Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1981/82:138

Regeringens proposition

1981/82:138

om avskaffande av påmönstringsförbud för sjömän;

beslutad den 11 mars 1982.

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

CLAES[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

På grundval av mönstringsutredningens slutbetänkande Enklare mön­string och bättre registrering av sjömän. Del 

II,

föreslås att reglerna i mönstringsförordningen om påmönstringsförbud och varning för missköt­samma sjömän upphävs. Den särskilda nämnd som prövar frågor om påmönstringsförbud och varning sjömansnämnden kan därmed upp­höra med sin verksamhet. I propositionen finns också vissa förslag som rör fartygsnämndema.

De nya reglerna avses träda i kraft den 1 juli 1982.

1    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 138

Prop. 1981/82:138

1    Förslag till

Lag om  ändring i  förordningen  (1961:87)  om  registrering och mönstring av sjömän (mönstringsförordningen)

Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1961:87) om registrering och mönstring av sjömän (mönstringsförordningen)' dels att 28-33 §§ skall upphöra att gälla, dels att rubriken närmast före 28 § skall utgå, dels att 4, 14 och 52 §§ skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4

§

Inskrivning må icke ske av den, som på grund av sitt hälsotillstånd är förhindrad att taga anställning ombord pä fartyg, ej heller av den för vilken påmönstringsförbud en­ligt 28 § gäller. Inskrivning av den, som icke uppnåft myndig ålder, må ej ske utan att värdnadshavare läm­nat tillstånd därtill.

Inskrivning må icke ske av den, som på grund av sitt hälsofillstånd är förhindrad att taga anställning ombord på fartyg. Inskrivning av den, som icke uppnått myndig ål­der, må ej ske utan att värdnadsha­vare lämnat fillstånd därtill.

Sjöman skall med läkarintyg styrka, att hinder på grund av hans hälso­tillstånd icke föreligger mot inskrivning.

14 §

Svensk sjöman må icke inom ri­ket påmönstras svenskt fartyg, om

a)

han ej är inskriven i sjömansre­gistret eller han saknar sjöfartsbok,

b)

han pä grund av sitt hälsotill­stånd är olämplig för anställning i avsedd befattning eller eljest av häl­soskäl är olämplig att utöva sjö­mansyrket,

c)

påmönstringsförbud gäller för honom,

d)   han saknar föreskriven behö­

righet för anställning i avsedd be­

fattning, och sädana omständighe­

ter icke föreligga, att han ändock

bör godtagas för anställningen., el­

ler,

e)   i övrigt hinder i lag eller annan

författning möter mot hans anställ­

ning å fartyget.

I fråga om utländsk sjöman skall

Svensk sjöman må icke inom ri­ket påmönstras svenskt fartyg, om

a)

han ej är inskriven i sjömansre­gistret eller han saknar sjöfartsbok,

b)

han på grund av sitt hälsotill­stånd är olämplig för anställning i avsedd befattning eller eljest av häl­soskäl är olämplig att utöva sjö­mansyrket.

c)    han saknar föreskriven behö­

righet för anställning i avsedd be­

fattning, och sädana omständighe­

ter icke föreligga, att han ändock

bör godtagas för anställningen, el­

ler

d)   i övrigt hinder i lag eller annan

författning möter mot hans anställ­

ning å fartyget.

I fråga om utländsk sjöman skall

Förordningen omtryckt 1979:37.

Prop. 1981/82:138

3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

vad   i   föregående   stycke   under

vad   i   föregående   stycke   under

h)-e)   stadgas   äga   motsvarande

h)-d)   stadgas   äga   motsvarande

fillämpning.

fillämpning.

Utländsk sjöman må ej påmönstras, med mindre han innehar pass eller

annan legitimafionshandling, som i

särskild ordning godtagits att gälla

såsom pass.

52 

§

Den som icke åtnöjes med beslut

Den som icke åtnöjes med beslut

som mönstringsförrättare eller sjö-

som mönstringsförrättare meddelar

mansnämnden meddelar enligt den-

enligt denna förordning, äger söka

na förordning, äger söka ändring i

ändring i beslutet hos sjöfartsver-

beslutet hos sjöfartsverket.

ket.

Talan mot sjöfartsverkets beslut om påmönstringsförbud eller var­ning föres hos kammarrätten ge­nom besvär.

Mot annat beslut av sjöfartsver-

Sjöfartsverkets beslut enligt den-

ket enligt denna förordning/öre5 ta-

na förordning får överklagas hos

lan hos regeringen genom besvär.

regeringen genom besvär.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982.

Påmönstringsförbud som har meddelats före ikraftträdandet upphör att gälla vid utgången av juni 1982.

2   Förslag till

Lag om ändring i sjölagen (1891:35 s. 1)

Härigenom föreskrivs att 231 § sjölagen (1891:35 s. 1)' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

231 § Anspråk på särskild goltgörelse enligt 229 § 1 mom. första stycket 3 skall anmälas hos redaren eller befälhavaren inom tre månader efter det att bärgningsföretaget slutförts.

Tvist om goltgörelse, som avses i

Tvist om sådan gottgörelse prö-

första stycket, prövas av sjömans-

vas av domstol. Mot tingsrätts be-

nämnden. Talan må ej föras mot

slut i en sådan tvist får talan ej

nämndens beslut i sådan tvist.

föras.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982.

Lagen omtryckt 1975: 1289.

Prop. 1981/82:138

4

3   Förslag till

Lag om ändring i sjömanslagen (1973:282)

Härigenom föreskrivs aU 19, 20, 26 och 62 §§ sjömanslagen (1973:282) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse     '

Föreslagen lydelse

19        §

Sjömans anställningsavtal upphör ej genom att han skiljes från befatt­ning på fartyg.

Innan befälhavaren enligt 17 eller

Innan befälhavaren enligt 17 eller

18 § skiljer sjömannen från hans be- 18 § skiljer sjömannen från hans be­

fattning ombord, skall han under- fattning skall han, om fartygs-

rätta redaren och förvissa sig om att nämnd ej skall finnas på fartyget,

det efter omständigheterna är sörjt först ha samrått med övriga befatt-

för sjömannens uppehälle i land. ningshavare ombord. Anteckning

Befinner sig fartyget utom riket, om samrådet skall göras i skepps­

skall även närmaste svenska ut- dagboken. Befälhavaren skall ock-

landsmyndighet underrättas.

så underrätta redaren och förvissa

sig om att det efter omständigheter­na är sörjt för sjömannens uppe­hälle i land. Befinner sig fartyget utom riket, skall även närmaste svenska utlandsmyndighet under­rättas.

20        

§

För samråd eller undersökning i

För samråd eller undersökning i

fråga som avses i 22-24§ skall fin-

fråga som avses i 22-24 § skall fin­

nas en fartygsnämnd på fartyg, som

nas en fartygsnämnd på fartyg, som

har en besättning om minst åtta an-

har en besättning om minst sex per-

ställda. Befälhavaren föranstaltar

söner. Befälhavaren föranstaltar

om att nämnden tillsättes.

om att nämnden tillsätts.

Fartygsnämnden består av befälhavaren som ordförande och ytterligare tre ledamöter. Av sistnämnda ledamöter skall en tillhöra befälet och två den övriga personalen ombord. Befälsledamoten skall om möjligt vara antingen den främste av maskinbefälet eller styrmännen eller förestånda­ren för intendenturavdelningen allteftersom saken rör sjöman, som fillhör maskin-, däcks- eller intendenturavdelningen. Övriga ledamöter skall om möjligt vara av den övriga personalen utsedda förtroendemän.

26 §

Finner farrygsnämnden under­sökning som avses i24 § ge vid han­den att sjömannen grovt misskött sig under anställningen ombord på fartyget, skall fartygsnämnden skyndsamt anmäla saken till .yö-mansnämnden.

Ger   undersökningen   anledning

Om  det efter en undersökning

antaga att brott, som hör under all-     som avses i 24 § finns anledning att

Prop. 1981/82:138

Nuvarande lydelse

mänt åtal, har förövats ombord el­ler föreligger misstanke om sådant brott, skall fartygsnämnden skynd­samt anmäla vad som framkommit till vederbörande åklagare eller po­lismyndighet i Sverige. Är fartygets närmaste bestämmelsehamn ej svensk, skall i stället närmaste svenska utlandsmyndighet under­rättas om den gjorda utredningen. Anmälan och underrättelse kan un­derlåtas, om nämnden finner brot­tet vara att bedöma som ringa.

Befälhavaren svarar för att an­mälan eller underrättelse enligt första eller andra stycket sker. Det åligger vidare befälhavaren att till­ställa vederbörande myndighet den utredning som gjorts inom fartygs­nämnden.

Föreslagen lydelse

anta att brott, som hör under all­mänt åtal, har förövats ombord el­ler föreligger misstanke om sådant brott, skall fartygsnämnden skynd­samt anmäla vad som framkommit till vederbörande åklagare eller po­lismyndighet i Sverige. Är fartygets närmaste bestämmelsehamn ej svensk, skall i stället närmaste svenska utlandsmyndighet under­rättas om den gjorda utredningen. Anmälan och underrättelse kan un­derlåtas, om nämnden finner brottet vara att bedöma som ringa. Befälhavaren svarar för att an­mälan eller underrättelse sker. Det åligger vidare befälhavaren att till­ställa vederbörande myndighet den utredning som gjorts inom fartygs­nämnden.

62 §

Till böter dömes den som bryter mot 15 § första eller andra stycket, 20 § första stycket, 21 § första stycket jämfört med 22-24 §, 26 § tredje stycket, 27 § tredje stycket eller 37 §.

Till böter dömes befälhavare som bryter mot 45 §,

Till böter döms den som bryter mot 15 § första eller andra stycket, 20 § första stycket, 21 § första stycket jämfört med 22-24 §, 26 § andra stycket, 27 § tredje stycket eller 37 §.

Till böter döms befälhavare som bryter mot 45 §.

.Sker förseelse mot 15 § första eller andra stycket och visar arbetsgivaren att han gjort vad på honom skäligen ankommit för att förhindra förseelsen, är han fri från ansvar.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982.

ti    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 138

Prop. 1981/82:138

6

Utdrag KOMMUNIKATIONSDEPARTEMENTET PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1982-03-11

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], An­dersson, Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tilländer,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om avskaffande av påmönstringsförbud för sjömän

1    Inledning

I april 1979 tillkallades en särskild utredare' med uppdrag att se över lagstiftningen om mönstring och registrering av sjömän. Utredaren, som antog namnet mönstringsutredningen (K 1979:02), avlämnade i december 1980 principbetänkandet (DsK 1980:13) Enklare mönstring och bättre registrering av sjömän. Sedan betänkandet remissbehandlats föreslog rege­ringen i prop. 1981/82:74 om enklare mönstring av sjömän att den nuvaran­de ordningen på detta område ändras på ett genomgripande sätt. Förslaget har nu godkänts av riksdagen (TU 1981/82:10, rskr 1981/82:134).

Mönstringsutredningen avlämnade i november 1981 sitt slutbetänkande (Ds K 1981:10) Enklare mönstring och bättre registrering av sjömän. Del IL I betänkandet finns ett avsnitt som handlar om sjömansnämnden och påmönstringsförbudet och ett som handlar om fartygsnämnden (avsnitt 3 och 4). Dessa avsnitt bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av remissytt­randena i vad avser förslagen i avsnitt 3 och 4 i betänkandet bör fogas fill protokollet i detta ärende som bilaga 2.

Som framgår av prop. 1981/82:74 (s.23) föreslog sjöfartsverket i sin anslagsframställning för budgetåret 1982/83 att sjömansnämnden skulle avvecklas för att man skulle uppnå en tvåprocentig besparing på anslaget E3. Fartygsverksamhet. I budgetpropositionen för budgetåret 1982/83 har jag förordat att nämnda besparing genomförs genom att sjömansnämnden

' Landshövdingen Astrid[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1981/82:138

7

avvecklas. Jag aviserade i prop. 1981/82:74 att jag skulle återkomma med ett förslag till riksdagen om att bestämmelserna rörande påmönstringsför­bud upphävs och sjömansnämnden avskaffas vid halvårsskiftet 1982.1 det följande avser jag att behandla dessa frågor.

2   Gällande ordning

Regler om påmönstringsförbud och varning och om sjömansnämndens verksamhet finns i 28-33 §§ förordningen (1961:87) om registrering och mönstring av sjömän (mönstringsförordningen). En sjöman som pä grund av grov misskötsamhet under anställning ombord befinnes vara olämplig att utöva sjömansyrket kan meddelas påmönstringsförbud för viss tid -högst sex är - eller, om särskilda omständigheter föranleder det, tills vidare. Den för vilken påmönstringsförbud gäller får inte tjänstgöra på mönstringspliktiga fartyg. Ett påmönstringsförbud skall hävas sä snart det förekommer skälig anledning till det. En sjöman kan i stället för påmön­stringsförbud meddelas varning.

Frågor om påmönstringsförbud och varning handläggs av sjömansnämn­den som har sin verksamhet i Göteborg. Ordföranden i nämnden skall vara lagfaren. Övriga ledamöter utses av arbetsmarknadens parter. Beslut om påmönstringsförbud skall anmälas till sjömansförmedlingarna och mön-stringsförrättarna.

Det bör understyrkas att påmönstringsförbud inte är en disciplinär på­följd utan, som det framhålls i förarbetena till mönstringsförordningen, "en socialt betingad spärr" för att hindra dokumenterat olämpliga sjömän att tjänstgöra ombord. I praktiken uppfattas påmönstringsförbudet dock ofta som en bestraffning.

För en beskrivning av bakgrunden till reglerna och verksamheten vid sjömansnämnden får jag hänvisa till bilaga 1.

3   Utredningens överväganden

Antalet ärenden hos sjömansnämnden har minskat kraftigt under senare tid. Från att i början på 1970-talet ha handlagt över 1000 ärenden årligen hade sjömansnämnden år 1980 endast 120 ärenden att behandla. Man kan anta att minskningen har sin grund i att det nu faktiskt begås färre för­seelser ombord än tidigare och att befälhavare och rederier ofta föredrar andra tillvägagångssätt än anmälan fill sjömansnämnden när det gäller att komma fill rätta med den misskötsamhet som ändå förekommer ombord. Dessutom är påmönstringsförbudet inte helt effektivt som avstängningsin-strument. Det förekommer att avstängda sjömän återfinns i befattningar ombord pä mönstringspliktiga fartyg. Det finns alltså flera skäl för att

Prop. 1981/82:138

8

ifrågasätta påmönstringsförbudets - och därmed också sjömansnämndens framtid. Genom att slopa nämnden skulle administrativa och ekonomis­ka fördelar nås samtidigt som en icke önskvärd särbehandling av sjöfolk skulle upphöra.

Enligt 1973 års sjömanslag har befälhavaren möjlighet att snabbt inskri­da mot den sjöman som är en fara för sjösäkerheten genom att skilja denne från befattningen. Pä så vis kan de akuta problemen ombord klaras av. Hur det sedan skall gå med anställningen blir en fråga för arbetsmarknadens parter. Uppsägning från arbetsgivarens sida får ske om uppsägningen är sakligt grundad. Saklig grund för uppsägning föreligger inte om det skäli­gen kan krävas att arbetsgivaren bereder arbetstagaren annat arbete hos sig. Enligt utredningens uppfattning bör parterna vid eventuell uppsägning ta hänsyn till de speciella förhållanden som råder vid fartygsarbete. Lämp­liga omplaceringar kan vara svåra att genomföra. Om en ombordanställd visar sig vara en sjösäkerhetsrisk bör detta i regel vara saklig grund för uppsägning. För att man i land skall få ett ordentligt beslutsunderlag när man prövar anställningsfrågorna är det dock nödvändigt att ätgärder vidtas så att utredningsorganet ombord - fartygsnämnderna - fungerar bättre än hittills. För att en olämplig sjöman inte skall kunna gå till sjöss i ett annat rederi är det vidare viktigt att rederierna skaffar sig ordentlig information om den person man avser att anställa.

Utredningen föreslår att påmönstringsförbudet och sjömansnämnden avskaffas. Anställnings- och tjänstgöringsfrägorna kan helt överlämnas till arbetsmarknadens parter. Sjösäkerheten fillgodoses genom befälhavarens möjlighet att skilja någon från hans befattning. Åtgärder bör vidtas för att fartygsnämnderna skall fungera bättre. Lagen om anställningsskydd kan redan i dag tillämpas med erforderlig hänsyn till de särskilda förhållanden som råder vid tjänstgöring ombord på fartyg. Rederierna får ett större ansvar i samband med nyanställningar.

4   Remissyttrandena

Remissinstanserna har genomgående tillstyrkt eller lämnat utan erinran utredningens förslag i fråga om påmönstringsförbud och sjömansnämnden.

5   Föredraganden

Jag kan i allt väsenfligt ansluta mig till mönstringsutredningens övervä­ganden rörande instituten påmönstringsförbud och varning. Som framgår av bilaga 1 har det tidigare funnits ett uttalat behov av en socialt befingad spärr mot att misskötsamma sjömän utövade sjömansyrket. Stafistiken visar att det ända fram till mitten av 1970-talet förekom ett stort antal

Prop. 1981/82:138

9

ärenden vid sjömansnämnden och att många påmönstringsförbud medde­lades. Förhållandena har emellertid förändrats radikalt under senare är, då sjömansnämnden bara haft ett fåtal ärenden att behandla.

Misskötsamhet bland sjömän ombord på handelsfartyg kan inverka både på fartygets säkerhet och på de sociala förhållandena ombord. Frågan om vilka ätgärder som skall vidtas mot misskötsamma sjömän är därför av vitalt intresse både för sjöfartsverket och berörda arbetsmarknadsorgani­sationer. Jag konstaterar därför med största tillfredsställelse att represen­tanterna för såväl sjöfartsverket som redamas och de ombordanställdas organisationer har ställt sig bakom niönstringsutredningens förslag.

Den radikalt minskade ärendemängden vid sjömansnämnden under se­nare år pekar enligt min mening på att det f. n. inte finns något påtagligt behov av insfituten påmönstringsförbud och varning. Förhållandena inom sjöfartsnäringen har förändrats på ett sådant sätt att man knappast heller för framtiden behöver befara att de tidigare problemen med misskötsamhet på fartygen skall återkomma. I motsats till tidigare - då sjömännen bara var anställda på fartygen för en resa i taget - är numera nästan alla sjömän i den svenska handelsflottan rederianställda, dvs. fast anställda i resp. rederi. Denna anställningsform har helt naturligt bidragit till att motverka misskötsamhet på fartygen. Även i ett mer expansivt läge på arbetsmark­naden kan man räkna med att rederianställning kommer att bli den domine­rande anställningsformen.

Under den senaste tioårsperioden har den arbetsrättsliga lagstiftningen reformerats i grunden. Genom bl. a. lagen (1974:12) om anställningsskydd (LAS), lagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder och lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet har förhållandena mellan arbetsgivare och arbetstagare givits en ändrad inriktning. Likaså har till­komsten av sjömanslagen (1973:282) med möjligheten att skilja en sjöman från hans befattning ombord utan att samtidigt säga upp honom från anställningen medfört ökade möjligheter att på ett bättre sätt behandla fall av misskötsamhet ombord. Tyngdpunkten har lagts på förhandlingar mel­lan rederiet och de anställdas företrädare lokalt och centralt.

I belysning av nyare fids arbetsrättsliga lagstiftning framstår instituten påmönstringsförbud och varning som föråldrade. Enligt min mening finns det inte längre anledning att i misskötsamhetsfall ha en på detta sätt annorlunda ordning jämfört med arbetslivet i övrigt. Jag biträder följakfli-gen utredningens förslag att påmönstringsförbud och varning skall avskaf­fas. Som en följd härav kan sjömansnämnden avvecklas. Jag förordar därför att förändringarna genomförs den 1 juli 1982. Samtidigt bör alla då gällande påmönstringsförbud upphöra att gälla.

Författningsmässigt innebär förslaget att 28-33 §§ mönstringsförord­ningen skall upphöra att gälla. Det medför några smärre följdändringar i 4, 14 och 52 §§ förordningen.

Avvecklingen av sjömansnämnden medför vissa ändringar i sjölagen (1891:35 s. 1) och sjömanslagen (1973:282).

Prop. 1981/82:138

10

Som framgår av bilaga 1 (avsnitt 3.5) ankommer det enligt 231 § sjölagen på sjömansnämnden att i visst fall pröva tvist om särskild gottgörelse ur bärgariön. Nämnden har under sin mer än tioåriga verksamhet inte haft något sådant ärende. I likhet med utredningen finner jag det naturligt att denna prövning får ske i samma ordning som gäller tvist om bärgarlön i övrigt, dvs. i domstol.

Det är vidare nödvändigt att upphäva första stycket i 26 § sjömanslagen. Enligt detta skall fartygsnämnden, när den efter företagen undersökning funnit att en sjöman grovt misskött sig under anställningen ombord pä fartyget, skyndsamt anmäla saken till sjömansnämnden. Upphävandet av detta stycke föranleder en mindre justering av 62 § sjömanslagen.

Samtidigt som mönstringsutredningen har föreslagit att sjömansnämn­den avvecklas har utredningen förordat att vissa ätgärder vidtas för att ge fartygsnämnderna bättre förutsättningar att fungera som samråds- och undersökningsorgan. Jag kommer kortfattat att behandla dessa förslag här.

Fartygsnämnden är ett samråds- och undersökningsorgan vars verksam­het regleras i 20-28 §§ sjömanslagen. Fartygsnämnd skall finnas på fartyg som har en besättning om minst åtta anställda. Befälhavaren är ordföran­de. Nämnden skall i övrigt bestå av ett befäl och två av den övriga personalen. Fartygsnämnden skall sammankallas om det blir aktuellt att befälhavaren skall skilja en sjöman frän befaUningen eller vid ordningsför­seelser ombord. Förutom att undersöka vad som inträffat fär nämnden tilldela sjömannen en erinran. Grova fall av misskötsamhet ombord skall, som har berörts i det föregående, anmälas till sjömansnämnden. Vid miss­tanke om brott skall anmälan göras till åklagare eller polismyndighet i Sverige.

Utredningen föreslär, bortsett frän anmälningarna till sjömansnämnden, inga förändringar i fråga om fartygsnämndernas sammansättning eller ar­betsuppgifter. Vissa åtgärder föreslås dock för att ge nämnderna bättre förutsättningar att fungera som samråds- och undersökningsorgan. Sjö­fartsverket har hittills bard utfärdat provisoriska anvisningar för fartygs­nämnderna. Anvisningarna bör ses över. Ändamålsenliga blanketter för protokollföring bör utformas. Informationen och utbildningen rörande nämndens arbetsuppgifter bör förbättras. Vidare förordar utredningen att fartygsnämnd skall finnas pä fartyg med minst sex anställda och att samråd med besättningen skall äga rum på fartyg med färre anställda innan befäl­havaren skiljer någon från hans befattning ombord. För en utföriigare beskrivning av förslagen får jag hänvisa till bilaga 1.

Remissinstanserna har fillstyrkt utredningens förslag eller lämnat försla­gen utan erinran. För egen del finner jag att förslagen bör genomföras. Dock bör, i enlighet med vad sjöfartsverket förordat, fartygsnämnd finnas på fartyg med en besättning av minst sex personer. Det innebär att fartygs­nämnd även skall finnas pä fartyg där s. k. seglande delägare ingår i besättningen. Om riksdagen ansluter sig till förslagen ankommer det på

Prop. 1981/82:138

11

sjöfartsverket att i enlighet med 28 § sjömanslagen meddela de närmare föreskrifter som behövs om fartygsnämnden.

För framtiden finns det anledning att uppmärksamma ytterligare en fråga, som bl.a. diskuteras i avsnitt 3.3 i betänkandet. Det gäller när en sjöman har skilts från sin befattning sedan han utgjort en säkerhetsrisk ombord. Sjömannen har då som regel anställningen kvar. Enligt 7§ LAS skall en uppsägning frän arbetsgivarens sida vara sakligt grundad. Saklig grund för uppsägning föreligger inte om det skäligen kan krävas att arbets­givaren bereder arbetstagaren annat arbete hos sig. När möjligheten till avstängning genom sjömansnämnden försvinner aktualiseras enligt utred­ningen en något annorlunda syn på begreppet "saklig grund" för uppsäg­ning. Man måste enligt utredningens uppfattning beakta de speciella för­hållanden som råder vid fartygsarbete. Tjänstgöringen är offentligrättsligt reglerad på ett sätt som inte är vanligt i land. Behörighetskrav gäller för de flesta befattningar ombord. Det kan vara svårt att göra en omplacering av en sjöman som utgör en säkerhetsrisk. När det gäller fartygstjänstgöring måste samtidigt stor hänsyn tas till de övrigas trivsel ombord. Erfarenhe­ten visar också att det ofta föreligger stora svårigheter att ordna annan lämplig anställning inom rederiets organisation i land. Om en ombordan­ställd visar sig vara en sjösäkerhetsrisk bör detta enligt utredningens uppfattning i regel utgöra saklig grund för uppsägning.

Även jag finner att tjänstgöringsförhållandena inom handelsflottan är speciella. De har ingen direkt motsvarighet i land. Enligt sjösäkerhetslag­stiftningen skall det finnas minimibesättningsbeslut för varje fartyg. Mini-mibesättningarna är små och består av specialister med noga definierade behörigheter. Sveriges åtaganden i internationella konventioner medför att det inte kan godtas att någon besättningsmedlem på ett svenskt handelsfar­tyg utgör en risk för sjösäkerheten.

Förslagen att avskaffa påmönstringsförbudet och avveckla sjömans­nämnden innebär förändringar för partema på arbetsmarknaden. Som utredningen har funnit måste man kunna beakta de speciella förhållandena inom sjöfarten även vid tillämpningen av LAS. I detta sammanhang kan jag hänvisa till avsnitt 2.4 i prop. 1981/82:71 med förslag till ny anställ­ningslag m.m., där tillämpningen av uttrycket "saklig grund för uppsäg­ning" behandlas. För egen del utgår jag från att parterna på arbetsmarkna­den, som har ställt sig bakom utredningens överväganden, ocksä beaktar dessa i anställningsfrågor.

Eftersom de föreslagna lagändringarna är av enkel beskaffenhet anser jag att lagrådets yttrande inte behöver inhämtas.

Förslaget till ändring i sjölagen har upprättats i samråd med chefen för justitiedepartementet.

Prop. 1981/82:138

12

6   Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta inom kommuni­kationsdepartementet upprättade förslag till

1.

lag om ändring i förordningen (1961:87) om registrering och mön­string av sjömän (mönstringsförordningen),

2.

lag om ändring i sjölagen (1891:35 s. 1),

3.

lag om ändring i sjömanslagen (1973:282).

7   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredragan­den har lagt fram.

Prop. 1981/82:138

13

Bilaga  1

3       SJ

Ö

MANSN

Ä

MNDEN OCH P

Å

M

Ö

NSTRINGSF

Ö

RBUDET

3.1    Den tidigare utvecklingen

Det har l

ä

nge ansetts n

ö

dv

ä

ndigt att de som 

ä

r ol

ä

mpliga f

ö

r sj

ö

mansyrket hindras att tj

ä

nstg

ö

ra ombord p

å

farty­gen. Ol

ä

mplighet kan bero p

å

 brister i h

ä

lsotillst

å

ndet eller p

å

missk

ö

tsamhet. Avst

ä

ngning av h

ä

lsosk

ä

l behandlas i avsnitt 5.2.5. H

ä

r tar utredningen endast upp fr

å

gan om 

å

tg

ä

rder p

å

grund av missk

ö

tsamhet.

F

ö

re 1961, d

å

 den nuvarande m

ö

nstringsf

ö

rordningen tr

ä

dde i kraft, fanns det m

ö

jlighet f

ö

r sj

ö

manshusets direktion att stryka en inskriven sj

ö

man ur registret om det konsta­terades att sj

ö

mannen rymt fr

å

n-ett svenskt handelsfartyg. Sj

ö

mannens sj

ö

fartsbok ans

å

gs d

ä

rigenom ogiltig vilket hindrade honom att p

å

 nytt m

ö

nstra p

å

 ett fartyg. Utan att rymning f

ö

rel

å

g gav sj

ö

manshuskung

ö

relsen emellertid inte sj

ö

manshusdirektionen m

ö

jlighet att avst

ä

nga en sj

ö

man p

å 

grund av missk

ö

tsamhet. Sj

ö

manshusens gallring bland sj

ö­

folket kompletterades dock av den .verksamhet som bedrevs av de fyra unders

ö

knings- och bestraffningsn

ä

mnderna (UB-n

ä

mn-derna) som var tillsatta av organisationerna p

å

sj

ö

fartens arbetsmarknad. De fyra n

ä

mnderna tillkom efter avtal mellan Sveriges redaref

ö

rening p

å

ena sidan och Svenska sj

ö

folks­f

ö

rbundet. Svenska maskinbef

ä

lsf

ö

rbundet. Svenska stewards-f

ö

reningen resp. Sveriges fartygsbef

ä

lsf

ö

rening p

å

 den and­ra. N

ä

mnderna rapporterade till sj

ö

mansf

ö

rmedlingarna de personer som man ans

å

g borde avst

ä

ngas fr

å

n sj

ö

mansyrket kortare eller l

ä

ngre tid. P

å

 s

å

 s

ä

tt skapades en viss sp

ä

rr mot att ol

ä

mpliga personer f

ö

rmedlades till tj

ä

nstg

ö

ring ombord.

I ett bet

ä

nkande som 1946 

å

rs sj

ö

manskommitt

é

 avgav 

å

r 1957 f

ö

reslogs att en.allm

ä

n l

ä

mplighetspr

ö

vning skulle g

ö

ras f

ö

r var pch en som s

ö

kte sj

ö

fartsbok. En 

å

r 1958 tillsatt utredning v

ä

nde sig mot en s

å

dan allm

ä

n l

ä

mplighetspr

ö

v­ning med motiveringen att den skulle strida mot principen om medborgarnas r

ä

tt till fritt yrkesval. Man borde inte hindra en person fr

å

n viss yrkesut

ö

vning utan erfarenhet av t2 

Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 138

Prop. 1981/82:138

14

hur han sk

ö

ter sig i yrket. Utredningen f

ö

reslog i st

ä

llet en sk

ä

rpning av best

ä

mmelserna om avst

ä

ngning av missk

ö

t­samma sj

ö

m

ä

n.

I propositionen nr 124 

å

r 1960, som ligger till grund f

ö

r den nu g

ä

llande m

ö

nstringsf

ö

rordningen, utvecklade depar­tementschefen sin syn p

å

 behovet av m

ö

jligheten att av­st

ä

nga ol

ä

mpliga sj

ö

m

ä

n. Departementschefen anf

ö

rde bl.a.:

Bristande duglighet hos den enskilde sj

ö

mannen kan medf

ö

ra fara f

ö

r s

ä

kerheten till sj

ö

ss och risker f

ö

r liv och egen­dom. Ytterst 

ä

r det h

ä

r fr

å

ga om att tillgodose sj

ö

lagens krav p

å

att fartyg skall vara bemannat p

å

 betryggande s

ä

tt. I detta sammanhang skall 

ä

ven framh

å

llas betydelsen f

ö

r trivseln bland bes

ä

ttningarna p

å

fartygen, att uppenbart ol

ä

mpligt folk kan effektivt hindras fr

å

n att vinna an­st

ä

llning till sj

ö

ss. Best

ä

mmelserna i den g

ä

llande sj

ö

-manshuskung

ö

relsen tillgodoser icke p

å

 ett tillfredsst

ä

l­lande s

ä

tt nu n

ä

mnda synpunkter.

Efter att ha avf

ä

rdat metoden med allm

ä

n l

ä

mplighetspr

ö

v­ning p

å

 f

ö

rhand f

ö

rordade departementschefen i st

ä

llet av­st

ä

ngning efter visad grov missk

ö

tsamhet och anf

ö

rde:

Den enklaste metoden torde vara, att myndighetens beslut om

avst

ä

ngning f

å

r formen av ett p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud, som del­

ges sj

ö

mansf

ö

rmedlingarna och m

ö

nstringsf

ö

rr

ä

ttarna. In­

gripande p

å

 denna v

ä

g kan ske mot s

å

v

ä

l svenska som ut­

l

ä

ndska sj

ö

m

ä

n. -----  Det b

ö

r understrykas, att p

å

m

ö

nstrings­

f

ö

rbudet icke 

ä

r att betrakta s

å

som en disciplinp

å

f

ö

ljd.

Den disciplin

ä

ra bestraffningen regleras i sj

ö

manslagen och

n

å

got behov av ett kompletterande p

å

f

ö

ljdsf

ö

rfarande f

ö

re­

ligger ej. P

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet syftar d

ä

rf

ö

r icke till an­

nat 

ä

n att utg

ö

ra en socialt betingad sp

ä

rr mot ut

ö

vning av

sj

ö

mansyrket. Med h

ä

nsyn h

ä

rtill b

ö

r det icke vara n

å

got

hinder mot att meddelat f

ö

rbud tas upp till ompr

ö

vning n

ä

r

helst den sp

ä

rrade sj

ö

mannen beg

ä

r det eller on eljest an­

ledning f

ö

rekommer d

ä

rtill. F

ö

religger tillr

ä

ckliga sk

ä

l,

b

ö

r sj

ä

lvfallet f

ö

rbudet kunna h

ä

vas utan h

ä

nsyn till even­

tuellt best

ä

md giltighetstid.

Departementschefen f

ö

rordade ocks

å

 att varning skulle kunna meddelas n

ä

r p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud ans

å

gs alltf

ö

r ingripande.

De disciplin

ä

ra

å

tg

ä

rder departementschefen syftade p

å

och som med st

ö

d av den d

å

 g

ä

llande sj

ö

manslagen kunde vidtas mot missk

ö

tsamma sj

ö

m

ä

n var dels disciplinbot eller, vid ringa f

ö

rseelser, varning, som kunde beslutas av fartygets

Prop. 1981/82:138

15

disciplinn

ä

mnd, dels avsked fr

å

n tj

ä

nsten, vilket besluta­ des av bef

ä

lhavaren.

Genom 1961 

å

rs m

ö

nstringsf

ö

rordning skapades sedan de m

ö

j­ligheter att meddela p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud eller varning som f

ö

reslogs i propositionen. Besluten skulle meddelas av elva partssammansatta s.k. sj

ö

mansn

ä

mnder. N

ä

mnderna var lokala och knutna till varje sj

ö

manshusdistrikt.

I samband med att sj

ö

manshusen avskaffades 

å

r 1969 blev de lokala sj

ö

mansn

ä

mnderna ersatta med den centrala sj

ö

ifians-n

ä

mnd som fortfarande 

ä

r verksam. Unders

ö

knings- och be­straffningsn

ä

mnderna, som arbetat parallellt med de lokala sj

ö

mansn

ä

mnderna, upph

ö

rde vid 

å

rsskiftet 1969/70. Under­s

ö

knings- och bestraffningsn

ä

mnderna ans

å

gs d

å

 inte l

ä

ngre ha n

å

gon funktion att fylla sedan den nya, centrala sj

ö­

mansn

ä

mnden i G

ö

teborg inr

ä

ttats.

3.2    Det nuvarande arbetet hos sj

ö

mansn

ä

mnden

Reglerna om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud och varning och om sj

ö

mans­n

ä

mndens verksamhet finns i 28 - 33 

§§

 m

ö

nstringsf

ö

rord­ningen och inneh

å

ller i huvudsak f

ö

ljande.

P

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud kan utf

ä

rdas f

ö

r en sj

ö

man som p

å

 grund av grov missk

ö

tsamhet under anst

ä

llning ombord befinnes va­ra ol

ä

mplig att ut

ö

va sj

ö

mansyrket. P

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet kan antingen utf

ä

rdas f

ö

r viss tid, h

ö

gst sex 

å

r, eller -om s

ä

rskilda omst

ä

ndigheter f

ö

ranleder det - tills vidare. Det finns 

ä

ven m

ö

jlighet att meddela ett interimistiskt be­slut om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud. Ett interimistiskt beslut g

ä

l­ler under h

ö

gst tv

å

 m

å

nader. Ett meddelat p

å

m

ö

nstringsf

ö

r­bud skall h

ä

vas s

å

 snart det f

ö

rekommer sk

ä

lig anledning till det. En sj

ö

man som grovt missk

ö

tt sig under anst

ä

ll­ningen ombord men 

ä

nd

å

 inte anses ol

ä

mplig f

ö

r sj

ö

mansyrket kan i st

ä

llet tilldelas varning (28 

§

).

P

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud och varning beslutas av sj

ö

mansn

ä

mnden. Sj

ö

mannen b

ö

r ges tillf

ä

lle att yttra sig. Om han s

å

ö

nskar b

ö

r han h

ö

ras personligen inf

ö

r n

ä

mnden (29 och 30 

§§

).

Prop. 1981/82:138

16

Beslut som inneb

ä

r

å

l

ä

ggande eller upph

ä

vande av p

å

m

ö

nst­ringsf

ö

rbud skall omedelbart anm

ä

las till sj

ö

mansf

ö

rmed­lingarna och m

ö

nstringsf

ö

rr

ä

ttarna. Till m

ö

nstringsf

ö

rr

ä

t­tare utomlands skall anm

ä

lan dock ske endast i den ut­str

ä

ckning som 

ä

r p

å

kallad. Beslut om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud tr

ä

der omedelbart i kraft trots att det enligt 52 

§

m

ö

nst­ringsf

ö

rordningen kan 

ö

verklagas i f

ö

rsta hand till sj

ö­

fartsverket och sedan till kammarr

ä

tten (32 

§

)-.-

Sj

ö

mansn

ä

mnden utses av regeringen. N

ä

mnden skall best

å

 av ordf

ö

rande och sex ledam

ö

ter. Samtliga har suppleanter. Ordf

ö

randen och dennes suppleant b

ö

r vara lagfarna. 

Ö

vriga ledam

ö

ter utses efter f

ö

irslag fr

å

n Sveriges redaref

ö

rening och de ombordanst

ä

lldas organisationer (33 

§

).

Regeringen har utf

ä

rdat en f

ö

rordning med instruktion f

ö

r sj

ö

mansn

ä

mnden (omtryckt i SFS 1975:1074, 

ä

ndrad 1977:870 och 1980:816).

Handl

ä

ggningen i sj

ö

mansn

ä

mnden 

ä

r inget domstolsf

ö

rfaran­de. Sj

ö

mannen har ingen motpart. N

ä

mnden kan heller inte h

ö

ra vittnen. De flesta 

ä

rendena v

ä

cks genom att en anm

ä

lan om missk

ö

tsamhet kommer in fr

å

n en fartygsn

ä

mnd. Sj

ö

mans­n

ä

mndens beslut fattas vid sammantr

ä

den och grundar sig p

å 

den utredning om f

ö

rseelsen som fartygsn

ä

mnden gjort och protokollerat ombord, p

å

 journalhandlingar och i vissa fall p

å

 sj

ö

mannens egna uppgifter.

Antalet 

ä

renden hos sj

ö

mansn

ä

mnden har minskat kraftigt se­dan den centrala n

ä

mnden b

ö

rjade sin verksamhet den 1 juli 1969. Nedanst

å

ende tabeller belyser hur antalet 

ä

renden och olika beslut utvecklat sig.

Prop. 1981/82:138

17

Antal meddelade p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud och varningar, 

ä

renden som l

ä

mnats utan 

å

tg

ä

rd eller bordlagts samt ompr

ö

vningar av p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud och fr

å

n sj

ö

fartsverket remitterade 

ä

renden 1969-07-01 

1980-12-31

Ar   P

å

m

ö

nstrings- Varningar  Utan 

å

tg

ä

rd  Ompr

ö

vningar  Summa

f

ö

rbud

eller bordl.  och remisser  

ä

renden

1969

248

79

13

1970

765

182

43

1971

862

177

51

1972

691

182

77

1973

679

122

72

1974

495

69

42

1975

365

89

64

1976

283

83

57

1977

178

66

50

1978

94

24

19

1979

68

21

15

1980

55

14

13

30

370

60

1 050

78

1 168

114

1 164

133

1 006

112

718

125

643

83

506

63

357

32

169

39

143

38

120

Art och l

ä

ngd av p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud som sj

ö

mansn

ä

mnden meddelat 

å

ren 1975 - 1980

Ar   Interim  3 m

å

n.  6 m

å

n.  9 m

å

n.  12 m

å

n.  6 

å

r T.v.  Summa p

å­

m

ö

nstrings­f

ö

rbud

1975

1

146

91

0

21

7

99

365

1976

4

103

79

1

12

3

81

283

1977

4

51

53

0

7

4

59

178

1978

4

24

30

0

2

1

33

94

1979

0

21

17

0

2

0

28

68

1980

4

19

13

1

1

0

17

55

Av Ovanst

å

ende siffror kan man utl

ä

sa att p

å

m

ö

nstringsf

ö

r­bud vanligen meddelas f

ö

r en tid av tre m

å

nader, sex m

å

na­der eller tills vidare. Som tidigare n

ä

mnts skall ett med­delat p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud h

ä

vas s

å

 snart det f

ö

rekommer sk

ä­

lig anledning till det. S

å

 sker ocks

å

 ganska ofta. I prak­tiken kr

ä

vs dock att sj

ö

mannen sj

ä

lv g

ö

r ans

ö

kan d

ä

rom. Hur dessa ompr

ö

vningar utfaller framg

å

r av nedanst

å

ende tabell.

Prop. 1981/82:138

18

utfallet vid sj

ö

mansn

ä

mndens ompr

ö

vning av meddelade p

å­

m

ö

nstringsf

ö

rbud 

å

ren 1975 - 1980

Ar   F

ö

rbudet F

ö

rbudet F

ö

rbudet   Summa

upph

ä

vt  

ä

ndrat   kvarst

å

r   ompr

ö

vningar of

ö

r

ä

ndrat

1975

78

7

31

1976

61

8

14

1977

38

3

10

1978

19

1

6

1979

26

5

5

1980

24

3

8

116 83 51 26 36 35

Sj

ö

mansn

ä

mndens beslut kan 

ö

verklagas men det sker i ganska liten omfattning. Sj

ö

fartsverket remitterar oftast de 

ö

ver­klagade 

ä

rendena tillbaka till sj

ö

mansn

ä

mnden f

ö

r yttrande innan man fattar beslut.

Antal 

ä

renden fr

å

n sj

ö

mansn

ä

mnden som 

ö

verklagats till sj

ö­

fartsverket och kammarr

ä

tten 

å

ren 1973 - 1980

Ar d

å

 sj

ö

farts- Antal besv

ä

r

Antal besv

ä

r

Antal besv

ä

r

verket fattade  ang

å

ende p

å

-

ang

å

ende var-

till kammar­

beslut          m

ö

nstrings-

ning

r

ä

tten (i Gbg)

forbud

1973                              9

1

1974                            12

2

1975                            10 (+ 1

1      '

inte­ri­mistiskt)

1976                              1

1977                            13

1

1978

8

1

1979

6

1980

8

1

Summa

67 (68)

2

5

Av sj

ö

fartsverkets 67 beslut ang

å

ende p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud innebar 35 beslut 

ä

ndring av sj

ö

mansn

ä

mndens beslut. Be-

Prop. 1981/82:138

19

sluten ang

å

ende varning

ä

ndrades inte. Av kammarr

ä

ttens 5 beslut innebar 1 beslut (1973) 

ä

ndring av sj

ö

fartsverkets beslut. 

Ä

ndringsfrekvensen f

å

r inte ses som n

å

got betyg p

å 

sj

ö

mansn

ä

mndens eller sj

ö

fartsverkets verksamhet. 

Ä

ndring­arna har i m

å

nga fall berott p

å

 att nya omst

ä

ndigheter framkommit.

M

ö

nstringsf

ö

rordningen ger sj

ö

mannen m

ö

jlighet att bli per­sonligen h

ö

rd inf

ö

r sj

ö

mansn

ä

mnden. F

ö

r att komplettera bilden av f

ö

rfarandet i n

ä

mnden anges h

ä

r nedan i vilken omfattning sj

ö

m

ä

nnen 

ä

r personligen n

ä

rvarande vid n

ä

mndens sammantr

ä

den. N

ä

mnden h

å

ller omkring 20 sammantr

ä

den om 

å

ret.

Antal

sj

ö

m

ä

n

som kallats

att

komma

personligen

och som

kommit

personligen till

sj

ö

mansn

ä

mndens samman*

tr

ä

den 

å

ren

1975 -

1980

-

Ar

Kallade

Personligen

n

ä

rvarande

1975 1976 1977 1978 1979 1980

130 100 74 38 47 36

68 55 47 26 27 21

I sj

ö

mansn

ä

mndens verksamhet har vissa huvudlinjer i fr

å

ga om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud vid olika f

ö

rseelser kommit att till-l

ä

mpas. Nedanst

å

ende exempel belyser sj

ö

mansn

ä

mndens praxis.

Prop. 1981/82:138

20

Driftning och rymning 1:a ggn

3 m

å

n.

2:a ggn

6 m

å

n.

3:e ggn och flera    9 m

å

n.

- 1 

å

r

F

ö

rsummelse vid vakt och utkik

Fylleri (ej s

ä

kerhetsrisk)

Fylleri tillsammans med misstanke om alkoholproblem

Narkotikaf

ö

rseelse

Sv

å

ra slagsm

å

l, knivsk

ä

rning m.m.

6 m

å

n.

3 m

å

n.

t.v. (med upp­maning om per­sonlig inst

ä

l­lelse vid nytt sammantr

ä

de)

6 

å

r eller t.v.

t.v.

Den sj

ö

man som har l

å

ngvarig och v

ä

l vitsordad tj

ä

nstg

ö

ring bakom sig kan i st

ä

llet f

ö

r p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud slippa undan med varning.

Sj

ö

mansn

ä

mndens beslut meddelas muntligen vid sammantr

ä

det till sj

ö

mannen om han 

ä

r personligen n

ä

rvarande. Alla be­slut s

ä

nds dessutom till den ber

ö

rde med brev. Efter varje sammantr

ä

de s

ä

nds ocks

å

 en rapport om meddelade eller 

ä

nd­rade p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud till DAFA som p

å

 datateknxsk v

ä

g framst

ä

ller en lista 

ö

ver besluten (

ä

ndringslista). I b

ö

r­jan av varje kvartal g

ö

r DAFA dessutom en lista 

ö

ver samt­liga g

ä

llande, ej 

ö

ver sex 

å

r gamla, av sj

ö

mansn

ä

mnden ut­f

ä

rdade p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud. Listan inneh

å

ller ocks

å

 uppgif­ter om dem som av l

ä

kare f

ö

rklarats ol

ä

mpliga att ut

ö

va sj

ö

mansyrket. Listorna s

ä

nds till sj

ö

fartsverket och till samtliga m

ö

nstringsf

ö

rr

ä

ttare och sj

ö

mansf

ö

rmedlingar inom riket. Dessutom skickas de till beskickningar och konsulat utom riket enligt en adresslista som UD tillhandah

å

ller. Genom sj

ö

mansn

ä

mndens f

ö

rsorg skickas listorna ocks

å

 till mottagare som bed

ö

ms ha legitimt behov av uppgifter om p

å­

m

ö

nstringsf

ö

rbud, exempelvis st

ö

rre rederier. Listorna har sekretesskydd. Beslut om varning delges sj

ö

mannen och re­gistreras endast p

å

 n

ä

mndens kansli.

Prop. 1981/82:138

21

F

ö

rutom att f

ö

rbereda de 

ä

renden som skall behandlas i n

ä

mnden tar man p

å

 kansliet emot telefonsamtal och person­liga bes

ö

k. Enligt gjorda anteckningar under trem

å

naders-perioden oktober 1979 - januari 1980 hade n

ä

mnden under samma tid 38 inkomna telefonsamtal (m

ö

nstringsf

ö

rr

ä

ttares och rederiers samtal ej medr

ä

knade). Samtalen kom huvudsak­ligen fr

å

n sj

ö

m

ä

n som hade 

ä

renden aktuella hos n

ä

mnden el­ler hade p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud. Under samma trem

å

nadersperiod gjordes sex personliga bes

ö

k av sj

ö

m

ä

n p

å

 n

ä

mndens kansli.

Enligt 231 

§

 andra stycket sj

ö

lagen har sj

ö

mansn

ä

mnden till uppgift att pr

ö

va tvister om s

ä

rskild gottg

ö

relse ur b

ä

r­garl

ö

n till sj

ö

man som vid b

ä

rgningen gjort synnerligen f

ö

rtj

ä

nst;full insats eller utsatt sig f

ö

r synnerlig fara. Den centrala sj

ö

mansn

ä

mnden har dock inte 

ä

nnu pr

ö

vat n

å

got s

å

dant 

ä

rende.

N

ä

mnden lyder under sj

ö

fartsverket och har sina kansliloka­ler i centrum av G

ö

teborg. Sammantr

ä

dena har tidigare h

å

l­lits i en sessionssal som sjukv

å

rdsf

ö

rvaltningen i G

ö

teborgs kommun kostnadsfritt st

ä

llt till f

ö

rfogande. Numera samman­tr

ä

der sj

ö

mansn

ä

mnden p

å

n

ä

mndens kansli.

N

ä

mndens ordf

ö

rande - en f.d. chefsr

å

dman - liksom de sex 

ö

vriga ledam

ö

terna och suppleanterna har f

ö

rordnanden som l

ö

per ett 

å

r i taget. De arvoderas enligt s

ä

rskilt rege­ringsbeslut.

Vid kansliet finns fyra fast anst

ä

llda tj

ä

nstem

ä

n med tj

ä

nstg

ö

ring och l

ö

n enligt nedan. Vid vakanser anst

ä

lls inga vikarier.

Byr

å

inspekt

ö

r

heltid

Fe 11

Assistent

heltid

Fe 7

Kansliskrivare

halvtid

Fe 2

Kontorist

halvtid

Tg 11

Dessutom finns en arvodesanst

ä

lld lokalv

å

rdare. Uppgifter­na avser f

ö

rh

å

llandena i augusti 1981.

Prop. 1981/82:138

22

statens kostnader f

ö

r sj

ö

mansn

ä

mnden har de senaste budget­

å

ren uppg

å

tt till f

ö

ljande belopp:

1977/78

462 000 kr

1978/79

489 000 kr

1979/80

537 000 kr

1980/81

485 000 kr

Kostnaderna f

ö

r budget

å

ret 1980/81 f

ö

rdelade sig p

å

f

ö

ljan­de s

ä

tt.

L

ö

ner och arvoden

inkl. 39 %              400

000

kr

Lokalhyror

45

000

kr

Datak

ö

rningar

31

000

kr

Ö

vrigt

9

000

kr

Summa

485

000

kr

F

ö

r 1981/82 har anslagits 646 000 kr.

I sj

ö

fartsverkets petita f

ö

r 1982/83 har kostnaderna f

ö

r sj

ö

mansn

ä

mnden ber

ä

knats till 580 000 kr.

3.3    

Ö

verv

ä

ganden om sj

ö

mansn

ä

mnden, p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbu­det och varningen i framtiden

Sj

ö

mansn

ä

mndens verksamhet var tidigare av stor omfattning. Av olika sk

ä

l har verksamheten numera minskat starkt. Re­darnas och de ombordanst

ä

lldas organisationer har i en ge­mensam skrivelse 1978-12-05 till kommunikationsdepartemen­tet hemst

ä

llt att reglerna om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud och var­ning ses 

ö

ver. Organisationerna erinrade i skrivelsen om att p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet var avsett att utg

ö

ra en socialt betingad sp

ä

rr mot ut

ö

vning av sj

ö

mansyrket men fann det uppenbart att p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud av ber

ö

rda sj

ö

m

ä

n kunde uppfattas som disciplin

ä

r bestraffning. Organisationerna anf

ö

rde vidare bl.a.:

Den arbetsr

ä

ttsliga lagstiftningen har f

ö

r

ä

ndrats och vuxit ut. Genom bl.a. lagen om anst

ä

llningsskydd, lagen om vissa anst

ä

llningsfr

ä

mjande

å

tg

ä

rder och lagen om medbest

ä

mmande i arbetslivet har f

ö

rh

å

llandena mellan arbetsgivare och ar­betstagare givits en 

ä

ndrad inriktning. Likas

å

 har till­komsten av 1973 

å

rs sj

ö

manslag med m

ö

jligheten att skilja sj

ö

man fr

å

n befattning ombord utan att samtidigt s

ä

ga upp honom fr

å

n anst

ä

llningen haft betydelse f

ö

r dessa f

ö

rh

å

l­landen.

Prop. 1981/82:138

23

Genom de 

ä

ndrade f

ö

rh

å

llandena har m

ö

jligheterna att be­handla fall av missk

ö

tsamhet under anst

ä

llning ombord p

å

fartyg 

ö

kats. Tyngdpunkten har lagts p

å

 f

ö

rhandlingar mel­lan rederiet och de anst

ä

lldas f

ö

retr

ä

dare lokalt och centralt. Det 

ä

r v

å

r uppfattning att detta i flera h

ä

nseen­den f

å

r anses ha medf

ö

rt vidgade f

ö

ruts

ä

ttningar f

ö

r att objektivt bed

ö

ma och komma till r

ä

tta med fall av missk

ö

t­samhet i yrket.

Under senare 

å

r har ocks

å

 f

ö

rh

å

llandena i samband med re­krytering till yrket f

ö

rb

ä

ttrats. Detta har kunnat ske bl.a. tack vare att en fastare anst

ä

llningsform, rederian­st

ä

llning, och b

ä

ttre avl

ö

sningssystem har inf

ö

rts.

Det 

ä

r v

å

r uppfattning att nu p

å

talade f

ö

r

ä

ndringar har va­rit utslagsgivande f

ö

r den tendens till minskning av sj

ö­

mansn

ä

mndens verksamhet som bifogade tabl

å

er  klart visar. Minskningen 

ä

r s

ä

rskilt kraftig under senaste tiden d

å 

sj

ä

lvfallet arbetsmarknadsf

ö

rh

å

llandena ocks

å

 har spelat en roll. Sj

ö

mansn

ä

mnden som ett anst

ä

llningsreglerande insti­tut har s

å

ledes klart f

ö

rlorat i v

ä

rde.

Organisationerna pekade vidare p

å

 de principiella skillna­der som finns vid behandlingen av sj

ö

personal och landan-st

ä

llda arbetstagare. G

ä

llande ordning kan - ans

å

g man - i vissa fall resultera i att fackliga 

ö

verenskommelser r

ö

ran­de fall av missk

ö

tsamhet 

å

sidos

ä

tts av myndigheterna genom ett beslut i sj

ö

mansn

ä

mnden. Organisationerna efterlyste en s

å

 l

å

ngtg

å

ende anpassning som m

ö

jligt till de landanst

ä

llda arbetstagarnas f

ö

rh

å

llanden.

Utredningen inst

ä

mmer i vad organisationerna framf

ö

rde. P

å­

m

ö

nstringsf

ö

rbudet 

ä

r avsett som en sp

ä

rr men kan uppfattas som en bestraffning. Genom 1970-talets arbetsr

ä

ttsliga lag­stiftning har ett nytt, f

ö

rfattningsreglerat system f

ö

r kontakter mellan arbetsgivare och arbetstagare skapats. Detta har f

ö

rb

ä

ttrat m

ö

jligheterna till 

ö

verenskommelser i flertalet  fr

å

gor som sj

ö

mansn

ä

mnden har att behandla. Ge­nom m

ö

jligheten f

ö

r bef

ä

lhavaren att skilja en sj

ö

man fr

å

n hans befattning ombord har en snabb och effektiv metod att reagera p

å

 missk

ö

tsamhet skapats. Fartygsn

ä

randernas till­komst 

å

r 1973 f

å

r i dessa sairananhang ocks

å

 tillm

ä

tas bety­delse. Mera d

ä

rom i kapitel 4. Den minskande verksamheten hos sj

ö

mansn

ä

mnden beror naturligtvis 

ä

ven p

å

 arbetsmark-

1 Tabl

å

erna 

ä

r h

ä

r utel

ä

mnade. Se i st

ä

llet tabellen 

ö

ver bl.a. antalet 

ä

renden i avsnitt 3.2.

Prop. 1981/82:138

24

n

å

ds- och rekryteringsf

ö

rh

å

llandena. De senaste 

å

rens ut­veckling inom handelsflottan har ocks

å

 lett till minskad personaloms

ä

ttning och d

ä

rmed en mera stabil yrkesk

å

r.

Man kan allts

å

anta att sj

ö

mansn

ä

mndens verksamhet minskar dels p

å

grund av att det nu faktiskt beg

å

s f

ä

rre f

ö

rseelser ombord

ä

n tidigare och dels f

ö

r att bef

ä

lhavare och rede­rier nu har andra v

ä

gar att g

å

 n

ä

r det g

ä

ller att komma till r

ä

tta med den missk

ö

tsamhet som 

ä

nd

å

 f

ö

rekommer om­bord. Till bilden h

ö

r dessutom att en f

ö

rseelse som i sj

ö­

mansn

ä

mnden f

ö

ranleder endast ett kort p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud m

å

nga g

å

nger inte accepteras som saklig grund f

ö

r upps

ä

g­ning. Redaren riskerar i s

å

dana fall med en anm

ä

lan att f

å 

ha en sj

ö

man kvar i anst

ä

llningen utan att kunna anv

ä

nda honom ombord. Vid mindre allvarliga f

ö

rseelser kan redaren d

ä

rf

ö

r vara oben

ä

gen att likta en anm

ä

lan g

å

 till sj

ö

mans­n

ä

mnden.

Sj

ö

mansn

ä

mndens beslut om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud, som ju 

ä

r av­sett att utg

ö

ra "en socialt betingad sp

ä

rr mot ut

ö

vning av sj

ö

mansyrket", verkar efterlevas. Rederierna studerar och respekterar som regel avst

ä

ngningsiistorna. 

Ä

nd

å

 h

ä

nder det emellan

å

t att avst

ä

ngda sj

ö

m

ä

n 

å

terfinns ombord p

å

 fartyg. Detta betyder i en del fall att rederiernas och m

ö

nstrings-f

ö

rrattarnas kontroller varit bristf

ä

lliga men det kan ocks

å

 ha andra f

ö

rklaringar. Sj

ö

mansn

ä

mndens avst

ä

ngnings­beslut inneb

ä

r endast f

ö

rbud att m

ö

nstra p

å

- inte f

ö

rbud att forts

ä

tta en redan p

å

b

ö

rjad tj

ä

nstg

ö

ring. Ett p

å

m

ö

nst­ringsf

ö

rbud p

å

 tre m

å

nader kan d

ä

rf

ö

r bli verkningsl

ö

st om den ber

ö

rde sj

ö

mannen nyligen p

å

b

ö

rjat en l

ä

ngre tj

ä

nstg

ö­

ringsperiod n

ä

r n

ä

mnden fattar sitt beslut. P

å

m

ö

nstrings­f

ö

rbud utg

ö

r heller inte hinder mot att ta anst

ä

llning p

å 

ett icke m

ö

nstringspliktigt fartyg. Som avst

ä

ngningsinstru-ment 

ä

r p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet s

å

ledes inte helt effektivt.

F

ö

r en avst

ä

ngd sj

ö

man kan det naturligtvis inneb

ä

ra ekono­misk f

ö

rlust att inte f

å

tj

ä

nstg

ö

ra ombord men de ekono­miska verkningarna beh

ö

ver inte alltid bli k

ä

nnbara. En kortare avst

ä

ngning kan "avtj

ä

nas" under vederlagsledighet

Prop. 1981/82:138

25

och semester i land. En avst

ä

ngd sj

ö

man har ocks

å

 vissa m

ö

jligheter att f

å

 ekonomisk ers

ä

ttning fr

å

n sin arbetsl

ö

s­hetskassa. Det ligger inget fel i detta eftersom p

å

m

ö

nst­ringsf

ö

rbudet endast skall vara en sp

ä

rr mot tj

ä

nstg

ö

ring' och inte en bestraffning. Allm

ä

nt g

ä

ller nog 

ä

nd

å

 att sj

ö­

mannen ser det som en belastning att t.o.m. vara formellt hindrad fr

å

n att ut

ö

va det yrke han kanske har l

å

ng utbild­ning f

ö

r. Antalet sj

ö

m

ä

n som ans

ö

ker om att f

ö

rbudet skall ompr

ö

vas

ä

r ju ocks

å

 f

ö

rh

å

llandevis stort.

I vissa fall 

ä

r p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud alltf

ö

r ingripande sam­tidigt som det 

ä

r ol

ä

mpligt att sj

ö

mansn

ä

mnden helt avst

å

r fr

å

n n

å

gon 

å

tg

ä

rd. F

ö

r s

å

dana situationer har n

ä

mnden f

å

tt m

ö

jligheten att meddela varning. Om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet avskaffas faller en stor del av sk

ä

let till att varningen finns. I de fall d

ä

r det kan framst

å

som befogat att en missk

ö

tsam sj

ö

man f

å

r en reprimand b

ö

r man kunna n

ö

ja sig med erinran fr

å

n fartygsn

ä

mnden enligt 25 

§

 sj

ö

manslagen eller fr

å

n bef

ä

lhavaren.

Minskningen av antalet 

ä

renden hos sj

ö

mansn

ä

mnden har nu g

å

tt s

å

 l

å

ngt att man p

å

 n

ä

mndens kansli anser sig ha brist p

å

arbetsuppgifter. 

Ä

rendenas br

å

dskande natur medf

ö

r dock att sammantr

ä

den 

ä

nd

å

 m

å

ste h

å

llas - och bekostas - varan­nan vecka. Det f

ö

rekommer att man p

å

 sammantr

ä

dena endast har tre - fyra 

ä

renden p

å

f

ö

redragningslistan. Orsaken till minskningen har behandlats ovan. N

ä

r dessutom n

ä

mndens be­slut om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud inte alltid fungerar och m

ö

jlig­heten till varning kan ers

ä

ttas av andra former f

ö

r erin­ringar 

ä

r det rimligt att ifr

å

gas

ä

tta n

ä

mndens framtid.

Genom att slopa sj

ö

mansn

ä

mnden skulle avsev

ä

rda administra­tiva och ekonomiska f

ö

rdelar kunna n

å

s. Samtidigt skulle en icke 

ö

nskv

ä

rd s

ä

rbehandling av sj

ö

folk upph

ö

ra. N

ä

mndens verksamhet kan dock fortfarande vara av v

ä

rde f

ö

r sj

ö

s

ä

ker­heten och trivseln ombord. N

ä

mnden b

ö

r d

ä

rf

ö

r inte avskaf­fas om det i n

ä

mnv

ä

rd grad skulle medf

ö

ra att dessa intres­sen blir s

ä

mre tillgodosedda.

Prop. 1981/82:138

26

De f

ö

rseelser som nu f

ö

ranleder p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud

ä

r av m

å

nga olika slag. I regel har dock sj

ö

mannens handlande in­neburit att han som arbetstagare har beg

å

tt en f

ö

rseelse mot anst

ä

llningsavtalet. Vid sidan av denna f

ö

rseelse kan i det enskilda fallet ocks

å

 ligga att f

ö

rfarandet 

ä

ven in­neburit en risk f

ö

r sj

ö

s

ä

kerheten. Dessa b

å

da komponenter -tj

ä

nsteavtalet och sj

ö

s

ä

kerheten - beh

ö

ver inte ha ber

ö

rts i lika stor utstr

ä

ckning vid varje tillf

ä

lle. Fast

ä

n gr

ä

ns­dragningsproblemen 

ä

r stora vill utredningen 

ä

nd

å

 dela in de aktuella fallen av missk

ö

tsamhet i tv

å

 huvudgrupper, brott mot tj

ä

nsteavtalet och brott mot sj

ö

s

ä

kerheten.

Vad g

ä

ller brotten mot tj

ä

nsteavtalet finns i dag andra regler att f

ö

lja 

ä

n som var fallet n

ä

r best

ä

mmelserna om sj

ö

mansn

ä

mndens verksamhet tillkom. Genom 1970-talets ar­betsr

ä

ttsliga lagstiftning har ett n

ä

t av obligatoriska kontakter mellan arbetsmarknadens parter skapats och en praxis har vuxit fram. Ett visst ofrivilligt motsatsf

ö

r­h

å

llande kan uppst

å

 mellan sj

ö

mansn

ä

mndens verksamhet och det arbete organisationerna utf

ö

r. Utredningen anser att uppf

ö

ljningen av den missk

ö

tsamhet ombord som 

ä

r att h

ä

n­f

ö

ra till brott mot tj

ä

nsteavtalet nu helt b

ö

r 

ö

verl

ä

mnas till arbetsmarknadens parter.

F

ö

r den andra typen av f

ö

rseelser - brotten mot sj

ö

s

ä

kerhe­ten - blir st

ä

llningstagandet sv

å

rare. H

ä

r f

ö

religger p

å 

ett annat s

ä

tt ett offentligt intresse av att komma till r

ä

tta med problemen. Utredningen har 

ö

verv

ä

gt om man med fartygsn

ä

mndernas medverkan kunde sortera ut s

ä

kerhetsfal­len bland f

ö

rseelserna och sedan l

å

ta n

å

gon n

ä

mnd eller myndighet pr

ö

va om avst

ä

ngning skall beslutas. Fr

å

gan om anst

ä

llningens best

å

nd skulle sedan 

ö

verl

ä

mnas till orga­nisationerna. Det som d

å

 skulle ligga n

ä

rmast till hands vore att ha sj

ö

mansn

ä

mnden kvar, kanske i en n

å

got enklare form, eller hellre att 

ö

verl

ä

mna beslutsr

ä

tten till sj

ö­

fartsverket enligt den f

ö

r verket g

ä

llande arbetsordningen. Enligt en unders

ö

kning som gjorts i anslutning till utred­ningens arbete har man kommit fram till att bland sj

ö

mans­n

ä

mndens 120 fall under 

å

r 1980 skulle omkring 30 fall va­ra s

å

dana som borde h

ä

nf

ö

ras till s

ä

kerhetsfallen.

Prop. 1981/82:138

27

M

å

nga av de brister som i dag finns i systemet med p

å

m

ö

nst­ringsf

ö

rbud skulle dock finnas kvar om man bibeh

å

ller en officiell avst

ä

ngning av sj

ö

m

ä

n. Inte minst skulle sv

å

rig­heterna att verksamt sprida information om besluten kvar­st

å

. Utredningen finner det d

ä

rf

ö

r l

ä

mpligt att i st

ä

llet pr

ö

va om 

ä

ven handl

ä

ggningen av s

ä

kerhetsfallen kan ske utan myndigheternas medverkan.

Enligt 1973 

å

rs sj

ö

manslag har bef

ä

lhavaren m

ö

jlighet att snabbt inskrida mot den som 

ä

r en fara f

ö

r sj

ö

s

ä

kerheten genom att skilja honom fr

å

n befattningen. Utredningen an­ser att detta 

ä

r en tillr

ä

ckligt verksam 

å

tg

ä

rd i s

ä

ker­hetsfallen n

ä

r det g

ä

ller att komma till r

ä

tta med akuta problem ombord. Detta inneb

ä

r emellertid - som utredningen senare

å

terkommer till - att det st

ä

lls stora krav p

å

far­tygsn

ä

mndens f

ö

rm

å

ga att utreda fall av f

ö

rseelser och p

å 

bef

ä

lhavarnas erfarenhet och omd

ö

me.

Sedan n

å

gon av s

ä

kerhetssk

ä

l skilts fr

å

n sin befattning 

ä

r emellertid problemen inte ur v

ä

rlden. Sj

ö

mannen har i regel anst

ä

llningen kvar. Enligt 7 

§

 lagen om anst

ä

llningsskydd skall en upps

ä

gning fr

å

n arbetsgivarens sida vara sakligt grundad. Saklig grund f

ö

r upps

ä

gning f

ö

religger inte om det sk

ä

ligen kan kr

ä

vas att arbetsgivaren bereder arbetstagaren annat arbete hos sig. I 

ö

vrigt saknar lagen om anst

ä

ll­ningsskydd n

ä

rmare precisering av begreppet saklig grund. Detta beror p

å

 att situationerna inom arbetslivet v

ä

xlar i stor ustr

ä

ckning bl.a. p

å

 grund av f

ö

rh

å

llandena i bran­schen, p

å

 arbetsplatsen och beroende p

å

 vilket slag av an­st

ä

llning det 

ä

r fr

å

ga om. H

ä

nsyn m

å

ste alltid tas till om­st

ä

ndigheterna i det s

ä

rskilda fallet.

Om m

ö

jligheten till avst

ä

ngning genom sj

ö

mansn

ä

mnden f

ö

r­svinner kommer st

ö

rre krav att st

ä

llas 

ä

ven p

å

 till

ä

mpning­en av lagen om anst

ä

llningsskydd. D

ä

rvid b

ö

r man enligt ut­redningens uppfattning beakta de speciella f

ö

rh

å

llanden som r

å

der vid fartygsarbete. Tj

ä

nstg

ö

ringen 

ä

r offentlig­r

ä

ttsligt reglerad p

å

 ett s

ä

tt som inte 

ä

r vanligt i land. Beh

ö

righetskrav g

ä

ller f

ö

r de flesta befattningar ombord.

Prop. 1981/82:138

28

Skulle en omplacering beh

ö

va g

ö

ras kan det vara sv

å

rt att hitta en befattning som 

ä

r l

ä

mplig och i vilken sj

ö

mannen inte utg

ö

r en s

ä

kerhetsrisk. N

ä

r det g

ä

ller fartygstj

ä

nst­g

ö

ring m

å

ste samtidigt stor h

ä

nsyn tas till de 

ö

vrigas trivsel ombord. Erfarenheten visar ocks

å

 att det ofta f

ö

re­ligger stora sv

å

righeter att ordna annan l

ä

mplig anst

ä

ll­ning inom rederiets organisation i land.

Om en ombordanst

ä

lld visar sig vara en sj

ö

s

ä

kerhetsrisk b

ö

r detta enligt utredningens uppfattning i regel vara sak­lig grund f

ö

r upps

ä

gning. Om arbetstagaren h

ä

rigenom grovt 

å

sidosatt sina 

å

ligganden mot arbetsgivaren f

å

r enligt 18 

§ 

lagen om anst

ä

llningsskydd t.o.m. avsked 

ä

ga rum.

En upps

ä

gning av s

ä

kerhetssk

ä

l m

å

ste dock grundas p

å

 f

ö

r­h

å

llanden som 

ä

r v

ä

l dokumenterade. Det einkommer p

å

 par­terna - s

ä

rskilt p

å

 arbetsgivarsidan - att f

ö

rebringa den­na dokumentation. Avst

å

nden i tid och rum till h

ä

ndelsen f

ö

rsv

å

rar emellertid ofta arbetet. Ocks

å

 h

ä

r har fartygs­n

ä

mnden en viktig funktion att fylla. Enligt utredningens uppfattning f

ö

rekommer brister i n

ä

mndernas funktion. Om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet skall avskaffas och fallen l

ä

mnas 

ö

ver till arbetsmarknadens parter f

ö

r avg

ö

rande, 

ä

r det n

ö

dv

ä

n­digt att 

å

tg

ä

rder vidtas s

å

 att fartygsn

ä

mnderna fungerar b

ä

ttre. I avsnitt 4.4 l

ä

m:nar utredningen synpunkter p

å

 vad som konkret b

ö

r g

ö

ras p

å

 den punkten.

I diskussionen om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet

å

terst

å

r fr

å

gan om hur en fr

å

n s

ä

kerhetssynpunkt ol

ä

mplig sj

ö

man skall kunna hindras fr

å

n att f

å

en ny befattning p

å

 ett fartyg n

ä

r man i rederiet inte k

ä

nner till hur hans tidigare tj

ä

nstg

ö

ring utfallit. F

ö

rsvinner p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbuden m

å

ste kraven p

å 

att rederierna skaffar sig ordentlig information om den som eventuellt skall anst

ä

llas sk

ä

rpas.

3.4    Slutsatser

Utredningens slutsatser blir att p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet och sj

ö

mansn

ä

mnden kan avskaffas och anst

ä

llnings- och tj

ä

nst­g

ö

ringsfr

å

gorna helt 

ö

verl

ä

mnas till arbetsmarknadens par-

Prop. 1981/82:138

29

ter. De sj

ö

s

ä

kerhetsproblem som kan uppst

å

 i och med att missk

ö

tsamma personer tj

ä

nstg

ö

r ombord b

ö

r i erforderlig grad kunna bem

ä

stras genom bef

ä

lhavarens m

ö

jlighet att i samverkan med fartygsn

ä

mnden skilja n

å

gon fr

å

n hans be­fattning. Det 

ä

r emellertid viktigt att 

å

tg

ä

rder vidtas f

ö

r att fartygsn

ä

mnderna skall fungera b

ä

ttre. I fr

å

ga om anst

ä

llningens best

å

nd beh

ö

vs inga 

ä

ndringar i lagen om anst

ä

llningsskydd. Blir upps

ä

gning aktuell som en f

ö

ljd av sj

ö

s

ä

kerhetsproblem f

ö

rorsakade av n

å

gon anst

ä

lld blir la­gens upps

ä

gnings- och avskedsbest

ä

mmelser aktuella. Lagen skall d

ä

rvid till

ä

mpas med h

ä

nsyn till de s

ä

rskilda f

ö

rh

å

l­landen som r

å

der vid anst

ä

llning ombord p

å

 fartyg. Slutli­gen f

å

r rederierna ett st

ö

rre ansvar i samband med nyan­st

ä

llningar .

Avskaffas p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet och sj

ö

mansn

ä

mnden b

ö

r i vart fall staten g

ö

ra beaktansv

ä

rda besparingar. Som tidi­gare p

å

visats b

ö

r detta kunna ske utan att s

ä

kerheten till sj

ö

ss

å

sidos

ä

tts. Det merarbete som kan drabba rederierna och de anst

ä

lldas organisationer torde bli m

å

ttligt.

Samtidigt med att p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet avskaffas b

ö

r alla d

å

 g

ä

llande f

ö

rbud upph

ä

vas.

3.5    Sj

ö

mansn

ä

mndens pr

ö

vning av tvist om s

ä

rskild gottg

ö

relse ur b

ä

rgarl

ö

n

N

ä

r sj

ö

mansn

ä

mnden avskaffas m

å

ste 

ä

ndring ske i best

ä

mmel­sen i 231 

§

 andra stycket sj

ö

lagen om att sj

ö

mansn

ä

mnden i visst fall skall pr

ö

va tvist om s

ä

rskild gottg

ö

relse ur b

ä

rgarl

ö

n. Best

ä

mmelsen inf

ö

rdes 1964 med motiveringen att pr

ö

vning i sj

ö

mansn

ä

mnden b

ä

ttre

ä

n ett domstolsf

ö

rfarande tillgodoser behovet av smidighet och forml

ö

shet. N

ä

r n

ä

mn­den avskaffas f

ö

refaller det naturligt att denna pr

ö

vning f

å

r ske i samma ordning som g

ä

ller f

ö

r b

ä

rgarl

ö

nen i 

ö

v­rigt, dvs. i domstol (sj

ö

r

ä

ttsdomstol). N

å

gra st

ö

rre prak­tiska ol

ä

genheter med detta b

ö

r inte uppst

å

. Som n

ä

mnts i avsnitt 3.2 har ju den centrala sj

ö

mansn

ä

mnden under sin mer 

ä

n tio

å

riga verksamhet inte haft att ta st

ä

llning i n

å

got s

å

dant 

ä

rende.

Prop. 1981/82:138

30

4       FARTYGSN

Ä

MNDEN

4.1          Kort bakgrund

F

ö

re 

å

r 1952 hade bef

ä

lhavaren ensam r

ä

tt att utm

ä

ta disci­plinstraff efter f

ö

rh

ö

r i n

ä

rvaro av tv

å

 gode m

ä

n utsedda bland de mest erfarna p

å

 fartyget. Enligt 1952 

å

rs sj

ö

mans­lag skulle dock bestraffningsr

ä

tten ut

ö

vas av en disciplin­n

ä

mnd ombord som skulle best

å

 av bef

ä

lhavaren som ordf

ö

ran­de och tv

å

ö

vriga ledam

ö

ter. Disciplinn

ä

mnden kunde vid missk

ö

tsamhet 

å

l

ä

gga en sj

ö

man disciplinbot som innebar mistning av l

ö

n f

ö

r h

ö

gst sju dagar. Vissa f

ö

rh

ö

r och sam­r

å

d skulle ocks

å

ä

ga rum i disciplinn

ä

mnden. Vid sidan h

ä

r­av hade bef

ä

lhavaren r

ä

tt att tillgripa vissa tv

å

ngsmedel f

ö

r att uppr

ä

tth

å

lla ordningen ombord.

Genom 1973 

å

rs sj

ö

manslag avskaffades systemet med disci­plinn

ä

mnder och disciplinbot. Man ans

å

g att tj

ä

nstef

ö

rseel­serna, f

ö

r vilka disciplinbot dittills 

å

lagts, i f

ö

rsta hand borde ses som f

ö

rseelser mot anst

ä

llningsavtalet. F

ö

r dessa f

ö

rseelser borde, liksom i 

ö

vrigt inom privata an­st

ä

llningsf

ö

rh

å

llanden, arbetsr

ä

ttsliga sanktionsmedel till

ä

mpas. Departementschefen ans

å

g dock att de s

ä

rskilda f

ö

rh

å

llanden under vilka sj

ö

tj

ä

nstg

ö

ring utf

ö

rs kr

ä

vde s

ä

rskilda sanktionsmedel vid gr

ö

vre fall av indisciplin

ä

rt beteende ombord. D

ä

rf

ö

r inf

ö

rdes i 1973 

å

rs sj

ö

manslag m

ö

j­ligheten i 18 

§

 att skilja sj

ö

mannen fr

å

n hans befattning p

å

 fartyget. Departementschefen pekade ocks

å

 p

å

 f

ö

reskrif­terna i m

ö

nstringsf

ö

rordningen om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud. I 1973 

å

rs sj

ö

manslag ersattes ocks

å

 disciplinn

ä

mnderna med de fartygsn

ä

mnder som i dag finns ombord p

å

 st

ö

rre fartyg.

4.2          Arbetet i fartygsn

ä

mnderna

Fartygsn

ä

mnden 

ä

r ett samr

å

ds- och unders

ö

kningsorgan vars verksamhet regleras i 20 - 28 

§§

 sj

ö

manslagen. Fartygsn

ä

mnd skall finnas p

å

 fartyg som har en bes

ä

ttning om minst 

å

tta anst

ä

llda. Bef

ä

lhavaren 

ä

r ordf

ö

rande. N

ä

mnden skall i 

ö

v­rigt best

å

 av ett bef

ä

l och tv

å

fr

å

n den 

ö

vriga persona­len.

Prop. 1981/82:138

31

Om det blir aktuellt att p

å

 vissa i huvudsak disciplin

ä

ra grunder skilja en sj

ö

man fr

å

n befattningen eller s

ä

ga upp honom skall fartygsn

ä

mnden g

ö

ra en unders

ö

kning i saken in­nan skiljande eller upps

ä

gning f

å

r ske. Blir samma 

å

tg

ä

rd aktuell p

å

 andra grunder f

å

r sj

ö

mannen hos fartygsn

ä

mnden p

å

kalla samr

å

d eller unders

ö

kning.

Om en sj

ö

man inte infinner sig i tid till fartygets avg

å

ng skall fartygsn

ä

mnden snarast g

ö

ra unders

ö

kning om anled­ningen.

Anm

ä

ls f

ö

rseelser mot ordningen ombord eller anm

ä

ls att brott som faller under allm

ä

nt

å

tal beg

å

tts eller miss­t

ä

nks skall n

ä

mnden enligt 24 

§

 unders

ö

ka saken om inte svensk myndighet uppenbarligen ocks

å

 kommer att verkst

ä

lla utredning.

Efter unders

ö

kning enligt 24 

§

 f

å

r fartygsn

ä

mnden tilldela sj

ö

mannen en erinran. Om sj

ö

mannen grovt missk

ö

tt sig skall saken enligt 26 

§

anm

ä

las till sj

ö

mansn

ä

mnden. G

ä

ller det brott som faller under allm

ä

nt 

å

tal skall anm

ä

lan ske till 

å

klagare eller polismyndighet i Sverige eller till n

ä

rmaste svenska utlandsmyndighet men anm

ä

lan kan underl

å

tas om far­tygsn

ä

mnden finner att brottet 

ä

r ringa. Vid anm

ä

lan till n

å

gon av de angivna myndigheterna skall fogas den utred­ning som gjorts inom fartygsn

ä

mnden. N

ä

mnden skall ocks

å 

avge ett eget utl

å

tande 

ö

ver det som kommit fram genom un­ders

ö

kningen. Anteckningar skall g

ö

ras i skeppsdagboken. Arbetsgivaren och sj

ö

mannen skall delges avskrifter av ut­l

å

tandet och avgivna ber

ä

ttelser.

Den bef

ä

lhavare som inte ombes

ö

rjer att fartygsn

ä

mnd till­s

ä

tts och sammankallas eller som inte ser till att anm

ä

l­ningar och utl

å

tanden m.m. expedieras kan d

ö

mas till b

ö

ter. Ledamot av fartygsn

ä

mnd som vid sin medverkan i n

ä

mnden 

ä

r partisk eller brister i omsorg kan d

ö

mas till b

ö

ter eller f

ä

ngelse. En ledamot f

å

r inte obeh

ö

rigen yppa vad han f

å

tt reda p

å

i n

ä

mnden.

Prop. 1981/82:138

32

Enligt 28 

§

 sj

ö

manslagen skall sj

ö

fartsverket i samr

å

d med riks

å

klagaren meddela f

ö

reskrifter om fartygsn

ä

mnd. Provi­soriska anvisningar har utf

ä

rdats 1973-06-28.

Vad som h

ä

r 

ä

r av s

ä

rskilt intresse 

ä

r fartygsn

ä

mndens be­tydelse f

ö

r sj

ö

mansn

ä

mnden. Fartygsn

ä

mnderna svarar ju i regel f

ö

r den anm

ä

lan och den utredning som ligger till grund f

ö

r sj

ö

mansn

ä

mndens beslut.

4.3    Kritiska synpunkter p

å

-fartygsn

ä

mndernas verksamhet

Svenska maskinbef

ä

lsf

ö

rbundet gjorde 1978-04-10 en fram­st

ä

llning till kommunikationsdepartementet om en revision av sj

ö

manslagen. I framst

ä

llningen utvecklade f

ö

rbundet sin syn p

å

 bl.a. fartygsn

ä

mndernas verksamhet. Kritik framf

ö

r­des fr

ä

mst mot fartygsn

ä

mndens sammans

ä

ttning, n

ä

mndens s

ä

tt att arbeta och dess skyldighet att g

ö

ra anm

ä

lan till olika myndigheter. F

ö

rbundet l

ä

mnade ocks

å

 synpunkter p

å 

hur fartygsn

ä

mnden skulle kunna anv

ä

ndas i framtiden. Nedan redog

ö

rs f

ö

r huvuddragen i de synpunkter maskinbef

ä

lsf

ö

r­bundet framf

ö

rde.

I fr

å

ga om fartygsn

ä

mndens sammans

ä

ttning ans

å

g f

ö

rbundet att bef

ä

lhavaren hade f

ö

r stort inflytande n

ä

r ledam

ö

terna uts

å

gs. I st

ä

llet borde de fackliga organisationerna f

å 

ett best

ä

mmande inflytande.

Arbetet i n

ä

mnden borde mera inriktas p

å

 uppgiften att ut­reda. Protokollen borde g

ö

ras utf

ö

rligare. Ledam

ö

terna skulle inte vara skyldiga att uttala sig i fr

å

gan om f

ö

r­summelse eller brottslighet f

ö

rel

å

g.

Skyldigheten att g

ö

ra anm

ä

lan till sj

ö

mansn

ä

mnd, polis el­ler 

å

klagare borde 

å

ligga bef

ä

lhavaren ensam.

Maskinbef

ä

lsf

ö

rbundet ifr

å

gasatte slutligen om inte far­tygsn

ä

mnden borde ges en s

å

dan sammans

ä

ttning att den ocks

å 

kan anv

ä

ndas vid information och f

ö

rhandling enligt medbe­st

ä

mmandelagen.

Prop. 1981/82:138

33

Maskinbef

ä

lsf

ö

rbundets framst

ä

llning remissbehandlades, men m

ö

tte f

ö

ga gensvar hos de h

ö

rda myndigheterna och organisa­tionerna. I fr

å

ga om n

ä

mndens sammans

ä

ttning framh

ö

ll de ombordanst

ä

lldas 

ö

vriga organisationer att facket enligt best

ä

mmelserna och i praktiken redan hade ett best

ä

mmande inflytande. Samma organisationer ans

å

g ocks

å

att lagstift­ning om protokollens utformning var oviktig. N

ä

mndens be­slut var det v

ä

sentliga. Fartygsbef

ä

lsf

ö

reningen ans

å

g att ledam

ö

terna

ä

ven i forts

ä

ttningen borde vara skyldiga att uttala sig i skuldfr

å

gor. I fr

å

ga om skyldigheten att g

ö

ra anm

ä

lan ans

å

g sj

ö

fartsverket att bef

ä

lhavaren ej borde st

å 

ensam. 

Ä

ven sj

ö

folksf

ö

rbundet uttalade sig f

ö

r att fartygs­n

ä

mnden skulle ha kvar skyldigheten att anm

ä

la.

4.4    Utredningens 

ö

verv

ä

ganden

Utredningen anser att inga f

ö

r

ä

ndringar beh

ö

ver g

ö

ras i fr

å

ga om fartygsn

ä

mndehs sammans

ä

ttning. N

ä

r det g

ä

ller ar­betsuppgifterna f

ö

resl

å

r utredningen endast att 26 

§

f

ö

rsta stycket sj

ö

manslagen upph

ä

vs med anledning av att sj

ö

mans­n

ä

mnden slopas.

Erfarenheterna har visat att kvaliteten p

å

 de utredningar som fartygsn

ä

mnderna g

ö

r

ä

r mycket oj

ä

mn. N

ä

mnderna l

ä

mnar ofta ifr

å

n sig protokoll som inte 

ä

r fullst

ä

ndiga. D

å

sj

ö­

mansn

ä

mnden avskaffats blir fartygsn

ä

mndernas utredande verksamhet viktigare 

ä

n vad fallet

ä

r i dag. V

ä

ldokumente­rade faktauppgifter kommer att ha den st

ö

rsta betydelse s

å

v

ä

l n

ä

r det blir aktuellt att skilja n

å

gon fr

å

n hans be­fattning som vid eventuell senare pr

ö

vning av vad som in­tr

ä

ffat ombord. F

ö

r att underl

ä

tta den n

ö

dv

ä

ndiga f

ö

rb

ä

tt­ringen av fartygsn

ä

mndernas verksamhet b

ö

r sj

ö

fartsverket se 

ö

ver de nuvarande anvisningarna och komplettera dessa till ledning f

ö

r arbetet. 

Ä

ndam

å

lsenliga blanketter f

ö

r protokollering kan bidra till att v

ä

sentliga fakta inte gl

ö

ms bort i redovisningen. Det vore vidare v

ä

rdefullt om den informations- och utbildningsverksamhet som bedrivs i dag i dessa fr

å

gor kunde ut

ö

kas.

Prop. 1981/82:138

34

Med nuvarande regler om att fartygsn

ä

mnd skall finnas p

å 

fartyg som har en bes

ä

ttning om minst 

å

tta anst

ä

llda faller ett stort antal mindre fartyg utanf

ö

r best

ä

mmelserna om samr

å

d och unders

ö

kning. Utredningen anser att reglerna b

ö

r 

ä

ndras s

å

 att fartygsn

ä

mnd skall finnas p

å

 fartyg som har en bes

ä

ttning om minst sex anst

ä

llda. Fartyg med mindre be­s

ä

ttning g

å

r i allm

ä

nhet inte l

å

ngt fr

å

n v

å

ra kuster. D

ä

r­f

ö

r finns inte samma behov av utredningsorgan p

å

 dem. F

ö

r dessa fartyg b

ö

r dock f

ö

reskrivas att bef

ä

lhavaren skall samr

å

da med 

ö

vriga ombordvarande innan han skiljer n

å

gon fr

å

n hans befattning. Samr

å

det skall bestyrkas genom namn­teckningar i skeppsdagboken.

Genomf

ö

rs de ovan f

ö

reslagna 

å

tg

ä

rderna i fr

å

ga om fartygs­n

ä

mnderna b

ö

r dessa kunna bli det v

ä

l fungerande samr

å

ds-och unders

ö

kningsorgan som fartygsn

ä

mnderna 

ä

r avsedda att vara och som m

å

ste finnas framf

ö

r allt om sj

ö

mansn

ä

mnden avskaffas.

Prop. 1981/82:138

35

Bilaga  2

Sammanst

ä

llning av remissyttranden 5ver avsnitt 3 och 4 i bet

ä

nkandet (Ds K 1982: 10) Enklare m

ö

nstring och b

ä

ttre registrering av sj

ö

m

ä

n. Del 

II.

Bara ett mindre antal av remissinstanserna har s

ä

rskilt yttrat sig 

ö

ver utredningens f

ö

rslag r

ö

rande p

å

m

ö

nstrings­f

ö

rbud och sj

ö

mansn

ä

mnden. De som uttalat sig i dessa fr

å

gor tillstyrker genomg

å

ende utredningens f

ö

rslag.

Sj

ö

fartsverket; Sj

ö

fartsverket, som i likhet med utred­ningen anser att sj

ö

mansn

ä

mndens verksamhet har varit av v

ä

rde f

ö

r sj

ö

s

ä

kerheten och trivseln ombord, inst

ä

mmer ocks

å 

i att det numera av de sk

ä

l som utredningen anf

ö

rt 

ä

r rim­ligt att ifr

å

gas

ä

tta n

ä

mndens framtid. F

ö

r att analysera f

ö

ruts

ä

ttningarna f

ö

r att sj

ö

mansn

ä

mnden skulle upph

ö

ra har utredningen delat upp de av n

ä

mnden bed

ö

mda missk

ö

tsamhets-fallen i tv

å

 huvudgrupper, brott mot tj

ä

nsteavtalet och brott mot sj

ö

s

ä

kerheten. Vad betr

ä

ffar brott mot tj

ä

nsteav­talet anser utredningen att uppf

ö

ljningen av s

å

dan misssk

ö

t-samhet ombord nu helt b

ö

r 

ö

verl

ä

mnas till arbetsmarknadens parter. Verket har inget att erinra mot detta. I fr

å

ga om s

ä

kerhetsfallen (cirka 30 av 120 sj

ö

mansn

ä

mnds

ä

renden 

ä

r 1980) finner utredningen det l

ä

mpligt att pr

ö

va, om hand­l

ä

ggningen 

ä

ven av dessa kan ske utan myndigheternas medver­kan. Om detta skall lyckas, torde det med h

ä

nsyn till r

ä

tts­s

ä

kerheten och den enskildes anst

ä

llningsskydd vara av yttersta vikt, att det g

ö

rs bra utredningar ombord. Fr

å

gan kan st

ä

llas, om det inte vore l

ä

mpligt att i missk

ö

tsamhets­fall, d

ä

r s

ä

kerhetsfr

å

gor 

ä

r inblandade, vederb

ö

rande skyddsombud ing

å

r i fartygsn

ä

mnden. Verket inst

ä

mmer i att verkets anvisningar f

ö

r fartygsn

ä

mnd b

ö

r kompletteras med blanketter och g

ö

ras fylligare.

Utredningen anf

ö

r: ''I diskussionen om p

å

m

ö

nstringsf

ö

r­budet 

å

terst

å

r fr

å

gan om hur en fr

ä

n s

ä

kerhetssynpunkt ol

ä

mplig sj

ö

man skall kunna hindras fr

å

n att f

å

 en ny befattning p

å

 ett fartyg n

ä

r man i rederiet inte k

ä

nner till hur hans tidigare tj

ä

nstg

ö

ring utfallit. F

ö

rsvinner p

å

m

ö

nst-ringsf

ö

rbuden m

å

ste kraven p

å

 att rederierna skaffar sig or­dentlig information om den som eventuellt skall anst

ä

llas sk

ä

rpas.'' Detta kan inneb

ä

ra att ett rederi i 

ö

kad ut­str

ä

ckning m

å

ste vid anst

ä

llning av personal st

ö

dja sig p

å 

andra rederiers kortfattade anteckningar om en persons sk

ö

t­samhet. 

Ä

ven om detta motsvarar vad som sker inom arbetsli­vet i land, kan s

å

dana anteckningar f

å

 negativa konsekvenser f

ö

r den anst

ä

llningss

ö

kande, vilka fr

å

n samh

ä

llets synpunkt

Prop. 1981/82:138

36

inte 

ä

r 

ö

nskv

ä

rda, emedan sj

ö

arbetsgivare kan komma att av s

ä

kerhetssk

ä

l

ö

verv

ä

rdera dessa anteckningar, vilka kan vara av gammalt datian. Verket tillstyrker att systemet med p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud avskaffas, men har velat peka p

å

 de prob­lem som kan uppst

å

. Det finns fr

å

n s

ä

kerhetssynpunkt ett problem med alkohol- och narkotikamissbruk. H

ä

rom anf

ö

rs mera i det f

ö

ljande. H

ä

r vill verket understryka vad utred­ningen har anf

ö

rt om att man vid till

ä

mpningen av lagen om anst

ä

llningsskydd b

ö

r beakta de speciella f

ö

rh

å

llanden som r

å

der vid fartygsarbete.

Utredningen anf

ö

r, att samtidigt med att p

å

m

ö

nstrings­f

ö

rbudet avskaffas, alla d

å

 g

ä

llande f

ö

rbud b

ö

r upph

ä

vas. Sj

ö

fartsverket inst

ä

mmer h

ä

ri och utg

å

r fr

å

n att anteck­ningar om tidigare avst

ä

ngning inte skall g

ö

ras i det nya sj

ö

mansregistret.

Svenska maskinbef

ä

lsf

ö

rbundet: De ombordanst

ä

lldas orga­nisationer och Sveriges Redaref

ö

rening har i en gemensam skrivelse den 5 december 1978 till kommunikationsdepartemen­tet hemst

ä

llt att reglerna om p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud och varning ses 

ö

ver. Organisationerna cuif

ö

rde bl. a. att p

å

m

ö

nstrings­f

ö

rbud och varning var en otidsenligt p

å

f

ö

ljd med h

ä

nsyn till den arbetsr

ä

ttsliga lagstiftning som vuxit fram under 1970-talet. Organisationerna efterlyste en s

å

 l

å

ngtg

å

ende anpassning som m

ö

jligt till landanst

ä

llda arbetstagares f

ö

r­h

å

llanden vad avser 

ä

tg

ä

rder som beh

ö

ver iakttagas vid fall av misssk

ö

tsamhet fr

å

n arbetstagarens sida.

F

ö

rbundet kan med tillfredsst

ä

llelse notera, att m

ö

nst­ringsutredningen genom att f

ö

resl

å

 slopande av sj

ö

mansn

ä

mn­den och p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet inst

ä

mmer i vad organisationer­na framf

ö

rde i sin gemensamma skrivelse. Utredningens f

ö

r­slag inneb

ä

r, att anst

ä

llnings- och tj

ä

nstg

ö

ringsfr

å

gorna helt 

ö

verl

ä

mnas till arbetsmarknadens parter. F

ö

rbundet in­st

ä

mmer

ä

ven i det sk

ä

l som m

ö

nstringsutredningen anf

ö

r f

ö

r ett slopande av sj

ö

mansn

ä

mnd och p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbud. F

ö

r att undvika missf

ö

rst

å

nd vill f

ö

rbundet dock p

å

peka, att m

ö

nst­ringsutredningens resont-iiiang om att st

ö

rre krav kommer att st

ä

llas p

å

till

ä

mpningen av lagen om anst

ä

llningsskydd inte b

ö

r inneb

ä

ra n

å

gon saklig 

ä

ndring av nyssn

ä

mnda lag. Innan en upps

ä

gning p

å

grund av personliga f

ö

rh

å

llanden kan bli aktuell m

å

ste t. ex. 

ä

ven i forts

ä

ttningen arbetsgivaren pr

ö

va andra 

å

tg

ä

rder f

ö

r att komma tillr

ä

tta med problemen, t.ex. m

ö

jligheterna till omplacering.

Svenska sj

ö

folksf

ö

rbundet: F

ö

rbundet noterar med till­fredsst

ä

llelse, att m

ö

nstringsutredningen f

ö

resl

å

r slopande av sj

ö

mansn

ä

mnden och p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbudet. Detta st

ä

mmer helt 

ö

verens med vad de ombordanst

ä

lldes organisationer och Sveriges redaref

ö

rening framf

ö

rde i en gemensam skrivelse

Prop, 1981/82:138

37

till kommunikationsdepartementet redan 1978. Organisationer­na framf

ö

rde den g

ä

ngen, att sj

ö

mansn

ä

mndens verksamhet var otidsenlig och efterlyste en s

å

 l

å

ngtg

å

ende anpassning till landanst

ä

llda arbetstagares f

ö

rh

å

llanden som m

ö

jligt vid fall av missk

ö

tsamhet fr

å

n arbetstagarens sida. Organisa­tionernas synpunkter har nu tillm

ö

tesg

å

tts, d

ä

 utredningens f

ö

rslag inneb

ä

r att anst

ä

llnings- och tj

ä

nstg

ö

ringsfr

å

gorna helt 

ö

verl

ä

mnas till arbetsmarknadens parter.

Arbetsmarknadsstyrelsen, som tillstyrker f

ö

rslagen, fram­h

å

ller att det kan uppst

å

 vissa problem till f

ö

ljd av att p

å

m

ö

nstringsf

ö

rbuden upph

ä

vs.

Upph

ä

vandet av p

å

m

ö

nstrings- och l

ä

karf

ö

rbud kan komma att orsaka sj

ö

mansf

ö

rmedlingarna merarbete och 

ö

kat ansvar genom att personer, som av olika sk

ä

l tidigare avst

ä

ngts fr

å

n m

ö

j­ligheten att p

å

m

ö

nstra, nu 

ä

ter kan komma att upptr

ä

da som arbetss

ö

kande vid sj

ö

mansf

ö

rmedlingarna. Trots s

å

dana even­tuella sv

å

righeter vill arbetsmarknadsstyrelsen inte mots

ä

t­ta sig att f

ö

rbuden upph

ä

vs d

å

 det, som utredningen p

å

pekat, finns goda sk

ä

l h

ä

rf

ö

r.

F

ö

rslagen r

ö

rande fartygsn

ä

mnden i avsnitt 4 har kommente­rats p

å

 f

ö

ljande satt av remissinstanserna.

Sj

ö

fartsverket: Utredningen anser att inga f

ö

r

ä

ndringar beh

ö

ver g

ö

ras i fr

å

ga om fartygsn

ä

mndens sammans

ä

ttning. Verket vill f

ö

r sin del h

ä

nvisa till vad som ovan vid 3.3 anf

ö

rts om l

ä

mpligheten av skyddsombuds medverkan i vissa fall.

Utredningen f

ö

resl

å

r att reglerna 

ä

ndras s

å

, att fartygs­n

ä

mnd skall finnas p

ä

 fartyg som har en bes

ä

ttning om minst sex ''anst

ä

llda'' (hittills g

ä

ller en gr

ä

ns vid 

å

tta anst

ä

llda). Verket tillstyrker att gr

ä

nsen s

ä

nks fr

ä

n 

å

tta till sex ''personer'' och menar d

å

, att 

ä

ven seglande del­

ä

gare skall inr

ä

knas i antalet. Eljest kan p

å

 ett och samma fartyg, beroende p

å

 vilka som f

ö

r tillf

ä

llet finns ombord, kravet p

å

 fartygsn

ä

mnd komma att g

ä

lla vid vissa tillf

ä

llen Jnen inte vid andra.

F

ö

r k

ä

nnedom meddelas, att verket har haft att ta st

ä

ll­ning till om skyldighet att sammankalla fartygsn

ä

mnd i prin­cip f

ö

religger, n

ä

r en person som s

ä

nts ut till ett fartyg upptr

ä

der provocerande redan vid ankomsten och d

å

 avvisas av bef

ä

lhavaren. Verket ans

å

g att skyldighet att sammankalla fartygsn

ä

mnd inte f

ö

religger enligt lagen, emedan den an­st

ä

llde inte hunnit tilltr

ä

da befattningen.

Prop. 1981/82:138

38

Svenska maskinbef

ä

lsf

ö

rbundet; Ett slopande av sj

ö

mans-n

ä

mnden inneb

ä

r att 

ä

tg

ä

rder med anledning av f

ö

rseelser eller missk

ö

tsamhet ombord i forts

ä

ttningen kommer att avg

ö­

ras i f

ö

rhandlingar mellan arbetsmarknadens parter, dvs. normalt arbetsgivaren och den fackliga organisationen. Det 

ä

r viktigt, att parterna vid dessa f

ö

rhandlingar har ett gott underlag f

ö

r bed

ö

mningen av den p

å

st

å

dda f

ö

rseelsen eller missk

ö

tsamheten. Fartygsn

ä

mnderna har en mycket viktig uppgift som utredande organ i dessa sammanhang. Det kan dock konstateras, att dessa nejnnder hittills inte fungerat fullt tillfredsst

ä

llande.

Svenska Maskinbef

ä

lsf

ö

rbundet gjorde den 10 april 1978 en framst

ä

llning till kommunikationsdepartementet om en revi­sion av sj

ö

manslagen. Bl. a. kritiserade f

ö

rbundet fartygs­n

ä

mndens sammans

ä

ttning och n

ä

mndens s

ä

tt att arbeta.

Vad det g

ä

ller fartygsn

ä

mndens sammans

ä

ttning ans

å

g f

ö

r­bundet, att bef

ä

lhavaren gavs f

ö

r stort inflytande. F

ö

rbun­det anser, att s

å

 fortfarande 

ä

r fallet. Risk f

ö

religger, att fartygsn

ä

mndens protokoll pr

ä

glas av endast en persons uppfattning, bef

ä

lhavarens. Ett system med fackliga f

ö

retr

ä­

dare i fartygsn

ä

mnden borde vara att f

ö

redraga. Fackliga f

ö

retr

ä

dare 

ä

r i regel v

ä

l skickade att utreda och bed

ö

ma fall av missk

ö

tsamhet.

F

ö

rbundet har 

ä

ven riktat kritik mot n

ä

mndens s

ä

tt att arbeta. Protokollen har m

å

nga g

å

nger varit alltf

ö

r brist­f

ä

lliga. M

ö

nstringsutredningen f

ö

resl

å

r nu, att sj

ö

fartsver­ket utf

ä

rdar b

ä

ttre anvisningar till ledning f

ö

r fartygs­n

ä

mndernas arbete och att 

ä

ndam

å

lsenliga blanketter F

ö

r pro­tokollering framtages. F

ö

rbundet bitr

ä

der detta f

ö

rslag.

Enligt 62 

§

 lagen om medtest

ä

mraande i arbetslivet f

å

r en arbetsgivare inte ta till andra disciplin

å

tg

ä

rder 

ä

n skade­st

å

nd mot en anst

ä

lld, om det inte finns uttryckligt st

ö

d f

ö

r detta i lag eller kollektivavtal. Enligt 25 

§

 sj

ö

mans­lagen f

å

r fartygsn

ä

mnden tilldela sj

ö

man erinran om fartygs­n

ä

mndens unders

ö

kning ger anledning till det. F

ö

rbundet anser, att fartygsn

ä

mndens m

ö

jlighet till erinran b

ö

r utg

å 

ur sj

ö

manslagen f

ö

r att f

å

en b

ä

ttre harmonisering med vad som g

ä

ller f

ö

r landanst

ä

llda arbetstagare. Vidare intar f

ö

rbundet den principiella st

ä

llningen, att fartygsn

ä

mnden endast skall vara ett utredande organ och inte ha n

å

gon d

ö

mande funktion.

F

ö

rbundet bitr

ä

der m

ö

nstringsutredningens f

ö

rslag, att fartygsn

ä

mnd skall finnas p

ä

 fartyg som har en bes

ä

ttning av minst sex anst

ä

llda samt att i fartyg med mindre bemanning b

ö

r f

ö

reskrivas att bef

ä

lhavaren skall samr

å

da med 

ö

vriga ombordvarande, innan han skiljer n

å

gon fr

å

n hans befatt­ning.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1982