsprojekt. Denna kompetens är också ett starkt skäl för att lokalisera en energitek­nisk försöksstation till Studsvik. Bolaget betonar särskilt att dubblering av kapaciteten i experiment- och pilotskaleverksamhet måste undvikas med den snäva totala resursbild som präglar Sverige.

Atomenergi framhåller att den typ av verksamhet som bolaget främst är lämpat för är uppdragsforskning, utveckling och exploatering av pro­dukter i andras eller egen regi samt konsultuppdrag. Atomenergi mar­kerar emellertid att bolaget inte har möjligheter att bli framgångsrikt på alla sektorer inom det energitekniska området och framhåller bety­delsen av att välja ul vissa sektorer med goda tillväxtmöjligheter för vilka bolagets materiella och personella resurser är lämpliga eller på vilka Atomenergi redan har skapat marknadsandelar. Bolaget anger sär­skUt de gynnsamma förutsättningarna för att förlägga förbrännings-teknisk och energiproduktionsteknisk verksamhet tUl Studsvik.

3.2.4 Verksamheten vid R2-reaktorn

TUl treårsplanen för Sludsvik har fogats en redovisning av den fram­lida verksamheten vid R2-reaktorn.

Reaktoranläggningen har varit i drift i drygt 15 år. Reaktorn har un­der denna tid körts ca 90 000 timmar. Drifterfarenheterna har varit goda. Inga störningar eller händelser som har inneburit allvarligt hot mot personers hälsa eller mot miljön har förekommit.

TiU skillnad från kraflreaktorerna använder forskningsreaktorerna R2 och R2-0 höganrikat uran som bränsle. Atomenergi räknar med att in­neliggande uranlager och beställningar skall räcka för fortsatt drift av R2-reaktorn fram tiU den 30 juni 1979.

Atomenergi konstaterar att reaktorn R2 på många håll uppfattas som en mycket värdefull nationell resurs av stor betydelse för såväl den industriella forskningen och utvecklingen som för den autonoma forsk­ningen och forskarutbildningen i Sverige. R2-reaktorn betraktas av bo­lagets internationella kunder och av dess egna experter vara mycket värdefull för bränslestudier och den f. n. lämpligaste och bäst utrustade reaktorn i världen för vissa ändamål.

Bränsleelement kan numera provas direkt i kraftreaktorer och behovet av särskilda forskningsreaktorer för bränsleprov har mins­kat väsentligt. Atomenergi betonar dock att forskningsreaktorer er­bjuder avgörande fördelar jämfört med kraftreaktorer för bränsle­tester. Provning och undersökning av olika typer av bränsle för kärn­kraftreaktorer dominerar såväl resursmässigt som inkomstmässigt verk­samheten vid reaktorn. Större delen av den kärntekniska provnings-

Prop, 1977/78:110

105

verksamhet som har bedrivits vid R2 har utförts inom ramen för sam­arbetsavtalet mellan Atomenergi och Asea-Atom.

I s o t o p-verksamheten inom Atomenergi sysselsätter ca sex personer och omsättningen ligger på ca 2 mUj. kr. Den industriella isotopmarkna­den kännetecknas av ett stort produktsortiment och en vid kundkrets. Detta i kombination med att de flesta produkterna kan köpas tiU starkt subventionerade priser, t. ex. från våra grannländer, innebär svårigheter att uppnå lönsamhet fÖr verksamheten. Den största delen av isotopverk­samheten i Studsvik ligger inom Kabi-Diagnostica, ett av Atomenergi och AB Kabi gemensamt ägt företag, som sysselsätter ca 35 personer.

Den grundläggande forskningen vidR2 har koncen­trerats till tre områden, nämligen kärnfysikaliska undersökningar av neu-troninfångningsprodukter, materialfysik i vid bemärkelse samt strål­ningsbiologiska undersökningar. Vid R2 och R2-0 är ett tjugotal fors­kare och doktorander verksamma.

Driftalternativ för R2-reaktorn. Atomenergi har studerat ett antal olika alternativ för fortsatt drift av R2-reaktorn. Bolaget har dels stude­rat fulleffektdrift på 50 MW i nuvarande omfattning, dels ett antal al­ternativ där reaktorn drivs med reducerad effekt. Som utgångspunkt för sina studier har Atomenergi förutsatt att någon ändring i driftförhål­landena vid R2-reaktorn ej sker förrän efter budgetåret 1979/80.

Atomenergi bedömer att de två mest intressanta driftallernativen för R2-reaktorn är drift i nuvarande omfattning samt inlermittent fullef­fektdrift varannan vecka. I följande tabell redovisas de direkta R2-kost-naderna och de till R2-verksamheten fördelade baskostnaderna för dessa två driftalternativ (milj. kr. i 1977/78 års prisnivå).

Kontinuerlig fulleffekt­drift 1977/78

Fulleffektdrift varannan vecka 1980/81

Rörliga kostnader därav lönekostnader

24,4 ca 14

11,4 ca   6

Fördelade baskostnader därav kvarstående"

11,1 ca   6

7,7 ca   6

Bruttokostnader

35,5

19,1

Externa intäkter

14,0

5,0

Statsanslag, samarbete

1,2

Statsanslag, övrigt

19,5

14,1 (behov)

Totala intäkter

34,7

19,1

Nettoresultat

-0,8

0

Antal sysselsatta

130

60

' Innefattar reaktordrift, drift av experimentfaciliteter samt projektkostnader. - Kostnader som kvarstår även om reaktorn tas ur drift.

Prop. 1977/78:110

106

En eventuell nedläggning av R2 innebär enligt bolaget alt anlägg­ningen även fortsättningsvis kräver en övervakningskostnad på ca 1 milj. kr. per år. Vidare kvarstår en fast baskostnad på ungefär 6 milj. kr. per år, huvudsakligen knuten till den radioaktiva hantering som inle anses kunna bekostas av kvarblivande kärnteknisk verksamhet utan även fortsättningsvis beräknas kräva särskilda statsanslag.

Atomenergi anför vidare att en nedläggning av R2-anläggningen tar avsevärd tid. Bolaget bedömer det rimligt att anta att verksamheten helt upphör tidigast tre år efter del att reaktorn har stängts av.

3.2.5 Hantering av radioaktivt avfall i Studsvik

I anslutning till treårsplanen har bolaget lämnat en redogörelse för nuvarande och framtida hantering av radioaktivt avfall i Studsvik.

De ursprungliga anläggningarna för radioaktivt avfall i Studsvik byggdes under åren 19581964. De har utformats med hänsyn till den då planerade verksamheten och med hänsyn till de krav som har angivits i valtendom den 26 januari 1957. De avfallsproducerande anläggningar­na är främst materialprovningsreaktorn R2 med anknytande isotoppro-duklion, metallurgiska laboratoriet för undersökning av bestrålade bränslematerial och aktiva centrallaboratoriet, som är anpassat för stu­dium av upparbelningsprocesser och för hantering av plutoniumhalliga material.

Sedan all dumpning i havet har förbjudits i svensk lag har behovet av ökad lagringskapacitet och volymreducering av avfallet blivit påtagligt. Efter flera års undersökningar rörande förbränning av lågaklivt avfall har under år 1976 en hanteringsanläggning för dylikt avfall byggts upp och tagits i drift i Sludsvik. Anläggningen innehåller en förbrännings­ugn, en kompakteringsdel och en station för betongingjutning. För lag­ring av betongingjutet avfall uppförs skjul som uppfyller strålskydds­myndigheternas nuvarande krav.

I Studsvik omhändertas och destrueras även radioaktivt avfall från sjukhus, universitet, högskolor och industri.

Nuvarande avfallsverksamhet i Studsvik. Hittills företagna aktivitets­utsläpp från avfallsanläggningarna i Studsvik har utgjort endast några proceni av tiUåten mängd.

Medelaktivt avfall lagras utan behandling för avklingning i strålskär-made utrymmen. Mängden medelaktivt avfaU som tas om hand i Studs­vik är ca 15 mVår. Den nu lagrade mängden utgör ca 150 m.

Alfa-aktivt avfall innesluts i betong utan föregående behandling. Mängderna av denna avfallstyp har efter en topp omkring år 1970 mins­kat tiU ett fåtal kubikmeter per år. Den lagrade mängden är efter ingjut-ning f. n. ca 200 m.

Prop. 1977/78:110

107

Lågaktivt avtall tas om hand i en hanteringsanläggning där avfal­lets volym reduceras, bl. a. genom förbränning, och slutprodukterna in­nesluts. Den lagrade mängden är f. n. ca 6 000 tunnor. Under de senaste åren har antalet tiUkommande tunnor varit i genomsnitt 500 per år.

Förutsättningar för den fortsatta avfallsverksamheten i Studsvik. Atomenergi anför att den fortsatta planeringen av avfallshanteringen i Studsvik styrs dels av de yttre krav som olika myndigheter kan ställa på avfallsverksamheten, dels av den förväntade framtida produktionen av avfall som skall tas om hand i Studsvik.

Vad beträffar avfaUsproduktionen i Studsvik anser bolaget att det är svårt att förutse den framtida utvecklingen. Bilden kan snabbt förändras eftersom avfallsmängderna omedelbart påverkas av olika experiment och deras inriktning.

Avfall från icke-kärnteknisk verksamhet utanför Studsvik från sjuk­hus, universitet, högskolor etc. har visat en kraftig stegring på senare år.

Driften vid kärnkraftverken medför möjligheter till ökad användning av Studsviks servicetjänster. Bolaget räknar med att kunna bränna stora mängder lågaktivt avfall som har lagrats och löpande produceras vid verken.

Den översyn av gällande normer för radioaktivt utsläpp som nu sker motiverar enligt bolaget en översyn av viss hantering i Studsvik.

Kostnader. Anskaffningskostnaden för befintliga anläggningar har varit ca 20 milj. kr., varav hanteringsanläggningen för fast aktivt avfall har tagit i anspråk ca 6,3 milj. kr. Ateranskaffningsvärdet beräknas till ca 40 milj. kr. Kostnaderna för drift av anläggningarna, inkl. omkostna­der och kapitalkostnader, beräknas av Atomenergi för 1977/78 uppgå tiU ca 10 milj. kr.

Atomenergi redovisar, med förutsättningen all den totala omfatt­ningen av arbeten med radioaktivt material i Studsvik blir oförändrad, följande sammanställning för driften av avfallsanläggningarna i Studsvik (milj. kr. i 1977 års penningvärde).

1977/78       1978/79      1979/80      1980/81

Driftkostnader

2,4

2,7

2,9

3,4

Intäkter

1,5

2,0

2,5

3,0

Driftresultat

-0,9

-0,7

-0,4

-0,4

Investeringsbehovet för åren 1977/781980/81 beräknas tUl ca 10 milj. kr. Härav beräknas 3 milj. kr. för förnyelse av äldre delvis ned­slitna anläggningar. Dessa kostnader ingår i den tidigare redovisade be­räkningen för bolagets totala investeringar 1978/791980/81.

Finansiering. Atomenergi anser att det med hänsyn till förekomsten

Prop. 1977/78:110

108

av radioaktivt material med lång halveringstid aUtid bör kunna förutsät­tas ett engagemang beträffande avfallshanteringen från samhällets sida vad gäller såväl det tekniska som det ekonomiska ansvaret. Vidare anför Atomenergi att det borde betraktas som en nationeU angelägenhet att göra det möjligt att ha Studsvik som central mottagningsstation för ra­dioaktivt avfaU.

Kostnaden för avfallshanteringen i Studsvik bör enligl Atomenergi täckas genom serviceavtal med kärnkraftindustrin, genom direkt utdebi­tering av avropade tjänster och eventueUt genom direkta statliga bidrag, framför allt för verksamhet utanför kraftindustrins område. Atomenergi framhåller atl det är svårt att i dag uppskatta kostnaderna för eventuell senare upparbetning av bränsleprover eller konditionering av hög- och medelaktivt avfall som tas emot för lagring i Studsvik. Detsamma gäller kostnaderna för den slutliga avfaUshanteringen. Bolaget studerar f. n. olika modeller för kostnadsberäkning och prissättning för omhänderta­gande av avfall.

Placering av centrala anläggningar i Studsvik. Inom programrådet för radioaktivt avfall har studier bedrivits angående vissa centrala servi­ceanläggningar för kärnkraftverken. I första hand har projekterats ett centralt lager för använt bränsle (CLAB). Personalstyrkan vid en sådan anläggning beräknas uppgå till 80100 personer med viss skiftgång. Atomenergi anger att centrallagret i princip har samma funktion som den anläggning i Studsvik där det utbrända bränslet från Agesta för­varas. Kapaciteten är dock av en annan storleksordning. Anläggningen kan också enligt Atomenergi utnyttjas för lagruig av förbmkade reaktor­komponenter. Studsvik är vid sidan av Oskarshamn och Forsmark ett tänkbart förläggningsalternativ.

Bland de ytterligare centrala avfaUsenheter som planeras ingår an­läggning för behandling av reaktoravfall av typ jonbytarmassor, slam, filtermaterial och indunstarkoncentrat.

Atomenergi anser att en lokalisering lUl Studsvik av någon eller några av dessa anläggningar skulle innebära att man kan utnyttja de i Studsvik befintliga resurserna för avfallshantering, strålskyddsövervakning, aktiv service m. m., men också sådana enheter som i dag inte ingår i avfalls­hanteringen, t. ex. gammalaboratoriet med sina celler och aktiva central­laboratoriet.

Statens kärnkraftinspektion

Statens kärnkraftinspektion har efter remiss avgivit yttrande över Atomenergis redovisning av hanteringen av radioaktivt avfall i Studsvik. Inspektionen har därvid inhämtat synpunkter från statens strålskydds­institut och också begärt vissa kompletterande uppgifter från Atom­energi.

Kärnkraftinspektionen konstaterar alt en av de viktigaste frågor som

Prop. 1977/78:110

109

bör ställas beträffande avfallsanläggningarna i Studsvik är om de mot­svarar dagens krav på dessa slag av anläggningar. Inspektionen hänvisar till att Aka-utredningen (I 1972: 08) i sitt betänkande framhöU att del under utredningens arbete hade framkommit att dessa anläggningar lill viss del behöver ses över och byggas ut för att svara mot de Icrav som nu bör ställas på anläggningar av denna typ. Aka-utredningen för­utsåg därför att omfattande nyinvesteringar successivt skulle komma lUl stånd i Studsvik. Vidare framhöll utredningen behovet av fortsatta geo­logiska undersökningar i Studsvik med sikte på att utröna möjligheterna till dels tillfällig förvaring över 2030 år, dels slutförvaring av det av­fall som las om hand i Studsvik.

I anslutning härtill framhåller inspektionen, att den lagring av fly­tande och halvflytande radioaktivt avfall som nu sker i Studsvik bör ses enbart som en temporär åtgärd. Atomenergi bör därför enligt inspektio­nen i sin planering lägga in dels ett utvecklingsprogram för att ta fram metoder för överföring av avfallet till fast form, dels alternativa planer för slutlig förvaring av detta avfall.

Kärnkraftinspektionen framhåller vidare att det med utgångspunkt från de allmänna upplysningar som bolaget har givit beträffande plane­ring av framtida hantering av oUka avfallskategorier och i fråga om ut­vecklings- och planeringsarbeten för vissa anläggningsprojekt inte är möjligt att avgöra vilka arbeten som krävs för Atomenergis egen verk­samhet inom kämenergiområdet resp. för de verksamheter som bolaget åtar sig eller önskar åta sig för utomstående, t. ex. kämkraftverken. In­spektionen anser det angeläget att Atomenergi redovisar vilka åtgärder och vilka investeringar som krävs för den del av avfallshanteringen som baserar sig på bolagets egen verksamhet.

Inspektionen anser det vidare viktigt att Atomenergi inte tar på sig ett långsiktigt ansvar för radioaktivt avfall utan att detta uttryckligen har medgivits av statsmakterna. I fråga om låg- och medelaktivt avfall från sjukhus, universitet och högskolor samt statliga och kommunala institu­tioner har det allmänna redan det formella ansvaret. Den fråga som bör ställas beträffande detta avfaUsslag är enligt inspektionen om den kostnad Atomenergi betingar sig för omhändertagande av avfallet täcker alla led i hanteringen inkl. den slutliga förvaringen.

Eftersom den framtida organisationsstrukturen för hanteringen av av­fall från t. ex. kärnkraftverk ännu inte är klar ifrågasätter inspektionen om Atomenergi bör kunna överta ansvaret för radioaktivt avfall som har sådant ursprung. En möjlighet kan enligt inspektionen vara att bola­get åtar sig hanteringen av avfallet men att de radioakliva restproduk­terna förblir ursprungsproducenlens egendom och faller under hans an­svar trots atl avfallet kanske tillfälligt lagras i Studsvik. Atomenergi skulle därvid kunna förbehålla sig rätten att sända tillbaka det behand­lade avfallet till den ansvariga organisationen.

Prop. 1977/78:110

110

3.3 Ekonomiskt resultat

AB Atomenergis resultat för verksamhetsåren 1975/76 och 1976/77 framgår av följande förenklade resultaträkning (milj. kr.).

1976/77

1975/76

Intäkter

Statsanslag

Övriga intäkter

Av staten efterskänkt fordran

Kostnader

Lön

Material och övriga externa tjänster

Rörelseresultat före avskrivningar

Finansiellt netto

Extraordinära intäkter och kostnader

Avskrivningar enligt plan

Resultat före bokslutsdispositioner och skatt

83,7 95,0

67,6 73,9 25,8

178,7

167,3

81,4 76,5

75,1 83,1

157,9

158,2

20,8

-     0,3

-     1,9

 -11,6

9,1

- 0,5

11,2

-12,3

7,0

7,5

Investeringarna uppgick verksamhetsåret 1976/77 tiU 15,4 milj. kr.

I sin prognos för verksamhetsåret 1977/78 framhåUer Atomenergi att rörelseresultatet väntas bli sämre än 1976/77 års resultat till följd av bl. a. de minskade direkta statsanslagen inom kärnenergiområdet.

3.4 Anslagsframställning

Bidrag till verksamheten vid AB Atomenergi

Anslaget utgör statens direkta bidrag till verksamheten vid AB Atom­energi. Den närmare dispositionen av anslaget framgår av följande sam-manstäUning (milj. kr.).

Ändamål

Bidrag till drift av forskningsreaktorn R2 Bidrag till radioaktiv hantering i Studsvik Utvecklingsarbeten för hantering av radioaktivt

avfall Övrig verksamhet Kapitalkostnadsersättning

1977/78 Anvisat

1978/79 beräknar Atom­energi

19,5

4,25

21,5 4,7

1,5

10,0

9,5

11,0 11,5

44,75

48,7

AB Atomenergi

Bidrag lill drift av forskningsreaktorn R2. R2-reaktorns fortsatta drift förutsätter ett anslag på samma reala nivå som för budgetåret 1977/78.

Prop. 1977/78:110

111

Oförutsedda kostnadshöjningar avseende bränslet kan inträffa som leder till försämrad ekonomi. Hänsyn tUl sådana höjningar har dock inle ta­gits i Atomenergis anslagsskrivelse.

Anslaget är enligt Atomenergi en förutsättning för att bolaget skall kunna hålla driften vid R2 igång och ge institutioner och företag möjUg­het atl utnyttja bestrålningstjänster vid R2 till de reducerade priser som hittills har gäUt.

Bidrag till radioaktiv hantering i Studsvik. Den radioaktiva hante­ringen i Studsvik medför höga omkostnader av baskaraktär, vilka för­ändras relativt litet vid förändring av bolagels verksamhetsvolym. Kost­naderna innefattar dels verksamhet av säkerhets- och skyddskaraktär, dels också delar av bolagets avfallshantering.

För 1978/79 beräknar bolaget att detta anslag måste ligga på en oför­ändrad real nivå. Anslagsposten har med hänsyn till kostnadshöjning­arna räknats upp till 4,7 milj. kr. Atomenergi anger vidare atl kost­naderna för radioaktiv hantering i Studsvik i framtiden berälcnas täckas av bolagels kunder i större utsträckning än vad som nu är faUet.

övrig verksamhet. Anslagsposten avser bidrag till sådan verksamhet inom AB Atomenergi, som är motiverad av olika nationella skäl och vars kostnader inte kan bestridas av bolaget inom ramen för dess huvud­sakliga verksamhet. Den närmare medelsdispositionen framgår av följ­ande tabell (milj. kr.).

Ändamål

1977/78 Anvisat

1978/79 beräknar Atom­energi

Bidrag till driften av biblioteket i Studsvik Bidrag till basverksamhet vid aktiva

centrallaboratoriet Kostnader för utomstående forskningsgruppers

utnyttjande av faciliteter i Studsvik Bestrålningskostnader för isotopverksamhet Nationell strålskyddsberedskap Bidrag till kostnader för personaltransporter Forsknings- och innovationsverksamhet

2,8

3,1

1,7

1,9

0,3

0,3

0,25

0,3

0,2

0,2

2,2

2,4

2,55

2,8

10,0

11,0

AB Atomenergi framhåller att Studsviks ställning som centralt kärn-forskningscentrum och Atomenergis numera allt mer omfattande upp­gifter inom energiområdet har inneburit att bolaget har erhåUit eller måst åtaga sig vissa uppgifter av nationell karaktär, som man inte kan

Prop, 1977/78:110

112

betinga sig full ersättning för direkt av kunderna. Dit hör t. ex. den strålskyddsberedskap bolaget upprätthåller för behov inom landet och den service som lämnas statliga myndigheter, universitets- och högskole­institutioner samt enskilda forskare som är hyresgäster i Studsvik samt vissa uppgifter i samband med internationellt samarbete.

Ur anslaget finansieras också del av driften vid det aktiva centrallabo­ratoriet saml stöd till forsknings- och innovationsverksamhet.

För budgetåret 1977/78 föreslår bolaget att anslagsposten beräknas till 11 milj. kr.

Kapitalkostnadsersättning. Vid debitering av uppdragskostnader o. d. till staten och statliga myndigheter, forskningsinstitutioner samt inom ramen för samarbetsavtal med svensk kärnkraftindustri betingar bolaget sig inte ersättning för kapitalkostnader utan endast för driftkostnaderna. I gengäld har bolaget av staten givits särskUd kompensation för upp­kommande kapitalkostnader. För budgetåret 1977/78 utgår särskUda an­slagsmedel med 9,5 milj. kr. för underhåU och uppmstning av anlägg­ningar och utrustning i Sludsvik.

Medelsbehovet för kapitalkostnadsersättning har av Atomenergi för budgetåret 1978/79 beräknats tiU 11,5 milj. kr.

Atomenergi föreslår således att för budgetåret 1978/79 anslaget Bidrag till verksamheten vid AB Atomenergi förs upp med 48,7 milj. kr.

Energiteknisk forskning och utveckling vid AB Atomenergi

Anslaget avses täcka statens andel av kostnaden för kollektiv energi­teknisk forskning och utveckUng vid AB Atomenergi. För innevarande budgetår är anslaget uppfört med 15 milj. kr.

AB Atomenergi

För budgetåret 1977/78 har staten ställt "ett särskUt anslag tiU förfo­gande för sådant energitekniskt forsknings- och utvecklingsarbete varom överenskommelse kan träffas mellan AB Atomenergi och kraftföretagen och den tillverkande industrin och där de sistnämnda är beredda att bi­dra med halva kostnaden för det vid AB Atomenergi utförda arbetet". Bolaget har i enlighet med dessa riktlinjer tillsammans med kärn­kraftindustrin utformat avtal rörande sådant energitekniskt forsk­nings- och utvecklingsarbete, såväl inom kärnkraftområdet som inom annan energiteknik. Diskussioner och förhandlingar pågår om en bredd­ning av intressenlkretsen till andra svenska kraftförelag, värmeprodu­center och industrier. Atomenergi framhåUer i detta sammanhang att det är av stor betydelse för den deltagande mdustrin att med visst kom­mersiellt skydd kunna exploatera utvecklingsresultaten.

För budgetåret 1978/79 föreslår Atomenergi att anslaget förs upp med 16,5 milj. kr.

Prop. 1977/78:110

113

4    Föredraganden 4.1 Inledning

4.1.1 Den energipolitiska situationen

Är 1975 godkände riksdagen ett energipolitiskt program för tiden till år 1985 (prop. 1975: 30, NU 1975: 30, rskr 1975: 202). Förslag beträf­fande energipolitiken under återstående del av 1980-talet avsågs bli framlagda under år 1978.

Regeringsförklaringen den 8 oktober 1976 markerade att regeringen vill föra en energipolitik som tryggar energiförsörjning och sysselsätt­ning samt ger handlingsfrihet för framtiden. Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade jag i januari 1977 en särskild energikommis­sion (I 1976: 05) med uppdrag att utarbeta alternativa förslag tiU ut­formningen av energipolitiken för liden fram till år 1990. I direktiven till kommissionen anges att den energipolitik som markeras i regerings­förklaringen bygger på en ekologisk grundsyn som syftar till att succes­sivt ersätta användning av uttömliga resurser med förnyelsebara resur­ser. Energiförsörjningen skall bereda ttygghet och säkerhet, arbete och utkomst. En viktig förutsättning för att uppfylla dessa krav är all hand­lingsfriheten i framtiden främjas. En god hushållning med energirå­varor och energi utgör grunden för en sådan handlingsfrihet.

Energikommissionens huvudbetänkande väntas föreligga inom kort och kommer då att remissbehandlas. Förslag om inriktningen av den framtida energipolitiken kommer alt läggas fram för riksdagen under 1978/79 års riksmöte.

Utvecklingen inom energiområdet sedan år 1975 har inneburit bl. a. ett starkt ökat medvetande om att flera av de energiresurser som vi f. n. utnyttjar med nuvarande och väntad förbrukningstakt har begränsad ut­hållighet. Detla gäller såväl i Sverige som internationellt. Jag vill i sam­manhanget erinra om bl. a. den s. k. WAES-studien (Workshop on Altemative Energy Strategies) och OECD:s rapport World Energy Out­look, som båda klart visar på de slora svårigheter som kan väntas drabba världens energiförsörjning och särskilt oljeförsörjningen inom de när­maste decennierna.

Det är uppenbart att en tryggad energiförsörjning i samspel med andra samhälleliga strävanden i fråga om bl. a. sysselsättning, miljö­skydd och ekonomi är av avgörande betydelse för flertalet av världens länder. Sverige är för sin energiförsörjning mer beroende av omväriden än många andra länder. Våra förutsättningar alt uppnå uppställda ener­gipolitiska mål påverkas i hög grad av händelseutvecklingen i omvärlden.

Att förutse och möta de energiproblem som förändringarna i omvärl­den kommer att ställa oss inför är därför en central energipolitisk upp­gift. Att bidra till den erforderliga kunskapen för att klara denna upp­gift ser jag som huvudmål för det svenska energiforskningsprogrammet. Särskilt viktig anser jag kunskapen om inhemska och förnyelsebara

8    Riksc-gen 1977/78. 1 saml. Nr 110

Prop. 1977/78:110

114

energikällor vara med hänsyn till de stora risker som värt beroende av omvärlden innebär för vår energiförsörjning.

4.1.2 Översikt

Jag vill inledningsvis översiktUgt redovisa de frågor jag avser att be­handla i det följande.

1975 års energipolitiska beslut omfattade bl. a. riktiinjer och medels­ram för ett treårigt program för forskning och utveckling inom energi­området. Huvudprogram Energiforskning, att genomföras budgetåren 1975/761977/78.

I regeringsförklaringen den 8 oktober 1976 angavs att energiforsk­ningen i ökad utsträckning borde inriktas på att utveckla teknik för användning av förnyelsebara energikällor. Förslag med denna innebörd har godkänts av riksdagen våren 1977 (prop. 1976/77:100 bU. 17, NU 1976/77: 24, rskr 1976/77: 206).

Delegationen för energiforskning (I 1975: 02, DFE) har till uppgift att fortlöpande följa utvecklingen vad gäUer forskning och utveckling inom energiområdet inom och utom Sverige. Regeringen har nyligen givit delegationen i uppdrag att lämna en samlad redovisning och vär­dering av insatserna inom energiforskningsprogrammet under treårspe­rioden 1975/761977/78.

DFE har i belänkandet (SOU 1977: 56) Energi program för forsk­ning, utveckling, demonstration lagt fram förslag om inriktningen av energiforskningen efter utgången av budgetåret 1977/78.

DFE:s förslag har mottagits positivt av ett överväldigande flertal av remissinstanserna. Den kritik som har framförts har i huvudsak avsett detaljfrågor.

Efler samråd med cheferna för kommunikations-, utbildnings-, han­dels-, bostads- och industridepartementen förordar jag med utgångspunkt från DFE:s förslag att ett nytt sammanhållet treårigt Huvudprogram Energiforskning genomtörs under budgetåren 1978/791980/81. Huvud­programmet bör fortsättningsvis inrymma också statens särskUda stöd till grundläggande forskning för energiområdet. Jag kommer att i följande avsnitt närmare redovisa mina förslag beträffande Huvudprogram Ener­giforskning.

Statsmaktema har under lång tid byggt upp betydande forsknings-och utvecklingsresurser inom främst det kärntekniska området vid AB Atomenergi i Studsvik. Bolaget har, mot bakgrund av bl. a. behovet av ökade insatser inom andra delar av det energitekniska området och den successivt ändrade inriktning mot mer kommersiella uppdrag som den kärntekniska verksamheten har fått, lagt fram förslag till treårsplan för verksamheten i Studsvik budgetåren 1978/791980/81.

Jag förordar att AB Atomenergis verksamhet ges en delvis ny inrikt­ning mot bränsle- och värmeteknik. Jag förutser samtidigt att statens engagemang vad gäller bl. a. kärntekniska servicefunktioner m. m. på

Prop. 1977/78:110

115

sikt minskas. Jag behandlar i avsnitt 4.3 verksamheten vid AB Atom­energi.

AB Asea-Atom är ett av staten och ASEA AB gemensamt ägt före­tag med uppgift att bedriva utveckling, tiUverkning och försäljning av kärnreaktorer och reaktorbränsle. Till följd av tidigare överenskommel­se mellan bolagets ägare har Asea-Atom under år 1977 tillförts ägartill­skott med från vardera ägaren 19,5 milj. kr. (prop. 1976/77: 100 bil. 17 s. 296, NU 1976/77: 24, rskr 1976/77: 206). Fråga om ytteriigare me-, delstillskott har ej uppkommit.

Asea-Atoms verksamhet baseras på ett av riksdagen godkänt kon­sortialavtal mellan staten och dåvarande Allmänna svenska elektriska aktiebolaget, numera ASEA AB (prop. 1968: 169, SU 1968: 199, rskr 1968:408). Avtalet gäller intill utgången av år 1979. Frågan om den fortsatta verksamheten vid Asea-Atom får prövas i annat sammanhang sedan bl. a. energikommissionen har redovisat resultatet av sitt arbete.

Högskolan är av central betydelse för stora delar av energiforsknings­programmet både vad gäller tiUgången till erforderlig kompetens och materiella resurser. Jag förutsätter att berörda myndigheter, i detta sam­manhang universitets- och högskoleämbetet och de myndigheter som ansvarar för energiforskningsprogrammets genomförande, fortlöpande uppmärksammar samspelet mellan högskolans fasta organisation och den sekloriella forskningen och vid behov för regeringen lägger fram förslag till åtgärder. Jag har i denna fråga samrått med chefen för ut­bildningsdepartementet.

Del internationella samarbetet inom energiområdet är betydande. Jag återkommer i det följande liU forskningssamarbetet inom det in­ternationella energiorganet, IE A, och till samarbetet med den euro­peiska atomenergigemenskapen, Euratom, vad gäller forskning kring utnyttjandet av fusionsenergin. Jag tar därvid också upp vissa frå­gor om det nordiska samarbetet vad gäller energiforskning. Jag kommer också att beröra bilateralt samarbete med någ­ra länder.

Sverige deltar sedan länge i internationellt samarbete inom kärn­energiområdet. Arbetet bedrivs främst inom det internationella atomenergiorganet (lAEA), inom OECD:s kärnenergiorgan (NEA) och mellan de nordiska länderna. Kostaaderna för Sveriges deltagande i NEA bestrids över utrikesdepartementets huvudtitel, medan kostnader­na för Sveriges medlemskap och deltagande i lAEA och för det nor­diska samarbetet bestrids av energiforskningsmedel och inom ramen för anslag till nordiska ministerrådssekretarialets allmänna budget under handelsdepartementets huvudtitel. Vid min anmälan till budgetproposi­tionen 1978 (prop. 1977/78: 100 bil. 17 s. 168) har jag närmare redovi­sat den internationeUa utvärdering av kärnbränslecykeln (INFCE) som på initiativ av Förenta staternas president har påbörjats under hösten 1977.

Prop. 1977/78:110

116

4.2 Huvudprogram Energiforskning

4.2.1 Mål

En tryggad energiförsörjning förutsätter bl. a. att vi utvecklar ny teknik för att tillgodogöra oss energikällor av olika slag, främst sådana som före­kommer inom landet, och för att utnyttja energin effektivare än vi hit­tiUs har gjort. Härigenom kan vi bidra tUl att öka dels den långsiktiga tryggheten i energitUlförseln, dels vår beredskap för krissituationer av olika slag. Forskning, utveckling och demonstration av ny teknik är ett av medlen för att uppnå dessa energipolitiska mål.

Forskning och utveckling har inom energiområdet liksom inom andra samhällssektorer flera syften. Energiforskningen skall för det första underbygga samhällets planering och därigenom bidra tUl hand­lingsfrihet på lång sikt. Forskningsinsatserna måste därför inledningsvis ha tillräcklig bredd för att ge kunskaper som underlättar för oss att för­utse och möta de problem som uppkommer till följd av utvecklingen inom och utom landet och till följd av globala strävanden efter tryggare energiförsörjnmg. Forskning fordras också för att öka kunskapen om energisystemets samband med andra samhällsfunktioner.

Energiforskningen skaU för det andra ge underlag för statsmaktemas beslut om utvecklingen inom energiområdet. Forsknings- och utveck­lingsinsatserna skall därvid möjliggöra bedömning av förutsättningarna för införande av ny teknik eller nya systemlösningar för energitillförsel och energihushållning.

Energiforskningen skall för det tredje bidra till att effektivt genom­föra den utveckling statsmakterna beslutar. Detta innebär stöd till ut­veckling och i begränsad utsträckning till spridning av teknik och system­lösningar som kan bidra till att förändra energiförsörjningen i enlighet med de energipoUtiska målen.

1975 års energiforskningsprogram innebar på flera områden en vä­sentlig ökning av de svenska forsknings- och utvecklingsinsatserna. Det har tagit tid atl bygga upp verksamheten. På flera områden har insat­serna av naturliga skäl i slor utsträckning varit av planerings- och för­studiekaraktär. 1975 års program med de ändringar och tillägg som senare har gjorts kan därför bara ses som ett första steg på vägen mot en tryggare energiförsörjning. En böjning av ambitionsnivån är en nödvändig förutsättning för att nå detta mål.

Energikommissionen har i sitt yttrande över DFE:s förslag tiU nytt treårsprogram framhållit vikten av kontinuitet i det pågående forsk­nings- och utvecklingsarbetet för att skapa förutsättningar för snabbast möjliga beslut om utnyttjande av ny energiteknik. Kommissionen för­ordar därför att regeringen lägger fram förslag om ett nytt treårigt energiforskningsprogram utan att avvakta kommissionens slutliga un­derlagsmaterial.

Frop. 1977/78:110

117

Jag ansluter mig till energikommissionens uppfattning om behovet av kontinuitet i forsknings- och utvecklingsarbetet och förordar därför som jag redan har angivit att regeringen förelägger riksdagen förslag om ett nytt sammanhåUet treårigt Huvudprogram Energiforskning för budget­åren 1978/791980/81.

För Huvudprogram Energiforskning och vissa därmed sammanhäng­ande insatser beräknar jag för treårsperioden 1978/791980/81 en total medelsrani om 842 milj. kr. Härav avser 242 milj. kr. budgetåret 1978/79.

Den medelsram som jag har beräknat innebär en kraftig höjning av energiforskningsprogrammets ambitionsnivå och representerar ett abso­lut sett betydande bidrag till det industrieUa utvecklingsarbetet i Sverige. Det är önskvärt att insatser av den storleksordning det här är fråga om leder till utveckling av teknik som kan öka svensk industris internalio­nella konkurrenskraft. Energiforskningsprogrammets industripolitiska effekter är därför betydelsefulla. För den forsknings- och utvecklings­verksamhet som finansieras inom energiforskningsprogrammet bör dock enligt min uppfattning de energipolitiska motiven liksom under inne­varande treårsperiod vara de styrande.

Mot bakgmnd av de aUmänna överväganden jag har redovisat anser jag sammanfattningsvis att målen för energiforskningsprogrammet inom ramen för de allmänna energipolitiska strävandena bör vara följande.

Att ge kunskap som underlättar för oss att förutse och möta de problem som skapas såväl av den svenska och internationella ut­vecklingen som av globala strävanden efter tryggare energiförsörj­ning samt atl öka kunskapen om energisystemets samband med andra samhällsfunktioner.

Att ge kunskap som underlag för bedömning av förutsättningarna för introduktion av ny teknik eller nya systemlösningar för energiför­sörjningen.

Att stödja utveckling av sådan teknik som kan bidra till att förändra energiförsörjningssystemet i enlighet med de energipolitiska målen.

Att i begränsad utsträckning bidra till spridning av ny teknik och nya systemlösningar för förbättrad energiförsörjning.

   Att i den uisträckning del är förenligt med övriga mål stärka den

svenska industriella konkurrenskraften.

4.2.2 Allmänna riktlinjer m. m.

Inom ramen för Huvudprogram Energiforskning bör finansieras forsknings- och utvecklingsarbete samt uppfinningsverksamhet inom energiområdet.

Huvudregeln vid slöd från energiforskningsprogrammet bör, i likhet med vad som gäller för innevarande treårsperiod, vara att alla resultat

Prop. 1977/78:110

Hg

som framkommer görs allmänt tillgängliga. Om kommersiell exploate­ring av uppnådda resultat kan väntas leda tiU att det energipolitiska utbytet av insatsen påtagligt ökas eller tidigareläggs bör undantag kunna göras från huvudregeln om offentUggörande. I detla fall bör finansie­ringen normaU ske i form av lån med villkorlig återbetalningsskyldighel.

Jag förutser att det för energiforskningsprogrammet också kommer atl bli nödvändigt all i viss omfattning uppföra större experiment- och försöksanläggningar med syfte att få ett säkrare underlag för stats­makternas beslut om fortsall utveckling inom energiområdet. Huvud­regeln i fråga om sådana anläggningar bör vara att de skall ägas och förvaltas av sådana organ som kan beräknas komma atl i ett senare utvecklingsskede utnyttja motsvarande anläggningar. I de fall detla inte är möjligt eller av andra skäl olämpligt bör staten utöva ägarfunktio­nerna i särskild ordning. De myndigheter som svarar för energiforsk­ningsprogrammets genomförande bör normalt inte stå som ägare av an­läggningar av ifrågavarande slag. Jag återkommer till denna fråga också vid min behandling av verksamheten vid AB Atomenergi. Medel från energiforskningsprogrammet bör i första hand få användas för de av­skrivningar som kan vara skäliga i varje enskilt faU. Jag har vid min me-ddsberäkning för Huvudprogram Energiforskning beaktat behovet av medel för sådana ändamål. Inom huvudprogrammet bör däremot inte finansieras investeringar i laboratorieanläggningar, byggnader o. d.

Jag återkommer i det följande (avsnitt 4.2.3 och 4.2.5, under pro­grammet Energiproduktion) tUl frågan om särskilt stöd för prototyper och demonstrationsanläggningar.

Energiforskningsprogrammet har under den första treårsperioden haft en mycket bred inriktning i syfte att skapa förbättrat beslutsunderlag vad gäller förutsättningarna för att nyttiggöra olika energiformer och utnyttja energibesparande teknik av olika slag. Även för kommande tre­årsperiod måste forsknings- och utvecklingsinsatser göras med viss bredd för att vi närmare skall kunna pröva och värdera ett relativt stort antal utveckUngslinjer. Våra begränsade resurser gör det emellertid angeläget att under perioden successivt söka koncentrera verksamheten till färre och större insatser, även om detta leder tiU att i och för sig intressanta projekt inte alltid kan få stöd. Jag vill framhålla att de mål för energi­forskningsprogrammet som jag tidigare har angivit innebär att insatser­na inom Huvudprogram Energiforskning till övervägande del måste ha karaktär av målstyrt utvecklingsprogram. De mål för program och del­program som jag i det följande kommer att förorda (avsnitt 4.2.5) har till syfte att ge underlag för erforderlig styrning av insatserna.

En ändamålsenlig organisation och ansvarsfördelning är av avgörande betydelse för att forskningsprogrammet skall bli effektivt genomfört och resultaten i överensstämmelse med energipolitiken i stort. En allsidig utvärdering av den nuvarande organisationen har hittills inte varit möjlig.

Prop. 1977/78:110

119

Jag kommer därför i del följande att förorda att den organisation av energiforskningsprogrammet som hittills har gällt i huvudsak skall bi­behållas t. v. Ansvar för planering och genomförande av olika delar av programmet bör alltjämt vila på särskilda programansvariga organ, nämligen styrelsen för teknisk utveckling (STU), transportforsknings­ddegationen (TFD), statens råd för byggnadsforskning (BFR), nämnden för energiproduktionsforskning (NE) och DFE. Det ankommer på de programansvariga organen att planera och styra verksamheten i enlighet med de mål och riktlinjer som anges av statsmakterna.

Det huvudsakliga tidsperspektivet för arbetet inom energiforsknings-programmet är av storleksordningen 30 år, dvs. del är inriktat på energisituationen fram till början av 2000-talet. Mot denna bakgrund anser jag att arbetet inom flertalet delprogram och programelement bör inriktas mot alt senast vid mitten av 1980-talet ge underlag för beslut om att antingen avveckla de särskilda forsknings- och utvecklingsinsat­serna eller driva verksamheten vidare med sikte på att införa en viss tek­nik. I takt med att sådant underlag kommer fram kommer en aUt större del av insatserna inom energiforskningsprogrammet alt inriktas på stöd tiU utveckling och eventuellt även spridning av den teknik som skall in­föras i energisystemet. En sådan beslutssituation kan dock inte nås på alla områden redan under den kommande treårsperioden. Fortsatta insatser kommer därför att bU nödvändiga under en stor del av 1980-talet inom flera av de områden som nu ingår i energiforskningsprogrammet. De programansvariga organen bör planera verksamheten så att successiva beslut om avveckling resp. fuUföljande av utvecklingssatsningarna blir möjliga.

Energiforskningsprogrammet kommer med de angivna aUmänna må­len all ha många avnämare. Dess resultat kommer att ge beslutsunderlag till statsmakterna, statiiga myndigheter och kommuner liksom tUl indu­strier och enskilda som utvinner, omvandlar, distribuerar och använder energi eller tillverkar energiteknisk utrustning. Grundläggande för in­satserna inom energiforskningsprogrammet bör vara att samarbete med avnämarna etableras så tidigt som möjligt och att verksamheten inte drivs längre än till dess att avnämarna själva kan ta över ansvaret för den fortsatta utvecklingen. Ett nära samarbete med industrin är i detta sam­manhang särskilt viktigt.

Internationellt samarbete

Forskningssamarbetet inom det internationella energiorganet, IE A, har bl. a. tUl syfte att möjliggöra en ändamålsenlig internationell arbets­fördelning. Regeringen har i december 1977 uppdragit åt DFE att när­mare redovisa och utvärdera det hittillsvarande svenska deltagandet i IEA:s forskningssamarbete. Jag vill inte föregripa DFE:s utvärdering av enskilda forslcningsområden men anser mig ändå ha grund för den

Prop. 1977/78:110

12o

allmänna bedömningen att samarbetet kan ge goda resultat inom flera områden av stort intresse för vår nuvarande och framtida energiför­sörjning.

Sverige undertecknade i maj 1976 ett samarbetsavtal med Euratom inom området kontrollerad termonukleär fusion och plasmafysik (prop. 1975/76; 86, NU 1975/76: 29, rskr 1975/76: 172). Samarbetet syftar tUl att visa att det är möjUgt att producera elkraft genom sammanslagning fusion av lätta atomkärnor.

Euratom har först hösten 1977 kunnat fatta beslut om förläggningen av den stora försöksanläggning av Tokamak-typ, det s. k. JET-projek­tet, som är en av huvuddelarna i det gemensamma forskningsprogram­met. Den kommer nu alt uppföras i Culham i Storbritannien.

Det nordiska samarbetet har varit väl etablerat inom kämenergiområdet sedan lång tid. Det har under senare år fått sin tyngdpunkt i kärnkraftens säkerhets- och avfallsfrågor.

Nordiska ministerrådet har uppdragit åt Nordisk Industrifond att an­svara för projekt i nordisk samverkan inom i första hand områdena produktion, distribution och lagring av energi samt energianvändning inom industrin.

Från svensk sida har under år 1977 framförts förslag om en omorien­tering av verksamheten inom det nordiska kontaktorganet för atom­energifrågor mot forskning och utveckling inom energiområdet i ett vidare perspektiv. Fömtsättningar har emeUertid hittills inte förelegat för en sådan ändring av kontaktorganets arbetsfält.

Bilateralt samarbete kan på vissa områden vara ett vär­defullt komplement till de program som genomförs nationeUt och inter­nationeUt. Under år 1977 har kontakter etablerats på vissa områden mel­lan Sverige och bl. a. Förenta staterna. Jag vill också erinra om det se­dan flera år pågående samarbetet med Frankrike om bl. a. ett projekt kring kemisk lagring av energi, där naturvetenskapliga forskningsrådet och dess franska motsvarighet nära samverkar. Även inom Norden har ett anlal bUalerala kontakter tagils under år 1977 kring olika delar av energiforskningsprogrammel. Jag förutser att en ökning av de bilaterala kontakterna inom energiforskningsområdet kommer att ske under kom­mande treårsperiod.

För egen del vill jag härutöver framhålla följande vad gäller det internationeUa energiforskningssamarbetet.

Som jag redan har angivit innebär det energiforskningsprogram som jag nu förordar en inom vissa områden avsevärd höjning av ambi­tionsnivån i förhållande till vad som gäUer för innevarande treårsperi­od. I ett internationellt perspektiv är våra resurser totalt sett ändå små. En prioritering av insatserna måste därför göras och hänsyn fortlöpande tas till den internationella utvecklingen. Det är ofrånkomligt att inom vissa områden, som längre fram kan komma att visa sig vara av betydelse för

Prop. 1977/78:110

121

den svenska energiförsörjningen, t. v. avstå från egna insatser och avvak­ta vad som görs på annat håU. Verksamheten inom landet bör därför inriktas på sådana områden där utiändska erfarenheter inte kan utnyttjas, där det krävs nationella insatser för att en viss teknik skall kunna utnyttjas eller där de svenska förutsättningarna är gynnsamma och en effektiv in­ternationell arbetsfördelning motiverar svenska insatser.

Utgångspunkten för bedömning av i vilken utsträckning och i vilka former Sverige bör delta i intemationdlt energiforskningssamarbete bör vara strävan att uppnå en effektiv intemationell arbetsfördelning inom ramen för målen för det svenska energiforskningsprogrammet. Liksom hittiUs bör multilaterala samarbetsformer normalt prövas i förs­ta hand.

Jag vill i detta sammanhang erinra om att en av DFE:s uppgifter är att tillse att möjligheterna tiU nordiskt och övrigt internationellt sam­arbete, däribland inom lEA, tas till vara inom energiforskningsprogram­met. Denna uppgift får ökad betydelse under kommande treårsperiod bl. a. när det gäller att ta fram underlag för ställningstaganden till förslag om mera kostsamma samarbetsprojekt.

Sverige har i bl. a. FN framhållit i-ländernas ansvar för att medverka till en lösning av u-ländernas energiförsörjningspro­blem. För många u-länder framstår det som angeläget alt finna energi­källor som bygger på en någorlunda lättillgänglig teknik och ställer måttliga krav på infrastruktur. I det energiforskningsprogram som jag här förordar ingår forskning kring olika alternativa energikällor som bör kunna anpassas till dessa länders speciella behov och fömtsättning­ar. Jag ser det därför som angeläget att möjligheterna prövas att i sam­arbete med u-länder utnyttja svenska forskningsinsatser för att medver­ka till en lösning på dessa länders långsiktiga energiproblem. I vissa sammanhang kan samarbetet få sådan utformning att insatser från svensk sida bör göras utöver vad som normalt ingår i det svenska ener­giforskningsprogrammet. Jag återkommer härtill i det följande.

Provning

Utvecklingen inom energiområdet kan väntas medföra att det under en följd av år framöver kommer fram ett stort antal nya produkter av­sedda såväl för industriella tillämpningar som för enskilda konsumen­ter. För de tiUtänkta användarna av dessa produkter kan det vara svårt att värdera produkternas egenskaper. Jag anser det angeläget att resurser och kompetens finns tiUgängliga för att dels om möjligt ta fram standar­diserade provningsförfaranden, dels fortiöpande prova nya produkter i syfte bl. a. att vägleda konsumenterna. Statens provningsanstalt har i sitt yttrande över DFE:s betänkande framhåUit att resursbehovet för prov­ning, mätning och kontroll inom energiområdet behöver studeras när-

Prop. 1977/78:110

122

mare. Jag avser att senare återkomma lill regeringen med förslag om vidare utredning av dessa frågor.

Information

De resultat som kommer fram inom energiforskningsprogrammet har som jag nyss framhöll många avnämare. Hit hör också allmänheten med sitt behov av och intresse för information om forskningsverksam­het och forskningsresultat.

Frågan om olika slag av informationsåtgärder i anslutning tiU energi­forskningsprogrammet har berörts av flera remissinstanser. DFE har också till regeringen överlämnat ett av statskontoret utarbetat förslag tUl plan för studie av informationsförsörjningen inom energiområdet.

För egen del vill jag i sammanhanget anföra följande.

Omfattande informations- och utbUdningsinsatser är en nödvändig del av en ansvarsfull energihushållningspolitik. Energisparkommittén har till uppgift bl. a. att samordna och stödja myndigheternas informationsin­satser. Ytterligare uppgifter om den samhälleliga informations- och ut­bildningsverksamheten inom energiområdet har givits i bl.a. prop. 1977/ 78: 25 (bU. 11 s. 91) och i prop. 1977/78: 100 (bU. 17 s. 145).

Informationsverksamhet är vidare en normal del i olika samhälle­liga organs arbete inom skUda områden. För det nu löpande energi­forskningsprogrammet gäller således att kostnader för sådana informa­tionsåtgärder som har direkt samband med projektstöd har inkluderats i medelsberäkningen för de olika programmen. Jag har vid de medelsbe­räkningar jag redovisar i det följande också tagit hänsyn tiU behovet av information från de programansvariga organen och DFE om arbetet inom energiforskningsprogrammet.

Mot denna bakgrund vUl jag f. n. inte föreslå ytteriigare studier av informationsförsörjningen inom energiområdet.

4.2.3 Avgränsningar

Jag behandlar i detta avsnitt avgränsningar mellan energiforsknings­programmet och vissa andra statliga stödåtgärder m. m.

Jag vUl först erinra om att statligt stöd som i första hand syftar till att främja svensk industris allmänna innovationsförmåga och tekniska kvalitet är en av huvuduppgifterna för STU. Jag kommer senare i dag att ingående behandla STU:s verksamhet (prop. 1977/78: 111) och föreslå medel under anslaget Styrelsen för teknisk utveckling: Tek­nisk forskning och utveckling. Stöd till projekt med energitekniskt in­nehåll som främst är motiverade från industripolilisk synpunkt bör inom ramen för tillgängliga medel och efter sedvanlig prövning kunna lämnas från nämnda anslag. Vad gäller den verksamhet som finansieras inom energiforskningsprogrammet bör, som jag tidigare har angivit, de energipolitiska motiven vara de styrande.

Prop. 1977/78:110

123

I fråga om finansieringen av prototyper och demonstra­tionsanläggningar   viU jag framhålla följande.

Sådana anläggningar stöds genom bidrag från statens industriverk enligt förordningen (1975: 422) om statsbidrag till energibesparande åt­gärder inom näringslivet (omtryckt 1977: 388) inom ramen för anslaget Energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m. Jag har vid min an­mälan lUl budgetpropositionen 1978 (prop. 1977/78: 100 bil. 17 s. 190) beräknat 56 milj. kr. för bidrag tiU prototyper och demonstrationsan­läggningar inom ramen för nämnda anslag.

Enligt gällande regler lämnas bidrag med högst 50 % av godkända kostnader för anläggningar som är inriktade på effektivare energian­vändning inom industrin eller transporter och samfärdsel eUer på återvin­ning av energikrävande varor eller energi ur avfaU samt för vissa energi­produktionsanläggningar. Vidare krävs att uppförande och drift av an­läggningen syftar till att föra ut ny teknik i praktisk tillämpning eller till atl utnyttja känd teknik i nytt sammanhang. Som villkor för bidrag gäller normalt bl. a. att resultat och erfarenheter av anläggningen skall utvärderas och redovisas offentUgt.

Reglerna för bidrag tiU prototyper och demonstrationsaftläggningar innebär i praktiken att medel utgår tiU den slutUge användaren av en viss anläggning som kompensation för dels de extra kostnader som en första anläggning medför, dels risken för sämre utfall än beräknat hos utrustningen. Det förutsätts att den tekniska osäkerheten om anlägg­ningens eller metodens användbarhet är förhållandevis låg.

Nämnda bidrag är enligt min uppfattning av stor betydelse för att föra ut de resultat som nås inom energiforsicningsprogrammet till prak­tisk användning. Jag förutsätter att en nära samordning sker mellan verksamheten inom energiforskningsprogrammet och industriverkets bi­dragsgivning. Inom energiforskningsprogrammet bör därvid stöd länmas dels till forskning och utveckling som erfordras för att klarlägga eller minska teknisk osäkerhet hos olika projekt, dels för att upprätta tek­niska specifikationer för prototyper och demonstrationsanläggningar, dels i vissa fall för planering av utvärdering av sådana anläggningar.

Forskning och utveckling kring miljö-, hälso- och säker­hetsfrågor inom energiområdet bör vad gäller nya energikällor och ny energiteknik liksom hittills ses som en integrerad del av energiforsk­ningsprogrammet. Härigenom skapas förutsättningar för att energipro­duktion och energianvändning skall kunna äga rum under iakttagande av nuvarande och framtida miljörestriktioner. De programansvariga organen bör här ta initiativ till sådana insatser som inte faller inom ramen för andra myndigheters forskningsprogram. I förekommande faU har jag tagit hänsyn härtill vid min medelsberäkning.

Det bör däremot inte vara energiforskningsprogrammets uppgift att finansiera insatser som avser miljö- och hälsoeffekter av redan i dag

Prop. 1977/78:110

124

tillgänglig energiteknik. Ansvar härför vilar på bl. a. naturvårdsverket, kärnkraftinspektionen och strålskyddsinstilutet samt på arbetarskydds­slyrelsen.

Gränsdragningen i dessa frågor torde komma alt erfordra nära samråd mellan energiforskningsprogrammets programansvariga organ och de här angivna myndigheterna. Jag har erfarit alt DFE har tagit vissa initiativ tUl klarlägganden härvidlag.

4.2.4 Programstruktur m. m.

I huvudsaklig överensstämmelse med DFE:s förslag bör huvudpro­grammet indelas i följande sex program.

1.

Energianvändning i industriella processer m. m.

2.

Energianvändning för transporter och samfärdsel

3.

Energianvändning för bebyggelse

4.

Energiproduktion

5.

Allmänna energisystemstudier m. m.

6.

Energirelaterad grundforskning

I förhållande tiU nuvarande treårsprogram innebär denna indelning dels att programmet Återvinning av energi i varor m. m. uppdelas på de nya programmen 1 och 4, dels alt det stöd som hittiUs har utgått från anslaget Gmndläggande forskning för energiområdet nu förs in i hu­vudprogrammet.

Den fördelning av programansvar som hittills har gällt bör i huvudsak bibehåUas. Jag återkommer i det följande med en närmare behandling av vissa organisationsfrågor (avsnitt 4.2.6).

Inom den för Huvudprogram Energiforskning beräknade medels-ramen bör vidare, som jag tidigare har angivit, liksom hittills rymmas kostnaderna för bl. a. visst internationeUt samarbete.

Jag kommer att i det följande redovisa mina förslag till programmål och min bedömning av medelsbehov för olUca delar av huvudprogram­met och därmed sammanhängande insatser såväl under nästa budgetår som för treårsperioden 1978/791980/81. I mina medelsberäkningar inkluderar jag därvid kostnaderna dels för sådan provningsverksamhet och sådana informationsåtgärder som direkt sammanhänger med de forsk­nings- och utvecklingsprojekt för vUka stöd avses utgå, dels för administra­tion av programmen. Den ankommer på regeringen att vid riksdagens bifall till det förslag om anslag för nästa budgetår som kommer att redo­visas i det följande besluta om den närmare fördelningen av medel mellan olika program och delar därav liksom om den närmare programindel­ningen. Jag vill understryka att de medelsbehov som anges för program och delprogram för hela treårsperioden får ses som preliminära beräk­ningar och att justeringar och omfördelningar kan komma att aktuali­seras mot bakgrund av de erfarenheter som successivt erhålls under pro­gramperioden. Statsmakternas beslut till följd av de förslag som kom-

Prop. 1977/78:110

125

mer att läggas fram av energikommissionen kan också i viss utsträck­ning komma att motivera justeringar inom del nu föreslagna huvudpro­grammet.

För fullständighetens skull kommer jag vid min genomgång av de olika programmen också att beröra ett antal detaljfrågor i vilka det inte ankommer på riksdagen att besluta. *

Jag fömtser som jag tidigare har angivit behov av ett antal kostnads­krävande insatser under kommande treårsperiod i syfte att få fram ett säkrare underlag för statsmakternas beslut om fortsatt utveckling inom energiområdet. Del torde bli aktuellt att bl. a. uppföra vissa större försöksanläggningar. Av de programplaner och övrigt material som DFE har redovisat framgår att behovet av medel till sådana an­läggningar kan bli betydande. Det saknas f. n. enligt min uppfattning er­forderligt underlag för att göra en slutlig avvägning mellan olika redovi­sade behov härvidlag. En orsak härtill är svårigheten att vid ingången av en ny treårsperiod bedöma den takt i vilken utvecklingen kommer att ske och därmed också den tidpunkt vid vilken storskaliga försök kan bli aktuella. Det är därför nödvändigt att göra det möjligt att vid en senare tidpunkt fatta beslut om vilka större försöksanläggningar som bör rymmas i den nu beräknade medelsramen. Det framgår av DFE:s belänkande att kostnaderna för här avsedda anläggningar kan uppgå tUl tiotals miljoner kronor per anläggning.

Mot denna bakgrund bör 96 milj. kr. avsättas som en t. v. ofördelad reserv inom huvudprogrammet. Det bör ankomma på regeringen att ef­ter framställning från de programansvariga organen fördela huvuddelen av dessa medel. Vid riksdagens bifall till mitt förslag om medelsanvis­ning avser jag föreslå regeringen att anmoda programorganen att vid två tUlfällen, senast den 1 september 1978 och den 1 september 1979, anmäla behov av medel från denna post. Fullständigt beslutsunderlag bör sedan redovisas av programorganen senast den 1 december resp. år. Det är för tidigt att nu ange en närmare fördelning på program, men jag förutser att ifrågavarande medel kommer att behöva utnyttjas främst inom programmen Energianvändning i industriella processer m. m. och Energiproduktion.

4.2.5 Huvudprogram Energiforskning Energianvändning i industriella processer m. m.

Programmet bör omfatta forslcning och utveckling avseende dels den direkta energianvändningen vid produktion inom industrin och de ared-la näringama, dels den direkta och indirekta energibesparing som kan erhållas genom återvinning och genom utnyttjande av energiinnehållet i avfall. Den sistnämnda uppgiften ingår under innevarande treårsperiod

* Återges i protokollet med packad text.

Prop. 1977/78:110

126

i programmet Återvinning av energi i varor m, m. Energianvändningen för uppvärmning, ventilation och belysning av industrins lokaler har jag fört till programmet Energianvändning för bebyggelse, som behandlas i det följande.

Min medelsberäkning för programmet framgår av följande samman­ställning (milj. kr.).

1978/79

1978/79-

1980/81

beräknar föredraganden

Energianvändning i industriella processer

m.m.

22

86

(delprogrammen Allmänna studier. Trä,

massa cx;h papper. Järn och stål, Övriga

processer inom industrin. Jordbruk och

trädgårdsnäring. Samhällets varuflöden)

Den till industrin totalt tillförda energin uppgick år 1977 tiU 155 TWh varav lokalemas uppvärmning, ventilation och belysning svarade för i storleksordningen 20 TWh. Energianvändningen är starkt koncentrerad till specieUa processer inom ett fåtal branscher, framför allt trä-, massa-och pappersindustrin samt jäm- och stålindustrin, vilka svarade för omkring 40 resp. 20 % av industrins totala energianvändning.

De industriella processerna inrymmer betydande energisparmöjlighe-ter, men mera omfattande åtgärder kan i allmänhet vidtas bara i samband med ny- eller ombyggnad. I många fall krävs extra stimulans från sam­hällets sida för att energisparinvesteringar, som bedöms som samhäUs-ekonomiskt lönsamma, skall komma till stånd.

Statens industriverk har i rapporten (SIND 1977: 6) Industrins energi­hushållning bedömt att det finns möjligheter att genom investeringar av storleksordningen 2 300 milj. kr. under en tidsperiod av 510 år uppnå en sänkning av den årliga förbmkningen av eldningsolja med ca 1,1 milj. ton. Detta motsvarar 20 % av industrins totala oljeförbrukning eUer 8 % av dess totala energiförbrukning. Härutöver finns vissa ytter­ligare möjligheter att spara eldningsolja genom åtgärder inom industrin. Bl. a. har industriverket bedömt att ca 265 000 ton olja kan sparas genom att utnyttja spillvärme från industrin till uppvärmning av bo­städer m. m.

Industriverket anger att ekonomiska bidrag från samhällets sida i flertalet fall är nödvändiga för att dessa investeringar skall komma till stånd. Mot bakgrund härav har regeringen i budgetpropositionen 1978 (prop. 1977/78: 100 bU. 17 s. 191) föreslagit anslag om sammanlagt 295 milj. kr. för stöd till energibesparande åtgärder i näringslivet m. m. Inom anslaget föreslås stöd tUl dels energibesparande åtgärder i före­tagens byggnader och processer, dels prototyper och demonstrations-

Prop. 1977/78:110

127

anläggningar. I anslaget ingår vissa medel för åtgärder i trädgårdsnä­ringens byggnader samt prototyper och demonstrationsanläggningar in­om trädgårdsnäringen. Jag har tidigare (avsnitt 4.2.3) berört gäUande regler för bidragen till prototyper och demonstrationsanläggningar samt avgränsningar mellan ifrågavarande verksamhet och energiforsknings­programmet.

STU bedömer att forskning och utvecklingsarbete skulle möjliggöra ytterligare energibesparingar av betydande storlek. Remissinstanserna har inte rest några invändningar mot denna bedömning.

DFE föreslår en ökning av insatserna för forskning och utveckling rörande energibesparing i industriella processer m. m. Insatserna skulle enligt DFE:s förslag inriktas på att ta fram bedömningsunderlag och på stöd till sådana mer långsiktiga eller riskfyllda projekt, som annars inte skulle komma tUl stånd. Syftet skulle främst vara att öka industrins beredskap inför olika förändringar på energiområdet, t. ex. begränsad energitillförsel eller högre relativpris på energi. DFE har i sitt förslag ut­gått från att insatserna inom programmet avgränsas så att industrin i huvudsak själv svarar för utveckling och införande av nya energieffek­tivare metoder m. m.

Jag anser att betydande forsknings- och utvecklingsinsatser avseende energianvändning i industriella processer m. m. erfordras även under den kommande tteårsperioden. Mitt förslag innebär en väsentlig ökning av ambitionsnivån i förhållande till innevarande treårsperiod. Jag delar DFE:s uppfattning vad gäller inriktningen och avgränsningen av pro­grammet i stort. Målet för programmet Energianvändning i industriella processer m. m. bör således vara att stödja forskning och utveckling i fråga om metoder och teknik för att öka effektiviteten vid industrins energiomvandling och energianvändning och vidga dess möjligheter att tillgodose sitt energibehov genom att utnyttja flera olika energibärare. I detta inbegriper jag teknik och metoder för att indirekt minska indu­strins behov av energitiUförsel genom ökad återvinning av råvaror eller utvinning av energiinnehållet i olika typer av avfall.

Som DFE framhåUer kan energiaspekten vid utveckling av indu­striella processer inte frikopplas från andra aspekter såsom produktivitet, materialutnyttjande, inre och yttre miljö. Dessa andra aspekter måste givetvis beaktas vid projektbedömningen. Energiaspekten bör dock vara styrande för den verksamhet som stöds inom ramen för föreva­rande program.

DFE föreslår stöd till vissa större försöksanläggningar inom pro­grammet. Jag är inte beredd att nu beräkna medel för sådana anlägg­ningar men vill erinra om vad jag tidigare har anfört om särskilda me­del för större försöksanläggningar inom energiforskningsprogrammet.

Jag ansluter mig tUl DFE:s förslag att dela in programmet i delpro­grammen Allmänna studier. Trä, massa och papper. Järn och stål. Öv-

Prop. 1977/78:110

128

riga processer inom industrin, Jordbruk och trädgårdsnäring samt Sam­häUets varuflöden.

AUmänna studier

TUl delprogrammet hänför jag i likhet med DFE dels vissa studier av energianvändningen inom industrin som ej naturligen kan hänföras till övriga delprogram, dels allmänt internationellt forsknings- och utveck­lingssamarbete inom programmet.

Insatserna motiveras av bl. a. deltagande i forskningssamarbetet inom lEA, där Sverige är sammanhåUande land för arbetet rörande energi­besparande åtgärder inom industriella processer. Vad gäller allmänna studier av industrins energianvändning vill jag erinra om att industri­verket bedriver en omfattande verksamhet inom området. Insatserna inom delprogrammet bör avse endast de kompletterande studier som er­fordras för STU:s övergripande planering av insatserna inom program­met.

Trä, massa och papper

Skogsindustrin svarar för en betydande del av industrins totala energi­behov. Samtidigt är branschen en av våra viktigaste exportnäringar. Även från sysselsättningssynpunkt har skogsindustrin stor betydelse och inom ett stort antal regioner utgör skogsindustriföretag den enda eller helt dominerande arbetsgivaren.

Tillgången på inhemsk fiberråvara är numera en begränsande faktor för skogsindustrins fortsatta expansion. Detta har medfört att olika ini­tiativ har tagits till bättre utnyttjande av råvaran. För massa- och pap­persindustrins vidkommande har skett en produktmässig förskjutning från kemisk massa till termomekanisk massa samtidigt som vidareför­ädlingen av massa till papper har ökat. Denna utveckling har medfört ett ökat behov av utifrån tillförd energi.

Sverige intar en internationellt framskjuten position i fråga om ut­veckling av maskiner och utrustning för pappers- och massaindustrins behov. Fömtsätmingarna för att genom svenska forsknings- och utveck­lingsinsatser påverka processtekniken bör härigenom vara goda.

Jag anser mot den bakgrund jag har redovisat att effektivisering av behov. Förutsättningama för att genom svenska forsknings- och utveck­lingen inom branschen. Insatserna inom energiforskningsprogrammet bör ökas i förhållande till innevarande treårsperiod.

Målet för delprogrammet bör vara alt stödja forskning och utveckling i fråga om teknik, som kan leda till effektivare energianvändning inom massa- och pappersindustrin.

Energianvändningen inom branschen måste ses i relation tUl flera andra viktiga faktorer. Hit hör krav på effektivt utnyttjande av fiber­råvaran och på efterlevnad av uppställda normer rörande högsta tiUåtna utsläpp av olika ämnen. STU lämnar också inom ramen för sitt anslag

Prop. 1977/78:110

129

till teknisk forskning och utveckling betydande stöd tUl bl. a. kemi-, skogs- och träteknik. En nära samordning mellan de forsknings- och utvecklingsinsatser som bör stödjas inom förevarande delprogram och sådana insatser som bör stödjas av främst andra skäl, t. ex. hushållning med naturresurser eller miljövård, är angelägen. Genom att frågorna hanteras inom samma myndighet bedömer jag förutsättningarna härför vara goda.

Vad gäller den närmare prioriteringen av insatserna inom delpro­grammet har jag erfarit att vissa förstudier kommer att ge ett mer preciserat underlag under våren 1978. Bland de insatser DFE nämner i sitt förslag vill jag nu framhålla följande. FiberfrUäggning avseende mekanisk massa är ett angeläget forskningsfält mot bakgrund av att fiberfriläggningen är en energikrävande process som åtminstone teore­tiskt inrymmer stora möjligheter till energibesparingar. Vissa insatser bör göras även rörande fiberfriläggning på kemisk och biologisk väg. Delprogrammet bör också rymma vissa insatser kring bl. a. metoder för energibesparing i samband med pappersawattning.

Järn och stål

Även järn- och stålindustrin svarar för en betydande del av indu­strins energianvändning. Energin svarar också för en stor del av produk­tionskostnaderna. Samtidigt har branschen under senare år mött en allt hårdare intemationell konkurrens. Branschens utveckUng under den närmaste tiden rymmer inte endast energipolitiska utan även regional-och industripolitiska problemställningar. Regeringen har därför under den gångna hösten och vintern tagit en rad initiativ för att minska de finansieUa hindren för en nödvändig teknisk och stmktureU anpass­ning.

Genom teknisk utveckling bör det vara möjligt att säkerställa att energianvändningens storlek eller beroendet av vissa energiråvaror inte blir ett hinder för branschens långsiktiga utveckling.

Jag anser att målet för delprogrammet bör vara att stödja forskning och utveckling i fråga om teknik som kan minska energianvändningen och öka friheten i valet av bränsle vid stålproduktion. Insatserna bör avse främst teknik som på längre sikt kan medföra energibesparingar och öka friheten i bränsleval. De bör emellertid också, som bl. a. IVA och Jernkontoret framhåller i sina remissyttranden, inriktas mot sådana förbättringar av existerande utrustning och processulforraning som möj­liggör större energibesparingar redan på kort och medellång sikt.

Stora insatser avseende teknisk utveckling inom järn- och stålbranschen planeras av STU också utanför energiforskningsprogrammel. Genom att frågoma hanteras av samma myndighet anser jag att förutsättningarna för samordning är goda.

Kostnaderna för utvecklingsarbetets senare faser torde bU avsevärda. Blott ett fåtal utvecklingslinjer kommer att kunna fullföljas fram till

9    Riksdagen 1977/78. 1 saml. Nr 110

Prop. 1977/78:110

130

införande av tekniken. Det är därför nödvändigt att verksamheten be­drivs stegvis. Grundliga studier av olika besparingsmöjligheter bör så­ledes föregå stöd till större forsknings- och utvecklingsprojekt. Statens industriverk bedriver redan nu omfattande arbete härvidlag. Jag har under hand också erfarit att förstudier, som har initierats av STU, under år 1978 väntas ge underlag för inriktning av de närmaste ut­vecklingsstegen.

Vad gäller de insatser som har föreslagits av DFE vill jag i dagsläget framhålla följande. Smältreduktionsprocesser utvecklas nu på flera håll i landet. Statens industriverk lämnar f. n. stöd till en demonstrationsan­läggning. Smältreduktion ger viss energibesparing men främst ökad fri­het vid valet av bränsle. Arbetet inom delprogrammet bör inrymma vida­reutveckling av sådana processer och av metoder för flexibel bearbetning.

Inom delprogrammet bör också kunna rymmas dels vissa mer lång­siktiga utvecklingsinsatser, dels viss förbättring av energieffektiviteten i existerande järn- och stålverk.

Övriga processer inom industrin

Till delprogrammet har jag fört andra energiintensiva processer än de tidigare behandlade, processer som är gemensamma för flera branscher samt problem som är speciella för många mindre och medelstora före­tag.

Målet för insatserna inom delprogrammet bör vara atl stödja forskning och utveckling i fråga om teknik som kan leda till minskad energianvänd­ning i energikrävande processer och inom den mindre och medelstora in­dustrin.

Bland områden som bör ägnas uppmärksamhet inom delprogrammet vill jag mot bakgrund av bl. a. remissopinionen särskilt framhålla den kemiska industrin samt processer som är gemensamma för många branscher, t. ex. flerstegsutnyttjande av energi samt energikrävande tork­processer. De branschstudier som utförs av statens industriverk bör kunna ge visst planeringsunderlag för inriktning av insatserna. Jag har också beräknat medel för stöd till energiteknisk utveckling för mindre och medelstora företag i syfte att öka företagens möjligheter att snabbt an­passa sig till ökat pris eller minskad tUlgång på olika energislag. Forsk­nings- och utvecklingsinsatser är här ett viktigt komplement till de åt­gärder som riksdagen hösten 1977 har beslutat för att förstärka utveck­lingsmöjligheterna för dessa företag (prop. 1977/78: 40, NU 1977/78: 34, rskr 1977/78: 110).

Jordbruk och trädgårdsnäring

Till delprogrammet har jag fört teknik för energibesparing inom jord­bruk och trädgårdsnäring.

STU bedömer att energikostnaderna uppgår tiU ca en tredjedel av kostnaderna för produktion i växthus. DFE föreslår alt stödet inom del­programmet framför allt inriktas på teknik som kan leda till minskning av energianvändningen för uppvärmning av växthus. DFE föreslår även studier av dels förutsättningarna för att lokalisera växthus tUl platser med möjlighet att utnyttja spillvärme, dels oUka sätt att spara energi på jordbruksområdet.

Prop. 1977/78:110

131

Jag ansluter mig till DFE:s förslag i dessa avseenden. Mot bakgrund av bl. a. remissyttrandena vill jag också nämna insatser rörande energi­effektiva torkkonstruktioner för jordbruksprodukter och användning av alternativa energikällor inom jordbruks- och trädgårdsnäringen.

Samhällets varuflöden

Delprogrammet omfattar varuflöden i vid mening, dvs. hela processen från tiUverkning med primär råvara tiU avfaUshantering och eventuell återföring till produktionen. Det motsvarar huvuddelen av det hittills­varande programmet Återvinning av energi i varor m. m.

En omfattande återvinning sker redan i dag. STU beräknar att ytter­ligare energivinster av betydande storlek är teoretiskt möjliga om avfall återförs som råvara i tillverkningsprocessen eller om dess energiinnehåll tillvaratas. DFE anger att det förstnämnda är fördelaktigast från energi­synpunkt.

Målet för insatsema inom delprogrammet bör vara att ta fram under­lag och stödja utvecklingsarbete inriktat på att åstadkomma ändringar i varornas sammansättning, framställning, hantering och användning så att de kan återföras till produktionsledet under samtidig energivinst eller så att avf aUets energiinnehåll kan återvinnas.

Jag vill erinra om att de största insatserna avseende återvinning görs av andra skäl än möjliga energibesparingar, t. ex. miljövårdsskäl eller hushållning med andra resurser än energi. Insatserna inom förevarande delprogram bör begränsas tiU sådana områden där klara energisparmöj-ligheter föreligger och nära samordnas med bl. a. STU:s övriga insatser inom området miljövårdsteknik samt med naturvårdsverkets arbete inom avfallsområdet.

DFE föreslår vissa avgränsningar mellan å ena sidan delprogrammet Samhällets varuflöden och å andra sidan programmet Energiproduk­tion. Så t. ex. föreslås gasframställning ur skogsavfall föras tUl pro­grammet Energiproduktion och framställning ur gödsel av gas, avsedd att förbrukas nära källan, föras till delprogrammet Samhällets varuflö­den. Jag ansluter mig tUl DFE:s förslag till avgränsning.

Insatserna inom förevarande delprogram bör koncentreras till jord­bruksavfall, främst gödsel och halm, hushållsavfall och industriellt av­fall. Jag har i likhet med DFE vid min medelsberäkning utgått från att industrin själv finansierar en stor del av forsknings- och utvecklings­arbetet.

Energianvändning för transporter och samfärdsel

Programmet omfattar den direkta energianvändningen för transpor­ter och samfärdsel, dvs. för personbilar, bussar, lastbilar, järnvägar och annan spårbunden trafik, sjöfart, flyg m. m.

Min medelsberäkning för programmet framgår av följande samman­ställning (mUj. kr.).

Prop. 1977/78:110

132

1978/79

1978/79-

1980/81

beräknar föredraganden

Energianvändning för transporter och

samfärdsel

9,5

32

varav

Åtgärder i transportsystemet

2,5

8

Energianvändning i drivsystem

7

24

Den totala energianvändningen för inrikes transporter uppgick år 1976 till 59 TWh, varav ca 85 % föll på personbilar och lastbilar. Den helt dominerande delen av transportsektorns energianvändning baseras på importerad olja. Att minska transportsektorns oljeberoende är där­för enligt min uppfattning ett viktigt energipolitiskt mål.

DFE anger att det stora oljeberoendet är huvudmotivet för insatser inom energiforskningsprogrammet. Delegationen anger vidare att det är möjUgt att minska transportsektorns oljeberoende genom att ersätta olje­baserade drivmedel med syntetiska drivmedel, t. ex. metanol framställd ur odlad biomassa. Det är emellertid knappast möjligt att få lill stånd en mer betydande ersättning av oljan förrän in på 1990-talet. DFE framhåller att effektiviseringar på fordons- och drivsystemsidan och olika organisa­toriska åtgärder i transportsystemet under tiden dessförinnan kan möjlig­göra betydande energibesparingar.

DFE berör även förutsättningama för tekniska förändringar inom området och framhåller att ny teknik avseende fordonsutformning och drivsystem kan införas endast i den takt fordonsbeståndet förnyas. Vi­dare är bUindustrin i hög grad utsatt för intemationell konkurrens och tvungen att anpassa sig tiU utvecklingen utomlands. DFE anger att bil­industrins vilja att själv utveckla fordon med vissa karakteristika i fråga om t. ex. bränsleåtgång kan påverkas genom att energipolitiska mål for­muleras och normer och viUkor för utvecklingen stäUs upp. Härutöver vUl jag för egen del tillägga att den energipolitiskt motiverade utveck­lingen måste samordnas med den utveckling som är önskvärd från bl. a. trafik- och miljöpolitiska synpunkter.

Mot denna bakgrund anser jag i likhet med DFE att målet för insat­serna inom programmet bör vara att genom stöd till forskning och ut­veckling underbygga samhälleliga styr- och stimulansåtgärder och visa på organisatoriska lösningar för att minska energianvändningen inom transportsektorn. Häri ligger bl. a. atl klarlägga förutsättningarna för de anpassningar av fordon och motorer m. m. som krävs för en övergång till andra än petroleumbaserade drivmedel.

DFE har föreslagit en uppdelning av programmet på tre delprogram. För egen del anser jag det, med hänvisning tiU vad jag i det följande kommer att föreslå beträffande inriktningen av verksamheten inom pro-

Prop. 1977/78:110

133

grammet, lämpUgt att nuvarande uppdelning på två delprogram bibe­hålls. Delprogrammen bör benämnas Åtgärder i transportsystemet och Energianvändning i drivsystem.

Åtgärder i transportsystemet

Till delprogrammet hänför jag organisation av transportsystem i vid bemärkelse, institutionella aspekter, styrmedel och stimulansåtgärder, systemstudier, energianalyser etc. Delprogrammet benämns under inne­varande treårsperiod Transportsystemets utveckling. I likhet med DFE föredrar jag benämningen Åtgärder i transportsystemet för att ge ut­tryck för en inriktning av verksamheten mot sådana åtgärder som kan vidtas för att förändra transportsystemet i från energipolitisk synpunkt önskvärd riktning. Några remissinstanser har framfört kritik mot den av DFE föreslagna indelningen av delprogrammet efter olika typer av transporter och har förordat en mer problem- och åtgärdsinriktad struk­turering av området. Det får ankomma på TFD som programansvarigi organ att närmare överväga delprogrammets indelning.

Den långsiktsbedömning som DFE redovisar tyder enligt min uppfatt­ning på att de åtgärder som krävs för att uppnå energibesparingar i transportsystemet är av främst trafikpolitisk natur. Förutsättningarna för att med forsknings- och utveckUngsinsatser kunna påverka utveck­lingen härvidlag är sannolikt mindre än inom övriga energianvänd­ningssektorer. Någon ökning av insatserna inom delprogrammet jäm­fört med innevarande treårsperiod är därför enligt min uppfattning inte erforderlig.

Mål för delprogrammet bör för det första vara att ge underlag för sådana organisatoriska åtgärder och insatser av styr- och stimulansmedel från samhällets sida som med syfte att minska energibehovet för person-och godstransporter skulle kunna införas redan under 1980-talet. Särskil­da studier bör med detta syfte ägnas drivkrafterna till teknisk utveckling inom området. Studierna bör innefatta effekter och utformning av nor­mer och föreskrifter för bränsleförbrukningen av det slag som f. n. är aktuellt utomlands.

Ett andra mål bör vara att ta fram bedömningsunderlag rörande på längre sikt möjliga altemativa transportsystem som har lägre energibehov än dagens. Särskilt bör därvid uppmärksammas de organisatoriska åt­gärder som skuUe krävas från samhällets sida för en övergång till sådana system.

Energianvändning i drivsystem

Till delprogrammet hänför jag dels insatser för att klarlägga förut­sättningarna för att anpassa dagens motortyper till altemativa drivme­del, t. ex. metanol, etanol, syntetisk bensin och på längre sikt väte, dels insatser rörande tekniska åtgärder, som minskar energianvändningen i fordonen.

Prop. 1977/78:110

134

Insatserna inom delprogrammet bör inriktas främst på att ge underlag för olika styr- och stimulansåtgärder från samhällets sida i syfte att ned­bringa oljebehovet inom sektom. Den tekniska utveckUngen för anpass­ning till samhällets krav ankommer på bUindustrin.

Normer och villkor för bränsleförbrukningen i bilmotorer skulle, som DFE har antytt, kunna användas som ett energipolitiskt styrmedel. Också trafikpolitiska och miljöpolitiska mål kan komma att leda till krav på den tekniska utvecklingen inom transportområdet. Allmänt gäller dock, som jag redan har framhåUit, att Sverige knappast kan gå en helt egen väg i nämnda avseenden. Den internationella normgivningen måste i stor utsträckning vara vägledande även för den svenska bilindustrins utvecklingsarbete.

Mål för insatserna inom delprogrammet bör för det första vara att klarlägga förutsättningarna för att anpassa dagens bensin- och diesel­motorer till alternativa drivmedel. Jag kommer i det följande under pro­grammet Energiproduktion, delprogrammet Syntetiska drivmedel, att föreslå långsiktigt motiverade insatser rörande produktion och distri­bution av drivmedel framställda av inhemska råvaror.

Ett andra mål för insatserna inom delprogrammet bör vara att er­hålla säkrare underlag för att i övrigt bedöma den framtida utveck­lingen av drivsystem och underbygga krav från samhällets sida rörande de tekniska egenskaperna hos drivsystemen.

Svensk Metanolutveckling AB har under den gångna treårsperioden verifierat att metanol kan användas i dagens bilmotorer utan större tek­niska problem. Dessa insatser kan behöva kompletteras under den kom­mande treårsperioden med viss motorutveckling samt studier av kostna­der och förutsättningar för en modifiering av dagens vagnpark i syfte att medge ökad flexibilitet i drivmedelsanvändningen. Vissa insatser kan erfordras för upprättande av specifikationer för drift av motorer.

Viss osäkerhet råder om när syntetiska drivmedel kan införas inom transportsektorn. Det saknas också f. n. underlag för slutligt val av sådant drivmedel. Insatserna inom energiforskningsprogrammet bör därför enligt min uppfattning ges en sådan inriktning att betydande handlingsfrihet bibehålls t. v. samtidigt som olika alternativa möjligheter belyses.

Inom delprogrammet räknar jag också med vissa långsiktigt motive­rade insatser rörande väte som drivmedel.

Inom delprogrammet bör vidare kunna rymmas bl. a. insatser för att följa utvecklingen och vidmakthålla svensk kompetens inom området bränsleceller och för att följa utvecklingen rörande alternativa värme­motorer. Vissa insatser i fråga om elfordon bör också vara möjliga. Jag vill i sammanhanget erinra om att staten i annan ordning lämnar stöd tUl utveckling av stirlingmotorer.

Energianvändning för bebyggelse

Programmet  omfattar dels  den  direkta  energianvändningen  (drift­energin) för bebyggelse av olika slag, såväl bostäder som industrilokaler

Prop. 1977/78:110

135

och övriga lokaler, dels energianvändningen för byggnads- och anlägg­ningsverksamhet. Det motsvaras under innevarande treårsperiod av pro­grammet Energianvändning för lokalkomfort.

Min medelsberäkning för programmet framgår av följande samman-stäUning (milj. kr.).

1978/79

1978/79 1980/81

beräknar föredraganden

Energianvändning för bebyggelse

46

155

varav

Effektivare energianvändning

14

44

Värmepumpar

6

21

Solvärmesystem och energilagring m.m.

10

35

Planering, styrfaktorer, statistik

3

11

Brukarkrav

2

10

Planering och uppföljning av forsknings-

inriktat experimenlbyggande

11

34

Bebyggelsesektorn svarar för en betydande del av landets energian­vändning. Regeringen har i proposition med energisparplan för befint­lig bebyggelse (prop. 1977/78: 76) föreslagit riksdagen ett mål för ener­gisparande i befintlig bebyggelse med innebörd att 2530 % av den nu­varande energiförbrukningen i byggnader skall kunna sparas inom en tioårsperiod. Ytterligare minskningar av bebyggelsesektorns beräknade energibehov fram till år 2000 är tekniskt möjliga, främst i nytillkom­mande bebyggelse.

Bland tekniska åtgärder för energisparande i bebyggelse kan nämnas bättre värmeisolering, utnyttjande av spillvärme, soluppvärmning, inreg-lering av komfortvärmesystem, återvinning av värme ur ventilationsluft och utnyttjande av lågvärdig energi med hjälp av värmepumpar. Flera av dessa åtgärder är relativt kostnadskrävande. I vissa fall krävs omfat­tande forskning och utvecklingsarbete för att de skall bli ekonomiskt genomförbara.

Byggnadsbeståndets långa Uvslängd ställer krav på god teknisk fram­förhållning för att möta framtida energiprishöjningar och energiknapp­het. De stora möjlighetema till energibesparingar inom bebyggelseområ­det är enUgt min uppfattning ett starkt motiv för betydande satsningar på forskning och utveckling.

Jag anser liksom DFE att de allmänna målen för insatserna inom programmet bör vara

att genom forskning och utveckling medverka till att effektivisera energianvändningen,

att genom forskning och utveckling möjliggöra ökad användning av förnyelsebara energikällor.

Prop. 1977/78:110

136

att underbygga samhäUeUga styr- och stimulansåtgärder av oUka slag och

att ta fram underlag för att säkerställa att lokalanvändarnas krav beaktas vid utformning av tekniska system och styråtgärder.

Programmet bör i enlighet med dessa målsättningar delas in i följan­de delprogram: Effektivare energianvändning. Värmepumpar, Solvär­mesystem och energilagring m. m.. Planering, styrfaktorer, statistik och Brukarkrav.

Jag vill erinra om att riksdagen har anvisat särskilda lånemedel för forskningsinriktat experimenlbyggande m. m. (prop. 1976/77: 107, CU 1976/77: 32, rskr 1976/77: 244). Medel härför utgår under bostadsdepar­tementels huvudtitel och utbetalas av bostadsstyrelsen efter beslut av BFR. Vid sidan härav får BFR under innevarande budgetår, inom ra­men för tillgängliga medel i fonden för byggnadsforskning, enligt sär­skilt regeringsbeslut la i anspråk 14 milj. kr. för planering och uppfölj­ning av experimenlbyggande.

Syftet med experimentbyggandet angavs av föredragande departe­mentschefen vara att ge kunskap om på vUket sätt en god energihus­hållning i byggnader bäst uppnås. Detta avses ske genom att i full ska­la pröva exempelvis nya installationssystem för uppvärmning och varm­vattenförsörjning m. m. eUer instaUationer med anslutning tiU nya ener­gikällor samt nya hustyper och ny byggnadsteknik. Jag betraktar i lik­het med DFE det forskningsinriktade experimentbyggandel som ett be­tydelsefuUt medel för att snabbare få fram resultat och föra ul dem tUl olika målgrupper.

Efter samråd med chefen för bostadsdepartementet beräknar jag fr. o. m. budgetåret 1978/79 medel för planering och uppföljning av experimentbyggandet inom ramen för Huvudprogram Energiforskning. Det ankommer på regeringen att lämna erforderliga föreskrifter om dis­positionen av medlen.

Inom programmet Energianvändning för bebyggelse bör mot bakgrund av vad jag nu har anfört stödjas såväl forskning och utvecklingsarbete, inkl. industriellt utvecklingsarbete och uppfinningsverksamhet, som pla­nering och uppföljning av forskningsinriktat experimentbyggande.

DFE har till programmet Energianvändning för bebyggelse, delpro­grammet Effektivare energianvändning, fört bl. a. systemstudier, förbe­redelser för fullskaleförsök samt visst stöd till komponenlutveckling av­seende yttre lokala system för värmeförsörjning av bebyggelse. DFE föreslår likartade insatser även inom programmet Energiproduktion. De föreslagna uppgifterna ligger nära varandra. Jag föredrar att huvudsak­ligen hänföra dem till programmet Energiproduktion. Jag återkommer lill behovet av forsknings- och utvecklingsarbete vad gäller värmedistri­bution vid min behandling av programmet Energiproduktion. Vid min

Prop. 1977/78:110

137

behandling av delprogrammet Solvärmesystem och energilagring m. m. i det följande behandlar jag även frågan om kombination av solvärme-syslem med större distributionssystem för varm- eller hetvatten.

DFE har i sitt huvudförslag för de olika delprogrammen inom pro­grammet Energianvändning för bebyggelse beräknat vissa medel för industriellt utvecklingsarbete avseende energibesparande utrustning inom bebyggdseområdet. Härutöver har DFE, i avvaktan på en fördju­pad inventering av stödbehovet, föreslagit att 20 milj. kr. reserveras för ytterligare insatser avseende industrieUt utvecklingsarbete. BFR har se­dermera efter samråd med STU genomfört en sådan inventering och redovisat behovet av utvidgat stöd till industriellt utvecklingsarbete inom vissa särskilt angivna områden. Stödet avses syfta till att inom vissa branscher åstadkomma en starkare prioritering av det från energihus­hållningssynpunkt önskvärda forsknings- och utvecklingsarbetet. Detta skulle på kort sikt kunna uppnås genom främst omfördelning av företa­gens befintliga forsknings- och utvecklingsresurser.

Forskning och utveckling med sikte på industrieU tillämpning av energibesparande teknik inom byggnads- och installationsområdet är en­ligt min uppfattning av stort energipolitiskt intresse. Jag har därför tagit hänsyn till näranda redovisning vid min bedömning av medelsbehoven för de olika delprogrammen. Jag avser återkomma till regeringen med förslag till närmare bestämmelser rörande stödet liU industrieUt utveck­lingsarbete.

Effektivare energiaiwändning

Regeringen har i prop. 1977/78: 76 med energisparplan för befintlig bebyggelse som jag nyss nämnde föreslagit ett omfattande tioårsprogram för investeringar i energibesparande åtgärder. Det befintliga byggnads­beståndet inrymmer en stor del av energibesparingsmöjligheterna inom bebyggelseområdet. Flera remissinstanser framhåUer att betydande forsknings- och utvecklingsinsatser avseende metoder och utrustning för energibesparing i befintliga byggnader är nödvändiga som ett komple­ment tiU det nämnda tioårsprogrammet.

Sedan budgetåret 1975/76 har BFR handhaft bidragsgivning tUl pro­totyp- och demonstrationsverksamhet inom bostadssektorn, inriktad på att i första hand demonstrera effektiv drift av små och medelstora vär-meanläggningar och samordna energiplaneringen med samhällsplane­ringen inom kommunerna. Verksamheten har finansierats från anslaget Vissa energibesparande åtgärder i bostadsbeståndet m. m. under bo­stadsdepartementets huvudtitel. Demonstrationsverksamheten har efter hand vidgats till att gälla även andra åtgärder, såsom val och installa­tion av reglemtrustning och inreglering av värmesystem. DFE har be-

Prop. 1977/78:110

138

räknat medel för en fortsättning och breddning av demonstrationsverk­samheten avseende drift av värmeanläggningar, inreglering av värme­system m. m. inom förevarande delprogram.

Som har framgått av budgetpropositionen 1978 (prop. 1977/78:100 bil. 16 s. 9091) har chefen för bostadsdepartementet, efler samråd med mig, föreslagit att nänmda verksamhet under budgetåret 1978/79 skall finansieras från bostadsdepartementets huvudtitel. Jag beräknar inga medel härför inom energiforskningsprogrammet.

Delprogrammet Effektivare energianvändning bör mot bakgmnd av bl. a. vad jag nu har anfört inriktas främst på energiekonomiska lösningar för utformning och drift av byggnader, byggnadsdelar och inre försörj­ningssystem. Insatserna bör ha sin tyngdpunkt i åtgärder, som kan införas i samband med reguljär ombyggnad av befintUga byggnader. Målet bör vara alt förbättra underlaget för bedömning av olika energisparåtgär­der och ge kunskap för utveckling av energisnåla system. I min me­delsberäkning har jag tagit hänsyn tiU behov av medel också för in­dustriellt utvecklingsarbete samt för planering och uppföljning av forsk­ningsinriktat experimentbyggande inriktat på både nyproduktion och ombyggnad.

Bland de insatser DFE har föreslagit viU jag framhåUa följande. Ut­värdering av energisparåtgärder i hus bör göras. Möjligheterna till framti­da anpassning till lokala energikällor och lågvärdig energi av system som installeras för konventionell teknik i befintiiga byggnader förtjänar särskild uppmärksamhet. Vikt bör läggas vid samverkan mellan och in­om olika system samt vid reglemtrustning och reglermetoder. Insatser bör göras rörande system och metoder för värmemätning och -debitering. Jämförande analyser av energiegenskaper hos byggdelar med likvärdiga funktionskrav och hos olika metoder för byggnads- och anläggningsar­bete bör stödjas.

Värmepumpar

Delprogrammet omfattar värmepumpar och system för användning av värmepumpar för energibesparing vid byggnadsuppvärmning och tappvarmvattenberedning genom utnyttjande av lågvärdig energi från omgivningsluften, markytan, spillvärme etc. Ökad användning av vär­mepumpar kan komma att medföra icke obetydliga minskningar i beho­vet av tillförd högvärdig energi. Flera frågor behöver emellertid dess­förinnan klarläggas genom forskning och utveckling. Enligt min upp­fattning fordras en avsevärd ökning av forsknings- och utvecklingsinsatser­na i förhållande till innevarande treårsperiod.

Mål för delprogrammet bör vara att ta fram underlag för bedömning av värmepumpens framtida användningsmöjligheter inom bebyggelse och att stödja utveckling av teknik på värmepumpsområdet, t. ex. avseende

Prop. 1911 fl8:110

139

drivsystem, värmekälla, tillsatsenergi och systemutformning. Det är där­vid, som framhålls bl. a. i remissyttrandena från statens planverk och Svenska elverksföreningen, angeläget att värmepumpen studeras insatt i hela uppvärmnings- och energiförsörjningssystemet. Insatserna bör om­fatta forskning och utveckling, inkl. stöd tiU industrieUt utvecklingsar­bete, samt slöd till planering och uppföljning av forskningsinriktat ex­perimentbyggande.

Bland de insatser DFE har föreslagit vill jag franUiålla försök med utnyttjande av andra värmekällor än luft, såsom markvärme, spillvärme, grund- och ytvatten, med syfte att utröna bl. a. de ekonomiska förutsätt­ningarna för tillämpning i stor skala. Annan drivenergi än el liksom olika slag av tillsatsenergi bör prövas. Frågor om drift, tillgänglighet, service­behov etc. bör uppmärksammas. Insatserna bör avse värmepumpens an­vändning i olika typer av byggnader, inkl. befintlig bebyggelse. När olika tekniska lösningar nått tiUräcklig mognad bör en omfattande försöks-och demonstrationsverksamhet bedrivas inom ramen för experimentbyg­gandet.

Solvärmesystem och energilagring m. m.

TiU delprogrammet hänför jag teknik och metoder för byggnadsupp­värmning och tappvarmvattenberedning genom utnyttjande av solvär­me. Häri inbegriper jag olika syslem för energilagring i samband härmed. Andra former för utnyttjande av solenergi ingår i programmet Energi­produktion. Vidare hänför jag tUl delprogrammet vissa insatser rörande icke nätanslutna vindenergiaggregat.

Solvärmesystem bedöms av DFE vara en av de relativt få möjlighe­ter atl utnyttja förnyelsebara energikällor som kan komma att få stör­re betydelse för energiförsörjningen fram till år 2000. I BRF:s pro­gramplan nämns möjliga energibesparingar på ca 20 TWh per år dvs. ca 5 % av den nuvarande totala energianvändningen inom landet genom införande av solvärmesystem. DFE framhåUer att dessa uppgifter är mycket osäkra och att det i dag inte finns underlag för en tillförlitlig bedömning av vilken betydelse solvärmesystem kan få för energiförsörj­ningen i framtiden. Jag anser att ett av de viktigaste syftena med insat­serna inom delprogrammet bör vara att ta fram underlag för sådana bedömningar. Insatserna rörande solvärmesystem och energilagring bör ökas väsentligt i förhållande till innevarande treårsperiod.

Mål för delprogrammet bör vara att dels ta fram underlag för att be­döma de tekniska och ekonomiska förutsättningama för solvärmeutnytt­jande i bebyggelse, dels stödja framtagande av nya tekniska lösningar för att nyttiggöra solvärme. Verksamheten bör omfatta system och komponenter för uppvärmning av dels tappvarmvatten, dels olika typer av bostäder och lokaler under varierande klimatbetingelser. Energilag­ringsproblem i samband med solvärmeutnyttjande bör ägnas särskild

Prop. 1977/78:110

140

uppmärksamhet inom delprogrammet. Insatserna bör omfatta forskning och utveckling, inkl. industrieUt utvecklingsarbete, samt stöd tiU plane­ring och uppföljning av försöks- och demonstrationsanläggningar inom ramen för experimentbyggnadsverksamheten. Ett antal anläggningar bör vid mitten av 1980-talet ha utvärderats i praktisk drift.

DFE framhåller att ett flertal viUkor måste vara uppfyllda för att sol­värmesystem skaU kunna tas i praktiskt bmk. Det gäller bl. a. den eko­nomiska konkurrenskraften i förhållande till alternativa uppvärmnings­system och vissa organisatoriska och institutionella förhåUanden. Paral­lellt med forsknings- och utvecklingsinsatsema bör studeras förutsätt­ningarna för atl solvärmesystem skall komma i allmänt bmk och få be­tydelse för landets energiförsörjning. Särskilt anser jag det angeläget att solvärmeanläggningar för större grupper av byggnader studeras och att i anslutning härtill möjligheter till kombination av solvarmeutnytljande med större distributionssystem för varm- eller hetvatten belyses.

Vid remissbehandlingen av DFE:s förslag har framförts att vissa in­satser rörande icke nätanslutna vindenergiaggregat borde rymmas inom programmet Energianvändning för bebyggelse. Jag anser för egen del, med hänsyn till den anknytning sådana aggregat skulle få till den lokala energiförsörjningssituationen, att begränsade insatser för studier, utveck­ling och prov av icke nätanslutna vindenergiaggregat bör kunna rymmas inom förevarande delprogram. Större, nätanslutna vindkraftaggregat be­handlar jag i det följande under programmet Energiproduktion.

Planering, styrfaktorer, statistik

Delprogrammet omfattar dels de delar av den kommunala planering­en som har direkt anknytning till energihushållningen, dels de styrme­del som riktas mot bl. a. ägare/förvaltare av byggnader, dels vissa in­satser rörande statistik och prognoser.

Styr- och stimulansåtgärder har stor betydelse för energihushållningen inom bebyggelsesektorn och skapar förutsättningar för utnyttjande av tekniska utvecklingsresultat. Som exempel nämner DFE det supplement till svensk byggnorm som nyligen har utgivits. Genom lagen (1977: 439) om kommunal energiplanering, som trädde i kraft den 1 juli 1977, har kommunema ålagts att i sin planering främja hushållningen med energi samt verka för en säker och tillräcklig energitillförsel. Vidare har statens industriverk ålagts vissa uppgifter vad gäller kommunernas energiplane­ring. I budgetpropositionen 1978 (prop. 1977/78: 100 bil. 17 s. 35) har jag förordat en förstärkning av industriverkets resurser för dess uppgif­ter avseende kommunal energiplanering.

Demonstrationsverksamhet i fråga om samordning av energiplanering­en med samhäUsplaneringen i kommunerna stöds under innevarande budgetår inom ramen för anslaget Vissa energibesparande åtgärder i bostadsbeståndet m. m. under bostadsdepartementets huvudtitel. DFE föreslår att demonstrationsverksamheten fortsätts och utvidgas till att

Prop. 1977/78:110

141

gälla energihushållning vid kommunal markanvändningsplanering samt att verksamheten fortsättningsvis finansieras inom förevarande delpro­gram. Som har framgått av budgetpropositionen 1978 (prop. 1977/78: 100 bil. 16 s. 90) har chefen för bostadsdepartementet, efler samråd med mig, föreslagit medel för demonstrationsverksamheten under bo­stadsdepartementets huvudtitel.

Jag anser efter samråd med chefen för bostadsdepartementet, att mer betydande insatser avseende kommunal energiplanering inte är erfor­derliga inom energiforskningsprogrammet.

Målet för delprogrammet bör, mot bakgrund av vad jag nu har an­fört, vara att bidra tUl att statsmaktema, statiiga myncUgheter och kom­munala organ får kunskap för utformning av och bedömning av effekti­viteten hos olika nu tUlämpade och framtida stimulansåtgärder och styr­medel. Delprogrammet bör inle omfatta sådan verksamhet som ingår i bl. a. kommunernas reguljära uppgifter.

Byggnadsstyrelsen har i sitt remissyttrande framhåUit att en utyärde: ring av hittills uppnådda resultat av olika satsningar som har gjorts i energibesparande syfte i bostadsbeståndet är angelägen. Jag har erfarit att chefen för bostadsdepartementet avser föreslå regeringen att ge bo­stadsstyrelsen i uppdrag att utföra en sådan utvärdering.

Bland insatser som nämns av DFE vUl jag framhåUa följande. Effek­tiviteten hos nu tillämpade styr- och stimulansmedel inom bebyggelse­området samt alternativa, nu icke tUlämpade styrmedel bör studeras. Det gäller t. ex. taxesystem i kombination med utmstning för individuell ener­gimätning och -debitering. SärskUt bör uppmärksammas möjliga kon­flikter mellan olika styrmedel. Punktvisa insatser rörande statistik bör kunna rymmas inom delprogrammet liksom vissa insatser rörande pro­gnoser och prognosmetoder föranledda av behov inom övriga delar av programmet Energianvändning för bebyggelse.

Brukarkrav

Delprogrammet omfattar forskning och utveckling rörande kUmat-krav och övriga brukarkrav, som har direkt anknytning till energiområ­det.

Kunskaper om brukarnas behov och krav på den färdigbyggda miljöns egenskaper är viktiga för planering och styrning av energianvändningen och den tekniska utveckUngen inom bebyggelsesektorn. Mål för delpro­grammet bör mot den bakgmnden vara atl ge underlag för sådana gräns­värden i fråga om inomhusklimat och luftkvalitet som föranleds av ny teknik för energibesparing inom bebyggelseområdet samt att klariägga andra viktiga samband mellan brukarna och oUka aktuella energibespa­rande åtgärder. Informationsinsatser för alt föra ut forskningsresultaten till avnämarna bör ges stor vikt. Särskilt bör beaktas att forskningen

Prop. 1977/78:110

142

rörande klimatkrav skall ge underlag för planering av insatser inom de mer teknikinriktade delprogrammen.

Energiproduktion

Programmet omfattar utvinning av energi från energiråvaror och energikällor i naturen, omvandling av den utvunna energin tiU energi­bärare samt till omvandlingsleden knuten distribution och lagring av energibärare.

Min medelsberäkning för programmet framgår av följande samman­ställning (milj. kr.).

1978/79

1978/79

1980/81

beräknar föredraganden

Energiproduktion

133

393

varav

Inhemska bränslen

Kol

Syntetiska drivmedel

Lättvatlenreaktorer

Hetvattenteknik m.m.

Vindenergi

Avancerad energiteknik

Fusionsenergi

30

100

5

15

7

22

14

14'

7

22

35

105

15

50

20

65

1  1978/79

Jag vill inledningsvis redovisa min syn på de övergripande målen för programmet.

Den totalt tillförda energin i landet uppgick år 1977 tiU ca 442 TWh. Härav svarade importerad olja för den helt dominerande delen. Oljeim­porten för inhemsk förbrukning uppgick under budgetåret 1976/77 tUl 30,5 milj. m'. Det är ett av energipolitikens viktigaste mål att minska detta stora beroende av importerad olja. De huvudsakliga alternativ som vid sidan av vattenkraften är tiUgängliga i dag, kol, naturgas och kämenergi, är antingen förenade med fortsatt stort importberoende eller med olika slag av miljö- eller säkerhetsrisker. DFE bedömer att det härutöver finns endast ett fåtal alternativa energikällor, som skulle kunna få någon mer betydande inverkan på energiförsörjningen före år 2000. I ett ännu längre perspektiv är möjlighetema fler.

För samtiiga alternativ till de nu tUlgängliga energikällorna och ener­giråvarorna gäller att det råder varierande grad av osäkerhet beträf­fande en eller flera av följande faktorer, nämligen teknisk genomför­barhet, kostnader, tUlgängUghet, säkerhet, hälso- och mUjöeffekter samt andra bieffekter. Programmet Energiproduktion behöver därför även under den kommande treårsperioden ha viss bredd. Verksamheten bör

Prop. 1977/78:110

143

bedrivas huvudsakligen med sikte på att senast mot mitten av 1980-talet ha underlag för beslut om att antingen driva verksamheten vidare med syfte att införa en viss energikälla eller energiråvara i vårt energisystem eller att avveckla de särskilda forsknings- och utvecklingsinsatserna.

Mot denna bakgrund anser jag att målen för verksamheten inom pro­grammet Energiproduktion bör vara att bidra tUl

att utveckla teknik för användning av främst inhemska energiråvaror som kan vara alternativ tUl importerad olja,

att höja verkningsgraden, säkerheten och flexibiliteten i det befint­liga energiproduktions- och energidistributionssystemet i syfte att redan under de närmaste årtiondena minska behovet av att impor­tera energiråvaror och ge en större grad av utbytbarhet mellan olika energiråvaror,

att klarlägga kostnader och övriga fömtsättningar för att utnyttja i första hand förnyelsebara energiformer för elproduktion och

att öka kunskaperna om vissa utvecklingslinjer av mer långsiktigt intresse för vår energiförsörjning.

Progfammet bör delas in i följande delprogram: Inhemska bränslen, Kol, Syntetiska drivmedel, Lättvatlenreaktorer, Hetvattenteknik m. m.. Vindenergi, Avancerad energiteknik och Fusionsenergi. Enligt min me­ning är denna indehiing att föredra framför DFE:s indelning i femton delprogram dels för att den är mer överskådUg, dels för att den marke­rar vilka tidsperspektiv insatserna huvudsakligen avser.

Det kommer att krävas omfattande forsknings- och utvecklingsarbe­te, inkl. praktiska försök i stor skala, innan nya energikällor och ny tek­nik kan introduceras i vårt energisystem. Mitt förslag innebär en kraftig ökning av insatserna inom programmet i förhållande tUl innevarande treårsperiod. Jag har vid min medelsberäkning för förevarande program i viss utsträckning tagit hänsyn tUl föreslagna satsningar på större för­söksanläggningar. Frågan om ytterligare medel härför får prövas vid senare tillfälle på det sätt jag tidigare har förordat.

Inom programmet bör främjas och stödjas den utvecklingsprocess som måste genomlöpas fram till den tidpunkt då företag inom energi­sektorn själva direkt eller indirekt svarar för att erforderUg vidareut­veckling kommer till stånd. Vad gäller finansieringen av de senare ut­vecklingsstegen vill jag erinra om vad jag i avsnitt 4.2.3 har anfört be­träffande avgränsningen mellan Huvudprogram Energiforskning och de statliga bidrag till prototyper och demonstrationsanläggningar som ut­går från anslaget Energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m.

Det jir av vikt att de statiiga bidragen till prototyper och demonstra­tionsanläggningar effektivt samverkar med energiforskningsprogram­met föl" att nå de övergripande målen för vår energiförsörjning. Med hänsyn härtiU bör enligt min mening stödet tiU prototyper och de­monstrationsanläggningar utvidgas till att omfatta även anläggningar

Prop. 1977/78:110

144

som är inriktade på användning av andra bränslen än olja och på ef­fektivare fjärrvärmedistribution. Vidare bör enligt min mening bidrag kunna lämnas även till sådana projekt avseende användning av andra bränslen än olja som utan att direkt innehålla ny teknik ändå har ett stort demonstrationsvärde. Det kan exempelvis gälla projekt för för­bränning m. m. av inhemska fasta bränslen i bl. a. värmeverk. Jag av­ser att återkomma med förslag om ändrade regler härvidlag i annat sammanhang.

Inhemska bränslen

TUl delprogrammet hänför jag framstäUning ur inhemska råvaror av bränslen för el- och värmeproduktion, vilka i stor skala kan ersätta främst importerad olja. Jag behandlar här områdena biosystem, torv och skif­fer. Framställning av syntetiska drivmedel för transportsektorn behand­lar jag i det följande inom delprogrammet Syntetiska drivmedel.

Utnyttjande av energi från biosystem bygger ytterst på de grundläggande processer varigenom koldioxid, vatten och vissa andra ämnen med hjälp av en del av den infallande solenergin omvandlas till organiskt material, biomassa. Ersättning av olja med bränsle framställt ur biomassa i form av t. ex. olika slag av växter innebär alltså ersättning av lagrade energiformer med en förnyelsebar energikälla.

Olika bedömningar antyder att det kan finnas förutsättningar för en på längre sikt betydande produktion inom landet av biomassa för energi­ändamål genom odling av lämpliga växter, i huvudsak olika trädarter, s. k. energiskogar. Undersökningar har också visat att det finns möjUg­heter att utvinna icke obetydliga mängder energi ur sådant skogsavfaU, som ej kan användas för pappersmassatUlverkning.

Jag har tidigare framhåUit att ett av energipolitikens viktigaste mål bör vara att minska det slora beroendet av importerad olja och att ett av målen för programmet Energiproduktion följaktligen bör vara att bidra tUl att utveckla teknik för användning av energiråvaror som kan vara alternativ till importerad olja, främst sådana som förekommer inom landet. Biomassa är enligt min uppfattning ett av de intressantaste al­ternativen. Jag anser mot den bakgrunden att betydande forsknings-och utvecklingsinsatser rörande energiutvinning ur biomassa är motive­rade. Mål för insatserna bör vara att ta fram underlag för bedömning av förutsätlningarna för att öka andelen biomassa i det svenska energisys­temet samt att stödja utveckling av sådan ny teknik som är nödvändig för att utnyttja energiinnehållet i biomassa. Häri inbegriper jag teknik för skörd, insamling, omvandling till fasta, flytande och gasformiga bränslen samt förbränning.

Insatserna bör avse dels olika slag av biomassa, som produceras för energiändamål, dels skogsavfall m. m. Studier bör göras för jämförelser

Prop. 1977/78: 110

145

mellan olika utvecklingslinjer och för att få underlag för planering av fortsatta insatser. Insatserna bör omfatta system för produktion eUer ut­nyttjande av biomassa samt omvandling till bränslen, värme och elenergi. Verksamheten bör inriktas främst på att senast under andra hälften av 1980-talet ha genomfört och utvärderat ett försöksprogram omfattande dels hela systemet för utvinning av energi ur snabbväxande skog, dels effektivare metoder för att utnyttja skogsavfall som energiråvara. Hittills­varande insatser rörande energiutvinning ur skogsavfall bör fortsätta. Jag har tidigare föreslagit vissa insatser rörande annat organiskt avfall vid min behandling av programmet Energianvändning i industriella pro­cesser m. m. För annan odlad biomassa än energiskog förutser jag nu bara inledande förstudier.

Det framhävs starkt i flera remissyttranden, bl. a. från naturvetenskap­liga forskningsrådet och statens naturvårdsverk, att en storskalig intro­duktion av energiskogar kan leda tUl miljömässiga och andra problem. Det slora marlcutnyttjandet kan bl. a. komma i konflikt med naturvårdens och de areella näringarnas intressen. Negativa effekter kan uppkomma på ekosystemen till följd av omfattande skogsgödsling på våtmarker. Risker finns för angrepp av olika svampar och skadeinsekter på för vårt landskap helt nya monokulturer. Vidare kan eventuellt uppstå luftför­orenings- och yrkesskadeproblem. Insatserna inom området bör därför avse såväl ekonomiska och tekniska aspekter som miljö- och hälsoeffekter. Värdering och inventering av lämpliga områden för odling av biomassa förutsätts t. v. inrymmas inom delprogrammet.

Odlingsförsök bör genomföras, först i laboratorieskala, sedan i natur­lig miljö. Stor uppmärksamhet bör därvid ägnas ekologiska konsekvenser av energiskogsodUng i stor skala. Även ekologiska konsekvenser av stor­skaligt utnyttjande av skogsavfall förtjänar betydande uppmärksamhet. Jag förutsätter att ett nära samarbete i dessa frågor kan ske med bl. a. statens naturvårdsverk.

Redan i dag finns möjligheter till förbränning av biomassa i fast form. För att vi mer storskaligt och långsiktigt skall kunna utnyttja biomassa som substitut för olja behövs studier och teknikutveckling avseende olika system för skörd och beredning samt systemstudier beträffande transpor­ter. Av samma skäl erfordras studier och teknikutveckling rörande lämp­liga förbrännings-, förgasnings- och omvandlingsprocesser.

Torv har tidigare använts som bränsle i vårt energisystem. Den nu­varande torvproduktionen är dock förhållandevis blygsam och används för odUngsändamål. DFE redovisar en bedömning att de totala torvtill­gångarna i landet skuUe ha ett energiinnehåll motsvarande 3 000 milj. ton olja.

Torv utvinns i dag för energiändamål 'i bl. a. Finland och Sovjetunio­nen. NE anger att betydligt effektivare teknik kan utvecklas och tas i bruk i ett tio- till tjugoårigt perspektiv.

Torv kan enligt min uppfattning få stor betydelse för energiförsörj­ningen. Den utgör dels en beredskapsreserv i händelse av en krisartad nedgång av oljeimporten, dels en möjlig inhemsk bränsleråvara bl. a. som komplement till t. ex. biomassa från odlade energiskogar.

10   Riksdagen 1977/78.1 saml. Nr 110

Prop. 1977/78:110

146

Torvutvinning i stor skala kan leda till markanvändningskonflikter och få ekologiska konsekvenser av olika slag. Det gäUer t. ex. hydrologiska effekter av utdikning av myrmarker, utsläpp av miljöfarliga ämnen i oUka led av torvhanleringen samt vissa effekter på fauna och flora av torvtäkt. Flera remissinstanser, däribland naturvårdsverket, har framhål­lit att miljöfrågorna måste ägnas stor uppmärksamhet.

Innan jag går in på behovet av insatser inom energiforskningspro­grammet vill jag erinra om att överstyrelsen för ekonomiskt försvar har i uppdrag att förhandla med vissa kommuner om anordnande av eld­ning med frästorv i värmeverk. Detla är en åtgärd som enligt min be­dömning bör få effekter redan i det närmaste tidsperspektivet och som verksamt bör kunna bidra till att skapa förutsättningar för en torvindu-stri inom landet och också tiU att bevara och utveckla den inhemska kompetensen inom området. De förslag till utvidgning av stödet till prototyper och demonstrationsanläggningar som jag tidigare har redovisat bör kunna tjäna samma syfte. Jag vill också nämna att konces­sion för torvtäkt för energiändamål nyligen har meddelats för Boliden MetaU AB och SkeUefteå kommun.

Den verksamhet på torvområdet som ryms inom energiforsknings­programmet bör vara inriktad på det längre tidsperspektivet. Målet för insatserna bör vara att ta fram bättre underlag för bedömning av tor­vens möjliga roll i energiförsörjningen vad gäller dels vilken teknik för torvhantering och energiutvinning som behöver utvecklas, dels vil­ken total torvutvinning som är möjlig och lämpUg på längre sikt.

Jag räknar med insatser rörande bl. a. torvawattning och vidare­förädling av torv till kemiska bränslen liksom med förbränningstekniska arbeten. Vissa insatser för värdering och inventering av torvtillgångarna förutsätts t. v. också rymmas inom delprogrammet.

Stor uppmärksamhet bör ägnas de ekologiska konsekvenserna av stor­skaligt torvutnyttjande.

Samarbete med övriga torvländer bör kunna etableras i vad avser er­farenheter av anläggningar, som nu är i drift. Även i övrigt är det vä­sentligt att möjligheterna till samarbete med andra länder, bl. a. Finland, tas tillvara.

Jag fömtsätter all insatserna inom torvområdet nära samordnas med de insatser som jag har förordat för biomassa.

Skiffer består av mineraler, som är sammanbundna av den orga­niska substansen kerogen. Det totala organiska energiinnehållet i de svenska skiffrarna har uppskattats motsvara ca 3 000 milj. ton olja. Skiffern är således en betydande potentiell energiresurs. Under pe­rioden 19421965 utvanns i Sverige oljeprodukter ur skiffern i Kvarn­torp i Närke.

Halten av organiska ämnen i svensk skiffer är emellertid låg. Utvin-

Prop. 1977/78:110

147

ning av enbart kerogen ur skiffern kan därför enligt min bedömning inte bli aktuell inom överskådlig tid. Utvinning av den i och för sig be­tydande energiresurs som skifferns organiska innehåll representerar måste vara avhängig av de beslut som fattas om mineralutvinning ur skiffer. Inom regeringskansliet bereds f. n. en framställning från det av LKAB och Boliden bildade Aktiebolaget Svensk alunskifferutveckling (ASA) om medel i särskild ordning för viss utvecklingsverksamhet rö­rande mineral- och kerogenutvinning främst i Ranstad i syfte att få un­derlag för senare beslut om eventuell utvinning i större skala. Mot den­na bakgrund är jag inte beredd att nu föreslå några insatser beträffande skiffer inom energiforskningsprogrammet.

Kol

Kol utgör, globalt sett, en betydande energiresurs, som i stor utsträck­ning kan komma att ersätta olja. Med dagens teknik är kolulnyttjande emellertid förenat med betydande miljöproblem. Stora forsknings- och utvecklingsinsatser görs f. n. i flera länder för att utveckla bättre och säkrare utvinnings- och hanteringsmetoder samt bättre förbrännings­metoder. Omfattande utvecklingsarbete pågår vidare utomlands röran­de omvandling av kolet till gasformiga eller flytande bränslen.

Sverige saknar nänmvärda koltillgångar. Om våra möjligheter att importera olja skulle komma att begränsas innan teknik och produk­tionskapacitet för inhemska bränslen har hunnit utvecklas i tUlräcklig ut­sträckning är därför kolimport ett av ersättningsalternativen. Begräns­ningar i möjlig införandetakt sätts av bl. a. den tid och de resurser, som krävs för att bygga system för lagring och transport av kol samt eld­ningsanläggningar som kan utnyttja kol.

Om en situation med brist på olja skulle uppstå redan under 1980-talet torde kol bU ett viktigt alternativ för främst fjärrvärmeanlägg­ningar och större industrianläggningar. Jag vUl erinra om att regering­en mot bl. a. den bakgmnden nyligen har givit mig bemyndigande att tillkalla en kommitté för att skyndsamt utreda vissa frågor om omställ­ningsbara eldningsanläggningar m. m. I utredningsuppdraget ingår bl. a. att närmare belysa de tekniska och ekonomiska förutsättningarna för att anordna värmeproducerande och fossUbaserade elproducerande an­läggningar för drift med fasta bränslen under normala förhållanden.

Kol utnyttjas i dag i betydande utsträckning som energikälla i många länder. Om kol skall utnyttjas i den svenska energiförsörjningen är det angeläget att vi kan använda en teknik som innebär mindre påfrestning­ar på miljön än den nu tillgängliga tekniken. Vissa insatser rörande ny kolteknik bör därför ingå i energiforskningsprogrammet. Målet för del­programmet bör vara att bedriva sådan forsknings- och utvecklings­verksamhet som behövs för att förbättra förutsättningama för att ta i

Prop. 1977/78:110

148

anspråk kol som ett handlingsalternativ för den framtida svenska ener­giförsörjningen.

Sverige deltar i samarbetet på kolområdet inom lEA. Detta bör till­föra oss värdefull kunskap om förbättringar i existerande kolteknik och om utveckling av effektivare och miljövänligare teknik på kolområdet.

Delprogrammet bör kunna inrymma begränsade insatser för utveck­ling av för svenska förhållanden anpassade kolprocesser. Samverkan bör ske med berörda statliga organ och med förelag och kommuner, som visar intresse av att pröva kolteknik.

Flera remissinstanser har framhållit de miljöproblem som är förknip­pade med kolförbränning. Energikommissionens expertgrupp för säker­het och miljö har lagt ned ett betydande arbete på att närmare klarlägga miljöeffekterna av kolanvändning. Energi- och miljökommittén (Jo 1976: 02) har i betänkandet (SOU 1977: 67) Energi, Hälsa, Miljö redovisat ett omfattande underlag rörande miljöverkningarna vid användning av vat­tenkraft, fossila energiråvaror och kärnkraft. Mot denna bakgrund och i enlighet med vad jag tidigare har förordat om energiforskningsprogram­mets uppgifter i vad avser hälso- och miljöeffekter av energiteknik, hän­för jag till delprogrammet endast insatser rörande miljöeffekter av ny kolleknik.

Syntetiska drivmedel

Den nu rullande icke spårbundna fordonsparken i vårt land är helt beroende av importerad olja eller importerade oljeprodukter. Det är därför enligt min uppfattning nödvändigt att vi kan skapa förutsättningar för att på lång sikt använda alternativa drivmedel inom transportsektorn.

Delprogrammet bör omfatta forskning och utveckling rörande produktion och distribution av syntetiska drivmedel ur inhemska råvaror. När det gäller behovet av motoranpassning och motorutveckling för an­vändning av syntetiska drivmedel vill jag hänvisa till vad jag anförde un­der programmet Energianvändning för transporter.

Jag har erfarit att de energiförsörjningsalternativ som ligger till grund för energikommissionens slutliga avvägningar innebär en icke obetydlig tillförsel baserad till en början på importerade energiråvaror av syntetiska drivmedel tiU transportsektorn redan omkring år 1990. För egen del anser jag det vara av stort energipolitiskt intresse att vi snarast vidtar åtgärder för att på lång sikt minska transportsektorns beroende av oljeimporten.

Även på kort sikt bör det enligt min uppfattning vara möjligt att vid­ta åtgärder för atl vi redan under 1980-talet för vissa ändamål skall kunna utnyttja syntetiska drivmedel, inledningsvis baserade på importerade energiråvaror. Till grund för sådana åtgärder bör kunna läggas de resul­tat rörande främst användning av metanol i befintliga motortyper, som har framkommit av den verksamhet som Svensk Metanolutveckling AB har bedrivit under åren 19751978. Enligt min uppfattning bör det

Prop. 1977/78:110

149

vara möjligt att successivt etablera marknader för syntetiska drivmedel inom vissa avgränsade områden.

Jag förutser att syntetiska drivmedel inledningsvis måste produceras med i huvudsak känd teknik. Jag räknar med att insatser härför knap­past kommer att erfordras inom energiforskningsprogrammet.

För att vi skall kunna nå det energipolitiska målet om ökad försörjnings­trygghet måste energianvändningen inom transportsektorn på längre sikt i stor utsträckning baseras på inhemska råvaror, i första hand biomassa och torv. De insatser jag har föreslagit under delprogrammet Inhemska bränslen avseende skörd, hantering och omvandling av inhemska ener­giråvaror bildar en grund härför. Transportsektoms extrema oljebero­ende motiverar hämtöver forsknings- och utvecklingsinsatser specialin­riktade på produlction och distribution av syntetiska drivmedel. Målet för förevarande delprogram bör vara att stödja sådan forskning och ut­veckling som behövs som underlag för beslut om produktion av synte­tiska drivmedel baserade på inhemska råvaror.

Insatserna bör först avse jämförande systemanalyser över alternativa inhemska råvaror, produktionsmetoder, drivmedel samt distributions-och användningssätt. När en närmare inriktning av den framtida driv­medelsstrategin bedöms möjlig bör utvecklingsinsatser genomföras med sikte på lämplig teknik. Vad gäUer teknik för framställning av syntetiska flytande drivmedel ur bl. a. biomassa och torv hänför jag till förevaran­de delprogram de senare omvandlingsleden, främst från syntesgas tUl färdiga drivmedel. Insatserna bör i viss utsträckning omfatta även di­stributionsledet. Utvecklingsinsatser rörande de tidigare omvandlings­leden har jag i huvudsak fört till det nyss behandlade delprogrammet Inhemska bränslen.

Lättvattenreaktorer

Ett flertal typer av kärnkraftreaktorer finns f. n. i drift i ett antal län­der. Den reaktortyp som dominerar marknaden är lätlvattenreaktorn. Sex lättvattenreaktorer är f. n. tagna i drift i Sverige.

Till delprogrammet hänför jag lättvattenreaktorers säkerhet, upp­arbetning av utbränt bränsle och hantering av aktivt avfall, anrikning av kärnbränsle samt värmereaktorer. Vad beträffar andra reaktorsystem än lättvattenreaktorer återkommer jag under delprogrammet Avancerad energiteknik. I avvaktan på ställningstagande till de förslag som kom­mer att läggas fram av energikommissionen vill jag vad gäller delpro­grammet Lättvattenreaktorer nu beräkna medel endast för budgetåret 1978/79. Medel för budgetåren 1979/80 och 1980/81 får senare tas i an­språk av de medel som jag nu har beräknat som t. v. ofördelad reserv.

De nuvarande elproducerande lättvattenreaktorsystemen är i sina grunddrag färdigutvecklade och kommersiellt tillgängliga utom när det gäller vissa delar av bränslecykeln. Jag ansluter mig till DFE:s prin-

11    Riksdagen 1977/78.1 saml. Nr 110

Prop. 1977/78:110

150

cipiella uppfattning att det statliga energiforskningsprogrammel inte bör innehålla utvecklingsinsatser för elproducerande lättvattenreaktorer.

TUlsynsmyndigheterna, nämUgen statens kämkraftinspektion och sta­tens strålskyddsinstitut, ansvarar för den forskning som krävs som stöd för deras uppgifter i fråga om kärnkraftens säkerhetsfrågor och miljö­påverkan. Under innevarande treårsperiod har därutöver en omfattande verksamhet rörande lättvattenreaktorers säkerhet in­gått i energiforskningsprogrammet. Detta har bidragit till att öka kun­skapen om de säkerhetsproblem som är förknippade med utnyttjande av kärnenergin. Jag bedömer de insatser som har utförts som betydelse­fuHa. Viss säkerhetsforskning utöver vad som erfordras för tillsynsmyn­digheternas arbele bör därför alltjämt ingå i energiforskningsprogram­met. Målet för denna verksamhet bör vara att bedriva sådan forskning som kan leda till effektivare säkerhetssystem för nuvarande och framtida kärnkraftutnyttjande.

I fråga om upparbetning och hantering av radio­aktivt avfall samt anrikning har jag beräknat vissa medel för kompetensuppehållande verksamhet i avvaktan på förslag om mera permanent statlig organisation för kämbränsleområdet.

Under innevarande treårsperiod har, delvis med stöd från energiforsk­ningsprogrammet, bedrivits ett svensk-finskt samarbete rörande vär­meproducerande lättvattenreaktorer. AB Atom­energi har i augusti 1977 överlämnat en sammanfattande lägesrapport, som ger vid handen goda utvecklingsmöjligheter för denna reaktortyp. Den skulle, under förutsättning att erforderliga säkerhetskrav kan upp­fyllas, bl. a. kunna bidra till att minska vårt oljeberoende. I avvaktan på ställningstagande lill de förslag som kommer att läggas fram av energi­kommissionen finner jag inte anledning att inom ramen för energi-forskningsprogrammet föreslå insatser utöver den nu i huvudsak avslu­tade studien.

Hetvattenteknik m.m.

Till delprogrammet hänför jag dels distribution och lagring av het-eller varmvatten för uppvärnmingsändamål, dels utnyttjande av geoter­misk energi.

Hetvatten är ett viktigt medel för distribution av värme för främst uppvärmning av bostäder och andra lokaler. F. n. är ca 40 000 småhus och 870 000 lägenheter i flerfamiljshus anslutna till fjärrvärme. Härtill kommer lokaler för industri, handel m. fl. ändamål motsvarande ca 440 000 lägenheter. Prognoser pekar på en fortsatt snabb utbyggnad av fjärrvärme. Detta är av betydelse såväl från energiförsörjningssynpunkt som från t. ex. luftvårdssynpunkt.

Spillvärme från processindustrier och värme från kraftvärmeverk distribueras också med hetvatten. Mot bakgrund härav har under inne-

Prop. 1977/78:110

151

varande treårsperiod gjorts vissa forsknings- och utvecklingsinsatser inom energiforskningsprogrammet under rubriken SpUlvärmeutnytt­jande. Dessutom har vissa insatser gjorts rörande förutsättningarna för att utnyttja geotermisk energi främst för uppvärmningsändamål.

DFE föreslår för den kommande treårsperioden forsknings- och ut­vecklingsinsatser som rör distribution och lagring av hetvatten inom dels programmet Energiproduktion, dels programmet Energianvändning för bebyggelse. Inom programmet Energiproduktion föreslår DFE ett sär­skUt delprogram, FjärrspiUvärme, innefattande dels fördjupade inven­teringar av spUlvärmetiUgångar och möjligheter att avsätta spUlvärme för lokaluppvärmning, dels studier och praktiska försök avseende lång­dlstansöverföring av hetvatten, värmeuttag från kondenskraftverk och central dygns- och säsonglagring. Inom programmet Energianvändning för bebyggelse, delprogrammet Effektivare energianvändning, föreslår DFE som jag tidigare har nämnt stöd till systemstudier, komponentut­veckling och försök rörande dels ledningar och teknik för ledningslägg­ning inom de lokala delarna av fjärrvärmesystemen, dels lokal energi­lagring i samband med fjärrvärme. Vad gäller geotermisk energi föreslår DFE inom ett särskilt delprogram vissa studier samt utvärdering av resul­tat från provpumpning i befintliga borrhål.

I fråga om distribution och lagring av vatten för uppvärmningsändamål vill jag innan jag går in på behovet av forskning och utvecklingsarbete erinra om vissa betydelsefulla förhållanden. Sta­tens industriverk har gjort omfattande inventeringar av energisparmöj-ligheter genom utnyttjande av industriell spillvärme för fjärrvärmeända­mål. Statliga bidrag har lämnats till spillvärmesamarbete mellan indu­strier och kommuner i ett antal fall. Vissa problem inom området är av den arten alt de inte kan elimineras genom teknisk forskning och ut­veckling.

Det finns av olika anledningar skäl att räkna med att kommunerna vid sin planering i ökad utsträckning kommer att beakta energisparmöjlig-heter genom fjärrvärmeulbyggnad. Omfattande studier och utvecklings­arbete rörande ledningsteknik m. m. bedrivs av bl. a. kraftindustri och utrustningstillverkare.

Tillgången på spillvärme från industriella processer kan väntas kom­ma att minska i takt med att energibesparande åtgärder genomförs. Genom höjda krav på värmeisolering reduceras successivt behovet av värmetillförsel till bostäder och andra lokaler.

Mot denna bakgrund bedömer jag att behovet av insatser inom energi­forskningsprogrammet avseende distribution och lagring av het- och varmvatten successivt har minskat. De insatser som är motiverade inom energiforskningsprogrammet har jag i huvudsak sammanfört i detta del­program. Målet för insatserna bör vara att ta fram underlag rörande möjligheterna alt med ny teknik för distribution och lagring av vatten

Prop. 1977/78:110

152

uppnå väsentliga energibesparingar vid främst uppvärmning av bebyg­gelse.

Jag bedömer att främst följande insatser är aktuella inom delprogram­met.

Vissa kompletterande studier bör göras i anslutning till industriverkets reguljära bedömningar av spillvärmetillgångar och avsättningsmöjligheter härför. Jag vill i sammanhanget också erinra om risken för konflikter mellan t. ex. regler om allmänförklaring av fjärrvärmeanläggningar och ekonomiska bidrag till fjärrvärmeanslutning å ena sidan och skärpta krav på värmeisolering av nya byggnader å den andra. Bl. a. sådana förhållanden bör uppmärksammas vid bedömningen av den framtida ut­veckUngen inom området.

Studier bör vidare göras rörande bl. a. optimering under skilda förut­sättningar av olika system för produktion, distribution, lagring och ut­nyttjande av helvatten för uppvärmning av bebyggelse. Särskilt bör där­vid uppmärksammas problem i samband med värmeuttag från kondens­kraftverk samt möjligheter till storskalig dygns- och säsonglagring för att utjämna tidsmässiga skUlnader mellan produktion och utnyttjande av spillvärme.

Delprogrammet bör också rymma insatser rörande teknik för storska­lig värmelagring med vatten. Jag vill erinra om att jag tidigare, inom programmet Energianvändning för bebyggelse, har förordat insatser rörande värmelagring i samband med solvärmeutnyttjande.

Vad gäller geotermisk energi kan den på mycket lång sikt möjligen få betydelse som värmekälla för bebyggelseuppvärmning. Flera av remissinstanserna, häribiand Svenska kraftverksföreningen. Centrala driftledningen och Ingenjörsvetenskapsakademien, ställer sig dock skep­tiska till värdet av insatser inom området.

Jag räknar med insatser främst för att klargöra om förutsättningarna för utnyttjande av geotermisk energi är tillräckligt goda för att motivera fortsatt verksamhet inom energiforskningsprogrammet.

I första hand förutser jag därvid ett fullföljande av påbörjade prov-pumpningar i vissa befintliga borrhål samt viss bevakning av den inter­nationeUa utvecklingen inom området.

Vindenergi

Delprogrammet omfattar insatser rörande främst större nätanslutna vindkraftaggregat.

DFE bedömer att stora vindkraftaggregat, som kopplas in på elnätet, kan ge ett relativt stort bidrag till elproduktionen redan före sekelskif­tet. NE genomför f. n. en studie- och försöksfas som bl. a. innefattar ett tvåbladigt, horisontalaxlat försöksaggregat med ca 50 kW effekt, vilket har tagits i drift under år 1977. DFE föreslår att vindenergiprogrammet fortsätts med fullskaliga försöksanläggningar. DFE anger alt målet bör vara att mot mitten av 1980-talet ha underlag för att ta stäUning till en eventuell utbyggnad av vindkraften som en del av vår elförsörjning.

Vid remissbehandlingen har stora insatser inom området genomgåen­de tillstyrkts. Vissa remissinstanser, däribland Svenska kraftverksför-

Prop. 1977/78:110

153

eningen och Centrala driftledningen, har dock anfört att det av DFE förordade programmet innebär en aUtför snabb utvecklingstakt med risk för felsatsningar.

För egen del anser jag atl vindkraften är en förnyelsebar energikälla som har möjlighet att förhåUandevis snart och tUl rimliga kostnader ge bidrag till vår elförsörjning. Jag förordar en betydande ökning av forsk­nings- och utvecklingsinsatserna i förhållande till den nuvarande nivån.

Målet för delprogrammet bör vara att snarast möjligt och senast vid mitten av 1980-talet ge erforderligt underlag avseende kostnader och övriga förutsättningar för beslut rörande utnyttjande av vindkraften för elproduktion. Den utvecklingslinje som närmast är av intresse i sam­manhanget är större, fåbladiga aggregat.

Det är angeläget att den satsning som jag här föreslår koncentreras till den verksamhet som är nödvändig för att nå det angivna målet. Grundläggande systemstudier, kartläggning av vindförhållanden etc. har genomförts under den hittillsvarande programfasen. Under den kom­mande treårsperioden bör verksamheten imiktas främst på uppförande och utvärdering av minst två fullskaleaggregat samt därutöver om möjligt på förberedelser för ytterligare ett aggregat. Möjligheterna till konkur­rens mellan intresserade företag bör tillvaratas för att bl. a. få ett allsi­digt tekniskt och ekonomiskt underlag rörande oUka konstruktioners egenskaper. Det är vidare enligt min uppfattning angeläget alt möjlig­heterna till internationellt samarbete inom området tas till vara.

Beräkningen av medelsbehovet för förevarande delprogram är med nödvändighet osäker. Först vid en senare tidpunkt kan avgöras om yt­terligare medel erfordras. Jag vill hänvisa till vad jag tidigare har an­fört om särskilda medel för större försöksanläggningar inom energi­forskningsprogrammet.

Jag förutser inom delprogrammet också visst behov av bl. a. olika stu­dier rörande lokalisering, samverkan med det befintiiga kraftsystemet, miljöeffekter etc.

NE har under innevarande treårsperiod genomfört vissa studier röran­de mindre, icke nätanslutna system. Jag har tidigare anfört att begränsade insatser avseende sådana system, med hänsyn tUl kopplingen tiU lokala energiförsörjningsbetingelser, bör kunna rymmas inom ramen för pro­grammet Energianvändning för bebyggelse, delprogrammet Solvärme­system och energilagring m. m. Inom förevarande delprogram bör emel­lertid även fortsättningsvis kunna rymmas vissa insatser rörande system­tekniska aspekter på införandet av sådana system.

Avancerad energiteknik

TUl delprogrammet hänför jag insatser avseende vissa utvecklings­Unjer av långsiktigt intresse för energiförsörjningen, vilka inte naturligt kan rymmas inom de tidigare behandlade delprogrammen.

Jag har vid min medelsberäkning tagit hänsyn tUl behov av insatser i

Prop. 1977/78:110

154

huvudsak inom områdena energilagring, solenergi, vätgas, avancerad energiomvandling, akvatisk energi och avancerade reaklorsyslem. Jag återkommer i del följande med förslag till insatser rörande Fusionsenergi.

Effektiva metoder för energilagring är nödvändiga i ell flexi­belt energiförsörjningssystem. Behovet av forsknings- och utvecklings­insatser inom området framhålls av flera remissinstanser. Jag viU erinra om att jag tidigare, inom programmet Energianvändning för bebyggelse, har föreslagit insatser rörande energilagring i direkt anslutning till sol­värmeutnyttjande. Likaså har jag föreslagit vissa insatser avseende ener­gilagring inom delprogrammet Hetvattenteknik. Framför allt sistnämnda insatser är av vikt redan på kort sikt. På längre sikt kan metoder för bl. a. kemisk energilagring få stor betydelse. Vissa insatser, främst i internatio­nellt samarbete, bör därför rymmas inom förevarande delprogram. Här­utöver ingår insatser rörande kemisk energUagring f. n. bland de projekt som stöds av naturvetenskapliga forskningsrådet med medel från anslaget Grundläggande forskning för energiområdet. Jag räknar med att dessa insatser kommer att fortsättas inom ramen för programmet Energirela­terad grundforskning, tiU vilket jag återkommer i det följande.

Den internationella utvecklingen inom bl. a. solkraftområdet bör följas. Utnyttjande av solvärme för byggnadsuppvärmning har jag redan behandlat under programmet Energianvändning för bebyggelse.

Vätgas kan på lång sikt komma att fä stor betydelse som energi­bärare inom främst transportområdet. Systemstudier och vissa gmnd­läggande insatser beträffande lagring av vätgas bör kunna rymmas inom delprogrammet.

Vad gäller avancerad energiomvandling bör vissa in­satser göras för bl.a. upprätthållande av svensk kompetens på bränsle­cellområdet.

I fråga om akvatisk energi (främst vågkraft och saltgradient­energi) förutsätts insatserna ske i första hand genom deltagande i lämp­lig form i verksamhet som bedrivs utomlands. Särskilt bör därvid under­sökas möjligheterna att följa det norska arbetet inom vågenergiområdet.

Inom delprogrammet bör även rymmas insatser rörande avancera­de reaktorsystem och alternativa kärnbränslecykler främst i syfte att följa den internalionella utvecklingen inom området som un­derlag bl. a. för Sveriges internationeUa engagemang i nedrustnings- och säkerhetsfrågor.

Fusionsenergi

Fusionsenergin kan i ett mycket långt perspektiv komma att få stor betydelse för världens energiförsörjning. Fyra mycket omfattande ut­vecklingsprogram pågår i Förenta staterna, Sovjetunionen, Japan och inom den europeiska atomenergigemenskapen (Euratom) med målet att utveckla en elproducerande fusionsreaktor. Detta mål torde enligt experter gå att uppnå tidigast omkring år 2000. Därifrån är emel­lertid steget långt till att fusionsenergin får nämnvärd betydelse för energiförsörjningen.

Riksdagen godkände år 1976 (prop. 1975/76: 86, NU 1975/76: 29, rskr 1975/76: 172) ett avtal om fusionsforskningssamarbete mellan Sverige

Prop. 1977/78:110

155

och Euratom. Avtalet innebär att den svenska fusionsforskningen har an­slutits till Euratoms gemensamma program. Detta består för perioden 19761980 av dels ett antal nationella projekt i deltagarländerna, dels arbete med uppförande av en stor försöksanläggning, det s. k. JET-projektet.

DFE föreslår fortsatt svensk medverkan i Euratomsamarbetet, inkl. JET-projektet. Inga invändningar häremot har rests under remissbe-handUngen.

Sverige bör enligt min uppfattning såsom en avancerad industrination ta sin del av ansvaret för forskningen och utvecklingen inom området. Jag beräknar inom delprogrammet medel för fortsatt svensk medverkan i Euratomsamarbetet under den kommande treårsperioden samt för där­med sammanhängande svenska insatser. Jag har därvid tagit hänsyn tiU det slöd härför som preliminärt har beräknats för nästa budgetår under nionde huvudtitelns anslag tUl naturvetenskapliga forskningsrådet (jfr prop. 1977/78: 100 bU. 12 s. 532). Även för återstående del av den nu föreslagna programperioden räknar jag, efter samråd med chefen för utbildningsdepartementet, med att motsvarande stöd bör kunna utgå.

Uppskattningar av Sveriges kostnader för deltagande i Euratompro­grammet under hela den förestående treårsperioden kan f. n. bara göras med en betydande grad av osäkerhet. Jag anser emellertid att de belopp jag nu har beräknat bör uppfattas som en övre gräns för vad som kan ställas till förfogande under treårsperioden 1978/791980/81.

Resurser för forsknings- och utvecklingsinsatserna inom programmet Energiproduk tion

De insatser jag nu har förordat kommer att ställa avsevärda krav på tillgång till forsknings- och utvecklingsresurser.

Med statligt stöd har tidigare byggts upp betydande resurser för energi­teknisk verksamhet inom AB Atomenergi. Jag anser det naturligt att nu i större utsträckning än vad som hittills har skett söka utnyttja dessa resurser för nya uppgifter. Bolaget bör kunna ta på sig betydande upp­gifter inom det nya energiforskningsprogrammet, särskilt i fråga om inhemska bränslen och syntetiska drivmedel och möjligen i fråga om kolteknik. Det ankommer på regeringen att lämna de föreskrifter som erfordras för att möjliggöra att Atomenergis resurser utnyttjas härvidlag.

Allmänna energisystemstudier m, m.

Programmet omfattar studier av hela energisystem från energiråvara tUl slutlig användning av energi med tonvikt på nationeUa energisystem och den internalionella energimiljön. Sådana systemstudier som utgör ett naturligt led i verksamheten inom de tidigare behandlade program­men har jag fört lill resp. program. Jag kommer i det följande att för-

Prop. 1977/78:110

156

orda att DFE t. v. skall fortsätta att vara samordningsorgan för energi­forskningsprogrammet. Inom förevarande program har jag beräknat medel också för de programövergripande samordningsuppgifter som t. v. föreslås ligga hos DFE.

Min medelsberäkning för programmet framgår av följande samman-stäUning (mUj. kr.).

1978/79

1978/79-

1980/81

beräknar föredraganden

Allmänna energisystemstudier m.m.

8

27

varav

Allmänna energisystemstudier

4,5

15

Programsamordning m.m.

3,5

12

De tidigare behandlade programmen rör främst olika tekniska möj­ligheter och problem vid förändring av vårt energisystem. Vi behöver emellertid också öka kunskaperna om energins roll i samhäUet och om hur tUlförsel och användning av energi kan påverkas eller styras.

Allmänna energisystemstudier

Verksamheten har under innevarande treårsperiod koncentrerats tUl studier med ekonomisk inriktning, till stor del med karaktär av förstu­dier. DFE föreslår, bl. a. mot bakgrund av erfarenhetema från den hit­tillsvarande projektverksamheten, en höjning av ambitionsnivån och en breddning av programmet. Detta har vunnit allmän anslutning bland re­missinstanserna.

Även jag anser att en ökning av insatserna är befogad. Målen bör, i enlighet med vad DFE föreslår, vara att

ge ökad insikt i energiförsörjningens hela problemkomplex och i de konsekvenser som förändringar i energisystemet kan beräknas få för individer, samhälle och ekosystem,

jämföra olika energisystem i sådana avseenden som måste beaktas vid avvägningar mellan systemen, och att

  ge underlag för övergripande värdering och prioritering av insatser

vad gäller forskning och utveckling.

Studier och utredningar med näraliggande syften bedrivs även vid sidan av Huvudprogram Energiforskning. Jag utgår från att en nära samordning och praktisk arbetsfördelning skall kunna uppnås mellan DFE och andra organ.

Verksamheten inom Allmänna energisystemstudier bör, i enlighet med de nu angivna målen, ha viss bredd. Bland de insatser som bör rymmas inom programmet vill jag särskilt framhåUa studier avseende riskema för och arten av intemationella energiförsörjningskriser, hur de kan komma

Prop. 1977/78:110

157

att beröra vårt land och hur icke önskvärda konsekvenser för samhället kan minskas.

Vidare bör bedrivas bl. a. strategistudier inriktade på alternativa energi-försörjningssystem och utvecklingsvägar samt olika möjUgheter att bibe­hålla handlingsfrihet att välja mellan dem. Strategistudierna bör bedrivas utifrån ett brett ekonomiskt och samhällsorganisaloriskt perspektiv. I de framtidsinriktade studiema bör särskilt uppmärksammas styr- och stimu­lansmedel, som är av betydelse för att underlätta införandet av ny energi­teknik, samt olika institutionella förhållanden, teknisk och ekonomisk för­nyelsetakt samt tröghet och bindningar, som inverkar på möjligheterna att snabbt förändra energisystemet.

Även vissa studier med ekologisk inriktning samt insatser i anslutning till de energistudier som har genomförts i regi av sekretariatet för fram­tidsstudier bör kunna rymmas inom programmet.

Programsamordning m. m.

Jag räknar med att de uppgifter som enligt vad jag i det följande kommer att föreslå skall ligga hos DFE kommer att kräva en viss ökning av delegationens resurser. Jag har tagit hänsyn härtill vid min beräkning av medelsbehovet för förevarande program. Jag återkommer till DFE:s fortsatta uppgifter vid min behandling av organisationsfrågor.

Tekniska högskolomas energiarbetsgmpp (THE) bildades år 1974 för att främja samarbete om energiforskning vid de tekniska högskolorna och samverkan meUan berörda högskolor och programansvariga och fi­nansierande organ. Vid de tekniska fakultetema har med medel huvud­sakligen från anslaget Energiforskning anställts särskilda energisekrete­rare för att bl. a. biträda härvidlag.

I budgetpropositionen 1978 (prop. 1977/78: 100 bU. 12 s. 495) föreslås att vissa medel för THE:s fortsatta verksamhet skall utgå från utbild­ningsdepartementets huvudtitel samt att THE i administrativt hänseende fortsättningsvis skall vara knutet till tekniska högskolan i Stockholm.

Jag anser att energisekreterama på ett verksamt sätt bidrar till sam­ordning mellan energiforskningsprogrammet och annan verksamhet vid de tekniska fakuUetema. Jag firmer det naturligt att fortsättningsvis hän­föra energisekreterarnas uppgifter i den mån kostnaderna bestrids inom ramen för Huvudprogram Energiforskning till DFE:s samordningsfunk­tion och har därför beräknat vissa medel härför inom förevarande pro­gram.

Energirelaterad grundforskning

Stöd till gmndläggande forslcning för energiområdet har under inne­varande treårsperiod utanför energiforsicningsprogrammet utgått från ett särskilt anslag, Gmndläggande forskning för energiområdet. Stödet har kanaliserats via numera naturvetenskapliga forskningsrådet, STU och AB Atomenergi. Jag har tidigare föreslagit att den energirelaterade gmnd-forskningen tas upp som ett särskilt program inom Huvudprogram Energi­forskning.

12    Riksdagen 1977/78. 1 samL Nr 110

Prop. 1977/78:110

158

Min medelsberäkning för programmet framgår av följande samman-stäUning (mUj. kr.).

1978/79

1978/79-

1980/81

beräknar föredraganden

Energirelaterad grundforskning

9

30

Programmet bör omfatta stöd till grundläggande forskning som be­döms betydelsefull för det framtida energisystemet men som ej stöds inom övriga program. I sammanhanget bör nämnas att viss grundläg­gande forskning ingår som en nödvändig del av övriga program. Jag vill särskilt framhåUa att de av mig föreslagna insatserna inom delpro­grammet Fusionsenergi i stor utsträckning är av grundforskningskarak­tär.

DFE har föreslagit en ökning av stödet till energirelaterad grund­forskning och nämner ett antal forskningsområden under rubrikerna Material, Omvandling och lagring av energi. Natur och Hälsa. DFE anger att det är angeläget att insatsema inom programmet täcker ett brett forskningsfält och inte koncentreras till ett fåtal områden.

Remissinstanserna ställer sig genomgående positiva tiU DFE:s förslag. BI. a. framhålls att kunskapsuppbyggande grundforskning behövs för att skapa en bred tekniskt-vetenskaplig kompetens inom området och utgö­ra en bas för mer målinriktad verksamhet.

Även jag anser det nödvändigt atl en ökning av den målinriktade energiforskningen också följs av en ökning av den energirelaterade grundforskningen. Målet för insatsema inom förevarande program bör vara att stödja sådan grundforskning som har direkt anknytning till energiområdet, men som ej stöds inom ramen för övriga program. Min medelsberäkning innebär alt insatserna ökar i takt med insatserna inom energiforskningsprogrammet som helhet. Det bör ankomma på rege­ringen att fördela medlen mellan berörda forskningsorgan.

Med huvudprogrammet sammanhängande insatser

Inom ramen för Huvudprogram Energiforskning beräknar jag, som jag tidigare har angivit, också medel för kostnader för dels visst internatio­nellt kämenergisamarbete, dels visst internationellt samarbete i fråga om forskning och utveckling inom energiområdet som inte kan hänföras till energiforskningsprogrammets övriga delar.

Min medelsberäkning framgår av följande sammanställning (mUj. kr.).

Prop. 1977/78:110

159

1978/79

1978/79-1980/81

beräknar föredraganden

Med huvudprogrammet sammanhängande insatser

23

Vad gäller intemationellt kärnenergisamarbete beräknar jag medel för dels Sveriges kostnader för deltagande i verksamheten inom det in­temationella atomenergiorganet (lAEA), dels nordiskt samarbete inom kämenergiområdet, dels vissa rese- och konferenskostnader.

Vid bilaterala kontakler med vissa länder har framkommit önskemål om samarbete kring forskningsfrågor inom energiområdet som ligger utanför vad som ingår i det svenska energiforskningsprogrammet. För sådana ändamål beräknar jag här medel för vissa mindre insatser.

Sanunanfattning

Av mig beräknade medel för forskning och utveckling m. m. inom energiområdet under budgetåren 1978/791980/81 framgår av följande tabell (milj. kr.).

1978/79

1978/79-1980/81

beräknar föredraganden

Huvudprogram Energiforskning

Energianvändning i industriella processer

m.m.

(delprogrammen Allmänna studier. Trä,

massa och papper. Järn och stål. Övriga

processer inom industrin, Jordbruk och

trädgårdsnäring. Samhällets varuflöden)

Energianvändning för transporter och

samfärdsel

varav

Åtgärder i transportsystemet

Energianvändning i drivsystem

Energianvändning för bebyggelse varav

Effektivare energianvändning Värmepumpar

Solvärmesystem och energilagring m.m. Planering, styrfaktorer, statistik Brukarkrav

Planering och uppföljning av forsknings­inriktat experimentbyggande

Energiproduktion

varav

Inhemska bränslen

Kol

86

22

32

9,5

2,5

8

7

24

46

155

14

44

6

21

10

35

3

11

2

10

11

34

'33

393

30

100

5

15

Prop. 1977/78:110

160

1978/79

1978/79

1980/81

beräknar föredraganden

7

22

14

14'

7

22

35

105

15

50

20

65

8

27

4,5

15

3,5

12

9

30

7,5

96

235

819

7

23

242

842

Syntetiska drivmedel Lättvattenreaktorer Hetvattenteknik m.m. Vindenergi

Avancerad energiteknik Fusionsenergi

Allmänna energisystemstudier m.m.

varav

Allmänna energisystemstudier

Programsamordning m.m.

Energirelaterad grundforskning

Reserv för senare fördelning

Summa för huvudprogrammet

Med huvudprogrammet sammanhängande

insatser

InternationeUt samarbete

Total beräknad ram

» 1978/79

4.2.6 Organisation för Huvudprogram Energiforskning

En ändamålsenlig organisation och ansvarsfördehiing är av avgörande betydelse för att energiforskningsprogrammet skaU bU effektivt genomfört och resultaten i överensstämmelse med energipoUtiken i stort. En utgångs­punkt för den organisation som har gäUt för energiforskningsprogrammet under innevarande treårsperiod har varit att ansvaret för planering och beställning av forsknmgs- och utvecklingsarbete inom de oUka program­men skaU vila på myndigheter som har dels kompetens rörande forskning, utveckling och iimovationsarbete, dels överblick över behoven av energi­teknisk utvecklmg inom olika samhäUssektorer. Jag anser att denna ut­gångspunkt är av stor principieU betydelse för energiforskningsprogram­met och att den även i fortsättningen bör vara vägledande för organi­sationen för Huvudprogram Energiforskning. Jag ansluter mig också tUl den grundprmcip för programstyrning som angavs i prop. 1975: 30, nämligen att programansvaret å ena sidan och de utförande funktio­nema å den andra skaU vUa på skUda organisationer.

Mot deima bakgmnd har ansvaret för planermg och styming av genom­förandet av energiforskningsprogrammet under innevarande treårsperiod varit fördelat på fem programansvariga organ, STU, TFD, BFR, NE och

DFE.

DFE har i en promemoria redovisat sina hittUlsvarande erfarenheter och synpunkter rörande energiforsknmgsprogrammets organisation. DFE har därvid också framfört förslag till mmdre ändringar av nuvarande organisation.

Prop. 1977/78:110

16i

Erfarenheterna av programmet under den innevarande treårsperioden gäller huvudsakligen verksamhetens uppbyggnadsskede. Jag ansluter mig till DFE:s uppfattnmg att det hUtills har saknats fömtsättnmgar för att göra en allsidig utvärdering av organisationen. En sådan utvärdering bör kunna äga rum under den kommande treårsperioden. Jag har för avsikt atl inom kort inhämta regeringens bemyndigande att tiUkalla en kom­mitté för att se över myndighetsorganisationen inom energiområdet. I anslutning till arbetet inom en sådan kommitté bör det vara möjligt att närmare utvärdera organisation, ansvarsfördehiing m. m. för energiforsk­ningsprogrammel mot bakgrund av vad jag nyss har framhållit om de krav som bör ställas på en sådan organisation.

Ett viUkor för att stödet tiU forskning och utveckling inom energiom­rådet skall bli effektivt är att det utformas med beaktande av de speci­fika förhållandena såväl inom olika energianvändningssektorer som in­om energiproduktionssektorn. De nu programansvariga organen har där­vidlag en betydande fackkompetens. Det har vidare visat sig att STU:s breda tekniska kompetens och erfarenheter av att hantera innova-tionsinriktad verksamhet har varit av betydelse inte bara för de program för vilka STU har programansvar. Det är enUgt min uppfattning av vikt att STU:s kompetens även i fortsättningen kan utnyttjas också inom så­dana delar av programmet där STU inte har program ansvaret.

Under den gångna treårsperioden har etablerats ett löpande samråds-förfarande dels programorganen emellan, dels mellan programorganen och andra myndigheter. Jag anser detta vara betydelsefullt och räknar med att det kan bidra till en kontinuerUg anpassning tiU avnämarnas skiftande krav och till en smidig hantering av planerings- och samord­ningsproblem som uppstår efter hand.

Jag anser att endast vissa mindre justeringar av den hittills gällande organisationen för Huvudprogram Energiforskning nu bör vidtas.

Vad gäller programansvaret för Energianvändning för transporter och samfärdsel bör i enlighet med vad DFE har föreslagit TFD:s programansvar ändras tiU att omfatta endast del­programmet Åtgärder i transportsystemet. STU bör ges självständigt programansvar för delprogrammet Energianvändning i drivsystem.

Vad gäller programmet Energianvändning för bebyg­gelse kan konstateras att kompetensen rörande de speciella förhål­landena och utvecklingen inom bebyggelseområdet ligger hos BFR. An­svaret för den översiktliga planeringen av verksamheten inom program­met bör därför aUtjämt ligga hos BFR. Rådet bör Ukaså svara för den konkreta planeringen av verksamheten vad avser dels huvuddelen av den egentliga forskningsverksamheten, dels planering och uppföljning av experimentbyggande.

Erfarenhetema under den gångna treårsperioden har som jag nyss har framhåUit bekräftat STU:s kompetens beträffande mdustriellt utvecklings-

Prop. 1977/78:110

162

aibete och innovationsinriktad verksamhet, patentfrågor och förmedlings­verksamhet Uksom STU:s kompetens inom ett brett tekniskt område. STU bör därför ges ansvar för den konkreta planeringen rörande industriellt utvecklingsarbete och innovationsinriktade projekt avseende utrustning för energianvändning inom bebyggelseområdet.

Erfarenheterna av den hittillsvarande verksamheten inom energi­forskningsprogrammet visar vidare att en mängd samordnings­uppgifter, som av olika skäl inte bör utföras inom regeringskansliet, lämpligen bör åvila ett från de programansvariga myndigheterna friståen­de organ. Dessa samordningsuppgifter bör Uksom hittills t. v. åvUa DFE. DFE bör t. v. bibehålla sin ställning som kommitté.

Jag avser att senare återkomma till regeringen med förslag om ändra­de direktiv för DFE. I samband därmed bör ökad vikt fästas vid upp­följningen och utvärderingen av verksamheten inom huvudprogrammet, vid samordningen med det internationella energiforskningsarbetet och vid information om verksamhet och uppnådda resultat inom energi­forskningsprogrammet.

DFE framhåUer att en ökad samordning av den energirelate­rade grundforskningen är önskvärd. Detta gäUer dels samord­ningen med den övriga verksamheten inom Huvudprogram Energiforsk­ning, dels samordningen med forslcning utanför energiforskningsprogram­met. Vissa uppgifter av denna art vUar på den nyligen inrättade forsk­ningsrådsnämnden.

Jag bedömer det inte som lämpligt att nu lägga ett samlat formellt programansvar på något visst organ. Samordningen får i stället i hu­vudsak ske genom informationsutbyte och löpande samråd mellan be­rörda organ etc. DFE:s uppföljningsuppgifter bör vidgas till att gälla även den energirelaterade grundforskningen.

Vad jag nu har angivit innebär att programansvaret i huvudsak kommer att fördelas på följande sätt:

Program

Programansvarigi

organ

Energianvändning i industriella processer m. m.

STU

Energianvändning för transporter och samfärdsel

TFD/STU

Energianvändning för bebyggelse

BFR

Energiproduktion

NE

Allmänna energisystemstudier

DFE

Det ankommer på regeringen alt besluta i de organisationsfrågor som jag nu har behandlat.

Prop. 1977/78: 110

163

4.3 Verksamheten vid AB Atomenergi

4.3.1   Inledning

AB Atomenergi bildades år 1947 med uppgift att handha det mål­bundna forsknings- och utvecklingsarbetet inom atomenergiområdet. Den tekniska utvecklingen och därav föranledda strukturella föränd­ringar inom den svenska kämenergiverksamheten har medfört att efter­frågan på bolagets tjänster successivt har ändrat karaktär. Som exem­pel härpå viU jag nämna bildandet av AB Asea-Atom år 1969, Svensk kämbränsleförsörjning AB år 1972 och omorganisationer på myndig­hetssidan, främst genom bildandet av nämnden för energiproduktions­forskning, år 1975. Med ingången av år 1976 övertog också statens kärn­kraftinspektion huvuddelen av ansvaret för den verksamhet som under åren 19731975 styrdes av delegationen för forskning rörande kärn­kraftens säkerhets- och miljöfrågor, Kärnsäkforsk.

Vid utgången av år 1979 utlöper det konsortialavtal meUan staten och ASEA enligt vilket staten åtar sig att bl.a. verka för att forsknings- och utvecklingsresurserna hos AB Atomenergi kan stödja svensk industris kommersiella verksamhet på kärnenergiområdet.

Mot bl. a. denna bakgrund bemyndigade regeringen hösten 1975 che­fen för industridepartementet att tillkalla sakkunniga, Studsviksutred­ningen (I 1975: 05), för att utreda Atomenergis framtida verksamhet

Studsviksutredningens arbete avslutades i början av år 1977. De sak­kunniga redovisade visst underlag men det avsedda utredningsarbetet hade inte kunnat fullföljas. Inom AB Atomenergi har därefter taghs fram förslag till plan för bolagets verksamhet budgetåren 1978/79 1980/81. I anslutning härtiU har särskUt belysts vissa frågor om dels energiteknisk försöksverksamhet, dels driften av R2-reaktorn, dels han­teringen av radioaktivt material i Studsvik. Atomenergi har också redo­visat visst material vad gäller överläggningar med kraftproducenterna om tillgången till kärntekniska basresurser i Studsvik.

4.3.2   Bolagets verksamhet m. m.

Jag redovisade vid min anmälan tiU prop. 1976/77: 100 (bil. 17 s. 290) min bedömning av vad som borde vara huvudinriktningen för bolagets verksamhet. Jag angav därvid bl. a. att jag förutsåg en förskjutning av bolagets arbete från det kärntekniska området tUl energiområdet i öv­rigt.

Jag anser tiden nu vara mogen att ange en delvis ny inriktning för bo­lagets verksamhet för att markera att dess roll har vidgats utöver det kärntekniska området.

AB Atomenergis verksamhet bör i framtiden bedrivas inom följande områden: Kämenergi och kärnteknisk serviceverksamhet

Prop. 1977/78:110

164

Bränsle- och värmeteknik

Långsiktig forskning m. m.

Dämtöver bör bolaget kunna ta på sig uppgifter som ägare och för­valtare av sådana energitekniska försöksanläggningar som bör uppföras som ett led i det svenska energiforskningsprogrammet men som av olika skäl inte lämpligen kan ägas dier förvaltas av annan organisation (jfr s. 118).

För de båda första verksamhetsområdena anser jag att bolagets uppgift bör vara att på uppdrag av myndigheter, företag eller orga­nisationer bedriva forsknings- och utvecklingsarbete, konsultverksamhet samt därmed sammanhängande verksamhet inom det kämtekniska om­rådet resp. inom området Bränsle- och värmeteknik. Bolaget bör vidare i mån av efterfrågan kunna åta sig kärnteknisk serviceverksamhet och be­driva viss kommersiell verksamhet med anknytning till bolagets huvud­uppgifter.

TiU det kärntekniska verksamhetsområdet hänför jag all den verk­samhet som har anknytning till det svenska lättvattenreaktorprogram-met liksom all annan rent kärnteknisk verksamhet.

Det förslag till nytt energiforskningsprogram som jag nyss har redo­visat kommer, som jag redan har framhållit, att stäUa betydande krav på tillgång till forsknings- och utvecklingsresurser. AB Atomenergi är nu statens största samlade resurs för energitekniskt utvecklingsarbete. Det finns därför särskild anledning att överväga i vilken utsträckning bola­gets resurser och kompetens kan tas i anspråk härvidlag.

Jag anser att AB Atomenergi bör utnyttjas främst för omfattande och krävande uppgifter där bolagets mångsidiga kompetens, resur­ser och erfarenhet har stor betydelse. Som jag tidigare har angivit anser jag att detta kan bli aktuellt särskilt i fråga om inhemska bränslen, syn­tetiska drivmedel och möjligen i fråga om kolteknik. Denna verksamhet kan naturligen föras till området Bränsle- och värmeteknik.

Till området hänför jag också huvuddelen av den nuvarande energi­tekniska verksamheten i Studsvik, värme- och strömningsteknik samt kemi- och materialteknik. En utökad icke kärnteknisk verksamhet bör i största möjliga utsträckning ta i anspråk sådana resurser inom bolaget som kan komma att frigöras inom andra verksamhetsområden.

Verksamheten inom området Långsiktig forskning m. m. bör syfta till att dels bygga upp eller vidmakthålla viss kompetens av långsiktigt in­tresse inom bolagets verksamhetsfält, dels tillgodose särskilda önskemål hos statsmakterna och myndigheter eller andra om tillgång till forsk­ningsresurser m. m. Till området hänför jag bl. a. fusionsforskning samt biblioteket i Studisvik.

Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) har på regeringens upp­drag låtit utreda frågan om fortsatt huvudmannaskap för biblioteket i Studsvik. Mot bakgrund av bl. a. pågående utredningsarbete inom bib-

Prop. 1977/78:110

165

lioteks- och dokumentationssamverkanskommittén (U 1975: 06, BIDOK) och SINFDOK-utredningen (I 1975: 04) har UHÄ emellertid förordat att frågan om Studsviksbibliotekets ställning prövas i samband med för­slag från dessa kommittéer.

De två utredningarna har hösten 1977 redovisat sitt arbete i ett ge­mensamt betänkande (SOU 1977: 71) Vetenskaplig och teknisk infor­mationsförsörjning. I betänkandet lägger utredningama fram förslag om bl. a. samordning av informationsförsörjningen för olika sektorer och om ett system med s. k. ansvarsbibliotek för särskilda ämnesområden.

Chefen för utbildningsdepartementet har i prop. 1977/78: 100 (bil. 12 s. 509) anmält att han avser att föreslå regeringen att proposition före­läggs riksdagen med de principiella förslag som kan föranledas av BIDOK:s och SiNFDOK-utredningens gemensamma betänkande. Med anledning härav är jag f. n. inte beredd att föreslå någon förändring av bibliotekets i Studsvik stäUning. Jag har i denna fråga samrått med che­fen för utbildningsdepartementet.

4.3.3   Vissa andra frågor

Bolagets vidgade verksamhetsfält behöver markeras i lämplig form. Jag har inhämtat att bl. a. en ändring av bolagets namn kommer att aktualiseras.

För vissa delar av bolagets verksamhet kan det bli aktuellt att välja annan lokalisering än Studsvik.

När särskilda skäl föreligger bör bolaget kunna äga aktier i utvecklings­bolag eller annat bolag med anknytning till verksamhetsområdet.

4.3.4   Anslagsfrågor

Jag anser det angeläget att Atomenergi även vad gäller statsanslagets storlek nu ges mer preciserade planeringsförutsättningar.

Med utgångspunkt i den indelning av bolagets verksamhetsfält som jag nyss har redovisat har jag beräknat behovet av statsanslag till bolaget under treårsperioden 1978/791980/81 enUgt följande sammanställ­ning (milj. kr.)

1978/79

1978/79

1980/81

beräknar föredraganden

Kärnteknisk verksamhet

26,3

78

Bränsle- och värmeteknik                                 2,5

6

Långsiktig forskning m.m.                               5

17

Förvaltning av anläggningar m.m.

12,2

39

46

140

Vad gäller den   kärntekniska  verksamheten   beräknar jag medel främst för drift av R2-reaktorn. Vidare beräknar jag medel

Prop. 1977/78: 110

166

för bidrag till driften av aktiva centrallaboratoriet och till kostnader för annan radioaktiv hantering i Sludsvik. Jag beräknar också vissa medel för utomstående forskargruppers utnyttjande av Studsviks facili­teter samt för vissa bestrålningskostnader för Kabi-Diagnostica. Huvud­delen av verksamheten inom delta område är f. n. inriktad på att tUl­godose kärnkraftföretagens och myndigheters behov av forsknings- och utvecklingstjänster. Uppdrag av betydande omfattning kan förväntas från bl. a. statens kärnkraflinspektion men också från statens strål­skyddsinstitut, programrådet för radioaktivt avfall och nämnden för energiproduktionsforskning. Jag räknar också med att bolaget kommer att fortsätta överläggningarna med främst kraftproducenterna om er­sättning för tillgången till vissa kärntekniska basresurser i Studsvik.

AB Atomenergi har i sin treårsplanering lämnat vissa uppgifter om kostnaderna för driften av R2-reaktorn under oUka driftformer m. m. Jag räknar med att frågan om en eventuell avveckling av statsanslaget till driften av R2-reaktom skall kunna behandlas i en departementsprome­moria som kommer att bli föremål för sedvanlig remissbehandling. Frå­gan om verksamheten vid R2-reaktorn får därefter prövas närmare.

För bränsle- och värmeteknik beräknar jag vissa medel för att täcka initial- och omställningskostnader i verksamheten. Jag ut­går i övrigt från att bolagets arbete inom området till stor del kommer att finansieras med energiforskningsmedel.

För långsiktig forskning m. m. beräknar jag bidrag till driften av biblioteket och till forskningsverksamheten inom bolaget. Jag förutsätter emellertid alt forskningsverksamheten till betydande del skall kunna finansieras med medel frän energiforskningsprogrammet och ge­nom anslag från forskningsråd m. m. Jag vill i sammanhanget erinra om den forskningsenhet under naturvetenskapliga forskningsrådets huvud­mannaskap som också finns i Studsvik och som delvis replierar på resurser inom AB Atomenergi. Denna verksamhet finansieras helt av naturveten­skapliga forskningsrådet.

För förvaltning av anläggningar m. m. beräknar jag medel dels för underhåll och viss upprustning av befintliga anläggningar i Sludsvik, dels t. v. som bidrag till kostnaderna för personaltransporler.

I prop. 1975/76: 109 behandlades ingående (s. 14) frågan om bola­gets kapitalkostnader m. m. Jag finner inte anledning att frångå de rikt­linjer som därvid gavs. För samtliga verksamhetsområden förutser jag således att staten liksom hitilills i huvudsak måste avstå från att få täck­ning för kapitalkostnader hänförliga till äldre investeringar. För tillkom­mande investeringar bör kapitalkostnaderna täckas av intäkterna från verksamheten.

4.3.5 Kollektiv energiteknisk forskning och utveckling vid AB Atomenergi AB Atomenergis verksamhet till stöd för svensk kämkraflindustri ba­seras på det av riksdagen godkända konsortialavtalet mellan staten och

Prop, 1977/78:110

16?

ASEA (prop. 1968:169, SU 1968:199, rskr 1S>68: 408). Avtalet gäUer in­till utgången av år 1979. Stödet har fr. o. m. budgetåret 1977/78 (prop. 1976/77: 100 bil. 17 s. 292, NU 1976/77: 24, rskr 1976/77: 206) formen .av ell särskilt anslag för sådant energitekniskt forsknings- och utveck­lingsarbete varom överenskommelse träffas mellan AB Atomenergi å ena sidan och kraftföretagen och den tUlverkande industrin å den andra och där de sistnämnda är beredda att bidra med halva kostnaden för det vid AB Atomenergi utförda arbetet. För budgetåret 1977/78 har för ända­målet anvisats anslag till kollektiv energiteknisk forskning och utveckling vid AB Atomenergi med 15 milj. kr.

Erfarenheten har visat att förbrukningen av medel från anslaget un­der budgetåret 1977/78 har överskattats. För tiden den 1 juli 1978den 31 december 1979 beräknar jag medelsbehovet tiU 18 milj. kr. För tiden därefter är jag inte beredd att nu beräkna medel för ifrågavarande ända­mål. För budgetåret 1978/79 beräknar jag 12 milj. kr.

Med de anslag jag har förordat i detta och tidigare avsnitt räknar jag med att Atomenergis verksamhet inte skall komma att uppvisa un­derskott eller överskott av någon betydelse.

5   Hemställan

Med hänvisning tiU vad jag nu har anfört hemställer jag att regering­en föreslår riksdagen att

godkänna de riktlinjer för

1.

inriktningen av forskning och utveckUng inom energiområdet som jag har förordat,

2.

ändrad inriktning av verksamheten vid Aktiebolaget Atom­energi som jag har förordat.

6   Anslagsfrågor lör budgetåret 1978/79

DRIFTBUDGETEN

Fjortonde huvudtiteln

F. TEKNISK FORSKNING OCH UTVECKLING F 13. Energiforskning

1976/77 Utgiffi      104 945 402

Reservation

57 081988

1977/78 Anslag»     127 429 000 1978/79 Förslag    238 500 000

' Anslagen Energiforskning och Grundläggande forskning för energiom-xådel.

2 Varav på tilläggsbudget I 7 000 000 kr.

Som har framgått av min tidigare redogörelse har jag för Huvudpro­gram Energiforskning och vissa därmed sammanhängande insatser be-

Prop. 1977/78:110

168

räknat en total ram av 842 milj. kr. under treårsperioden 1978/79 1980/81. För nästa budgetår har jag för dessa ändamål beräknat 242 milj. kr. (jfr 4.2.5 Sammanfattning).

Av den beräknade totala medelsramen för nästa budgetår bör 238,5 mUj. kr. tas upp under förevarande anslag. Vidare avses 3,5 mUj. kr. ut­gå från fjortonde huvudtitelns anslag Kommittéer m. m., för att täcka kostnaderna för delegationens för energiforskning uppgifter för samord­ning m. m. av huvudprogrammet.

Behållningen vid utgången av budgetåret 1977/78 på anslaget Grund­läggande forskning för energiområdet bör tillföras detta anslag.

De programansvariga organen har för sin planering och organisation av insatserna behov av att kunna göra fleråriga åtaganden. Jag beräknar behovet härför under budgetåret 1978/79, inkl. löpande beslut, tiU 200 milj. kr. för åtaganden avseende vart och ett av budgetåren 1979/80 1981/82. Lämnas bemyndigande ankommer det på regeringen att med­dela de närmare föreskrifter som erfordras.

Det ankommer vidare på regeringen att i anslutning till de riktlinjer och på det sätt jag tidigare har angivit besluta om fördelning av medel mellan olika program och delprogram.

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1.

bemyndiga regeringen att under budgetåret 1978/79, i enUghet med vad jag har anfört, ikläda staten ekonomisk förpliktelse i samband med stöd tiU forskning och utveckling inom energi­området som, inberäknat löpande beslut, innebär åtaganden om högst 200 000 000 kr. för vart och ett av budgetåren 1979/ 801981/82,

2.

till Energiforskning för budgetåret 1978/79 anvisa ett reserva­tionsanslag av 238 500 000 kr.

F 14. Bidrag till verksamheten vid Aktiebolaget Atomenergi

1976/77 Utgift*

56 609 097

1977/78 Anslag        44 750 000 1978/79 Förslag        46 000 000

Anslagen Aktiebolaget Atomenergi: Stöd till svensk kärnkraftindustri. Aktiebolaget Atomenergi: Övrig verksamhet och Aktiebolaget Atomenergi: Särskilt bidrag.

Som har framgått av min tidigare redogörelse har jag för direkta bi­drag till verksamheten vid AB Atomenergi under treårsperioden 1978/ 791980/81 beräknat en total ram av 140 milj. kr. Härav bör för bud­getåret 1978/79 utgå 46 milj. kr. enligt följande sammanstäUning (milj. kr.).

Prop. 1977/78:110

169

1978/79

beräknar föredraganden

Kärnteknisk verksamhet

26,3

Bränsle- och värmeteknik

2,5

Långsiktig forskning m. m.

5

Förvaltning av anläggningar m. m.

12,2

46

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Bidrag till verksamheten vid Aktiebolaget Atomenergi för budgetåret 1978/79 anvisa ett reservationsanslag av 46 000 000 kr.

F 15. Energiteknisk forskning och utveckling vid Aktiebolaget Atomenergi

1977/78 Anslag

15 000 000

1978/79 Förslag        12 000 000

Som har framgått av min tidigare redogörelse bör för koUektiv ener­giteknisk forskning och utveckling vid AB Atomenergi för budgetåret 1978/79 utgå ett anslag av 12 milj. kr. Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Energiteknisk forskning och utveckling vid Aktiebolaget Atomenergi för budgetåret 1978/79 anvisa ett reservationsan­slag av 12 000 000 kr.

7   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslu­tar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som föredraganden har lagt fram.

Prop. 1977/78:110

170

Innehållsförteckning

Propositionen   ..................................................... 

1

Propositionens huvudsakUga innehåU   ...................... 

1

1

Inledning   ........................................................ 

2

2

Forskning, utveckling och demonstration inom energiområdet ..

5

2.1 Den hittillsvarande verksamheten ..................... 

5

2.1.1

Energianvändning i industriella processer m.m.   ..

6

2.1.2

Energianvändning för transporter och samfärdsel  ..

7

2.1.3

Energianvändning för lokalkomfort ............. 

.. 

7

2.1.4

Återvinning av energi i varor m. m............. 

.. 

9

2.1.5

Energiproduktion  ................................... 

9

2.1.6

AUmänna   energisystemstudier   .............. 

13

2.1.7

Övrig   verksamhet    ............................. 

.. 

14

2.1.8

Sammanfattning    ................................. 

.. 

14

2.2 Förslag tUl program för treårsperioden 1978/791980/81

15

2.2.1

Inledning    .......................................... 

15

2.2.2

Utgångspunkter för förslaget.................... 

.. 

16

2.2.3

Huvudprogrammets avgränsning mot annan verksam­het         

18

2.2.4

Resurser för forskning och utveckling......... 

18

2.2.5

Programförslagets inriktning och avvägning, program­periodens längd m. m    

18

2.2.6

Energianvändning i industriella processer m. m 

21

2.2.7

Energianvändning för transporter och samfärdsel  ..

27

2.2.8

Energianvändning för bebyggelse  ............. 

.. 

30

2.2.9

Energiproduktion  ................................... 

36

2.2.10

AUmänna energisysiemstudier    ............... 

47

2.2.11

Energirelaterad grundforskning  ................ 

48

2.2.12

Sammanfattning  av programförslaget   ...... 

.. 

49

2.2.13

Reservationer och särskUda yttranden  ...... 

50

2.2.14

Organisation   för   energiforskningsprogrammet   ....

52

2.3

Anslagsframställningar för budgetåret 1978/79   .. 

.. 

54

2.4

Remissyttranden över förslaget till treårsprogram  

.. 

55

2.4.1

Allmänna synpunkter............................... 

55

2.4.2

Utgångspunkter för DFE:s förslag   ............ 

56

2.4.3

Huvudprogrammets avgränsning mot annan verksam­het         

57

2.4.4

Resurser för forslcning och utveckling......... 

. 

59

2.4.5

Programförslagets   inriktning   och   avvägning,   pro­gramperiodens  längd  m. m    

60

2.4.6

Energianvändning i industriella processer  m. m.   ..

63

2.4.7

Energianvändning för transporter och samfärdsel ..

66

2.4.8

Energianvändning för bebyggelse .............. 

. 

68

2.4.9

Energiproduktion  ................................... 

71

2.4.10

Allmänna   energisystemstudier   ............... 

80

2.4.11

Energirelaterad grundforskning  ................. 

82

2.4.12

Behov av informationsåtgärder .................. 

83

2.4.13

Organisationsfrågor      ........................... 

. 

84

2.5

Energiforskning i andra länder............................ 

. 

87

2.6

Internationellt   samarbete   ............................. 

92

Prop. 1977/78:110

171

3 Verksamheten vid AB Atomenergi ......................... 

.. 

96

3.1

Inledning    ................................................. 

.. 

96

3.2

Treårsprogram för verksamheten i Sludsvik......... 

.. 

98

3.2.1

Allernativ för verksamheten i Sludsvik........ 

.. 

98

3.2.2

Treårsprogrammet    ............................. 

99

3.2.3

Energiteknisk försöksverksamhet i Studsvik. 

103

3.2.4

Verksamheten vid R2-reaktorn ................ 

104

3.2.5

Hantering av radioaktivt avfall i Studsvik.... 

106

3.3

Ekonomiskt resultat........................................ 

110

3.4

Anslagsframställning     .................................. 

110

4 Föredraganden     ............................................. 

113

4.1 Inledning    .................................................. 

113

4.1.1

Den energipolitiska situationen  ............... 

113

4.1.2

Översikt     .......................................... 

114

4.2 Huvudprogram Energiforskning.......................... 

116

4.2.1

Mål     ................................................ 

116

4.2.2

Allmänna riktUnjer m. m.......................... 

117

4.2.3

Avgränsningar   .................................... 

122

4.2.4

Programstruktur m. m............................. 

124

4.2.5

Huvudprogram Energiforskning.................. 

125

4.2.6

Organisation för Huvudprogram Energiforskning ..

160

4.3 Verksamheten vid AB Atomenergi   ................... 

163

4.3.1

Inledning    .......................................... 

163

4.3.2

Bolagets verksamhet m. m....................... 

163

4.3.3

Vissa andra frågor   .............................. 

165

4.3.4

Anslagsfrågor    .................................... 

165

4.3.5

Kollekliv energiteknisk forskning och utveckling vid AB Atomenergi      

166

5

HemstäUan   .................................................... 

167

6

Anslagsfrågor  för  budgetåret   1978/79   ............. 

167

DRIFTBUDGETEN Fjortonde huvudtitdn   ................ 

167

F. Teknisk forslcning och utveckling  ..................... 

167

F 13. Energiforskning   .................................... 

167

F 14. Bidrag till verksamheten vid Aktiebolaget Atomenergi

168

F 15. Energileknisk forskning och utveckling vid Aktiebola­

get Atomenergi   ........................................... 

169

7 Beslut     ......................................................... 

169

NORSTEDTS TRYCKERI   STOCKHOLM 1978