Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1978/79:133 Regeringens proposition

1978/79:133

om organisation för arbetsmiljöfrågor, företagshälsovård samt per­sonalutbildning och personaladministrativ konsultation m. m. inom statsförvaltningen

beslutad den 8 mars 1979.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoU.

På regeringens vägnar

OLA[REDACTED_EFTERNAMN]

MARIANNE[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I prop. 1977/78: 157 om organisation av statsförvaltningens centrala arbetsgivarfunktion anmäldes fortsatt utredningsarbete om vissa organi­satoriska frågor. Detta utredningsarbete är nu slutfört. Förslag föreläggs riksdagen i denna proposition.

I propositionen föreslås att en ny myndighet för personalutbUdning och personaladministration inrättas fr. o. m. den 1 juli 1979. Den nya myndigheten bör bl. a. producera och distribuera generell personalut­bildning och bistå myndighetema med konsultation i personaladminist­rativa frågor. Den nya myndigheten bör i första hand byggas upp av nu­varande statens personalutbildningsnämnd (PUN) och vissa delar av sta­tens personalnämnd (SPN). Verksamheten bör i huvudsak finansieras med avgifter. PUN och SPN föreslås upphöra vid utgången av juni 1979.

1 propositionen föreslås vidare att riksdagen godkänner det avtal som slutits den 19 februari 1979 mellan statens arbetsgivarverk (SAV) och de statsanställdas huvudorganisationer om riktUnjer för organisation m. m. för statlig företagshälsovård. Enligt avtalet skall ett nytt organ, benämnt Statshälsan, inrättas gemensamt av de statliga arbetsmarknadspartema. Statshälsan skaU svara för företagshälsovård för de statsanställda. Avta­let innebär vidare en snabbare utbyggnadstakt av den statUga företags­hälsovården. Den nuvarande organisationen för statlig företagshälsovård bör upphöra när Statshälsan påbörjar sin verksamhet.

Vidare föreslås att riksdagen godkänner nytt avtal om statens arbets­miljönämnd (SAN) som slutits samma dag mellan SAV och de statsan­ställdas huvudorganisationer. SAN övertar bl. a. nuvarande SAN:s upp­gifter och får därtill vissa nya uppgifter inom det statliga arbetsmiljöom­rådet.

1    Riksdagen 1978/79. 1 saml Nr 133

Prop. 1978/79:133

Utdrag

BUDGETDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1979-03-08

När\'arande: statsministem[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Sven[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Huss, Rodhe,[REDACTED_EFTERNAMN], Hans­son,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Gabriel[REDACTED_EFTERNAMN], Tham

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om organisation för arbetsmiljöfrågor, företagshälsovård samt personalutbildning och personaladministrativ konsultation m. m. inom statsförvaltningen

1    Inledning

Enligt beslut av riksdagen (prop. 1977/78: 157, AU 1977/78: 39, rskr 1977/78: 358) har fr. o. m. den 1 januari 1979 inrättats en ny myndighet, statens arbetsgivarverk (SAV), för att som central myndighet företräda staten som arbetsgivare. Verket har också bl. a. samordningsansvar för den statliga arbetsgivarpolitiken.

Riksdagen bemyndigade vidare regeringen att vid tidpunkt som rege­ringen bestämmer inrätta en central myndighet, statens arbetsmarknads­nämnd, för arbetsmarknadsfrågor inom statsförvaltningen.

Underlag för regeringens förslag i ärendet var bl. a. det av utredning­en (B 1977: 4) om vissa organisatoriska frågor med anledning av olika reformer inom arbetsrättens område avlämnade betänkandet (Ds B 1977: 9) Staten som arbetsgivare principförslag till organisation och arbetsformer jämte de remissyttranden som har avgivits över betänkan­det.

I proposiUonen 1977/78:157 anmäldes vidare att utredning pågick om dels arbetsmiljöfrågomas organisation centralt, dels fortsatt organi­sation för personalutbildning och personaladministrativ konsultation och därmed sammanhängande utvecklingsarbete och dels samordning av viss regional verksamhet, bl. a. avseende den statliga företagshälsovår­den och statens personalnämnds (SPN) regionala organisation.

Detta utredningsarbete är nu slutfört. Förslag i dessa frågor bör nu föreläggas riksdagen.

Utredningsarbetet har bedrivits av en arbetsgmpp inom budgetdepar­tementet i nära kontakt med de statsanställdas huvudorganisationer. Arbetsgruppen har redovisat resultatet av utredningsarbetet i promemo-

Prop. 1978/79:133

3

rian (Ds B 1978: 11) OrganisaUon för arbetsmUjöfrågor, företagshälso­vård, personalutbildning m. m. inom statsförvaltningen. En sammanfatt­ning av promemorians förslag i de delar som är av betydelse för försla­gen i denna proposition redovisas i bilaga 1.

Uppgifter, ställning, verksamhet, organisation m. m. för de myndighe­ter och andra organ sora f. n. har ansvar inom de verksamhetsområden som har behandlats i utredningsarbetet har redovisats i de nämnda be­tänkandena.

Utredningsarbetet har anpassats till de förutsättningar som gäller, bl. a. i arbetsrätlsligt hänseende, för olika delar av de verksamhetsområ­den som har setts över. När det gäller arbetsmiljöfrågorna inom stats­förvaltningen finns kollektivavtal som även berör vissa organisatoriska frågor. I promemorian har förslag tUl ny organisation för handlägg­ningen av arbetsmiljöfrågorna inom statsförvaltningen med hänsyn här­till presenterats i form av underlag för överenskommelse mellan par­terna.

SAV och de statsanställdas huvudorganisationer har den 19 februari 1979 under förbehåll om regeringens godkännande slutit avtal om rikflinjer för organisation m. m. för statlig företagshälsovård. Avtalet re­dovisas i bilaga 2.

Parterna har samma dag slutit ett nytt avtal om statens arbetsmiljö­nämnd (SAN). Delta ersätter avtalet den 30 november 1972, som regle­rar uppgifter m. m. för nuvarande statens arbetsmiljönämnd. Det nya avtalet redovisas i bilaga 3.

Arbetsgruppens förslag till framtida organisation för personalutbild­ning och viss annan personaladministration och därmed sammanhäng­ande utvecklingsarbete ansluter i hög grad till de förslag som lämnades av utredningen om vissa organisatoriska frågor med anledning av olika reformer inom arbetsrättens område.

Förslagen om samordning av den regionala verksaniheten och led­ningen av denna verksamhet är i allt väsentligt en ren konsekvens av den centrala organisationen för de olika verksamhetsområden som be­handlas i promemorian.

Betänkandet Staten som arbetsgivare principförslag till organisa­tion och arbetsformer remissbehandlades i sedvanlig ordning. Remissut­fallet redovisades i prop. 1977/78: 157. De förslag tUl myndighetsorgani­sation som presenteras i departementspromemorian är i allt väsentligt en bearbetning av förslagen i betänkandet. Någon ytterligare remissbehand­ling har därför inte ansetts nödvändig.

2   Föredragandens överväganden

Utvidgningen av statstjänstemännens förhandlingsrätt och de ökade möjligheterna till kollektivavtalsreglering har väsentligt påverkat förut-

Prop. 1978/79:133

4

sättningarna för de myndigheter sora centralt inom statsförvaltningen har uppgifter av betydelse för förhållandet mellan staten som arbetsgi­vare och de statsanställda. Medbestäramandereformen har medfört att formerna för de statsanställdas inflytande har ändrats. Det medbestära-mandeavtal för det staUiga arbetstagarområdet (MBA-S) som har slutits mellan dåvarande statens avtalsverk och de statsanställdas huvudorgani­sationer visar att förhandlingar och avtal och inte medbestämmande genom partssammansatta beslutsgrupper blir den dominerande med­bestämmandeformen inom statsförvaltningen.

För att möta de nya krav som ställs med anledning av de olika refor­merna inom arbetsrättens område har regeringen tidigare i prop. 1977/78: 157 lämnat förslag till ny organisation för statsförvaltningens centrala arbetsgivarfunktion. Dessa förslag har godkänts av riksdagen (AU 1977/78: 39, rskr 1977/78: 358). Förslagen innebar bl. a. att två nya myndigheter skulle inrättas, nämligen SAV och statens arbetsmarknads­nämnd. Underlag för regeringens förslag var bl. a. det av utredningen om vissa organisatoriska frågor med anledning av olika reformer inom arbetsrättens område avgivna betänkandet Staten som arbetsgivare principförslag tiU organisation och arbetsformer.

De centrala arbetsuppgiftema i anslutning tUl partsrollen som arbets­givare har fr. o. ra. den 1 januari 1979 samlats tUl SAV. Verket skall samordna den statliga arbetsgivarpolitiken. Annan myndighet som före­träder staten som arbetsgivare skall därför samråda med SAV innan den utfärdar sådana föreskrifter som rör förhållandet meUan staten och dess arbetstagare och som skall gälla utanför den myndigheten eller dess un­derlydande organ.

Behovet av att samordna den reglering som sker i författning och av­tal bedömdes vara särskilt framträdande inom det personaladministra­tiva området. SPN:s instruktionsenliga uppgift att utfärda anvisningar och riktlinjer inom det personaladrainistrativa området har därför över­förts tUI SAV.

Genom riksdagens beslut bemyndigades regeringen att inrätta arbets­marknadsnämnden vid tidpunkt som regeringen bestämmer.

Arbetsmarknadsnämnden skaU översiktligt följa utvecklingen av per­sonalbehovet inom statsförvaltningen och fortlöpande medverka vid om­lokalisering och i andra strukturpåverkande frågor. Nänmdens uppgifter omfattar vidare bl. a. vissa omplaceringsinsatser, insatser för att främja anstäUning av gmpper med svårigheter på arbetsmarknaden samt vissa personalsociala insatser.

Nämnden skall i första hand byggas upp med resurser från SPN. Det ankommer på regeringen att närmare besluta om närandens uppgifter och organisation.

De förslag som jag redovisar i det följande bör ses mot bakgrund av de förändringar som jag nu har berört.

Prop. 1978/79:133

5

I den nämnda propositionen anmälde föredragande statsrådet att or­ganisationen för vissa verksamhetsområden av betydelse för förhållan­det mellan staten sora arbetsgivare och de statsanställda borde utredas vidare. Det gällde dels frågan om arbetsmiljöfrågornas organisaiion centralt, dels frågan om fortsatt organisation för personalutbildning och personaladministrativ konsultation ra. ra. och dels frågan ora sam­ordning av viss regional verksamhet, avseende bl. a. företagshälsovården och SPN:s regionkontor.

Utredningsarbetet har bedrivits av en arbetsgrupp inora budgetdepar-teraentet i nära kontakt med de statsanställdas huvudorganisationer. Ar­betsgruppen har redovisat resultatet av sitt arbete i departementsprome­morian Organisation för arbetsmiljöfrågor, företagshälsovård, personal­utbildning, m. ra. inora statsförvaltningen.

Jag behandlar först förslaget till ny organisation inora arbetsmiljöora-rådet.

Den tidigare nämnda utredningen om vissa organisatoriska frågor med anledning av olika reformer inom arbetsrättens område påpekade i sitt betänkande att flera myndigheter och organ hade uppgifter inom ar­betsmiljöområdet på den statliga arbetsmarknaden. Det gällde bl. a. SPN, dåvarande statens avtalsverk, företagshälsovårdsorganisationen och SAN. Arbetsfördelningen var särskilt oklar mellan SPN och SAN.

SAN är en av parterna gemensamt inrättad nämnd för arbetsmiljöfrå­gor (jfr prop. 1973:1 bil 2, p. 4). Dess uppgifter är reglerade i det s. k. trygghetsavtalet från år 1972. Sedan dess har synen på arbetsrailjöfrå-goma i vissa avseenden ändrats. Begreppet arbetsmiljö har givits en vi­dare innebörd. Detta har kommit till uttryck i arbetsmiljölagen (1977: 1160), där det fastslås att arbetsgivare och arbetstagare skall sam­verka för att åstadkomma en god arbetsmUjö. Det ter sig mot denna bakgrund naturligt att parterna gemensamt har övervägt de eventuella ändringar i SAN:s uppgifter, ställning ra. ra. som har ansetts behövliga.

Parterna på den statliga arbetsmarknaden har den 19 febmari 1979 slutit nytt avtal ora SAN. Avtalet, som förutsätter regeringens godkän­nande, gäller fr. o. ra. den 1 juli 1979. Saratidigt upphör nu gällande avtal ora SAN att gälla.

Enligt det nya avtalet, som återges i bilaga 3, skall SAN:s huvudupp­gift vara att fräraja utveckling och övergripande saraordning av ar­betsmiljöverksamhet, inbegripet företagshälsovård, inom statsförvalt­ningen. Nämnden övertar nuvarande SANis uppgifter. Därtill kommer bl. a. att SAN enligt det nya avtalet skall utfärda anvisningar för till­lämpning av kollektivavtal inom arbetsmiljöområdet, om parterna i av­talet är ense om anvisningama, samt i övrigt utfärda allmänna riktlinjer inom arbetsmiljöområdet varom parterna i avtalet är ense.

SAN består av 16 ledamöter varav SAV utser åtta och de statsanställ­das huvudorganisationer åtta. Vid nämnden skall finnas ett berednings­utskott för att förbereda ärenden inför nämnden.

Prop. 1978/79:133

6

De centrala partsfunklionema på arbetsgivarsidan inom arbetsmUjö-området bör självfallet även i fortsättningen åligga SAV. Jag vill i detta sammanhang även nämna att jag i denna proposition kommer att före­slå en ny myndighet för personalutbildning och personaladministration som bl. a. förutsätts genomföra arbetsmiljöutbildning med SAN som fackansvarigt organ.

Jag anser med hänvisning till vad jag nu har sagt att arbetsmiljöfrå­gorna på central nivå i statsförvaltningen har fått en god organisatorisk lösning. Jag anser därför inte att det finns behov av någon ytterligare central instans med ansvar för arbetsmiljöfrågorna i statsförvaltningen.

Regeringen bör därför hemställa att riksdagen godkänner avtalet och bemyndigar regeringen att besluta om nödvändiga övergångsanord­ningar.

Det förutsätts i avtalet att den administration som behövs för nämn­dens verksamhet skall tillhandahållas av arbetsgivaren. Jag vUl i sam­manhanget erinra om att kansliresurser för nuvarande SAN tillhanda­hålls av SAV och att viss del av det i årets budgetproposition under åt­tonde huvudtiteln uppförda anslaget Statens arbetsgivarverk avser kost­nader för nuvarande SANrs kansli. Jag finner det naturligt att SAV även i fortsättningen tUlhandahåller erforderliga kansliresurser.

Jag Övergår nu till att behandla frågan om organisation för företags­hälsovård för de StatsanstäUda.

I budgetpropositionen 1976 (prop. 1975/76: 100 bU. 2, p. 6, InU 1975/76: 34, rskr 1975/76: 168) gjordes vissa principiella ställningsta­ganden om utformning av den staUiga företagshälsovården. Föredra­gande statsrådet framhöll bl. a. att det var väsentligt att de anställda fick ett inflytande över företagshälsovården. Företagshälsovården skulle om­fatta en medicinsk, en teknisk och en personalsocial del. Behovet av samplanering av den statliga företagshälsovården med i första hand kommuner och landsting borde beaktas.

Föredragande statsrådet fömtsatte att frågan om bl. a. riktlinjer för företagshälsovårdens inriktning och innehåll skulle regleras i avtal mel­lan de centrala parterna på den staUiga arbetsmarknaden. Ett sådant av­tal slöts i maj 1976.

Jag anser att de nu redovisade principiella ställningstagandena bör ligga till grund för verksamheten även i fortsättningen. Företagshälso­vården bör vidare liksom f. n. håUas organisatoriskt skild från de myn­digheter som betjänas. Detta innebär självfallet inte heller i fortsätt­ningen någon inskränkning i vad som åligger myndigheterna enligt för­fattning eller avtal. Verksamheten bör liksom nu i första hand inriktas på att biträda myndigheter inklusive affärsdrivande verk m. fl. vid pla­nering och genomförande av åtgärder som syftar tiU att förebygga fy­sisk och psykisk ohälsa.

I propositionen redovisades även förslag tUl organisation för företags-

Prop. 1978/79:133

7

hälsovården. Verksamheten borde bedrivas inora ramen för självständigt organiserade enheter (företagshälsocentraler). Beslutanderätt i frågor om planering och drift av verksamheten borde ligga hos särskilda parts­sammansatta hälsoråd.

Den nuvarande organisationen har i huvudsak följande utformning:

Inom region där SPN har regionkontor finns ett regionalt hälsoråd. Detta har tUI frärasta uppgift att planera och samordna uppbyggnaden av den statliga hälsovården inora regionen. Det skall pröva behovet av företagshälsocentraler och organisera sådana i mån av tillgång på medel. För närvarande finns åtta regionala hälsoråd. Dessa är självstän­diga myndigheter direkt under regeringen.

Under de regionala hälsoråden lyder regionala hälsocentraler. Dessa skall bl. a. tillgodose de mest omedelbara behoven av företagshälsovård inom regionen.

Övrig företagshälsovård bedrivs vid lokala hälsocentraler. För plane­ring och ledning av deras verksamhet finns lokala hälsoråd. Också de lokala hälsoråden är självständiga myndigheter. I budgetfrågor är de dock underordnade regionalt hälsoråd.

S. k. särskilda hälsoråd svarar för ledning av sådan företagshälsovård vid främst vissa affärsdrivande verk som fanns organiserad innan avta­let om inriktningen av den statliga företagshälsovården slöts år 1976.

Företrädare för de anställda har majoritet bland ledamöterna i hälso­råden.

I den tidigare nämnda departementspromemorian framhölls att den nuvarande ordningen, sora alltså innebär att de regionala och lokala häl­soråden alla är självständiga myndigheter, är förenad med vissa olägen­heter. Jag delar denna bedömning. Allteftersom företagshälsovården byggs ut kommer också de olika samordningsproblemen att öka.

Uppdelningen på många små organ utan någon samordnande central funktion har bl. a. varit ett hinder när det gäller att utveckla en ända­målsenlig ekonomi- och personaladministration. Hälsoråden och hälso­centralerna har i dessa sammanhang inte i tillräcklig utsträckning kun­nat stödja sig på någon central instans. Avsaknaden av en central sam­ordnande instans har även varit kännbar när det gäller gemensamt re­sursutnyttjande, upphandling och i andra frågor där stordriftsfördelar står att vinna. Den har också försvårat utvecklandet av gemensamma system för rapportering av arbetsmiljödata om hälsorisker m. m. Kon­takter och förhandlingar raed rikstäckande organisationer, bl. a. före­tagshälsovårdsorganisationer inora andra sektorer, har också försvårats.

Enligt nuvarande ordning bestrids kostnaderna för företagshälsovår­den från ett under åttonde huvudUteln upptaget s. k. 1 000-kronorsan-slag. Regeringen fastställer stat för hälsoråden. Kostnaderna skall slutligt fördelas på de myndigheter, affärsdrivande verk m. fl. som är anslutna tiU centralerna och belasta dessa myndigheters anslag för sjukvård

Prop. 1978/79:133

8

(motsv.). Erfarenheterna av det nuvarande systemet har dock visat att kostnadsfördelningen på anslutna myndigheter har medfört betydande administrativa olägenheter.

Det framstår enligt rain mening mot denna bakgrund sora angeläget att företagshälsovården ges en ny organisation. En ny, bättre saraordnad organisation är också enligt min mening en förutsättning för en snab­bare utbyggnad av företagshälsovården. En ökad utbyggnadstakt bör nämligen eftersträvas om företagshälsovården inom statsförvaltningen skall kunna nå samma omfattning och standard som företagshälsovår­den inora vissa andra samhällssektorer. Ett längre planeringsperspektiv är också önskvärt i den fortsatta utbyggnaden.

Sora jag redan har närant, har de statsanställdas fackliga organisatio­ner ett starkt inflytande över företagshälsovården. Riktlinjerna för före­tagshälsovården är dessutom reglerade i kollektivavtal. Det har därför tett sig naturligt för mig att parterna på den statliga arbetsmarknaden geraensarat har sökt finna en bättre organisatorisk form för den statliga företagshälsovården.

SAV och de StatsanstäUdas huvudorganisationer har den 19 februari 1979 slutit ett avtal om riktiinjer för organisation m. m. för statlig före­tagshälsovård. Avtalet återges i sin helhet i bilaga 2. I korthet innebär det att parterna förklarar sig ense att gemensamt inrätta ett organ Statshälsan med uppgift att inom ramen för tillgängliga medel svara för företagshälsovård för arbetstagare hos staten. Partema skall efter särskUd utredning bestämma i vilken företagsform verksamheten vid Statshälsan skall bedrivas. Enligt avtalet bör i första hand stiftelsefor­men prövas.

Verksamheten skaU huvudsakligen bedrivas genom lokala företagshäl­socentraler. Lokala hälsoråd skall ha inflytande över prioritering och in­riktning av den hälsovård som bedrivs vid hälsocentralerna. Verksamhe­ten skall bedrivas i överensstämmelse med det tidigare nämnda avtalet om riktlinjerna för företagshälsovården som parterna slöt år 1976.

Statshälsan skall vidare

planera och leda uppbyggnaden av och driva den statliga företags­hälsovården

pröva behovet av företagshälsocentraler och organisera sådana

pröva behovet av och formerna för anslutning av statsanstäUda till icke-statlig företagshälsovård och i förekommande fall genomföra sådan anslutning samt där så är lärapligt erbjuda anslutning till stat­lig företagshälsovård för anställda som inte orafattas av avtalet.

Statshälsan skall ledas av en styrelse i vilken arbetstagarorganisatio­nerna utser de flesta ledamötema. Särskilda regionala företagshälso­vårdsgrupper skall vara knutna som rådgivande organ till Statshälsan med uppgift att lämna Statshälsan förslag till beslut i frågor om priorite­ring och insatser gällande uppbyggnaden av företagshälsovård. Företrä-

Prop. 1978/79:133

9

dåre för arbetsgivare och arbetstagarorganisationer vid berörda myndig­heter skall ingå i dessa grupper.

Statshälsans verksamhet skall finansieras genom medel som staten som arbetsgivare ställer till förfogande efter kollektivavtalsförhandling mellan parterna. För det ändamålet bör fr. o. m. budgetåret 1980/81 ett särskilt anslag föras upp i statsbudgeten. Finansieringen skaU enligt av­talet grundas på en rullande treårsplan. Den nya finansieringsformen medför att någon kostnadsfördelning på anslutna myndigheter inte längre behövs.

Jag anser att den nya organisation för företagshälsovården som par­terna har enats om har stora fördelar framför den nuvarande. De möj­ligheter till samordning av verksamheten sora den erbjuder bör kunna lösa bl. a. de administrativa problem som jag har redovisat.

Den nya finansieringsformen bör enligt min mening underlätta en saraordnad och långsiktig uppbyggnad av verksamheten samtidigt som den medför adrainistrativa förenklingar.

Genomförandet av den nya organisationen förutsätter att den företags-hälsovårdsorganisation som regleras av förordningen (1976: 556) med instruktion för regionala och lokala hälsoråd (ändrad 1977: 605) av­vecklas och att de lokala och regionala hälsoråden upphör. De statliga myndigheternas behov av företagshälsovård bör i stället kunna tillgodo­ses genora de tjänster sora Statshälsan erbjuder. Detsarama gäller den av SPN bedrivna försöksverksaraheten med företagshälsovård. Statshälsan bör när dess verksamhet sätts igång kostnadsfritt få överta utrustning och inventarier vid nuvarande regionala och lokala hälsoråd och hälso­centraler samt viss utrustning och vissa inventarier vid SPN. Den före­tagshälsovård som bedrivs enligt förordningen av den 28 oktober 1976 om särskilda hälsoråd vid vissa statsmyndigheter (bl. a. vissa affärsverk) bör vidare efter beslut av regeringen och i ordning sora sägs i avtalet i lämplig organisatorisk form kunna inordnas i Statshälsans verksamhet.

Regeringen bör hemställa att riksdagen godkänner avtalet och in­hämta riksdagens bemyndigande att besluta om de anordningar som krävs för övergången till den nya organisationen.

En av parterna gemensamt utsedd arbetsgrupp skall enligt avtalet bl. a. utarbeta förslag till företagsform, stiftelseurkund (motsv.), organi­sation och arbetsordning för Statshälsan. Enligt vad jag har inhämtat avser partema att i denna utredning också överväga lokalisering av Statshälsans huvudkontor. Jag fömtsätter att parterna härvid beaktar de uttalanden sora riksdagen har gjort bl. a. i samband med behandlingen av omlokalisering av viss statlig verksamhet (InU 1971: 15, InU 1973: 22). Det ankommer sedan på parterna att besluta i dessa frågor.

Avsikten är att Statshälsan skaU inleda sin verksamhet den 1 juli 1980. Enligt avtalet skall staten som arbetsgivare för drifl och utbygg-

tl   Riksdagen 1978/79.1 saml. Nr 133

Prop. 1978/79:133

10

nad av verksamheten under budgetåret 1980/811982/83 tilldela Stats­hälsan 65, 83 resp. 101 miljoner kr.

Med utgångspunkt i prisförhållandena i januari 1979 avses dessa be­lopp omräknas utifrån förändringar i konsumentprisindex. I beloppen har inte beaktats de kostnader som kan uppkomma när verksamhet, som f. n. bedrivs under särskUda hälsoråd, inordnas i Statshälsans verksam­het. Enligt avtalet kan parterna vidare ora särskilda skäl föreligger överväga att göra avsättningar utöver den gällande treårsplanen.

Det är av dessa skäl inte möjligt att f. n. fastslå de exakta anslagsbe­loppen. Regeringen bör därför fr. o. m. nästa år i budgetpropositionen årligen återkomma med närmare beräkning av medel för Statshälsan.

Jag övergår nu till att behandla frågan om organisaUon för personal­utbildning och personaladministrativ konsultation och därmed sam­manhängande utvecklingsarbete.

De myndigheter som f. n. har arbetsuppgifter inom dessa områden är i första hand statens personalutbildningsnämnd (PUN) och SPN. PUN är centralt organ för statlig personalutbildning i den mån detta inte an­kommer på annan myndighet. SPN är central förvaltningsmyndighet för den personaladrainistrativa verksamheten inom statsförvaltningen och viss statsunderstödd verksamhet.

SPN skall enligt sin instruktion bl. a. svara för utveckling och sam­ordning av personaladministrativ planering. Nämnden skall också bl. a. följa den personaladministrativa verksamheten inom statsförvaltningen, verka för att personaladministrativa frågor inom statsförvaltningen handläggs på ett ändamålsenligt och planmässigt sätt samt biträda myn­digheter och enskilda anställda med rådgivning inom sitt verksamhets­område.

SPN har dessutom vissa uppgifter inom arbetsrailjöområdet. Det gäl­ler bl. a. uppgifterna att svara för utveckling och samordning av perso­nalhälsovård, att främja arbetarskyddsverksamheten inom statsförvalt­ningen samt att biträda med medicinsk och skyddsteknisk vägledning vid utformningen av statsförvaltningens arbetsplatser. Enligt mina tidi­gare redovisade ställningstaganden om den centrala arbetsmiljöorganisa-tionen bör de centrala uppgifter på arbetsrailjöområdet varom parterna är ense i fortsättningen åligga SAN.

SPN har dessutom uppgifter som enligt riksdagens tidigare beslut skall föras till statens arbetsmarknadsnärand. 1 min fortsatta framställ­ning om SPN:s verksamhet har jag undantagit de av nämndens uppgif­ter som enligt vad jag nu har sagt bör föras till andra organ.

SPN:s arbetsuppgifter har i huvudsak varit oförändrade sedan nämn­den inrättades år 1971. Sedan dess har väsentliga förändringar skett i förutsättningarna för personaladministrationen i statsförvaltningen, bl. a. tUl följd av reformerna på arbetsrättens område. Inriktning och ut­formning av myndighetemas personaladministration som tidigare har

Prop. 1978/79:133

11

varit en ren "partsneutral" expertfråga har nu blivit mer beroende av arbetsmarknadsparterna. Sålunda har flera personaladministrativa del­områden reglerats i MBA-S. Möjligheler har också öppnats att på lokal nivå reglera vissa personaladministrativa frågor i avtal. Ytterligare per­sonaladministrativa frågor kan i framtiden vänlas bli reglerade i cenrala kollektivavtal.

Vidare har, sora jag redan har nämnt, SPN:s tidigare normerande verksamhet dvs. uppgiften att meddela anvisningar för tUlämpningen av gäUande förekrifter inom det personaladministrativa området och att meddela allmänna rikUinjer för den personaladministrativa verksamhe­ten överförts till SAV.

De förändrade förutsättningarna för personaladministrationen i stats­förvaltningen har emeUertid inte inneburit att myndigheternas behov av service i personaladministrativa frågor skulle ha minskat.

Utredningen om vissa organisatoriska frågor med anledning av olika reformer inom arbetsrättens område behandlade denna fråga. Utred­ningen konstaterade att lokala medbestämmandeavtal kan komraa att förutsätta ett omfattande personaladministrativt utvecklingsarbete hos myndighetema. Det betonades att det därför var angeläget att myndig­hetema har tUlgång till kvalificerad rådgivnings- och konsultationsverk­samhet för detta arbete.

Föredragande statsrådet delade i prop. 1977/78: 157 bedömningen att myndigheternas behov av stöd i form av utbUdning och rådgivning har ökat till följd av arbetsrättsreforraema.

Frågan om personaladministrativ konsultation har även behandlats i departementspromemorian med utgångspunkt i den starkare betoning av partsförhållandena inora statsförvaltningen som har följt av medbestäm­mandereformen. Där konstateras bl. a. att efterfrågan på konsultation kan komma från flera håll. Dels kan parterna var för sig komma att ef­terfråga konsultation t. ex. som underlag för lokala avtalsförhandlingar (s. k. partsbunden konsultation), dels kan de lokala parterna gemensamt behöva sådan service, t. ex. vid genomförandet av förändringar sora följer av lokalt slutna avtal.

Vid StäUningstagande till frågan om inriktningen och organisationen av de delar av SPN:s verksamhetsområde som jag nu avser bör man därför enligt min mening beakta att verksamheten organiseras så att den smidigt kan anpassas tUl de verkliga behov som finns vid myndighe­terna. Den partsbundna konsultationen på arbetsgivarsidan dvs. råd­givningen till myndighetemas arbetsgivarföreträdare bör organisato­riskt vara samordnad med andra centrala partsfunktioner, övrig perso­naladministrativ konsultation till myndigheterna bör ses som en service­funktion och bör hållas organisatoriskt skild från normerande verksam­het.

Den statliga personalutbildningens fortsatta inriktning och organisa-

Prop. 1978/79:133

12

tion har nyligen utretts. På grundval av bl. a. förslag från utredningen lämnade regeringen vissa förslag i budgetpropositionen 1978. Riksdagen har godkänt förslagen (prop. 1977/78: 100 bU. 11, AU 1977/78: 29, rskr 1977/78: 204).

Besluten har i väsentliga avseenden påverkat PUNis verksamhet. Jag vUl här endast peka på några förändringar:

Större delen av PUN:s verksamhet är numera avgifisfinansierad. Av­sikten är att verksamheten därigenom skaU styras av de faktiska beho­ven hos myndigheterna. Nämndens ställning som serviceorgan för myn­digheterna har härigenom gjorts tydligare.

Utvecklingen har vidare medfört att PUN:s verksamhet har förskju­tits i riktning från mer traditionell kursverksamhet till produktion och distribution av studiematerial samt rådgivning i utbildningsfrågor (s. k. utbUdningskonsultalion).

Sambandet mellan personalutbildning och personaladministrativ konsultation behandlades av utredningen om vissa organisatoriska frågor med anledning av olika reformer inom arbetsrättens område. Ut­redningen fann att det fanns starka samband mellan SPN:s konsultverk­samhet och den verksamhet som PUN bedriver i syfte att bl. a. stödja myndigheternas personalutbUdning.

Utrednmgen föreslog därför att SPN:s myndighetsstödjande konsulte­rande verksamhet inom det personaladrainistrativa området och det därtiU knutna utvecklingsarbetet skulle sammanföras med PUN:s verksamhet till ett nytt slatligt institut för personaladministration och personalutveckling.

Förslaget om det nya institutet behandlades i prop. 1977/78:157. Föredragande statsrådet fann en sådan organisatorisk samordning väl värd att pröva men ansåg att frågan borde utredas vidare. Det fortsatta utredningsarbetet, som i huvudsak har varit en bearbetning av det tidi­gare remissbehandlade förslaget, har redovisats i departementsprome­morian. Där konstateras att SPN:s verksarahet inom området för perso­naladministrativ utveckling, rådgivning och konsultation i ökad ut­sträckning bedrivs genom stöd tUI myndighetsanpassade utveclclingspro-jekt och produktion av utbildningsmaterial, medverkan i utbUdning samt genom fortlöpande rådgivning, främst genora regionkontorens för­sorg.

I proraemorian påpekas vidare att PUN:s verksamhet i ökad omfatt­ning har inriktats mot stöd åt myndigheternas egen utbildningsverksam­het främst genom utbUdning av utbUdare och handledare, och mot ökad konsultation och rådgivning bl. a. i frågor som rör utbUdningspla-nering.

EnUgt promemorian är det uppenbart att den myndighetsstödjande verksamhet som SPN bedriver genom konsultation, rådgivning m. m. och utvecklingsverksamheten i anslutning härtUI till sin inriktning och

Prop. 1978/79:133

13

delvis till sitt innehåll har betydande likheter raed den verksarahet som PUN bedriver. Övervägande skäl talar därför för en organisatorisk sam­ordning. I båda fallen är målet att främja effektiviteten i statsförvalt­ningen. I båda fallen används såväl utbildning som konsultation och rådgivning för alt föra ut kunskaper och erfarenheter.

Genora att större delen av PUN:s nuvarande verksamhet är avgifts-finansierad kommer verksamhetens inriktning i ökad utsträckning att styras av myndigheternas faktiska behov samtidigt sora verksamhetens orafattning och organisation kan anpassas till efterfrågan. Sararaa be­traktelsesätt kan enligt promemorian tillämpas i fråga om personalad­ministrativ konsultation. Beroende på svårigheter att i dag bedöma efter­frågan på sådan konsultation bör den nuvarande finansieringsformen behåUas övergångsvis. Enligt promemorian bör det dock eftersträvas att all icke partsbunden personaladministrativ konsultation och därmed sammanhängande utveckling, som berör flera myndigheter, skall finan­sieras raed avgifter så snart de praktiska fömtsättningama föreligger.

Jag delar bedömningen att övervägande skäl talar för en närmare or­ganisatorisk samordning mellan personalutbildning och icke partsbun­den konsultation i personaladministrativa frågor. En ny central service­myndighet för personalutbildning och personaladministration bör därför inrättas. Den bör överta dels de uppgifter som nu åligger PUN, dels de serviceuppgifter som jag har redovisat och som f. n. åligger SPN.

Den nya myndigheten bör producera och distribuera generell perso­nalutbildning med särskild inriktning på administrativa områden. I upp­giftema bör även ingå bl. a. att bistå myndighetema vid planering och utformning av deras personalutbildning.

Den nya myndigheten bör vidare bistå myndigheterna med konsulta­tion i personaladministrativa frågor.

Planering, utveckling och genomförande av den nya myndighetens verksamhet bör ske efter sararåd med fackansvarig myndighet, om så­dan finns, enligt de rikUinjer som f. n. gäller för PUN. Riktiinjema har redovisats i budgetpropositionen 1978 (prop. 1977/78: 100 bU. 11, s. 60). Enligt dessa tillförsäkras de fackansvariga myndighetema möjligheter att påverka kursutbudet inom sitt fackområde. De har vidare ansvaret för utbildningens sakliga innehåll, inom arbetsrailjöområdet bör SAN, som jag tidigare har nämnt, vara fackansvarigt organ och ges samma ställning i förhåUande till den nya myndigheten som de administrativa fackmyndigheterna.

1 uppgifterna för den nya myndigheten bör också ingå att svara för visst utvecklingsarbete. Det gäller bl. a. utvecklingsarbete som behövs för dess utbildnings- och konsultationsverksamhet och som inte bedrivs på annat håll, t. ex. av fackansvariga myndigheter (motsv.). Myndighe­ten bör också utföra utrednings- och utvecklingsarbete på uppdrag av regeringen.

Prop. 1978/79:133

14

Rådgivning och utbildning som vänder sig tiU myndigheternas arbets­givarföreträdare bör liksom nu ankomma på SAV. SAV bör även an­svara för utvecklingsarbete som är avsett att tjäna som underlag för ex­empelvis avtals- och normeringsverksamheten. Detta hindrar självfallet inte att den nya rayndigheten på uppdrag av SAV bör kunna biträda SAV med service i form av bl. a. expertutredningar och utbUdnings-insatser.

Den nya myndigheten bör i första hand byggas upp av nuvarande PUN och vissa delar av SPN. Från SPN:s centrala organisation bör i första hand huvuddelen av avdelningen för utveckling och planering samt delar av enheien för intern administration överföras.

SPN omfattar även en regional organisation bestående av åtta region­kontor, som jag nu övergår tiU att behandla.

Verksamheten varierar något vid de olika regionkontoren beroende på bl. a. deras ålder och storlek. Allmänt kan dock sägas att SPN:s kon­sultation till stor del sker genom regionkontorens försorg. Regionkonto­ren medverkar också i personaladrainistrativa utvecklingsprojekt vid myndigheterna. De svarar för utbildning för bl. a. rehabUiteringsansva-riga, personalchefer, medlemmar av anpassningsgrupper och skoladmi­nistratörer. Vid vissa regionkontor dominerar konferenser och semina­rier för bl. a. personalfunktionärer.

Huvuddelen av regionkontorens verksamhet faller inom den del av SPN:s verksamhetsområde som enligt mitt förslag komraer att föras till den nya myndigheten. PUN saknar f. n. regional organisation samtidigt som behovet av en sådan har ökat i och med att PUN:s verksamhet har fått ett ökat inslag av konsultation i utbildningsfrågor. Jag finner det av dessa anledningar naturligt att SPN:s regionala organisation inordnas i den nya myndigheten.

Regionkontoren handhar f. n. även vissa individinriktade frågor, t. ex. vissa rehabUiteringsärenden. Som en konsekvens av kollektivavtalet om riktlinjer för förelagshälsovården från år 1976 bör en del av dessa frå­gor åligga företagshälsovårdsorganisationen. Det gäller vissa service­uppgifter såsom information och rådgivning till myndigheter i samband med deras handläggning av individärenden. Under en övergångstid bör regionkontoren behålla sådan verksamhet som ännu inte har kunnat föras över till företagshälsovårdsorganisationen. Det centrala ansvaret för regionkontorens handläggning av dessa frågor bör under denna övergångstid tillkomma statens arbetsmarlcnadsnämnd.

Sådana individärenden hos regionkontoren som inte är av serviceka­raktär bör övertas av arbetsmarlmadsnämnden. Det gäller t. ex. beslut om användning av anslaget för lönekostnader vid viss omskolning och omplacering.

Den nya myndigheten för personalutbildning och personaladministra­tion bör ha ställning som centralt serviceorgan för statsmyndigheterna.

Prop. 1978/79:133

15

Det är, som jag redan har framhållit, därför angeläget att verksamheten inriktas så att den motsvarar myndigheternas behov och efterfrågan. Verksamheten bör därför finansieras genom avgifter.

Del är emellertid f. n. svårt alt bedöma efierfrågan på personaladmi­nistrativ konsultation. Denna konsultation bör därför övergångsvis finan­sieras med anslag. Så snart de praktiska förutsättningarna föreligger, bör emellertid den personaladrainistrativa konsultationen och det därmed sammanhängande utvecklingsarbetet enligt regeringens bestämmande avgifisfinansieras. Den verksamhet sora förs över från nuvarande PUN bör bedrivas enligt samma principer sora f. n. gäller för PUN.

Det är angeläget att den nya myndigheten får en organisation som smidigt kan anpassas till efterfrågan på personalutbildning och personal-adrainistrativ konsultation. HandUngsberedskap bör finnas för såväl en ökad som minskad efterfrågan.

Regeringen bör inhämta riksdagens godkännande att inrätta en ny myndighet för personalutbildning och personaladministration enligt vad jag nu har förordat. För chefen för myndigheten bör inrättas en or­dinarie tjänst med beteckningen p. Samtidigt bör chefstjänsterna för PUN och SPN dras in. Regeringen bör få besluta om den nya myndig­hetens namn och närmare avgöra myndighetens uppgifter, organisation ra. ra. i huvudsaklig överensstämmelse med vad jag har anfört. Jag har för avsikt att föreslå regeringen att tillsätta en särskild organisations-koraraitté för att förbereda dessa beslut. Koraraittén bör även lämna förslag till lokalisering av den nya rayndigheten. Regeringen har redan tillsatt en särskUd arbetsgrupp för att bl. a. förbereda organisationskom­mitténs arbete.

När det gäller tidpunkten för inrättande av arbetsmarknadsnämnden och den nya myndigheten för personalutbildning och personaladmini­stration och resurser för deras verksamhet vill jag först hänvisa till vissa ställningstaganden i prop. 1977/78: 157. Det föreslogs där att arbets­marknadsnämnden organisatoriskt i första hand skulle byggas upp med resurser från SPN. Inrättandet av nämnden skulle dock anstå tUl dess att ställning kunnat tas också till de frågor som skulle utredas vidare. SPN:s verksamhet skulle därigenom i huvudsak kunna fortsätta till dess alt frågorna får en samlad lösning.

Den nya organisatoriska struktur som jag nu har redovisat innebär enligt min mening att de olika organisationsfrågorna har fått en god samlad lösning. Det är angeläget att de nya myndigheterna och organen kan påbörja sin verksamhet så snart sora raöjligt. Inriktningen bör vara att de nya myndigheterna inrättas den 1 juli 1979.

En konsekvens av mina förslag är att PUN och SPN upphör när de nya myndighetema inrättas.

Frågan humvida trygghetsnämnden (TrN) eller delar därav bör in-, ordnas i arbetsmarknadsnämnden skulle enligt föredragande statsrådet i

Prop. 1978/79:133

16

prop. 1977/78: 157 övervägas av organisationskommittén för arbets­marknadsnämnden. Beslut kommer på underlag från kommittén att fatfas av regeringen.

Kostnadema för TrN:s kansli belastar f. n. det under ättonde huvud­fiteln upptagna anslaget Statens arbetsgivarverk. Om regeringen beslutar att TrN:s kansli skall flyttas från SAV till arbetsmarknadsnämnden kommer det att medföra en besparing på SAV:s myndighetsanslag. Mot­svarande medel bör i så fall tillföras arbetsmarknadsnämnden.

Jag vill här också beröra frågan om kansliresurser för nämnden för vissa omplaceringsfrågor (NOM). I prop. 1971: 29 angående omlokalise­ring av viss statlig verksamhet föreslogs att en särskild nämnd skulle till­sättas raed uppgift att efter kontakt raed den anställdes organisation ta StäUning till ora åberopade skäl raot flyttning skulle anses tillräckligt vä­gande.

NOM:s uppgifter gäller sådan omlokalisering av statlig verksamhet sora har beslutats av riksdagen åren 1971 och 1973. Huvuddelen av om­lokaliseringen är nu genomförd och NOM:s verksamhet koramer som en följd av detta att avta under de närmaste åren. NOM bör enligt min mening besluta i vissa omplaceringsfrågor enligt nu gällande riktiinjer även efter det att arbetsmarknadsnämnden har inrättats. Med hänsyn till arten av arbetsmarknadsnämndens arbetsuppgifter finner jag det dock lämpligt att NOM:s nuvarande kansliresurser inordnas i arbetsmark­nadsnämnden. Härigenom underlättas även den omställning som följer av att NOM:s verksamhet komraer att avta och på sikt upphöra.

Kostnaderna för NOM belastar f. n. det under åttonde huvudtiteln upplagna anslaget Förberedelser för omlokalisering av stadig verksam­het. Motsvarande medel bör fortsättningsvis ställas till arbetsmarknads­nämndens förfogande och ingå i staten för nämnden.

I årets budgetproposUion har regeringen under åttonde huvudtiteln föreslagit riksdagen att för budgetåret 1979/80 dels till Statens personal-utbUdningsnärand: Förvaltningskostnader anvisa ett förslagsanslag av 3 477 000 kr., dels till Statens personalutbildningsnämnd: Uppdrags­verksamhet anvisa ett förslagsanslag av 1 000 kr. och dels till Statens personalnämnd anvisa ett förslagsanslag av 29 187 000 kr.

Som jag redan har framhåUit bör den nya myndigheten för personal­utbildning och personaladministration överta PUN:s nuvarande avgifts-finansierade verksamhet. Inkomster och utgifter för denna verksamhet redovisas f. n. under anslaget Statens personalutbildningsnämnd: Upp­dragsverksamhet.

Ett nytt anslag benämnt PersonalutbUdning och personaladministra­tion: Uppdragsverksamhet bör föras upp i statsbudgeten fr. o. m. bud­getåret 1979/80. Anslaget bör föras upp med ett formellt belopp av 1 000 kr. Under anslaget bör redovisas inkomster av och utgifter för dels den verksamhet som den nya myndigheten för personalutbildning

Prop. 1978/79:133

17

och personaladministration övertar från PUN, dels sådan annan upp­dragsverksamhet som den nya myndigheten kommer att svara för. Sam­tidigt bör anslaget Statens personalutbildningsnämnd: Uppdragsverk­samhet utgå ur statsbudgeten.

För de anslagsfinansierade delama av de nya myndighetemas verk­samhet bör fr. o. m. nästa budgetår föras upp två nya förslagsanslag med beteckningarna Statens arbetsmarknadsnämnd resp. PersonalutbUd­ning och personaladministration: Förvaltningskostnader. Anslagen bör föras upp med formella belopp.

Dessa nya anslag bör i princip inte belastas med högre belopp än vad som har beräknats i budgetpropositionen för den nuvarande verksamhe­ten vid SPN och för den anslagsfinansierade delen av PUN:s verksam­het resp. vad som har beräknats för TrN:s och NOM:s kanslier. De i budgetpropositionen begärda anslagen Statens personalutbildnings­nämnd: Förvaltningskostnader och Statens personalnämnd kommer inte att uppvisa någon belastning efter det att de nya myndigheterna har in­lett sin verksamhet.

Det bör ankomma på regeringen att med dessa utgångspunkter fast­ställa stat för arbetsmarknadsnämnden och den nya myndigheten för personalutbildning och personaladministration. Regeringen bör också bemyndigas att besluta om de övergångsanordningar i övrigt som krävs för atl genomföra de organisationsförändringar som jag nu har föresla­git.

3    Hemställan

Med hänvisning UU vad jag nu har anfört hemställer jag att rege­ringen föreslår riksdagen att

1.

godkänna de av mig förordade riktiinjema för organisation för arbetsmiljöfrågor, företagshälsovård samt personalutbildning och personaladministrativ konsultation m. m. inom statsför­valtningen

2.

godkänna att en myndighet för personalutbUdning och perso­naladministration med de uppgifter sora jag har angett inrättas den 1 juli 1979

3.

godkänna avtalet meUan statens arbetsgivarverk och de stats­anställdas huvudorganisationer om riktiinjer för organisation m. m. för statlig företagshälsovård

4.

godkänna avtalet mellan statens arbetsgivarverk och de stats­anställdas huvudorganisationer om statens arbetsmUjönämnd

5.

besluta att statens personalutbildningsnämnd och statens per­sonalnämnd skall upphöra vid utgången av juni 1979

Prop. 1978/79:133

18

6.

besluta att de regionala och lokala hälsoråden skall upphöra vid tidpunkt sora regeringen bestäramer

7.

bemyndiga regeringen att besluta om kansliorganisation för nämnden för vissa oraplaceringsfrågor

8.

bemyndiga regeringen att i övrigt vidtaga de övergångsåtgär­der och andra åtgärder som behövs för att kunna genomföra de organisationsförändringar som jag har redogjort för

9.

bemyndiga regeringen att för chefen för den föreslagna myn­digheten för personalutbildning och personaladministration in­rätta en ordinarie tjänst med beteckningen p

10.

till Statens arbetsmarknadsnämnd för budgetåret 1979/80 anvi­sa ett förslagsanslag av 1 000 kr.

11.

till Personalutbildning och personaladministration: Förvalt­ningskostnader för budgetåret 1979/80 anvisa ett förslagsan­slag av 1 000 kr.

12.

med återkallande av förslaget i prop. 1978/79:100 bil. 11 att till Statens personalutbildningsnäinnd: Uppdragsverksamhet för budgetåret 1979/80 anvisa ett förslagsanslag av 1 000 kr., till Personalutbildning och personaladministration: Uppdrags­verksamhet för budgetåret 1979/80 anvisa ett förslagsanslag av 1 000 kr.

4    Beslut

Regeringen ansluter sig tiU föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som före­draganden har lagt fram.

Prop. 1978/79:133

19

Bilaga 1

Sammanfattning av promemorian (Ds B 1978:11) Organisation för arbetsmiljöfrågor, företagshälsovård, personalutbildning m. ni. inom statsförvaltningen

1. Allmänt

I promemorian redovisas resultatet av det fortsatta utredningsarbete som aviserades i prop. 1977/78: 157 om organisation av statsförvalt­ningens centrala arbetsgivarfunktion.

I promeraorian har det utredda området delats in i verksarahetsorarå-dena arbetsmiljöfrågor, inbegripet företagshälsovård och personalraål-tidsverksamhet, samt personaladministrativ utveckling, rådgivning, kon­sultation och personalutbildning. I proraeraorian redovisas en kartlägg­ning av befintlig verksarahet och förslag till ny organisation för verk­samheten inom dessa områden. Vidare redovisas ytterligare kartläggning av verksamheten inom statens arbetsmarknadsnämnds verksamhetsom­råde och vissa förslag angående bl. a. arbetsmarknadsnämndens led­nings- och kontaktorganisation.

Det i promemorian redovisade karUäggningsarbetet har i huvudsak avgränsats tUI statens personalnämnd (SPN), statens personalutbild­ningsnämnd (PUN), statens arbetsmUjönämnd (SAN), trygghetsnämn­den (TrN) och den statliga företagshälsovårdsorganisationen.

Den fortsatta redogörelsen behandlar bara de delar av promemorian som är av betydelse för de förslag som läggs fram i propositionen.

2. Tidigare utrednmg

I proraemorian erinras inledrungsvis ora vad utredningen (B 1977: 9) om vissa organisatoriska frågor med anledning av olika reformer inom arbetsrättens område anförde om de områden som behandlas i prorae­morian.

När det gäller arbetsmiljöområdet konstaterade utredningen bl. a. att arbetsfördelningen mellan olika centrala organ f. n. är oklar. SPN, den statliga företagshälsovården och statens avtalsverk (SAV) har alla upp­gifter inom området. Utredningen förordade en närmare översyn varvid bl. a. frågan om organisatorisk samordning mellan SAN:s verksamhet och de delar av SPN:s verksamhet som är inriktade mot arbetsmiljöfrå­gor borde prövas.

Utredningen pekade vidare på samordningsproblem i den regionala organisationen. Det gällde arbetsfördelningen mellan verksamheten vid SPN:s regionkontor och verksamheten vid den regionala företagshälso­vårdsorganisationen. Personalorganisationernas inflytande över hälso-vårdsfrågoraa motiverade enligt utredningen att partema gemensamt borde lösa samordningsproblemen.

Utredningen framhöll äyen i sitt betänkande att myndigheternas be­hov av stöd i form av utbildning, konsultation och rådgivning inom det personaladministrativa området ökar till följd av arbetsrättsreforraema.

Prop. 1978/79:133

20

Utredningen visade på det starka saraband som råder mellan SPN:s konsultverksamhet och den verksamhet som PUN bedriver i syfte att stödja myndigheternas personalutbildning. Utredningen såg personalut­bildningen och den konsulterande verksamheten som sinsemellan komp­letterande och föreslog därför att SPN:s myndighetsstödjande, konsulte­rande verksarahet inom det personaladrainistrativa området och ut­vecklingen av denna skulle sammanföras med PUN:s verksarahet i ett nytt institut för personaladministration och personalutveckling.

3. Arbetsmiljöfrägor inkl. företagshälsovård

I promemorian erinras att föredragande statsrådet i prop. 1977/78: 157 anförde att medbestäraraandereformen har koramit att medföra att formerna för de anställdas inflytande har ändrats. Förhand­lingar och avtal torde bli den dominerande medbestämmandeformen inom statsförvaltningen. Detta återspeglas också i medbestämmandeav­talet för det statliga arbetstagarområdet (MBA-S), som bl. a. innehåUer möjligheter att i stor utsträckning sluta lokala avtal inom olika med­bestämmandeområden.

Arbetsmiljöfrågorna, inkl. företagshälsovården, intar emellertid i vissa avseenden en särställning. I arbetsmiljölagen (1977: 1160) slås fast att arbetsgivare och arbetstagare skall samverka för att åstadkomma en god arbetsmiljö (3 kap. 1 §). Arbetsmiljöfrågorna betraktas således sora en icke partsskUjande fråga och parterna förutsätts samverka för att åstad­komma tillfredsställande arbetsförhåUanden. Denna syn återspeglas emeUertid endast delvis i den nuvarande organisationen inom arbetsrail­jöområdet.

I proraemorian konstateras att organisationsbilden inom arbetsmU-jöområdet i stort är splittrad. Detta försvårar en effektiv verksamhet. Bl. a. behöver företagshälsovården samordnas centralt.

Valet av lämplig organisation för företagshälsovården hänger självfal­let också samman med den finansieringsform sora skall Ullämpas i fram­tiden.

Av dessa anledningar föreslås i promemorian att de centrala parterna på den statliga arbetsmarknaden bör sluta avtal om organisation m. m. för arbetsmiljöfrågoma inom statsförvaltningen.

Det förutsätts i promemorian att verksamheten inora hälsoråd och hälsocentraler samt ansvaret för sådana utredningar, projekt m. m. inom arbetsmiljöområdet som f. n. bedrivs av SPN övertas av de organ som kan komma att inrättas av parterna geraensarat.

4. Personaladministrativ utveckling, rådgivning, konsultation och perso­

nalutbildning

I promemorian diskuteras konsekvenserna av den starkare betoningen av partsförhållandena för bl. a. den personaladministrativa konsultatio­nen och rådgivningen inom statsförvaltningen. Det konstateras att efter­frågan på sådan konsultation kan komma från flera håll. Dels kan par­tema var för sig komma att efterfråga konsultation, exempelvis som un­derlag för lokala avtalsförhandlingar (s. k. partsbunden konsultation), dels kan de lokala parterna gemensamt behöva service bl. a. till följd av träffade avtal.

Prop. 1978/79:133

21

Ansvaret för partsbunden konsultation på arbetsgivarsidan åvilar sta­tens arbetsgivarverk.

EnUgt promemorian medför den starkare betoningen av partsförhål­landena att personaladministrativ utveckling vid verk och myndigheter i siörre utsträckning kommer att vara en fråga för parterna tillsararaans snarare än en partsneutral expertfråga.

Behovet av partsgeraensara rådgivning och konsultation är emellertid svårt att fömtse. Myndighet eller myndigheter och de lokala personalor­ganisationerna tillsararaans bör i princip vara oförhindrade att själva välja konsult. Det kan dock vara svårt att finna konsulter med erfaren­heter från både statsförvaltningen och det personaladministrativa områ­det.

I proraemorian framhålls vidare att den myndighetsstödjande verk­sarahet som SPN bedriver genom konsultation, rådgivning m. ra. och ut­vecklingsverksamheten i anslutning härtiU till sin inriktning och delvis till sitt innehåll har betydande likheter med den verksamhet som PUN bedriver. Övervägande skäl talar för en organisatorisk samordning. I båda fallen är målet att främja effektiviteten i statsförvaltningen. I båda fallen används såväl utbildning som konsultation och rådgivning för att föra ut kunskaper och erfarenheter.

Vad gäUer finansiering av den personaladministrativa konsultationen sägs i promeraorian att raan bör eftersträva att icke partsbunden perso-naladrainistrativ konsultation och därmed sammanhängande utveckling, som berör flera myndigheter, skall finansieras genora avgifter så snart de praktiska förutsättningarna föreligger.

Mot bakgrund av bl. a. vad som nu har redovisats föreslås i prome­morian att SPN:s nuvarande uppgifter inom området för personaladmi­nistrativ konsultation och rådgivning samt därmed samraanhängande ut-vecklingsverksarahet bör samraanföras raed PUN:s organisation. I sam­band härmed bör en ny nämnd inrättas, benämnd nämnden för personal­administration och personalutbildning (PAN).

När det gäller verksamheten vid SPN:s regionkontor konstateras i promeraorian att denna dels avser rådgivning och konsultation riktad till rayndigheterna, dels individinriktade frågor, exempelvis angående re­habilitering av arbetshandikappade.

Enligt avtalet om riktlinjer för företagshälsovård m. m. skall bl. a. re­habiliterings- och vissa omplaceringsfrågor handläggas inom företags­hälsovården. Hälsocentralerna bör alltså ses som ett serviceorgan i indi­vidärenden. I promeraorian erinras om att om ytterligare insatser erford­ras exempelvis omplacering över myndighetsgränser bör frågan hänskjutas till arbetsmarknadsnämnden.

Enligt proraeraorian bör därför verksamheten inom SPN:s nuvarande regionala organisation inriktas mot mer renodlade serviceuppgifter, i första hand utveclding och konsultation inom det personaladministrativa området samt personalutbildning.

Med hänsyn till den framtida utvecklingen av regionkontorens verk­samhet föreslås i promeraorian att SPNis nuvarande regionkontor bör överföras tUl PAN.

Övergångsvis i avvaktan på att företagshälsovårdsorganisationen är fullt utbyggd bör den regionala organisationen fortsätta att hand­lägga omplacerings- och rehabiliteringsfrågor på samma sätt som hittUls. Huvudman för denna del av verksamheten bör vara statens arbetsmark­nadsnämnd.

Prop. 1978/79:133

22

STATENS ARBETSGIVARVERK

Avtal

1979-02-19

Bilaga 2

RiktUnjer för organisation m. m. för statlig företagshälsovård Tillämpningsområde

1 §

Avtalet gäller företagshälsovård för arbetstagare hos staten för vilken avlöningsvillkoren regleras eller brukar regleras mellan statens arbetsgi­varverk eller myndighet som arbetsgivarverket bestämmer och part på arbetstagarsidan i detta avtal eller därtill anslulen organisation (motsva­rande).

Avtalet gäller inte arbetstagare som är stationerad utomlands och inte heller arbetstagare som avses i 1 kap. 6 § LOA.

Avtalet gäller inte i förhållande tiU organisation som varken är part i avtalet eller tillhör sådan part.

Inrättande av Statshälsan

2 

§

Parterna i detta avtal är ense om att geraensarat inrätta ett organ Statshälsan med de huvudsakliga uppgifter som anges i 3 § och i hu­vudsak den organisation som framgår av 48 §§ samt företagshälso­vårdsgrupper som rådgivande organ enligt 9 §.

Parterna skall efter särskild utredning som avses i 12 § punkt 1 be­stämma i vilken företagsform verksamheten vid Slatshälsan skall bedri­vas. Härvid bör i första hand stiftelseformen prövas.

Protokollsanteckning till 2 §:

Parterna är ense om att inriktningen bör vara att Statshälsan och förefagshälsovårdsgrupperna skall kunna inleda sin verksamhet 1980-07-01.

3 

§

Statshälsan skall inom ramen för de resurser som ställs lill förfo­gande och i den uppbyggnadstakt som Statshälsan beslutar ha tiU uppgift att svara för företagshälsovård för arbetstagare hos staten som omfattas av avtalet.

Statshälsan bedriver sin huvudsakliga verksamhet genom lokala före­lagshälsocentraler.

Verksamheten skall härvid bedrivas i överensstämmelse med det mel­lan parterna den 10 maj 1976 träffade avtalet om riktlinjer för företags­hälsovård m. m. för den statliga sektom i dess vid varje tidpunkt gäl­lande lydelse eller med avtal som ersätter nämnda avtal.

1 enlighet med första stycket skall Statshälsan vidare ha tUl uppgift att

planera och leda uppbyggnaden och driva den statliga företagshälso­vården

pröva behovet av lokala företagshälsocentraler och organisera så­dana

Prop. 1978/79:133

23

pröva behovet av och formema för anslutning till icke-statlig före­tagshälsovård av anställda sora omfattas av avtalet och i förekom­mande fall genomföra sådan anslutning samt där så är lämpligt er­bjuda anslutning tUl slallig företagshälsovård för anslällda som inte omfattas av avtalet.

Protokollsanteckning till 3 §:

Erbjudande som avses här skall i första hand avse anställda med stat­ligt reglerade löne- och anställningsvillkor.

Protokollsanteckning till 13 §§:

Partema har fömtsatt att

1)

frågor ora anställning för arbetstagare hos staten som sysselsätts i arkivarbete löses i enlighet med förslag i prop. 1978/79: 73.

2)

frågan om företagshälsovård för arbetstagare sora är stationerade utomlands tas upp i samband med förhandling om arbetsmUjöavtal för denna gmpp.

3)

den organisation för företagshälsovård varom parterna enas i detta avtal skall verka för att anställda vid sådana stiftelser, institut och lik­nande inrättningar sora helt eller delvis finansieras genora statsbidrag ef­ter särskild överenskommelse om bl. a. avgift ansluts till den företags­hälsovård som organisationen avser bedriva.

Statshälsans organisation

4 

§

Statshälsans verksamhet skall ledas av en styrelse.

Styrelsen skall bestå av sex ledamöter. Av dessa skall arbetstagarorga­nisationema utse tre och arbetsgivaren två ledamöter. Dessa utser ytter­ligare en ledamot som också skaU vara Statshälsans chef.

Styrelsen skall utse en av arbetstagarorganisationerna utsedd ledamot att vara ordförande.

För var och en av de ledamöter part utsett skall sararaa part utse en personlig ersättare.

5 

§

Uppgifterna för styrelsen särat regler för styrelsens sammanträden och krav för beslutsmässighet skall meddelas i den stiftelseurkund (motsv.) som upprättas.

6 §

För varje lokal företagshälsocentral skall finnas ett lokalt hälsoråd med företrädare för arbetsgivare och arbetstagarorganisationer vid myn­digheter som är anslutna till hälsocentralen. Det lokala hälsorådet skall inom ramen för företagshälsovårdsavtalet och direktiv från Statshälsans styrelse, prioritera och fastställa inriktning av den hälsovård som be­drivs vid företagshälsocentralen.

Lokalt hälsoråd skall efter särskilt beslut i Statshälsans styrelse bestå av lägst 5 och högst 9 ledamöter. Från arbetsgivarsidan får härvid utses så många ledamöter att deras antal med ett understiger antalet arbetsta-garledamöter.

Prop. 1978/79:133

24

Arbetstagarledamöterna utser en av hälsorådets ledamöter att vara dess ordförande. För varje ledamot skall fmnas en personlig ersättare. Utses icke ordförande enligt dessa regler utses ordförande av Statshäl­sans styrelse.

Arbetsgivarledamöterna utses av statens arbetsgivarverk eller av myn­dighet som arbetsgivarverket bestämmer. Arbetstagarledamöterna utses av de arbetstagarorganisationer som är parter i detta avtal eller del av sådan organisation som organisationen bestämmer.

7  

§

För service och biträde i uppbyggnaden av företagshälsovård skall inom Statshälsan finnas särskUda servicecentraler tills vidare på de orter där StatUga regionala företagshälsocentraler f. n. finns inrättade. Till varje sådan servicecentral bör vara knutet ett kansli.

8  

§

Utöver vad som föreskrivs i 46 §§ och vad i övrigt parterna be­stämmer vid inrättandet av Statshälsan skall Statshälsan själv besluta om sin inre organisation.

Företagsbälsovårdsgrupper

9  

§

För uppgiften att lämna Statshälsan förslag till beslut om frågor om prioritering och insaiser gällande uppbyggnaden av företagshälsovård skall finnas företagshälsovårdsgmpper knutna som rådgivande organ till Statshälsan med företrädare för arbetsgivare och arbetstagarorganisatio­ner vid berörda myndigheter.

Partema är ense om att företagshälsovårdens organisation på regio­nal nivå bör ha en mer decentraliserad utformning än den nuvarande, bl. a. genom ett utökat antal regionala organ. Partema är därför ense om att uppdra åt den utredning som avses i 12 §, punkt 1 att studera frågan om antalet företagshälsovårdsgmpper med utgångspunkt från en indelning som i huvudsak baseras på län.

Företagshälsovårdsgruppema skall efter särskUt beslut av Slatshälsan bestå av lägst 5 och högst 9 ledamöter. Från arbetsgivarsidan får härvid utses så många ledamöter att deras antal med ett understiger antalet ar-betstagarledamöter.

Arbetstagarledamöterna utser en av företagshälsovårdsgmppens leda­möter att vara dess ordförande. För varje ledamot skall finnas en per­sonlig ersättare. Utses inte ordföranden enligt dessa regler utses denna av Statshälsans styrelse.

Arbetsgivarledamöterna utses av statens arbetsgivarverk eller av myn­dighet som arbetsgivarverket bestämmer. Arbetstagarledamöterna utses av de arbetstagarorganisationer sora är parter i detta avtal eller del av så­dan organisation sora organisationen bestämmer.

Statshälsans finansiering

10 §

Statshälsans verksamhet skall såvitt gäller arbetstagare som omfattas av detta avtal finansieras genom medel som arbetsgivaren efter kollektiv-avtalsförhandling mellan partema ställer till förfogande.

Prop. 1978/79:133

25

Parterna är ense om alt Stalshälsans finansiering bör grundas på en rullande treårsplan. Genom kollektivavtalsförhandlingar skall planen alltså årligen framskrivas så att den alltid omfattar tre år. Om särskilda skäl föreligger kan partema därvid även överväga atl göra avsättningar ulöver gällande treårsplan.

För budgetåren 1980/811982/83 förbinder sig arbetsgivaren i en­

lighet med försia stycket att för drift och utbyggnad av verksamheten

liUdela Statshälsan medel enligt följande treårsplan:

Budgetåret 1980/81

65 miljoner kr.

Budgetåret 1981/82

83 miljoner kr.

Budgetåret 1982/83

101 miljoner kr.

Med utgångspunkt från prisförhållandena januari 1979 avses dessa belopp omräknas utifrån förändringar i konsumentprisindex.

Protokollsanteckning:

Vid beräkning av medel i treårsplanen har ej beaktats ev. kostnader som kan uppkomma när verksamhet sora f. n. bedrivs av s. k. särskilda hälsoråd inordnas i Statshälsans verksarahet.

Anställningsfrågor m. ta.

11 §

Arbetstagare som vid Statshälsans inrättande har anslällning hos nu­varande regionala och lokala hälsoråd skall erbjudas anstäUning i Stats­hälsan.

12 §

Parterna skall utse cn gemensam arbetsgrupp som inlill dess Statshäl­san inrättas skall

1.

utarbeta förslag angående företagsform, stiftelseurkund/motsva­rande, organisation och arbetsordning för Statshälsan.

2.

bereda frågan om de allmänna anställningsvillkoren för dera som avses bli anställda i Statshälsan samt frågan om vem som bör företräda Statshälsan i förhandlingar i sådana frågor.

3.

bereda personalfrågor i samband med avveckling av personal inom befintiig företagshälsovård.

4.

genomföra inventering av nödvändiga ändringar i t. ex. gällande avtal och författningar.

Hemställan till regeringen

13 §

Statens arbetsgivarverk skall hemställa hos regeringen alt den med­delar beslut av i huvudsak följande innebörd.

a)

Bestämmelser som dels ger Statshälsan rätt att företräda staten som arbetsgivare vid sådan förhandling med allmän försäkringskassa som avses i 2 kap. 7 § andra stycket lagen (1962: 381) om allmän för­säkring, dels ger Statshälsan de bemyndiganden som eljest kan behövas för att Statshälsan skall kunna bedriva sin verksarahet.

b)

Bestäraraelser om att förordningen (1976: 556) med instruktion för regionala och lokala hälsoråd skall upphöra att gäUa 1 juli 1980.

c)

Bestämmelser om att Statshälsan kostnadsfritt får överta utrust-

Prop. 1978/79:133

26

ning och inventarier vid nuvarande regionala och lokala hälsoråd och hälsocentraler samt viss utrustning och vissa inventarier vid SPN.

d) Bestämmelser om sådan ändring av förordningen (1976: 1062) om läkare för sjukvård eller företagshälsovård hos statsrayndigheterna att frågor om anställande av läkare m. m. före regeringens beslut skall ha underställts Statshälsan för samrådsyttrande.

14 §

Statens arbetsgivarverk skall vidare hemsfälla hos regeringen om att den, sedan Statshälsan har förhandlat med berörda myndigheter och därefter gjort framställning till regeringen i frågan, beslutar om åtgärder som behövs för att verksamhet, som f. n. omfattas av förordningen av den 28 oktober 1976 om särskilda hälsoråd hos vissa statsmyndigheter i lämplig organisatorisk form skall kunna inordnas i Statshälsans verk­samhet.

Protokollsanteckning till 14 §:

I anslutning tUI frågan om att i Statshälsan inordna verksamhet som f. n. lyder under s. k. särskUda hälsoråd gör parterna följande gemen-samraa uttalande. Inordnande av verksarahet sora avses i 14 § skall ske på sådant sätt att företagshälsovården för de anställda vid berörda myn­digheter håller minst samma standard sora före inordnandet. Särskild hänsyn skall tas tUI de speciella krav på företagshälsovård sora verksam­heten inom berörda myndigheter kan ställa.

Giltighetstid m. m.

15 §

Avtalet gäller endast under förutsättning att regeringen meddelar de bestämmelser som avses i 13 § och att parterna träffar överenskommel­ser i de frågor sora förutsätts i avtalets 2, 5, 8, 9 och 12 §§.

Avtalet gäller t. v. med en uppsägningstid av ett år. Om avtalet efter det att Statshälsan inrättats upphör att gälla utan att ersättas av nytt av­tal skall Statshälsan avvecklas i enlighet med stiftelseurkunden/raotsva-rande och staten äga rätt att överta Statshälsans tillgångar och förplik­telser.

16 §

Förhandling som förutsätts enligt 10 och 15 §§ i detta avtal föres un­der fredsplikt.

17 §

Avtalet sluts under förbehåll om regeringens godkännande.

Stockholm 1979-02-19

Statens arbetsgivarverk        Centralorganisationen SACO/SR

K-L Uggla

per Gothefors

Statsanställdas förbund        TCOs statstjänstemannasektion (TCO-S)

Curt[REDACTED_EFTERNAMN]

Rune[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1978/79:133

27

STATENS ARBETSGIVARVERK

Avtal

1979-02-19

Bilaga 3 Avtal om statens arbetsmiljönämnd

1 §

Parterna inrättar 1979-07-01 en ny partssammansatt nämnd, statens arbetsmUjönämnd.

2 

§

Nämndens huvuduppgift är att främja utveckling och övergripande samordning av arbetsmiljöverksamhet inbegripet företagshälsovård inom statsförvaltningen. Nämndens huvudsakliga uppgifter är att

verka för att arbetsmiljöfrågor inom statsförvaltningen handläggs på ett ändamålsenligt och planraässigt sätt och därvid beakta förhåUan­dena inom arbetslivet i övrigt

följa och föreslå forskning och utveckling inom arbetsmiljöområdet

stödja utveckling inom företagshälsovårdsområdet inora statsförvalt­ningen frärast genom saraarbete raed den organisation för företags­hälsovård varora parterna enats

- verka för att uppgifter ora olycksfaU, tillbud eller arbetsmiljörisker vid statliga arbetsplatser insamlas, sammanställs och bearbetas

utfärda anvisningar för tillämpning av kollektivavtal inom arbetsmil­jöområdet om parterna i avtalet är ense om anvisningama samt i övrigt utfärda allmänna riktlinjer inom arbetsrailjöområdet varom partema i detta avtal är ense.

bistå myndigheter i uppbyggnaden av ett effektivt skyddsarbete

vara fackansvarigt organ för utbUdningen inom arbetsmiljöorarådet

utge inforraation inom arbetsmiljöområdet

i samverkan med berörda myndigheter verka för att skyddsombud och annan personal som har att handlägga frågor om arbetsmiljön utbildas och instrueras

i nära saraarbete raed myndigheter och fackliga organisationer plan­mässigt identifiera och utarbeta förslag till lösningar på generella arbetsmiljöproblera särat motverka uppkomsten av nya

yttra sig över myndigheternas ansökningar om bidrag för arbets-miljöutbUdning från arbetarskyddsfonden

3 §

Statens arbetsgivarverk skall hos regeringen hemställa om att den ut­färdar bestäraraelser som ger nämnden rätt att från myndigheter in­hämta de uppgifter som behövs för dess verksamhet.

4 

§

Näranden äger fatta för verksaraheten erforderliga beslut. Näranden består av sexton ledamöter. Av dessa utser statens arbetsgivarverk (SAV) åtta, Statsanställdas förbund (SF) och TCO:s statstjänstemanna­sektion (TCO-S) vardera tre samt SACO/SR två. För varje ledamot ut­ses enligt samma grunder en personlig suppleant. Ledamot och supp­leant utses för en tid av två år.

Nämnden utser inom sig ordförande, förste och andre vice ordfö­rande.

Prop. 1978/79:133

28

Näranden sammanträder på kallelse av ordföranden. Näranden är be­slutsför när lika många ledamöter eller suppleanter från arbetsgivarsi­dan och arbetstagarsidan är närvarande, dock minst fyra från vardera sidan. Som nämndens beslut gäller den mening varom de flesta förenar sig.

Vid närandens sammanträden skall föras prolokoll som justeras av ordföranden och två andra ledamöter.

Nämnden samraanträder i regel en gång per månad och i övrigt när ordföranden finner det påkallat eller då minst hälften av ledamöterna så begär.

5 

§

Vid näranden skall finnas ett beredningsutskott med huvudsaklig upp­gift att bereda ärenden inför nämndens behandling. I utskottet ingår högst tre representanter från arbetstagarorganisationerna och högst tre representanter för arbetsgivaren samt kanslichefen. Parternas represen­tanter skall utses bland nämndens ledamöter och suppleanter.

Nämnden kan utse särskUda utskott för speciella frågor.

6 §

TUl nämndens förfogande skall finnas ett kansli.

Anmärkning:

Det har förutsatts att för nämndens verksamhet erforderlig administ­ration tillhandahålls av arbetsgivaren. Näranden fömtsätts årligen över-lärana till arbetsgivaren petitaunderlag för kommande budgetår.

Hemställan till regeringen

7 §

Statens arbetsgivarverk skall hemställa hos regeringen att den med­delar bestämmelser om att personal som av arbetsgivaren anställes för att tjänstgöra vid nämndens kansli skall anställas efter förslag av nämnden.

Protokollsanteckning:

Bestämmelsema i 7 § ersätter bestämmelserna i avtal om förhand­lingsordning i frågor om tillsättning av vissa tjänster hos staten och MBL om information och förhandling i tjänstetillsättningsärende.

Giltighetstid

a §

Detta avtal som från arbetsgivarverkets sida sluts under förbehåll om regeringens godkännande gäller från och med 1979-07-01 tiUs vidare raed tre raånaders uppsägningslid. Samtidigt med detta avtals ikraftträ­dande skaU avtalet 1972-10-30 ora statens arbelsmiljönämnd upphöra att gälla.

Stockholm 1979-02-19

Statens arbetsgivarverk

Centralorganisationen SACO/SR

K-L Uggla

Per Gothefors

Statsanställdas förbund

TCOs statstjänstemannasektion (TCO-S)

Curt[REDACTED_EFTERNAMN]

Rune[REDACTED_EFTERNAMN]

NORSTEDTS TRYCKEHI    STOCKHOLM 197?        790224