Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 36 år 1972

Prop. 1972:36

Nr 36

Kungl. Maj:ts proposition angående statligt filmstöd m. m.; given Stocldiolms slott den 17 mars 1972.

Kungl. Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över utbildningsärenden, föreslå riksdagen att bifalla de förslag om vars avlåtande till riksdagen föredragande departements­chefen hemställt.

GUSTAF ADOLF

INGVAR[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att ett bidrag av ca 1,3 milj. kr. anvisas till Svenska filminstitutet. Medlen skall användas för stöd till produktion av svensk långfilm och för att avlasta en del av filminstitutets kostnader för utbildning inom biograffilmens område vid dramatiska institutet.

Bidraget har aktuahserats i samband med vissa av filminstitutets sty­relse beslutade ändringar av 1963 års filmavtal. Avtalsändringarna avser bl. a. filminstitutets ledningsorganisation och dispositionen av de av­gifter som flyter in till institutet.

1    Riksdagen 1972.    I saml.    Nr 36

Prop. 1972:36

2

Utdrag av protokoUet över utbildningsärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet på Stockholms slott den 17 mars 1972.

Närvarande: ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för utbildningsdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om statligt filmstöd och anför.

Inledning

MeUan svenska staten och filmbranschens organisationer (Sveriges biografägareförbund, Folketshusföreningarnas riksorganisation. För­eningen Våra Gårdar, Sveriges fihnuthyrareförening u.p.a. och För­eningen Sveriges filmproducenter) gäUer sedan år 1963 det s. k. film­avtalet. Genom avtalet bildades stiftelsen Svenska filminstitutet. Stif­telsens verksamhet skall enligt avtalet finansieras med avgifter från vissa biografer. Stiftelsen har enligt avtalet till syfte att verka för olika ändamål inom filmens område, bl. a. genom att främja värdefull svensk filmproduktion.

I skrivelse den 24 februari 1972 har filminstitutets styrelse hemstäUt om Kungl. Maj:ts godkännande av vissa av styrelsen beslutade änd­ringar av avtalets bestämmelser rörande bl. a. fördelningen av avgifts­medlen. Det reviderade avtalet jämte bUagor torde få fogas till stats­rådsprotokollet i detta ärende som bihang och bilaga I3. I anslutning till beslutet om avtalsändringarna har styrelsen tagit upp frågan om statsbidrag tUl filminstitutet.

I anslutning till redovisningen av styrelsens förslag redogörs för hu­vuddragen i filminstitutets och den svenska filmbranschens utveckling efter det att filmavtalet ingicks år 1963.

Bakgrund till 1963 års filmavtal

Intill början av 1950-talet uppmärksammade statsmakterna biograf­filmen främst som skatteobjekt. Den från början enbart kommunala nöjesskatten utgick på bl. a. biografföreställningar. Fr. o. m. år 1940 utgick även statlig nöjesskatt. Nöjesskatten, som ökade successivt, nådde sin högsta nivå år 1948. Staten erhöU då 75 % av skatteintäkterna och kommunerna 25 %.

Den svenska filmproduktionen nådde sin hittills största omfattning i

Prop. 1972:36

3

samband med avspärrningen under andra världskriget. Under efter­krigstiden minskade dock dess marknadsandel och lönsamhet gradvis. Från mitten av 1950-talet började också biobesöksfrekvensen att minska. Nedgången hade ett klart samband med TV:s genombrott.

Mot bakgrund av denna utveckling vidtog statsmakterna fr. o. m. början av 1950-talet olika åtgärder för att förbättra filmproduktionens och biografnäringens ekonomiska villkor. Ett direkt statligt stöd etable­rades i form av direkta utbetalningar till producenter av svenska spel­filmer, varvid stödet utgjordes av en viss andel av statens andel av biografnöjesskatten. Fr. o. m. budgetåret 1960/61 restituerades hela den statliga andelen tiU filmproducenterna. Härav utgick 80 % i form av genereUa bidrag. Resterande 20 % avsattes till en särskild fond ur vilken svensk film kunde erhålla kvalitetspremier. Kvahtetspremierna uppgick budgetåren 1960/61 och 1961/62 tiU 1 milj. kr. Budgetåret 1962/63 ökades kvalitetspremierna tiU 1,5 milj. kr.

Med början år 1957 genomfördes en successiv sänkning av nöjes­skatten.

TiU följd av TV:s kraftiga expansion försämrades filmbranschens ekonomiska situation ytterligare vid början av 1960-taIet. Med anled­ning av en framstäUning från branschens organisationer år 1962 om fullständigt slopande av nöjesskatten på biografföreställningar tUlkallade chefen för fuiansdepartementet en delegation med uppdrag att på sta­tens vägnar ta upp förhandlingar med representanter för filmbranschen. Förhandlingarna resulterade i ett avtal den 6 mars 1963. En förutsätt­ning för avtalet var att nöjesskatten för biografföreställningar upphörde. Statsmakterna fattade beslut härom våren 1963 (prop. 1963: 101, BeU 1963: 35, rskr 1963: 261).

1963 års filmavtal

Genom 1963 års filmavtal bildades stiftelsen Svenska filminstitutet med uppgift att verka för ändamål inom filmens område.

Enligt avtalet skall filminstitutets verksamhet finansieras med av­gifter motsvarande 10 % av bruttobiljettintäkterna vid biograf, som utöver barnmatinéer ger mer än fem föreställningar per vecka. De in­flytande medlen skall användas på sätt som anges i det följande. Vid redogörelsen har hänsyn tagits till vissa år 1968 beslutade ändringar i det ursprungliga avtalet med giltighet fr. o. m. budgetåret 1969/70.

Av de avgifter som inflyter till filminstitutet skall 20 % fördelas mel­lan samtliga producenter av svensk spelfilm i förhållande till resp. films bruttobiljettintäkter under året. Avsättningen till denna s. k. A-fond som före 1968 års avtalsrevision uppgick till 30 % av avgifterna beräknades ursprungligen motsvara bortfaUet av den tidigare återbä­ringen av nöjesskatt.

1*   Riksdagen 1972.    1 saml.    Nr 36

Prop. 1972:36

4

Av avgifterna skall vidare 20 % (B-fonden) användas för kvalitets­bidrag till svensk långfilm. Premierna tiU kvalitetsfilm skall enligt avtalet årligen utdelas av en särskild av institutets styrelse utsedd jury bestående av sju personer. Av medlen skall 2 % användas för premiering av kortfilm. Institutets C-fond som före 1968 års avtalsrevision uppgick till 15% av avgifterna tUIförs årligen 10% av avgifterna. Medlen skall användas för utjämning av förlusten på svenska långfilmer som är berättigade till kvalitetsbidrag. Kvalitetsbidragssystemet gäller med vissa spärregler. När spärreglerna utlöses kan det spärrade beloppet användas av filminstitutet för egen produktion eller samproduktion av långfilmer.

D-fonden till vilken 5 % av avgifterna avsätts skall nyttjas för filmbranschens gemensamma ändamål, bl. a. public-relationverk-samhet inom och utom Sverige.

För filminstitutets egen förvaltning, artistisk och teknisk yrkesutbild­ning, undervisning och forskning inom filmens område samt åtgärder för att bevara filmer och material av historiskt intresse m, m, avsätts 30 % (E-fonden).

Resterande 15 % (F-fonden) skall användas till produktionslån och produktionsgarantier för svensk biograffilm. Fonden tillkom vid den nämnda avtalsrevisionen år 1968 genom en reduktion av procentande­larna för A- och C-fonderna. Bidragen från F-fonden är generella till sin karaktär.

Sammanfattningsvis kan sägas att 65 % av de inflytande avgifterna, nämligen A-, B-, C- och F-fonderna utgör en intern resursomfördelning inom filmbranschen, medan övriga 35 % av avgifterna, dvs. D- och E-fonderna, på ett mer indirekt sätt kommer branschen till godo.

Stiftelsens verksamhet leds av en styrelse bestående av åtta ledamöter, varav Kungl. Maj:t utser hälften inkl. ordförande, och filmbranschens organisationer (Sveriges biografägareförbund, Folketshusföreningarnas riksorganisation. Föreningen Våra Gårdar, Sveriges filmuthyrareförening u.p.a. samt Föreningen Sveriges filmproducenter) de övriga ledamöterna.

Filmavtalet gäller t. o. m. den 30 juni 1983. Staten har dock rätt att säga upp avtalet vid brott mot detta. Branschorganisationerna kan från­gå gjorda förbindelser om staten återinför nöjesskatt eller annan skatt av likartad karaktär. Filmbranschen kan vidare påkalla omprövning av avtalet, om antalet biografbesök genomsnittligt under tioårsperioden 19631972 eller under enbart 1972 minskat med 15 % jämfört med år 1962.

Utvecklingen efter 1963 års filmreform

De  direkta  resursomfördelningarna  inom  ramen  för filmreformen stimulerade till en början påtagligt den svenska filmproduktionen både

Prop. 1972:36

5

kvantitativt och kvalitativt. Jämfört med året närmast före år 1963 fördubblades den årliga produktionen av svensk långfilm. Produktionen under 1960-talet uppgick därefter till i genomsnitt 24 filmer per år. Av betydelse för den konstnärliga utvecklingen var bl. a. att arbetsmöjlig­heter kunde beredas för en ny generation av filmskapare. Inte mindre än två tredjedelar av de svenska långfilmer som producerats efter är 1963 har sålunda haft regissörer som debuterat efter nämnda tidpunkt. Svensk film uppnådde också betydande konstnärliga och ekonomiska framgångar utomlands.

Mot slutet av 1960-talet försämrades emellertid förutsättningarna för den svenska filmproduktionen. Under spelåret 1970/71 premiärvisades endast 13 helt i Sverige finansierade filmer. Den nedåtgående tendensen förefaller att bestå under innevarande spelar. En av orsakerna till att produktionen inskränkts är den internationella filmkrisen, vilken med­fört att möjligheterna till exportintäkter avsevärt försämrats. Den vik­tigaste orsaken till produktionsminskningen ligger emellertid i ned­gången i biobesöksfrekvensen i Sverige.

Denna nedgång har fortsatt även efter 1963 års filmreform. Under periodens början var minskningen visserligen måttlig, men den har under senare år tilltagit kraftigt, I förhållande till år 1962 uppvisar spel­åren 1969/70 och 1970/71 en minskning med drygt 28 resp, 33%, Det bör observeras att tendensen inte är unik för svenskt vidkommande, I själva verket har minskningen varit kraftigare i t, ex, USA, Stor­britannien, Väst-Tyskland och Japan,

Den främsta orsaken till publikbortfallet får fortfarande sökas i TV:s utbredning och på senare år också ökade programutbud, TV har konkurrerat inte bara som fritidsaktivitet utan också som medium för film. Utbudet i TY av bl. a. äldre svensk långfilm har t. ex. ökat kraftigt under senare år.

Den kontinuerliga nedgången av biobesöksfrekvensen har lett till att antalet biografer minskat. Utvecklingen i detta avseende och när det gäller filminstitutets intäkter m. m. framgår av följande sammanställ­ning.

Antalet biografbesök m. m. 1963/641970/71

1963/64 1964/65 1965/66 1966/67 1967/68 1968/69 1969/70 1970/71

Antal biobesök (milj.)

39,6

38,2

37,1

35,4

32,6       30,4       28,2       26,0

Antal avgiftspliktiga biografer

512

486

479

468

453        449        435        411

Antal inte avgiftspliktiga

biografer

ca 1500

1328

1319

1 187

1 120      1064     1025        946

Bruttobiljettintäkter (milj. kr.)

138,4

154,4

164,6

179,5

180,4     172,9     175,0     178,2

Avgifter till filminstitutet

(milj. kr.)

11,7

13,0

14,1

15,5

15,5       14,9       14,9       15,3

För att motverka inkomstminskningarna till

följd av

vikande publik-

Prop. 1972:36

6

underlag har biljettpriserna höjts kraftigt under perioden. Trots ned­gången i besöksfrekvensen har bruttobiljettintäkterna härigenom kunnat öka med ca 30 %. Ökningen kompenserar dock inte de allmänna kost­nadsstegringarna. För filminstitutets del har den angivna utvecklingen medfört försämrade ekonomiska förutsättningar för verksamheten.

Förutom det mera direkta stödet till filmproduktion har 1963 års filmreform genom de medel som står till förfogande i den s. k. E-fonden möjliggjort en rad aUmänna insatser för svensk film. Förutom institutets förvaltningskostnader har från fonden bestritts kostnaderna för en omfattande utbildningsverksamhet. År 1964 startades filmskolan för utbildning av regissörer, fotografer och ljudtekniker, sedermera också för produktions- och inspelningsledare. Institutet har vidare förbundit sig att betala lönen för en professor i film- och teatervetenskap vid Stockholms universitet.

Bland andra aktiviteter som finansierats genom E-fonden kan nämnas tekniskt utvecklingsarbete och organiserade visningsturnéer med ut­ländsk kvalitetsfilm i ett trettiotal svenska städer. Till visningsverksam­heten hör också en filmklubb i Stockholm med mer än 8 000 medlem­mar, numera med filial i Göteborg. Institutet har vidare engagerat sig i dokumentation, museal verksamhet och forskning inom filmens om­råde m. m.

Med lån från den aUmänna kreditmarknaden och kapital från E-fonden kunde filminstitutet år 1967 påbörja uppförandet av filmhuset i Stockholm. Huset, som togs i bruk vintern 1971, inrymmer institutets samtliga aktiviteter samt moderna filmateljéer.

Statsmakterna beslöt år 1969 (prop. 1969: 1 bil. 10, SU 1969: 8, rskr 1969: 8) inrätta dramatiska institutet som utbildar personal inom tea­terns, filmens, radions och televisionens områden. Enligt ett av Kungl. Maj:t den 18 april 1969 godkänt avtal mellan svenska staten och Sven­ska filminstitutet tog dramatiska institutet över den utbildning inom filmens område som fr. o. m. år 1964 ägt rum vid fUminstitutets film­skola. Avtalet innebär att filminstitutet lämnar bidrag till driftkostna­derna med ett belopp som motsvarar 6,75 % av de avgifter som inflyter till institutet. De elever som togs in i filmskolan hösten 1968 och hösten 1969 fick möjlighet att avsluta sin utbildning vid dramatiska institutet. Avtalet skall gäUa för samma tid som 1963 års filmavtal. Omprövning av bidragsbeloppet kan ske vid väsentlig förändring exempelvis av ut­bildningens omfattning och huvudsakliga inriktning. Filminstitutets bi­drag för 1972/73 har beräknats till 1 032 000 kr. (jfr prop. 1972: 1 bU. 10, s. 136).

Filmutredningen 1968 (1969:52) har i uppdrag bl. a. att under­söka möjligheterna att förbättra filmdistributionen, särskilt spridningen av kvalitetsfilm till landsorten, barnfilmfrågan och frågan om ett ökat

Prop. 1972: 36

7

samarbete mellan filmbranschen och Sveriges Radio. I uppdraget ingår också att bedöma konsekvenserna för filmområdet av en mervärdeskatt samt att göra en undersökning beträffande den svenska filmbranschen. Utredningen avgav i december 1970 delbetänkandet (SOU 1970: 73) Samhället och filmen Del 1. I betänkandet behandlades frågor om samhällsstödda biografer, filmstudior, barnfilm samt förhållandena mel­lan filmbranschen och TV. Betänkandet har remissbehandlats och ut­redningens förslag bereds f. n.  inom utbildningsdepartementet.

Överenskommelsen om ändringar av 1963 års filmavtal

Mot bakgrund av de försämrade förutsättningarna för den svenska filmproduktionen har överläggningar ägt rum inom filminstitutets sty­relse rörande möjligheterna för en omprövning av gällande avtal mellan staten och filmbranschen. Styrelsen har enats om vissa ändringar av avtalet, vilka också godkänts av branschorganisationerna. De överens­komna avtalsändringarna, som har underställts Kungl. Maj:t för god­kännande och fastställelse, innebär i korthet följande.

Enligt nuvarande avtal får filmbranschen säga upp avtalet, om nöjes­skatt på biografföreställningar återinförs eller om annan skatt av hu­vudsakligen samma karaktär och effekt införs. Filmbranschen kan vidare kräva väsentliga omprövningar av avtalet om antalet biograf­besök genomsnittligt under tioårsperioden 19631972 eller under enbart 1972 minskat med 15 % jämfört med år 1962.

Enhgt statsmakternas beslut år 1968 (prop. 1968: 100, BeU 1968: 45, rskr 1968: 294) undantogs bl. a. film från mervärdeskatt. Det uttalades emeUertid att ställningstagandet inte borde betraktas som definitivt. Den nu beslutade avtalsändringen innebär att filmbranschens uppsägnings­rätt skall gälla inte bara vid ett eventuellt införande av nöjesskatt utan även vid införande av mervärdeskatt. Filmbranschen avstår för sin del från den rätt att säga upp avtalet som är grundad på besöksfrekvensen på biograferna.

De viktigaste ändringarna i filmavtalet gäller dels filminstitutets led­ningsorganisation, dels dispositionen av de avgifter som flyter in till institutet.

Avtalsrevisionen innebär att antalet ledamöter i stiftelsens styrelse reduceras till mellan tre och fem jämte två suppleanter. Hela styrelsen skall utses av Kungl, Maj:t. Vid sidan av styrelsen skall det vidare finnas ett förvaltningsråd bestående av 3040 personer utsedda av film­branschen, de fackliga organisationerna på filmområdet samt av andra av stiftelsens verksamhet berörda organisationer. Enligt en till det revi­derade avtalet fogad protökollsanteckning skall styrelsen utse hälften och filmbranschen den andra hälften av de organisationer som skaU in­bjudas att utse representanter i rådet. Förvaltningsrådet skall fungera

1**    Riksdagen 1972.    1 saml.    Nr 36

Prop. 1972: 36

8

som ett rådgivande organ till styrelsen och till Kungl. Maj:t yttra sig över stiftelsens verksamhetsberättelse. Förvaltningsrådet skall också utse jury för bedömning av vilka filmer som skall få kvalitetsbidrag. Nämnda uppgift åvilar f. n. institutets styrelse. Antalet jurymedlemmar ökar från sju tUl tolv.

Den hittillsvarande genereUa ersättningen till svenska filmprodu­center i proportion tiU bruttobiljettintäkterna som f. n. motsvarar 20 % av avgifterna (A-fonden) skall successivt trappas av. Andelen av av­gifterna skaU sålunda minska med 5 % fr. o. m. den 1 juh 1972 och med ytterligare 5 % fr. o. m. den 1 juh 1973. Ett år senare skall den nämnda ersättningen helt slopas.

Den nuvarande B-fonden, som tillförs 20 % av avgiftsintäkterna och som används för kvahtetsbidrag tUl lång- och kortfilmer, reduceras en­ligt överenskommelsen till 10 % av avgiftema avsedda för kvahtetsbi­drag enbart för långfilm. C-fonden med f. n. 10 % av avgifterna av­skaffas helt. De spärregler som hör till det nuvarande kvalitetsbidrags­systemet och som gjort ett visst engagemang från filminstitutets sida i långfilmproduktion möjligt avskaffas också. Enligt avtalsändringen skall institutet i stället få använda 10 % av avgifterna för egen produktion. Av medlen i den nya fond som skall upprättas för ändamålet G-fon-den skall ca 70 % avsättas för produktion av långfilm och ca 30 % för produktion av kortfilm. Genom avtalsändringarna blir bidragen till kortfilm något högre än f. n. Den avgörande skillnaden är emellertid att stödet till svensk kortfilm enbart skall utgå som produktionsstöd och inte längre som kvalitetsbidrag.

Slutligen bildas genom avtalsändringen ytterligare en fond, H-fonden, för förhandsstöd tUl svenska långfilmer. Stödet har formen av selektiva produktionslån och/eller produktionsgarantier till skillnad från det från F-fonden utgående, generellt verkande förhandsstödet. H-fonden kom­mer att under nästa budgetår uppgå till 15 % av avgifterna. Fondens andel av avgifterna kommer under de följande åren att växa i takt med den förut nämnda avtrappningen av A-fondmedlen. Följaktligen kom­mer H-fonden under budgetåret 1973/74 att tillföras 20 % och fr. o. m. den 1 juli 1974 30 % av de influtna avgifterna.

De sålunda avsatta medlen skall fördelas lika mellan två produk­tionsfonder ledda av var sin fondstyrelse. Fondstyrelserna skall bestå av fyra representanter för filmbranschen och en för filmarbetarna resp. fyra representanter för filmarbetarna och en för filmbranschen.

TUl de beslutade avtalsändringarna är knutna vissa övergångsbestäm­melser.

Enligt en till det reviderade avtalet fogad protokollsanteckning har representanterna för filmbranschens organisationer i filminstitutets sty­relse förklarat, att det mot bakgrund av de sjunkande besökssiffrorna

Prop. 1972:36

9

är nödvändigt att komplettera branschens ekonomiska resurser med statsanslag för att den svenska filmen skall kunna överleva. Med anled­ning härav har uttalats att den successiva avtrappningen av A-fonden till förmån för ett selektivt förhandsstöd i samma omfattning och takt bör åtföljas av mmst motsvarande statsanslag.

Departementschefen

Sedan början av 1910-laIet har Sverige haft en i förhällande till folk­mängden stark ställning på långfilmproduktionens område. Sin hit­tills största omfattning nådde produktionen i samband med avspärrning­en under andra världskriget. FUmproduktionen och biografnäringen var intill denna tidpunkt i stort sett lönsam. Efter andra världskriget försäm­rades den svenska filmproduktionens arbetsmöjligheter till följd av en ökad konkurrens från utländsk film på biograferna. I samband med TV:s genombrott i mitten av 1950-talet började också besökssiffrorna vid biograferna att minska. Besöksfrekvensen har sedan dess fortsatt att sjunka.

Statliga stödåtgärder till fUmbranschen sattes in i början av 1950-talet, bl. a. i form av återbäring av nöjesskatten på biografföreställning-ar. Detta system upphörde i samband med 1963 års avtal mellan staten och filmbranschen varigenom stiftelsen Svenska filminstitutet grundades. Samtidigt avskaffades nöjesskatten i sin helhet. Stiftelsens verksamhet finansieras genom en avgift om 10 % på bruttobiljettintäkterna vid de större biograferna. Fördelningen av avgiftsmedlen på olika ändamål regleras genom avtalet. F. n. används ca två tredjedelar av medlen för en intern resursomfördelning inom branschen i form av dels generellt verkande produktionslån m. m. och ersättning till svenska filmprodu­center i förhåUande till resp. films bruttobiljettintäkter, dels selektivt inriktade kvalitetsbidrag. Den återstående tredjedelen av avgifterna av­sätts för filminstitutets förvaltningskostnader, forskning och utbUdning på filmens område, public-relationverksamhet m. m. och kommer där­igenom filmbranschen mera indirekt till godo.

Den genom 1963 års fUmavtal genomförda reformen har påtagligt stimulerat den svenska filmens utveckling. Jämfört med perioden när­mast före år 1963 fördubblades sålunda produktionen av spelfUm. Ar­betsmöjligheter skapades för en ny generation av svenska fUmskapare och svensk film uppnådde betydande konstnärliga och ekonomiska fram­gångar utomlands.

Trots den till en början mycket gynnsamma utvecklingen av lång-filmproduktionen bröts emellertid inte den nedgång i biobesöksfrekven­sen som ägt rum efter TV:s genombrott i Sverige. Nedgången har varit särskUt stark under de senaste åren. Jämfört med år 1962 uppvisar bio­besökssiffrorna för budgetåret 1970/71 en nedgång med drygt 30 %.

Prop. 1972:36

10

Minskningen av biobesöken har framtvingat nedläggning av ett stort antal biografer. Även möjligheterna att exportera svensk film har på­tagligt försämrats på grund av den internationella filmkrisen. Dessa förhåUanden har medfört en drastisk nedgång i den svenska långfUm-produktionen från i genomsnitt 24 långfUmer per år under 1960-talet till 13 helt i Sverige finansierade långfilmer under budgetåret 1970/71. En ytterligare konsekvens av den minskade biobesöksfrekvensen är att de ekonomiska förutsättningama för fUminstitutets verksamhet gradvis har försämrats.

Mot bakgrund av denna utveckling har från olika håll krav rests på ändringar och vidareutbyggnad av det stödsystem som 1963 års fUm­avtal innebar. Hit hör förslag om utbyggt stöd till distribution och vis­ning av film och om omfördelning av filminstitutets fondmedel i rikt­ning mot ett mera omfattande förhandsstöd. Kritik har riktats mot sy­stemet med generell ersättning tUl svenska filmproducenter i proportion till bruttobiljettintäkterna för resp. fUm oavsett de konstnärliga för­tjänsterna. Från de filmfackliga organisationernas sida har krav rests på ett ökat inflytande när det gäller för dem betydelsefuUa produktions­beslut inom ramen för filmavtalet.

Den år 1968 tiUkallade filmutredningen har i uppdrag att undersöka filmbranschens ekonomiska straktur och viUkor samt att lägga fram förslag till åtgärder på områden som endast delvis eller inte alls berörs av 1963 års filmavtal. Ar 1970 lade utredningen fram ett delbetänkande med förslag rörande bl. a. samhällsstödda biografer, stöd tiU produk­tion av barnfilm samt förhållandena mellan filmbranschen och TV. Utredningens förslag har remissbehandlats och bereds f. n.

Den svenska filmproduktionens och biografnäringens ansträngda si­tuation har föranlett överläggningar meUan statens och filmbranschens representanter i filminstitutets styrelse. Överläggningarna har syftat tUl att undersöka förutsättningarna för att genom ändringar av filmavtalet förbättra villkoren för produktion av biograffilm genom en ratio­nellare fördelning av tillgängliga medel samt för att stärka inflytandet för de grupper som berörs av produktionsbesluten.

Överläggningarna har resulterat i vissa betydelsefulla ändringar i 1963 års filmavtal, vilka styrelsen för filminstitutet nu har hemställt att Kungl. Maj:t skaU godkänna.

Avtalsrevisionen innebär ändrade förutsättningar beträffande uppsäg­ningen av avtalet. Det slås fast att filmbranschen skall kunna säga upp avtalet om mervärdeskatt införs på film. Vidare slopas filmbranschens nuvarande möjlighet att begära omprövning av avtalet med hänsyn tiU nedgång i biobesöksfrekvensen. I övrigt innebär avtalsrevisionen viktiga förändringar i filminstitutets ledningsfunktioner och i fördelningen av de avgifter som flyter in till institutet. Således skall styrelsen helt ut­ses av Kungl. Maj:t och antalet ledamöter minskas. Inflytandet på och

Prop. 1972:36

11

insynen i filminstitutets förvaltning förstärks genom att ett förvaltnings­råd upprättas vid sidan av institutets styrelse. Beslutanderätten rörande dispositionen av den nya fonden för selektivt förhandsstöd läggs vidare på andra organ än institutets styrelse. Som redovisats i det föregående kommer två efter olika principer sammansatta fondstyrelser i vilka in­går representanter för filmbranschens och filmarnas organisationer att besluta om fördelningen av detta stöd.

Den nya fonden för selektivt förhandsstöd bildas genom att den nu­varande ersättningen tUl svenska filmproducenter i förhåUande tiU brut­tobiljettintäkterna (A-fonden) successivt trappas av för att helt upp­höra fr. o. m. budgetåret 1974/75. Vidare reduceras andelen avgifter som är avsedda för kvalitetsbidrag. En del av de på detta sätt friställda medlen skall vidare användas för filminstitutets egen produktion av såväl lång- som kortfilm.

I samband med överenskommelsen har filmbranschens representanter i fUminstitutets styrelse förklarat att det mot bakgrund av de sjunkande besökssiffrorna är nödvändigt att komplettera branschens ekonomiska ram med statsmedel för att den svenska fUmen skall kunna överleva. Med anledning härav har uttalats att den successiva avtrappningen av A-fondsmedel till förmån för ett selektivt förhandsstöd borde i samma takt och omfattning åtföljas av minst motsvarande statsanslag till sam­ma ändamål.

Med anledning härav får jag anföra följande. Den interna resursom­fördelning varom överenskoms i 1963 års fUmavtal har haft betydande fördelar, något som bl. a. 1960-talets produktion visar. Till följd av framför allt vikande besöksfrekvens vid biograferna i Sverige och utom­lands på senare år befinner sig filmbranschen f. n. i en ekonomisk kris, vilken kännetecknas bl. a. av att det saknas riskvilligt kapital för konst­närligt värdefulla projekt. Risk finns för att en betydande konstnärlig tradition på filmområdet går till spUlo liksom för att tekniska och per­sonella resurser skingras. För de berörda yrkesgrupperna hotar syssel­sättningssvårigheter. Det är mot den angivna bakgranden motiverat från kulturpolitisk synpunkt med statliga insatser på området.

En förutsättning härför bör emellertid vara att eventuella statliga me­del för ändamålet kan sättas in i ett rationeUt fungerande stödsystem. Från denna synpunkt har det system som byggdes upp genom 1963 års avtal vissa brister. Jag avser härvid i första hand systemet med gene­rell återbäring i proportion till biljettintäkterna (den s. k. A-fonden) vil­ket ursprungligen tillkom för att bibehålla de effekter som före filmav­talet uppkom genom återbäring av den statliga andelen av nöjesskatten. Systemet innebär i princip att de fUmer som redan inbringar stora vins­ter också får det största stödet medan fUmer som i och för sig är konst­närligt högtstående inte alltid får ett erforderligt bidrag.

Det ändrade system för ledning av filminstitutets verksamhet och dis-

Prop. 1972:36

12

position av avgifterna till institutet varom parterna överenskommit bör enligt min mening bidra till en rationell ledning av verksamheten och kunna utgöra en betydelsefull stimulans för den konstnärligt högtståen­de långfilmproduktionen. Det är värdefullt att parterna kunnat enas om att avlösa systemet med genereU återbäring med ett särskilt inriktat förhandsstöd. Av betydelse i sammanhanget är också att fUminstitutet får förstärkta resurser för sitt engagemang i filmproduktionen. De ökade möjligheter som givits bl. a. filmarbetama till insyn och inflytande över verksamheten bör hälsas med tillfredsstäUelse.

Jag avser att i ett annat sammanhang föreslå att Kungl. Maj:t god­känner avtalet.

Mot bakgrund av vad jag redovisat i det föregående förordar jag att ett statsbidrag anvisas till fUminstitutets nya fond för selektivt förhands­stöd. Detta bidrag bör beräknas till ett belopp som motsvarar den avta­lade avtrappningen av A-fonden från 20 till 15 % av avgiftsmedlen. För budgetåret 1972/73 beräknar jag detta bidrag tiU 767 000 kr. Jag är inte beredd att nu ta ställning till frågan om ytterligare bidrag till denna fond i samband med en fortsatt avtrappning av A-fonden.

I detta sammanhang vUl jag också ta upp frågan om fUminstitutets bidrag till dramatiska institutet. Enligt gällande avtal mellan svenska staten och filminstitutet har dramatiska institutet fr. o. m. budgetåret 1970/71 tagit över den yrkesutbildning på filmens område som tidigare ägde rum vid fUminstitutets filmskola. För varje budgetår skall fUmin­stitutet i stället lämna bidrag tUl driftkostnaderna vid dramatiska insti­tutet med ett belopp som motsvarar en viss procent av filminstitutets in­komster av avgiftsmedel. Avsikten med bidraget är enligt avtalet att främja utbildning som syftar tUl produktion av svensk biograffilm.

Som framgått av det föregående har de medel som inflyter tUl fUm­institutets E-fond, varifrån bekostas bl. a. institutets egna förvaltnings­kostnader, fUminstitutets bidrag till dramatiska institutet samt en rad fUmaktiviteter, inte ökats i takt med den allmänna prisutvecklingen. Om nuvarande nivå på verksamheten skall kunna upprätthåUas, måste resurserna förstärkas. En höjning av avgifterna till institutet eller en om­fördelning av tiUgängliga resurser för att förstärka E-fonden har inte an­setts möjlig.

I detta läge bör staten ge ett stöd till filminstitutet genom ett bidrag till E-fonden under budgetåret 1972/73 och därmed avlasta en del av institutets kostnader. Stödet bör avse kostnaderna för utbildning inom biograffilmens område vid dramatiska institutet. Denna utbildning kan inte anses enbart inriktad på att tillgodose ett till filmbranschen knutet utbildningsbehov. Motsvarande utbildning för andra konstområden finansieras i stor utsträckning med allmänna medel,

I sitt förslag angående medelsanvisning för budgetåret 1972/73 un­der förslagsanslaget Dramatiska institutet (prop. 1972: 1 bU. 10 s. 140)

Prop. 1972:36

13

har Kungl. Maj:t beräknat bidraget från filminstitutet till 1 032 000 kr. under nämnda budgetår. Med hänvisning till vad jag nyss anfört finner jag att fUminstitutets nettoutgift för bidrag till dramatiska institutet bör begränsas tUl 500 000 kr. för budgetåret 1972/73. Detta kan lämpligen ske genom att till filminstitutets E-fond tillskjuts statsbidrag med 532 000 kr.

Den förut redovisade ändringen av 1963 års filmavtal liksom de åt­gärder som jag här har föreslagit för att förstärka såväl den svenska filmproduktionens som filminstitutets resurser bör enligt min mening vä­sentligt förbättra situationen för svensk film. I vad mån ytterligare in­satser kommer att krävas på filmområdet får bedömas vid kommande anslagsprövningar bl. a. med hänsyn till förslag från filmutredningen 1968.

Ett nytt anslag med benämningen Filmstöd bör föras upp i rikssta­ten för budgetåret 1972/73 med eU belopp av (767 000-f 532 000 =) 1 299 000 kr.

Jag hemställer att Kungl. Maj:t föreslår riksdagen

att till Filmstöd för budgetåret 1972/73 under åttonde huvud­titeln anvisa ett anslag av 1 299 000 kr.

Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämman­de av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till riksdagen skall åvlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.

Ur protokoUet:

Britta Gyllensten

Prop. 1972:36

14

Bihang

Nedan återges lydelsen av avtalet den 6 mars 1963 angående bildandet av stiftelsen Svenska filminstitutet med av styrelsen för filminstitutet beslutade ändringar med verkan fr. o. m. den 1 juli 1972 och som under­ställts Kungl. Maj:t för godkännande och fastställelse.

Avtal

Mellan svenska staten samt Sveriges Biografägareförbund, Folketshus­föreningarnas Riksorganisation, Föreningen Våra Gårdar, Sveriges Film­uthyrareförening u,p,a. och Föreningen Sveriges FUmproducenter (orga­nisationerna nedan gemensamt kallade filmbranschen) har denna dag träffats följande avtal,

1 §

Staten och filmbranschen bilda genom detta avtal en stiftelse, be­nämnd Svenska Filminstitutet,

2                                   §

Stiftelsen skall ha till ändamål

att främja värdefull svensk filmproduktion,

att stödja artistisk och teknisk utbildning liksom undervisning och forskning inom filmens område,

att direkt eller i samarbete med folkbildningsorganisationer och filmstudios sprida kunskap om filmen,

att medverka till bevarandet av filmer och material av filmhisto-riskt intresse,

att verka för internationellt samarbete i här berörda avseenden,

att inom och utom Sverige vid behov företräda filmens intressen,

samt att i övrigt verka för ändamål inom filmens område. Stiftelsen skall förvalta de avgifter, som inflyta till följd av detta avtal, samt de medel, som tillfalla stiftelsen genom dess verksamhet eller eljest, allt för de ändamål som i denna paragraf sägs,

3 

§

Stiftelsens verksamhet ledes av en styrelse. Vid styrelsens sida finnes ett förvaltningsråd.

Styrelsen skall bestå av tre till fem ledamöter med två suppleanter, utsedda av Kungl. Maj:t som tillika utser styrelsens ordförande och fastställer bestämmelser för styrelsen utöver vad som stadgas i detta avtal.

Styrelsens ledamöter och suppleanter skola utses för en tid av högst tre år i sänder.

Vid förfaU för ordföranden inträda ledamöterna som ordförande i den ordning de utsetts.

Därest styrelseledamot eller suppleant avlider eller entledigas under den tid för vilken han blivit utsedd, skall för den återstående tiden i hans ställe ny ledamot eller suppleant utses i den ordning ovan sägs.

4                                    §

Stiftelsens styrelse skall ha sitt säte i Stockholm.

Prop. 1972:36

15.

5 §

Styrelsen äger utse verkställande direktör och anställa erforderlig per­sonal i övrigt. Verkställande direktör må vara ledamot av styrelsen, dock ej dess ordförande. Styrelsen skall bestämma löner och övriga anställningsvillkor, utfärda erforderliga instruktioner samt årligen fast-stäUa en budget för verksamheten,

6 §

Det åligger ordföranden att tillse, att styrelsesammanträde hålles då så erfordras. Framställer verkställande direktör eller minst två styrelse­ledamöter begäran om sammankallande av styrelsen, skall denna be­gäran efterkommas. Kallelse till sammanträde skall, där ej hinder möter, utsändas senast två veckor före sammanträdet.

7 

§

Styrelsen är beslutför, då minst två tredjedelar av ledamöterna dock minst tre eller deras suppleanter äro närvarande. Såsom styrelsens be­slut gäller den mening, varom de flesta röstande förena sig. Vid lika röstetal gäller den mening som biträdes av ordföranden vid samman­trädet.

8 

§

Vid styrelsens sammanträden skall föras protokoll. Protokoll justeras av den eller dem som styrelsen därtill utser.

9 §

Styrelsen äger handla å stiftelsens vägnar i förhåUande till tredje man samt att företräda stiftelsen inför domstolar och andra myndigheter. Styrelsen äger ock förordna en eller flera personer inom eller utom styrelsen att med samma behörighet företräda stiftelsen. Sådant förord­nande må när som helst av styrelsen återkallas.

9 A § Förvaltningsrådet är ett rådgivande organ till stiftelsens styrelse. För­valtningsrådet består av 3040 personer, utsedda för en tid av minst ett högst tre år av filmbranschens, filmarbetarnas och andra av stiftel­sens verksamhet berörda organisationer.

9 B § Styrelsen utser i samråd med filmbranschen senast i mars varje år de organisationer som skall inbjudas att låta sig representeras i förvalt­ningsrådet.

9 C § Ledamot i stiftelsens styrelse eller verkställande direktör får icke vara ledamot i stiftelsens förvaltningsråd.

9 D § Särskilt viktiga ärenden avgöres av styrelsen efter förvaltningsrådets hörande. Styrelsen må vidare inhämta förvaltningsrådets synpunkter i andra ärenden av större betydelse.

Prop. 1972:36

16

9 E § Förvaltningsrådet utser en jury enligt de riktlinjer som anges i en till detta avtal fogad Bilaga 2.

9 F § Förvaltningsrådet sammanträder minst två gånger om året. För granskning av stiftelsens verksamhetsberättelse sammanträder förvalt­ningsrådet senast två veckor efter berättelsens färdigställande. Förvalt­ningsrådet avger snarast därefter utlåtande över granskningen till Kungl. Maj:t. Förvaltningsrådet sammanträder vidare så snart förslag till budget för stiftelsens verksamhet föreligger.

9 G §

Förvaltningsrådet skall sammanträda på kallelse av styrelsen. TiU sammanträde skaU kallas jämväl då minst sex ledamöter av förvalt­ningsrådet så begära. Kallelse till sammanträde skall, där ej hinder möter, utsändas minst två veckor före sammanträdet.

Vid förvaltningsrådets sammanträden skall styrelsen närvara. Till för­valtningsrådets sammanträden kan kallas de stiftelsens anställda, som förvaltningsrådet önskar höra.

Vid förvaltningsrådets sammanträden skall föras protokoU. Förvalt­ningsrådet utser inom sig ordförande samt ett beredningsutskott om fyra personer.

10 §

Stiftelsens räkenskapsår skall vara den 1 juliden 30 juni. För granskning av styrelsens och verkställande direktörs förvaltning och räkenskaper utser Kungl. Maj:t årligen två revisorer jämte suppleanter, av vilka en revisor och en suppleant utses inom förslag av Föreningen Sveriges Filmproducenter. En av revisorerna, liksom suppleanten för denne, skall vara auktoriserad revisor. Senast den 1 november skall berättelse över nästföregående räkenskapsårs förvaltning jämte räken­skaper överlämnas till revisorerna vilka ha att senast den 1 december tUl styrelsen och förvaltningsrådet avgiva revisionsberättelse.

11 §

Stiftelsens verksamhetsberättelse skaU senast den 15 januari över­lämnas till Kungl. Maj:t, filmbranschen och förvaltningsrådet. Kungl. Maj:t beslutar huruvida ansvarsfrihet skaU beviljas.

12 §

Stiftelsen är undantagen från tillsyn enligt lagen den 24 maj 1929 om tiUsyn över stiftelser.

13 §

Kungl. Maj:t fastställer ersättning till styrelsens ordförande samt övriga ledamöter och suppleanter ävensom till revisorer och suppleanter för dessa. Kungl. Maj:t fastställer vidare ersättning tUl ledamöter i för­valtningsrådet.

14        §

Filmbranschen förbinder sig att verka för efterlevnaden av detta av­tal. Organisation, som är bunden av avtalet, är pliktig att söka förmå sina medlemmar att följa avtalets bestämmelser.

Prop. 1972:36

17

15 §

Anordnare av biografföreställning skall till stiftelsen erlägga en av­gift, motsvarande tio procent av bruttobiljettintäkten vid föreställningen. Med sådan intäkt avses bruttoinkomst enligt »Allmänna bestämmelser vid filmleveranser», fastställda av Filmägarnas Kontrollbyrå Aktiebolag. Filmhyra skall icke utgå på den del av intäkten som motsvarar avgiften.

16 §

Avgift skall icke utgå för biografföreställning på fast visningsstäUe, där enligt det av Filmägarnas Kontrollbyrå Aktiebolag förda registret utöver barnmatinéer ges högst fem föreställningar per vecka.

Med barnmatiné avses föreställning, som tager sin början senast klockan 17 och vid vilken tUlämpas väsentligt nedsatta biljettpriser för bam.

Ha biografföreställningar anordnats på sådant sätt, att rätt till avgifts­befrielse enligt vad nu sagts skulle föreligga, och har detta skett i syfte att kringgå avtalets bestämmelser, må stiftelsen, efter hörande av bio­grafägaren och dennes organisation, besluta, att avgiftsbefrielse icke skall äga rum.

För visning av film, som på sätt nu gäller före den 1 juli 1963 förkla­rats vara ägnad att tjäna vetenskapligt ändamål eller upplysnings-, un­dervisnings- eller uppfostringssyfte, skall avgift icke utgå.

17 §

Avgifterna skola av vederbörande anordnare av biografföreställning direkt redovisas och inbetalas till stiftelsen för redovisningsperioder av lämpligt antal och lämplig längd, dock minst sex perioder per år, enligt regler, som fastställas av stiftelsen efter samråd med filmbranschen. Redovisningen skall ske på formulär, som fastställes av Filmägarnas Kontrollbyrå Aktiebolag. För redovisning och inbetalning av avgifts­medlen skola i övrigt tUlämpas de av Kontrollbyrån fastställda allmänna bestämmelserna vid filmleveranser. I dessa bestämmelser skall införas stadgande, att underlåtenhet att betala avgift likställes med underlåten­het att betala filmhyra. Detta stadgande får icke under avtalstiden ändras utan stiftelsens godkännande.

Från berörda biografägare skall snarast genom Kontrollbyråns för­sorg införskaffas och till stiftelsen överlämnas förbindelse att betala avgift enligt detta avtal och att låta stiftelsen genom auktoriserad revisor granska hans räkenskaper såvitt gäller avgiftsredovisningen. Förbindel­sen skall ha den lydelse som framgår av Bilaga 1. Biograf ägare, som underlåter att avge sådan förbindelse, skall avstängas från filmleverans. Sker detta ej sedan begäran därom framställts av stiftelsen, är veder­börande filmuthyrare skyldig att gentemot stiftelsen svara för de av­gifter, som därefter belöpa på föreställning vid vilken av honom uthyrd film förevisas.

Till anordnare av biograf föreställning som under år 1962 med tUl-lämpning av gällande regler helt eller delvis erhållit befrielse från nöjes­skatt med hänsyn till behållningens användande för välgörande eller all­männyttigt ändamål, skaU stiftelsen, i den mån anordnaren icke eljest erhåller kompensation för bortfall av denna förmån, återbetala den erlagda avgiften för föreställningen. Talan må icke föras mot stiftelsens beslut i detta hänseende.

Prop. 1972:36

18

Stiftelsen äger genom auktoriserad revisor granska Kontrollbyråns räkenskaper såvitt avser redovisningen av avgifterna.

18 §

1.   Med beaktande av övergångsbestämmelserna under 2 punkt i den­

na paragraf skall stiftelsen fördela de för varje år redovisade avgifterna

på följande sätt:

A. (Utgår).

B.    10 procent av avgiftema användes för kvalitetsbidrag till svenska

långfilmer enligt de rikthnjer, som anges i en till detta avtal fogad

Bilaga 2.

C. (Utgår).

D.    5 procent av avgifterna användes för vissa för branschen gemen­

samma ändamål, såsom gemensam public-relationsverksamhet inom och

utom Sverige, filmfestivaler och andra representativa arrangemang.

Härav skall 40 procent stäUas tiU fUmbranschens förfogande att efter

dess eget beprövande användas för ändamål som nu sagts.

E.    30 procent av avgifterna användes, sedan kostnaderna för stiftel­

sens förvaltning bestritts, för främjande av verksamhet, som samman­

hänger med i 2 § angivna ändamål.

F.    15 procent av avgiftema användes för att genom generellt ver­

kande produktionslån och/eller produktionsgarantier stödja produktio­

nen av svenska långfilmer.

Närmare bestämmelser om ordningen härför fastställas av stiftelsen i samråd med Föreningen Sveriges FUmproducenter.

G.   10 procent av avgifterna användes för stiftelsens produktion av

svensk film. Härav skall cirka 70 procent användas för produktion av

svenska långfilmer.

H. 30 procent av avgifterna användes för att genom selektiva pro­duktionslån och/eller produktionsgarantier stödja produktionen av svenska långfilmer enligt de riktlinjer som anges i en till detta avtal fogad Bilaga 3.

I den mån de för visst år redovisade avgifterna icke tagits i anspråk enligt vad som nu sagts skola kvarstående medel för samma ändamål föras i ny räkning.

Film anses som svensk under förutsättning

a)

att producenten är här i landet bosatt svensk medborgare eller svenskt bolag eller annan svensk sammanslutning eller institution,

b)

att fUmens produktion finansieras uteslutande med svenskt kapital,

c)

samt att den svenska insatsen av artistiska medarbetare är av på­taglig betydelse.

Såsom långfilm anses film som har en visningstid motsvarande minst 2 000 meter i 35 mm format och är avsedd för normal biografpremiär med normal biografexploatering enligt av stiftelsen i samråd med För­eningen Sveriges FUmproducenter fastställda normer.

Filmer med en längd understigande 2 000 meter i 35 mm format (eller motsvarande i andra format) erhåller reducerade bidrag enligt punkt B här ovan. Reduktionen skall uppgå till två promille för varje meter understigande 2 000 meter i 35 mm format (eller motsvarande i andra format).

2. Vid tillämpning av bestämmelserna under 1 punkt gäller följande:

Under tiden 1 juli 197230 juni 1973 avsattes endast 15 procent till

Prop. 1972:36

19

H-fonden. Under denna tid skall 15 procent av avgifterna utbetalas till producenterna av de svenska långfUmer, som under samma tid visats i Sverige, med fördelning dem emellan i direkt proportion till de brutto­biljettintäkter som därvid uppkommit för dessa deras filmer. Närmare bestämmelser om ordningen härför faststäUas av stiftelsen i samråd med Föreningen Sveriges Filmproducenter.

Under tiden 1 juli 197330 juni 1974 avsattes 20 procent till H-fonden, medan 10 procent utbetalas på sätt som angivits i föregående stycke.

Från och med den 1 juli 1974 avsattes 30 procent till H-fonden på sätt som angivits under 1 punkt.

19 §

Stiftelsens produktion av svensk fUm enligt 18 § G skall ske under förutsättning att produktionen har en klart konstnärlig inriktning samt att stiftelsens åtaganden sker på fullt affärsmässiga grunder och efter prövning av de ekonomiska, tekniska och personella resurserna för pro­duktionens genomförande.

Den omständigheten, att en film finansierats på sätt som i denna paragraf sägs, skall icke utgöra hinder för bidrag till filmen enligt 18 § 1 punkt B, F och H samt 2 punkt.

20 §

A.     FUm, som tillkommit i samverkan meUan svenska och utländska

intressen, s. k. samproducerad film, skall i enlighet med vad nedan

stadgas hkställas med svensk fUm vid tUlämpningen av 18 § under för­

utsättning dels att den svenska kapitalinsatsen uppgår till minst 25

procent av produktionskostnaden för filmen, dels att den svenska in­

satsen av artistiska medarbetare på sätt i andra eller tredje stycket

sägs funnits vara av påtaglig betydelse.

Producent äger av styrelsen erhålla förhandsbesked, huruvida den tillämnade svenska insatsen av artistiska medarbetare i viss planerad film motsvarar vad enligt första stycket förutsattes för att filmen skall kunna likstäUas med svensk fUm. Förhandsbesked, enligt vilket en pla­nerad samproducerad film i detta hänseende uppfyller kraven för lik­ställighet med svensk film, är bindande under förutsättning att de vUlkor, som stiftelsen anger i sitt beslut, uppfyllas.

Har förhandsbesked icke begärts eller är producent icke nöjd med erhållet förhandsbesked, må producenten, sedan filmen färdigställts, senast en månad före premiären i Sverige understäUa filmen den jury som enligt Bilaga 2 har att fördela i 18 § 1 punkt B avsedda medel. För­klarar denna jury den svenska insatsen av artistiska medarbetare vara av påtaglig betydelse, skall filmen, under förutsättning tUlika att den svenska kapitalinsatsen av stiftelsen prövas motsvara vad i första stycket stadgas, vid tillämpningen av 18 § likställas med svensk film.

Stiftelsen har att efter den utredning genom auktoriserad revisor eller på annat sätt, som stiftelsen finner erforderhgt, fastställa den svenska kapitalinsatsen och den totala produktionskostnaden.

Bidrag till samproducerad film enhgt 18 § 1 punkt B samt 2 punkt beräknas som om denna vore svensk. Vid utbetalningen reduceras dock bidraget med den andel av det framräknade beloppet, som belöper på den utländska kapitalinsatsen.

B.  Film, som tiUkommit i samverkan mellan den svenska televisionen

Prop. 1972:36

20

och svenska filmproducenter och är avsedd att först exploateras på bio­graferna för att därefter, dock tidigast 18 månader efter biograf pre­miären, visas i TV, skall likstäUas med samproducerade filmer enligt 20 § vad avser utbetalning av bidrag enhgt 18 § 1 punkt B, varvid således bidragen reduceras med den andel av det framräknade beloppet, som belöper sig på televisionens kapitalinsats.

Därest biografexploateringen av sådan film avslutas inom en avsevärt kortare tid än 18 månader, må dispens från adertonmånadersregeln lämnas av stiftelsen efter framställan av filmens producenter, därest det visas att ytterligare biografexploatering rimligen ej kunnat äga rum.

C.    På den svenska filmproducentens andel av produktionskostnaderna

för samproducerad film enligt denna paragraf punkt A och B utgår

oavkortade bidrag enligt 18 § 1 punkt F och H.

D.    Mot stiftelsens eller juryns beslut enligt denna paragraf må talan

icke föras.

21 §

Detta avtal träder i kraft den 1 juli 1963 under förutsättning

att Kungl. Maj:t godkänner avtalet,

att nöjesskatten för biografföreställningar upphör senast från och med den 1 juli 1963,

att anordnare av biografföreställning vid taxering tUl inkomstskatt medges avdrag för avgift till stiftelsen,

att avtalet undertecknas av samtliga fem branschorganisationer och av Filmägarnas Kontrollbyrå Aktiebolag samt

att de av Kontrollbyrån fastställda aUmänna bestämmelserna vid film­leveranser före den 15 mars 1963 ändrats i enlighet med vad som före­skrivits i 17 §.

I och med avtalets ikraftträdande inträder stiftelsen i de rättigheter och skyldigheter som enligt avtalet tillkommer stiftelsen, såsom om denna varit avtalsslutande part.

22 §

Avtalet skaU gälla tUl och med den 30 juni 1983.

Staten må före avtalstidens utgång uppsäga avtalet tih omedelbart upphörande, om filmbranschen bryter mot avtalet.

Filmbranschen må tUl omedelbart upphörande uppsäga avtalet, om nöjesskatt för biografföreställningar återinföres eller om annan skatt av väsentligen samma karaktär och effekt införes eller om mervärde­skatt lägges på filmhyror eller försäljningen av biografbiljetter.

Uppsäges icke avtalet senast två år före utgången av avtalstiden, för-länges avtalet automatiskt med fem år för varje gång.

Uppsägning från filmbranschens sida vare ej gällande med mindre den undertecknats av minst tre av de fem branschorganisationerna.

23        

§

Uppsäges avtalet till upphörande vid avtalstidens utgång, skola de avgifter som redovisas för de två sista åren av avtalstiden, användas enligt bestämmelserna i avtalet.

Har avtalet upphört att gälla, må Kungl. Maj:t förordna, att stiftelsen skall träda i likvidation. I sådant faU har Kungl. Maj:t tillika att utse en likvidator. Stiftelsens tUlgångar, med undantag av de för de två sista avtalsåren redovisade avgifterna, tillskiftas staten att användas för stiftelsens allmänna ändamål.

Prop. 1972:36

21

Förordnas ej om likvidation, skall stiftelsen bestå, till dess Kungl. Maj:t annorlunda förordnar. Stiftelsens tillgångar, med undantag som i föregående stycke sägs, skola i sådant fall alltjämt förvaltas av stiftel­sen för dennas aUmänna ändamål. Därvid är dock stiftelsen ej längre bunden av avtalets regler rörande fördelningsprinciper.

24 

§

Stiftelsens styrelse må besluta om ändring av bestämmelserna i 1820 §§ samt Bilagorna 2 och 3. För giltighet av sådant beslut kräves godkännande av Kungl. Maj:t och av Föreningen Sveriges FUmprodu­center.

Beslut om annan ändring av bestämmelserna i detta avtal fattas av stiftelsens styrelse. För giltigheten av sådant beslut kräves att styrelsen därvid varit fulltalig och att beslutet godkännes av de fem branschorga­nisationerna. Beslutet skall för att bliva gällande fastställas av Kungl. Maj: t.

25 §

Tvist angående tolkningen eller tillämpningen av detta avtal eller därur härflytande rättsförhållanden skall avgöras genom skiljedom en­hgt nu gällande svensk lag.

Detta avtal har upprättats i sju likalydande exemplar, av vilka staten tagit ett och filmbranschen sex.

Stockholm den 6 mars 1963.

För DEN STATLIGA FÖRHAND-

SVERIGES BIOGRAFÄGARE-

LINGSDELEGATIONEN

FÖRBUND

Krister[REDACTED_EFTERNAMN]

Sven[REDACTED_EFTERNAMN]

Eric A.[REDACTED_EFTERNAMN]

N. Erik Åqvist

Roland[REDACTED_EFTERNAMN]

FOLKETSHUSFÖRENINGARNAS

RIKSORGANISATION Arne Elmgren

FÖRENINGEN VÅRA GÅRDAR Sigurd[REDACTED_EFTERNAMN]

SVERIGES FILMUTHYRARE­

FÖRENING u. p. a.

Sven[REDACTED_EFTERNAMN]

William Bendtz

FÖRENINGEN SVERIGES FILM­

PRODUCENTER

G. Scheutz

B. Juberg

FILMÄGARNAS KONTROLLBYRÅ AKTIEBOLAG

William Bendtz

Sven[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1972:36

22

Bilaga 1

Förbindelse

Enligt avtal mellan staten samt Sveriges Biografägareförbund, Folkets­husföreningarnas Riksorganisation, Föreningen Våra Gårdar, Sveriges Filmuthyrareföreningen u. p. a. och Föreningen Sveriges FUmproducen­ter, vUket avtal träder i kraft under förutsättning att nöjesskatten för biografföreställningar avskaffas, skall anordnare av biografföreställ­ningar på fast visningsställe, där förutom barnmatinéer ges mer än fem föreställningar per vecka, till stiftelsen Svenska Filminstitutet erlägga en avgift motsvarande tio procent av bruttobiljettintäkten vid föreställ­ningen. Stiftelsen må genom auktoriserad revisor granska räkenska­perna såvitt gäller avgiftsredovisningen. FUmhyra skaU ej utgå på denna avgift. Avgiften skaU alltså vara avdragsgill vid filmhyresberäkningen på samma sätt som den hittUlsvarande nöjesskatten. Vidare skall av­giften enligt avtalet vara avdragsgiU vid taxering tUl inkomstskatt. Un­derlåtenhet att redovisa och/eller betala avgift likställes med underlå­tenhet att betala filmhyra. Undertecknad åtager sig härigenom gent­emot stiftelsen att under den tid avtalet är i kraft inbetala avgift enligt avtalet och i övrigt följa avtalets bestämmelser.

Prop. 1972:36

23

Bilaga 2

1.

Enhgt det avtal, till vilket denna bilaga är fogad, har stiftelsen Svenska Filminstitutet bildats för att främja den svenska filmens konst-närhga utveckling.

2.

Enligt avtalet tillföres stiftelsen vissa avgifter.

3.

Av dessa avgifter skall 10 procent användas för kvalitetsbidrag till svenska långfilmer.

4.

Bedömning av vilka filmer som kvalificeras för bidrag åligger en jury av filmsakkunniga, bestående av tolv välkvalificerade filmbedö­mare jämte tre suppleanter, med angivande av den ordning i vilken dessa skall inträda.

5.

Före utgången av varje verksamhetsår väljer stiftelsens förvalt­ningsråd de sakkunniga för följande verksamhetsår. Vid val av sak­kunnig skall varje ledamot i förvaltningsrådet i omvänd nummerföljd ange samma antal kandidater som valet avser. För varje kandidat sum­meras de ordningsnummer han erhållit, och de kandidater, för vilka därvid de högsta summorna fastställts, förklaras valda. De som erhållit de lägsta summorna bland de valda kandidaterna är valda som supplean­ter. Mellan kandidater med samma summa avgör lotten.

6.

Stiftelsens styrelse adjungerar en ordförande till juryn. Han skall leda juryns sammanträden men äger icke deltaga i juryns beslut.

7.

(Utgår).

8.

Juryn sammanträder på kallelse av ordföranden. Vid sammanträ­det skall föras protokoll över juryns beslut. Protokoll skall justeras av samtliga närvarande sakkunniga.

9.

För juryns beslut kräves deltagande av tio sakkunniga.

10.

Sakkunnig må ej deltaga i bedömningen av en fUm, därest minst fyra av de övriga sakkunniga prövar omständighet föreligga som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet.

11.

Juryn skaU bedöma kvaliteten av filmer utan att fästa avseende vid filmemas produktionskostnad eller ekonomiska resultat.

12.

Stödsystemets syftemål är icke att dirigera filmkvaliteten i någon bestämd riktning. Det är tvärtom angeläget att undvika likriktning av smak. Kvalitetsbegreppet måste fattas i dess vidaste bemärkelse för att möjliggöra en fri utveckling av den svenska filmkonsten.

13.

Avgörande för kvalitetsbedömningen kan således bli en rad av varandra tämligen oberoende faktorer, såsom förnyelse av filmens ut­trycksmedel och formspråk, angelägenhetsgraden i filmens ärende, in­tensiteten eller fräschören i dess verklighetsuppfattning eller samhälls­kritik, graden av psykologisk insikt och andlig nivå, lekfull fantasi eller visionär styrka, episka, dramatiska eller lyriska värden, den tekniska skickligheten i manus, regi och spel samt övriga artistiska komponenter hos film. Ingen genre skall i och för sig äga företräde framför någon annan. Sålunda skola t. ex. komedier, tecknade filmer, barnfilmer och dokumentärfilmer bedömas efter sina förutsättningar på samma sätt som dramatiska spelfilmer.

14.

Ehuru kvalitetsbedömningen i första hand skall baseras på det färdiga resultatet, skall viss hänsyn tagas även till ambitionerna bakom filmens tillkomst i den mån de påtagligt svara mot de intentioner som skola ligga tiU grund för bedömningen, även om resultatet av olika skäl icke svarar mot ambitionerna.

Prop. 1972: 36

24

15.

Juryn skall bedöma filmer i enlighet med bestämmelserna i av­talets 1820 §§.

16.

Vid bedömandet huruvida den svenska insatsen av artistiska med­arbetare i samproducerad film är av påtaglig betydelse skall såsom juryns beslut gäUa den mening, varom de flesta förena sig. Vid hka röstetal avgör lotten.

17.  (Utgår).

18.

Varje sakkunnig har att åsätta varje till bedömning föreliggande film ett poängvärde inom skalan O5. Som ledning för de sakkunniga gäller att O poäng åsättes film ej värd särskilt bidrag, 1 poäng film av värde från några av de i punkterna 1214 angivna synpunkterna, 3 poäng mycket god film och 5 poäng film av utomordentlig betydelse. Sakkunnig är oförhindrad välja poängvärden, liggande mellan O och 1, 1 och 3 respektive 3 och 5.

19.

För varje film skall bestämmas ett genomsnittligt poängvärde. Härvid skall bortses från ett av de lägsta och ett av de högsta av de av de sakkunniga åsatta poängvärdena. Kvalitetsbidrag kan endast utgå till film, som efter sådan beräkning uppnått 0,5 eller högre genomsnitts­poäng.

20.

Producent bör senast den 30 juni anmäla av honom framställd film för kvalitetsbedömning. Det står emellertid juryn fritt att även utan sådan anmälan verkställa kvalitetsbedömning.

21.

Juryns arbete skall slutföras i september månad för de under föregående verksamhetsår premiärvisade filmerna.

22.

Det för kvalitetsbidrag disponibla beloppet fördelas av stiftelsen så, att varje bidragsberättigande film erhåller bidrag i förhållande till sin genomsnittspoäng.

23.

Vid beräkningen av kvalitetsbidraget till varje film gäller dock de spärregler dels att ingen film tilldelas mera än 20 % av det dispo­nibla beloppet, dels att ingen film tilldelas mera än vad som svarar mot filmens produktionskostnad.

24.

Om spärregel enligt 23 punkt träder i tUlämpning, skall spärrat belopp fördelas på övriga bidragsberättigande filmer i proportion till deras genomsnittspoäng.

25.

(Utgår).

26.

Stiftelsen skall bestämma films produktionskostnad med ledning av en av en revisor kontrollerad beräkning enligt anvisningar som fast­stäUas av stiftelsens styrelse och Föreningen Sveriges Filmproducenter.

2730. (Utgår).

31.

Mot juryns eller stiftelsens beslut enligt bestämmelserna i denna bilaga må talan icke föras.

32.

Kvalitetsbidrag utbetalas tiU producenten senast två veckor efter det att de blivit fastställda.

Prop. 1972:36

25

Bilaga 3

1.

Enligt det avtal, till vilken denna bilaga är fogad, har stiftelsen Svenska Filminstitutet bildats för att främja den svenska filmens konst-närhga utveckling.

2.

Enhgt avtalet tillföres stiftelsen vissa avgifter.

3.

Av dessa avgifter skaU viss andel enligt avtalets 18 § 1 punkt H användas för att genom selektiva produktionslån och/eller produktions­garantier stödja produktionen av svenska långfilmer.

4.

Stödet skall utgå under förutsättning att produktionerna har en konstnärlig inriktning och att de ekonomiska, tekniska och personella resurserna för produktionens genomförande föreligger.

5.

Stödet skall icke styra produktionerna i en viss konstnärlig rikt­ning, ej heller ge företräde åt någon eller några sådana riktningar fram­för andra. Stödsystemet syftar till en fri konstnärUg utveckling av svensk långfilm under bibehållandet av filmens karaktär som massmedium, dvs. dess inriktning mot en stor publik.

6.

Det enligt 3 punkt eller eljest disponibla beloppet fördelas lika på två produktionsfonder, H 1 och H 2. Varje fond ledes av en fondsty­relse. SammankaUande för fondstyrelserna är en av stiftelsens styrelse utsedd person, som tillika är fondstyrelsernas ordförande, dock utan rösträtt.

7.

Fondstyrelsen för produktionfonden H 1 utgöres, förutom ordfö­rande, av fem ordinarie ledamöter och tre suppleanter. Av dem utser filmbranschen fyra ordinarie ledamöter och två suppleanter. Föreningen för filmregissörer utser en ordinarie ledamot och en suppleant.

8.

Fondstyrelsen för produktionsfonden H 2 utgöres, förutom ord­förande, av fem ordinarie ledamöter och fyra suppleanter. Av dem ut­ser fUmbranschen en ordinarie ledamot och en suppleant. Föreningen för fUmregissörer två ordinarie ledamöter och en suppleant. Föreningen produktions- och inspehiingsledare en ordinarie ledamot och en supp­leant och Svenska Teaterförbundets avdelning för filmfotografer och Föreningen Sveriges filmljudtekniker tillsammans en ordinarie ledamot och en suppleant.

9.

Ledamöter och suppleanter i fondstyrelserna får icke samtidigt vara ledamöter av stiftelsens styrelse eller dess förvaltningsråd.

10.

Ledamöter och suppleanter i fondstyrelserna utses senast i mars varje år för ett år i taget.

11.

Ledamot i fondstyrelse är jävig vid behandlingen av en ansökan om produktionslån och/eUer produktionsgaranti för ett projekt i vilket han har ekonomiska eller andra intressen. Vid jäv inträder suppleant, utsedd av den som utsett den jävade.

12.

Ersättning tUl ledamöter och suppleanter i fondstyrelserna fast­ställes av stiftelsens styrelse och bestrids med resp. fondmedel.

13.

Produktionslån må beslutas av fondstyrelserna under förutsätt­ning att dessa förvissat sig om att säkerhet för projektens genomförande och lånens återbetalning föreligger.

14.

Vid sidan om produktionslån och/eller produktionsgarantier må fondstyrelserna besluta om särskilda anslag för utarbetande av underlag till filmproduktionsprojekt, s. k. projektstöd.

15.

Kostnaderna för fondstyrelsernas förvaltning bestrids med resp. fondmedel.

Prop. 1972:36

26

16.

Stiftelsen svarar för att av fondstyrelserna beslutade utbetalningar genomföres samt för redovisningen av återbetalningar av utlämnade produktionslån. Kostnaderna härför bestrids med medel ur E-fonden.

17.

De båda fondstyrelserna får icke besluta om produktionslån och/ eUer produktionsgarantier till samma filmproduktion. Det åligger ord­föranden i de båda styrelserna att kontrollera att denna bestämmelse efterföljs.

18.

Envar fondstyrelse har att varje år avge berättelse för nästföre­gående verksamhetsår. Berättelsema överlämnas senast den 1 november till stiftelsens styrelse och förvaltningsråd.

19.

Närmare bestämmelser om fondstyrelsernas förvaltning skall fast­ställas av stiftelsens styrelse i samråd med Föreningen Sveriges Film­producenter.