Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1984/85:130

Regeringens proposition

1984/85:130

om kvinnornas villkor på arbetsmarknaden

beslutad den 28 februari 1985.

Regeringen förelägger riksdagen vad som har upptagils i bifogade utdrag av regeringsprotokoll för de åtgärder och det ändamål som framgår av föredragandens hemställan.

På regeringens vägnar

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

ANITA[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen redovisas uppgifter om kvinnornas villkor på arbets­marknaden. Med hänsyn-till förändringarna på arbetsmarknaden förordas åtgärder i syfte all förstärka kvinnornas ställning, bl. a. mot bakgmnd av förslag från dataeffektutredningen och av erfarenheterna av den s.k. lO-miljonerskampanjen för fler kvinnor lill industrin. För fortsatt projekt­verksamhet föreslås sammanlagt ca 15 milj. kr. för budgetåret 1985/86, varav lOmilj.kr. tidigare äskats under social-, utbildnings- och arbets­marknadsdepartementens huvudtitlar.

Riksdagen 1984185. I saml. Nr 130

Prop. 1984/85:130

2

Utdrag ARBETSMARKNADSDEPARTEMENTET  PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1985-02-28

lärvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]. Bodslröm. Gö­ransson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R. Carisson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Thunborg, Wickbom

Föredragande: slalsrådei[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om kvinnornas villkor på arbetsmarknaden

1    Inledning

Del råder i dag bred politisk enighel om jämsiälldheismålen. Det finns en rad offentliga och enskilda organ i del svenska samhället som, vart och ett inom sitt område, arbetar för all förverkliga dessa mål. Utvecklingen under framförallt 1970-lalet har inneburit atl kvinnorna definitivt befäst sin position på arbetsmarknaden. Fortfarande är dock kvinnors och mäns villkor i samhället alltför olika. 1 arbetslivet tar sig detla ullryck hl. a. i alt kvinnor och män har skilda arbetstider, arbetar i skilda branscher och inom skilda yrken. Denna uppdelning är särskilt påtaglig i ett internatio­nellt perspektiv där Sverige annars utmärks av en myckel hög kvinnlig förvärvsfrekvens. En utveckling i riktning mot en mindre delad arbets­marknad pågår dock. Det finns emellertid en påtaglig risk att denna ut­veckling nu kan komma att ske i en betydligt långsammare takt om inte särskilda ålgärder vidtas. Jag ser i huvudsak ire skäl för denna bedömning.

För del första innebär datoriseringen av arbetslivet all många arbeten där kvinnor nu finns kommer all rationaliseras bort. För del andra leder den minskade kommunala och slatliga expansionen lill alt antalet nyan­ställningar inom den offenliga sektorn inte blir lika omfattande som hillills. Den ökning av kvinnors förvärvsfrekvens som skedde under 1970-talet berodde till slor del på den kommunala expansionen. För del iredje kom­mer omstruktureringen av industrin all innebära ökade krav på inte minsl teknisk utbildning av arbetskraften. Delta kan komma all yllerligare för­svåra kvinnornas möjligheter att bryta in på hittills mansdominerade yrkesområden.

Mot denna bakgrund är del nödvändigt all vidta särskilda ålgärder för atl förbättra kvinnornas villkor på arbetsmarknaden.

Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarande chefen för arbetsmarknadsdepartementet den   1   december   1978 en  kommitté (A

Prop. 1984/85:130

3

1978:05) med nio ledamöter för all utreda datateknikens effekler på pro­duklion och arbetsliv. Kommittén antog namnet dataeffektutredningen. Den 9 september 1982 fick utredningen genom tilläggsdirektiv i uppdrag all bl. a. försöka belysa hur kvinnors siluation i arbetslivet påverkas ay data­tekniken.

Dataeffektutredningen har i sitt slutbetänkande (SOU 1984:20) Datorer och arbetslivets förändring föreslagit ett åtgärdsprogram för kvinnor i samband med datoriseringen. Programmet föreslås omfatta informations­spridning, utvecklings- och utbildningsprogram, särskilda insatser för att förverkligajämslälldhetavtalen, lokala projekt (l.ex. datastugor) samt ut­rednings- och forskningsinsatser om kvinnors arbetsmarknad i samband med atl ny leknik införs.

I prop. 1982/83:150 (AU 30, rskr 394) med förslag lill slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1983/84 m. m. (kompletteringsproposilionen) aviserades en kampanj i syfte att få industrin att tidigarelägga ett kom­mande rekryteringsbehov och alt utbilda för kommande behov av kvalifi­cerad arbetskraft. För kampanjen anslogs 100 milj. kr. för budgetåret 1983/84. Av dessa medel avsattes 10 milj. kr. till en delkampanj för att öka kvinnornas inlresse för arbele och vidareutbildning inom industrin (den s.k. lO-miljonerskampanjen). Kampanjen genomfördes av arbetsmark­nadsdepartementet i samråd med arbetsmarknadens parter.

Jag kommer i del följande alt redovisa dels erfarenheterna av 10-miljo-nerskampanjen, dels mina överväganden i anslutning till dalaeffektutred-ningens förslag om åtgärder för kvinnor. Dataeffeklutredningens förslag i övrigt bereds f. n. i regeringskansliet.

Chefen för civildepartementet kommer senare att för riksdagen presen­tera riktlinjerna för det fortsatta arbetet för jämställdhet mellan kvinnor och män i statsförvaltningen i en proposition om den statliga personalpoli­tiken.

Som underlag till föreliggande proposition har en promemoria utarbetats inom arbetsmarknadsdepartementets jämslälldhetssekretariat. Promemo­rian behandlar den delade arbetsmarknaden, könsskillnader i utbildningen och förutsättningar för kvinnors förvärvsarbete.

Promemorian bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Dataeffeklutredningens betänkande har remissbehandlats. En förteck­ning av remissinstanserna och en sammanställning av deras yttranden, vad avser det av utredningen föreslagna åtgärdsprogrammet för kvinnor i sam­band med datorisering bör fogas till detla protokoll som bilaga 2.

Jag har under beredningen av de frågor som nu skall behandlas samrått med cheferna för social-, finans-, utbildnings-, arbetsmarknads-, industri-och civildepartementen saml med statsråden[REDACTED_EFTERNAMN] och R. Carisson.

Prop. 1984/85:130

4

2    10-milJonerskampanjen och dataeffektutredningen

2.1 lO-miljonerskanipanjen

Delkampanjen "Fler kvinnor lill induslrin" genomfördes i arbetsmark­nadsdepartementets regi under budgetårel 1983/84. Kampanjen skulle vara ell led i en mer långsiktig strategi med målsättningen att bredda kvinnornas arbetsmarknad, och den skulle utformas så att möjligheter gavs lill stor lokal variationsrikedom. En referensgrupp med förelrädare för arbets­marknadens parter svarade för uppläggningen av kampanjen. Kampanjen har bedrivits över hela landet och har haft tre olika huvudinriktningar, nämligen ålgärder för all påverka flickors utbildnings- och yrkesval, da­tautbildning för kvinnor och rekryterings- och vidareulbildningsåtgärder i arbetslivet. Härutöver har etl antal projekt med molsvarande inriktning genomförts för invandrarkvinnor. Samtliga projekt har redovisats och diskuterats vid länsvisa uppföljningskonferenser, där frågan om hur vunna erfarenheter kan integreras i de berörda parternas normala verksamhel spelal en viktig roll. En slutrapport om kampanjen sammanställs inom arbetsmarknadsdeparlemenlet. 1 del följande redovisas de viktigaste de­larna av kampanjen.

För atl påverka flickor lill olradilionella utbildnings- och yrkesval har samtliga tekniska högskolor inom en ram av 3 milj. kr. genomfört projekt i syfte all i ökad utslräckning rekrytera kvinnliga elever. Åtgärderna har varierat mellan de olika högskolorna men i regel innefattat dels informa­tionssatsningar av kvinnliga leknologer i grundskola/gymnasieskola, dels möjligheter för flickor att på högskolorna ta del av pågående verksamhet. Besöken på högskolorna har i en del fall kombinerats med indusiribesök.

Högskolorna har också vänt sig lill lärare i tekniska och naturvetenskap­liga ämnen på högstadiet och gymnasiet saml lill syo-funktionärer. Ett par högskolor har haft utbildning/information i data och teknik för flickor under helger och lov och därvid mött ett oväntat stort intresse.

Sammanfattningsvis visar erfarenheterna från de lekniska högskolorna på behovel av informations- och utbildningsinsatser inte bara till elever ulan också till framförallt lärare i naturvetenskapliga ämnen, lekniklärare och syo-funktionärer för all dessa bättre skall kunna tillgodose flickornas behov och förutsättningar inom det lekmskl-nalurvelenskapliga området. De modeller för lemasludier, teknikverksläder, studiedagar, lärarhandled­ningar m. m. som utarbetats inom kampanjen och som finns tillgängliga vid respektive högskola utgör en god grund för etl fortsatt arbete.

LO, TCO och SAF har tillsammans disponerat 1 milj. kr. för information på grundskolans högstadium i fem län av kvinnor i manliga yrken. Speciellt utbildade skolinformatörer (kvinnliga s.k. "brytare") har informerat flic­kor i grundskolan.

Prop. 1984/85:130

5

Fredrika-Bremer-Förbundel har i samma län genomfört föräldrainfor-mation inför flickornas utbildnings- och yrkesval. Klass- och föräldramö­ten anordnades med medverkan av skolinformatörerna.

Lärarhögskolan i Växjö har inlett ett arbele med nya modeller för teknikämnet, bl. a. kurser som skall vara attraktiva för flickor genom all exempelvis kombinera språk och leknik.

Effeklen av insalser som syftar lill alt påverka yrkes- och ulbildningsval kan ofta ses först på lång sikl. Berörda skolor, elever och lärare har emellertid inte bara visat etl stort inlresse och hög aktivitet i de genomför­da projekten ulan fortsätter i flertalet fall med en verksamhet i kampanjens anda.

Många lokala projektledare/medarbetare pekar också på vikten av att tidigt föra in teknikämnet i undervisningen och understryker att flickors och pojkars inlresse för leknik bör uppmärksammas redan i förskolan.

Daloriseringen i arbetslivel innebär inte bara alt tradilionellt kvinnoar­bete las över av datorerna ulan också all kvinnorna många gånger får svårare atl hävda sig i konkurrensen på arbetsmarknaden. Mot denna bakgrund inilierades inom kampanjens ram en rad datauibildningsprojeki riktade lill kvinnor.

Kvinnor på industriarbelsplatser i Sandviken, Stockholm och Umeå har genom uppsökande verksamhel rekrylerals till studiecirklar i datateknik. Studiecirklarna, i vilka ingick enbart kvinnliga deltagare, har anordnats av Arbetarnas bildningsförbund (ABF) och Tjänstemännens bildningsverk-samhel (TBV). Många av kvinnorna arbetade skift. På några arbetsplatser har samtliga kvinnor deltagit i utbildningen. 1 ell par av förelagen har detla varil den mesl omfattande satsningen på personalutbildning någonsin.

Andra datauibildningsprojeki har inneburit vidareutveckling av dalaslu-ge-verksamhel. inlernatutbildning för invandrarflickor och invandrarkvin­nor.

Totalt har 1.3 milj. kr. salsals på datauibildningsprojeki. 1 utvärderingen av dessa projekt påpekar många kvinnor värdet av all ulbildning inom vad som anses vara etl manligt ämne getts i rena kvinnogrupper. Den enkönade gruppen tycks många gånger ha varil en förulsältning för kvinnornas deltagande. Tillströmningen lill dalautbildningsprojeklen har överträffat de flesta förväntningar, varför en viss brisl på utbildade lärare gjort sig kännbar. Många datacirkelddlagare har ullalal inlresse för fortsall dataut­bildning.

Den tredje inriktningen inom kampanjen "Fler kvinnor lill industrin" avsäg rekiylerings- och vidareulbildningsåtgärder i arbetslivel. I samarbe­le med länsarbetsnämnder, utvecklingsfonder, förelag och forskningsråd har en rad aktiviteter genomförts till en sammanlagd kostnad av 2,5 milj. kr. Ett tjugotal projekt har genomförts med målsättningen att öppna nya utvecklingsvägar för kvinnor i ofta mindre kvalificerade befattningar. Ett par projekt har riktats lill arbetslösa kvinnor. Flera projekt har haft inslag

Prop. 1984/85:130

6

av datautbildning. Projekten i denna del har visat en myckel slor bredd, från orienteringskurser till kvalificerad utbildning i elektroteknik och ro­botteknik. Drygt 500 kvinnor har deltagit. Flera projekt har haft inslag av självförlroendeträning. Som exempel på andra projekt kan nämnas vidare­utbildning i svenska, matematik, engelska och data för kvinnor med enbart folkskoleulbildning, uppsökande verksamhet för all informera bl. a. ar­betslösa kvinnor om teknisk ulbildning samt varvad teoretisk/praktisk utbildning lill el/lele/robollekniker av flickor i Trollhällan. Dessa flickor ges fasl anställning efter genomförd treårig utbildning. I elt projekt har arbetslösa kvinnor vid besök på småförelag informerat om kvinnors ar­betsmarknadssituation, arbelsmarknadspoliliska medel m.m., för att un­derlätta framtida rekrytering av kvinnlig arbetskraft.

Erfarenheterna från dessa projekt är överlag positiva, men det betonas i etl par slutrapporter att enstaka projekt under en kortare lid inte kan ge samma resultat som ett mer långsiktigt arbele. Tidsbegränsade kampanjer har dessutom ofta den svagheten alt det blir för kort planerings- och förberedelselid för berörda förelag och organisationer. Å andra sidan kan de tidsbegränsade projekten initiera verksamhet på längre sikl och genom en ofta intensiv pressbevakning ge impulser till förändringar i många andra sammanhang.

Tidigare genomförda försök där man sökt rekrytera kvinnor till otradi­tionella arbeten har visal stora skillnader mellan kortsiktiga och långsikliga resultat. De goda resultaten på kort sikt har inte visal sig bestående ulan kvinnorna har efter en lid återgått lill mer rutinbetonade arbetsuppgifter. I rapporterna påpekas också atl det är väsentligt med ett mera långsiktigt uppföljningsarbete med möjligheter att vid en senare lidpunki gå in med ytterligare slödålgärder.

Slutligen riktade sig vissa projekt uteslutande till invandrarkvinnor för alt förbättra deras möjligheter att få arbeten med teknisk inriktning eller mer kvalificerade befallningar. Här dellog framförallt arbetslösa invan­drarkvinnor.

Genom kampanjen "Fler kvinnor till induslrin" har 46000 flickor/kvin­nor på mer än 100 orter i landet berörts direkt av verksamheten. Förutom central och lokal projektledning har ca 3 200 lärare, 3000 föräldrar, 800 företag och 600 skolor varit engagerade i arbetet. Massmedia har ägnat kampanjen stor uppmärksamhet.

En av kampanjens målsättningar var atl påbörja ell förändringsarbele eller stimulera en redan pågående verksamhet. Utvärderingen av kampan­jen visar all denna målsättning nåtts i flertalet fall. Resultatet har inte bara blivit vikliga insatser för enstaka kvinnor eller grupper av kvinnor under en begränsad tid ulan en reell förstärkning av det mer långsikliga arbetet för jämställdhet på arbetsmarknaden.

Flera projekt har nu övergått från att vara försöksverksamhet lill alt bli en del av etl reguljärt arbele. Della har många gånger möjliggjorts genom

Prop. 1984/85:130

7

omprioriteringar av befintliga resurser. Den utvärdering av kampanjen som har genomförts inom arbetsmarknadsdepartementet visar emellertid att behovel av fortsatta insalser i kampanjens anda är stort. En varaktig förändring kräver ofta stimulans och uppföljningsinsatser under en längre tidsperiod.

2.2 Dataeffektutredningen

Dataeffeklutredningens förslag berör en rad samhällssektorer och spän­ner över flera departements ansvarsområden. I 1985 års budgetproposition (prop. 1984/85: 100 bil. 12 s. 45-49) redovisas hur förslagen i betänkandet behandlas inom regeringskansliet. Belräffande utredningens förslag till ålgärdsprogram för kvinnor hänvisar chefen för arbetsmarknadsdeparle­menlet lill den kommande propositionen om kvinnornas ställning på ar­betsmarknaden.

Dataeffektutredningen behandlar i sitt slutbetänkande (SOU 1984:20) Datorer och arbelslivels förändring framför alll datoriseringens effekter för sysselsättning och arbetsmiljö. Utredningens förslag avser i förslå hand del arbelsmarknadspoliliska området. Ulredningen understryker behovel av en regional spridning av den nya tekniken liksom ålgärder som gör den tillgänglig för små och medelstora förelag. I förslagen betonas atl krav på en god arbetsmiljö i vid bemärkelse måsle beaklas när ny leknik införs. Vidare föreslår ulredningen åtgärder inom utbildnings- och forskningsom-rådel. Utredningen betonar att särskild uppmärksamhet bör riktas mot grupper, som direkt kan komma all beröras av den strukturförändring i samhället som daloriseringen innebär.

Dataeffeklulredningen fick genom tilläggsdirektiv år 1982 i uppdrag atl särskill studera kvinnornas arbetsmarknadssilualion i samband med da­torisering. I samband härmed utarbelades en sekretariatsrapport (Ds A 1983: 9) Kontorsautomation och kvinnors framlida arbetsmarknad.

Ulredningen har funnit all kvinnor, särskill lågutbildade kvinnor med rutinarhelsuppgifter inom såväl induslrin som på kontoren, riskerar att påverkas negativt av den omställnings- och anpassningsprocess som den tekniska utvecklingen i kombination med den könsuppddade arbetsmark­naden kan ge upphov lill under de kommande åren. Enligt ulredningens bedömning måsle kvinnorna ges reella möjligheter att anpassa sin arbels-marknadssitualion i samband med all ny teknik införs. Risken all bli arbetslös är annars pålaglig. Enligt ell räkneexempel av utredningen skulle sålunda arbetslösheten till följd av daloriseringen kunna beröra uppåt 100000 kvinnor inom en period av tio-femton år.

Mot denna bakgrund föreslår ulredningen att ell särskill ålgärdsprogram ulformas för atl underiälla denna omställnings- och anpassningsprocess. Inom ramen för della program bör bl.a. beaktas vikten av all kvinnorna kan tillgodogöra sig de möjligheter som den nya tekniken skapar både till nya arbetstillfällen och etl rikare arbetsinnehåll. Åtgärdsprogrammel före-

Prop. 1984/85:130

8

slås bli utformat av en lill arbetsmarknadsdepartementet knuten gmpp med företrädare för arbetsmarknadsstyrelsen (AMS), skolöverstyrelsen (SÖ), jämställdhetsombudsmannen (JämO), SAF, LO, TCO och SA­CO/SR. Programmet föreslås bl. a. innehålla information till kvinnor om ny leknik med exempel på god teknikanvändning.

I anslutning lill den av ulredningen i annat sammanhang föreslagna regionala utvecklingsverksamheten och "stmkluromvandlingsutbildning-en" föreslås att särskilda utvecklings- och utbildningsprogram för kvinnor ulformas i samband med datorisering.

Ulredningen föreslår också all särskilda insatser görs inom l.ex. data-och elektronikbranschen för atl följa upp och förverkliga jämslälldhetsav-lalen mellan arbetsmarknadens parter saml jämslälldhelslagens bestäm­melser om aktiva åtgärder för jämställdhet i arbetslivet.

Vidare understryks behovet av riktade insatser på dalautbildningsområ­det och andra områden i form av lokalt initierade och genomförda projekt i samtliga län. Som exempel nämner utredningen dalastugeprojekt, data­läger, lemadagar, tekniklaboratorium, leknikverkstad och pilotprojekt. Studieförbund, länsskolnämnder och länsarbetsnämnder nämns som lämp­liga samarbetspartners och föreslås utnyttja de av utredningen föreslagna resurserna för regionala utvecklingsprogram.

Slutligen menar utredningen alt elt åtgärdsprogram bör innehålla insat­ser för forskning och utredning om kvinnors arbetsmarknad i samband med all ny leknik införs. En sådan forsknings- och utredningsverksamhet bör bl. a. omfatta områden som sysselsättning, arbetsuppgifter, arbetsor­ganisation m. m.

Utredningen menar all åtgärdsprogrammel lill en del skall kunna finansi­eras med befintliga medel inom del ordinarie jämslälldhelsarbetet saml av ulredningen i andra avsnitt föreslagna resursförstärkningar. Behov av sär­skilda medel bedöms dock föreligga för information till kvinnor om ny leknik och för lokal projektverksamhet. Ulredningen föreslår att 4 milj. kr. per år avsätts under en fyraårsperiod för genomförandet av åtgärdspro­grammel.

3   Föredragandens överväganden

3.1 Allmänna utgångspunkter

Möjligheterna för både kvinnor och män atl ha ett eget arbete och en egen inkomst är en grundläggande fömtsättning för jämställdhet. I Sverige förvärvsarbetar kvinnorna idag i nästan lika hög utslräckning som männen vilket är unikt i västvärlden. På mindre än 20 år har enförsörjarfamiljen nästan försvunnit och tvåförsörjarfamiljen - eller ensamförsörjarfamiljen - blivit normen i vårt land. Detta har möjliggjorts genom etl medvetet reformarbete inom olika samhällssektorer. En majoritet av alla förvärvsår-

Prop. 1984/85:130

9

betande kvinnor arbetar inom den offentliga sektorn. Utbyggnaden av en tjänstesektor i offentlig regi har emellertid inte bara skapat arbete åt en stor mängd kvinnor utan har också skapat de praktiska fömlsällningarna för många andras förvärvsarbete. Barnomsorg, äldreomsorg och goda kollek­tiva kommunikationer är exempel på nödvändiga fömtsättningar för Sveri­ges internationellt sett höga kvinnliga förvärvsfrekvens.

Del råder i dag bred politisk enighet om jämsiälldheismålen. En rad offentiiga och enskilda organ i samhället arbetar var och en inom sill område för all förverkliga dessa mål. Fortfarande är dock kvinnors och mäns villkor i samhället alltför olika. I arbetslivet tar sig delta uttryck bl. a. i all kvinnor och män arbetar i skilda branscher, i olika yrken och med olika lång daglig arbetstid. En väsenllig uppgift för jämställdhetsarbetel är därför atl verka för en arbetsmarknad som inte är uppdelad i en manlig och en kvinnlig del utan en där kvinnor och män istället deltar i alla delar av arbetslivet på samma villkor och med lika möjligheter.

Många kvinnor har svårigheter att kombinera förvärvsarbete med god omsorg om barnen. Detta gäller inte minst för kvinnor med små barn. En generell förkortning av den dagliga arbetstiden med målet sex limmar per dag skulle förbättra villkoren. Många löntagare prioriterar också, enligt tillgängliga undersökningar, en sådan förbättring av levnadsstandarden framför en ökad konsumtion. En åtgärd som har slor betydelse är den möjlighel som föräldraledighetslagen ger småbarnsföräldrar att förkorta sin arbetstid med ersättning för inkomstbortfall. Det är angeläget alt denna rättighel, som framför allt utnyttjas av småbarnsmödrarna, fördelas mer jämlikt mellan föräldrarna.

Utvecklingen mot jämställdhet på arbetsmarknaden har gått snabbt un­der den senaste femtonårsperioden. Kvinnorna har nu definitivt befäst sin position på arbetsmarknaden. Del finns emellertid en påtaglig risk att 1970-talets positiva utveckling mot ökad jämställdhet inte utan vidare kommer att fortgå. Dataeffeklutredningens bild av datoriseringens möjliga konsekvenser för många traditionella kvinnoarbeten inom industri, service och framför alll kontorsarbete understryker behovet av omedelbara offen­siva åtgärder. Enligt utredningen är risken annars påtaglig att de grupper kvinnor, som idag av varierande anledningar har en svag ställning i arbets­livet, i framliden kommer alt drabbas av arbetslöshet.

Under 1970-lalet kunde både den slora gruppen nylillträdande kvinnor på arbetsmarknaden och en slor andel av dem som genom omstrukture­ringar av näringslivet tvingades söka nya arbeten beredas sysselsättning inom den snabbt växande offentliga sektorn. Då denna tillväxt nu sker i en mer långsam takt kommer dessa gmpper inte i samma utsträckning som tidigare kunna beredas arbete inom den offentliga sektorn. Della kan bli kännbart för många kvinnor vars traditionella arbetsuppgifter i den privata sektorn lagils över av datorer. Inom industri och privat tjänstesektor väntas däremol en ökad efterfrågan på kvalificerad arbetskraft. Såväl de

Prop. 1984/85:130

10

kvinnor som idag befinner sig på arbetsmarknaden, som de som befinner sig i utbildning, har emeilerlid en förhållandevis svag ställning i konkurren­sen om arbetena inom dessa sektorer. Deras ulbildning och arbetslivserfa­renhet hänför sig framför allt lill vård- och servicesektorn.

Även många s. k. traditionella mansjobb väntas försvinna. Många indu­stribranscher står inför stora omställningar på grund av överkapacitetspro­blem, omstruktureringsbehov och tilltagande inlernalionalisering. En följd av en minskad induslrisysselsällning kan bli ökad konkurrens från män­nens sida även vad gäller de kvinnodominerade arbelena i den offentliga sektorn.

Konkurrensen om de tillgängliga arbetena inom industrin kommer samti­digt att öka. Ulbildningskraven höjs också successivt, och enligt bl. a. dataeffeklutredningens bedömning kommer utbildning inom traditionellt manliga områden som teknik och dala alt bli alllmer utslagsgivande.

Mot denna bakgrund framstår flickornas traditionella val inom hela utbildningssystemet som än mer betänkligt. Hittills har dessa val alltför ofta lell till lågavlönade kvinnoarbeten med begränsade utvecklingsmöjlig­heter. Fortsätter flickor att välja på samma säll som nu, är risken pålaglig att utbildningen för många kommer alt leda lill väsentliga svårigheter med åtföljande perioder av arbetslöshet och härigenom allvarliga konsekvenser för samhällsekonomin. Den välbehövliga begåvningsreserv som flickorna utgör las också dåligt tillvara.

Mot denna bakgrund anser jag all ålgärder måsle vidtas över etl brett område. Den genomförda 10-miljonerskampanjen visade, atl myckel goda resultat kan uppnås genom särskilda projeklinsalser. Jag föreslår därför alt ytterligare projektmedel avsätts för ell forlsalt arbete med i huvudsak samma inriktning och uppläggning som 10-miljonerskampanjen. Projekt­verksamheten bör utformas i samarbele med bl. a. arbetsmarknadens parter.

3.2 Åtgärdsprogram

Dataeffektutredningen föreslog i sitt slutbetänkande atl elt särskilt åt­gärdsprogram skulle ularbelas för alt stärka kvinnornas ställning i den föreslående omslruklureringsprocessen på arbetsmarknaden. Många av de insalser ulredningen föreslog har prövats inom ramen för lO-miljonerskam-panjens arbele. Tyngdpunkten i kampanjen var all identifiera sådana om­råden där man med en smärre förändring eller förstärkning av etl befinlligl arbele kunde rikta insatser mot kampanjens verksamhetsområde; föränd­rat ulbildningsval för skolflickor, dalaulbildning för kvinnor och rekryte­rings- och vidareulbildningsåtgärder för kvinnor, ofta i mindre kvalificera­de befattningar.

Kampanjens arbete kom atl ge resultat på i huvudsak två sätl. För del första fick en mängd flickor och kvinnor del av kampanjens aktiviteter. Det

Prop. 1984/85:130

11

gavs såväl information om arbetsmarknaden och dess förutsättningar som slöd lill all bättre kunna anpassa sig till en förändrad arbetsmarknadssitua­tion. För det andra gav kampanjen stimulans och inspiration till ell föränd­rat arbetssätt i myndigheter och organisationer. Många som tidigare inte uppmärksammat jämställdhetsfrågorna fick genom kampanjen en nödvän­dig kunskap både om andra myndigheters och organisationers jämställd-helsarbele och vad som kunde uträttas inom det egna verksamhetsområ­det.

Erfarenheterna från kampanjens samarbete mellan myndigheter på re­gional nivå ledde lill alt regeringen i december 1984 gav samtliga länssty­relser i uppdrag alt genom samverkan med länsskolnämnder och länsar­betsnämnder stärka kvinnornas ställning på arbetsmarknaden.

Syftet med uppdraget är aU länsstyrelserna genom sitt samordnande planeringsansvar i ökad utsträckning skall uppmärksamma att ålgärder vidtas på regional nivå för att stärka kvinnornas ställning på arbetsmarkna­den. Vidtagna och planerade åtgärder på regional och om möjligt även lokal nivå skall redovisas och en analys med etl långsiktigt perspektiv skall genomföras. Arbelel skall avrapporteras, dels i samband med länsstyrel­sernas prognos för befolknings- och sysselsättningsutveckling, som avläm­nas till regeringen i mars 1985, dels i samband med den länsrapport, som skall lämnas lill regeringen i oktober 1985. En uppföljning av arbetet skall sedan fortlöpande ske inom ramen för det regionala utvecklingsarbetet.

Arbetet med länsuppdraget är nu i full gång. Det har emellertid kommit lill min kännedom aU del nödvändiga statistiska underiaget för denna typ av analyser många gånger uppvisar brister i fördelningen på kvinnor och män. DeUa gäller särskilt statistiken på kommunnivå och industrins syssel-sältningsslalistik. Jag anser del därför angelägel, alt statens industriverk i samråd med statistiska centralbyrån ägnar denna fråga särskild uppmärk­samhet i syfte alt uppnå ett förbättrat slalistikunderiag.

Jämslälldhelsarbetet bör även fortsällningsvis i huvudsak bedrivas inom ramen för del ordinarie arbelel i myndigheter och organisationer. Jäm-slälldhelsplaner och jämställdhelsansvariga på olika nivåer ger numera goda förutsäUningar för atl ell sådanl arbete skall kunna utvecklas på elt effektivt och målinriktat sätl. De goda erfarenheterna av lagen (1979:1118) om jämställdhet i arbetslivel saml JämO:s verksamhel bör också nämnas i della sammanhang. Särskilda projektmedel kan emellertid, vilket 10-mil­jonerskampanjen har visal, på elt effektivt sätt bidra till en nödvändig vidareutveckling av jämslälldhelsarbetet.

Belräffande det fortsatta projektarbetet kommer detla all spänna över ett något bredare område än 10-miljonerskampanjen. Myckel av den verk­samhet som inleddes under kampanjen har nämligen nu inlemmals i det löpande arbelel och kommer all fortgå ulan stöd av särskilda projektme­del. Inom vissa verksamheter, som inte direkl berördes av kampanjverk-samheten. har man å andra sidan uppmärksammal områden, där etl be-

Prop. 1984/85:130

12

gränsat projektarbete skulle kunna ge goda resultat. Jag kommer därför, utifrån helhetsperspektivet att förbättra kvinnornas villkor på arbetsmark­naden, föreslå projekt inom en rad olika områden från förskolan lill alla nivåer i arbetslivet. Jag övergår nu lill att ange vissa riktlinjer för projekt­medlens användning.

Förskola

Flickor och pojkar uppmuntras mer eller mindre medvetet all redan tidigt utveckla olika sidor i sin personlighet. Redan när eleverna börjar i lågstadiet är deras attityder till könsrollerna grundlagda. De flickor, som senare i skolundervisningen väljer en teknisk inriktning på sina studier, har ofta ett handikapp i förhållande lill jämnåriga pojkar på grund av sämre allmänna teknikkunskaper.

I förskolan finns möjligheter att ge barnen erfarenheter och kunskaper som på sikt kan bidra till att förändra del traditionella könsrollsmönslrel. I statsbidraget till den kommunala barnomsorgen har avsatts 30 milj. kr. per budgetår för lokalt utvecklings- och förnyelsearbete inom barnomsorgen. Regeringen fördelar dessa medel. För atl stimulera flickors och pojkars intresse för leknik kommer ca 3.3 milj. kr. av dessa medel att avdelas för projekt med inriktning på området teknik i förskolan.

Syflel är att barnens naturliga nyfikenhet för leknik skall stimuleras innan de traditionella könsrollsmönstren lägger en hämsko på flickornas teknikintresse. Jag förutsätter alt kommunerna ansöker om medel lill sådana projekt.

Grund-, gymnasie- och högskola

Sedan början av 1970-talel har ett aktivt arbete ulförts kring jämslälld-hetsfrågorna i skolan. SÖ har bl. a. genomfört flera större projekt i syfte atl stödja, stimulera och utveckla skolornas verksamhet på jämslälldhelsom-rådel. Under det senaste året har t. ex. SÖ i samarbete med andra myndig­heter och organisationer tagit fram en tipskatalog med exempel på insalser som kan stimulera flickor atl välja lekniska yrkesområden. I läroplanen för grundskolan betonas också myckel starkt skolornas ansvar för att bidra till en jämnare könsfördelning vid utbildnings- och yrkesval, saml för all ge alla oberoende av kön samma möjligheter till utbildning. I många kom­muner pågår också etlintensivt utvecklingsarbete i syfte alt förändra såväl arbetsformer inom grundskolan, valen lill högre ulbildning, som stöd till flickor som valt otraditionelll. Trots detla finns det emellertid fortfarande stort behov av insalser för alt förbättra jämställdheten inom utbildningsvä­sendet. Efter samråd med chefen för utbildningsdepartementet och statsrå­det[REDACTED_EFTERNAMN] förordar jag därför, atl ytterligare åtgärder vidtas för att skolan skall ge flickor och pojkar bättre möjligheter att utbilda sig efter intresse istället för efter kön.

Prop. 1984/85:130

13

I 1985 års budgetproposition (prop. 1984/85: 100, bil. 10 s. 154) har statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] föreslagil all särskilda medel, 2,7milj.kr., anvisas för teknikkurser för flickor i årskurs 8 och 9. Kurserna skall riktas lill flickorna inför valet av gymnasielinje i syfte att påverka deras val av studieväg i gymnasieskolan och öka deras möjligheter att skaffa sig utbild­ning och praktik inom andra delar av arbetsmarknaden än den tradilionellt kvinnliga. Främsl bör intresset för leknik stimuleras.

Erfarenheter visar alt flickors förmåga atl tillgodogöra sig kunskaper inom del lekniskl-naturvetenskapliga området kan öka om undervisningen sker i grupper med enbart flickor. Enligt hittills gjorda erfarenheter är del av särskild belydelse att flickor praktiskt får pröva vad del innebär alt studera på en yrkesleknisk gymnasieskoleutbildning, l.ex. atl arbeta med maskiner och apparater under kunnig ledning.

I några kommuner har under de senasle åren, i regel med slöd av särskilda medel, anordnats teknikkurser och dalakurser för flickor under sommaren mellan årskurserna 8 och 9. Erfarenheterna från dessa kurser är goda. Många flickor har anmäll inlresse. Lärare och elever som deltagit har gett posiliva omdömen om kurserna och flickornas inlresse för leknik och teknisk utbildning har ökat.

De föreslagna kurserna bör ingå som en del i den av mig förordade projektverksamheten för att underlätta flickornas val till lekniska utbild­ningar i gymnasieskolan.

Jag har med tillfredsslällelse noterat atl en särskild arbetsgrupp för jämslälldhelsfrågor nyligen har inrättats inom SÖ. Arbetsgruppens uppgift är atl stödja skolornas jämställdhelsarbete och i förslå hand all öka flickor­nas inlresse för utbildningar inom den tekniskt-, naturvetenskapliga sek­torn samt all stödja de flickor som söker olradilionella utbildningar. SÖ kommer i delta arbele att särskilt beakla de goda erfarenheter som vunnits i 10-miljonerskampanjen.

Skolan måsle också på etl bättre sätt ge de kvinnliga eleverna och deras föräldrar förebilder för otradiliondla yrkesval. Den försöksverksamhet med kvinnor som informatörer i skolorna som genomfördes av SAF, LO och TCO under 10-miljonerskampanjen gav mycket goda erfarenheter. SÖ bör med utgångspunkt i dessa erfarenheter tillsammans med arbetsmark­nadens parter, pröva möjligheterna atl inom ramen för de resurser som fördelas lill skolinformation sprida och utveckla denna verksamhet ytterli­gare. Möjligheterna atl stimulera olradilionella utbildnings- och yrkesval bör även beaktas vid utarbetande av information direkl lill elever och föräldrar och vid de obligatoriska föräldrasamtalen i grundskolan.

Ökad uppmärksamhet måste också ägnas frågan hur flickor resp. pojkar behandlas i skolan. Forskning visar på alt flickorna generellt sett får mindre tid och uppmärksamhet än pojkarna och all de möler negativa attityder i grupper som domineras av pojkar. Del är bl.a. vikligl all läromedel och undervisningsmetoder ulformas med slörre hänsyn lill flic-

Prop. 1984/85:130

14

kornas erfarenheter och referensramar. I fort- och vidareutbildningen för skolans personal bör dessa aspekter särskilt uppmärksammas.

Syo-funktionärer har en nyckelroll när det gäller att förmedla arbetslivs­information lill eleverna. Det är angeläget att i deras vidareutbildning och arbetslivskontakter ge systematisk information om vikten av ell vidgat utbildnings- och yrkesval för flickorna.

Den praktiska arbetslivsorienteringen (prao) har stor betydelse när det gäller att ge eleverna kontakt med för dem olradilionella yrkesområden. För att förbättra prao-verksamheten har särskilda medel anslagils för ulbildning av de handledare som skall la emot eleverna på arbetsplatserna. I utbildningen skall otraditionella yrkesval särskilt behandlas. I årets bud­getproposition föreslås dessutom särskilda medel till löntagarorganisatio­nerna för att stimulera rekryteringen av handledare. Såväl i rekryteringen av handledare som i handledareutbildningen är det angelägel atl jämställd­hetsaspekterna ges en mer framskjuten plats.

Jag anser mot denna bakgrund all nya modeller bör prövas på lokal nivå för vidareutbildning av lärare, syo-funktionärer och skolledare i jämslälld­helsfrågor. Projektmedel bör därför ställas lill förfogande, särskilt för sådan verksamhet som syftar lill all integrera jämställdhetsaspekterna i den ordinarie undervisningen, framför allt inom det tekniskt- naturveten­skapliga området.

Genom medvetna insalser riktade lill flickor inför deras linjeval i gymna­sieskolan har en ökning av andelen flickor på de lekniska linjerna kunnal noteras i flera kommuner. Generellt sett är dock fortfarande de allra flesta gymnasielinjer starkt dominerade av del ena könet. Endast på sju linjer är fördelningen i huvudsak jämn, dvs. vardera könet är representerat lill minsl 40%.

Själv ser jag med särskild oro på alt de flickor som trots alll gör olradi­lionella utbildningsval uppenbarligen möter myckel slora problem i gym­nasieskolan. På några linjer är del i del närmaste hälften av dessa flickor som avbryter sin ulbildning. Projekt bör därför genomföras i syfte alt ge särskill slöd till de flickor som väljer otraditionelll i gymnasieskolan.

Jag anser det härutöver särskilt angelägel all närmare få belysl de långsikliga effekterna av de insatser som görs för all öka flickornas val av teknisk utbildning. Jag anser därför att man på några orter bör följa dessa flickors studier i gymnasieskolan och därvid utröna i vilken utsträckning olika stödinsatser kan öka flickornas möjligheter alt fullfölja sina olradi­lionella sludieval. SÖ bör därför av regeringen ges ell särskilt uppdrag all ulvärdera och följa upp verksamheten i dessa avseenden i några kom­muner. 1 uppdraget bör också ingå alt dra slutsatser och successivt inlem­ma verksamheten i det omfatlande försöks- och utvecklingsarbete som pågår i gymnasieskolan, bl. a. med anledning av propositionen (1983/84: 116) gymnasieskola i utveckling. Jämslälldhelsaspeklerna bör på så sätt naturligt kunna prägla och inrymmas i hela detla försöks- och

Prop. 1984/85:130

15

utvecklingsarbete. I uppdraget till SÖ bör också ingå atl, inom ramen för del ansvar som åvilar den slatliga skoladministrationen när del gäller alt förnya gymnasieskolan, löpande initiera projekt med den inriklningjag här har beskrivit.

Vidare bör, inom ramen för projektverksamheten, ell antal länsskol­nämnder ges möjlighet all, bl. a. utifrån 10-miljonerskampanjens erfaren­heter, utarbeta etl samlat program för del fortsatta jämslälldhelsarbetet i skolan. Etl sådant program bör omfatta insatser såväl i grundskolan som i övergången till gymnasieskolan och ålgärder inom gymnasieskolan.

Jag anser slutligen all den verksamhet som bl. a. de tekniska högskolor­na bedrivit för all öka rekryteringen av flickor lill högre teknisk ulbildning även fortsällningsvis i särskilda fall bör kunna stödjas med särskilda pro­jektmedel.

Arbetslivet

För all förstärka insatserna för särskill utsålla kvinnogrupper på arbets­marknaden kommer jag all avsätta särskilda projektmedel för insatser för sådana kvinnor som riskerar arbetslöshet eller försämrade arbetsförhållan­den i samband med all ny leknik införs. Särskild uppmärksamhet bör därvid riktas mot främsl konlorsansiällda kvinnor.

I 1984 års komplelleringsproposition (prop. 1983/84: 150 bil. 4) föreslogs försöksverksamhet med breddalautbildning. Hittills har ca 60% av delta­garna i denna utbildning varil kvinnor. Grundutbildningen skall följas av en vidareutbildning. Jag kommer med uppmärksamhet följa könsfördelningen i denna vidareutbildning då tidigare ertarenheter visar all kvinnoandelen ofta minskar vid mer kvalificerad utbildning. Ertärenhelerna från de dala-projekt som genomfördes av studieförbunden inom 10-miljonerskampan­jen bör därvid tas tillvara och vidareutvecklas.

Jag vill i detla sammanhang också nämna de s. k. förnyelsefonderna, som föreslås inrättade i företagen (prop. 1984/85:8) om förnyelsefonder m.m. 1 samband med årsredovisningen för år 1985 skall viss avsättning göras lill elt s. k. förnyelsekonto. Medlen på kontot får tas i anspråk för ulbildning av de anställda samt för forskning och utvecklingsarbete. Ut­bildningen skall beslutas gemensamt av förelag och fackliga organisatio­ner. Jag vill erinra om all chefen för finansdepartementet i propositionen påpekar alt särskild uppmärksamhet bör riktas mol de grupper som ofta inte kommer i fråga för personalutbildning, l. ex. kvinnor.

För särskill utsålla grupper på arbetsmarknaden har annars de arbels­marknadspoliliska åtgärderna som vidtas av AMS den avgörande betydel­sen. AMS har under år 1984 antagit elt nyll program för jämslälldhet mellan kvinnor och män. Styrelsens ambition är enligt programmet all arbetet för jämslälldhet skall gå som en röd tråd genom verksamheten. Jag noterar med tillfredställelse alt arbetsmarknadsverket på etl målmedvetet och syslemaliskl sätl verkar för jämställdhet på arbetsmarknaden och all

Prop. 1984/85:130

16

man på alla nivåer (centralt, regionall och lokalt) har särskilt utsedda personer som skall svara för atl ett jämställdhelsarbete verkligen bedrivs.

Jag vill i detta sammanhang peka på att kvinnor, trots att de utgör hälften av de arbetslösa, inte får del av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna i samma utsträckning som männen. De åtgärder som vidtas fungerar vidare i ringa utsträckning som pådrivande när del gäller att vidga kvinnornas arbetsmarknad. Enligt min mening bör således, i högre utsträckning än f.n., riktade insatser lill kvinnor genomföras inom ramen för de arbets­marknadspolitiska åtgärderna i syfte att molverka den underrepresenta­tionen av kvinnor som nu föreligger. Jag anser, alt en målsättning bör vara, atl såväl beredskapsarbeten som rekryteringsstöd kommer kvinnor till del i en omfattning, som motsvarar deras andel av de arbetslösa. Ansträngning­ar måste också göras för att motverka del traditionella yrkesvalet inom arbetsmarknadsutbildningen liksom vid anvisningen av beredskapsarbe­ten.

För arbetsmarknadsutbildning (AMU) i företag gäller f.n., som en av fyra alternativa bidragsgrunder, all utbildningen riktas till underrepresen-terat kön. Varken denna bidragsgrund eller dess föregångare, del s. k. jämslälldhetsbidraget, har utnyttjats i annat än myckel ringa utsträckning. Enligt min mening är della oroväckande. Jag anser atl ökade ansträngning­ar bör göras för att bryta del Iradilionella yrkesvalet inom arbetsmarknads­utbildningen. Jag avser atl slälla särskilda projektmedel lill förfogande för att utarbeta modeller för ökad användning av arbelsmarknadsulbildning riktad till anställda, som vill utbilda sig lill ett yrke, dominerat av del motsatta könet.

Lämpliga åtgärder för all öka kvinnoandelen inom de mansdominerade utbildningarna inom AMU bör också övervägas i samband med den före­stående omorganisationen av AMU (prop. 1984/85: 59) om ny organisation av AMU. Jag har erfarit alt lill den särskilda utredare, som skall lämna förslag om AMU:s organisation, kommer atl knytas en särskild referens­grupp med denna uppgift.

Arbetslösheten bland ungdomar har genom verksamheten i de s.k. ungdomslagen kunnat nedbringas väsentligt. Majoriteten av dellagarna i lagen är flickor och dessa flickor är framförallt sysselsatta med vård- och servicearbelen inom den offentliga sektorn. Flickorna har efter arbetet i ungdomslagen svårare än pojkarna att finna ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Denna utveckling innebär en påtaglig risk för alt flickor­na vänjs vid en tradilionellt kvinnlig arbetsmarknadssituation med etl deltidsarbete inom vårdsektorn. Verksamheten inom ungdomslagen måste därför i högre utsträckning inriktas på att vidga flickornas yrkesval. De jobb-sökarklubbar, som föreslagits i budgetpropositionen (prop. 1984/85: 100, bil. 12 s. 105-115) för aU ge ungdomar möjlighet all meto­diskt söka arbete, bör i viss utslräckning kunna utformas som särskilda klubbar för flickor.

Prop. 1984/85:130

17

Kvinnor med otraditionella yrkesval möter många gånger särskilda svå­righeter. Kvinnor som börjar på.mansdominerade arbetsplatser söker sig ofta tillbaka till traditionella kvinnojobb, antingen i form av mindre kvalifi­cerade arbetsuppgifter på samma arbetsplats eller till andra sektorer av arbetsmarknaden. Jag anser det därför väsentligt atl åtgärder kan utformas också inom arbetslivet för att stödja framförallt nyanställda kvinnor på olradilionella arbeten. Med stöd i bl. a. de medbestämmandeavtal om jämställdhet som tecknats på de tre stora avtalsområdena (SAF-LO/PTK, kommunal och statlig sektor) och Kooperationens förhandlingsområde bör sådana projekt kunna initieras l.ex. i form av stödgrupper eller studiecir­kelverksamhet.

På de arbetsplatser där kvinnor rekryterats till olradilionella arbeten bör också åtgärder riktas till arbetsledare och chefer. Även här anser jag del vara väsentligt atl genom projektverksamhet utarbeta lämpliga program. Denna verksamhet bör också ligga väl i hnjen med de träffade jämställd­hetsavtalen.

För att öka rekryteringen av kvinnor till mansdominerade arbetsplatser bör också företagsinriktade projekt genomföras. Syftet bör vara att genom rekryteringsinsatser eller förändringar av arbetstider eller arbetsorganisa-fion stimulera kvinnor att söka otradifionella arbeten.

Jag vill i detta sammanhang också nämna att det i reglerna för det regionalpolitiska stödet sedan år 1974 stadgas att minst 40% av vardera könet skall rekryteras vid en företagsexpansion, om slöd skall lämnas. Direkt könskvotering, som villkor för samhällsstöd, finns endast inom regionalpolitiken. Jag anser det vara väsentligt att utvärdera effekterna av denna könskvotering. Detta är en naturlig arbetsuppgift för statens indu­striverk.

De samlade erfarenheterna från projekten som syftar fill all stärka kvinnornas ställning vid valet av otraditionella arbetsuppgifter bör tillvara­tas av den arbetsgrupp som jag, efter samråd med chefen för industridepar­tementet, avser att tillsätta. Arbetsgmppens uppgift skall vara att göra en särskild analys av kvinnornas villkor i samband med industrins förnyelse. Gmppen bör härvid ta del av de erfarenheter som gjorts av de tekniska högskolorna i deras arbete för att öka rekryteringen av flickor fill högre teknisk ulbildning. Arbetsgmppens arbete skall redovisas och diskuteras i de rådgivande organ som är knutna till industridepartementet, såsom det näringspolitiska rådet, det tekniskt-industriella rådet samt det regionalpoli­tiska rådet.

Kvinnor som egna företagare har blivit allt vanligare under senare år. De regionala utvecklingsfonderna fyller en viktig uppgift för de mindre och medelstora företagen inom framförallt tillverkningsindustrin. Trots att de kvinnor som etablerar sig som egna företagare framförallt har sin verksam­hel inom servicesektorn, vill jag understryka fondernas ansvar för de

2   Riksdagen 1984/85. 1 saml. Nr 130

Prop. 1984/85:130

18

kvinnliga småförelagarna och betona all fonderna i viss utsträckning även har möjlighet att stödja verksamhel inom tjänstesektorn.

I delta sammanhang vill jag också peka på den kooperativa företagsfor­men som en möjlighet för dem som vill etablera en egen rörelse. Regering­en inrättade år 1984 det kooperafiva rådet som bl. a. skall utgöra en kontaktyta mellan regeringen och kooperationen. Rådets främsta uppgift är dock all stimulera utvecklingen av såväl befintlig som ny kooperativ verksamhel. Fördelarna med den kooperativa förelagsformen är all den ger delaktighet i produklion och ägande, vilket ofta eftertrågas av kvinnor. En möjlighet all arbela kooperativt är au kvinnor med enskilda firmor låter dessa bilda en ekonomisk förening för samordnig av tjänster som mark­nadsföring, bokföring etc. De idag existerande handelshusen för kvinnor arbetar efter en sådan modell. Jag avser att slälla projektmedel lill förfo­gande för en utveckling av den kvinnokooperaliva verksamheten.

De regionala utvecklingsfonderna bedriver en viktig informations- och utbildningsverksamhet riktad lill små och medelstora förelag. Jag anser utbildningsbehoven för stora grupper kvinnor inom utvecklingsfondernas verksamhetsområde vara så eftersatta att särskilda kvinnoprojekt är moti­verade. Inom ramen för 10-miljonerskampanjen genomfördes riktad utbild­nings- och informationsverksamhet lill kvinnor i vissa utvecklingsfonders regi. Jag anser att denna verksamhel bör vidareutvecklas och kommer därför att avsätta särskilda projektmedel för en sådan verksamhel.

Även i andra sammanhang bör projektmedel kunna utnyttjas för målin­riktad informationsverksamhet angående kvinnornas framtida arbetsmark­nad.

Den projektverksamhet som jag hittills förordat har framförallt syftat till alt förbättra kvinnornas position i utbildning och arbetsliv. Om kvinnorna under mer jämlika förhållanden skall kunna la del i arbetslivet måste emellertid männen vara beredda alt i större utsträckning än i dag ta sin del av arbetet i hemmen. Inte minsl väsentligt är alt männen utnyttjar sina möjligheter till en längre sammanhängande föräldraledighet och lill förkor­tad daglig arbetstid för vård av barn. Arbetsmarknadens parter har här ell stort ansvar för all informera, stimulera och underlätta för fäder atl ta ui sin föräldraledighet.

I propositionen (prop. 1984/85:78) om förbättringar inom föräldraförsäk­ringen, havandeskapspenningen och vissa regler inom sjukpenningsförsäk­ringen uttalar chefen för socialdepartementet att inriktningen för föräldra­försäkringens ersätlningsdagar bör vara att de - efter den första liden efter barnets födelse i princip skall tas ul lika av de båda föräldrarna. Viklen av en aktiv informationsverksamhet med denna inriktning understryks i detta sammanhang. Projekt som syftar till att underiälla för männen att förena förvärvsarbete och föräldraskap och härvid i ökad utsträckning utnyttja sin föräldraledighet vore här av inlresse.

Prop. 1984/85:130

19

Jag vill också nämna atl jag i syfte att underlätta en förändring av den traditionella mansrollen år 1984 tillsatte en arbetsgrupp för all undersöka männens villkor i samhället. Arbetsgruppen, som har avlämnat ett flertal delrapporter, kommer senare under våren att presentera ett idéprogram med förslag till ålgärder.

Forskning m.m.

Arbetslivscentrum har utarbetat en förstudie angående forskningsbehov i anslutning till 10-miljonerskampanjen. I sin förstudie uppmärksammar arbetslivscentmm flera angelägna forskningsområden. Som exempel kan nämnas arbetsorganisationens betydelse för att förbättra kvinnornas möj­ligheter atl förena förvärvsarbete och hemarbete, samt vilka möjligheter den nya tekniken öppnar för kvinnor i traditionellt manliga yrken.

Regeringen beslutade i december 1982 att tillkalla en delegation för jämställdhetsforskning (JÄMFO). Jag har givit JÄMFO i uppdrag, att med utgångspunkt från arbetslivscentrums rapport och i samråd med berörda myndigheter och forskningsorgan utarbeta ett konkret forskningsprogram angående kvinnornas situation på arbetsmarknaden.

Härvid bör också invandrarkvinnornas situation beaktas. Många in­vandrarkvinnor har fått sin första arbetslivserfarenhet i Sverige och härvid brutit med det traditionella kvinnolivet i sina hemländer. Delta skapar nya familjemönster och kan leda till att normerna från hemlandet påverkas och förändras. Det saknas kunskaper om hur invandrade kvinnor påverkas i sina roller av den höga förvärvsintensiteten och det nya samhällets krav och värderingar. Vi har också bristfälliga kunskaper om i vilken utsträck­ning invandrade kvinnor får möjlighet att utvecklas i sina arbeten och få mera mångsidiga och kvalificerade arbetsuppgifter.

Jag anser det därför mycket angeläget att forskning om invandrade kvinnors siluation prioriteras så att underlaget för särskilda åtgärder för dessa förbättras.

Jag vill också särskilt nämna den utredningsverksamhet i form av branschsludier, som bedrivits av JämO. JämO har tidigare uträttat ett värdefullt arbete i samband med kartläggning av vissa jämställdhelsfrågor inom bankväsendet, bland leverantörer av datautmstning m.m. Jag anser atl denna lyp av åtgärdsinriktade branschstudier ytterligare bör stimuleras.

Jag vill avslutningsvis beröra frågan om kvinnors representation i olika beslutande och rådgivande församlingar. En förstärkt kvinnorepresenta­tion har stor betydelse för att stärka kvinnornas ställning på arbetsmarkna­den. Kvinnor och män har många gånger olika kunskaper och erfarenheter som båda är en tillgång för samhället och därför bör påverka beredningen och tillämpningen av beslut. Under de senaste tio åren har den kvinnliga representationen förbättrats i såväl politiska som fackliga organ. I många slatliga organ är dock kvinnorepresentationen fortfarande mycket låg. I de statliga kommittéerna utgjorde kvinnorna vid årsskiftet 1984/85 endast

Prop. 1984/85:130

20

16%. Andelen kvinnor hade minskal någol sedan föregående år. I statliga styrelser och rådgivande organ var kvinnorepresentationen mindre än 10%. Länsarbetsnämndernas styrelser, där mänga frågor av vikt för kvin­nornas sysselsättning bereds, hade bara 8% kvinnor. Konsiiuiionsutskot-lel påpekar i sill granskningsbelänkande (1983/84:30), all ökningen av andelen kvinnor på de högsta tjänsterna i regeringskansliet gåu myckel långsamt saml alt del är angeläget att regeringen i lillsällningsärenden beaktar jämslälldhelsaspeklerna. Slrävanden alt öka kvinnornas dellagan­de i l.ex. kommitté- och utredningsarbete måsle fortsälla. Utskollet utla-lar alt del med uppmärksamhet även i fortsättningen kommer atl följa utvecklingen av jämslälldhelsfrågorna i regeringen. När representanter utses i statliga organ har intresseorganisationerna också stort inflytande över valet av personer. Jag har under år 1984 haft överiäggningar med arbetsmarknadens parter och vädjat till dem all i slörre utslräckning än hittills nominera kvinnliga kandidater lill olika posier.

Jag har också nyligen tagit initiativ lill en karlläggning av vilka åtgärder som kan vidtas för atl kvinnorepresentationen skall kunna stärkas. En viktig uppgift inom ramen för kartläggningen blir all överlägga med arbets­marknadens parter och andra organisationer som är företrädda i större omfattning i statliga styrelser, ulredningar etc. om hur nomineringen av kvinnor skall kunna öka.

Anslagsfrågor m. m.

För projektverksamhet, som jag har förordat och gett exempel på i del föregående, beräknas således medel dels över social- och utbildningsde­partementens huvudtitlar (sammanlagt ca 6 milj. kr.), dels bör medel beräknas över arbetsmarknadsdepartementets huvudtitel anslagel A2. Kommittéer m.m. (5 milj. kr.) och B3. Arbetsmarknadsutbildning. Av de medel som chefen för arbetsmarknadsdepartementet totalt beräknat på anslaget B3. Arbelsmarknadsulbildning för budgetåret 1985/86 avses 4 milj. kr. disponeras för särskild projektverksamhel för all stärka kvinnor­nas ställning på arbetsmarknaden. Regeringen bör ge riksdagen detla till­känna. Sammanlagt kan därmed 9 milj. kr. disponeras över arbetsmark­nadsdepartementets huvudtitel. Tillhopa med de medel som lidigare har beräknats i budgetpropositionen kan således 15 milj. kr. disponeras för ålgärder för all förbättra kvinnornas-villkor på arbetsmarknaden.

Jag anser att parternas arbete inom ramen för jämställdhelsavlalen är av avgörande betydelse för del löpande jämställdhetsarbetel. 1 10-miljoners­kampanjen var också parternas intresse och engagemang av avgörande betydelse för arbetet. Jag förutsätter atl parterna kommer all la en aktiv del även i den fortsatta projektverksamheten. De medel som via arbelar-skyddsfonden tillställs arbetsmarknadens parter för utbildning och infor­mationsinsatser inom medbeslämmandeområdel kan, om parlerna så öns­kar, också utnyttjas i ell sådanl syfte.

Prop. 1984/85:130

21

Jag vill i detta sammanhang också nämna de medel som länsstyrelserna disponerar för regionalpolitiskt motiverade projekt. Del är väsentligl atl del sker en samordning mellan olika myndigheter så atl olika typer av projektmedel utnyttjas på bästa säll.

Frågor som jag här har behandlat har lagils upp i ell antal skrivelser till regeringen. Dessa bör anses besvarade genom de förslag som jag nu har lagl fram.

4   Hemställan

Jag hemsläller att regeringen föreslår riksdagen alt

dels till Kommittéer m.m. för budgetårel 1985/86 under tionde hu­vudtiteln utöver vad som föreslagils i prop. 1984/85: 100 bil. 12 anvisa ytleriigare 5000000 kr.

dels bereda riksdagen tillfälle atl ta del av vad jag anfört om ålgärder för alt förbättra kvinnornas villkor på arbetsmarknaden.

5   Beslut

Regeringen ansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar atf genom propositionen förelägga riksdagen vad föredraganden har anfört för de ålgärder och del ändamål som föredraganden har hemställt om.

Prop. 1984/85:130

22

Bilaga I

PROMEMORIA

KVINNORS VILLKOR 1 ARBETSLIVET

1    Den delade arbetsmarknaden

1.1 Arbetskraftsutbudet

Enligt arbetskraftsundersökningarna (AKU) har kvinnornas förvärvsin­tensitet ökat kraftigt under den senaste tioårsperioden. Antalet sysselsatta kvinnor har ökat med 355000 eller nästan 22%. Männens sysselsättning minskade under samma period med nära 21 000 eller drygt I %. Fortsätter utvecklingen i samma takt kommer kvinnor och män att förvärvsarbeta i samma utsträckning i början av 1990-talet.

AKU: s årsmeddtal för år 1984 angav att 78,2% av kvinnorna mellan 16 och 64 år eller ca 2044000 kvinnor återfanns i arbetskraften. Motsvarande siffra för år 1970 var 59,3 %. Av kvinnorna med barn under sju år tillhörde 82,9% arbetskraften och av de med barn mellan 7 och 16 år tillhörde 89,5 % arbetskraften år 1984. Av männen var 87,0% i arbetskraften år 1970 och 85,6% år 1984, vilket motsvarade 2288000 män i arbetskraften det året.

Invandrarkvinnorna hade tidigare högre förvärvsfrekvens än de svenska kvinnorna men detta gäller nu endast för de jugoslaviska och finska kvin­norna.

Arbetslösheten bland kvinnor år 1984 var 3,3% jämfört med 3,0% för männen. Arbetslösheten var högst i de yngre åldersgrupperna för såväl kvinnor som män, med arbetslöshetstal på 4,7% för flickorna mellan 16 och 19 år och 5,1 % för motsvarande åldersgrupp pojkar.

Av dellagarna i arbetsmarknadsutbildning var 45% kvinnor år 1984 och av samtliga i beredskapsarbete var 38% kvinnor år 1984. I de ungdomslag som funnits sedan årsskiftet 1983/84 är flickorna i majoritel. De stannar också i ungdomslagen under längre tid än pojkar.

Efterfrågan på arbetskraft har under år 1984 ökat betydligt jämfört med föregående år, vilket också inneburit atl sysselsättningen ökat under sär­skilt tredje kvartalet. Kvinnorna svarade för ca två tredjedelar av den totala ökningen.

Kvinnornas frånvaro från arbetet är högre än männens. Enligt AKU:s årsmeddtal för år 1984 var 18,8 av kvinnorna frånvarande jämfört med 13,5% av männen. En stor del av kvinnornas frånvaro är orsakad av föräldraledighet i samband med barns födelse. Även frånvaro på gmnd av sjukdom, studier m. m. överstiger männens arbelsfrånvaro.

Prop. 1984/85:130

23

Arbetstiden

Heltidsarbete, dvs. mer än 34 timmars arbetsvecka, ulförs av en majori­tet av de förvärvsarbetande männen och kvinnorna. Meddarbetsliden för män var år 1984 drygt 40 limmar per vecka medan den för kvinnorna var 3L6 timmar. Medan 7% av männen arbetade dellid var molsvarande siffra för kvinnorna 45%. Deltidsarbetet har ökat i omfallning i takt med all kvinnorna har ökat sin förvärvsfrekvens. Elt deltidsarbete har varil förul-sällningen för förvärvsarbete för många kvinnor. Praktiskt taget hela ök­ningen av antalet kvinnor i arbetskraften motsvaras av en ökning av antalel deltidsanställda. Det kan samtidigt konslaleras atl kvinnorna under 1980-lalel ökat sin arbetstid. Andelen hdtidsarbetande kvinnor har således ökat något liksom andelen kvinnor med lång deltid (20-34 limmar).

Arbelskraftsulbudel räknat i limmar sjönk med 5 % mellan åren 1970 och 1980. Minskningen berodde på förkortning av normalarbelsveckan. föriängd semester, sänkt pensionsålder m. m.

En växande grupp av de deltidsarbetande kvinnorna, f.n. 14%, arbetai" dellid av arbetsmarknadsskäl. Inom många kvinnodominerade yrkesområ­den har en anpassning skett lill kvinnornas deltidsönskemål. Många tjäns­ler har delats på två halvtider, arbetsscheman har anpassats lill deltids­tjänster, arbetsgivare har i hög utsträckning rekryterat deltidsarbetande för alt möta toppbelastningar i arbelel under en del av dagen. Delta kan idag innebära slora svårigheter för kvinnor som önskar utöka sin arbelslid liksom för män med olraditionella yrkesval.

Den samlade effeklen av lön, marginalskatt och inkomslrdalerade bi­drag och avgifter kan samtidigt molverka en önskan om ökad arbelslid.

Kvinnors deltidsarbete beror, enligt AKU, framförallt på atl de behöver lid för hushållsarbete och barn. En undersökning, som genomförts av arbelslivscentmm, visade att deltidsarbetande kvinnor har fler barn, yngre barn, kortare ulbildning och lägre lön än hdtidsarbetande kvinnor.

Invandrarkvinnorna har längre arbetstid än de svenska kvinnorna. Myc­ket långa arbetsveckor förekommer bland vissa grupper invandrare, såsom jugoslaviska, grekiska och vissa grupper turkiska kvinnor.

Till skillnad från kvinnorna arbetar män med små barn mer än andra män. Hdlidsarbele är således vanligare bland män med barn undei- sju år och övertidsarbete är nästan lika utbrett bland småbarnspappor som bland män utan barn.

Ungefär 1.2 miljoner arbetstagare eller 29% av samtliga sysselsatta arbetar på oregelbundna eller obekväma arbetstider. Av kvinnorna arbetar 32% på sådana arbetstider jämfört med 26% av männen. En stor del av kvinnorna med obekväm och oregelbunden arbetstid återfinns inom sjuk­vården i s. k. turiislearbele, en arbetsform som utmärks av stor oregelbun­denhet. Arbele med starkt förskjutna arbetstider, liksom lördags- och söndagsarbete är också vanligast bland kvinnor. Vissa undersökningar

Prop. 1984/85:130

24

lyder på att kvinnor väljer att arbela på udda arbetstider för att kunna kombinera förvärvsarbete med barnomsorg inom hemmet.

Utredningsarbete kring arbetstidsfrågorna bedrivs av delegationen (A 1984:09) för arbelstidsfrågor (DELFA). Bland frågor som enligt direktiven särskilt skall las upp av delegationen kan nämnas åtgärder inom exempel­vis familjepolitiken som kan bidra till en jämnare fördelning mellan föräld­rarna av förvärvsarbete, hemarbete och vård av barn saml frågan om en generell arbetstidsförkortning.

1.2 Arbetsmarknaden

Kvinnor och män arbetar inom olika sektorer av arbetsmarknaden. Generellt kan hävdas av kvinnorna ofta återfinns inom vård- och service­sektorn, en förlängning av del traditionella hemarbetet.

Industri och samfärdsel

Inom näringsgrenarna gruvor, tillverkningsindustri, byggnadsindustri och samfärdsel (exkl. post och televerk) sysselsattes 32% av arbetskraften eller drygt l,4milj. arbetstagare år 1984. Av dessa var 1,1 milj. eller 78% män.

Arbetslösheten inom näringsgrenarna industri och samfärdsel var år 1983 närmare en procentenhet högre för kvinnor än för män, bortsett från byggnadsindustrin där förhållandel var del motsatta.

Sedan år 1970 har induslrisysselsällningen minskat med 16% eller med ca 160000 personer. Andelen kvinnor bland de sysselsatta inom tillverk­ningsindustrin, har ökat sedan år 1970 trots branschens sysselsättnings-minskning. Bland industriljänslemännen har kvinnorna ökat inte bara sin andel av sysselsättningen från 26% år 1970 till 28% år 1981 utan även ökat anlalsmässigl. Bland de kollektivanställda minskade antalel kvinnor med ca 7000 samlidigl som deras andel ökade från 21% lill 23%. Andelen invandrarkvinnor har samtidigt minskat.

I regeringens proposition (prop. 1983/84: 135 NU:42 rskr 379) om indu­striell tillväxt och förnyelse anges att strukturella förändringar kan leda till fortsatta syssdsältningsminskningar inom den direkta industriproduk­tionen, l.ex. lill följd av överkapacitetsproblem inom vissa basindustrier, omstruktureringsbehov inom underleveranlörsseklorn och en fortsatt in­lernalionalisering inom såväl storföretag som medelstora företag. Bransch­vis räknar man med sysselsättningsminskningar inom gruvindustrin, träin­dustrin, varvsindustrin och konsumlionsvamindustrin. I dessa branscher återfinns kvinnor framför alll inom konsumtionsvaruinduslrin, medan de övriga nämnda industrigrenarna till över 80% domineras av män. Inom järn-, stål- och metallverk liksom massa- och pappersindustri förväntas oförändrad sysselsättning. Även dessa industribranscher sysselsätter när­mare 80% män.

Prop. 1984/85:130

25

En ökning av sysselsättningen väntas ske inom verkstadsindustri, ke­misk industri och petrokemisk industri. Verkstadsindustrin sysselsätter för närvarande ca. 80% män och den kemiska industrin, petroleum- och plastindustrin 74% män.

Den genomsnittliga veckoarbetstiden för industrianställda män år 1984 var 39,8 limmar medan den för kvinnor var 33,2 timmar.

Omvandlingen inom industrin har inneburit, och bedöms även i framti­den innebära, inte bara en förskjutning mellan branscher och förelag utan också en förskjutning inom företagen från okvalificerade lill mer kvalifice­rade arbetsuppgifter.

Denna utveckling bör särskilt uppmärksammas ur ett kvinnoperspektiv eftersom de kvinnor som finns inom industrin ofta återfinns i mindre kvalificerade arbeten. Inom verkstadsindustrin beräknas kvinnorna ulföra 16% av det totala antalel arbetstimmar. Av rutinarbetet inom verkstadsin­dustrin ulför dock kvinnorna 50%, enligt vad som sagts i betänkandet (SOU 1981: 17) industrins datorisering - effekter på sysselsättning och ar­betsmiljö.

Inställningen lill kvinnlig arbetskraft inom industrin varierar. Inom vissa företag anses arbetsuppgifterna vara för lunga eller för smutsiga för alt lämpa sig för kvinnor. Arbetsuppgifter som innebär krav på fysisk styrka utförs dock av kvinnor inom andra sektorer av arbetsmarknaden, exempel­vis sjukvården, och kan därför knappast anföras som ett argument mol kvinnor som grupp. Det finns också goda möjligheter att med teknikens hjälp reducera denna typ av arbetsuppgifter.

Möjligheterna för såväl kvinnor som män alt förena arbele med famil­jeansvar måsle förbättras. De speciella arbetstider som gäller för vissa typer av industriarbete, exempelvis skiftgång, kan många gånger vara svåra att kombinera med det familjeansvar många kvinnor har. Även här kan dock paralleller dras med del traditionella kvinnoarbetet inom sjukvår­den som också i hög utsträckning ulförs på s. k. obekväm arbelslid. Skift­arbete i s.k. motsatta skift ses i vissa familjer som en möjlighet alt prak­tiskt och ekonomiskt lösa barnomsorgen.

Varuhandel och privat tjänstesektor

Inom varuhandeln uppgick antalet sysselsatta år 1984 lill 506000 eller ca 12% av samtliga sysselsatta. Hälften av dessa var kvinnor. Privat tjänste­sektor, till vilken räknas hotell- och restaurangverksamhet, bank- och försäkringsverksamhet, uppdragsverksamhet, reparations-, Ivälleri- och annan serviceverksamhet saml ytteriigare etl antal små delsektorer, svara­de för 15% av den totala sysselsättningen år 1984. Av de sysselsatta var ungefär hälften kvinnor.

Antalet sysselsatta inom varuhandeln har minskal under den senasle tioårsperioden. En ökning av sysselsättningen inom partihandeln har inte

Prop. 1984/85:130

26

uppvägt nedgången inom detaljhandeln. Andelen hellidsarbelande inom detaljhandeln har minskat från 63% år 1976 lill 60% år 1984. Hela dellids-ökningen faller på s.k. lång deltid dvs. över 20 timmar i veckan. Av kvinnorna i detaljhandeln arbetade 57% deltid jämfört med 11 % av män­nen.

Inom partihandeln, där männen dominerar sysselsäftningen, är deltiden mindre utbredd. Av de sysselsatta kvinnorna arbetar 35% dellid jämfört med 5% av männen. Medelarbetstiden per vecka var år 1984 inom parti­handeln 39,2 limmar och inom detaljhandeln 33,0 timmar.

Handelns yrkesnämnd publicerade år 1982 en utredning angående dator­användning inom företag i parti- och detaljhandeln med minst tio anställda. Enligt denna utredning används datorer i tre fjärdedelar av alla förelag. Enligt samma undersökning planerar företagen ytterligare datoranvänd­ning främst inom arbetsområdena löneadministralion, , schemaläggning och inköp. I de företag som redan infört datorer hade någol fler ökat än minskat antalet anställda. Datoriseringen anges emellertid ofta vara en del i en mer omfattande rationaliseringsprocess i vilken del är svårt all urskilja vilken effekt just dalomtbyggnaden har haft.

Datoriseringen inom varuhandeln väntas emellertid få effekler på per­sonalsammansättningen och fördelningen av anställda på befattningsni­våer. Vissa, ofta kvinnodominerade, arbetsuppgifter på konlorssidan vän­tas bli mindre efterfrågade, medan efterfrågan väntas öka på mer kvalifice­rade personalkategorier och anställda med rena ADB- uppgifter.

Offentlig sektor

Den offentliga sektorn sysselsatte år 1983 drygt 1,4 miljoner anställda, varav drygt en halv miljon var statligt anställda, en halv miljon arbetade i kommunerna och ca 400000 i landstingen. Den offentliga sektorn svarade härigenom för mer än 30% av landets totala sysselsättning. År 1970 åter­fanns 0,8 miljoner eljer 20% av landels arbetstagare i offentlig sektor. Mellan åren 1970 och 1980 ökade den offentliga sysselsättningen med ungefär en halv miljon samtidigt som den totala sysselsättningen steg med ca 330000 personer. Detla innebar all den offentliga sektorn absorberade hela nytillskottet till arbetsmarknaden och dessutom en del av personal­minskningen från tillbakagående näringsgrenar. Merparten av de kvinnor som sökt sig in på arbetsmarknaden under perioden fick anställning i offentlig sektor, där andelen kvinnor år 1983 uppgick till knappt 70%.

Av den statligt anställda personalen, exkl. anställda i statliga affärsverk och bolag, var 54% män år 1983. Av de statligt anställda arbetade en tredjedel deltid, vilket motsvarade 46% av de anställda kvinnorna och 16% av de anställda männen.

Av de kommunall anställda var närmare 80% kvinnor och drygt hälften av samtliga anställda arbetade dellid eller hade limanslällning. Timan-

Prop. 1984/85:130

27

ställning var särskilt vanlig inom kommunerna där drygt var femte anställd var limavlönad.

Hälften av den kommunalt anställda personalen arbetade inom barn- och äldreomsorg. I landstingen arbetade 85% inom hälso- och sjukvård.

Mellan åren 1976 och 1983 uppgick personalökningen i kommuner och landsting till 214 000 personer eller mer än 30000 per år. Som ett resultat av överiäggningar mellan regeringen och kommunförbunden har den kommu­nala expansionen begränsats och en betydligt lägre ökningstakt kan no­teras under de senaste åren jämfört med 1970-talet. Mellan åren 1982 och 1983 hade emellertid kommunerna en personalökning på nästan 5%, varav 84% var kvinnor.

Tabell  1.  Antal anställda,   årsarbetare 1983. Förändring.stal  åren 1978-1983

Kommuner

Landsting

Antal anst

ä

llda

1983

507 367

386 684

Antal 

å

rsarbetare

1983

379 989

304 481

F

ö

r

ä

ndring,

å

rsarbetare

1975-1980(1)

-1- 6.1

+ 6,7

1980-1981

+ 2.8

+  

4.5

1981-1982

+  

1.2

+ 3.8

1982-1983

-H 4.7

+ 3.4

1975-1983(1)

+ 5.1

+ 6.0

(1)   i genomsnitt per år

Källa:  Kommunförbundet och Landstingsförbundet

Härutöver fanns 37000 anställda i beredskapsarbeten i kommuner och 9100 i landsting år 1983.

Antalet deltidsanställda i kommuner och landsting har ökat i snabbare takt än antalet heltidsanställda medan antalet timanställda rriinskat. Inom landstingssektorn har andelen kvinnor som arbetar hellid ökat något mel­lan åren 1982 och 1983, och de deltidsanställda har totalt seU ökat sin sysselsättningsgrad någol.

1.3 Yrkesuppdelningen

Den delade arbetsmarknaden tar sig inte bara utlryck i atl kvinnor och män arbetar i olika utsträckning och inom olika näringsgrenar, ulan också i alt kvinnor och män, inom samma näringsgren, återfinns i skilda yrken och på skilda nivåer inom yrkesgrupperna.

En jämn könsfördelning kan anses föreligga när fördelningen mellan andelen kvinnor och andelen män ligger i intervallet 40-60% av de syssel­satta i yrket. I folk- och bostadsräkningarna fördelas befolkningen efter yrkeslillhörighet. Enligt 1980 års folk- och bostadsräkning (FoB 1980), var del enligt denna definition jämn könsfördelning i 14 av 196 yrken. Männen dominerade i 138 yrken och kvinnorna i 44 yrken. Antalet män som sökte

Prop. 1984/85:130

28

sig till kvinnliga arbetsområden var dock under perioden 1975-1980 störte än antalet kvinnor som sökte sig till manliga yrkesområden.

Enligt FoB 1980 arbetade drygt hälften av det totala antalet sysselsatta kvinnorna i tio Iradifiondla kvinnoyrken:sekrelerare, sjukvårdsbiträde, affärsbiträde, städare, barnsköterska, bokförare och kontorskassör, sjuk­sköterska, klasslärare, hemvårdare och köksbiträde. I de tio vanligaste mansyrkena återfanns 35% av de sysselsatta männen. Atl kvinnorna är koncentrerade till så få yrken beror inte enbart på kvinnornas Iradilionella yrkesval utan också på de yrkesdefinilioner som används. Männens yrken är i allmänhet mer väldefinierade än de traditionella kvinnoyrkena. Så innehåller exempelvis yrkesgmppen hälso- och sjukvårdsarbete, socialt arbete m. m. åtta yrken medan yrkesgruppen lillverkningsarbete, maskin­skötsel m.m. innehåller 20 yrken. Båda yrkesgrupperna har ungefär lika många anställda.

Bland yrken som ökat sin andel kvinnor mellan åren 1975 och 1980 kan nämnas ingenjör, veterinär, biolog, läkare, tandläkare, skolledare, präst, banktjänsteman och försäkringstjänsleman, resebyråtjänsteman, spedilör, mäklare, reklamman, lantbrukare, skogsägare, fiskeriarbetare, finmeka­niker, tandtekniker och möbelsnickare.

Samtliga dessa yrkeskategorier är fortfarande mansdominerade lill över 60% med undantag av resebyråtjänsteman som är etl kvinnodomineral yrke och tandtekniker där jämn könsfördelning råder.

Bland yrkesgrupper som minskal andelen kvinnor kan nämnas lärare i övningsämnen, förskollärare, sjuksköterska, sjukvårdsbiträde, affärsbi­träde, storköksföreståndare, hemvårdare, hovmästare och servitör och anställd inom övrigl husligt arbele.

Samtliga dessa yrkeskategorier är fortfarande kvinnodominerade med undantag för lärare i övningsämnen, som har jämn könsfördelning.

Andelen kvinnliga företagare har ökat under senare är. Särskilt markant är denna utveckling bland småföretagen. Knappt 30% av alla företagare var kvinnor år 1983 jämfört med 17% år 1975.

Yrkesuppdelningen mellan könen avlar i takt med kvinnornas ökade förvärvsfrekvens. Under perioden 1975 - 1980 tillträddes i genomsnitt 680000 anställningar per år. Enligt dataeffektutredningen skulle del dock ta 94 år innan jämn yrkesfördelning uppnåddes, om utvecklingen fortsätter i samma takt som under de senasle tjugo åren.

Olradilionella yrkesval

Under den senasle tioårsperioden har flera ålgärder vidtagits dels från statsmakternas sida, dels från enskilda arbetsgivare all bryla den- köns-uppdelade arbetsmarknaden (brylförsök). Brylförsök har genomförts bl. a. inom industrin och inom statliga verk och myndigheter. Några brylförsök har haft som mål all stimulera kvinnor all söka sig lill mer kvalificerade arbetsuppgifter inom det arbetsområde där de redan är sysselsatta. Inom

Prop. 1984/85:130

29

ramen för den s.k. 10 miljoners-kampanjen har många projekt avsett Olradilionella yrkesval.

Försök har också gjoris atl få män alt söka sig lill iradilionella kvinnliga arbetsområden som sjukvård och barnomsorg. Läsåret 1971/72 infördes på försök kvotering av män lill förskollärarutbildning. Försöksverksamheten upphörde i och med all 1977 års högskolereformen genomfördes, vilken medförde förändrade inlagningsbeslämmelser. Under kvoieringsperioden ökade andelen antagna män från 6% ht 1971 lill 9% vt 1977, med en största andel manliga antagna på 13% vt 1975. Ungefär 40% av männen antogs via könskvotering. Sedan kvoteringsförsöken upphört har andelen män inom utbildningen minskal. Vid de senasle antagningarna har dock samtliga kvinnliga och manliga sökande antagils.

Inom arbetslivsforskningen har brylförsöken uppmärksammats i ell par pågående projekt. Flera forskare inom området menaratt en förulsältning för atl kvinnor i slörre antal skall beredas anställning i manligt dominerade industriarbeten är dels all del råder brist på manlig arbetskraft på orten, dels alt det saknas "kvinnoinduslri" på orten.

Erfarenheten av de brylförsök som startades under 1970-talel visar alt många problem kvarstår atl lösa även sedan kvinnor kommit in på manliga arbetsplatser. En påtaglig risk finns sålunda all en ny könsuppdelning äger rum inne i förelaget där vissa arbetsuppgifter blir mindre attraktiva för männen i och med att kvinnorna anställs för all ulföra dem.

Det s. k. Krisliansladsprojeklel, ell brylförsök med kvinnor i industriar­bete, som påbörjades år 1973 på den dåvarande jämställdhelsddegalionens initiativ, lyder på alt den snabba omstruktureringen inom många förelag, som ställer krav på specialiserat yrkeskunnande, också tycks innebära större svårigheter för kvinnorna än för männen. Många kvinnor kan inte hävda sig i konkurrensen om de attraktiva arbetena, utan placeras på enklare lempoarbeten eller andra mindre kvalificerade befattningar.

Kvinnors önskemål om deltidsarbete anses ofta oförenliga med de mer kvalificerade arbetsuppgifterna inom industrin och medför krav från ar­betsgivaren på omplacering lill rutinarbeten.

Inom televerket har man arbetat med brylförsök sedan är 1976. Erfaren­heterna där förefaller vara mera posiliva än från induslriprojekten. De kvinnor som sökl och fått arbeten inom traditionella mansjobb stannar kvar i yrket och ulvecklas. Mindre goda erfarenheter har man dock av försök med män på traditionella , kvinnojobb då männen har en tendens alt snabbi söka vidare lill mera kvalificerade "mansjobb". Erfarenheterna från televerkets brylförsök lyder på att män söker ett kvinnojobb som alternativ till arbetslöshet, medan kvinnor söker mansjobh som utlryck för en önskan om alt få jusl det arbetet.

Prop. 1984/85:130

30

1.4 Löner

År 1981 hade tre fjärdedelar av de förvärvsarbetande kvinnorna en sjukpenninggrundande inkomst som understeg 70000 kr. jämfört med 35 % av männen. Medianinkomsten - mätt som sjukpenninggrundande inkomst - var samma år 53 000 kr. för de förvärvsarbetande kvinnorna och 75 000 kr. för motsvarande grupp män.

En stor del av denna inkomstskillnad kan förklaras av att kvinnorna arbetade deltid. Inkomstskillnader föreligger dock även mellan hdtidsar­betande kvinnor och män. En inte oväsentlig orsak är att kvinnor och män arbetar inom olika sektorer av arbetsmarknaden, där man generellt kan hävda alt typiska kvinnoarbeten är lägre lönesatta än typiska mansarbeten. Lönesättningen skall vara relaterad till en mängd olika krav i arbetet. Värderingen av dessa görs i förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter. Andra kvartalet år 1984 uppgick den genomsnittliga lönen för vuxna hellidsarbelande kvinnliga industriarbetare till 91% av lönen för vuxna manliga industriarbetare.

Inte ens en fullständig könsmässig utjämning mellan branscher, yrken och arbetstider skulle emellertid helt reducera löneskillnaderna mellan könen. Ävenjämförelser mellan kvinnor och mani samma befattningsskikt visar lägre lön för kvinnorna. Bland industriljänslemännen tjänade kvin­norna år 1983 i genomsnitt 95% av en manslön vid jämförelser inom samma befallningsskikt. I sammanhanget bör påpekas all medan 5,7% av männen hade ledande befattningar eller chefsposter innehades sådana befaUningar av endasl 0,2% av kvinnorna. Kvinnorna utförde istället 54% av de rutinmässiga arbetsuppgifter jämfört med 9% av männen.

En jämförelse år 1977 mellan hellidsarbelande kvinnor och män visade vidare att männen har högre inkomster på samtliga utbildningsnivåer. Delta gällde även sedan effekler av olika ålderssammansättning räknats bort. Skillnaderna var så stora alt män med endast förgymnasial ulbildning hade högre inkomster än kvinnor med gymnasial utbildning samtidigt som män med gymnasial ulbildning hade högre inkomster än kvinnor med eftergymnasial utbildning. De allra största inkomstskillnaderna mellan in­divider med jämbördig ulbildning förelåg mellan kvinnor och män i åldrar­na 45-64 år med eftergymnasial ulbildning.

Bl. a. amerikanska undersökningar av löneskillnader mellan kvinnor och män har visat att den arbetsvärdering som ligger till gi-und för lönesättning­en ofta systematiskt missgynnar kvinnorna. Egenskaper som skulle leda lill fördelaktigare lönesätlning för vissa arbetsuppgifter, som t. ex. krav på tålamod, har bedömts som om de skulle ligga i kvinnans natur och därför inte behöva medföra lönemässig kompensation. Vidare värderas enligt dessa undersökningar fysiskt tungt arbele högre än snabbhet i lättare arbeten och arbele med teknisk inriktning högre än personinriktal arbele.

Prop. 1984/85:130

31

1.5      Regionala skillnader

Förvärvsfrekvensen varierar mellan olika delar av landet. Enligt FoB 1980 var förvärvsfrekvensen lägst i Norrbottens län med 54% av befolk­ningen mellan 16 och 74 år i förvärvsarbete och högst i Stockholm med 69% av befolkningen i arbete. Stora skillnader kan även noteras mellan olika kommuner inom samma region.

Skillnaderna mellan olika delar av landet beror dels på befolkningens ålderssammansättning dels på arbetsmarknadssituationen i olika regioner. 1 regioner och på orler med väl utbyggd offentlig service och med privat tjänstesektor har kvinnorna lättare all finna ell arbete. Den offentliga sektorn är av väsenllig betydelse för kvinnornas förvärvsfrekvens men kan ändå inte förväntas ta emol hela den sysselsättningsökning som följer av ell ökat kvinnligt arbelskraflsulbud. Enligt FoB 1980 arbetar i Norrbollens län 63% av kvinnorna och 34% av männen inom offentlig sektor medan i Jönköpings län, som hade den lägsta andelen kvinnor i offentlig sektor, 45% av kvinnorna och 18% av männen hade slatligeller kommunal arbets­givare. Arbetslöshetstalen i de två länen var 6,5% resp. 3,1 % år 1983.

Det lidigare skönjbara mönstret atl hög manlig arbetslöshet ofta ål-följdes av låg kvinnlig förvärvsfrekvens är inte längre lika påfallande. Även i regioner med hög arbetslöshet försöker kvinnorna nu hävda sin plats på arbetsmarknaden.

Regioner med hög förvärvsfrekvens har ofta en mer markant uppdelning av arbetsmarknaden i en kvinnlig och en manlig del. Goda möjligheter all välja sysselsättning tycks alltså leda till etl mer traditionellt yrkesval.

En jämförelse mellan Stockholms län med en kvinnlig förvärvsfrekvens (enligt FoB 1980) på 59,5%, Jönköpings län (53,8%) och Jämtlands län (51,2%) visar således att kvinnorna i Jämtland arbetade mer otraditionelll än kvinnorna i Jönköpings län medan de mesl traditionella yrkesvalen gjordes i Stockholms län.

Svårigheter för alla vuxna medlemmar av ell hushåll att finna ell arbete på samma ort har tilltagit och medfört ökad pendling. Enligt långtidsutred­ningens rapport (SOU 1984:4) väntas männens arbetsmarknad utveckla sig mer ojämnt i skilda delar av landet än kvinnornas. Resultatet kan bli elt ökat behov av flyttningar av män mellan olika landsdelar eller atl männen väljer all slanna kvar och i slällel konkurrera inom del som traditionellt varil kvinnornas arbetsmarknad.

1.6     Utvecklingstendenser

Utvecklingen under framför alll 1970-ialei har inneburit alt kvinnorna definitivt befäst sin position på arbetsmarknaden. Farhågor all en lågkon­junktur skulle tvinga kvinnor alt lämna arbetsmarknaden har inte besan­nats utan tvärtom har såväl förvärvsiniensiiet som arbetstidsuibud fortsatt atl öka oberoende av konjunkturutvecklingen.

Prop. 1984/85:130

32

Målen för regeringens ekonomiska politik är full sysselsättning, stabilt penningvärde, hög ekonomisk tillväxt, jämn fördelning av levnadsstandar­den, regional balans och balans i de utrikes betalningarna. Full sysselsätt­ning anges som det viktigaste målet. Utifrån dessa förutsättningar har långtidsutredningen presenterat två möjliga utvecklingsalternativ så att dessa mål skall kunna realiseras senast år 1990. Även perioden 1990-2000 behandlas. Alternativ I innebär en inriktning på privat konsumlion och näringsliv och alternativ 

II 

har en inriktning på offentlig konsumtion och offentlig sektor.

Enligt långtidsutredningens bedömningar kommer befolkningstillväxten under 1980-talet att ske i långsammare takt än under 1970-talet. Under perioden fram till år 2000 väntas befolkningssammansättningen förskjutas så att den yrkesaktiva befolkningen växer medan andelen barn och ungdo­mar fortsätter att minska. Antalet personer över 80 år ökar krafligl under perioden. Fmklsamheten väntas sjunka från 1,8 under 1970-lalet och till 1,7 under 1980-lalel. Medellivslängden väntas öka obetydligt fram till år 2000.

Arbelskraftsulbudel väntås fortsätta öka under 1980-talet och liksom under 1970-lalet väntas ökningen bero på elt ökat kvinnligt arbetskraftsdel­tagande. Ökningen väntas emeilerlid inte bli lika kraftig som hittills. Den skisserade utvecklingen innebär all antalel personer i arbetskraften skulle öka med 280000 personer fram lill år 1990, varav 240000 kvinnor, och atl kvinnor och män skulle förvärvsarbeta i lika hög utslräckning i slutet av prognosperioden.

Långtidsutredningen räknar med alt medelarbelsliderna kommer au fortsätta minska under 1980-lalet, bl. a. som en följd av eri fortsatt ökning av deltidsarbetet, främst kvinnors deltidsarbete. Den tendens till ökad medelarbelstid som har kunnat noteras de senasle åren förutsätts vända igen när sysselsättning och reallöner ökar.

Sammanlagt innebär detla en beräknad ökning av antalet arbetstimmar med I % under perioden 1980 till 1990.

En annan utveckling av framförallt kvinnornas deltidsfrekvens än den som långtidsutredningen har räknat med ger en radikalt förändrad bild av sysselsättningsutvecklingen. Dataeffektutredningen ser i sitt betänkande (SOU 1984:20) den pågående ökningen av arbetstidsulbudel hos de del­tidsarbetande som en av de faktorer som kan försvåra situationen för nylillträdande kvinnor på arbetsmarknaden. Enligt dataeffektutredningen skapar den nya tekniken fömtsättningar för en reducering av livsarbetsii-den. Det kan i sammanhanget påpekas alt enligt statistiska centralbyråns (SCB) undersökningar om levnadsförhållanden (ULF) åren 1975, 1977 och 1979 uppgav 20% av de hellidsarbelande att de önskade en arbetstidsför­kortning med motsvarande minskning av bruttolönen.

En undersökning som genomfördes av DELFA år 1984 visade atl 65% av alla hellidsarbelande kvinnor och män föredrog en arbetstidsförkort­ning framför ökad privat konsumtion.

Prop. 1984/85:130

33

Långtidsutredningen har genomfört en analys av effekterna av en gene­rell arbetstidsförkortning som utgår från all arbetstiden i genomsnitt sänks lill 37,5 timmar per vecka. En arbetstidsförkortning i den storleksordning­en väntas få slora effekter på andelen sysselsatta inom de olika näringsgre­narna inom ramen för samma totala sysselsätlningsnivå som i alternativen I och 

II. 

Om en arbetstidsförkortning genomförs under prognosperioden anser långtidsutredningen all möjligheterna alt i någon slörre utsträckning höja den privata eller offentliga konsumtionen bortfaller. Möjligheterna atl i framtiden genomföra en arbetstidsförkortning anses därför vara beroende av lönlagarnas attityder och beteende i valet mellan konsumlion och frilid.

Långtidsutredningen gör beräkningar av del totala resursulrymmel en­ligt de två alternativa inriktningarna privat resp. offentlig konsumtion. I båda alternativen har dessförinnan avräkning gjorts för nödvändiga re­surser i syfte all öka exporten och industrins investeringar.

För kommunernas del innebär del första alternativet en fortsall konsum­tionsökning med 1 % per år och det andra alternativet med 2 % per år. För den statliga konsumtionen innebär båda alternativen antingen en minsk­ning med 1 % per år eller en oförändrad nivå. För privat konsumlion beräknas en ökning med 1,5% eller 0,6% per år.

Långtidsutredningens beräkningar av sysselsällningsulvecklingen i olika sektorer enligt de två alternativen framgår av tabell 1.

Tabell 2. Sysselsatta i olika n

ä

ringsgi-enar 

å

ren 1970-90.

1990 prognos 1970     1980     1983     Alt 1     Alt 2

Summa 

varu-  

och

kraftproduktion  1 780 000 1 546 600 1 422 000 1 481 500  1 429 500

Summa privat tj

ä

nste­produktion      1 327 600 1 390 100 1 427 000 1 535 800  1 481 600

Offentlig sektor  756 200 1 259 100 1 324 000 1 451 700  1 557 900

Totalt

3 863 800 4 195 800 4 173 000 4 469 000 4 469 000

d

ä

rav:

Näringsliv

3   107  600 2 936 700 2' 849 000 3 017  300    2 911. 100

Staten

195 900       278 400       276 000       253  200

275  000

Kommunerna

560 300      980 700  1  048 000  1   198 500     1  282 900

Anm.  Offentliga sektorn omfattar endast offentliga mjrvdigheter. Offentligt ägda bolag och affärsverk ingåi- i näi-ingslivet. Källa:   Långtidsutredningen.   SOU 1984.4.

Sysselsättningsökningen under resten av 1980-lalel kommer enligt lång­tidsutredningens båda alternativ atl vara mindre koncentrerad till offentlig 

3    Riksdagen 1984/85. 1 samt. Nr 130

Prop. 1984/85:130

34

sektor än under 1970-talet. Samtidigt svarar den offentiiga sektorn även enligt dessa kalkyler för en stor del av den totala sysselsättningsökningen, nämligen 40% i privat - konsumtionsalternativel och 80% i offentlig -konsumtionsalternativet.

Såväl långtidsutredningen som dataeffektutredningen påpekar att stmk-turomvandlingen kommer att fortgå i hög takt under resten av 1980-talet. Den yrkesmässiga och geografiska rörligheten torde också komma att vara hög. Samtidigt påpekar dataeffektutredningen atl arbetskraften har blivit en mera fast produktionsfaktor än tidigare. Rekryterings-, introduktions-och utbildningskostnaderna i samband med nyanställningar har ökat. Bind­ningen mellan arbetsgivare och arbetstagare tenderar atl bli mer långsiktig. Det förhållandet att anställningsbesluten mer får karaktären av investe­ringsbeslut leder till en noggrannare "sortering" av de arbetssökande i samband med nyrekryteringar. För kvinnorna som grupp kan denna ut­veckling sannolikt innebära ökade svårigheter på arbetsmarknaden, inte minst vid otraditionella yrkesval.

Vikten av ett vidgat yrkesval för kvinnorna accentueras samtidigt. Den offentliga sektorn kan inte i samma utsträckning som tidigare ta emot ett ökat arbetskraftsutbud. Många mtinbetonade arbetsuppgifter såväl inom industrin som inom tjänstesektorn kommer att förändras genom den om­ställningsprocess som datoriseringen ger upphov till. Härvid kommer inte minsl kvinnorna att beröras.

2   Könsskillnader i utbildningen

Kvinnornas möjligheter på arbetsmarknaden har starkt samband med deras ulbildning. Det ingår därför i skolans uppgifter all molverka sådana studie- och yrkesval som beror på tradilionellt könsrolls- och stalustän-kande.

2.1 Allmänt

Enligt SCB: s undersökningar om levnadsförhållanden hade fler män än kvinnor år 1979 en utbildning som motsvarar,de längre gymnasiala eller längre eftergymnasiala utbildningarna. Så hade l.ex. 13% av männen och 5% av kvinnorna år 1979 gymnasial utbildning över två år. Kvinnorna hade däremol i betydligt högre grad än männen högst ettårig gymnasial Ulbildning, nämligen 20% av kvinnorna jämfört med 11 % av männen. Den faktiska medelutbildningstiden år 1979 var också ungefär ett halvår längre för männen än för kvinnorna.

De största skillnaderna mellan kvinnors och mäns ulbildning gällde emellertid utbildningens inriktning snarare än utbildningens nivå eller längd. Medan 57% av kvinnorna inte hade någon yrkesinriktad utbildning gällde della för 49% av männen. Av kvinnorna hade 12% yrkesinriktning

Prop. 1984/85:130

35

mot vårdområdet jämfört med 1 % av männen. Inriktning mot förvaltning, handel, kontor m.m. hade 13% av kvinnorna jämfört med 9% av männen. Medan 4% av kvinnorna hade utbildat sig till ett yrke inom industri, hantverk eller teknik hade 28% av männen en sådan yrkesinriktning.

Ulbildningsskillnader tenderar många gånger atl förslärkas efter utbild­ningstidens slut. Även när det gäller utbildning i arbetslivet finns skillnader mellan könen. Män på alla utbildningsnivåer deltog enligt SCB-undersök-ningen år 1979 mer i utbildning på arbetstid än kvinnor på motsvarande utbildningsnivå. Dessutom var utbildning på arbetstid vanligare ju högre grundutbildning en person hade.

Utbildningsskillnaderna mellan äldre och yngre är emellertid mer påtag­liga än mellan kvinnor och män. Knappt 40% av alla kvinnor och män hade år 1979 ingen annan skolutbildning än folkskola eller grundskola i högst sju år. I åldersgruppen 25-44 år hade ungefär en Qärdedel högst denna utbild­ningsnivå jämfört med fyra femtedelar av befolkningen mellan 65 och 74 år. De utiändska kvinnorna i Sverige har i genomsnitt samma utbildnings­nivå som de svenska kvinnorna men med större spridning.

Det nuvarande utbildningssystemet ger formellt samma möjligheter för könen. Ännu så sent som år 1949 fordrades dock lägre intagningspoäng till läroverket för pojkar än för flickor, vilket ansågs vara naturligt efiersom pojkar mognar senare än flickor. När hänsyn i dag tas till kön så tillämpas emellertid denna ordning slrikt åt bägge håll, som l.ex. vid ansökan till gymnasiets linjer där såväl flickor som pojkar får extrapoäng om de söker lill en för sitt kön underrepresenterad linje. I vilken utsträckning exlra-poängen har avsedd effekt är svårt atl bedöma.

2.2 Förskolan

I dag har nära 280000 barn, dvs. mer än 40% av samtliga barn i åldern 0-6 år, plats i förskolan.

Personalen i förskolan domineras i mycket hög grad av kvinnor. Av t. ex. barnskötarna var år 1983 96,8% kvinnor.

Socialstyrelsen har påbörjat arbete med att utforma etl pedagogiskt program för förskolan. Ett förslag till pedagogiskt program har varit på remiss hos landets kommuner. Programmet kommer att färdigställas under budgetåret 1985/86. Programmet avser att ge ramarna för utveckling av det pedagogiska arbetet i förskolan och utformas så att del kan tjäna som ett administrativt underlag för kommunens ledning. Avsikten är att kommu­nerna, genom alt utarbeta kommunala riktlinjer för barnomsorgens peda­gogiska innehåll, skall anpassa programmet till lokala förutsättningar och behov.

I förslaget till pedagogiskt program för förskolan anges att förskolan i sin pedagogiska verksamhet skall bidra till att ge en trygg och stimulerande uppväxt för barnen, genom att de där får möjlighet att träffa andra barn och vuxna och genom den omsorg och del stöd den kan ge barnen i deras

Prop. 1984/85:130

36

utveckling. Förskolan ger barnen kunskaper och erfarenheter av omvärl­den, förmedlar etl kulturarv och lägger grunden lill all barnen blir funge­rande samhällsmedlemmar. Härvid kommer könsrolls- och jämställdhets­frågor in på ett naturiigl säll för barnen genom lek, arbete och inlärning. Del praktiska genomförandet av del pedagogiska programmet på lokal nivå fär därmed en avgörande betydelse för barnens utveckling.

Förskolans verksamhet leds av pedagogiskt utbildad personal. Ur jäm-slälldhelssynpunkt kan del vara elt problem atl den övervägande delen av förskolans personal är kvinnor. Både pojkar och flickor behöver såväl män som kvinnor som förebild och slöd när de växer upp.

I förskolan är det därför speciellt vikligl all personalen på ett medvetet och ett välplanerat sätt ger barnen erfarenheter och förebilder som kan bidra till att på sikt bryta ett traditionellt könsrollsmönster. Detla är emellertid inte enbart förskolans uppgift ulan det måste också ingå i samhällsmönslrei som helhet.

2.3 Grundskolan

I läroplanen för grundskolan (Lgr 80) betonas alt samlivet i det demokra­tiska samhället måsle ulformas av fria och självständiga människor. Sko­lan skall därför verka för jämslälldhet mellan kvinnor och män. Den nya läroplanen är mer än de föregående inriktad på könsjämlikhel. Så infördes t. ex. undervisning i henikunskap och teknik redan från lågstadiet. Liksom lidigare är undervisningen sammanhållen t.o.m. sjätte klass. 1 sjunde årskursen och för resten av högstadiet kan eleverna välja mellan särskild och allmän kurs i engelska och matematik och väljer dessutom ett tillvals-ämne. Till skillnad från den lidigare läroplanen kan lillvalsämnei utformas ganska fritt inom rektorsområdena. Franska och tyska skall dock alltid erbjudas eleverna. I Lgr 80 föreskrivs atl lillvalskurserna skall vara så utformade atl de inte kan förutses få myckel sned könsfördelning. 1 1984 års budgetproposition (prop. 1983/84:100, bil. 10, s. 

II) 

har statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] uttalat att denna målsättning i vissa fall fått en alltför snäv tolkning. Del anfördes alt det därför är angelägel betona alt jämställdhets­målet måsle ses i ell längre perpekliv än från elt läsår till etl annal. För alt få fler flickor alt intressera sig för en lillvalskurs med teknisk inriktning bör positiva metoder såsom information och aktiv studievägledning användas. Del bör härvid vara möjligl alt hämta erfarenheter frän de projekt inriktade på flickors teknikintresse som bedrivs inom ramen för regeringens indu­strikampanj.

Inom gmndskolans lågstadium dominerar kvinnor bland personalen. Inte mindre än 99% av alla lågstadielärare inkl. speciallärare är kvinnor. På mellanstadiet är ca 65% av lärarna kvinnor, medan lärarna på högstadi­et är mera jämnt könsfördelade. Del utbildas fler manliga mellanstadielära­re än som sedan tjänstgör på mellanstadiet. Många män kompletterar

Prop. 1984/85:130

37

nämligen sin ulbildning och blir i stället lärare på högstadiet. Bland skolle­darna finns i dag ca 10% kvinnor.

På högstadiet undervisar kvinnliga och manliga lärare oftast i traditio­nellt kvinnliga resp. manliga ämnen, en naturlig följd av deras utbildnings­val. Övrig skolpersonal har också mycket könsuppddade arbetsuppgifter, dvs. i huvudsak kvinnlig skolmållidspersonal och kvinnliga lokalvårdare men manliga vaktmästare.

När eleverna börjar i lågstadiet har deras attityder lill könsrollerna redan grundlagts. Åtskillig forskning lyder också på alt flickor och pojkar särbe­handlas från första klass. Flickorna är vanligtvis tidigare skolmogna och kräver på så sätt mindre uppmärksamhet. Såväl svenska som utländska undersökningar visar att pojkarna i klassen upptar lärarens lid mer än flickorna både på grund av atl pojkarna stör mer och på grund av all de behöver mer hjälp. Lärarna tilldelar flickorna en passiv roll medan poj­karna får mycket mer frihet och uppmuntras på så säll atl komma med egna idéer och uppslag. I en undersökning uppmanades lärarna all försöka fördela sin tid lika mellan flickor och pojkar. Trots att läraren efter denna uppmaning ägnade så myckel som 70% av sin tid åt pojkarna kände dessa sig förfördelade och tyckte att flickorna fått för mycket utrymme.

Flickorna väljer oftare språk som lillvalsämne än vad pojkarna gör, vilket i sin tur påverkar deras val av studieväg i gymnasiet. På grundval av höstlerminsbelyget i nionde årskursen (fr.o.m. läsåret 1985/86 på vårter­min i nionde årskursen) skall eleverna efter praktisk arbetslivsorientering m.m. välja studieväg i gymnasieskolan. Numera fordras det inte längre s. k. särskild kurs för att vara behörig till någon studieväg. Avsikten är att eleverna med hjälp av studie- och yrkesorientering själva skall avgöra vilken linje som passar dem bäst. I de fall där eleven gärna vill gå en linje, för vilken han eller hon inte har nödvändiga förkunskaper, har eleven rätl till stödundervisning när han eller hon börjar på den linjen.

2.4 Elever som inte fortsätter till gymnasieskolan

Ungefär 15% av eleverna fortsätter inte till gymnasieskolan. En del av dessa elever har lämnat grundskolan utan slutbetyg.

Andelen elever som lämnade grundskolan utan slutbetyg var 1,7% för elever födda år 1964, jämnt fördelat mellan flickor och pojkar. Dessa elever har vanligtvis haft s. k. anpassad studiegång, vilkel innebär att de hell eller delvis befriats från undervisningen och under motsvarande tid l.ex. fått praktik. Skolöverstyrelsen (SÖ) har undersökt en gmpp elever som slutade grundskolan läsåret 1974/75 med ofullständiga betyg. Av dessa gick 28% av pojkarna mol 16% av flickorna vidare till gymnasieskolan. Flickor som har haft anpassad studiegång är oftare arbetslösa än pojkar som haft anpassad studiegång. Skillnaden i arbetslöshet mellan flickor med och utan anpassad studiegång var mycket störte än mellan pojkar med och utan anpassad studiegång. 4   Riksdagen 1984/85. I saml. Nr 130

Prop. 1984/85:130

38

Del är ungefär lika många flickor som pojkar som inte går vidare lill gymnasie omedelbart efter grundskolan. Flickor som inte går vidare har genomgående bättre betyg än de pojkar som inte går vidare.

Del finns en klar social skiktning bland de barn som går direkl ut på arbetsmarknaden efter grundskolan. Medan 24% av arbetarbarnen gick direkt ul på arbetsmarknaden år 1979 gjorde endasl 4% av akademikerbar­nen delta.

För ungdomar som har gåu direkt från grundskolan ut i arbetslivet gäller enligt tillgängliga undersökningaratt arbetslösheten i alla sociala skikt är Slörre bland flickor än bland pojkar. De arbetslösa flickorna har också genomsnittligt längre arbelslöshelstider än pojkarna.

Flickorna som har arbete har emellertid också en sämre situation än pojkarna eftersom de myckel oftare har tillfälliga arbeten. Delta kan bl. a. vara en följd av all de iradilionella kvinnoarbetena i slor utsträckning finns inom den offentliga sektorn där jusl vikariat är vanliga. Enligt 1984 års AKU hade 46% av de förvärvsarbetande flickorna i åldern 16-19 år deltidsarbete jämfört med 24% av molsvarande grupp pojkar. Av de flic­korna deltidsarbetade 39% av arbelsmarknadsskäl mol 28% av pojkarna.

2.5 Könsfördelningen i gymnasieskolan

Gymnasieskolan omfattar en fyraårig teoretisk linje, fyra treåriga teore­tiska linjer och 20 tvååriga linjer (teoretiska eller yrkesförberedande) saml ca 500 specialkurser. När elever söker till gymnasiet har de rätt att rang­ordna fyra olika alternativ. De som söker lill för sill kön olraditionell linje får lägga 0,5 exlra poäng till sitt genomsnittsbetyg. Eleverna väljer inte över särskill slora områden ulan valen är vanligtvis rangordnade inom en och samma sektor, vilket inte ger särskilt myckel utrymme för atl använda exlrapoängen för icke traditionsbundet val.

Höstterminen 1983 hade av de treåriga linjerna, den ekonomiska och den naturvetenskapliga jämn könsfördelning (40% - 60%) och av de tvååriga linjerna den ekonomiska linjen, musiklinjen, den livsmedelstekniska lin­jen, irädgårdslinjen och jordbrukslinjen. De linjer som hade en mycket sned könsfördelning fanns inom vård, social- och konsumtionssektor, som alla hade minst 90% flickor, och inom den lekniska och industriella sek­torn, med i del närmaste lika hög andel pojkar. Bygg- och anläggningstek­nisk, dteleleknisk, fordonsmekanisk, träleknisk och verksladsieknisk lin­je hade inte i någol fall mer än 7 % flickor. På skogsbrukslinjen var andelen flickor 2%.

På senare år har del skett vissa förändringar i elevernas val lill gymnasie­linje. Så har l.ex. andelen flickor som söker sig till fyraårig teknisk linje ökat från 7% år 1971 lill 20% år 1983. Andelen pojkar som söker sig till vårdlinjen har ökat från 2% år 1971 till 10% år 1983. Social linje är numera mindre kvinnodominerad än tidigare. Andelen flickor var där endasl 64% år 1983 mol 81 % år 1971. I övrigl är förändringarna myckel små.

Prop. 1984/85:130

39

Höstterminen 1984 var andelen flickor i första årskursen på fyraårig teknisk linje 22%. Det finns kommuner med särskill jämställdhetsinriktad studie-och yrkesorientering där andelen flickor på den linjen uppgick nära 50%, vilket visar att det finns stora möjligheter att förändra den nuvarande snedfördelningen inom gymnasieskolans linjer.

Ungefär 15% av alla elever avbryter studierna i gymnasiet. På de två och treåriga linjerna är det dock så hög andel som 33 % som inte fullföljer sina studier. Med studieavbrott avses atl de antingen gör ett uppehåll för all återkomma till samma eller till annan gymnasielinje eller alt de avslutar sina gymnasiestudier för gott. (Att direkt byta linje räknas inte som stu­dieavbrott.) Flickor på pojkdominerade linjer avbryter dock studierna i störte utsträckning än pojkar på flickdominerade linjer. Av totalt 669 flickor på pojkdominerade linjer år 1979 avbröt 44% studierna mot 19% av totalt 1995 pojkar på flickdominerade linjer.

Pojkarna, i motsats till flickorna, väljer numera i större utsträckning än tidigare kortare utbildning i gymnasieskolan. År 1971 utgjorde pojkarna 51,2% på de tre- och fyraåriga teoretiska linjerna medan de år 1983 utgjorde 42,6%. Flickorna dominerar dock de mycket korta utbildningarna som omfattar mindre än ett år.

I viss mån anpassar sig såväl elever som söker till gymnasiet som sökande till högskolan efter arbetsmarknadens behov. Den treåriga ekono­miska och den fyraåriga tekniska linjen har snabbt blivit populära gymna­sielinjer eftersom de förefaller leda lill arbete i större utsträckning än andra treåriga linjer. Inom högskolan minskar antalet sökande på de linjer där utexaminerade har fått en försämrad arbetsmarknadssituation. Det gäller t. ex. landläkarlinjen och förskollärarlinjen.

2.6 Linjevai och sysselsättning efter gymnasieskolan

Av de elever som gick ut gymnasieskolan år 1978 sökte sig inom en fyraårsperiod ca 27% lill högskolan för att gå en utbildningslinje eller för att läsa enstaka kurs. Vissa gymnasielinjer leder i störte utsträckning till högskolestudier än andra. De teoretiska linjerna är framför allt studieför­beredande, och de som har följt dessa linjer har också i hög utsträckning gått vidare till högskolestudier (från den naturvetenskapliga linjen 77% och från samhällsvetenskaplig eller humanistisk linje 60% år 1978). Där­emol är den treåriga ekonomiska och den fyraåriga tekniska linjen studie­vägar som mera direkt leder till arbele. På den fyraåriga tekniska linjen gick endast 8% av männen vidare till högskolestudier medan 20% av kvinnorna gjorde del. Från de tvååriga linjerna gick år 1978 ca 30% från såväl den sociala linjen som vårdlinjen vidare till högskolan. Från ekono­misk, teknisk och konsumtionslinje gick 10%, 20% respekfive 15% till högskolan. Från övriga linjer var andelen bara 4%.

Eleverna från vissa av gymnasieskolans linjer har svårare att få ell arbete efter avslutade studier än andra. De högsta arbetslöshetstalen finner

Prop. 1984/85:130

40

man bland elever från den kvinnodominerade konsumlionslinjen. Höga arbetslöshetstal återfinns också bland de flickor som gåu tvåårig verk­sladsieknisk linje. Siffrorna skall dock tolkas försiktigt eftersom de bara gäller ell litet antal individer, ca 200 flickor, och dessa endast utgjorde 3,5 % av alla elever från denna linje.

Bland de elever som gått de treåriga gymnasieutbildningarna fortsatte flertalet lill högskolestudier, med undantag av eleverna från den ekonomis­ka linjen där endasl 42% av pojkarna och 33% av flickorna valde all läsa vidare.

Minsl andel arbetslösa och i beredskapsarbete hade den teknisk-natur­vetenskapliga sektorn (21 %) där framför alll den fyraåriga lekniska linjen (18%) och den naturvetenskapliga (16%) uppvisade en låg andel arbetslösa efter fullbordade studier. Arbetslösheten var myckel lägre för dem som gick från tre- och fyraåriga linjer (20%) än för övriga, även när man lar hänsyn till atl många från dessa linjer går direkt till högskolan. Det förhål­landel att arbetslösheten är lägre för dem som går från tre- och fyraåriga linjer kan också ha samband med att de som går ut från dessa linjer är iildre än de som går ul från de tvååriga linjerna och all de därtor har lättare all få anställning. Arbelsmiljölagstiftningen, som innehåller föreskrifter till skydd för minderåriga, medför vissa inskränkningar vid val av arbele för ungdomar under 18 år.

Män som gick ut från vårdlinjen var i högre grad arbetslösa eller placera­de i beredskapsarbete än kvinnor från samma linje (50% mot 34%). Vad gäller kvinnor som lämnade verksladsieknisk linje var 61 % arbetslösa mot 38% av männen.

När det gäller arbelslöshelslidens längd hade framför alll de ungdomar som gått vårdlinjen och konsumlionslinjen långa sökandetider. Över ge­nomsnittet låg också de som följt den tvååriga ekonomiska linjen och distribution- och kontorslinjen. Skillnaden mellan flickor och pojkar på vad gäller arbetslöshetens längd kunde konstateras inom nästan alla linjer. Störst var skillnaden inom den teknisk-naturvetenskapliga sektorn där pojkarna hade kortare arbelslöshelstider än inom andra sektorer, men där flickorna fick vänta länge på arbele.

Förutom den linjeindelade och kursbundna gymnasieundervisningen har det sedan år 1980 funnits försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbild­ning inom den teknisk-industriella sektorn. Enkelt uttryckt innebär detla att den som är anställd vid ell förelag eller en institution också är elev på gymnasieskolan. Utbildningen har hittills varil uppdelad i grundutbildning och färdigutbildning. På grundutbildningen är andelen flickor 10% och i färdigulbildningen 3 %. Lärlingarna fortsätter i allmänhet all vara anställda i förelag efter utbildningstidens slut. Försöksverksamheten är nu perma­nentad. Statsbidrag utgår enbart för grundutbildningen.

Prop. 1984/85:130

41

2.7       Vuxenutbildning m.m.

Vuxenutbildningen inbedrivs i statlig och kommunal regi (komvux). av folkhögskolorna saml av studieförbunden, vilka alla får statligt slöd.

Över 60% av del totala antalet kursdeltagare i kommunal vuxenutbild­ning är kvinnor mellan 25 och 40 år. Många hemarbelande kvinnor lar via komvux ell första steg ut mot arbetsmarknaden. Könsrollsprofilen inom komvux är lika utpräglad som inom ungdomsskolan: männen dominerar inom de lekniska och naturvetenskapliga utbildningarna medan kvinnor dominerar inom vård och omsorg samt konlorsservice.

Till kommunernas vuxenutbildning hör också grundutbildningen för vuxna (grundvux). Grundvux vänder sig till dem som saknar sådana kun­skaper i läsning, skrivning och räkning som normall uppnås på grundsko­lans mellanstadium. Grundvux rekryterar etl myckel slorl antal invandra­re. Ungefär hälften av dellagarna är kvinnor. 64% bland invandrarna och 34% bland svenskarna.

Särskilda kurser med inriktning på kvinnor och könsrollsproblem före­kommer i folkhögskolornas kursutbud. I Göteborg finns Stiftelsen kvinno­folkhögskolan, som hl. a. anordnar byggkurser för arbetslösa kvinnor och också vänder sig lill invandrarkvinnor. Regeringen har i 1985 års budget­proposition (prop. 1984/85: 100. bil. 10, s. 240) föreslagit all verksamheten skall bli en självständig folkhögskola från den I juli 1985.

Under budgetåret 1982/83 deltog över två miljoner personer i någon form av cirkdverksamhel anordnad av studieförbunden. Kvinnorna dominerar även inom folkbildningen, över 60% av cirkeldeltagarna är kvinnor.

2.8       Högskolan

Knappt en tredjedel av de elever som avslutat sin gymnasieutbildning fortsätter med högskolestudier. Kvinnorna är i dag i majoritet inom hög­skolan. På tio år har kvinnoandelen bland nyintagna studerande ökat från 40% till 60%. Ökningen beror framför alll på atl ulbildning lill förskollära­re och sjuksköterska numera ges inom högskolan. Alll fler kvinnor söker sig emellertid också lill de längre högskoleutbildningarna. Där har antalet nyinskrivna kvinnor ökat med 24% sedan läsåret 1977/78, medan under samma period antalet män har minskal med 4%. Närmare 40% av de kvinnliga elever som antogs läsåret 1983/84 påbörjade studier inom under­visningssektorn, där totalt tre fjärdedelar av de studerande var kvinnor. På förskollärarlinjen, som är högskolans största utbildningslinje vad avser studerandeanlalel, var kvinnoandelen 93%.

Flertalet utbildningar inom vårdsektorn, med totalt 85% kvinnliga ny­börjare, var också starkt kvinnodominerade. Enda undanlaget var läkarut­bildningen, med 55% manliga nybörjare. Andelen män inom de flesta vårdutbildningar har minskal under den senasle femårsperioden.

Prop. 1984/85:130

42

Kvinnodominans råderäven inom kultursektorn, med drygt 60% kvinn­liga elever, medan den s. k. AES-sektorn (administration, ekonomi, social) i stort sett har jämn könsfördelning.

En majoritet av de manliga eleverna inom högskolan studerar inom tekniksektorn. Inom denna sektor svarade kvinnor för ca 20% av de , studerande läsåret 1982/83. Kvinnornas andel av de studerande ökar emel­lertid mest inom denna sektor i förhållande lill andra sektorer. Det gäller t. ex. samtliga civilingenjörsutbildningar. Under den senasle tioårsperio­den har antalet nyinskrivna kvinnor ökat med 110% jämfört med 18% för männen. Antalet nyinskrivna kvinnor har ökat från 26 läsåret 1973/74 lill 2630 1983/84. Väg och vattenbyggnad-och kemiteknik är de civilingenjörs­utbildningar där ökningen av kvinnoandelen varit mest framträdande.

Männens andel av dem som examineras från högskolan har sjunkit kraftigt. Läsåret 1982/83 togs två tredjedelar av alla examina ut av kvinnor. Delta beror inte enbart på all traditionella kvinnoutbildningar numera ryms inom högskolan. Del är också en följd av den betydande ökningen av kvinnoandelen inom en rad traditionellt mansdominerade utbildningar.

Trots att det totala antalel forskarstuderande har minskal under senare år har samlidigl antalet kvinnor bland de forskarstuderande ökat. Kvin­noandelen inom forskarutbildningen är dock påtagligt lägre än inom grund­utbildningen. Även inom de utbildningar där kvinnorna dominerar grund­utbildningen råder mansdominans på forskamlbildningsnivå. De kvinnliga doktoranderna är sällan heltidsstuderande och de avlägger examen i mind­re utslräckning än männen.

Andelen flickor och kvinnor i lekniska utbildningar har således, som framgår av denna redovisning, ökat på senare år. Det bör emeilerlid påpekas alt det är något fler kvinnor än män som avbryter sina studier även på högskolenivå bland dem som valt en olraditionell utbildning.

3   Förutsättningar för kvinnors förvärvsarbete

3.1 Betalt och obetalt arbete

Kvinnornas fömtsättningar på arbetsmarknaden påverkas inte bara av deras ulbildning och av förhållanden i arbetslivet ulan också av barn- och familjeansvar eller av föreställningen om all få elt sådant ansvar i framli­den. De flesta unga kvinnor har barn eller tror alt de kommer all skaffa barn, och 90% av alla kvinnor får också barn. Att vara eller inte vara förälder har inte minst ur etl arbelslivsperspekliv en annan innebörd för kvinnor än för män. Kvinnorna planerar i regel med utgångspunkt från atl ett yrkesarbete skall gå att förena med föräldraansvar, medan män många gånger enbart ser till sina möjligheter och förutsättningar i arbetslivet. All kombinera elt förvärvsarbete och ell dagligt barn- och familjeansvar inne-

Prop. 1984/85:130

43

bär för kvinnor belydligt oftare än för män en prioritering (eller tvång att prioritera) barn och familj på förvärvsarbetets bekostnad.

Mellan 25 och 35 års ålder dellar kvinnorna i arbetslivet i betydligl mindre utsträckning än lidigare och senare i livet. Mönstret är särskill pålagligl för lågutbildade kvinnor medan kvinnor med högre ulbildning inte gör förvärvsavbroU i samma utslriickning. De höga talen för kvinnornas förvärvsiniensiiet i dessa åldrar döljer nämligen del faktum atl drygt 30% av kvinnorna med förskolebarn är frånvarande från arbele enligt AKU: s årsmeddtal år 1984. Frånvaron inkluderar föräldraledighet, sjukdom, slu-didedighel och semester, men även tjänstledighet för l.ex. vård av barn. Inom vissa avtalsområden finns möjlighel för sådan tjänstledighet lills barnet är tre år gammall.

Hushållsarbete i hemmen ulförs till allra största delen av kvinnor oavsett om de arbetar hel- eller dellid. En undersökning från konsumentverket visar atl heltidsanställda gifla/samboende mödrar arbetar 74 limmar per vecka om man lägger samman liden för förvärvsarbete med liden för hemarbete. Molsvarande siffra för fäderna är 65 limmar. I barnfamiljer är fördelningen av hemarbetet mer ojämn än i familjer ulan barn. Undersök­ningen visade vidare alt småbarnsmödrar i genomsnitt förvärvsarbetar 24 limmar och arbetar hemma 38 timmar, medan småbarnsfäderna ägnade 41 limmar ål förvärvsarbete och 19 limmar åt hemarbete.

3.2 Föräldraförsäkring

Inom föräldraförsäkringen har regler införts i syfte all jämställa kvinnor och män i omsorgen om barnen. Föräldraförsäkringen, som ger föräldrarna möjlighet alt inbördes fördela barnledigheten, infördes år 1974 och har sedan dess successivt byggts ul och reformerats. För närvarande omfattar föräldraförsäkringen dels föräldrapenning med sjukpenningbelopp under sex månader i anslutning lill barns födelse, dels särskild föräldrapenning som betalas ul med sjukpenningbdopp i tre månader och etl s. k. garanti-belopp om 48 kr. per dag i ire månader. Den särskilda föräldrapenningen är fördelad mellan föräldrarna. Möjlighel finns dock all överiåla dagar till den ena föräldern. Den särskilda föräldrapenningen kan las ul l.oim. del all barnet fylll 8 år eller gått ul första skolåret. Ersättningen kan tas ul med helt. halvt eller fjärdcdelsbdopp beroende på förälderns arbelslid. Från den 1 januari 1986 får nyblivna föräldrar tillsammans räll lill 360 ersätl­ningsdagar, varav 270 dagar med ersättningsbelopp motsvarande sjukpen­ningen och 90 dagar med en garanliersällning på 48 kr. per dag. Dagarna skall tas ul innan barnet fylll fyra år.

För atl underlätta för framför alll fäder all öka sill uttag av föräldrale­dighet kommer från samma tidpunkt ersättning all ulbelalas med sjukpen­ningens belopp oavsett den andra förälderns sjukpenningförsäkring. Här­igenom ges män i familjer, där modern l.ex. studerar, ekonomiska möjlig­heter att utnyttja föräldraförsäkringen.

Prop. 1984/85:130

44

Den rält fäder har atl vara hemma och vårda barnet under en del av dess första sex månader har utnyttjats i mycket begränsad omfattning. Däremot har närmare en tredjedel av alla ersältningsberältigade fäder vårdat barnet under en del av de ytteriigare 180 dagar som ersätts av försäkringskassan. Dessa dagar är som lidigare nämnts fördelade mellan föräldrarna, men överlåtelse av hela eller delar av tiden kan göras genom anmälan lill försäkringskassan. Denna möjlighet att överiåla ersätlningsdagar utnyttjas i mycket stor utsträckning av männen, som endast lar ut knappt 10% av antalet ersatta dagar.

I prop. 1984/85:78 om förbättringar inom föräldraförsäkringen, havan­deskapspenningen och vissa regler inom sjukpenningförsäkringen uttalar chefen för socialdepartementet att inriktningen för föräldraförsäkringens ersätlningsdagar bör vara att de - efter den första liden efter barnels födelse i princip skall tas ut lika av de båda föräldrarna. Viklen av en aktiv informationsverksamhet med denna inriktning understryks i delta sammanhang.

En betydligt jämnare fördelning mellan föräldrarna kan konstateras i utnyttjandet av föräldrapenningen för tillfällig vård av barn, från den 1 juli 1985 kallad tillfällig föräldrapenning. Tillfällig föräldrapenning skall kunna användas framför allt när barnet på grund av sjukdom inte kan vistas i den ordinarie tillsynsformen och en förälder därför måste'stanna hemma. I de familjer där föräldrarna är gifta, och enligt nuvarande regelsystem därför ges samma rätl att utnyttja försäkringen, har omkring 30% av fäderna stannat hemma någon gång för vård av sjukt barn jämfört med ca 39% av mödrarna. De gifta kvinnorna stannade hemma i genomsnitt 6,4 dagar per år medan männen stannade hemma 5,0 dagar år 1983.

Under år 1983 utnyttjades föräldrapenningen för tillfällig vård av barn inte alls för 58 % av barnen medan den utnyttjades under 20 dagar eller mer för något över 2% av barnen. Drygt 80% av alla ersällningslillfällen uppgick till högst tre dagar.

Inom föräldraförsäkringen finns sedan år 1980 en rättighet som endasl tillkommer männen, nämligen möjligheten lill tio dagars ledighet i samband med barns födelse. Denna rätt lill ledighet användes under år 1983 av närmare 85% av alla fäder under i genomsnitt 8,5 dagar. Över hälften av alla fäder utnyttjade samtliga dagar.

Den totala frånvaron från arbele på grund av föräldraledighet uppgick år 1981 lill ca 1,5% av antalel arbetade timmar. Som jämförelse kan nämnas alt frånvaron från arbele enligt sludieledighelslagen uppgick till 1,6% och sjukledigheten till 7,0%.

Enligt lagen (1978:410) om räll lill ledighet för vård av barn ges föräldrar med barn under åtta år rält till reducerad arbelslid lill 3/4-dels lid i form av partiell tjänstledighet. Av samtliga deltidsanställda år 1981 var enligt en undersökning 6,4% partiellt tjänstlediga för vård av barn. I vilken ut­sträckning tjänstledigheten hade lillkommil med stöd av föräldraledighets-

Prop. 1984/85:130

45

lagen kan inte utläsas av undersökningen, inte heller hur den fördelades mellan kvinnor och män.

Som tidigare konstaterats förvärvsarbetar småbarnsfäder i högre ut­sträckning än andra män medan den övervägande delen småbarnsmödrar deltidsarbetar. Den vardagliga omsorg om barnen som tar sig uttryck i en längre tids föräldraledighet, förkortad arbetstid för vård av barn och barn-omsorgsarbele i hemmet utförs alltså framför allt av kvinnor. Männens omsorg begränsas oftast till insatser i direkl samband med ett barns födelse saml uttag av dagar för vård av sjukt barn där konsekvenserna på arbets­platsen inte är mer omfatlande än vid en tids egen sjukdom.

Den övervägande delen småbarnsmödrar börjar förvärvsarbeta igen ef­ter föräldraledighetens slut. Totalt förvärvsarbetar 80% av alla kvinnor med barn under tre år och'85 % av alla kvinnor med bara ett barn under tre

3.3 Barnomsorg

År 1975 träffades en överenskommelse mellan regeringen och Svenska kommunförbundet om en omfattande utbyggnad av barnomsorgen i dag­hem och fritidshem. Mot denna bakgrund fastställde riksdagen genom beslut våren 1976 alt 100000 nya daghemsplatser och 50000 nya fritids­hemsplatser skulle byggas under femårsperioden fram till år 1980. Etl statsbidragssystem utformades för att underiälla denna utbyggnad. Av de beslutade antalet platser hade två tredjedelar färdigställts vid planperio­dens slut och under år 1985 kommer hela programmet att ha förverkligats.

Nära 270000 förskolebarn hade plats i kommunala daghem och familje­daghem vid årsskiftet 1983/84. Detla svarade mot drygt hälften av de 530000 förskolebarnen med förvärvsarbetande mödrar. A v de placerade barnen hade 161000 daghemsplats. I fritidshem och familjedaghem fanns vidare 111 000 skolbarn, vilket motsvarade 25% av 7- lO-åringarna.

Enligt kommunernas barnomsorgsplaner för åren 1983-1986 kommer det vid årsskiftet 1986/87 att finnas ca 196000 barn inskrivna i daghem, 72000 i fritidshem och 160000 förskole- och skolbarn i kommunala familje­daghem.

Riksdagen antog höslen 1983 nya statsbidragsregler för barnomsorgen, vilka innebär all det från och med den 1 januari 1984 infördes ett slalsbi­drag per barn som är inskrivet i barnomsorgen i ställel för som lidigare per beräknad plats i verksamheten. Bidraget är också relaterat lill antalet anställda i daghem och fritidshem. Syflel med de nya reglerna är bl. a. att möjliggöra etl bättre utnyttjande av tillgängliga resurser och all begränsa den automatiska ökningen av statsbidragen ulan all de pedagogiska och sociala målen åsidosätts.

Statens bidrag lill den kommunala barnomsorgen beräknas för budget­året 1985/86 uppgå lill 7,4 miljarder kr. Kommunerna svarar sammanlagt

Prop. 1984/85:130

46

för ungefär lika myckel, medan föräldrarnas avgifter motsvarar ungefär 10% av bruttokostnaderna.

SCB genomförde under 1982/83 en särskild undersökning om behovel av barnomsorg för förskolebarn i landets kommuner. Av undersökningen framgick att 88000 nya platser efterfrågades under våren 1983 varav 60000 i daghem, 27000 i familjedaghem och 1000 i annan form av kommunal barnomsorg. Av de 88000 barn för vilka barnomsorg efterfrågades omedel­bart var 52000 hemma med en förälder medan för 26000 barn omsorgen ordnades på annat sätt. För skolbarnen i åldrarna 7-10 år efterfrågades vid samma lillfälle 27000 platser varav 24000 i fritidshem och 3 000 i familjefri-lidshem.

Barnomsorgsundersökningen visade också att 65% av förskolebarnen och 72% av de yngre skolbarnen hade vårdnadshavare (moder eller en­samstående fader) som förvärvsarbetade 16 limmar eller mer per vecka, medan 43% av förskolebarnen och 44% av skolbarnen hade vårdnadsha­vare som arbetade mellan 16 och 34 timmar per vecka. Bara 22% av förskolebarnen och 29% av skolbarnen hade vårdnadshavare som arbe­tade hellid.

För 34000 förskolebarn efterfrågades dessutom omsorg på obekväm arbetstid, främst kvällar, tidiga morgnar och lördag och/eller söndag. Un­gefär 5000 barn behövde också omsorg nattetid. För 13000 yngre skolbarn behövdes omsorg på obekväm arbetstid, främst kvällar.

I förhållande till alla bam som har föräldrar som arbetar på obekväma arbetstider visar denna efterfrågan liten omfattning. Många föräldrar ord­nar sin barnomsorg genom atl i slörre eller mindre utsträckning luras om med arbete och barnomsorg. Den lid hela familjen bar tillsammans blir härigenom starkt begränsad.

Olika undersökningar har visat att daghemmen inte utnyttjas i lika slor utsträckning av alla typer av barnfamiljer. Barn lill tjänstemän har i högre utsträckning kommunal barnomsorg, framför alll i daghemmen, än barn till arbetare. Arbetstider och ekonomi kan bidra lill detla liksom geografiska förhållanden. Större tätorter har exempelvis en mer utbyggd barnomsorg i form av daghem än glesbygd.

3.4 Samhällsplanering, boende och kommunikationer

Av den vuxna befolkningen bor över hälften i mindre tätorter och på landsbygden. Enligt SCB:s undersökning av levnadsförhållanden (ULF 1982/83) hade 50% av den vuxna befolkningen tillgång till kollektivtrafik inom gångavstånd från bostaden och med en lurlälhel minsl en gång i halvtimmen.

En tredjedel av befolkningen hade tillgång lill livsmedelsaffär inom 250 meter och två tredjedelar inom 750 meter från bostaden. Drygt 40% hade tillgång till postkontor inom 750 meter från bostaden.

Prop. 1984/85:130

47

Möjligheterna att bo och arbeta på samma ort har minskat under efter­krigstiden. Medan 90% av de förvärvsarbetande arbetade på bostadsorten år 1950 var motsvarande andel 60% år 1980.

1970-lalet medförde en ökning av villaboendet på orter utan egna arbets­platser och med många gånger dåligt serviceutbud. I kombination med den snabba ökningen av kvinnornas förvärvsfrekvens har detta medfört en ökning av arbetsresornas omfattning med 50% mellan 1970 och 1980.

Kvinnor anses av tradition mer lokall bundna vid bostadsorten än män vid val av arbelsplals. Kvinnors deltidsarbete och bristande tillgång till bil har angetts som förklaringar lill delta liksom att kvinnorna svarar för merparten av hushålls- och omsorgsarbelel i familjen. ULF-undersökning-en visade emellertid att även om kvinnor i något högre utsträckning än män har arbetsplatser i relativ närhet lill bostaden skiljer sig tidsåtgången för arbetsresor inte åt mellan könen. Medan 55% av kvinnorna och 45% av männen arbetade inom tre kilometer från bostaden hade en fjärdedel av såväl män som kvinnor högst en kvarts resväg/gångväg till arbetet, medan 60% av alla förvärvsarbetande använde upp lill en halvtimme för alt komma till arbetet.

En bebyggelseplanering som skapar underlag för god service och kollek-tivlrafiklösningar är av väsenllig betydelse både för kvinnornas möjlighe­ter all förvärvsarbeta och för deras möjligheter atl förena förvärvsarbete med familjeansvar. Medan närmare 90% av männen hade körkort och 85% hade tillgång lill bil var 63% av kvinnorna körkortsinnehavare och 76% hade tillgång fill bil i hushållet.

Enligt ULF-undersökningen uppgav 45% av kvinnorna alt de praktiskt taget aldrig kunde disponera hushållets bil medan motsvarande siffra för männen var 20%. Av männen uppgav istället 75% atl de praktiskt taget alltid kunde disponera bilen jämfört med 40% av kvinnorna. Skillnaderna mellan könen har emellertid minskal sedan en molsvarande undersökning gjordes år 1978.

I en rapport från sysselsättningsutredningen (SOU 1978:57) Resor lill arbelel, konstaterades atl många människor, framför alll kvinnor, stod utanför arbetsmarknaden för all de saknade resmöjligheler till och från arbelel. Delta var speciellt vanligt på mindre orter i glesbygden. Kollektiv­trafiken var där dåligt utbyggd och även dåligt anpassad lill de lider som var aktuella för arbetsresor.

En specialstudie som gjordes i Lindesberg visade all en tredjedel av de kvinnor som aktivt sökte arbele vid arbetsförmedlingen uppgav sig ha svårigheter all la sig till ett arbele. Svårigheterna accentueras många gånger av all kvinnorna på vägen mellan bostaden och arbetsplatsen måste lämna barn på t. ex. daghem.

Under perioden 1978-1983 har kraftiga förbättringar av kollektivtrafi­ken genomförts i hela landet och antalet kolleklivresenärer lill arbetet har ökat med 21 %.

Prop. 1984/85:130

48

Bilaga 2 REMISSAMMANSTÄLLNING 1    Remissinstanserna

Utredningens förslag har remissbehandlats. Remissinslanserna delar i huvudsak utredningens grundsyn på ny teknik och ansluter sig lill ulred­ningens analyser av hur arbetsmarknaden påverkas av datorisering.

Remissyttranden har kommit in från datainspektionen, försvarets mate­rielverk, statens handikappråd, handikappirislilutel, televerket, universi­tets- och högskoleämbetet, skolöverstyrelsen (SÖ), forskningsrådsnämn­den, arbetsmarknadsstyrelsen (AMS), arbelarskyddsstyrelsen, arbelar-skyddsfonden, jämslälldhetsombudsmannen (JämO), delegationen för jämslälldhetsforskning (JÄMFO), statens industriverk, styrelsen för tek­nisk utveckling. Stiftelsen Samhällsföretag, expertgruppen för forskning om regional utveckling, statskontoret, riksrevisionsverket (RRV), statis­tiska centralbyrån, statens arbetsgivarverk, statens arbetsmarknadsnämnd (SAMN), statens institut för personaladministration och personalutbild­ning, statens arbetsmiljönämnd, datadelegationen, de regionala utveck­lingsfonderna i Malmöhus, Värmlands, Västmanlands och Västerbollens län, länsstyrelserna i Östergötlands, Malmöhus, Värmlands, Västman­lands, Gävleborgs, Väslernortlands och Västerbollens län. Svenska kom­munförbundet. Landstingsförbundet, Sveriges industriförbund, SHIO/Fa-miljeföretagen. Svenska arbetsgivareföreningen (SAF), Centralorganisa­tionen SACO/SR, Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Fredrika-Bremer-Förbundel, Kvinnors Bygg-forum, Riksdataförbundet saml Synskadades riksförbund.

Universitets- och högskoleämbetet har bifogat yttranden från universite­ten i Stockholm, Uppsala,[REDACTED_EFTERNAMN], Göteborg, Linköping och Umeå, karo­linska institutet, lekniska högskolan i Stockholm, Chalmers tekniska hög­skola och högskolan i Luleå. Länsstyrelsen i Gävleborgs län har bifogat yttrande från Sandvikens kommun. Länsstyrelsen i Västerbottens län har bifogat yttranden från universitetet i Umeå, Umeå kommun, Skellefteå kommun och Västerbottens Handelskammare.

2   Sammanställning av yttranden

En sammanställning av remissyttrandena över dataeffeklutredningens förslag har upprättats inom arbetsmarknadsdepartementet. 1 det följande redovisas remissinstansernas synpunkter på ulredningens förslag om ell ålgärdsprogram för kvinnor i samband med datorisering.

Prop. 1984/85:130

49

Av remissinstanserna tillstyrker styrelsen för teknisk utveckling, statens arbetsgivarverk, datadelegationen, arbetarskyddsfonden, länsstyrelsen i Västerbottens län, utvecklingsfonden i Västerbottens län, riksdataförbun­det, handikappinstitutet, Sveriges industriförbund samt SHIO-Familjefö­relagen ulredningens förslag lill insalser för kvinnor utan att närmare kommentera utredningens förslag.

RRV påpekar alt kvinnorna utgör en slor andel av de yrkesutövare som befinner sig i en riskzon i samband med datorisering. Alla program som syftar till alt överbrygga de negativa följderna i della avseende och under­lätta införandel av ny teknik bör därför i stor utsträckning inriktas på kvinnor. Ell ålgärdsprogram för kvinnor bör ses som en integrerad del i de regionala utvecklingsprogrammen. RRV kan däremot inte se några skäl att bygga upp särskilda arbetsgrupper i syfte atl speciellt bevaka kvinnornas ställning.

SÖ framhåller all programmet inte får utformas på sådanl sätt alt dator-arbete framsiår som särskill svårt just för kvinnor och så att intrycket blir atl kvinnor borde arbeta med datorer på annat sätl än männen. Med en sådan utgångspunkt lillslyrker SÖ förslagel.

SCB beklagar all dataeffektutredningen inte föreslagit en myckel krafti­gare satsning vad gäller datoriseringens effekter för kvinnor.

AMS menar all del är angelägel atl bygga ul och utveckla ålgärder av del här slaget. De bör dock i största möjliga mån knytas lill existerande instrument och institutioner.

JämO instämmer i förslaget all särskilda medel behövs för jämslälldhels-åtgärder. Delta får dock inte innebära all kvinnorna inte i samma utsträck­ning som män får del av, de resurser som avsätts för generella ålgärder. Vidare vill JämO starkt betona nödvändigheten, av all kvinnorna som tekniker och som initierade lekmän och tjänstemän ges möjlighet alt della i styrningen och utformningen av åtgärder i samband med den lekniska utvecklingen.

Länsslyrelsen i Malmöhus län bedömer programmet som synnerligen angeläget, men anser all de föreslagna medlen för satsningen förefaller lågt beräknade med tanke på målgruppens sloriek.

Utvecklingsfonden i Malmöhus län framför att en alltför elementär data­kurs vid exempelvis en datasluga kan leda lill all den tidigare sekreterar-rollen endasl ersätts med en lika rulinbelonad daiaoperalörsroll. Del är därför viktigt atl sådana kurser har lill mål att öka kvinnors intresse för datateknik.

TCO tillstyrker förslagel och menar all programmet kan komma all få särskild belydelse för kvinnor på kontoren med kort ulbildning. 1 samman­hanget vill TCO också uppmärksamma de deltidsarbetande, som ofta hittills fått en myckel liten del av fortbildningsinsatserna, TCO anser vidare atl inom ramen för åtgärdsprogrammel bör en erfarenhetsbank byggas upp och informationskanaler skapas för all sprida erfarenheterna.

Prop. 1984/85:130

50

SAF tillstyrker förslaget men anser att den projektgrupp som föreslås formulera och genomföra åtgärdsprogrammet är undertepresenterad vad gäller arbetsgivarsidan. SAF betonar särskilt vikten av att salsa på kvinn­liga lekniklärare som kan tjäna som förebilder. Också syo-funktionärer och förskollärare anges som viktiga grupper.

Televerket understryker vikten av ett fortsatt aktivt jämställdhelsarbete. Verket pekar också på egna positiva erfarenheter av utbildning m. m. för kvinnor inom dataområdet.

JÄMFO anser utredningens förslag vara väl motiverat och angeläget. Samtidigt vill delegationen framhålla de utomordentliga svårigheter som ligger i att fömtsäga den framtida utvecklingen på arbetsmarknaden och inom vilka områden framtidens arbetstillfällen kommer att finnas. Vidare anser JÄMFO att delförslaget om forskning är mycket angeläget, men finansieringsansvaret kan inte, som dataeffektutredningen föreslår, bäras av JÄMFO. JÄMFO understryker emellertid att delegationen på olika sätt avser stödja utvecklingen av forskningen inom området.

Fredrika-Bremer-Förbundel ansluter sig till utredningens förslag, men varnar för nsken att speciella satsningar på kvinnor kan leda till att man uppfattar sådana satsningar som i första hand männens angelägenhet. Belräffande vidare- och fortbildningsinsatser framför förbundet atl deltids­arbetande inte får glömmas bort. Vad gäller opartisk information om ny leknik framhåller förbundet vikten av att den också riktas till de unga flickorna i skolan.

LO vill understryka behovet av särskilda åtgärder för kvinnor i samband med datorisering och stöder DEU:s förslag. Samtidigt påpekar LO atl flickornas linje- och yrkesval måste breddas och särskilda insatser göras för alt ge dem kunskap om datatekniken redan på grundskolenivå om effektiva förändringar skall kunna åstadkommas.

Sveriges arbelsledareförbund anser att åtgärdsprogrammel bör innehålla utbildning i lekniska ämnen för datorstyrd produktion och även utbildning i ledarskap. Della kan ske med stöd av jämslälldhelsavtalel.

Svenska kommunförbundet menar att även kommunförbundet och landstingsförbundet bör ta del i arbetet med programmet, bl. a. mot bak­grund av all en stor del av kvinnorna arbetar inom kommuner och lands­ting. Landstingsförbundet anser atl programmet är angelägel, men påpekar all även de offentliga arbetsgivarna bör få medverka i utformningen av etl sådanl program.

SAMN anser alt särskilda medel bör avsättas för genomförande av ålgärdsprogrammet i störte utsträckning än vad som föreslås.

SACO/SR framhåller att datoriseringen kommer att beröra alla och anför betänkligheter mol alt lyfta fram kvinnorna som en grupp med särskilda behov, eftersom detla kan ge en felaklig föreställning om datoriseringens effekler. Däremot anser SACO/SR del vara relevant att sälla in speciella åtgärder för atl stödja utsatta yrkesgrupper. Kvinnor är verksammma inom många sådana yrkesgrupper.

Prop. 1984/85:130

51

INNEHÅLL

Propositionen  .................................................... 

1

Propositionens huvudsakliga innehåll   ..................... 

... 

1

Utdrag ur protokoll vid regeringens sammanträde den 28 februari 1985

2

1

Inledning......................................................... 

... 

2

2

10-miljonerskampanjen och dataeffektutredningen .. 

... 

4

2.1                                                                  10-miljonerskampanjen  

4

2.2                                                                  Dataeffektutredningen    

7

3 Föredragandens överväganden ........................... 

... 

8

3.1

Allmänna utgångspunkter .............................. 

8

3.2

Åtgärdsprogram   ..............    ....................... 

. 

10

4

Hemställan   .................................................... 

. 

21

5

Beslut   .......................................................... 

. 

21

Bilaga I   Kvinnors villkor i arbetslivet    ................... 

22

Bilaga 2   Sammanställning av remissyttrande över dataeffeklutred­

ningens betänkande..........    ..................... 

48

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1985