Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition

1980/81:51

med förslag till ändrade riktlinjer för Norrlandsfondens fortsatta verksamhet m. m.

beslutad den 23 oktober 1980.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokollet.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

NILS G.[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att Norrlandsfonden erhåller nya riktlinjer för sin verksamhet för tiden 1981-1985 samt att en ram av 150000000 kr. fastställs för statens bidrag fill Norrlandsfonden under budgetåren 1981/ 82-1985/86. Förslagen innebär väsentligen att Norrlandsfonden inom ra­men för oförändrat anslag i ökad omfattning inriktar sitt stöd mot industri­ellt utvecklingsarbete.

1    Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 51

Prop. 1980/81:51

Prop. 1980/81:51

Utdrag

INDUSTRIDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1980-10-23

Närvarande: stalsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Buren­stam[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo,[REDACTED_EFTERNAMN], Adel­sohn,[REDACTED_EFTERNAMN] och Petri.

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition med förslag till ändrade riktlinjer för Norrlandsfondens fortsat­ta verksamhet m.m.

1    Inledning

Stiftelsen Norrlandsfonden, som bildades år 1961 (prop. 1961:77, SU 1961:89, rskr 1961:233), har till uppgift att främja näringshvets utveckling i Norrland, främst i Norrbottens län. Riktlinjerna för fondens nuvarande verksamhet antogs av riksdagen är 1976 (prop. 1975/76:200, NU 1976/ 77:7, rskr 1976/77:50). Enligt dessa riktlinjer skall särskild uppmärksam­het ägnas åt inlandskommunerna. Vidare skall fonden stödja etablering och utbyggnad av dels industri som är gmndad pä norrländska råvaror, dels sådan verksamhet i övrigt som är stödberättigad enligt normerna för det statliga lokaliseringsstödet. Fonden skall även ta initiativ lill och stödja utredningar och inventeringar som bedöms vara av betydelse för det norr­ländska näringslivet, samt främja samordning av regional industriell ser­vice i Norrland. Vidare skall fonden ta initiativ till sädant forsknings- och utvecklingsarbete som syftar till att vidareförädla norrländska råvarutill­gångar eller som pä annat sätt är av betydelse för det norrländska näringsli­vet.

Sedan riktlinjerna för Norrlandsfonden senast fastställdes har det regi-onalpolifiska stödet och de regionala utvecklingsfondernas insatsmöjlig­heter avsevärt förstärkts inom de stödformer där Norrlandsfonden är verksam. Med slöd av regeringens bemyndigande den 21 juni 1979 tillkal­lade därför dåvarande chefen för industridepartementet en särskild utreda­re för alt utreda frägan om Nortlandsfondens fortsatta ställning och upp­gifter inom samhällets industri- och regionalpolitiska organisation. Utre­daren', som för sitt arbete antog benämningen Norrlandsfondsulredning-' F. d. riksdagsledamoten Göte J.[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1980/81:51

3

en, har avlämnat belänkandet (Ds 1 1980:8) Norrlandsfondens framlida roll inom samhällets industri- och regionalpoliliska organisation. I betän­kandet föreslås bl.a. ändrad inriktning av verksamheten syftande till för­bättrad anpassning till samhällets övriga regionalpoliliska insatser. Betän­kandet, som innehåller också en redogörelse för nuvarande förhållanden, bör fogas lill protokollet i delta ärende som hUaga 1.

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av statskontoret, riksrevisonsverkel (RRV), universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), ar­betsmarknadsstyrelsen (AMS), statens industriverk (SIND), styrelsen för teknisk utveckling (STU), Sveriges geologiska undersökning (SGU), läns­styrelserna i Gävleborgs, Väslernorrlands, Västerbotiens och Norrbottens län, Centralorganisationen SACO/SR (SACO/SR). Sveriges Föreningsban­kers Förbund, Kooperativa förbundet (KF), Landstingsförbundet, lands­tingen i Västernorrland, Västerbotten och Norrbotten, Landsorganisa­tionen i Sverige (LO), Norrlandsfonden. Stiftelserna Gävleborgs, Väster­norrlands, Jämtlands och Västerbottens läns utvecklingsfonder, Sveriges arbetsgivareförening och Sveriges Industriförbund i ett gemensamt yttran­de, Svenska Bankföreningen, Svenska kommunförbundet. Svenska spar­banksföreningen. Tjänstemännens centralorganisation (TCO) samt Sveri­ges hantverks- och industriorganisation - Familjeföretagen (SHIO).

UHÄ har bifogat yttranden frän företagsekonomiska institutionen vid universitetet i Stockholm, nationalekonomiska institutionen i Göteborg, rektorsämbetet vid Umeå universitet, Umeå högskoleregion samt konlakt-och forskningssekretariatet vid högskolan i Luleå och tekniska fakultets­nämnden vid nämnda högskola.

Länsstyrelsen i Västernorrlands län har bifogat yttranden frän Kramfors och Örnsköldsviks kommun, Högskolan i Sundsvall/Härnösand samt Sve­tab Nord AB. Länsstyrelsen i Västerbottens län har bifogat yttranden från länsarbetsnämnden samt handelskammaren i samma län.

LO har bifogat yttrande från Svenska Skogsarbetareförbundel.

Svenska Bankföreningen anger att Post- och kreditbanken (PK-banken) deltagit i behandlingen av ärendet och har förklarat sig instämma i för­eningens yttrande.

Svenska Sparbanksföreningen slutligen framhåller att föreningen med sitt yttrande biträder de synpunkter som har lämnats till föreningen från Länssparbanken Norrbotten, Västerbottens sparbank samt kansliet i Norrländska sparbanksföreningen, vilket representerar Sparbanken i Väs­ternorrland.

En sammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.

Prop. 1980/81:51

4

2   Föredragandens överväganden

År 1976 fastställde riksdagen senast riktlinjer för Nortlandsfondens verksamhetsinriktning. Tillkomsten av de regionala utvecklingsfonder (prop. 1977/78:40, NU 1977/78:34, rskr 1977/78:110), förstärkning och vidareutveckling av det regionalpolitiska stödet (prop. 1978/79:112, AU 1978/79: 23, rskr 1978/79:435) liksom bildandel av regionala investmentbo­lag (prop. 1976/77:125, NU 1976/77:40, rskr 1976/77:345; prop. 1977/ 78:40, NU 1977/78:34, rskr 1977/78:110) gav regeringen anledning att tillkalla en särskild utredare för att mol bakgrund av de ökade samhällsin­satser som sålunda hade beslutats inom Norrlandsfondens verksamhets­område överväga fondens framtida roll inom induslri- och regionalpoliti­ken.

En redogörelse för fondens nuvarande verksamhet och organisation lämnas i Norrlandsfondsutredningens bifogade betänkande. Sammanfatt­ningsvis bör dock nämnas att Norrlandsfondens hittillsvarande verksam­het omfattar främst stöd lill forskning, utredningar och inventeringar, industriellt utvecklingsarbete samt industriell utbyggnad. Nortlandsfonden har t. o. m. år 1979 lämnat stöd med totalt 691 milj. kr. Av nämnda stöd har huvuddelen gällt stöd lill industriell utbyggnad. En förskjutning från stöd lill industriell utbyggnad till slöd för industriellt utvecklingsarbete har ägt mm under senare år. Under är 1979 var således Norrlandsfondens stöd lill industriellt utvecklingsaibete i det närmaste lika stort som stödet till indu­striell utbyggnad. Förstärkningen av del regionalpolitiska stödet samt ut­byggnaden av de regionala utvecklingsfonderna har medverkat lill att denna förskjutning ägt mm.

Utredaren framhåller alt behovet av nya arbetstillfällen är särskilt stort i de fyra nordligaste länen och att industrins andel av sysselsättningen i dessa län ligger under riksgenomsnittet. Vidare framhåller utredaren att den utbyggnad som hav sketl av de samhälleliga insatserna för att främja näringslivets utveckling i dessa län främst har tagit sikte pä finansiering av nya produktionsanläggningar. När det gäller utvecklingen av projekl som ännu inte har nätt så långt all produktionen kan startas finns behov av ytterligare insatser.

Utredaren har mol denna bakgrund prövat om Norrlandsfondens arbets­uppgifter och resurser helt eller delvis bör föras över till andra organ för all resurserna skall utnyttjas effektivt. Utredarne har därvid funnit att en fortsatt verksamhet inom Norrlandsfonden är att föredra framför en över­föring av arbetsuppgifter och resurser till andra organ.

En klarare fördelning av arbetsuppgifter mellan Nortlandsfonden och de berörda utvecklingsfonderna bör dock ske. Utredaren anser sälunda att tyngdpunkten i Norrlandsfondens verksamhet bör förskjutas mot insatser inom området industriell utveckling och främst avse sädana projekt som genom sin storlek eller på annat sätt inte kan stödjas av de regionala

Prop. 1980/81:51

5

utvecklingsfonderna. Till följd av de ökade möjlighelerna alt genom det regionalpoliliska stödet finansiera industriella utbyggnadsprojekl föreslår utredaren att fondens insatser vad gäller stöd till industriell utbyggnad bör minska kraftigt i omfattning.

Utredaren framhåller vidare att betydande personella insatser bör göras av fonden när det gäller att föra fram utvecklingsprojekt till ett genomfö­rande. En följd därav bör vara att Norrlandsfonden koncentrerar sina insatser till färte projekt än f.n. Utredaren föreslår inga geografiska för­ändringar av fondens verksamhet. I fråga om fördelningen av insatserna föreslås att fonden till gmnd för sitt arbete bör lägga myndigheternas beslut om den regionala utvecklingen, så alt verksamheten sker i samklang med övriga åtgärder som staten vidtar för att utveckla näringslivet i de berörda länen.

Flertalet remissinstanser instämmer i utredarens bedömning all behovet av särskilda insatser för att skapa arbetstillfällen är särskilt stort i de fyra nordligaste länen och att fonden bör bibehållas. Några remissinstanser, bl.a. RRV, ifrågasätter dock om de behov av en mer differentierad bransch- och storleksstruktur på företagen som föreligger i de nordligaste länen bäst tillgodoses genom en rad olika organs insatser inom likartade områden och med likartade stödformer.

Utredarens förslag att fondens insatser förskjuts mot området industrieU utveckling och främst omfattar större projekt tillstyrks av huvuddelen av remissinstanserna. Länsstyrelsen i Norrbottens län liksom SACO/SR framhåller att industriellt utvecklingsarbete också bör inbegripa kommersi­ell och marknadsmässig utveckling av nya produkter. Länsstyrelsen i Gävleborgs län anser däremot att den föreslagna uppdelningen och inrikt­ningen onödig och olämplig och att berörda organisationer redan i dag klarar ut dessa gränsfrågor.

För egen del vill jag anföra följande.

Sedan statsmaktema senast tog ställning till Norrlandsfondens verksam­het har samhällets insatser för att utveckla näringslivet i Norrland kraftigt förstärkts. Jag syftar härvid främst pä de regionala utvecklingsfondernas verksamhet och de ändrade reglerna för regionalpolitiskt stöd. Del fmns därför anledning att överväga Norrlandsfondens ställning och uppgifter inom samhällets regional- och industripolitiska organisation. Liksom utre­daren och det övervägande antalet remissinstanser anser jag att fondens verksamhet bör fortsätta men att en klarare fördelning av arbetsuppgifter mellan Norrlandsfondens och de regionala fonderna bör göras. Enligt min bedömning minskar därigenom bl.a. risken för oklarheter både hos Norr­landsfonden, de regionala utvecklingsfonderna och berörda företag. Nort­landsfonden bör sålunda i ökad omfattning stödja projekt som genom sin storlek eller på annat sätt inte kan stödjas av de regionala utvecklingsfon­derna. Särskild uppmärksamhet bör ägnas projekt som berör flera län. Jag delar alltså utredarens uppfattning att Norrlandsfondens inriktning bör

Prop. 1980/81:51

6

förskjutas mot ökade insatser inom området industriellt utvecklingsarbete och att en ökad koncentrafion till färre och större projekt bör eftersträvas. I likhet med länsstyrelsen i Norrbottens län och SACO/SR anser jag att också kommersiell och marknadsmässig utveckling bör inkluderas.

I fråga om fondens geografiska verksamhetsområde biträder jag i likhet med flertalet remissinstanser utredarens förslag. Det bör således även i fortsättningen i huvudsak omfatta de fyra nordligaste länen med särskild uppmärksamhet på Norrbottens län och inlandskommunerna. Vidare bör myndigheternas beslul om den regionala utvecklingen ligga till grund för Norrlandsfondens verksamhet, så att den står i samklang med övriga åtgärder som staten vidtar för alt främja utvecklingen i de berörda länen.

Jag övergår nu till att behandla frägor om Nortlandsfondens stöd till forskning, utredningar och inventeringar.

Vad beträffar Norrlandsfondens stöd till forskning har utredaren inte funnit anledning att föreslå några ändringar i rådande regler, praxis och omfattning.

Flertalet remissinstanser tillstyrker förslagel att gällande regler bör bibe­hållas. Nägra instanser har dock vissa erinringar. UHÄ anser att vissa resursöverföringar till förmän för ökat stöd till forskning bör ske pä bekost­nad av stödet till industriell utbyggnad. SACO/SR framhåller all den rela­tivt minskade satsningen på forskning, som har ägt rum frän fondens sida, är oroande men att detta ändå bör ses mot bakgrund av tillkomsten av bl. a. högskolan i Luleå, Metallurgiska forskningsstationen och att vissa delar av SGU lokaliserats till Norriand.

Eftersom några vägande erinringar inte gjorts mot utredarens bedöm­ning och jag för egen del inte har några erinringar anser även jag att gällande praxis och omfattning bör bibehållas.

Vad gäller fondens verksamhet inom området utredningar och invente­ringar har utredaren föreslagit att administrationen av den årliga s.k. mineraljakten överflyttas till SGU, medan fonden behåller uppgiften som uppdragsgivare. I övrigt har utredaren inte föreslagit några förändringar av verksamheten inom nämnda område.

Det övervägande antalet remissinstanser har tillstyrkt att gällande för­hållanden behålls och avvisat förslaget om överföring av mineraljakten till SGU. Endast två instanser, länsstyrelsen samt utvecklingsfonden i Väster-nortlands län tillstyrker förslaget. RRV anser att uppgiften kan övertas av nämnden för statens gruvegendom och gmvbolagen.

För egen del bedömer jag att praxis vad beträffar utredningar och inven­teringar bör bibehållas. När det gäller förslaget att flytta över administra­tionen av mineraljakten till SGU har jag i likhet med flertalet remissinstan­ser inte funnit nägra vägande skäl till ändring av nu gällande förhållanden.

Jag övergår nu fill att behandla frågor om Norrlandsfondens stöd till industriell utveckling och industriell utbyggnad.

Vad gäller stöd till industriellt utvecklingsarbete har utredaren, som jag

Prop. 1980/81:51

7

har framhållit, föreslagit att den tyngdpunktsförskjutning mot sådant slöd som redan gjorts från fondens sida skall fortsätta. Stödet till idustriellt utvecklingsarbete bör alltså i framtiden utgöra huvuddelen i fondens verk­samhet. Utredaren har i övrigt vad gäller stöd till industriellt utvecklingsar­bete framhållit svårigheterna att ta steget från tekniskt fullgod produkt till den tidpunkt när det är möjligl att få avsättning för produkten. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att marknadsföringssatsningar inom och utom landet, samverkansprojekt mellan olika nortländska företag och lik­nande åtgärder ägnas ökad uppmärksamhet.

När det gäller mindre utvecklingsprojekt bör enligt utredaren en av­gränsning ske gentemot de regionala utvecklingsfondernas produktutveck­lingsstöd pä sä sätt att Nortlandsfondens stöd främst inriktas mot större projekt, där beloppsbegränsningarna för de regionala utvecklingsfonderna lägger hinder i vägen, länsövergripande projekt samt projekt i samverkan med störte företag.

Utredaren har ocksä föreslagit att Norrlandsfondens kansli bör verka mera aktivt för att initiera och driva utvecklingsprojekt. Detla motiverar också enligt utredaren, att Nortlandsfonden bl. a. söker samarbete med de organ som upprättas för samråd mellan STU och de regionala utvecklings­fonderna.

Förslaget får stöd av huvuddelen av remissinstanserna.

Statens industriverk anser att förutsättningen för att åstadkomma en avgränsning av denna del av Norrlandsfondens verksamhet i förhållande till de regionala utvecklingsfonderna nödvändiggör all utvecklingsfonder­nas produktutvecklingslån konstrueras efter samma riktlinjer som Norr­landsfondens lån med villkorlig återbetalningsskyldighet. STU framhåller behovet av belysning av vilka konsekvenser den föreslagna inriktningen får för Norrlandsfondens dimensionering och för fördelning av finansiella ramar mellan fonden och berörda utvecklingsfonder. Länsstyrelsen i Väs-ternortlands län anser dock att Norrlandsfonden internt bör få avgöra de eventuella avgränsningarna gentemot utveckUngsfonderna vilket enligt länsstyrelsen innebär att nuvarande låneregler bibehålls. Vidare anser länsstyrelsen att större nyetableringsprojekt är sällsynta varför det inte är meningsfullt att genomföra en alltför hård gränsdraging mellan stora och smä projekt.

För egen del finner jag det ändmålsenligt att få fill stånd en bättre avgränsning mellan Norrlandsfonden och de regionala fondemas utveck­lingsprojekt i enlighet med vad utredaren föreslagit. I likhet med länssty­relsen i Västemorrlands län anser jag dock att gränsdragningen inle bör göras alltför hård utan ge utrymme för en bedömning från fall till fall. Jag finner därför att en gränsdragning i huvudsak bör göras i enlighet med utredarens förslag men att Nortlandsfonden i samråd med de regionala utvecklingsfonderna bör få avgöra den rent praktiska tillämpningen. Fon­den bör också löpande samråda med de andra medelsbeviljande organ som

Prop. 1980/81:51

8

verkar i de fyra länen, bl. a. STU och Fonden för industriellt utvecklingsar­bete (Industrifonden).

Vad beträffar reglerna för Nortlandsfondens och de regionala utveck­lingsfondernas produktutvecklingslån delar jag utredarens och industriver­kets uppfattning om behovet av anpassning. I avvaktan på översyn av reglerna för de regionala fondernas produktutvecklingslån är jag emellertid inte beredd att förorda några ändringar i Norrlandsfondens eller de regio­nala utvecklingsfondernas regler för låneformen. Även inom ramen för lokaliseringsstödet kan stöd ulgå för produktutvecklings- och marknads­föringskostnader. Stödet kan då utgä i form av lokaliseringslån. När det gäller den närmare samordningen mellan dessa nära besläktade stödformer avser jag att återkomma i annat sammanhang.

I övrigt delar jag utredarens uppfattning vad gäller Nortlandsfondens verksamhet inom området industriellt utvecklingsarbete.

Utredarens förslag angående Nortlandsfondens stöd till industrieU ut­byggnad innebär alt verksamheten begränsas kraffigt. Enligl utredaren kan investeringar i byggnader och maskiner och ökat rörelsekapital i de flesta fall numera finansieras utan att Norrlandsfonden behöver medverka. Förslaget har mött en positiv reaktion hos flertalet remissinstanser medan några remissinstanser har haft erinringar. Med hänvisning till det regional­politiska stödet och de regionala utvecklingsfondernas utbyggnad ställer bl. a. statskontoret, AMS, länsstyrelserna i Västerbottens och Nortbottens län, LO, TCO och Svenska Bankföreningen sig bakom förslaget. Norr­landsfonden, som i princip är posifiv till förslaget, anser dock att i projekt som inte delfinansieras med lokaliseringsstöd fonden bör ges störte frihet att t.ex. föra vidare lyckade utvecklingsinsatser genom krediter i form av rörelsekapital. Industriverket är pä grundval av framtagen information tveksam till den kraftigt föreslagna neddragningen av lån fill industriell utbyggnad.

Enligt min mening är utredarens förslag en naturlig följd av den föränd­ring och förstärkning som har gjorts av det regionalpolifiska stödet samt de regionala fonderna. I likhet med utredaren och flertalet remissinstanser förordar jag att Norrlandsfonden endast i undantagsfall, t. ex. i sädana fall som fonden själv anför, bör lämna till industriell utbyggnad.

Utredaren föreslår vidare att nuvarande stöd i form av amorteringslän eller lånegaranti för banklån samt bankgaranti för leveransåtaganden m. m. bibehålls. Jag biträder detla förslag. I de fall amoteringslån beviljas bör dock villkoren så långt möjligt anpassas fill vad som nu gäller för lokalisfe-ringslån.

Jag övergår nu till att behandla vissa frågor vad gäller handlingsprogram för Norrlandsfonden.

Utredaren har föreslagit att Nortlandsfonden skall upprätta åriiga hand-Ungsprogram för sin verksamhet. Flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslaget varav några med vissa erinringar. Några remissinstanser har dock avstyrkt förslaget.

Prop. 1980/81:51

9

Till dem som har tillstyrkt förslaget hör bl.a, länsstyrelserna i Väster­bottens och Norrbottens län. Landstingsförbundet, landstinget i Väster­botten och LO. LO framhåller dock alt det föreslagna handlingsprogram­met mäste kopplas och samordnas med de regionala utvecklingsfondernas verksamhei medan andra remissinstanser anser att handlingsprogrammen inte bör omfatta ellårsperioder och inte vara alltför detaljerade och låsta. Landslingsförbundel saml länsstyrelsen i Västerbotiens län och landsting­et i Västerbotten föreslår treåriga handlingsprogram och av översiktlig art.

Norrlandsfonden framhåller all en viklig arbetsförutsättning för fonden är flexibilitet och frihet att angripa industrins problem selektivi liksom möjligheterna alt snabbt la hand om en idé och påbörja ett arbete. Della kräver enligl fonden lyhördhet för behoven av insatser saml möjlighel all agera utifrän generella riktlinjer som inte innebär låsta situationer. Från den utgångspunkten anser fonden det knappast meningsfullt att utarbeta ett handlingsprogram som riskerar all låsa anpassningsförmågan.

Västerbottens läns utvecklingsfond finner tillvägagångssättet betungan­de och anser att Norrlandsfonden självständigt, men på grundval av fortlö­pande kontakter med övriga regionala organ, bör ges möjligheter alt preci­sera riktlinjerna för sin verksamhei.

Enligl min mening kommer fonden i och med den föreslagna inriktningen mol slörre men färre industriella utvecklingsprojekt att allt mer övergå till mera långsiktiga insatser. Utredarens förslag gör del enligt min mening möjligl alt med utgångspunkt i en ändrad målsättning redovisa vissa ar­betsområden som fonden finner angelägna för insatser under det närmaste året men ocksä löpande in i en längre period. Detta innebär dock inte all fonden förlorar sin flexibilitet och anpassningsförmåga ulan endast att inriktningen mer konkret läggs fast och all motiven för fondens verksam­het görs mer uppenbara. Jag delar således utredarens uppfattning att Norrlandsfonden skall upprätta årliga handlingsprogram som översiktligt indikerar fondens kommande verksamhetsinriktning.

Jag övergår nu till att behandla frågor som rör Norrland.sfondens framti­da finansiering.

Utredaren har enligl direktiven haft att inom ramen för de medel som f. n. årligen anvisas lill Norrlandsfonden framlägga förslag rörande fondens framtid. Norrlandsfondens disponibla medel har under senare år till unge­fär lika delar bestätt av dels statsanslag, dels råntor och amorteringar. Utredaren räknar med att en ökad inriktning mot industriella utvecklings­projekt medför ökade läneförlusler främst till följd av den högre risknivån. Vidare kommer enligt de regler som gäller en större del av utestående lån att löpa utan ränta. Denna påverkan på Norrlandsfondens disponibla be­lopp för nyutlåning inlräder dock enligl utredaren försl efter två lill tre år.

Prop. 1980/81:51

10

Frågan om finasiering och anslagels omfattning har bara tagils upp av vissa remissinslanser. Bl.a. anser länsstyrelsen i Väslernorrlands län all fondens anslag bör ökas lill 50 milj. kr. per år dels med tanke på fondens förändrade inriktning, dels med hänsyn till alt inflationen har urholkat de nuvarande anslagen som har varil oförändrade en längre lid. Länsstyrelsen i Norrbottens län har i stort samma uppfattning och föreslår att anslaget till fonden höjs till 40 milj. kr. per år.

Jag har förståelse för de argument som har förts fram om ökade årliga anslag lill Norrfandsfonden. Del statsfinansiella läget som kan väntas bestå även under de närmaste åren gör dock att jag inte är beredd alt förorda några ökade årliga anslag.

Vad beträffar finansiering finner jag i likhet med utredaren och vissa remissinstanser det också angeläget all klarlägga att Norrlandsfonden kan ta upp även regionallån från Nordiska invesleringsbanken (NIB). Riskerna för läneförlusler bör emellertid noga beaktas av fonden, eftersom läneför­lusler i en ökad verksamhei hell kommer all belasta dess fondkapital.

Norrfandsfonden och ytterligare några remissinstanser har pekat pä behovet av rimlig planeringsperiod för verksamheten. Jag förordar därför all rikilinjer för Norrlandsfondens verksamhei i enlighel med vad jag har anfört nu fastställs för perioden 1981-1985. Vidare förordar jag all en ekonomisk ram för medelstillskott lill Norrlandsfonden för femårsperioden 1981/82-1985/86 nu fastställs till 150 milj. kr. Fondens handlingsprogram och anslagsframställning bör sedan ligga lill grund för statsmakternas beslul om årlig medelslilldelning. Vad gäller anslaget för budgetårel 1981/ 82 avser jag återkomma i budgetpropositionen 1981.

Utredaren har lämnat förslag till nya stadgar för fonden. Det ankommer på regeringen alt sedan riksdagen har beslutat om riktlinjerna för verksam­heten fastställa stadgar för fonden.

3    Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att

1.

godkänna de av mig förordade riktlinjerna för Norrlandsfondens verksamhet för liden 1981-1985.

2.

fastställa en ram av 150000000 kr. för slatens bidrag till Norriands-fonden under budgelåren 1981/82-1985/86.

Prop. 1980/81:51

II

4    Beslut

Regeringen ansluter sig lill föredragandens överväganden och beslular att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Prop. 1980/81:51

13

Bilaga I

INDUSTRIDEPARTEMENTET

Norrlandsfondens framtida roll inom samhällets industri- och regionalpolitiska organisation

Ds I 1980: 8

Prop. 1980/81:51

15

Till Statsrådet och Chefen för industridepartementet

Genom beslut den 31 juni 1979 bemyndigade regeringen dåvarande che­fen för industridepartementet, statsrådet Huss, att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av Norrlandsfondens ställning och uppgifter inom samhällets industri- och regionalpolitiska organisation. Med stöd av detta bemyndigande förordnades den I augusti 1979 dåvaran­de riksdagsledamoten Göte J.[REDACTED_EFTERNAMN] (fp) lill särskild utredare. Som experter att biträda utredaren förordnades departementsrådet Tage[REDACTED_EFTERNAMN] och kanslirådet Olle Stängberg, industridepartementet. Som sekreterare förordnades departmentssekreleraren Bertil[REDACTED_EFTERNAMN]. industrideparlemen­tet.

Utredaren har under utredningsarbetet använt namnet Norriandsfonds-ulredningen.

Direktiven för utredningen fogas som bilaga till betänkandet. Som ytter­ligare bilagor återfinns Norrlandsfondens nu gällande stadga saml förslag lill nya stadgar.

Belänkandet är uppdelat på tvä huvuddelar. Den första delen (kapitel I -3) är en bakgrundsbeskrivning där siffermaterialet i kapitel 2 och 3 hämtats ur den officiella statistiken. Den andra delen innehåller utredarens bedöm­ningar och förslag.

Norrlandsfondsutredningen får härmed överlämna sitl betänkande Norr­landsfondens framtida roll inom samhällets industri- och regionalpolitiska organisation. Uppdraget är därmed slulfört.

Luleå i april 1980. Göte J.[REDACTED_EFTERNAMN]

Bertil[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1980/81:51

17

Innehållsförteckning

1 Norrlandsfondens hittillsvarande verksamhet

1.1 Norrlandsfondens tillkomst   .......................... 

19

1.2

Norriandsfondens styrelse, organisation och personal        

19

1.3

Finansiering av verksamheten    .................... 

.. 

20

1.4

Stödgivning    ............................................    

22

1.4.1

Fördelning på verksamhetsomräden och stödformer   ..

22

1.4.2

Forskning   .......................................... 

22

1.4.3

Utredningar och inventeringar   ............... 

23

1.4.4

Industriellt utvecklingsarbete   ................ 

24

1.4.5

Industriell utbyggnad   .......................... 

24

1.4.6

Insatser fördelade över tiden geografiskt, branschvis, antal förelag, förelagsstoriek m.m       

25

1.4.7

Norrlandsfondens förluster   .................... 

27

1.4.8

Sammanfatlning ................................... 

27

2     Likheter och skillnader mellan Norriandsfonden och övriga berörda

stödorgans verksamhet

2.1

Inledning.................................................... 

28

2.2

Regionalpolitiskt stöd   ................................. 

28

2.3

Regionala utvecklingsfonder   ........................ 

29

2.4

Industrigarantilån ....................................... 

.. 

32

2.5

Regionala investment-/utvecklingsbolag   ........ 

32

2.6

Likheter och skillnader vad gäller slöd lill industriell utbygg­nad 

33

2.7

Likheter och skillnader vad gäller stöd lill industriellt utveck­lingsarbete         

35

2.8

Norriandsfondens och de regionala investment-/utvecklings-bolagen 

36

2.9

Landstingsinsatser    ................................... 

36

2.10

Andra åtgärder med effekter på den industriella miljön       

36

3     Närings- och sysselsältningsmässiga förhållanden i de fyra nordli­

gaste länen

3.1

Inledning   ................................................. 

37

3.2

Skillnader i sysselsättning.sgrad mellan olika kommuner   ....

38

3.3

Riksdagens stödomrädesindelning pä kommuner.. 

38

3.4

Industriella skillnader m.m.............................. 

39

4 Norrlandsfondens framtida verksamhei

4.1

Behov av särskilda insatser i de fyra nordligaste länen       

41

4.2

Möjligheter lill att tillgodose behoven genom förändringar i andra organs verksamhei           

42

4.3

Ny inriktning av Norrlandsfondens verksamhet   

.. 

42

4.4

Stöd lill forskning i forlsältningen .................... 

.. 

43

4.5 Stöd till utredningar och inventeringar i fortsäftningen       

43

2    Riksdagen 1980/81. 1 saml. Nr 51

Prop. 1980/81:51

18

4.6

Stöd till industriellt utvecklingsarbete i fortsättningen        

44

4.7

Stöd till industriell utbyggnad i fortsättningen   . 

45

4.8

Handlingsprogram för Norrlandsfonden   ........... 

.. 

46

4.9

Finansiering av Norrlandsfondens verksamhet   . 

.. 

46

4.10

Nortlandsfondens organisation   ..................... 

47

4.11

Sammanfattning av förslagen lill förändrad inriktning av Norr­landsfondens verksamhet och därav föranledda förslag till ät­gärder    .................... 

.. 

47

Bilaga   Kommittédirektiv ...................................... 

49

Bilaga   Stadga för Stiflelsen Norrlandsfonden    ........ 

52

Bilaga   Förslag lill nya Stadgar för Norrlandsfonden   . 

55

Prop. 1980/81:51

19

1    Norrlandsfondens hittillsvarande verksamhet

1.1      Norrlandsfondens tillkomst

Stiftelsen Norrlandsfonden, i fortsättningen förkortad lill NE, bildades år 1961 (prop. 1961:77, SU 1961:89, rskr 1961:233).

Motivet var att använda en del av avkastningen från en av våra rikaste naturtillgångar, de lappländska malmfyndighelerna, för alt bygga upp nya ekonomiska värden. Behovet av finansieringsstöd i Norrland vid sidan av redan existerande former bedömdes vara sådant att ett speciellt riskta­gande var samhällsekonomiskt motiverat. Delta borde komma till klart uttryck genom att en viss del av malmvinstmedlen avsattes lill en särskild form för industriellt forsknings- och utvecklingsarbete saml främjande av företagsamhet.

NF:s grundläggande uppgift skulle vara all främja näringslivets utveck­ling i Norriand, främst i Norrbottens län. Del skulle ske längs fyra huvud­linjer.

1.

Initiativ och slöd till sådant målforsknings- och utvecklingsarbete, som syftar lill att vidareförädla norrländska råvamtillgängar.

2.

Stöd till industriell utbyggnad i form av medellånga eller långfristiga län mot marknadsmässig ränta.

3.

Stöd till industriellt utvecklingsarbete i form av bidrag med villkoriig älerbetalningsskyldighet eller förlustgarantier.

4.

Initiativ och slöd till utredningar och inventeringar, som bedöms vara av belydelse för det norrländska näringslivet.

1.2      NF:s styrelse, organisation och personal

NF:s verksamhet regleras av dess stadgar, som fastställs av regeringen. Nuvarande stadgar återfinns i bilaga 2. Fonden förvallas av en styrelse som utses av regeringen. Ledamöterna som är nio lill antalet ulses för en lid av högst tre år.

Vart och ell av Väslernorrlands, Jämtlands, Västerbottens och Norrbot­tens län skall enligt stadgarna vara företrätt i styrelsen av en ledamot, som skall vara bosatt i länet och väl förtrogen med dess förhållanden. Enligl praxis utser regeringen som ledamot från dessa län ordföranden i resp. läns landstings förvaltningsutskott. Bland övriga ledamöter skall näringslivet och forskningen vara företrädda. En ledamot ulses efter förslag av arbets­marknadsstyrelsen.

NF:s kansli leds av en verkställande direktör. Kansliet har sitl säte i Luleå. Kansliels uppgift är alt genom ett aktivt och utåtriktat arbete inom sitt verksamhetsområde sprida kännedom om fondens möjligheter saml bidra lill alt tillföra fonden realistiska projekl. Vidare har kansliet i uppgift att framlägga utredningar angående de ekonomiska och tekniska förutsätt­ningarna för olika projekt samt förslag till beslut.

Prop. 1980/81:51

20

Kansliet skall svara för uppföljningen av redan igångsalla projekl samt när så erfordras, lämna förslag till ändrade dispositioner. Kansliet medver­kar dessutom med eller utan anlitande av särskild teknisk, juridisk eller annan expertis - vid förhandlingar med anslagssökande och iredje part speciellt vid patentfrågor och vid upprättande av avtal om licenstillverk­ning. Vidare förekommer viss konsultverksamhet beträffanden ansökning­ar om lån hos medfinansierande kreditinstitut.

Den 31 december 1979 fanns vid fondens kansli 14 heltidsanställda och en halvtidsanslälld. Av personalen var nio heltidsanställda handläggare, medan övriga var administrativ personal.

Personalen vid NE kan grupperas i huvudområdena ekonomi och admi­nistration, kreditberedning, mineralfrågor samt kontorsservice. Inom ekonomiomrädet, som har två befattningshavare, återfinns verkställande direktörens ställföreträdare som också är fondens kamrer. Den andra befattningshavaren är kamrersassistent. Inom kreditberedningsområdet är för närvarande fyra befattningshavare verksamma som kredilberedare. Inom mineralomrädet återfinns två befattningshavare som handläggande geologer och en administrativ assistent. Vad slutligen beträffar gruppen kontorsservice finns för närvarande tre tjänster varav en halvtidstjänst. Befattningarna med heltidstjänst är registrator och VD-sekreterare.

Kostnaderna för NF:s administration uppgick är 1979 till 3,4 milj. kr.

1.3 Finansiering av verksamheten

Från NF:s starl år 1961 och fram t.o. m. år 1979 har bidraget lill fondens verksamhet uppgått fill 369 milj. kr. exkl. 2,8 milj. kr. från den s.k. Tremiljonerfonden. Av detla belopp har LKAB/Statsföretag AB stått för 280 milj. kr. medan fonden erhållit 89 milj. kr. över statsbudgeten. Av tabell 1 a framgär hur beloppen har fördelats över åren.

Tabell 1 a. NF:s årliga kapitaltillskott

1961-70    1971-75    1976     1977     1978     1979    Totalt

5

15

20

20

-

280

5

5

10

10

39

89

:o

20

30

30

39

369

-1-2.8'

LKAB/Stats­

företag AB

15'

Statsbudgeten

-

Summa

15

' Utöver ett tillskott på 15 milj. kr. för år 1961 erhöll fonden 2.8 milj. kr. frän den s. k. Tremiljonerfonden.

Till de externa kapitaltillskotten skall läggas räntor och amorteringar. Totalt disponibelt belopp för NF:s verksamhet, har som framgär av tabell 1 b, under år 1979 nästan lill lika delar bestått av anslag samt räntor och amortering.

Prop. 1980/81:51

21

gi

0

o o

v-i

3

VD

00

Ov

o_

ov'

o

i

is

ov

!

    v,

ov     o

     O

OO M 5       =00      = "O

C   C   £

U   c

(U   B

= '= ä «'S 2 £ M 

£ D g £ = B !5 .S =

Prop. 1980/81:51

22

Tabell 1 b. Disponibla medel milj. kr.

1961-70    1971-75    1976

1977

1978

1979

Tolall

Tillfört kapital                  152.8         100,0         25.0 Räntor och amorteringar 44.4          93,9         25,0

Summa                             197,2         193,9         50.0

30.0 30.0

60.0

30.0 28.6

.58.6

39.0 34.9

73,9

371.8 256,8

628.6

1.4 Stödgivning

1.4.1 Fördelning på verksamhetsområden och stödformer

I tabell 2 redovisas hur beslulal slöd har fördelat sig på de olika verk­samhetsområdena.

I tabell 3 redovisas hur utbetalat stöd har fördelat sig pä olika stöd­former.

I följande avsnitt görs en genomgång av de olika verksamhetsområdena.

Tabell 3. Utbetalningar milj. kr.

Stödform

1961

-70

1971

-75

1976

1977

1978

1979

Tolall

Bidrag

34,1

20.0

6.1

3.8

11.9

1.9

77.8

Lån med villkorlig

återbetalnings-

skyldighet

20,2

19.2

10.6

17.7

18.2

19.4

105.3

Lån

97.0

103,1

27.0

35,0

31,0

24.5

317.6

Summa

151,3

142,3

43.7

.'>6,5

61.1

45.8

500.7

1.4.2 Forskning

För forskningsprojekt tillämpas i regel bidragsformen. Det beror dels på svårigheten alt pä förhand bedöma resultatet, dels på att resultaten i regel kan utnyttjas av en större grupp förelag.

Anslagen lill forskning har utgjort en mindre del av NF:s verksamhei. Om man bortser från år 1963 och år 1973 då anslagen till forskning uppgick till 17,3 milj. kr. respektive 11,1 milj. kr. har forskningsanslagen under övriga verksamhetsår inte överstigit 5,3 milj. kr. per år.

Alt forskningsanslagen är 1963 och är 1973 sä markant skiljer sig från övriga verksamhetsår sammanhänger med att år 1963 lämnades anslag på 12,3 milj. kr. till metallurgiska forskningsstationen i Luleå samt 5 milj. kr. till Stiftelsen Skogsmekanisering. Alt 1973 års forskningsanslag uppgick till 11,1 milj. kr. berodde främst pä att Stiftelsen för Metallurgisk forskning erhöll anslag lill delfinansiering för uppförandel av en bearbelningsleknisk forskningsstation i anslutning till den befintliga metallurgiska forsknings­stationen i Luleå.

Redan år 1973 beslöt NF, med tanke pä att torvtillgångarna i Sverige är en betydande råvarukälla, att närmare studera vilka möjligheter torvtill­gångarna erbjuder för exploatering. En förstudie "Torv som bränsle i

Prop. 1980/81:51

23

värmeproducerande anläggningar'" överlämnades redan samma år till Överstyrelsen för ekonomiskt försvar.

I en teknisk-ekonomisk förstudie har också NF sammanställt hitlills vunna erfarenheter från inhemsk och utländsk forskning vad gäller möjlig­heterna alt använda torv som kemikalieråvara.

Hösten 1977 beviljade NF högskolan i Luleå ett anslag för inköp av högeffektlaser. Nämnda laser är en värdefull resurs för den Verkstadstek­niska forskningen.

För att förbättra barrskogens tillväxt på degenererade hedmarker bevil­jade NF år 1978 Umeå universitet ett anslag för en undersökning av gräalens möjligheter på delta område.

Till plast- och gummitekniska institutet i Sundsvall har NF vidare under år 1979 beviljat medel för uppbyggnaden av ett hällfaslhetslekniskl labora­torium. Sistnämnda insats från NF:s sida har sketl i avsikt alt befrämja plast- och gummiindustrins utveckling i Norrland.

1.4.3 Utredningar och inventeringar

Även för utredningar och inventeringar lillämpas i regel bidragsformen. Verksamheten är relativt begränsad.

Ulöver de analyser, som utförs av NF:s kansli i anslutning lill ansök­ningar om krediter eller andra former av anslag, genomför kansliet ocksä utredningar och inventeringar som egna projekt. Dessa utredningar och inventeringar tjänar som beslulsunderiag för eventuella följdprojekl eller som bas för avvägning av långsiktiga insatser inom specifika branscher.

NF och AMS finansierade på försök ett mineralprospekteringsprojekl i Pajala kommun åren 19731975. Valet av kommun gjordes efler arbets­marknadspolitiska och geologiska överväganden. En sammanställning av olika delrapporter presenterades i "En mineralinventering i Pajala kom­mun".

NF har initierat och finansierat omfattande geologiska arbeten med en kalkstensförekomst i Norvijaure, Jokkmokks kommun. Översiktlig mark­nads- och produktionsstudie för kalksten och kalk har gjorts liksom via högskolan i Luleå studier angående möjligheterna alt producera s.k. vit filler med utgångspunkt från kalkstenen i Norvijaure.

Grafitskifferförekomslen i Vittangi har varit föremål för tämligen omfat­tande studier från fondens sida. Fyndighetens storlek och innehåll, alterna­tiva användningsområden m. m. har undersökts.

NF har under 1977 gjort en studie benämnd "Marknadsföringen i mindre och medelstora företag", i syfle all kartlägga brister etc. Studien har följts upp via en egen satsning pä fyra speciella intensifierade marknadsförings­projekt.

Under 1977 studerades "Frilidshusmarknaden i norra Sverige". Avsik­ten var att ge berörda företag, finansiärer m.fl. en bättre totalbild över marknadssituationen.

Prop. 1980/81:51

24

1.4.4 Industriellt utvecklingsarbete

Industriellt utvecklingsarbete, dvs. projekt som syftar till att utveckla eller förbättra produkter eller produktionsmetoder i ett enskilt företag, stöds främst genom lån med villkoriig återbetalningsskyldighet. Ålerbelal­ningsskyldighel inlräder om och när projeklen blir vinstgivande. Enligt praxis anses ell projekt bli vinstgivande när försöksverksamheten övergår i industriell produktion.

Utvecklingskostnader definieras av NF som hela kedjan av koslnader frän idéanalys, protolypframslällning, provning och provlillverkning till och med marknadsintroduktion. NF har genom detla slöd lill produktut­veckling i vissa fall helt övertagit riskerna i samband med utvecklingsarbe­te. Del har dock ansetts rimligt att företaget skall ta en viss del av risken. Andelen slöd är därför vanligtvis 50-90% av kostnaderna, beroende pä projektets karaktär och företagels egen finansieringsförmäga.

Beviljade medel utbetalas som regel i etapper enligl en förutbestämd tidsplan mol uppvisande av redovisade koslnader. Ränta utgär försl når äterbetalningskyldighet inlräder för länet. Amorteringstiden anpassas till projektels förväntade ekonomiska livslängd. Som exempel visas i nedan­stående tabell hur finansieringen av ett produktutvecklingsprojekt kan se ut.

Investerings- och Tinansieringsplan i samband med produktutveckling.

Investering

tkr

Finansiering

tkr

Konstruktion

Patent

Prototyp

Provning

Marknadsintrodi

Summa

iktion

75 25

150 50

100

400

Egen insats Norrlandsfonden

Summa

100 300

400

I delta exempel har NF således pålagil sig all finansiera 75 % (300000 av 400000) av utvecklingskostnaderna.

Vid NF:s bedömning av utvecklingsprojektet är del yttersta beslulskri-teriet projektets förväntade lönsamhet. I detta ligger bedömning av ett stort anlal mer eller mindre mätbara komponenter. Särskill stor vikt läggs vid att projektet harmonierar med företagets nuvarande kunskapsområde eller den inriktning som man avser all välja i framtiden.

Den andel av totala stödet som har omvandlats lill lån med amortering kan sägas vara ell mätt på utvecklingsprojektets framgång. Av anslag till hitlills slutförda utvecklingsarbeten har ca 70% omvandlats lill lån.

1.4.5 IndustrieU utbyggnad

Stöd till industriell utbyggnad lämnas i form av medellångt eller långfris­tigt län. Samma räntesats lillämpas som för de statliga induslrigaranli-lånen. Räntebefrielse kan beviljas och lämnas i så fall vanligen under en

Prop. 1980/81:51

25

period av tvä ä tre är men kan enligl stadgarna utsträckas lill högsl 10 år.

Amorteringstiden kan enligt stadgarna utsträckas lill 20 år men har genomgående varit kortare. Vägledande vid fastställande av amorterings­tid är investeringsobjektets ekonomiska livslängd eller, om del gäller rörel­sekapital, den förväntade likvidilelsutvecklingen i företaget. Amorterings-anstånd kan lämnas för att täcka en del av de finansieringssvärigheter som uppstår vid kraftig utbyggnad av produktionsapparaten.

Under de senare åren, särskill är 1979. har NF slött industriell utbygg­nad även genom all teckna garantier för banklän.

Eftersom NF inte kommer i åtnjutande av reella säkerheter, har särskild vikt lagts vid bedömning av företagets och dess produkters framtidsmöj­ligheter.

1.4.6 Insatser fördelade över tiden geografiskt, branschvis, anlal företag, företagsstorlek m.m.

Under fondens verksamhetstid har den geografiska fördelningen av NF:s insatser skett enligl vad som framgär av tabell 4.

Tabell 4. NF:s anslagsgivning länsvis. Belopp i milj. kr.

(procent inom parentes)

År

Norrbotten

Västerbotten

Västernorrland

Jämtland

Övrigt

Summa

1961-70

109,6

(55.0)

34.4

(17,1)

13.0

( 6,5)

8,5

( 4.3)

33,9   (17.0)

199,4

1971-75

81,4

(37,5)

87,7

(40.4)

30,8

(14.2)

13,4

( 6.2)

4,0   (  1,8)

217,3

1976

10,0

(18,0)

28,7

(51,5)

10,6

(19,0)

5.3

( 9.5)

1,1    ( 2.0)

55,7

1977

30.6

(43.0)

22,5

(31.7)

7.8

(11.0)

9,3

(13,1)

0,9   (  1.3)

71,1

1978

25.3

(38,3)

25.5

(38.5)

9.5

(14.4)

5.8

( 8,8)

0.1

66,2

1979

27.3

(45,1)

14,3

(23.6)

13,8

(22.8)

4,6

( 7.6)

0,6   (  1,0)

60,6

1976-79

93,3

(36.8)

91,0

(35,9)

41.7

(16.5)

25.0

( 9.9)

2.7   (  1.0)

253.7

Summa

284,3

(42.4)

213,1

(31.8)

85,5

(12.8)

46.9

( 7.0)

40.6    ( 6.0)

670.4'

' Exklusive 20,9 milj. kr. vilka anslagits till fondens egna projekt.

Som framgär av tabellen har tyngdpunkten i NF:s insatser varil lokali­serad till Norrbollens län. Under 1970-lalet har emellertid Västerbotiens län vissa är nätt upp och förbi den tätposition Norrbollen tidigare innehaft.

Tendensen till ökade insatser utanför Norrbollen tidigare begränsar sig, som framgår av tabell 4 inte enbart till Västerbotten. Också för Västernorr­lands och Jämtlands län är ökningen under 1970-lalet markant.

Ser man på den branschvisa fördelningen av NF:s anslag under 1970-talet, som framgår av tabell 5 och 6 sä är den mekaniska verkstadsindustrin dominerande vad gäller totalt anslag till industriellt utvecklingsarbete. Under verksamhetsåret 1977 har emellertid en markant ökning sketl också vad gäller trä- och snickeriinduslrin saml övriga ej specificerade bran­scher.

Prop. 1980/81:51

26

Tabell 5. NF:s anslag till industriellt utvecklingsarbete fördelat på branscher. Belop­pet i milj. kr.

(siffrorna inom parentes utgör antalet företag).

Mek. verkst.

Trä/S

nickeri-

År

industri

industri

Övriga

Summa

1970-75

46,9   (121)

5,3

(9)

9,8   (31)

62,0   (161)

1976

13,7     (40)

2,2

(2)

2,6     (6)

18.5     (48)

1977

16,5     (55)

5,1

(9)

5.0   (13)

26,6     (77)

(978

17,5     (51)

1,9

(31

5,7   (16)

25.1     (70)

1979

16,2     (41)

2,4

(8)

8,5    (16)

27,1      (65)

1976-79

63,9   (187)

11,6

(22)

21,8   (51)

97.3    (260)

Totalt

110.8   (308)

16,9

(31)

31,6   (82)

159,3   (421)

Också vad gäller anslag för industriell utbyggnad finns under 1970-talet en dominans för mekanisk verkstadsindustri både vad gäller totalt belopp och antal företag. Av tabell 7 framgär dock att rubriken "Övriga" haft en snabbare ökning från 1970 1. o. m. 1979.

Tabell 6. NF:s anslag till industriell utbyggnad. Belopp i milj. kr.

(siffrorna inom parentes utgör antalet företag).

Mek. verkst.

Trä/Snickeri-

År

industri

industri

Övriga

Summa

1970-75

69,4   (117)

58,0   (62)

33.2   (47)

160.6

(226)

1976

19,8     (24)

7.9   (12)

7,9   (10)

35.6

(46)

1977

23.0     (39)

14,9   (24)

1.9     (6)

39.8

(69)

1978

22,2     (36)

9,6   (16)

8.4   (11)

40.2

(63)

1979

16,1      (15)

5,3     (9)

7,8   (11)

29.2

(35)

1976-79

81,1    (114)

37,7   (61)

26,0   (38)

144,8

(213)

Totalt

150,5    (231)

95.7 (123)

59,2    (85)

305,4

(439)

Belräffande storleken på de förelag hos vilka NF den 31 december 1970 respektive 1979 hade utestående lån och lån med villkoriig återbetalnings-skyldighet så fördelade sig dessa enligt följande tabell (tabell 7).

Tabell 7. Utestående lån fördelade på företagsstorlek milj. kr.

(siffrorna inom parentes utgör antalet företag).

26-50

Antal anställda personer

51-199

200 

Summa

31/12 1970 milj. kr.

11,9   (52)

20,5    (32)

37,5

(38)          12.0

(8)           81.9   (1.30)

Genomsnitt per förelag

0,23

0.64

0,99                   1.5

0.63

31/12 1979 milj. kr.

24.6   (83)

36.3    (62)

85,1

(70)          25.2

(28)          17L2    (243)

Genomsnitt per företag

0,30

0,59

1,21                   0.9

0,71

Av intresse är också uppgifterna om fondens engagemang i nyetablerade företag, vilkel framgår av tabell 8. Tabell 8.

1970

1977

1979

Ikr Ändamål

antal anslag

tkr

antal anslag

tkr

antal anslag

Industriellt

utvecklingsarbete   500 Industriell utbyggnad            9 690

1 15

3751 11835

13 16

2 120 1150

5 3

Prop. 1980/81:51

27

Som framgår av tabellen är tendensen lill förskjutning mot lån för indu­striellt utvecklingsarbete mycket markerad. År 1979 har NF ocksä för första gången både beträffande antal län till nyetablerade företag och anslagets totala nivå klart passerat fondens engagemang vad gäller indu­striell utbyggnad i nyetablerade förelag.

1.4.7 NF:s förluster

NF har, som tidigare angivits, oftast lämnat topplån mot svaga säker­heter. Detta har slagit igenom i form av föriuster på utestående lån. Av tabell 9 och 10 framgår hur föriusterna på lån (exkl. lån med villkoriig ålerbelalningsskyldighel) fördelat sig över tiden och geografiskt.

Tabell 9. Förluster i relation till totalt utestående lånestock vad gäller lån ulan villkorlig återbetalningsskyldighet

1962-701971-751976    1977     1978     1979    1976-79Totalt

Föriuster i % av

total lånestock

5,4

3,5

2,4

12,1

5.4

8,6

7,2

5,5

Föriuster i

milj. kr.

15,4

16,3

3,1

16.5

7,9

12.4

39.9

71.6

Förlusterna har som framgär varit mest omfatiande under de tre senasle verksamhetsåren. Det sannolika skälet till detla lorde vara att NF dels i ökad utsträckning engagerat sig i lån med läg säkerhet och dels att kon­junkturnedgången speciellt drabbat större norrländska basföretag av vilka mindre förelag inom länen är starkt beroende.

Av tabell 10, där jämförelsen avser perioden 1962-79, framgår all för­lusterna i slörre utsträckning drabbat Norrbollen än övriga län.

Tabell 10.  Förluster, geografisk fördelning milj. kr. m. m.

(siffrorna inom parentes utgör antal företag)

Norr-

Väster-

Väster-

botten

botten

norrland

Jämtland

Summa

Föriuster 1962-79

i milj. kr.

41,1 (66)

16,5 (30)

8,8 (12)

5.2 (9)

71.6

Utbetalda lån

1962-79 i milj. kr.

222,4

176.5

68.1

39.4

506.4

Procentuell för-

delning av utbe-

talda lån

43,9

34,9

13.4

7.8

Procentuell för-

delning av de

totala föriusterna

57,4

23,0

12.3

7.3

1.4.8 Sammanfattning

NF har t.o.m. år 1979 beviljat slöd med sammanlagt ca 691 milj. kr. i fräga om ändamål ligger tyngdpunkten inom området industriell utbyggnad med ca 68% av det beviljade stödet. Vidare kan noteras en förskjutning över tiden frän områdena forsknig samt utredningar och inventeringar mol

Prop. 1980/81:51

28

industriellt utvecklingsarbete och industriell utbyggnad. Under de allra senaste åren har dessulom sketl en förskjutning frän industriell utbyggnad mot industriellt utvecklingsarbete. Under år 1979 lämnades sålunda nästan lika stort stöd till industriellt utvecklingsarbete som till industriell utbygg­nad.

Beträffande formen för slöd kan noteras att huvuddelen av slödel har lämnats i form av lån ulan villkorlig betalningsskyldighet. I samband med de senaste årens förskjutning mol slöd till industriellt utvecklingsarbete, har dock andelen län med villkorlig älerbetalningsskyldighet ökal. 1 fråga om den geografiska fördelningen av fondens totala insatser kan noteras all Norrbotten erhållit ca 44% medan Västerbotten, Västernorrland och Jämt­land erhållit resp. 35, 13 och 8%. Resterande procent utgörs av medel som ej kunnal länsbestämmas.

Under 1970-talet har tyngdpunkten av stödet förskjutils från Norrbotten till de övriga norrlandslänen.

Den branschmässiga fördelningen är sådan all merparten av slödel har gått till mekanisk verkstadsindustri. Under de senaste åren har emellertid trä/snickeriinduslri och övrig industri fäll en ökad andel.

Beträffande NF:s förluster på lån utan villkorlig återbetalningsskyl­dighet sä hårde, bortsett frän är 1971 och åren 1977-79, inle varil speciellt omfattande med tanke på förutsättningarna för NF:s verksamhei. Inklude­ras nämnda år är NF:s lolala förluster dock relativt stora.

2    Likheter och skillnader mellan NF och övriga berörda stödorgans verksamhet

2.1 Inledning

1 detla kapitel görs först en genomgång av övriga berörda stödorgans verksamhet. De stödformer/organ som behandlas är

regionalpolitiskt slöd

regionala utvecklingsfonder

industrigarantilån

regionala inveslment/utvecklingsbolag

' Därefter görs en jämförelse mellan NF och dessa stödformer/organ.

Slutligen redovisas landstingsinsalser och övriga ätgärder med effekter på den industriella miljön.

2.2 Regionalpolitiskt stöd

Genom statsmakternas beslul år 1964 (prop. 1964:185, BaU 1964:48, rskr 1964:408) infördes statligt lokaliseringsstöd som ell medel att påverka förelagens lokalisering lill orter och regioner där en förstärkning av nä-

Prop. 1980/81:51

29

ringsliv och sysselsättning är önskvärd. Stödet har därefter förstärkts och vidareutvecklats (prop. 1970:75, SU 1970:103. BaU 1970:40. rskr 1970:270 och 304 samt prop. 1973:50, InU 1973:7, rskr 1973: 248). År 1979 beslutade statsmakterna om ytterligare förstärkning av stödet (prop. 1978/ 79:112, AU 1978/79:23, rskr 1978/79:435). F. n. lämnas regionalpolitiskt stöd i form av

-

avskrivningslän

-

lokaliseringslån

-

utbildningsstöd

-

sysselsättningsstöd

-

offertstöd

-

flyttningsstöd lill personal med kvalificerad yrkesutbildning.

För stödverksamheten är landet indelat i sex stödområden numrerade frän I till 6. Ju högre siffra ett stödområde har desto slörre slöd lämnas inom området.

Avskrivningslån lämnas för byggnads- och i vissa fall maskininveslering-ar. Det är ränle- och amorteringsfritt och kan efter beslul av myndighet skrivas av med hälften efter tre år och återstoden efter sju år. Avskrivning sker om stödmoltagaren har uppfyllt de utfästelser, främst i fråga om sysselsättningsökning, som gjordes när stödet beviljades.

Lokaliseringslån lämnas för anskaffning av anläggnings- eller omsäll-ningstillgångar eller för att finansiera ätgärder som pä annat sätt främjar verksamhetens utveckling, t.ex. kostnader för produktionsutveckling och marknadsföring. Lånetiden anpassas efter låneändamålel och är högsl 20 år. Räntan är diskontot ökat med 3,75%-enheter. Anstånd med räntebe­talning och amortering kan medges under högst fem är.

Utbildningsstöd lämnas för utbildning av främst nyanställd personal inom företaget.

Sysselsältningsslöd lämnas för nyanställning av personal när del är fråga om sysselsättningsökning inom förelaget.

Offertstöd kan lämnas när övriga stödformer inle är fiUämpliga. Offert-stödet är för industriföretag begränsat lill stödområdena 4-6.

Stödets storlek i de olika stödområdena framgår av tabell 11.

Stöd lämnas endast till sådan verksamhet som har eller bedöms fä tillfredsställande lönsamhet och ge de anställda varaktig sysselsättning.

2.3 Regionala utvecklingsfonder

I avsikt all skapa slagkraftiga regionala stödorgan inriktade på främst mindre och medelstora förelag beslutade riksdagen (prop. 1977/78:40, NU 1977/78:34, rskr 1977/78:110) att inrätta regionala utvecklingsfonder fr.o.m. den 1 juli 1978. Utvecklingsfonderna övertog de tidigare företagareföreningarnas arbetsuppgifter. De nya regionala utvecklingsfon­derna erhöll i förhållande till företagareföreningarna utökade resurser sam-

Prop. 1980/81:51

30

Stödets storlek i olika stödområden Tabell 11.

Stödets storlek i procent av kostnader/kapitalbehov

Stödets storlek i kronor

Stöd          Byggnads-      Maskininves- Omsätt-

Marknads-

Flytt-

område     investeringar teringar          nings-

förings-

ning av

-------------------------    tillgångar

åtgärder

maskiner

Totalt lånestöd högst 70 %

Syssel-sätt-nings-stöd

Utbild­nings stöd

därav avskr. lån högst

Belopp per anställd

1

2 3 4

10%

25% 40% 40%

10%. 10% 15% 15%

5

55%

30%

6

70%

60%

Lokaliseringslån högst 70 % för resp. ändamål

Totalt   40000 under 3 är Totalt 80000 under 5 är Totalt 130000 under 7 år

Ej maxi meral

Regeringen kan i särskilda fall medge all förhöjt stöd utgär.

I områdena 4-6 tillkommer följande ytterligare stödformer: stöd till turistanlägg­ningar och till uppförande av kommunala industrilokaler samt stöd enligt offertprin­cipen.

fidigt som målgrupperna ökades. Fonderna är stiftelser med staten och resp. landsting som huvudmän.

Den anpassning lill förhållandena i varje län som riksdagen bedömt som angelägen innebär all fonderna inom de ramar som samhällel ställer upp, har stor självständighet gentemot huvudmännen. Samhällets ledning av verksamheten inskränker sig till utlagda program och vissa fastställda generella normer t.ex. i fråga om lånevillkoren.

Fonderna byggs successivt ul för att bli fullserviceorgan dit företagen kan vända sig med allehanda problem. Verksamheten kan indelas i två huvudområden: förelagsservice och kredit verksamhei.

Förelagareföreningarnas målgrupp var lillverkningsinduslri. Denna mål­grupp har nu ulökats med sådana tjänsleproducerande förelag som har direki anknytning lill de tillverkande företagen.

Fondernas verksamhet är inriklad pä små och medelstora företag - dvs. företag med upp lill ca 200 anställda. Med hänsyn lill svårigheterna att entydigt precisera vilka förelag som omfattas av kategorin småförelag har emellertid inte den storieksmässiga avgränsningen lästs alltför hårt.

Företagsservicen består i informations- och kontaktverksamhet, allmän rådgivning och översiktliga företagsanalyser, utbildningsservice samt kon­sultverksamhet i tekniska, ekonomiska, juridiska, administrativa eller marknadsmässiga frågor.

Kredilverksamheten består av egen kreditgivning, kredilförmedling saml beredning och uppföljning av vissl slalligl kredilslöd - främst indu­strigarantilån och lokaliseringsstöd.

Prop. 1980/81:51

31

Fondernas kreditverksamhet ulgör ett komplemenl fill del ordinarie kredilväsendel. Slöd lämnas i regel endast till förelag med otillräckliga länesäkerheter på den ordinarie kreditmarknaden. 1 vissa situationer är fonderna beredda till särskill stort risktagande. Detla gäller framför allt lånebehovet för expanderande och nyetablerade företag saml företag som avser alt etablera sig eller är etablerade pä exportmarknaden.

Fonderna kan lämna två typer av lån:

-

rörelselån

-

produktulvecklingslän

Vidare har nyligen beslutats att fonderna skall kunna teckna garanti för banklän.

Län lämnas endast till sädan verksamhet som har eller bedöms kunna fä tillfredsställande lönsamhet.

Rörelselån kan lämnas för anskaffning av anläggnings- och omsättnings­tillgångar eller till främjande av rörelsens utveckling pä annat säll. Om synnerliga skäl finns, får rörelselån även ges för aktieförvärv eller liknande ändamål, om detla väsentligen underiättar eller möjliggör för låntagaren att driva sädan verksamhet som avses.

Rörelselån får beviljas en och samma låntagare med högsl så stort belopp all låntagarens sammanlagda saldo för sådana län uppgår till 500000 kr.

Rörelselän skall betalas åter inom viss lid enligt plan som fastställs när lånet beviljas. Ålerbetalningsvillkoren bestäms främst med hänsyn lill syftet med lånet. Återbetalning skall påbörjas inom högst tre eller vid nyetablering fem år och avslutas inom högst 20 år frän dagen för första utbetalningen. Räntan på länen fastställs av resp. utvecklingsfond.

Den ansluter i regel till vad som gäller för industrigarantilån, dvs. dis­kontot ökat med 3,75 %-enheter. Någon möjlighet till räntebefrielse finns inle.

Produktutvecklingslån kan lämnas för uiveckling och marknadsföring av produkler, processer eller syslem för indusiriell produktion. Produktul­vecklingslän får beviljas en och samma låntagare med högsl sådant belopp all dennes sammanlagda saldo för sådana län uppgår lill tre miljoner kr. För produktulvecklingslän överstigande 500000 kr. krävs samråd med Styrelsen för teknisk utveckling.

Produktulvecklingslän får beviljas nfied högst 50 % av den beräknade kostnaden för del projekt som lånet avser. Om särskilda skäl finns, får lån beviljas med högsl 65 % av den beräknade kostnaden.

Beträffande produktulvecklingslän får anstånd med räntebetalning läm­nas, varvid upplupen ränta läggs till länebeloppet. För produktuvecklings-län kan ålerbelalningsskyldighel dessutom helt eller delvis efterskänkas, om låntagaren visar att förutsättningar uppenbarligen saknas att utnyttja projektets resultat lönsamt. Grunderna för lönsamhetsbedömning bör om möjligt bestämmas då länet beviljas.

Prop. 1980/81:51

32

För produktulvecklingslän uttas, förutom ränta, en riskpremie om lägsl 10 % och högst 25 % av lånebeloppet. Riskpremien läggs till lånebeloppet vid uppläggningen av lånet.

En översyn av reglerna för produktulvecklingslän pågår f n. inom Sla­tens industriverk.

2.4       Industrigarantilån

Som tidigare nämnts handhar de regionala ulvecklingfonderna också be­redning och uppföljning av statlig garanti för län, s.k. industrigarantUån.

Industrilånegaranti utgår endast till sådan verksamhet som ingår i mål­gruppen för de regionala utvecklingsfonderna och som har eller bedöms kunna fä lillfredsslällande lönsamhet. Om med län avsedd finansiering kan ske pä den allmänna kreditmarknaden under normala marknadsmässiga villkor får lånegaranti inte lämnas ulan synnerliga skäl. Lånegaranti för­enas med de villkor som behövs med hänsyn till ändamålet med garantin och i övrigt.

Industrilånegaranli får beviljas för lån med fast eller rörlig ränta. Ränte­villkoren för garantilän med röriig ränta bestäms med utgångspunkt i gällande avlal mellan staten och vederbörande bankorganisalioner (f.n. diskontot ökal med 3.75 %-enheler) medan ränlevillkoren för garanlilän med fasl ränla skall godkännas av slalen.

Ålerbetalning av industrigarantilån skall ske enligt fastställd plan och påbörjas inom högsl tre, eller vid nyetablering, fem är och avslutas inom högst 20 är frän dagen för första utbetalningen. Anstånd med eller befrielse från räntebetalning kan inte medges.

2.5       Regionala investment/utvecklingsbolag

Under de senasle åren har staten medverkat lill all bilda regionala inveslmenl/ulvecklingsbolag med verksamhet i de fyra nordligaste länen.

År 1977 bildades eti lill dåvarande NJA knulel inveslmeulbolag. numera Regioninvest i Norr AB. Bolaget har lill uppgift all stimulera industriell utveckling i Norrbottens län. Del sker genom att bolaget kan gå in som hel-eller delägare i utvecklingsbara förelag. Regioninvest söker ocksä efler nya produkter som kan tillverkas i befintliga eller nya förelag. Vid starten tillfördes Regioninvest 25 milj. kr. från slalen. År 1977 beslutade riksdagen om ytterligare kapitallillskotl med 75 milj. kr. Regioninvest är numera helägl dotterbolag till Statsföretag AB.

År 1978 fick Svenska industrietableringsaktiebolaget (Svetab) ändrade och vidgade arbersuppgifter. Svetabs nyetableringsfrämjande insatser or­ganiserades försöksvis inom ramen för två särskilda investmentbolag, helägda av Svetab. Del ena av dessa Svetab Nord AB har sitt kontor i Härnösand.  Verksamhetsområdet omfattar i  huvudsak  Västerbottens.

Prop. 1980/81:51

33

Jämtlands, Västernorrlands och Gävleborgs län. Svetab Nord skall gå in som minoritetsägare i utvecklingsbara små och medelstora företag, både sådana som startar och sädana som redan är i gång. Man söker företagare som är beredda alt efter en kapitalinsats från Svelab Nord själva aktivt driva och leda sina förelag. Svelab Nord tillfördes vid starten 20 milj. kr. i egel kapital. Bolaget har ännu inte gått in som delägare vid något norr­ländskt företag.

År 1979 beslöt riksdagen alt två regionala utvecklingsbolag skulle bildas, ett i Västerbotiens och ett i Jämtlands län. För vardera bolaget anvisades 5 milj. kr. i aktiekapilal. F.n. behandlas i riksdagen ell förslag från regering­en att bolagen skall tillföras yllerligare statliga medel, sammanlagt 25 milj. kr. till vardera bolaget under en femårsperiod. Samtidigt avser resp. läns landstingskommun att tillföra vardera bolaget 5 milj. kr. Enligl regerings-förslaget bör tyngdpunkten i bolagens verksamhei ligga i att medverka till etablering av ny verksamhet som ger ökad sysselsättning genom att nya produkler tillförs redan existerande eller för ändamålet bildade företag. Bolagen skall komplettera utvecklingsfondernas verksamhei genom all själva driva konkreta utvecklingsprojekt. Det skall ske såväl personellt som finansiellt. Formerna för bolagens finansiella engagemang bör avgöras frän fall lill fall med slor frihet för bolaget att välja den i del enskilda fallet lämpligaste formen.

2.6 Likheter och skillnader vad gäller stöd till industriell utbyggnad

Stöd till industriell utbyggnad kan lämnas av/genom

-

NF

-

regionalpolitiskt slöd

-

regionala utvecklingsfonder

-

industrigarantilån (IG-län)

Del regionalpoliliska slödet kan lämnas bäde i form av avskrivningslån och lån med ålerbelalningsskyldighel. Vidare finns möjlighel att bevilja offertstöd som kan anpassas lill behovet i varje enskilt fall. NF och regionala utvecklingsfonder kan bara ge lån med ålerbelalningsskyldighel för indusiriell uibyggnad. När del gäller garantier för banklån kan sådana ges av NF, regionala utvecklingsfonder eller i form av IG-lån.

Enligl NF:s stadgar kan slöd lämnas lill etablering och uibyggnad i form av medellångl eller längfrisligl lån. I undanlagsfall kan också kortfristiga lån lämnas för all möjliggöra en nödvändig expansion eller slörre beställ­ning om andra kreditmöjligheter saknas. Lån får under en tid av tio är vara ränte- och amorteringsfria och återbetalning skall vara fullgjord inom tjugo år från lånets utbetalning om inle särskilda skäl föreligger.

I prakfiken har dessa lån hittills använls för alt komplettera finansie­ringsbilden när tidigare maximall lokaliseringsstöd lämnats och när alla andra finansieringsmöjligheler varit uttömda. 

3    Riksdagen 1980/81. I .saml. Nr 51

Prop. 1980/81:51

34

Av nedanstående representativa exempel taget ur "Norrlandsfonden informerar" (1974) framgår NF:s hittillsvarande roll som loppfinansiär när lokaliseringsstöd utnyttjas maximalt.

Investeringsplan (tusental kr.)

Finansieringsplan Itnseiual kr.)

Byggnader

2000

Eget kapital

600

Maskiner

2000

Bank

1900

Rörelsekapital

1500

Lokaliseringsstöd'

Inkörningskostnader

700

(bidrag -t- län)

2 700

NF SUMMA

1 000

SUMMA

6 200

6 200

'67 % av byggnads- och maskininvesteringskostnaderna enligt maximeringsreg-lerna.

I och med de ändrade reglerna för regionalpolitiskt stöd fr.o.m. den 1 juli 1979 har emellertid förutsättningarna förändrats. Den ändring som i delta sammanhang är av särskilt iniresse gäller lokaliseringslän. Fram till den 30 juni 1979 kunde lokaliseringslån. och i förekommande fall ocksä avskrivningslån uppgå till sammanlagt högst 67 % (se tidigare exempel) av byggnads- och maskininvesleringskostnaderna. Fr.o.m. den Ijuli 1979 kan lokaliseringslån lämnas inte bara för anläggningsinvesleringar ulan också för alt läcka rörelsekapilalbehov m.m. Samtidigt höjdes procentsat­sen lill 70 %. Della innebär all övrig finansiering endasl behöver uppgå lill 30 % av hela finansieringsbehovet.

Tidigare exempel med de nya bestämmelserna för regionalpolitiskt slöd som gäller fr.o.m. den 1 juli 1979 skulle därmed bli följande.

Investeringsplan (Insen kr.)

Byggnader Maskiner Rörelsekapital Inkörningskostnader

2000

2000

1500

700

Finansieringsplan linsen kr.)

Eget kapital

Bank

Lokaliseringsstöd'

NF SUMMA

600

1900

3 700

2 700

SUMMA

6 200

6 200

'70 %av totala kapitalbehovet enligt maximeringsreglerna blir 4 340 tkr.

Som framgår läcker lokaliseringsstödet genom de nya bestämmelserna inte bara in NF:s del utan ger en marginal pä 640000 kr. innan stödet utnyttjats upp till 70 %.

I de fall inte ens 30 % av den totala finansieringen av ett projekt kan ske genom eget kapital och banklån men projektet ändå bedöms vara så bär­kraftigt all det kan genomföras med ännu slörre statligt slöd, kan regering­en medge att maximigränsen 70 % för lokaliseringslån får överskridas.

För lokaliseringslån gäller dock krav på att projektet skall ge ökad sysselsättning eller - i vissa fall - bevara sysselsättningen. Också för NF kan detta bedömas som en önskvärd effekt men utgör inle ett absolut krav för alt bevilja slöd i form av långfristigt eller medellångt län.

Prop. 1980/81:51

35

I fråga om räntebefrielse finns ytterligare en skillnad eftersom NF på sina lån för industriell utbyggnad kan bevilja upp till tio års räntebefrielse medan lokaliseringslån numera medger anstånd med räntebetalning i högst fem år.

I fråga om beslutanderätt gäller för avskrivnings- och lokaliseringslån att länsstyrelsen beslutar vid stödunderlag upp till 5 milj. kr., dvs. vid lån upp till 3,5 milj. kr. Nägra undantag finns. De viktigaste är att vissa branscher samt nyetableringar är undantagna från länsstyrelsens beslutanderätt. Vi­dare undantas ärenden där det enbart är fråga om anskaffning av omsätt­ningstillgångar m.m. eller där det godkända stödunderiaget för sådan anskaffning överstiger 700000 kr. I de fall länsstyrelsen inte fär besluta avgörs ärendet av AMS eller i vissa fall regeringen.

Utvecklingsfondernas rörelselån för industriell utbyggnad skiljer sig från NF:s lån främst därigenom att de är beloppsbegränsade. En och samma låntagare får ha högst 500000 kr. i sammanlagda rörelselån från utveck­lingsfonden. Efter samråd med statens industriverk kan dock en utveck­lingsfond i undantagsfall lämna lån med högre belopp. Någon möjlighel liil ränlebefrielse finns inte på utvecklingsfondernas rörelselån. Vidare finns en storleksbegränsning på sä sätt att utvecklingsfonderna normalt inle skall ge lån till företag med fler än 200 anställda.

2.7 Likheter och skillnader vad gäller stöd till industriellt utvecklingsarbete

Stöd lill industriellt utvecklingsarbete kan ges av

- NF

       regionala utvecklingsfonder

i form av län med villkorlig återbetalningsskyldighet. Vidare kan för ändamålet ges lokaliseringslån och offertstöd.

När det gäller reglerna för lån med villkorlig älerbetalningsskyldighet är de för NF inte preciserade i stadgarna. NF:s praxis är att dessa lån är ränte- och amorteringsfria fram till den tidpunkt dä det avgörs om återbe­talningsskyldighet skall inträda eller ej. I de fall återbetalningsskyldighet inträder skall återbetalning i regel ske på fem år. Vidare las ränla ut enligl samma räntesats som för övriga lån. I några fall sker återbetalning i form av ett fast belopp per försåld enhet e. dyl.

De regionala utvecklingsfondernas motsvarande lån (PU-län) är mer detaljreglerade. PU-län får lämnas med högsl 50 %, i undanlagsfall högsl 65 %, av den beräknade kostnaden för projektet. Högsta länebelopp är 3 milj. kr. Vid större län än 500000 kr. måste dock samråd ske med STU. En särskild riskpremie om lägst 10 % och högst 25 % av lånebeloppet läggs lill delta vid uppläggningen av länet. Vidare gäller för utvecklingsfonderna begränsningen till företag med högst 200 anställda. För NF:s lån finns varken beloppsbegränsningar eller riskpremie. Som tidigare nämnts pågår f. n. en översyn av reglerna för PU-länen.

Prop. 1980/81:51

36

2.8      NF och de regionala lnvestment-/utvecklingsbolagen

Skillnaden mellan NF och de regionala investmenl-/utvecklingsbolagen är alt bolagen kan gä in som ägare i förelag och projekt. NF:s finansiella insatser begränsas lill län i olika former. En likhet mellan NF och främst de beslutade bolagen i Jämtlands och Västerbotiens län är möjligheten att genom personella insatser "driva" utvecklingsprojekt.

2.9      Landstingsinsatser

I ökad utsträckning har landstingen engagerat sig i resp. landstingsom­rådes näringspolitiska strävanden. Detla har skett pä olika sätt bl. a. bero­ende pä den näringslivsstruktur som gäller inom de olika landstingsområ­dena. Engagemanget har emellertid relativt sett varil störst och tidigast förekommande inom de fyra nordligaste länens landstingsområden. De norrländska landslingens relativt sett slörre näringspolitiska insatser sam­manhänger givetvis med brislen pä arbetsfillfällen i dessa län.

Landstingens slöd lill den regionala näringspolitiken varierar kraftigt om man ställer det i relation till resp. läns befolkning. År 1979 uppgick lands-lingsanslagel lill de regionala utvecklingsfonderna sälunda lill följande (milj. kr.).

Norrbollens landstingsområde

9350'

Västerbottens landstingsområde

2670

Jämtlands landstingsområde

1 300

Västernorrlands landstingsområde

I 830

Omräknat per innevånare inom resp. landstingsområde tillsköl Norrbot­tens landsting år 1979 ca 38 kronor. Västerbottens landsting ca 11 kronor, Jämtlands landsting ca 10 kronor och Väslernorrlands ca 7 kronor. Som jämförelse kan nämnas att motsvarande belopp för Stockholms läns lands­ting var 2 kronor.

Landstingens insatser för den regionala näringspolitiken inskränker sig emellertid inle enbart lill ekonomiskt stöd till de regionala utvecklingsfon­derna. Speciella projekt l.ex. "Aktion Z", "Inland Y" och "Utveckling AC" saml administrativa personella insatser inom själva landstingen ulgör också led i stödet till den regionala näringspolitiken. Dessa former av stöd är däremot svära alt värdemässigt uppskatta. Samma gäller olika primär­kommuners indirekta stöd till företagandet.

2.10    Andra åtgärder med effekter på den industriella miljön

Stödinsalser av mer indirekl karaktär är bl.a. inrättandet av Umeå universitet. Metallurgiska forskningsstalionen (Mefos) och Tekniska hög­skolan i Luleå, Sveriges geologiska undersökning (SGU) i Luleå, Industri-

' Därav engångsanslag på 7 milj. kr. tor speciella regionala näringspolitiska insatser.

Prop. 1980/81:51

37

ellt utvecklingscentrum i Skellefteå, Stiftelsen industricentra saml plast-och gummitekniska institutet i Sundsvall. Nämnda institutioner har redan och bör rimligtvis i ökad utsträckning kunna generera både produklidéer och högre kompetens till näringslivet i Norrland. Ytteriigare utbyggnad av nya institutioner med direki sikte på att stödja del norrländska näringshvel genom alt förstärka den industriella strukturen i området synes också på längre sikt vara ett verksamt komplement till de direki företagsinriktade åtgärderna.

3   Närings- och sysselsättnlngsmässiga förhållanden i de fyra nordli­gaste länen

3.1 Inledning

Motiven för samhällets insatser i de fyra nordligaste länen är de svåra stmktur- och sysselsättningsproblemen. Dessa har främst sin bakgrund i basnäringarnas förändring. Skogs- och jordbrukets rationalisering har så­lunda under en lång följd av är bidragit till all minska arbelslillfällena. Under senare år har brislen på sysselsättningstillfällen förvärrats dels genom övergång till färre men mindre arbetskraftsintensiva enheter inom skogsindustrin och dels genom gruvindustrins (främst LKAB) avsältnings-och lönsamhetsproblem.

Som en följd av förändringarna inom basnäringarna har också förutsätt­ningarna för en på nämnda näringar grundad industri- och serviceverksam­het avsevärt minskat. Mer oberoende industriell verksamhet har i motsva­rande grad inte helt kunnat ersätta denna minskning.

För att belysa det fakfiska förhållandet vad gäller befolknings- och sysselsättningssituationen i de fyra nordligaste länen i relation till riket som helhet har nedanstående tabell sammanställts. Uppgifterna är hämta­de frän arbetsmarknadsutskottets belänkande frän våren 1979 om regional­politik (AU 1978/79: 23), där de bl. a. används som underlag för indelning­en i stödområden.

Tabell 12. Befolknings- och sysselsättningssituationen i de fyra nordligaste länen

Län

Befolknings-

Andel

Arbets-

1 bered-

1 skyddat

1 arbets-

utveckling

förvärvs-

lösa

skaps-

el. halv-

marknads-

arbetande

arbete

skyddal

utbild-

16-64 år

arbete

ning

1970-78

1979-85

1977

1978

mars-79

mars-79

mars-79

Norrbotten

-t-4,4 %

-2,6 %

64%

5,1 %

4.6%

1,8%

.3.9%

Västerbotten

-f-3,2 %

-1-1,4 %

65 %

2.8%

2.7%

1.7%

1,7 %

Jämtland

-1-2,4 %

+1.2 %

64%

2.3%

2.9%

2.2%

1.5 %

Västernorrland

-1-0,2 %

-1-0,9 %

66%

2,7%

2.2%

1.5 %

2,0 %

Riket

-1-2,6 %

-1-1,4%

68%

2,1 %

1.6%

1.2 %

1,5%.

Prop. 1980/81:51

38

Samtliga de fyra nordligaste länen kan som framgår av tabell 12 notera en stabilisering vad gäller befolkningsutvecklingen under 1970-lalet. Ser man lill de prognoser som länsstyrelserna senast redovisat kommer denna bild med undantag för Norrbotten i stort att stå sig under 1980-talets första hälft. För Norrbottens del pekar dock prognosen pä en minskning av länets befolkning med ett par procent fram fill år 1985.

Andelen förvärvsarbetande ligger i alla fyra länen under riksgenomsnit­tet. Siffrorna avser här andelen förvärvsarbetande med minst 20 timmar veckoarbetstid av befolkningen i äldrarna 16-64 år. Jämförelsen är här gjord mot den genomsnittliga förvärvsgraden i riket.

Undersysselsättningen i Norriandslänen blir än mer tydlig om man jäm­för med de län som har den högsta sysselsättningen. Till dessa skillnader i andelen förvärvsarbetande skall sedan läggas den tidigare nämnda högre arbetslösheten bland de förvärvsarbetande i Norrlandslänen. Vidare ligger andelen sysselsatta i beredskapsarbeten och olika former av skyddat arbe­te högre i dessa län och det gäller också andelen personer i arbetsmark­nadsutbildning. Här liksom när det gäller arbetslöshetstalen ligger Norr­bottens län i en klass för sig.

3.2      Skillnader i sysselsättningsgrad mellan olika kommuner

Ovanstående redovisning och jämförelse av befolknings- och sysselsätl-ningssiffror för länen visar emellertid inle på något fullständigt säll de obalansproblem som finns i mellersta och övre Norrland. För detla krävs att man ser på situationen och utvecklingen i de skilda kommunerna.

Det finns i de fyra nordligaste länen kommuner som under 1970-talet förlorat mellan 15-20 % av sin befolkning och där prognosen förutsäger en fortsatt kraftig befolkningsminskning under 1980-talet. 1 dessa län fmns kommuner med en förvärvsgrad bland den arbetsföra befolkningen som ligger mer än 15 procentenheter under riksgenomsnittet och där progno­serna innebär att gapet ytteriigare kommer all öka under 1980-talel. Det finns vidare i dessa län kommuner där arbetslösheten ligger upp emot 10%.

3.3      Riksdagens stödområdesindelning på kommuner

Riksdagens beslut våren 1979 om slödområdesindelningen för del regi­onalpolitiska stödet får ses som en sammanfattning och sammanvägning av den regionala problembilden i landets olika delar. De fyra nordligaste länens läge avspeglas i denna stödområdesindelning. Tabell 13 visar anta­let kommuner tillhörande de olika stödområdena i resp. län.

Prop. 1980/81:51

39

Tabell 13. Antal kommuner inom skilda stödområden (1979-07-01)

Län

Stödområde

Utanför -   stöd­område

Summa kommuner

6

5

4

3

T

1

Norrbotten Västerbotten Jämtland Västernorrland

9

4

3

2 4 4

2

3 3 1

2

1 3

-

-

-

14 12

8

7

Summa för de fyra nordli­gaste länen

16

12

9

4

41

Övriga landet

-

5

8

31

22

9

162

237

Hela landet

16

17

17

35

22

9

162

278

Av sammanställningen i tabell 13 framgåratt samtliga 16 kommuner som placerats i stödområde 6 ligger i de nordligaste länen eller till och med i de Ire nordligaste länen, Norrbotten, Västerbotten och Jämtland. Även stöd­områdena 5 och 4 är till övervägande delen förbehållna dessa län. Sam­manställningen visar ocksä på skillnaderna i problemens svårighetsgrad mellan de hår diskuterade fyra lånen. Elva av Norrbottens Ijorton kom­muner är inplacerade i stödområdena 5 och 6, åtta av Västerbottens tolv kommuner, sju av Jämtlands älta kommuner och två av Västernorrlands sammanlagt sju kommuner.

Så ser slödområdesindelningen ul i kommuner räknat. Då kommunerna är olika stora befolkningsmässigt finns del dock anledning att också se på befolkningens fördelning på olika stödområden i de skilda länen.

Som framgår av tabell 14 bor 50 % av Norrbottens befolkning i kom­muner tillhörande stödområdena 6 och 5. Motsvarande andel i Västerbot­tens län är 31 %, i Jämtlands län 59 % och i Västernorriands län 15 %.

3.4 Industriella skillnader m. m.

Trots en jämfört med landet i övrigl förhållandevis positiv utveckling av industrisysselsättningen under 1970-talel svarar industrin för en mindre andel av den totala sysselsättningen i de fyra nordligaste länen jämfört med södra och mellersta Sverige. Industrisysselsättningen ökade i de fyra nord­ligaste länen med 6 % mellan är 1970 och är 1979. Della samtidigt som

Tabell 14. Befolkningens fördelning på olika stödområden i de fyra nordligaste lånen år 1978

Län

Stödområde

Totalt antal t inn \

6

5

4

3

Norrbotten Västerbotten Jämtland Västernorrland

Summa

115 324 (43%) 29811 (13%) 34066 (25 %)

179201 (20 %)

17517 ( 7%) 43 140 (18%) 44951 (34%) 39628 (15%)

145236 (16 %)

133488 (50%) 88823 (37%) 55403 (41 %) 87 843 (33%)

365557 (40 %)

78827 (32%)

140639 (42%) 219466 (24 %)

266329 240601 134420 268 110

909460

Prop. 1980/81:51

40

sysselsättningen inom industrin för landet totalt sett minskade med 3 % under samma lid. Högsta antalet industrisysselsatta noterades år 1976, varefter man fick en nedgång under åren 1977 och 1978. Denna nedgång i induslrisysselsältningen var något större i de nordligaste länen än i riket i genomsnitt. Under år 1979 har nedgången stoppats och förbyns i en mindre ökning såväl för de fyra nordligaste länen som för riket totalt.

Den branschmässiga sammansättningen pä sysselsättningen inom indu­strin varierar också högst påtagligt mellan de fyra länen. Vidare kan man notera markanta olikheter mellan dessa län sammantaget och genomsnitt­ligt för landet som helhet. Nämnas kan bl.a. att gmvor och mineralbrott svarar för 10 resp. 30 % i Västerbottens resp. Norrbottens län mol 2 % i riket totaU. Sammanlaget för de fyra nordligaste länen ligger andelen på 11%. Då är att märka all Väslernorrlands och Jämtlands län praktiskt laget helt saknar sysselsättning inom denna bransch.

Trävaminduslrin har förhållandevis höga andelar i samtliga de fyra nordligaste länen. De högsta andelarna har man i Jämtlands och Västerbot­tens län med 16 resp. 15 % vilkel kan jämföras med ell riksgenomsnitt pä 8 %. Även massa-, pappers- och pappersvaruinduslrin svarar - jämfört med riket i övrigt för en högre andel i de här aktuella länen. Genomsnit­tet ligger här pä 15 % mot rikets 7 %. I Väslernorrlands län svarar denna sektor för hela 25 % av hela induslrisysselsältningen.

Nämnas kan vidare att järn-, stål- och metallverk svarar för drygt 20 % av induslrisysselsältningen i Norrbottens län jämfört med 8 % i hela lan­det. Lägger man samman denna bransch med sysselsättningen i gruvor och mineralbrotl innebär delta att dessa två branscher svarar för mer än hälften av hela induslrisysselsältningen i Norrbottens län. Detla betyder i sin lur att man i detta län har i motsvarande grad mindre andel av industrisyssel-såttningen i övriga industribranscher.

En summering av de två största delbranscherna i Västerbottens län ger drygt 30 % (i trävaruindustri -I- maskinindustri). Samma andel får man i Jämtlands län (och här gäller det branscherna trävaruindustri -t- elektronik­industri). I Västernorriands län slutligen svarar de tvä största delbran­scherna (massa-, pappers- och pappersvaruindustri + maskinindustri) för drygt 45 %. Som jämförelse kan nämnas alt de tvä största delbranscherna i riket i genomsnitt sysselsätter drygt 20 % av de totalt sysselsatta i indu­strin.

Sammanlaget för den norrländska industrin så föreligger en låg föräd­lingsgrad i förhällande till landet i övrigt. De sysselsättnlngsmässiga förde­lar som kan uppnås med en ökad förädlingsgrad har därmed uteblivit.

I nedanstående tabell redovisas andelen industrisysselsatta i de skilda länen.

Som framgär av tabellen ligger andelen industrisysselsatta i samtliga de fyra nordligaste länen under genomsnittet för övriga jämförbara län, dvs. övriga län utom storstadslänen. Nämnas kan all endast ell av dessa övriga

Prop. 1980/81:51

41

Tabell 15. Industrins storlek m. m. i de fyra nordligaste länen

Län

Industrins andel av den totala syssel­sättningen 1975

Andel sysselsatta i företag med mindre än 200 anställda 1976

Norrbotten Västerbotten Jämtland Västernorriand

Totalt i de fyra nordligaste länen

24% 25% 18%

27%

24%

28% 53% 69% 42%

43%

Övriga icke storstadslän

35%

Riket

29 %

39 %

län har en lägre industriandel än de fyra nordligaste länen. Som en jämfö­relse kan också nämnas alt industrin i de tre s. k. Bergslagslänen, dvs. Värmlands, Kopparbergs och Gävleborgs län, svarar för mellan 33-35% av den totala sysselsättningen. Dessa siffror avser förhållandena år 1975, men även om vissa förändringar ägt rum är relationerna i dag ungefär desamma.

Går man ner på enskilda kommuner är den industriella basen än mer begränsad i många av de kommuner som återfinns inom stödområdena 6 och 5 och även stödområde 4.

Av inresse är också att jämföra slorleksslrukturen på de industriförelag som finns inom resp. län. Här kan man konstatera belydande skillnader mellan de fyra länen. 1 Norrbottens län svarar, som framgår av föregäende tabell företag med mindre än 200 anställda för knappt 30% av den lolala induslrisysselsältningen medan genomsnittssiffran för riket ligger något under 40%. I Jämtlands och Västerbottens län ligger man på andelar väsentligt över riksgenomsnittet, medan man i Västernorriands län ligger ungefär på riksgenomsnittet.

4   Norrlandsfondens framtida verksamhet

4.1 Behov av särskilda insatser i de fyra nordligaste länen

Av de föregående kapitlen framgår bl. a. följande

-

Behovet av nya arbetstillfällen är särskilt stort i de fyra nordligaste länen.

-

Industrins andel av sysselsättningen i dessa län ligger under riksgenom­snittet. Industrin domineras av basnäringar vilket i sin lur innebär alt expansionsmöjligheterna är smä inom de befintliga verksamheterna. 1 Norrbottens län dominerar några få storföretag.

-

Den utbyggnad som har skett av de samhälleliga insatserna för alt främja näringslivets utveckling i dessa län har främst tagit sikte pä

Prop. 1980/81:51

42

finansiering av nya produktionsanläggningar. När det gäller utveckling­en av projekt som ännu inte har nätt sä långt att produktion kan startas finns behov av ytterligare insatser.

Mol bakgrund av den näringspolitiska problematik som kännetecknar de fyra nordligaste lånen anserjag att NF:s hittillsvarande insatser haft betydelse för länens utveckling.

4.2 Möjligheterna att tillgodose behoven genom förändringar i andra organs

verksamhet

Enligt mina direktiv skall jag pröva om NF:s arbetsuppgifter och re­surser helt eller delvis bör föras över lill andra organ för alt resurserna skall utnyttjas effektivt. Det som ligger närmast till hands är i så fall att de regionala utvecklingsfonderna hell övertar NF:s nuvarande arbetsuppgif­ter. Del innebär att NF:s länefordringar överförs lill den utvecklingsfond inom vars verksamhetsområde låntagaren har sin verksamhet.

Vidare måste de aktuella utvecklingsfonderna ges möjlighet att lämna lån och bidrag på i huvudsak de grunder och med sådana villkor som NF nu gör. Slutligen måste dessa utvecklingsfonder garanteras ökade ekono­miska och personella resurser, t.ex. genom särskilt statligt anslag.

Efter diskussioner med företrädare för berörda län, utvecklingsfonder, m.fi. har jag funnit att ett sädant alternativ inle kan förordas. Enligl min mening är en fortsatt verksamhet inom NF alt föredra. Anledningar lill delta är främst följande

Även om de regionala utvecklingsfonderna tillförs ökade resurser torde del bli svårt alt finansiera och "driva'" större utvecklingsprojekt.

Problemet kan uppstå när projekt berör flera län.

-

Del skulle innebära en belydande resursförstöring att splittra NF:s organisation och den samlade kunskap om den norrländska industrin och dess problem som har byggts upp under de nästan 20 år som NF har verkat.

-

Eftersom organisationen med regionala utvecklingsfonder täcker hela landet finns det risk att den regionalpolitiska inriktningen av insatserna i de berörda länen efter någon tid tunnas ul genom "spridningseffekter" lill andra län.

En klarare fördelning av arbetsuppgifter mellan NF och de regionala utvecklingsfonderna bör dock ske.

4.3      Ny inriktning av NF:s verksamhet

Jag föreslär alltså att NF fortsätter sin verksamhet. En förskjutning av tyngdpunkten i den riktning som har inletts redan under 1979 bör dock ske. Det innebär att huvuddelen av insatserna bör göras inom området indu­striell utveckling och främst avse sädana projekl som genom sin storlek

Prop. 1980/81:51

43

eller pä annat sätt inle kan stödjas av de regionala ulveckligsfonderna. Stödet till industriell utbyggnad bör minska kraftigt i omfattning. Belydan­de personella insatser bör göras av NF när del gäller all "driva" utveck­lingsprojekt fram till genomförande. En följd därav bör vara all NF kon­centrerar sina insatser till färte projekt än f. n.

När det gäller den geografiska avgränsningen av NF:s verksamhetsom­råde bör inga förändringar ske. I fråga om fördelningen av insatserna bör NF till grund för sitt arbete lägga myndigheternas beslul om den regionala utvecklingen, sä att fondens verksamhet sker i samklang med övriga åtgär­der som staten vidtar för alt utveckla näringslivet i de berörda länen.

När det gäller stödberättigad verksamhet har hitlills skett en koppling till vad som gäller för den regionalpolitiska stödverksamheten. De nuva­rande reglerna för det regionalpolitiska stödet omfattar i delta avseende ~ industriell eller industriliknande verksamhei

- industriserviceverksamhet

-     partihandel och uppdragsverksamhet med väsentlig betydelse för indu­

strins utveckling inom regionen

- turistverksamhet

- annan verksamhet som bedöms få väsentlig betydelse för näringslivet i

regionen eller annars bedöms ha särskild regionalpolitisk belydelse.

Eftersom dessa regler medger slöd till all verksamhet som kan ha bety­

delse för näringslivets utveckling bör de även i fortsättningen gälla också

NF. Det är enligt min mening angeläget att NF utnyttjar sina möjligheter

att stödja verksamheter som bidrar till en god miljö för industrin och

näringslivet i Norrland

I det följande redovisas förslag till framtida verksamhet inom de fyra olika verksamhetsområdena.

4.4      Stöd till forskning i fortsättningen

Nägra förändringar av reglerna och praxis för slödet till forskning är inle motiverade. Inte heller när del gäller omfattningen av verksamheten före­faller några förändringar vara motiverade.

4.5      Stöd till utredningar och inventeringar i fortsättningen

En stor del av NF:s verksamhei på mineralomrädet gäller utredningar och inventeringar. Dessa bedrivs f.n. inom fondens kansli som "egna " projekl. Det gäller bla. administrationen av den årliga "mineraljakten".

Lokaliseringen av en avdelning av Sveriges geologiska undersökning (SGU) till Luleå motiverar all pröva om inle "mineraljaktens" administra­fiva del kan avskiljas från fonden och att fonden fortsättningsvis endast bibehåller uppgiften som uppdragsgivare.

Några förändringar av reglerna och praxis för slödet till utredningar och inventeringar är i övrigl inte motiverade.

Prop. 1980/81:51

44

Den ändrade inriktningen av NF:s verksamhet bör innebära alt utred­ningar och inventeringar i form av egna projekt ökar i omfattning. Jag återkommer till detta i följande avsnitt.

4.6 Stöd till industriellt utvecklingsarbete i fortsättningen

Den tyngdpunklsförskjutning mot slöd till industriellt utvecklingsarbete som har sketl under de senasle åren bör fortsätta. I framliden bör sädant stöd utgöra huvuddelen av NF:s verksamhet.

Hittills har den största delen av utvecklingsstödet gällt tekniska produk-tulvecklingsprojekt. Det är angeläget alt begreppet utvecklingsprojekt breddas lill all omfatta även kommersieU och marknadsmässig utveckling av nya produkler, processer och system.

Många gånger kan det svåraste steget fram till produktion ligga mellan det skede där en tekniskt fullgod ny produkt finns och den tidpunkt när del är möjligt att få avsättning för produkten. Med dessa utgångspunkter kan l.ex. marknadsföringssatsningar inom och utom landet, samverknadspro-jekt mellan olika norrländska företag och liknande åtgärder stödjas. Så sker redan nu i viss utsträckning, men en ökning av andelen sådan utveck­lingsprodukt bör vara möjlig.

När det gäller mindre projekt bör en avgränsning ske gentemot de regionala utvecklingsfondernas produktutvecklingsstöd. NF bör ta upp endast sådana projekl som utvecklingsfonderna inle enligl sina regler kan stödja. Del innebär att NF bör kunna stödja främst följande typer av utvecklingsprojekt.

-

Slörre projekt (sådana där beloppsbegränsningarna för de regionala utvecklingsfonderna lägger hinder i vägen)

-

länsövergripande projekt

-

projekt i samverkan med slörre företag

Om en uppdelning av delta slag mellan NF och de regionala utvecklings­fonderna skall fungera, måsle reglerna för stödgivningen vara ungefär desamma i de olika stödorganen. F.n. ger NF stöd lill produktutveckling på villkor som är betydligt gynnsammare för förelagen än vad utvecklings­fonderna gör. Del finns därigenom en risk att projekt som i och för sig skulle kunna prövas av utvecklingsfonderna styrs över lill NF för all få bättre finansiering. Reglerna för utvecklingsfondernas produktutvecklings­lån ses över f.n. av Statens industriverk. Det är angeläget all reglerna för de fyra nordligaste utvecklingsfondernas produktulvecklingslän i huvud­sak överensstämmer med de regler som lillämpas av NF.

Omfattningen av NF:s stöd lill industriell uiveckling har hitlills främst styrts utifrån de ansökningar om slöd som har lämnats in lill fonden. Om verksamheten i framtiden skall öka i omfattning lorde det förutsätta att NF:s kansli mer aktivt initierar och driver utvecklingsprojekt. Den av­gränsning mot de regionala utvecklingsfonderna som förordas, innebär all

Prop. 1980/81:51

45

antalet ärenden hos NF sannolikt blir färre men större. Del kan vara ändamålsenligt alt tjänstemän vid NF i vissa ärenden, l.ex. sädana av samverkanskaraklär, fungerar som en slags projektledare. Vidare kan tjänstemän vid NF spela en aktiv roll när det gäller att samordna länsöver­gripande projekl eller projekt där kontakter behöver tas med centrala myndigheter eller andra företag.

När det gäller formerna för slöd lill industriell utveckling borde som f.n. omfatta lån med villkoriig ålerbelalningsskyldighel (utvecklingslän), amor­teringslån och förlustgaranti. Den i varje enskilt ärende lämpligaste formen bör användas. Huvuddelen av slödet kommer sannolikt att ges i form av utvecklingslän. Reglerna för utvecklingslånen bör vara i huvudsak de som f.n. tillämpas. Smärre förändringar kan dock bli aktuella i samband med att reglerna för utvecklingsfondernas produktutvecklingslän omprövas.

Förslaget till ökad inriktning mot industriellt utvecklingsarbete moti­verar alt NF söker samarbete med de organ som upprättats för samråd mellan Styrelsen för teknisk utveckling (STU) och de regionala ulveckling­fonderna.

4.7 Stöd till industriell utbyggnad i fortsättningen

Genom utbyggnad av de regionala utvecklingfonderna och det regional­politiska stödet, kan investeringar i byggnader och maskiner och ökal rörelsekapital i de flesta fall finansieras ulan all NF behöver medverka. Det kan dock finnas situationer där angelägna utbyggnadsprojekl inle kan genomföras ulan slöd också från NF. Däiför bör NF även i fortsättningen ha möjlighet alt i undantagsfall lämna slöd lill industriell uibyggnad. En förutsättning bör i sädana fall vara dels att övriga stödformer redan har utnyttjats, dels all ulbyggnadsprojektet bedöms vara av särskill stor bety­delse. Del lorde främst vara i samband med större nyetableringsprojekl som sådant stöd kommer i fråga.

Slöd till industriell uibyggnad bör liksom f. n. lämnas i form av amorte­ringslän eller lånegaranti för banklån. Även bankgaranti för leveransåla-ganden e.dyl. bör liksom hittills kunna komma i fråga. När det gäller reglerna för amorleringslånen har de hitlills i huvudsak anslutit lill vad som gäller för lokaliseringslån. Sedan den I juli 1979 gäller nya regler för lokaliseringslån. Bl.a. har möjlighelerna lill räntebefrielse på sådana län slopats. Det är angeläget att villkoren för NF:s lån inte skiljer sig alltför mycket från vad som gäller för lokaliseringslån. Jag är dock beredd all föreslå att möjlighelen till ränlebefrielse slopas för NF. Fonden bör dock sträva efter att minska subventionsinslagel när del gäller lån lill industriell utbyggnad.

Stödformen länegaranti har särskilt under är 1979 använts i slor omfatt­ning av NF. Det kan i många situationer vara lämpligt att i stället för lån erbjuda en lånegaranti (IG-län) eller lånegaranti av regional utvecklings­fond utnyttjas.

Prop. 1980/81:51

46

4.8 Handlingsprogram för NF

Jag har i del föregäende angelt, att NF i ökad ulslräckning bör salsa sina ekonomiska och personella resurser pä slörre utvecklingsprojekt. Däremol har jag varken sett det som lämpligt eller möjligt all mera konkret ange vilka projekl fonden skall salsa på. Det bör i stället ankomma på fonden all själv utarbeta ett handlingsprogram för sin fortsatta verksamhet. På så sätt utnyttjas bäst de kunskaper och erfarenheter som finns samlade inom fondens kansli och hos dess styrelse.

Handlingsprogrammet bör ulgå från hur nuvarande förhällanden i fräga om sysselsättning, industristruktur och infrastruktur bör förändras. Efter samråd med övriga berörda organ, främst de regionala utvecklingsfon­derna, och företagen i området bör NF i programmet närmare precisera hur verksamheten skall bedrivas inom olika omräden. Syftet bör vara all NF genom programmel får ell underiag för prioritering av sina insatser. Programmet bör utformas så att det tillsammans med åtgärder från andra berörda organ ger möjlighet till en kraftsamling till de verksamhetsområ­den där effekten bedöms bli störst.

Ell förslå handlingsprogram bör redovisas i anslutning till NF:s anslags­framställning för budgetåret 1982/83, dvs. senast den 1 september 1981. En revidering av handlingsprogrammet bör sedan ske årligen och redovisas i anslutning till anslagsframställningen. Det kan på så sätt ge en grund för bedömningen av behovet av medellillskolt till fonden.

4.9 Finansiering av NF:s verksamhet

NF:s disponibla medel har under de senaste åren till ungefär lika delar bestått av statsanslag samt räntor och amorteringar. De förändringar av verksamhetsinriktningen som har föreslagils i det föregående päverkar det belopp som kan beräknas flyta in i räntor och amorteringar. Förslagen innebär alt en ökad andel av fondens slöd lämnas i form av lån med villkoriig ålerbelalningsskyldighel. Del innebär i sin lur att låneföriuslerna kommer att öka till följd av den höjda risknivån. Vidare kommer en slörre del av de utestående lånen all löpa utan ränla.

Dessa förändringar kommer dock inte att ge nägot omedelbart utslag när det gäller inflytande räntor och amorteringar.

Eftersom NF:s amorieringslån i regel lämnas med ränlebefrielse och amorteringsanständ under de första åren, påverkar en förskjutning mol villkorslån det disponibla beloppet för nyutlåning försl efter 2-3 är. Jag beräknar därför att NF kan upprätthålla oförändrad ullåningskapacitet under de närmaste åren under förulsätlning alt fonden får oförändrat statsanslag, dvs. 30 milj. kr. per år.

När det gäller behoven pä längre sikl av årliga statsanslag bör de bedö­mas med utgångspunkt i det handlingsprogram som föreslagils i del föregå-

Prop. 1980/81:51

47

ende. I likhet med vad som gäller för andra statligt finansierade organ bör fonden själv årligen lill regeringen inkomma med anslagsframslällning. NF får därvid redovisa dels omfattning och kostnader för planerade insatser, dels hur stort belopp som beräknas flyta in i räntor och amorteringar. På så sätt får regering och riksdag underlag för all göra en bedömning av hur stort statsanslag som bör anvisas.

I detta sammanhang kan vidare nämnas att det nordiska regionalpolitis­ka handlingsprogrammet innehåller en försöksverksamhet s. k. regionallån från Nordiska invesleringsbanken (NIB). Syslemel innebär att NIB skall kunna tillföra vissa nordiska utvecklingsregioner kapital genom att lämna lån till vissa nationella organ. Dessa kan pä sä sätt finansiera en ökad verksamhei.

NF är ett av de svenska organ som kan la upp regionallån från NIB. Det bör enligt min mening ankomma på NF alt avgöra om regionallånesyste-mel skall utnyttjas för att finansiera verksamheten. Möjligheten för NF att ta upp lån bör i fortsättningen anges i stadgarna. Det bör dock noteras att låneförluster i en ökad verksamhet helt kommer alt belasta NF:s fondkapi­tal, eftersom regionallänen är räntebärande och i sin helhet skall återbeta­las till NIB.

4.10 NF:s organisation

Några detaljerade förslag angående NF:s kansliorganisation synes inte motiverade. NF bör själv få avgöra vilka förändringar av personalstyrka etc. som bör göras med hänsyn lill den förändrade verksamhetsinriktning­en.

Vad beträffar sammansättningen av NF:s styrelse förordar jag inga förändringar. När det gäller sättet att utse ledamöter bör den förändringen göras att landstingskommunerna i Västernorrlands, Jämtlands, Västerbot­tens och Norrbollens län utser vardera en ledamot jämte suppleant. Övriga ledamöter bör liksom hittills ulses av regeringen.

4.11 Sammanfattning av förslagen

Sammanfattningsvis föreslår jag följande ätgärder

-

alt fonden stödjer och initierar utvecklingsprojekt som långsiktigt har betydelse för de fyra nordligaste lånens näringsliv och sysselsättning

-

att fondens stödgivning i fortsättningen huvudsakligen omfattar villkor­liga lån till större industriella utvecklingsprojekt samt egna projekt som mera långsiktigt innebär slöd för de fyra nordligasle länens näringslivs­utveckling

-

alt slöd av mindre omfattning till industriell utveckling handhas av de regionala utvecklingsfonderna och endast i undanlagsfall engagerar NF

Prop. 1980/81:51

48

alt stöd till industriell uibyggnad i form av lån och länegarantier lämnas endast i undantagsfall

att fonden ges rätt alt uppta lån

att fonden även fortsättningsvis ges möjligheter alt lämna kredit- och förlustgarantier

att fonden söker samarbete med de organ som upprättats för samråd mellan STU och de regionala utvecklingsfonderna

att fonden vad beträffar mineralfrågorna endast ges rollen som upp­dragsgivare och finansiär samt i övrigt behandlar mineralfrågorna som andra projekt

att fonden efler samråd med representanter för berörda organ utarbetar ett handlingsprogram

att fonden varje år inkommer till regeringen med hemställan om medels­lilldelning baserad på en för det kommande verksamhetsåret utarbetad arbetsplan och den beräknade kostnaden för denna

att fonden anpassar sin organisation med hänsyn till föreslagen föränd­ring av verksamhetsinriktningen

att fondens nuvarande geografiska verksamhetsområde bibehålls

att antalet styrelseledamöter saml valet av styrelseledamöter ej föränd­ras pä annat sätt än att länens representanter utses av respektive lands­fing

att fondens stadgar anpassas i enlighet med vad som framgår av bilaga.

Prop. 1980/81:51

49

Kommittédirektiv

Bilaga Dir 1979:69

Utredning om Norrlandsfonden

Dir 1979:69

Beslut vid regeringssammanträde 1979-06-21.

Departementschefen, statsrådet Huss, anför.

Stiftelsen Norriandsfonden bildades är 1961 (prop. 1961:77, SU 1961:89, rskr 1961:233). Riktlinjer för fondens nuvarande verksamhet antogs av riksdagen är 1976 (prop. 1975/76:200, NU 1976/77:7. rskr 1976/77:50). Riksdagen har nyligen beslutat all fonden lillförs ell slalligl medelstillskott på sammanlagl 39 milj. kr. under budgeläret 1979/80 samt att fonden fär fortsätta sin verksamhet även under år 1980 enligl nuvarande riktlinjer (prop. 1978/79: 100 bil. 17 och prop. 1978/79: 127 bil. l.NU 1978/ 79:45, rskr 1978/79:322).

Norrlandsfonden har till uppgift att främja näringslivels utveckling i Norrland, främst i Norrbottens län. Särskild uppmärksamhet skall ägnas ät inlandskommunerna. Fonden skall stödja etablering och utbyggnad av dels induslri som är grundad på norrländska råvaror, dels sädan verksamhet i övrigt som är stödberättigad enligt normerna för det statliga lokaliserings­stödet. Fonden skall även ta initiativ till och stödja utredningar och inves­teringar som bedöms vara av belydelse för det norrländska näringslivet, saml främja samordning av regional industriell service i Norriand. Vidare skall fonden la initiativ till sådant forsknings- och utvecklingsarbete som syftar lill all vidareförådla norrländska råvarutillgångar eller som pä annat säu är av belydelse för del norrländska näringslivet.

Stödet till industriell utbyggnad och etablering har hittills varil tyngd­punkten i Norrlandsfondens verksamhei. Del lämnas i regel i form av lån. Stödet lill industriellt utvecklingsarbete har under de senasle åren ökal kraftigt. Det lämnas i regel i form av lån med villkorlig ålerbelalningsskyl­dighel. Slödet till utredningar och inventeringar samt till forskning lämnas i regel i form av bidrag.

Under de senaste åren har skell flera förändringar inom samhällets regionalpolitik och industripolitiska insatser på regional nivä. Dessa för­ändringar päverkar förutsättningarna för Norrlandsfondens verksamhei.

År 1977 beslutade riksdagen om åtgärder för att främja de mindre och medelstora företagens utveckling (prop. 1977/78:40. NU 1977/78:34, rskr 1977/78: 110). Beslutet innebar bl. a. all regionala ulvecklingsfonder inrät­tades den I juli 1978 i varje län. Utvecklingsfonderna, som bl.a. har övertagit de tidigare företagareföreningarnas arbetsuppgifter, är stiftelser med staten och resp. landstingskommun som huvudmän. Fondernas hu­vuduppgift är all genom kreditverksamhet och förelagsservice främja små­företagens utveckling. Den egna kreditgivningen sker i form av rörelselän och produktutvecklingslån. Rörelselån lämnas för anskaffning av anlägg­nings- och omsättningstillgångar med upp till 500000 kr. lill en och samma låntagare. Produktutvecklingslån lämnas för att stödja utveckling och

4    Riksdagen 1980/81. t saml. Nr 51

Prop. 1980/81:51

50

marknadsföring av nya produkler, processer och system för industriell produktion. Högsta lånebelopp är 3 milj. kr. Produktulvecklingslän lämnas med villkorlig älerbetalningsskyldighet. Del innebär bl.a. all länet kan skrivas av om projektet misslyckas.

Vidare har under de senaste åren bildats regionala inveslmeulbolag med verksamhei i de nordligasle länen. Riksdagen beslöl är 1977 (prop. 1976/77:125, NU 1976/77:40, rskr 1976/77:345) om medelslillskott till Statsföretag AB för all finansiera bildandel av ett lill Norrbollens Järnverk AB knutet inveslmeulbolag. Bolagel, som numera heter Regioninvest i Norr AB (Regioninvest), har till uppgift alt stimulera industriell utveckling i Norrbottens län. Vidare beslöl riksdagen år 1977 (prop. 1977/78:40, NU 1977/78:34, rskr 1977/78:110) att Svenska Industrietableringsakfiebolagets (Svetab) nyetableringsfrämjande insatser skulle försöksvis organiseras inom två särskilda investmentbolag. Dessa skulle vara helägda dollerbolag till Svelab. Del ena av bolagen skulle bedriva sin verksamhei i mellersta Norrland. Detta bolag, som numera heter Svetab Nord AB, startade sin verksamhet den Ijuli 1978.

Sedan år 1965 har statligt regionalpolitiskt stöd lämnats för all påverka förelagens lokalisering lill orter och regioner där en förstärkning av nä­ringsliv och sysselsättning är önskvärd. En förstärkning och vidareutveck­ling av del regionalpoliliska slödet har nyligen beslulals (prop. 1978/79:112, AU 1978/79:23, rskr 1978/79:435). Systemet med lokalise­ringslån, som f. n. lämnas endast för investeringar i byggnader och maski­ner, utvidgas till att omfatta också marknadsföringsåtgärder, rörelsekapital m.m.

Andra hell eller delvis samhällsfinansierade organ med uppgifter som har anknytning till Norriandsfondens verksamhei är Stiftelsen Industriellt Utvecklingscentrum i övre Norrland (lUC) och högskolan i Luleå.

Trols alt särskilda åtgärder har vidtagits för att främja näringslivels utveckling och därmed öka sysselsättningen i Norrland, kvarstår dock belydande regional- och induslripoliliska problem. Sysselsättningsgraden för såväl män som kvinnor ligger i Norrlandslänen väsentligt under riksge­nomsnittet. Stora delar av industrin finns inom branscher som inte beräk­nas öka sin sysselsättning. Det är däiför nödvändigt all söka utveckla de livskraftiga delarna av det befintliga näringslivet och få till stånd ell ökat nyföretagande. Särskilda insatser måste sålunda göras även i forisätining­en.

Jag anser all en översyn nu bör göras av Norrlandsfondens ställning och uppgifler inom samhällels industri- och regionalpoliliska organisation. Jag förordar därför att en särskild utredare tillkallas för att med de utgångs­punkter jag anger i det följande göra en sädan översyn.

En första utgångspunkt bör vara att särskilda insatser måste göras för alt främja näringslivels utveckling i de nordligasle länen och alt de samlade resurser som samhället anvisar för detla ändamål skall utnyttjas så ratio­nellt som möjligt. Del innebär bl.a. all dubbelarbele av olika organ bör undvikas.

En andra utgångspunkt för utredningsarbetet bör vara riksdagens beslut om allmän inriktning av industripolitiken (prop. 1978/79: 123, NU 1978/79:59, rskr 1978/79:415) resp. regionalpolitiken (prop. 1978/79: 112, AU 1978/79:23. rskr 1978/79:435).

En tredje utgångspunkt bör vara all de förslag som utredaren för fram skall rymmas inom ramen för de medel som f. n. årligen anvisas lill Norr­landsfonden.

Prop. 1980/81:51

51

Utredaren bör kartlägga om den utvidgade stödverksamheten bl.a. ge­nom de regionala utvecklingsfonderna innebär dubbelarbele i förhållande till Nortlandsfonden. Om sä är fallet bör utredaren överväga om Norr­landsfondens arbetsuppgifter och resurser helt eller delvis bör föras över till andra organ för att de samlade resurserna skall utnytfias effeklivl. Det kan därvid även bli aktuellt att överväga om ändringar bör göras av riktlinjerna och formerna för Norrlandsfondens och övriga berörda organs verksamhei.

Utredningsarbetet bör bedrivas i nära samråd med Norrlandsfonden och dess anställda, de regionala utvecklingsfonderna i de berörda länen, lands­tingskommunerna och länsstyrelserna i dessa län, arbetsmarknadsstyrel­sen, statens industriverk och styrelsen för teknisk utveckling.

Utredaren bör lägga fram sina förslag senast under våren 1980.

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemsläller jag att regeringen bemyndigar chefen för industridepartementet

att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda Norrlandsfon­dens uppgifter inom samhällets industri- och regionalpolitiska organisa­tion,

alt besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde ät utredaren.

Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver

alt kostnaderna för utredningen skall belasta fjortonde huvudtitelns kommiltéanslag.

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan.

(Industridepartementet)

Prop. 1980/81:51

52

Bilaga

Stadga för stiftelsen Norrlandsfonden

s 1

Stiftelsen Norrlandsfonden består av de medel som genom regeringens beslut anvisats och kommer att anvisas fonden saml de medel som upp­kommer i fondens verksamhei.

§2

Stiftelsen har lill ändamål alt i enlighet med de riktlinjer som riksdagen godkänt (prop. 1975/76:200, NU 1976/77:7, rskr 1976/77:50) främja nä­ringslivets utveckling i Norrland, främst i Norrbottens län. Härvid skal! inlandskommunerna ägnas särskild uppmärksamhet. Sfiftelsen skall sär­skilt verka för utveckling och differentiering av den norrländska förelag-samheten genom all, med beaktande av den regionalpolitiska planeringen, stödja etablering och utbyggnad av dels manufaktureringsindustri grundad pä norrländska råvaror, dels sådan industriell produktions- och service­verksamhet i övrigt, som är stödberättigad enligt normerna fördel statliga lokaliseringsstödet, la initiafiv till och stödja utredningar och inventeringar som bedöms vara av belydelse för det norrländska näringslivet, samt främja samordning av regional industriell service i Norrland. Vidare skall stiflelsen ta initiativ lill och stödja sådant forsknings- och utvecklingsarbe­te som syftar till all vidareförädla norrländska råvarutillgångar eller eljest är av betydelse för det norrländska näringslivet.

§3

Slöd lill etablering och uibyggnad lämnas i form av medellångt eller långfristigt län. Kortfristiga län kan dock i undantagsfall lämnas för att möjliggöra en nödvändig ökning av omsättningstillgångarna i samband med väsentlig expansion eller större beställning, om andra kreditmöjligheter icke föreligger. Lån fär under en lid av högsl tio år vara ränle- och amorteringsfritt. Återbetalning skall vara fullgjord inom tjugo år räknat från dagen för länets utbetalning, om icke särskilda skäl föreligger för utsträckning av amorteringstiden. Låneverksamheten skall bedrivas i sam­verkan med övriga organ som handhar slalligl kreditstöd på detla område.

Slöd lill annan verksamhet enligl § 2 kan lämnas i form av län, som fär vara förenat med villkoriig ålerbelalningsskyldighel, bidrag eller föriusl-garanli.

För beviljade lån skall i allmänhet gälla samma räntesats som tillämpas för industrigarantilån med rörlig räntefot enligl kungörelsen (1960: 372) om statligt kreditstöd lill hemslöjd, hantverk och småindustri.

§4

Sfiftelsen Norrlandsfonden förvallas av en styrelse, som utses av rege­ringen för en tid av högsl tre år och består av nio ledamöter. Bland ledamöterna förordnar regeringen en ordförande. Styrelsen utser inom sig vice ordförande.

För ledamöterna ulses suppleanter lill del anlal regeringen bestämmer.

Vart och ett av Väslernorrlands, Jämtlands, Västerbottens och Norrbot­tens län skall vara företrätt i styrelsen av en ledamot, som skall vara bosalt inom länet och väl förtrogen med dess förhållanden. Bland övriga leda-

Prop. 1980/81:51

53

möter skall näringslivet och forskningen vara företrädda. En ledamot utses efler förslag av arbetsmarknadsstyrelsen. Om ledamot avlider eller entledi­gas före mandattidens utgång, utses ny ledamot i hans ställe för den tid som återstår.

§5 Styrelsen har sitt säte i Luleå.

S6

Hos stiftelsen skall finnas verkställande direktör, förordnad av styrelsen för högst fem år, samt erforderlig personal.

Fastställd av Regeringen den 22 december 1976.

§7

Viktigare frägor rörande stiftelsens verksamhei, organisation och eko­nomiska förvaltning avgörs av styrelsen.

Den direkta ledningen av stiftelsens verksamhet utövas av verkställande direktören i enlighet med de närmare föreskrifter som meddelas av styrel­sen.

89

Styrelsen sammanträder på kallelse av ordföranden när denna finner del lämpligt eller när minst fem ledamöter begär del. Ett sammanträde åriigen bör hållas i vart och ett av Västernorrlands. Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län.

Styrelsen är beslutsför, när minst fem ledamöter är närvarande, bland dem ordföranden eller vice ordföranden. När ärenden av slor vikt hand­läggs, bör om möjligl samtliga ledamöter närvara.

Som styrelsens beslut gäller den mening, varom de flesta förenar sig eller, vid lika röstetal den mening som ordföranden biträder.

§ 10

Vid styrelsens sammanträden förs protokoll. Av detta skall framgå vilka som varit närvarande, styrelsens beslut och de skiljaktiga meningar som uttalats. Protokollet justeras av ordföranden och yllerligare en ledamot.

§11

Regeringen beslutar om ersättning lill styrelsens ledamöter och sup-, pleanter.

§12 Stiftelsens räkenskapsår skall motsvara kalenderår.

§ 13

För varje räkenskapsår skall styrelsen och verkställande direktören senasi den 15 februari avge förvaltningsberättelse, som senast den 31 mars jämte revisionsberättelse skall överlämnas lill regeringen.

Prop. 1980/81:51

54

§ 14

Styrelsens och verkställande direktörens förvaltning saml stiftelsens räkenskaper skall ärligen granskas av tvä revisorer. Revisorerna, varav en skall vara auktoriserad, ulses för ett räkenskapsår i sänder av regeringen, som även beslutar om ersättning till dem.

S 15 Revisorerna skall årligen före den 20 mars avlämna revisionsberättelse.

§ 16

Stiftelsens medel skall, i den män de icke lagils i anspråk enligt § 3 eller behövs för bestridande av löpande utgifter, vara placerade på räntebä­rande räkning i Sveriges Riksbank, Post- och Kreditbanken eller, när särskild anledning föreligger, annan bank.

§17

Stiftelsen är undantagen från tillsyn enligl lagen (1929: 116) om tillsyn över stiftelser.

Prop. 1980/81:51

55

Bilaga

Förslag till nya

Stadgar för Norrlandsfonden

Inledande bestämmelse

I §

Stiftelsen Norrlandsfonden beslår av medel som genom regeringens beslul eller pä annat säll lillförs stiftelsen saml medel som uppkommer i stiftelsens verksamhet.

Uppgifter

2§

Stiflelsen har till ändamål att främja näringslivels utveckling i Norrland, främst i Norrbottens län. Härvid skall inlandskommunerna ägnas särskild uppmärksamhet.

Stiftelsen skall särskill ta initiativ lill och stödja industriellt utvecklings­arbete, utredningar, inventeringar och forskning av betydelse för näringsli­vet i Norrland. Stiftelsen kan också, i sådana fall där inga andra slödmöj-ligheter står lill buds, stödja industriell etablering och utbyggnad.

3§

Som underiag för stiftelsens verksamhet skall finnas ett handlingspro­gram. Handlingsprogrammet skall utarbetas efter samråd med berörda länsorgan, norrländska forsknings- och ulbildningsorgan saml del norr­ländska näringslivet och fackliga organisationer.

4§

Stiftelsen skall i sin verksamhei samarbeta med de regionala utveck­lingsfonderna i berörda län samt med andra regionala och centrala stöd-och utvecklingsorgan, främst styrelsen för teknisk utveckling, statens in­dustriverk och arbetsmarknadsstyrelsen.

Stödformer

5§ Stiftelsen får lämna slöd till

a)

utredningar, inventeringar och forskning i form av bidrag eller lån med villkorlig ålerbelalningsskyldighel,

b)

industriellt utvecklingsarbete i form av lån med eller ulan villkorlig återbetalningsskyldighet, lånegaranti eller föriustgaranli och

c)

industriell etablering och uibyggnad i form av lån eller lånegaranti. För sådant lån bör fillämpas samma lånevillkor som för lokaliseringslån enligt förordningen (1979:632) om regionalpolitiskt stöd. Om särskilda skäl finns fär dock räntebefrielse under viss tid medges.

Organisation

6§

För stiftelsen skall finnas en styrelse som beslår av nio ledamöter jämte suppleanter. Ledamöterna och suppleanterna ulses för en tid av högst tre år. Bland ledamöterna utser regeringen en ordförande. Styrelsen utser bland ledamöterna en vice ordförande.

Prop. 1980/81:51

56

Vart och ett av Norrbottens, Västerbottens, Jämtlands och Väslernorr­lands län skall vara företrätl i styrelsen av en ledamot, som skall vara bosalt inom länet och väl förtrogen med dess förhällanden. Sådan ledamot utses av respektive landsting.

Övriga ledamöter utses av regeringen. Bland dessa skall näringslivet och forskningen vara företrädda. En ledamot utses efter förslag av arbetsmark­nadsstyrelsen.

Om en ledamot avlider eller entledigas före mandattidens utgång, ulses en ny ledamot i hans ställe för den fid som återstår.

7§ Styrelsen har sitt säte i Luleå.

Hos stiflelsen skall finnas en verkställande direktör, som förordnas av styrelsen för högsl fem är, saml i övrigl erforderlig personal.

Ärendenas handläggning

9

§

Viktigare frägor rörande stiftelsens verksamhei, organisation och eko­nomiska förvaltning avgörs av styrelsen.

10       §

Den direkta ledningen av stiftelsen verksamhet utövas av verkställande direktören i enlighel med de närmare föreskrifter som styrelsen meddelar.

11           

§

Slyrelsen sammaniräder efter kallelse av ordföranden. Styrelsen skall sammankallas när minst fem ledamöter begär det.

12§

Styrelsen är beslutför när minst fem ledamöter är närvarande, bland dem ordföranden eller vice ordföranden. När ärenden av stor vikt handläggs, bör om möjligl samtliga ledamöter närvara.

Som styrelsens beslul gäller den mening, varom de flesta ledamöterna förenar sig eller, vid lika röstetal, den mening som ordföranden biträder.

I3§

Vid styrelsens sammanträden förs protokoll. Av detla skall framgå vilka som varit närvarande, styrelsens beslut och de skiljaktiga meningar som uttalats.

Protokollet justeras av ordföranden och yllerligare en ledamot.

Räkenskaper och revision

14           

§

Stiftelsens räkenskapsår skall sammanfalla med kalenderåret.

15           

§

Slyrelsen och verkställande direktören skall senast den 15 februari varje är avge årsredovisning beslående av resultaträkning, balansräking och förvaltningsberättelse.

Prop. 1980/81:51

57

16        §

Styrelsens och verkställande direktörens förvaltning samt stiftelsens räkenskaper skall årligen granskas av två revisorer. Revisorerna, varav en skall vara auktoriserad, utses av regeringen för ett räkenskapsår i sänder.

Revisorerna skall årligen före den 20 mars avlämna en revisionsberät­telse.

17        §

Årsredovisningen och revisionsberättelsen skall senasi den 31 mars överlämnas lill regeringen. (Regeringen beslular om ansvarsfrihet för sly­relsen.)

Övriga bestämmelser

18        §

Stiftelsen skall senast den 1 september varje år till regeringen inkomma med framställning om medelstilldelning för del kommande verksamhels-året. Till framställningen skall fogas en arbetsplan för del kommande verksamhetsåret och en beräkning av kostnaden för alt genomföra planen.

19§

Regeringen beslutar om ersällning lill styrelsens ledamöter och sup­pleanter samt till revisorerna.

20 

§

Stiftelsens medel skall i den mån de inte lagils i anspråk för sitt ändamål eller behövs för löpande utgifter, vara placerade på räntebärande räkning i Sveriges Riksbank, Post- och Kreditbanken eller, när särskild anledning föreligger, annan bank.

21 

§

Stiflelsen äger rätt alt la upp län.

22 

§

Ändringen av stiftelsens stadgar fastställs av regeringen.

23 

§

Skulle stiftelsen upphöra med sin verksamhet, skall dess överskjutande tillgångar tillfalla staten.

24 

§

Stiflelsen är undantagen från tillsyn enligl lagen (1929: 116) om tillsyn över stiftelser.

Prop. 1980/81:51

58

Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över Norrlands­fondsutredningens betänkande (11980:8).

Sammanställningen återger synpunkter som redovisats på utredningens förslag. Beskrivning av rådande ordning eller referat av vad utredningen anfört har dock inte tagits med. Synpunkterna har i sammanställningen indelats efter de förslagskapilel som återfinns i belänkandet.

4.1 Allmänna synpunkter

Ett flertal remissinstanser instämmer i utredarens bedömning att beho­vet av särskilda insatser för att skapa ytterligare arbetstillfällen är särskilt stort i de fyra nordligaste länen.

RRV anser att inrättandet av stiftelsen Norrlandsfonden och den verk­samhet fonden hittills bedrivit har varit banbrytande och betydelsefullt på flera omräden där sedermera andra organ tillkommit.

RRV ifrågasätter emellertid om det behov av en mer differentierad bransch- och slorleksslruklur på företagen som föreligger i de fyra nordli­gasle länen bäst tillgodoses genom en rad olika organs insatser inom likartade omräden och med likartade stödformer. Främst gäller detta lån och bidrag till industriell uibyggnad och industriellt utvecklingsarbete. RRV pekar här på att stöd i form av län pä speciella villkor till industriell utbyggnad i norrlandsregionen främst utgär genom del regionalpoliliska stödet men ocksä genom de regionala utvecklingsfonderna, AB Industri-kredit, AB Företagskapital, Sveriges Investeringsbank och genom indu­strigarantilån. RRV framhåller all även stöd lill industriell utveckling ges av en rad olika organ, l.ex. de regionala utvecklingsfonderna i samarbete med slyrelsen för teknisk utveckling, SVETAB AB och dess dollerbolag, lUC i Skellefteå, Regioninvest i Norr AB och den nybildade fonden för industriellt utvecklingsarbete.

AMS konstaterar att trots de omfatiande regionalpolitiska insatser som gjorts under senare år, kvarstår en betydande regional obalans på den svenska arbetsmarknaden. AMS instämmer i utredningens konstaterande att de nordligaste länen har en jämfört med landet i övrigl svag arbetsmark­nad med läg förvärvsfrekvens bland befolkningen, hög arbetslöshet och krav på omfatiande arbetsmarknadspoliliska insatser. Problemen är sär­skilt framträdande i Nortbottens län, där näringslivet också är ovanligt ensidigt och dominerat av ell fätal storföretag. Mot denna bakgrund är enligt AMS fortsatta satsningar för att tillvarataga de möjligheter till indu­striell utveckling och expansion som finns i de nordligaste länen högst angelägna. Därvid är del också angeläget att tillse alt de olika stödformer

Prop. 1980/81:51

59

som finns samordnas, så att de tillsammans kan verka sä effektivt som möjligt.

Länsstyrelsen i Väslernorrlands län noterar med tillfredsställese all Norrlandsfonden föreslås få fortsätta sin verksamhet. Norrlandsfonden, som kan betraktas som en av de första regionalpolitiska insatserna, har enligl länsstyrelsen haft stor betydelse för utvecklingen av näringslivet i de nordliga länen. Det ligger helt i linje med de ambitioner länsstyrelsen har inom det regionalpolitiska området alt Norriandsfonden får arbeta vidare. Länsstyrelsen anser del vara riktigt att det kunnande inom produktutveck­lings- och kredilbedömningsområdel som finns inom Norrlandsfonden får fortsätta alt komma det norrländska näringslivet lill del.

Länsstyrelsen i Norrbottens län konstaterar med tillfredsställelse alt utredningen fastslår att Norrlandsfonden bör finnas kvar. Länsstyrelsen anser att mänga skäl finns för ett sädanl ställningslagande och pekar på att det viktigaste är Norrlandsfondens roll i samhällels regionalpolitiska strä­vanden att skapa en mer balanserad utveckling mellan landets olika delar.

Även om ibland hävdas motsatsen sä är enligl länsstyrelsen de regional­politiska problemen större och djupare i norrlandslänen än i övriga delar av stödområdet.

SACO/SR anser att Norriandsfondens betydelse för näringsliv och sys­selsättning i de nordligaste länen inte kan sältas i fräga. Norrlandsfondens verksamhei skall ses som en del av samhällels regional- och sysselsätlningspolitiska insatser i Norriand. Mol bakgrund av NF:s länga erfarenhet har fonden enligt SACO/SR blivit väl etablerad och besitter gedigen kunskap om norriandslänens speciella problem.

Landstingsförbundet framhåller alt näringslivet i norrlandslänen är be­tydligt svagare och består i slörre utsträckning än i övriga landet av förelag med liten tillväxtkraft. Skall den regionala obalansen kunna vändas, räcker det därför inte med traditionella regional- och sysselsätlningspolitiska in­satser. Insatser mäste också i betydligt större ulslräckning strategiskt riktas mot att erhålla företag och produkler med utvecklingspotential. Enligt landstingsförbundet måste ett långsiktigt struklurbyggande åstad­kommas.

LO pekar på att samhällels insatser för att främja näringslivels utveck­ling i de nordligaste länen har intensifierats. Förutom all del regionalpoli­liska stödet vidareutvecklats har de regionala utvecklingsfonderna fält betydande resursförstärkning. Därtill har alltsedan slutet av 1970-lalet i vissa regioner inrättats inveslmenl- och utvecklingsbolag. Utvecklingen av medelsarsenalen har skapat nya förulsätlningar för Norrlandsfondens ar­bete. Därav följer naturiigt enligt LO alt Norriandsfondens verksamhets­området måste ses över för att leda fram till en klarare arbetsfördelning mellan framför allt Norriandsfonden och de regionala utvecklingsfonderna men även mellan övriga organ som med olika åtgärder stödjer näringslivet i skogslänen. LO anser därför att det presenterade förslaget till arbetsfördel­ning kan prövas.

Prop. 1980/81:51

60

Norrlandsfonden framhåller all näringshvel i de fyra nordligaste länen har genomgått dramatiska förändringar under de senasle tjugo åren och att della ulföriigl dokumenterats i bl. a. länsplaneringsarbetet. Tillbakagången inom de areella näringarna saml strukturomvandlingen inom industrin har enligt Norrlandsfonden skapat svåra sysselsättningsproblem främst i inlan­det och kraven på arbetsmarknadspoliliska insatser har varit myckel slora, specielll i Norrbollens län.

Norrlandsfonden framhåller vidare att storleksordningen vad avser be­hoven av insatser för alt nä de regionalpoliliska mälen ställer utomordent­ligt höga krav på en konsislent och slagkraftig regionalpolitik. Helt klart är ocksä all en ökad induslrisysselsällning är en eenlral och oersällbar del av del program som måsle genomföras. Den hillills bedrivna regionalpoliliken har enligt Norrlandsfonden icke på långa vägar kunnat motsvara de behov av ny sysselsättning som under hand blivit allt slörre.

Regionala iitveckling.sjonden i Västerbottens län påpekar alt utveck­lingsfonden tidigare uppmärksammat industridepartementet på de problem som kännetecknar näringslivet i Norrland, exempelvis induslrisysselsäll­ning, lillverkningsinduslrins slruktur, etc.

Fonden bedömer del därför som nödvändigt all belydande regionalpoli­tiska insatser erfordras framgent, varför Norrlandsfonden även i forlsält­ningen bör finnas kvar som regionalpolitiskt instrument.

4.2 Möjligheter att tillgodose behoven genom förändringar i andra organs verksamhet

Möjligheterna att tillgodose behoven genom förändringar i andra organs verksamhet har endast ansetts lämpliga av remissinslanser.

RRV konstaterar således alt fömtsättningarna för Norrlandsfondens verksamhet väsentligt har ändrats genom all likartad verksamhet nu be­drivs av andra organ, men också genom all själva gmndförulsällningen för fondens finansiering har ändrats.

"RRV delar inte utredningens bedömning alt dessa verksamheter inle skulle kunna överföras på andra organ. Inom området industriellt utveck­lingsarbete har, som tidigare påpekats, en rad organ byggt upp kompetens. Den omfattning dessa aktiviteter torde komma att få torde mer än väl kunna inrymmas i dessa organ. Om även Norriandsfonden, som ulredning­en föreslär, mera aktivt skall initiera och driva större utvecklingsprojekt, torde ytterligare expertis krävas inom fondens kansli. Dessulom föreligger risk för gränsdragnings- och kompetenskonflikler gentemot utvecklings­fonderna inom produktutvecklingsområdet. Dessa problem kan sannolikt inte undanröjas enbart genom all länevillkoren för denna typ av utveck­lingsarbete görs likvärdiga. Mol denna bakgrund föreslår RRV att Norr­landsfondens verksamhet avvecklas."

Prop. 1980/81:51

61

Statskontoret anför följande:

"Statskontoret instämmer i utredningens åsikt alt detla kan vara vägande argument för all bibehålla en viss organisation intakt. Eftersom frågan om Norrlandsfondens framtida roll är den fundamentala i hela utredningen, krävs det dock en hel del analys och diskussion innan ställning kan tas. Det första man måste undersöka är om den hittillsvarande verksamheten, med stödgivning pä lolalt ca 690 miljoner, varil effektiv. Vad har stödverksam­heten betytt för de företag som fält slödel? För sysselsättningen? För det övriga näringslivet? Dessa frågeställningar har inte alls behandlats av utredningen.

Om man diskuterar en organisations framlida roll, måsle man noggrant analysera olika alternativ. Vad händer om de olika stödformerna splittras på andra exislerande organisationer? Vad händer om Norrlandsfondens egen organisation splittras? Vilka andra inslilulioner/slödorgan kan. med eller utan förändringar i sina instruktioner (motsvarande), överta de upp­gifler Norrlandsfonden har? Analys av dessa frågeställningar saknas näs­tan helt i ulredningen.

Förekommer dubbelarbete, i den meningen att Norrlandsfonden utför samma eller liknande uppgifter som andra stödorgan. Denna fråga, som ocksä betonas i direktiven, har inle alls behandlats av ulredningen.

Eftersom bl.a. detta grundläggande material saknas i utredningen, kan statskontoret inte ta ställning till de framlagda förslagen om Norrlandsfon­dens framtida roll."

Nationalekonomiska institutionen vid Göteborgs universitet framhåller att de argument som utredningen anför mot ett införlivande av NF:s verksamhei i de regionala utvecklingsfonderna inte är övertygande. Yller­ligare ansträngningar bör göras för att integrera de olika stödorganen "under en halt".

Bland de remissinslanser som talar för Norrlandsfondens forlsatla exi­stens är länsstyrelserna i Västernorrlands, Västerbollens och Norrbollens län, SACO/SR, Sveriges förelagsbankers förbund, KF, Landsfingsförbun­det, landslingen i Västernorrland, Västerbotten och Norrbotten, LO, NF, regionala utvecklingsfonderna i Gävleborgs, Väslernorrlands, Jämtlands och Västerbottens län, SAF/Industriförbundet, Svenska Bankföreningen, kommunförbundet. Svenska sparbanksföreningen, TCO och SHIO.

Länsstyrelsen i Väslernorrlands län framhåller bl.a. att del ligger hell i linje med de ambitioner länsstyrelsen har inom del regionalpolitiska områ­det att NF får arbeta vidare. Liknande synsätt har länsstyrelsen i Väster­botten som framhåller att del svära sysselsättningsläget i de fyra nordli­gaste länen nödvändiggör ett ökat nyföretagande och att N Fär av väsentlig betydelse i detta sammanhang.

Länsstyrelsen i Norrbottens län framhåller att den satsning som skett pä utvecklingsfonderna enligl länsstyrelsens uppfattning utmärks av en strä­van att utveckla de smä och medelstora företagen i landet. Uppbyggnaden

Prop. 1980/81:51

62

av fonderna i de olika länen följer samma mall. Någon speciell regionalpo­litisk profil för de mer utsålla länen finns ej. Det finns därför en stor risk all om Norrlandsfondens resurser och uppgifler överförs lill utvecklingsfon­derna i norrlandslänen kan "spridningseffekter" som sträcks ul lill övriga delar av landet bli följden. Länsstyrelsen har i andra sammanhang bland annat i synpunkter över den nu gällande slödområdesindelningen pekat på den uttunning av regionalpoliliken som skell genom alt regionalpoliliska medel blivit tillgängliga i allt större delar av landet. Den resurs som Norrlandsfonden representerar måste därför enligt länsstyrelsen fä förbli intakt för del geografiska område som har de största regionalpolitiska problemen.

SACO/SR anser att utredningen klart visar alt NF ha en funktion även sedan de regionala utvecklingsfonderna skapats. Centralorganisationen tillstyrker därför alt fonden skall fortsätta sin verksamhet, men vill samti­digt understryka vikten av att gränsdragningen mellan fondernas verksam­het blir helt klar.

Sveriges Föreningsbankers Förbund anser att Norrlandsfonden bör be­stå som självständig enhet och framhåller som motiv för delta bl. a. vikten av alt hjälpsökande har slor valfrihet, att en fungerande institution, som uppenbart varil av stort värde, inte bryts sönder och att en fortsall upp­byggnad av en bred infrastruktur sker inom fondens arbetsområde.

Landstingsförbundet framhåller alt man under senare är via sitt delan­svar för utvecklingsfonderna och slödel fill de mindre och medelstora förelagen i mycket konkret mening pålagil sig ett ökat ansvar för syssel­sättningen i länen. Ambitionen hos landstingen är ocksä all gä vidare i della engagemang. All med utvecklingsfonderna som bas skapa förutsätt­ningar för en långsiktig offensiv utvecklingsstrategi är en gemensam mål­sättning för de fyra nordligasle länens näringspolitiska satsningar. Norr­landsfondens framtida roll bör enligt förbundet ses som en viktig del i ett sådant samlat regionalpolitiskt perspektiv.

Från landstinget i Västernorrland framhålls att även om situationen delvis förändrats sedan 1975, genom utvidgning av den regionalpolitiska stödarsenalen och tillkomsten av ulvecklingsfonder saml investment/ut­vecklingsbolag, anser landstinget att Norrlandsfonden har en viktig funk­tion att fylla även i framliden. Landstinget delar således utredarens upp­fattning att det vore felaktigt att lill nägon slörre del överföra Norrlands­fondens arbetsuppgifter och resurser lill nägot annat organ.

Norrlandsfonden anser för egen del att de stora problemen i de fyra nordligaste länen kräver ökade insalserför all skapa långsiktiga lösningar. Vid diskussioner om Norrlandsfondens verksamhet är della vikfigare en­ligt fonden än marginella spörsmål som t.ex. gränsdragningsfrågor mot andra organ. Fonden anser sig har goda erfarenheter av alt i industripoliti­ken och regionalpolitiken samverkande regionala och centrala organ och myndigheter kan åstadkomma en meningsfull arbetsfördelning och koor­dinering mot gemensamma mål utan att man frän central nivä försöker delaljreglera l.ex. regionala organs inbördes relationer.

Prop. 1980/81:51

63

Regionala utveckling.sfonden i Västernorrlands län framhåller all det är tillfredsställande all utredningen avvisar förslaget att Norriandsfondens resurser fördelas pä utvecklingsfonderna. En koncentrerad resurs med överblick över de fyra nordligaste länen är ett utmärkt komplemenl till utvecklingsfonderna, sä mycket mer som Norrlandsfonden kunnat arbeta förhållandevis okonventionellt.

SAF/Industriförbundet anser mot bakgrund av det svåra sysselsättnings­läget, särskilt i Norrbollen, att del i dagslägel inle finns anledning yrka på åtgärder för att samordna stödslmkturer utan avvakta tills de nybildade organen funnit sin profil. I väntan på detta anser SAF/Industriförbundet att Norriandsfondens friare ställning snarare bör förstärkas.

LO slutligen framhåller att Norrlandsfondens slällning bör prövas på nylt i samband med all en samlad översyn av stödorganen i skogslänen görs. Då bör man åter överväga om Norrlandsfonden och motsvarande organs arbetsuppgifter och resurser helt eller delvis skall föras över till andra organ för alt de samlade resurserna skall utnyttjas effektivt. Vidare ser LO helst att man tar ett samlat grepp över samtliga stödorgan och sätter in dessa i en regional näringspolitik där de regionala utvecklingsfon­derna förutsätts utgöra basen i systemet. LO framhåller dock viklen av alt de regionala utvecklingsfonderna, som befinner sig i ett intensivt uppbygg­nadsskede, under de närmaste åren inte påläggs yllerligare arbetsuppgifter innan de funnit sina arbetsformer och fäll en klar profil.

4.3 Ny inriktning av Norrlandsfondens verksamhet

Med undanlag av RRV, länsstyrelsen i Gävleborgs län samt nationaleko­nomiska institutionen vid Göteborgs universitet ställer sig i princip samtli­ga övriga remissinstanser som behandlat frågan positiva till utredningens förslag.

RRV framhåller i sill avslyrkande bl. a. all ulredningen mol bakgrund av del regionalpolitiska stödels utvidgning och ändrade regler för delta samt de regionala utvecklingsfondernas tillkomst föreslår att Norrlandsfondens verksamhet skall omorienteras till att huvudsakligen omfatta stöd till indu­striellt utvecklingsarbete saml stöd till forskning. Dessutom väntas utred­ningar och inventeringar i form av egna projekt öka i omfattning.

RRV delar inte utredningens bedömning all dessa verksamheter inle skulle kunna överföras på andra organ ulan framhåller följande:

Inom området industriellt utvecklingsarbete har en rad organ byggt upp komptens. Den omfattning dessa aktiviteter torde komma att fä lorde mer än väl kunna inrymmas i dessa organ. Om även Norriandsfonden, som ulredningen föreslär, mera aktivt skall initiera och driva större utveck­lingsprojekt, torde ytterligare expertis krävas inom fondens kansli. Dessut­om föreligger risk för gränsdragnings- och kompetenskonfiikter gentemot utvecklingsfonderna  inom  produktulvecklingsomrädet.   Dessa problem

Prop. 1980/81:51

64

kan sannolikt inle undanröjas enbart genom all lånevillkoren för denna typ av utvecklingsarbete görs likvärdiga.

Länsstyrelsen i Gävleborgs län anser all bl. a. uppdelning av exempelvis produktutvecklingsarbete är onödigt och olämpligt. Onödigt därt"ör att berörda organisationer praktiskt klarar ut dessa gränsfrågor redan i dag, olämpligt därför att den ger stelbenta arbetsformer med minskal handlings­utrymme i skeden där det kan vara önskvärt att samordna insatser från de olika organen.

UHÄ framhåller de förslag som utredningen lägger fram rörande stöd­verksamhetens avgränsning, inriktning, omfattning och organisation i stort sett förefaller all vara rimliga avvägningar, medan AMS anser alt utred­ningens förslag innebär all Norriandsfondens verksamhei anpassas lill de nya förutsättningarna.

Ocksä STU biträder utredningens förslag om Norrlandsfondens framtida inriktning. Enligt STU:s mening behöver dock bättre belysas vilka konse­kvenser en sådan inriktning får för Norrlandsfondens dimensionering och för fördelningen av finansiella ramar mellan Norrlandsfonden och utveck­lingsfonderna.

Länsstyrelserna i Norrbottens län framhåller all de delar utredningens uppfattning att förskjutningen mot stöd till industriellt utvecklingsarbete bör fortsätta liksom att begreppet bör breddas alt omfatta även kommersi­ell och marknadsmässig utveckling av nya produkter.

SACO/SR delar ulredningens uppfattning att man ytterligare bör salsa pä utvecklingsarbete och att däri ocksä bör inbegripas kommersiell och marknadsmässig utveckling. Eftersom denna form av slöd ofta sker med villkorlig ålerbelalningsskyldighel kommer som ocksä ulredningen konsta­terar, låneförlusten att öka, vilket på några års sikl skulle medföra krav på ökade statsanslag. Mot bakgrund av direktivens utformning bör man där­för enligt SACO/SR pröva konsekvenserna av att inom givna ramar kon­centrera sig på ett färre anlal projekt men av den storleksordningen eller arten all de regionala utvecklingsfonderna inte kan gå in.

KF framhåller all Norrlandsfonden genom alt i huvudsak koncentrera sina insatser lill ett mindre antal slora projekl och endast i undantagsfall lämnar stöd lill industriell uibyggnad, uppnäs en effektivare fördelning av ansvaret mellan NFoch de regionala utvecklingsfonderna. Denna koncen­tration gör ocksä enligt KF att Norrlandsfonden kan ägna mera lid ät uppföljning av projekten.

Landslingsförbundel tillstyrker ulredningens förslag om all Norriands­fonden fortsättningsvis i huvudsak bör inrikta sin verksamhet främst på att stödja och ta initiativ till slörre och mer långsikliga utvecklingsprojekt. På så sätt kan Norriandsfonden enligl landslingsförbunden bli ell bra och stödjande komplement till de länsvisa utvecklingsfonderna. En sådan in­riktning ansluter ocksä väl till den omorientering av verksamheten som Norrlandsfonden på eget initiativ redan påbörjat.

Prop. 1980/81:51

65

Landstinget i Norrbotten delar också utredarens uppfattning om den framtida inriktningen av fondens verksamhet. Huvudintresset bör ägnas åt industriella utvecklingsprojekt av större omfallning. Som landstinget ser det måsle dock fonden härutöver ha frihet all av och lill gå in även i projekl som primärt faller inom utvecklingsfondens intressesfär, dvs i mindre projekt. Utvecklingsfonden har nämligen idag inte de ekonomiska resurser som fordras för att klara detta i tillräcklig omfattning. Landstinget finner alltså ulredningens avgränsning på den här punkten som alltför kategorisk.

LO anser del väl motiverat att tyngdpunkten i Norrlandsfondens verk­samhet förskjuts mol industriellt utvecklingsarbete. Den förändrade verk­samhetsinriktningen hos fonder kommer enligt LO all kräva ytterligare kontakter med STU och ett nära samarbete med de regionala utvecklings­fonderna. Det föreslagna handlingsprogrammet för fondens framlid måsle därför kopplas och samordnas med de regionala ulvecklingsfondernas verksamhei. Den förändrade verksamhetsinriktningen kräver ocksä enligt LO alt fonden tillförs kansliresurser med aktuell kompelens för att mer aktivt initiera och "driva" utvecklingsprojekt. Den uppsökande verksam­heten måste, som LO ser det, utvecklas såväl i Norrlandsfondens som de regionala utvecklingsfondernas arbete.

Norrlandsfonden framhåller beträffande förslaget till ny inriktning av den egna verksamheten att fonden sedan starten 1961 haft alt arbeta efler en stadga som lämnat stor frihet åt fondens styrelse att själv bedöma var insatserna gör största nyttan och goda möjligheter att beakta förändrade förhällanden hos målgruppen samt ändrade inslilutionella förhällanden. Fonden anser det angeläget all värna om dessa arbetsförutsättningar. Bl. a. bör enligt fonden följande grundvärderingar gälla inför beslut om fondens framtida inriktning.

-

Fondens verksamhet bör utformas så att största möjliga effekt nås ur regionalpolitisk och industripolitisk synpunkt. Näringslivels krav och andra samhällsorgans arbetsinsatser bör särskilt beaktas.

-

Fonden måste som organisation fungera väl vad avser kompelens, eko­nomiska resurser och snabbt operativt agerande.

-

Fonden är föregångare vad avser decentralisering inom regional- och industripolitiken. Fonden anser det därför viktigt att den regionala kom­petensen vidmakthålles och förstärkes.

Regionala utvecklingsfonden i Jämtlands län understryker lämpligheten av att Norrlandsfondens verksamhet inriktas mot ökal stöd av det industri­ella utvecklingsarbetet. Norrlandsfondens möjlighet alt bistå större ut­vecklingsprojekt både personellt och finansiellt ända från idéstadium till marknadsintroduktion saknar enligt utvecklingsfonden molsvarighel i and­ra stödformer.

Svenska bankföreningen anser all huvuddelen av Norriandsfondens verksamhei i framtiden bör avse slöd lill industriellt utvecklingsarbete.

5    Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 51

Prop. 1980/81:51

66

4.4 Stöd till forskning i fortsättningen

Det helt dominerande antalet remissinstanser som behandlal frågan stö­der utredningens förslag.

Liksom flera av högskoleenheterna anser dock UHÄ att en ökad sats­ning på forskning bör kunna övervägas. Fondens slöd till forskning var totalt 7,4 miljoner kronor under treårsperioden 19771979. Eftersom sam­tidigt stödet lill industriell utbyggnad uppgick lill 164,7 miljoner kronor bör enligt UHÄ en viss resursöverföring vara möjlig. Del är enligl UHÄ i sammanhängd viktigt all fonden utnyttjar den kompelens och de övriga resurser som finns vid forsknings-, utvecklings- och ulbildningsinslilulio-ner i Norrland, dvs. bl. a. universilelel i Umeå, tekniska högskolan, metal­lurgiska forskningsstalionen och SGU-avdelningen i Luleå, induslrielll utvecklingscentrum i Skellefteå och plast- och gummitekniska institutet i Sundsvall.

Länsstyrelsen i Väslernorrlands län anser att den möjlighel man har all få stöd från Norrlandsfonden för forskningsprojekt är mycket värdefull för utvecklingen av näringslivet. Att denna verksamhet bibehålls menar läns­styrelsen är självklart liksom att stödet ges i form av bidrag. Länsstyrelsen hänvisar lill att regeringen nyligen beslulal om att en regional samverkans­grupp ska installeras i Umeå för de fyra nordliga länen. Länsstyrelsen förutsätter att kontakter knyts mellan denna grupp och Norrlandsfonden. Pä så vis kan man pä ett tidigt stadium, i de projekt Norrlandsfonden bedömer angelägna, förvissa sig om att delfinansiering är ordnad.

SACO/SR framhåller att den relativt minskade satsningen pä forskning ter sig oroande men all den bör ses mol bakgrund av tillkomslen av bl.a. tekniska högskolan i Luleå, metallurgiska forskningsstalionen, samt att vissa delar av SGU lokaliserats till Norrland. SACO/SR anser sig därför inle ha anledning att erinra mot utredningens förslag.

Norrlandsfonden delar utredarens uppfattning att några förändringar av regler, praxis samt insatsernas omfattning icke är motiverade. Norrlands­fonden framhåller all man stöder målforskning ufifrån regionalpolitiska och induslripoliliska värderingar. Projeklen har under åren dels haft an­knytning till nyttjande av naturresurserna, t.ex. malm och skog, men ocksä utgjorts av insatser för alt höja kompetensen i regionen inom ny teknik, t.ex. högeffektlaser vid Högskolan i Luleå och plast- och Gummi-tekniskt laboratorium i Sundsvall.

4.5 Stöd till utredningar och inventeringar i fortsättningen

Med undantag av förslagel om överföring av "Mineraljaklen" till SGU har samtliga remissinslanser som berört förslagel instämt i ulredningens förslag.

Bl.a. finner länsstyrelsen i Väslernorrlands län denna verksamhet yl-

Prop. 1980/81:51

67

terst värdefull för utvecklingen på sikt av det norrländska näringslivet. Utredningens förslag tillstyrks men länsstyrelsen betonar samtidigt att länen i samverkan med Norrlandsfonden bör kunna initiera breda och betydelsefulla projektuppslag. En samverkan om sådana har för övrigl redan inletts.

Också Norrlandsfonden stöder utredningens förslag angående utred­ningar och inventeringar. Fonden framhåller alt dessa ofta genomförs pä eget initiativ och i egen regi. Allmänt sell delar fonden utredarens uppfatt­ning att de egna projeklen och initiativen bör öka i omfattning och alt i övrigt några förändringar icke är motiverade.

Landstinget i Västernorrland tillstyrker att Norrlandsfondens egna pro­jekt inom området invenleringar och ulredningar bör öka i omfattning.

Vad beträffar mineraljakten har det helt övervägande antalet remissin­slanser avstyrkt utredningsförslaget. Till de avslyrkande hör länsstyrelser­na i Gävleborgs, Västerbotten och Norrbotten, landslingen i Västerbotten och Norrbotten, NF och utvecklingsfonden i Gävleborg. Tillstyrkande remissinstanser är länsstyrelsen och utvecklingsfonden i Västernorriand. Tillstyrker med vissa erinringar gör RRV och SGU.

RRV stödjer således förslaget alt "mineraljaklens" adminislrativa del avskiljs från fonden och läggs på Sveriges geologiska undersökning (SGU) i Luleå. RRV anser emellertid, i motsats till utredningen, att Norrlandsfon­dens roll som uppdragsgivare och finansiär inom mineralområdet bör kun­na övertas av andra organ, främst nämnden för statens gruvegendom och gruv bolagen.

SGU framhåller att mineraljakten enligl SGU:s mening skötts väl under de gångna åren. Efter sin start i de nordliga länen har mineraljakten nu nätt Götaland och det är SGU:s förhoppning att denna aktivitet skall bli lands­omfattande. För alt hålla mineraljakten levande i de norra länen fordras slora insatser på informations- och utbildningssidan. Här har enligl SGU också Norrlandsfonden gjort betydande insatser under de gångna åren samtidigt som man har etablerat goda kontakter med kommuner, företaga­reföreningar, enskilda personer etc. Della kontaktnät lorde vara svårt all överföra lill SGU.

Om del emellertid av olika skäl skulle befinnas lämpligt all avskilja administrationen av mineraljakten i de fyra nordligasle länen från fonden, är SGU beredd alt åta sig uppgiften eller delar därav på uppdrag.

Länsstyrelsen i Gävleborgs län anser att Norrlandsfonden byggt upp en effektiv regional organisation för mineraljaklen och alt del vore slöseri med resurser alt inte utnyttja denna även i fortsättningen.

Länsstyrelsen i Norrbottens län år inte beredd att tillstyrka förslaget om inte fördelarna med en sädan förändring kan göras mer uppenbar.

Länsstyrelsen i Västerbottens län anser om att förslaget genomförs kan negativa reginalpolitiska konsekvenser befaras då Norrlandsfondens geo­loger, till skillnad mot annan geologisk expertis (vid exempelvis SGU), har

Prop. 1980/81:51

68

alt särskilt beakta regionalpoliliska aspekter i sin verksamhet. På grund härav och de goda erfarenheterna av mineraljakten i Västerbotiens län vill länsstyrelsen för sin del förorda alt fonden även fortsättningsvis svarar för kontroll och ledning av verksamheten. Samverkan med SGU och andra prospekterande organisationer kan enligt länslyrelsen i delta sammanhang ses som en praktisk fräga som fonden själv kan ta ställning lill.

Norrlandsfonden är tveksam lill om ett regional avgränsat initiativ kan effeklivl drivas inom ramen för en rikstäckande organisation. Fonden framhåller alt det torde vara mest effektivt om ledningen, kontrollen och ansvarel för Mineraljaklen även fortsättningsvis ligger hos Norrlandsfon­den. Uppläggningen i detalj kan fonden som hitlills lösa i god samverkan med berörda parter. Norrlandsfondens verksamhet på mineralsidan är enligl fondens egen bedömning inget självändamål utan grundas pä ett behov av insatser som upplevts av fonden själv och av olika regionala organ. Fonden har också med glädje noterat all verksamheten pä mineral­sidan drivs i utmärkt samarbete med gruvbolagen som vid upprepade tillfällen framhållit att fonden har en viklig roll alt spela på detla område.

4.6 Stöd till industriellt utvecklingsarbete i fortsättningen

Med undantag av RRV har samtliga remissinstanser som behandlat frägan tillstyrkt ulredningens förslag. (RRV:s avslyrkande är en konse­kvens av dess förordande av att Norrlandsfonden splittras upp på de regionala utvecklingsorganen).

UHÅ finner avgränsningen och avvägningen i stort sell rimlig medan AMS anser all förslagel lill stödels utformning infe ger anledning lill erinringar.

SIND ansluter sig lill utredningens förslag att Norrlandsfonden fortsätt­ningsvis främst bör satsa på större samt länsövergripande utvecklingspro­jekt för att på sä sätt avgränsa denna del av Norrlandsfondens verksamhet gentemot de regionala utvecklingsfonderna. För alt detta skall vara möjligl anser emellertid SIND att Norrlandsfondens och utvecklingsfondernas pioduklulvecklingslån mäste konstrueras efler samma riktlinjer.

Ocksä STU biträder utredningens förslag. Enligl STU:s mening behöver del dock bättre belysas vilka konsekvenser en sådan inriktning får för Norriandsfondens dimensionering och för fördelningen av finansiella ra­mar mellan Norrlandsfonden och berörda ulvecklingsfonder.

Länsstyrelsen i Västernorrlands län anser del angelägel alt slöd även ges för den kommersiella och marknadsmässiga delen i del industriella ulvecklingsarbelet. All fonden för dessa aklivileler kan lämna kredit- och förlustgarantier är positivt. Norrlandsfondens slöd är i detla skede värde­fullt med hänsyn till dess förhållandevis enkla handläggning.

Mol bakgrund av vad utredaren tidigare framfört, och vari länsstyrelsen instämmer, om riskerna för en spridning söderut av eventuella särdrag i de

Prop. 1980/81:51

69

nordliga utvecklingsfondernas kreditgivning, anser länsstyrelsen det emel­lertid självklart att likalydande regler för utveclingsfonderna och Norr­landsfonden inte införs. I slällel måsle Norrlandsfonden internt få göra de eventuella avgränsningar som kan erfordras gentemot utvecklingsfon­derna. Detta innebär enligl länsstyrelsen att nuvarande låneregler bör bibehållas.

Genom Norrlandsfondens bredare engagemang i slörre, eventuellt läns­övergripande projekt, kommer troligen behovet av ytterligare likvida me­del alt accentueras. Det är då enligt länsstyrelsen utmärkt all fonden ges möjligheteratt uppta lån frän t.ex. Nordiska Investeringsbanken. Vidare bör fonden genom engagemanget i större projekt kunna bli del organ inom det norrländska näringslivet, som bistår företag (sammanslutning av före­tag) som önskar söka medel ur den s. k. Industrifonden.

Vidare anser länsstyrelsen all de "större nyetableringsprojekt" som utredaren menar ska stödjas av Norrlandsfonden, numera är mycket säll­synta och att det inle kan anses meningsfullt alt ha en alltför härd gräns­dragning mellan stora och små projekt inom denna verksamhet. Det allde­les övervägande antalet nyetableringar är vad länsstyrelsen räknar som små. All Norrlandsfonden hell lämnar denna verksamhei kan inle anses vara i norrlandslänens iniresse.

KF framhåller alt av förslaget till ny verksamhetsinriktning för Norr­landsfonden framgår alt huvuddelarna av insatserna bör göras inom områ­det industriell utveckling och avse projekl som bl. a. genom sin storlek inle kan stödjas av de regionala utvecklingsfonderna. Vidare bör. enligt försla­gel, belydande insatser göras för all driva utvecklingsprojekt fram lill genomförande. Med denna inriktning följer alt Norriandsfonden koncen­trerar sina insatser lill färre projekt än för närvarande.

Detta medför enligt KF också att Norrlandsfonden kan salsa på läns­övergripande projekt och samverka med slörre företag. Norrlandsfonden kommer däremol endast i undantagsfall att behöva lämna stöd lill industri­ell utbyggnad eftersom sädana stöd vanligtvis kan tillgodoses genom de regionala utvecklingsfonderna och del regionalpoliliska slödel.

LO anser alt vad som allmänt gäller för att la fram och utveckla nya projekt som existerar i prototyp, och alltså ännu inle nätt så långt all industriell produktion kan startas, år ett stort behov av insatser. Mot bakgrund av de akula problemen som finns i de fyra nordligasle länen saml koncentrationen fill basindustrier i dessa regioner är det enlig LO angelä­get att resurser sätts in just i detla utvecklingsskede av projeklen för all stärka den industriella basen. Därför finner LO det väl motiverat all tyngdpunkten i Norrlandsfondens verksamhet förskjuls mol industriellt utvecklingsarbete.

Norrlandsfonden framhåller all fonden genom sina kreditvillkor ger unikt goda förutsättningar att stödja industriellt utvecklingsarbete. I takt med industrins behov och successivt förändrad instilulionell omgivning

Prop. 1980/81:51

70

har tyngdpunkten i fondens verksamhet förskjutits mot att i allt högre grad stödja industriellt utvecklingsarbete. Fonden delar utredarens värdering att denna utveckling varil riktig och bör fortsätta.

Utvecklingsarbete definieras av fonden som hela förloppet frän idé och utveckling till marknadsintroduktion av färdig produkl. Fonden delar hell utredarens betoning att utvecklingsprojekt bör omfatta även kommersiell och marknadsmässig utveckling. Under senare år har även renodlade marknadssatsningar stötts med villkorliga län. Fonden anser del angelägel alt sädana insatser görs även fortsättningsvis. Del skall då i första hand röra sig om avgränsade exportsatsningar med betydande potential.

Genom det löpande nära samarbete, som finns mellan berörda utveck­lingsfonder och Norrlandsfonden, har enligt fonden, under de senaste två åren en arbetsfördelning avseende krediter till utvecklingsarbete kunnal ske, främst innebärande att utvecklingsfonderna primärt prövar mindre ärenden och Norrlandsfonden de någol slörre.

Regionala utveckling.sfonden i Västerbottens län framhåller all NF un­der 70-talet initierat ett flertal projekt - främst inom malm- och induslrimineralområdet. Kännetecknande för dem har varit alt stor osä­kerhet avhållit enskilda företag från utvecklingsinsatser. Genom att Norr­landsfonden tagit initiativ har sådant underlag skapats, att företagsamhe­ten kunnal gå vidare. Norrlandsfonden bör därför enligl utvecklingsfonden även fortsättningsvis rikta väsentliga insatser mot utvecklingsinsatser i syfle alt exploatera och vidareförädla råvarutillgångar och dä främst indu­strimineral, träråvaror saml energiråvaror.

Den norrländska mindre och medelstora industrin kännetecknas enligl utvecklingsfonden av strukturproblem i form av bl.a. låg teknologi och ensidighet. Norrlandsfonden bör därför i framliden arbeta med bransch-utvecklingsprojekt innefattande dels grupper av förelag inom befintlig in­dustri, dels lillverknings- och produktområden som innebär förnyelse av näringslivet.

SAF/Industriförbundet vidgar frågan genom att formulera sig på följande sätt.

"Med hänsyn till svärighelerna alt realisera industriella projekl i regio­nen, i synnerhet sådana större projekt som man föreslår att fonden bör prioritera, kan övervägas om inle fondens verksamhetsområde i princip även bör kunna omfatta norta delarna av Finland och Norge. Detla skulle kunna ge ingångar till fler branscher än vad enbart svenska projekt kan väntas innebära. Motsvarande ökade medel måste självfallet ställas lill förfogande av respektive länder eller Nordiska Invesleringsbanken, och länderna beredas insyn och inflytande i en sådan "Nordkalottsfondverk-samhet".

Svenska bankföreningen anser att huvuddelen av Norrlandsfondens verksamhei i framliden bör avse stöd till industriellt utvecklingsarbete. Hitlills har stödet i huvudsak gällt tekniska produktulvecklingsprojekt.

Prop. 1980/81:51

71

Ulredningens förslag att begreppet utvecklingsprojekt breddas till all om­fatta även kommersiell och marknadsmässig utveckling av nya produkler, processer och system stöds av Bankföreningen, under förutsättning att fonden anser sig ha erforderlig kompelens för alt kunna bedöma även dessa aspekter.

TCO instämmer i utredningens synpunkt all fonden successivt bör öka sitl engagemang i industriellt utvecklingsarbete. Fonden måsle enligt TCO härvidlag förstärka sin kompetens så att den kan initiera och driva utveck­lingsprojekt. Dessa projekt bör inte begränsas lill den tekniska sidan utan även inbegripa den marknadsmässiga utvecklingen. Fonden har enligt TCO en viklig roll i all komplettera samhällets stöd lill utvecklingsprojekt eftersom de regionala utvecklingsfondernas möjligheter härvidlag är lämli­gen begränsade.

4.7   Stöd till industriell utbyggnad i fortsättningen

Av de remissinslanser som behandlal frågan är flerlalel positiva lill ulredningens förslag medan några remissinslenser har vissa erinringar.

Statskontoret instämmer i förslaget med hänvisning lill alt dylikt stöd även ges av de regionala utvecklingsfonderna liksom via annat regional­politiskt stöd.

Positiva till förslagel är ocksä AMS som framhåller alt slöd lill industriell utbyggnad i väsentligt större omfattning än tidigare kan ges genom andra stödformer.

Länssiyrelsen i Västerbotiens län hänvisar till att del statliga stödet lill finansiering av investeringar i anläggningstillgångar och rörelsekapital har förstärkts under senare är. Mot denna bakgrund avser länsstyrelsen i likhet med ulredningen att Norrlandsfonden endast undanlagsvis skall lämna krediter lill industriell utbyggnad. Frän organisatoriska synpunkter är det emellertid enligt länsstyrelsen angeläget att fonden även fortsättningsvis kan bevilja sådana krediter, exempelvis vid lyckade utvecklingssatsningar. 1 sådana fall är det en uppenbar fördel, om krediter lill industriell utbygg­nad kan finansieras av en institution som har en god kännedom om det aktuella projektet.

Länsstyrelsen i Norrbottens län anser alt som en följd av del regionalpo­liliska stödets och de regionala utvecklingsfondernas utbyggnad bör Norr­landsfondens engagemang i form av lån och lånegarantier till industriell utbyggnad på föreslagel sätt kunna minskas kraftigt.

Norriand.sfonden anser, liksom utredaren, att behoven av fonden som medfinansiär i lokaliseringsstödärenden har minskat och alt engagemang bör ske endast undantagsvis. I projekl som icke samfinansieras med lokali­seringsstöd bör fonden dock ha slörre frihet, l.ex. när del gäller att föra vidare lyckade utvecklingssatsningar genom krediter i form av rörelsekapi­tal.

Prop. 1980/81:51

72

Norrlandsfonden har under 1979 i relativt slor utsträckning använt sig av garantier och borgen i stället för lån. Fonden har funnit garantier av olika slag vara ett mycket användbart medel och avser att använda det fortsäll-ningsvis i olika utformning beroende på situationens krav.

Norrlandsfonden anser i likhet med många andra att slopandet av möjlig­heterna till räntefrihel på lokaliseringslån var en försämring, varför fonden knappast ser nägot vägande skäl att samordna de egna kredilreglerna efler en sädan mall.

Svenska Bankföreningen framhåller all i samband med utbyggnaden av det regionalpolitiska stödet bör Norrlandsfondens stöd till industriell ut­byggnad kraftigt minska i omfallning. Utredningens förslag, att fonden även i fortsättningen i undantagsfall bör kunna lämna sådant stöd ställer sig Bankföreningen tveksam lill.

Bland de remissinslanser som har vissa erinringar hör bl.a. SIND som pä basis av framtagna information ställer sig tveksam till den kraftigt föreslagna neddragningen avseende lån till industriell uibyggnad.

Länsstyrelsen i Västernorrlands län framhåller alt för all ge de extra stimulanser som erfordras för nyetableringar till de fyra nordliga länen bör Norrlandsfondens finansiering även i fortsättningen vara tillgänglig. Läns­siyrelsen vill i delta sammanhang peka pä de fördelar som Norriandsfonds-lånen har, t. ex. i form av begränsade loppsäkerheter, ett idag inte oför­delaktigt förhällande.

SAF/Industriförbundet anser att fonden även i fortsättningen bör kunna fungera som en parallell kreditkälla lill utvecklingsfonderna ulan belopps­restriktioner.

Svenska kommunförbundet slutligen ifrågasätter den begränsning av Norrlandsfondens möjligheter att lämna stöd till industriell uibyggnad som utredningsförslaget innebär. Fondens möjligheter alt genom riskbelonad långivning även i fortsättningen stödja industriell utbyggnad måste enligt förbundet tillmätas stor vikt med hänsyn till de rådande struktur- och sysselsättningsproblemen. Speciellt gäller detta enligt Svenska kommun­förbundet sådana projekt där fonden är engagerad i utvecklingsarbetet.

4.8 Handlingsprogram för Norrlandsfonden

Ulredningens förslag om handlingsprogram för Norrlandsfonden har tillstyrkts av flertalet remissinstanser som berört förslaget. Nägra av de tillstyrkande remissinstanserna har dock haft vissa erinringar. Nägra re­missinstanser har varit direkt avstyrkande.

Bland de remissinslanser som tillstyrkt förslaget år bl.a. UHÄ som anser alt förslaget i slorl sell är rimligl. Samma gäller också utvecklings­fonden i Gävleborg.

Vissa erinringar mot förslaget redovisas bl.a. frän länsstyrelsen i Väs-

Prop. 1980/81:51

73

lerbottens län som anser att för norrlandsfondens del skulle kravet på åriig revidering och osäkerheten om framlida medelslilldelning resullera i mins­kad flexibilitet och försvårad långsiktig planering. I avsikt att undvika sådana effekter förordar länsstyrelsen att fondens program och medelsbe­hov blir föremål för prövning vart tredje år.

Länsstyrelsen i Norrbottens län anser att med den föreslagna inriktning­en av Norrlandsfondens verksamhei förskjuls insatserna mot ätgärder som i första hand ger resultat på längre sikt. Det kan därför finnas anledning ifrågasätta ändamålsenligheten med årliga handlingsprogram. Enligt läns­styrelsens mening bör del vara tillräckligt om dessa utarbetas med någol längre mellanrum och därvid ges en översiktlig ramkaraktär. Del skulle ocksä innebära alt budgetprocessen kan ges en annan rytm.

Landsting.sförbundet framhåller att ett handlingsprogram som långsik­tigt anger inriktning och prioriteringar är ett viktigt instrument för all en effektiv samordning skall kunna ske med de länsvisa utvecklingsfonderna och andra organ. Till skillnad från utredningen som föreslår ettåriga hand­lingsprogram förordar förbundet emellertid treåriga handlingsprogram. Därigenom bör man enligt förbundet kunna fä programmen all bli de vägledande instrument som eftersträvas ulan att de samtidigt känns alltför byråkratiskt betungande. Programmen skulle på så sätt dessutom naturligt ansluta till de politiska valperioderna.

Landstinget i Västerbotten stöder förslagel om ett handlingsprogram men anser samlidigl att Norrlandsfonden mäste få bevara sin flexibilitet och frihet alt angripa problem och idéer selektivt. Handlingsprogrammet bör därför vara av mer översiktlig arl. Revidering av programmet bör enligt utskottets mening ske vart iredje år i samband med Norriandsfon­dens anslagsframställning.

LO framhåller att det föreslagna handlingsprogrammet måste kopplas och samordnas med de regionala ulvecklingsfondernas verksamhet.

Norrlandsfonden anser att förslaget innebär att fonden som, frånsett de sista årens provisoriska beslul, tidigare erhållit 5-åriga mandal nu årligen skall begära medel via statsbudgeten.

En viktig arbetsförutsättning för fonden är enligl Norrlandsfonden flexi­biliteten och friheten att angripa industrins problem selektivt liksom möj­lighelerna att t. ex. snabbi la hand om en idé och påbörja ett arbete. Detla kräver lyhördhet för behoven av insatser samt möjlighet att agera utifrån generella riktlinjer som icke innebär lästa situationer. Del är dä enligt fonden knappast meningsfullt alt utarbeta ett handlingsprogram som ris­kerar alt läsa anpassningsförmågan.

Norrlandsfonden föreslär att statsmakterna prövar fondens medelsbe­hov vart tredje år i stället för varje år. Fondens anslagsframslällning skall därvid enligt fonden åtföljas av värderingar rörande behoven av insatser, fondens ekonomiska ställning saml målsättningar för kommande tidsperi­od.

Prop. 1980/81:51

74

Utvecklingsfonden i Västerbollens län finner tillvägagångsätlel betung­ande. Inom de ekonomiska ramar som föreslås bör Norrlandsfonden, på basis av de fortlöpande kontakter man har med övriga regionala organ, självständigt dra upp de preciserade riktlinjerna för sin verksamhei.

4.9 Finansiering av Norrlandsfondens verksamhet

Av de remissinstanser som berört förslaget har AMS inte haft något att erinra. Länsstyrelsen i Väslernorrlands län anser däremot alt det anslag som Norrlandsfonden erhåller nu bör utökas till åtminstone 50 milj. kr. per år mot bakgrund av de större föriuster som väntas uppstå i och med ett större risktagande. Den satsning på insfitufionella organ, som torde ske i form av bidrag, talar också enligt länsstyrelsen för ökad medelstilldelning. Dessulom framhåller länsstyrelsen att inflationen urholkat de nuvarande anslagen, som varit oförändrade en längre lid.

Länsstyrelsen i Norrbottens län föreslår ett övervägande av en medels­tilldelning som sträcker sig över en treårsperiod. Den ändrade inriktningen av Norrlandsfondens verksamhei innebär enligt länsstyrelsen ocksä med säkerhet alt låneförlusterna kommer all öka. Med hänsyn lill penningsvär-dels fall innebär della sammanlagd en betydande reell minskning av Norriandsfondens resurser. Ovissheten om anslagens storiek om några år kan dessutom tänkas minska benägenheten för riskfyllda engagemang idag. Länsstyrelsen föreslär därför att anslagen lill Norriandsfonden tills vidare höjs lill åtminstone 40 milj. kr. per år.

SACO/SR betonar del angelägna i alt Norrlandsfonden permanentas som institution. Däremot bör verksamhetsinriktningen med jämna mellan­rum prövas av regering och riksdag. SACO/SR framhåller all av förslagen till stadgar framgår att tilldelningen av medel skall beslutas ärligen. Där­med blir också verksamhetsinriktningen prövad varje år. SACO/SR ifråga­sätter om del dä är möjligl med en långsiktig planering.

SACO/SR anser inte all ulredningen presenlerar några moliv för all frångå de gamla beslämmelserna som innebar alt verksamheten prövades vart femte år. Centralorganisafionen anser all de årliga prövningar som ägl rum 1978 och 1979 medfört slora problem för fonden. SACO/SR anser därför att den här frägan bör övervägas ytterligare innan definitiv slällning tas.

Landstinget i Västernorrland anser belräffande finansieringen av Norr­landsfondens verksamhet all medelsbehovet bör prövas vart Iredje år. Utredarens förslag om en årlig anslagsframställning medför enligt lands­tinget risk för en alltför kortsiktig planering.

Landstinget anser att behovet av resurser för alt främja näringslivels utveckling i Norrland är mycket stort och förordar därt"ör, trots del svåra statsfinansiella läget, att anslaget lill Norrlandsfonden utökas.

Norrlandsfonden framhåller att om man beaktar viklen av all säkerställa

Prop. 1980/81:51

75

goda resurser hos fonden för all befrämja näringslivsutvecklingen i landels svåraste problemlän, konsekvenserna av förändrad verksamhetsinrikt­ning, fortsalt inflation saml fondens eget förslag om treåriga beslulspe-rioder, förefaller del logiskl alt kräva resurser utöver utredarens förslag. Norriandsfonden kommer därför att penetrera frågan utföriigare i senare anslagsframställning.

Norrlandsfonden tillstyrker därutöver förslaget all fonden skall ges möj­lighet att uppta lån 1. ex. frän Nordiska Invesleringsbanken i form av s. k. regionallån. Norrlandsfonden överväger för närvarande de praktiska aspekterna av sådana lån.

SAF/Industriförbundet anser alt Norrlandsfonden i enlighet med sina egna önskemål bör kunna erhålla treärsanvisningar över slalsbudgelen. Fonden bör även i fortsättningen kunna fungera som en parallell kredit­källa till utvecklingsfonderna, utan beloppsrestriklioner.

4.10 NF:s organisation

Av de remissinslanser som behandlat frågan avstyrker RRV medan UHÄ, AMS, STU, Landstingen i Västernorrland och Norrbotten, LO, Regionala utvecklingsfonderna i Gävleborgs och Västernorriands län till­styrker förslaget. Tillstyrker med vissa erinringar gör även länsstyrelsen i Västernorrlands län, Sveriges föreningsbankers förbund. Svensk Bankför­ening och TCO.

RRV anser alt del från effektivitetssynpunkt är väsentligt all begränsa antalet organ med likartade låne- eller andra stödfunktioner gentemol företagen. RRV erinrar i detta sammanhang om att ett av huvudskälen för inrättandet av de regionala utvecklingsfonderna var problemel med "allt­för mänga dörrar all knacka på för företagen" (prop. 1977/78:40, s. 8). Utvecklingsfonderna tilldelades därför en samordningsfunktion inom indu­stripolitiken på regional nivå. De fick dessutom enligl RRV betydande resurser för att kunna göra en aktiv insats på såväl finansieringssidan som inom produktförnyelse och etablering av nya företag.

Länsstyrelsen i Västernorrlands län anser att del som en följd av den föreslagna, någol förändrade inriktningen finns behov av större resurser på kansliet. Sårskilt inriktningen mot större länsövergripande utvecklingspro­jekt, vilka föresläs "drivas" av Norrlandsfonden, kommer att medföra en nägot tyngre administration. Dessulom kommer varje projekt att ta längre tid att genomföra än de förhållandevis "enkla" industriella utvecklingspro­jekten. I delta sammanhang erinrar länsstyrelsen om det faktum att fonden idag är en förhållandevis liten organisation, som fungerar utan en alltför byråkratisk styrning.

Sveriges Föreningsbankers förbund anser all Norriandsfondens styrelse bör - utöver de i organisationsplanen angivna ledamöterna - komplet­teras med representanter för näringsorganisalioner t. ex. SHIO saml repre­sentanter för STU.

Prop. 1980/81:51

76

Ocksä TCO redovisar synpunkter på frägan om styrelsesammansättning och framhåller alt Norrlandsfondens styrelse även fortsättningsvis bör i sin helhet ulses av regeringen. De fackliga organisationerna ingär för närva­rande inte bland de intressenter som är företrädda i styrelsen. Däremot har näringslivet en representant. TCO förordar därför att de fackliga organisa­tionerna skall erhålla två platser i styrelsen.

Nya stadgor

Av de remissinstanser som behandlat förslagel lill ändring av fondens stadgar (Ds I 1980:8 bil) har länsstyrelsen i Västerbottens län, NF. utveck­lingsfonderna i Gävleborgs och Jämtlands län saml TCO haft vissa erin­ringar.

Länsstyrelsen I Västerbottens län framhåller att enligl förslaget lill nya stadgar (2 §) skall ändamålet vara "att främja näringslivels utveckling i Norrland, främst i Norrbottens län". Länsstyrelsen föreslår för sin del all tillägget "främst i Norrbottens län" utgår. I likhet med andra statliga organ som är verksamma inom regionalpolitiken bör Norriandsfonden ägna in­landskommunerna i respektive län särskild uppmärksamhet, i enlighel med de riktlinjer som har beslutats av riksdagen vid slödområdesavgränsning-en. 1 della sammanhang fäster länstyrelsen uppmärksamheten pä all Väs­terbottens, Jämtlands och Västernorrlands län under senare är har tagit i anspråk en ökande andel av Norrlandsfondens resurser. Enligt länsstyrel­sens uppfattning överensstämmer denna utveckling väl med de allmänna riktlinjerna för regionalpolitiken.

Norrlandsfonden tillstyrker förslaget med följande ändringsförslag.

2    §. Stiftelsen har lill ändamål att främja näringslivets utveckling i Norr­

land, främst i Norrbottens län och i inlandskommunerna. Verksamheten

skall bedrivas med beaktande av statsmakternas regional- och induslripoli­

liska mål och i samråd med berörda regionala och centrala organ.

Stiftelsen skall särskilt ta initiafiv lill och stödja industriellt utvecklings­arbete, utredningar, inventeringar och forskning av belydelse för näringsli­vet i Norrland. Stiftelsen skall också där särkilda skäl föreligger stödja industriell etablering och uibyggnad. Stiftelsen skall gentemot industrin främst arbeta med selektiv högriskfinansiering.

3

§. Utgår.

4

§. Utgår.

5

§. c) Industriell etablering eller utbyggnad i form av län eller lånega­ranti. Om särskilda skäl föreligger kan ränle- och amorteringsfrihet under viss lid medges. Ländiden bör anpassas med hänsyn till syftet med kredi­ten.

d) lill stödberättigad verksamhet hänförs industriell verksamhet saml annan verksamhet som bedöms få väsentlig betydelse för näringslivet i regionen eller annars bedöms ha särskild regionalpolitisk betydelse.

Prop. 1980/81:51

77

13 §. Protokollet justeras av mötesordföranden och yllerligare en sty­relseledamot.

18 §. Stiflelsen skall inför varje treårsperiod senast den I september föregående år inkomma med framställning om medelstilldelning. Till me-delsframslällningen skall fogas stiftelsens värderingar rörande behov av insatser, fondens ekonomiska slällning saml målsättningen för kommande period.

Utvecklingsfonden i Gävleborgs län anser att § 6 i förslaget bör ange alt också landstinget i Gävleborgs län får utse en ledamot.

Utvecklingsfonden i Jämtlands län framhåller att förhållandena får anses lika svårbemästrade i inlandet i övriga delar av Norriand, varför § 2 bör ges följande lydelse:

§ 2. Stiftelsen härtill ändamål att främja näringslivets utveckling i Norr­land. Härvid skall inlandskommunerna ägnas särskild uppmärksamhet.

TCO föreslär att stadgeförslaget fär följande ändrad lydelse:

2 §, 2:a stycket

Stiftelsen skall särskill ta initiativ till och stödja utvecklingsarbete, ut­redningar, inventeringar och forskning av belydelse för näringslivet i Norr­land. Stiftelsen skall också där särskilda skäl föreligger stödja industriell etablering och utbyggnad. Stiftelsen skall gentemot industrin främst arbeta med selektiv högriskfinansiering.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1980