Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1978/79:181 Regeringens proposition

1978/79:181

om lokala organ i kommunerna;

beslutad den 22 mars 1979.

Regeringen föreslår riksdagen au aniaga de förslag som har uppiagiis i bifogade uldrag av regeringsproiokoll.

På regeringens vägnar

OLA[REDACTED_EFTERNAMN]

BERTIL[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 proposilionen föreslås ålgärder för au fördjupa den kommunala demo­kratin. Syftei med reformen är au kommuninvånarnas möjligheler all påverka och della i det kommunala arbetet skall förbättras. 1 propositionen föreslås en lag om vissa lokala organ i kommunerna. Förslaget innebär all kommundelsråd i fortsällningen kan handha förvallnings- och verksiällig-heisuppgifier inom dei kommunallagsreglerade omrädel. Kommunema ges ocksä rält att inrätta disirikisnämnder för sådana uppgifter. Instilulionssiy-relser skall kunna lillsäilas för förvallning och verkställighet i frågorsom rör en eller flera anläggningar. Lagsiiftningen är ulformad så au kommunerna ges störsla möjliga frihel all själva beslula om organisaiion och verksamhets­former. Lagen är av försökskaraklär och avses iräda i krafl den 1 januari 1980.

1 Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr IS I

Prop. 1978/79:181

2

Förslag till

Lag om ändring i kommunallagen (1977:179)

Härigenom föreskrivs all 3 kap. 13 § kommunallagen (1977:179) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

13 § Fullmäklige lillsäller nämnder för förvallning och verkslällighel som enligi särskilda förfaiiningar ankommer på dessa. För sådana nämnder gäller vad som är föreskrivel i dessa förfaiiningar.

För förvallning och verkställighet i övrigt får fullmäktige lillsälla de nämnder som behövs. Ledamöier och suppleanier i sådan nämnd väljes av fullmäklige lill del anial som fullmäklige besiämmer. Beiräffande sådan nämnd skall vad som är föreskrivel beiräffande slyrelsen i 2 § andra siyckei, 3 ij forsla siyckei, 4 §, 5 § iredje siyckei, 7-125!! och, uiom i fråga om nämnd i Siockholms kommun, 6 S lillämpas på molsvarande säu.

öm vissa lokala organ i kommu­nerna finns särskilda besiämmelser.

Denna lag iräder i kraft den 1 januari 1980.

Prop. 1978/79:181

3

Förslag till

Lag om vissa lokala organ i kommunerna

Härigenom föreskrivs följande.

1

§ Kommunfullmäklige får lillsäiia institutionsstyrelser, disirikisnämnder, kommundelsråd och andra lokala organ med uppgifter som anges i 2 §, även om annal följer av kommunallagen (1977:179).

2

§ Ell lokalt organ kan ha till uppgiftatl för en del av kommunen eller fören eller flera anläggningar handha förvaltning och verkställighet som kan handhas av en eller flera sådana nämnder som avses i 3 kap. 13 § andra Slyckel kommunallagen (1977:179). Beslämmelserna i 3-5 iJS gäller endasl för lokala organ med sådana uppgifter.

3 § Fullmäklige besiämmer de lokala organens uppgifter och verksamheis­

områden.

4

§ För lokala organ gäller beslämmelserna i kommunallagen (1977:179) om nämnd som avses i 3 kap. 13 § andra stycket nämnda lag med de undantag som framgår av 5 § denna lag.

5

§ Eu lokall organ lår väcka ärende hos fullmäklige endast om fullmäktige har föreskrivit det.

Om eu lokall organ handhar förvaltning och verkställighet inom ell uppgiftsområde som för kommunen i dess helhet ankommer på en annan nämnd än kommunstyrelsen, (Sr fullmäklige föreskriva atl del lokala organei skall lämna sill budgetförslag lill nämnden inom lid som kommunstyrelsen har bestämt. Nämnden skall i sådant fall med eget yttrande överiämna det lokala organets budgetförslag till kommunstyrelsen.

Denna lag iräder i krafl den 1 januari 1980.

Prop.  1978/79:181

4

Uldrag

KOMMUNDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1979-03-22

Närvarande: slalsminislern Ullslen, ordförande, och slalsråden Sven[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wikslröm, Winén, Rodhe,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Winlher, De[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Gabriel[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: slalsrådel[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om lokala organ i kommunerna

1 Inledning

Förulsäuningarna för den kommunala demokraiin har under de senasle decennierna i hög grad förändrats. Kommunernas belydelse för all lillgodose medborgarnas behov av samhällsservice harökai. Kommunindelningsrefor­men har inneburil all kommunerna kunnai ges en aklivare roll i samhälls­uivecklingen än lidigare. Kommunsammanläggningarna har dock samlidigt medfört nackdelar för den kommunala demokraiin. Genom an anialei förtroendevalda reducerats har konlaklerna mellan de kommunala organen och kommuninvånarna försvårais. Mol den bakgrunden har frågan om medborgarnas möjligheler all påverka och della i beslulsfallandel på lokal nivå allimer uppmärksammals.

Statsmaklerna har vid olika tillfällen vidtagit ålgärder för alt fördjupa den komniunala demokraiin. Det senasle exemplet ulgör 1977 års kommunal­lagsreform (prop. 1975/76:187, KU 1976/77:25, rskr 1976/77:148). Syftei med reformen var all öka medborgarnas inftytande, slärka partiernas ställning och förbäura de förtroendevaldas arbeisvillkor. Den nya lagsiiftningen innebar också all kommunerna gavs siörsia möjliga frihel all anpassa sina arbels­former lill de lokala förhållandena.

För all förbäura den kommunala verksamheiens lokala förankring anvi­sades olika vägar. Kommunfullmäklige och landsiingei gavs möjlighel au som en led i beredningen av eu ärende inhämla kommuninvånarnas synpunkier genom omröslning eller opinionsundersökning. Riksdagen ulla­lade sig för en forisaii försöksverksamhel med lokala siyrelser för kommu­nala inslilulioner. Beiräffande kommundelsorgan med övergripande uppgifter ansåg riksdagen all sådana organs framlida ställning och arbels­former borde övervägas ytterligare, innan beslui kan fattas.

Prop. 1978/79:181

5

1 november 1977 tillkallades en kommitté (Kn 1977:07) för fortsatt utredning av vissa kommunaldemokraiiska frågor. En uppgift för kommii­ién, .som anlagil namnei kommunaldemokraiiska kommiuén, har vurii au utarbeta ett förslag lill ett program för ulvärdering av kommunindelnings­reformens ålerverkningar i skilda avseenden. Kommiiién har redovisal resullalei av siu uppdrag i delbeiänkandel (Ds Kn 1978:5) Ulvärdering av kommunindelningsreformen. Förslag lill forskningsprogram. På grundval av förslag i regeringens proposiiion 1978/79:61 har riksdagen i december 1978 (KU 1978/79:17, rskr 1978/79:79) beslutat anslå 6,1 milj. kr. för genomfö­rande av forskningsprogrammei. Avsikten är all della skall vara genomfört den 30 juni 1981. Kommunaldemokraiiska kommiuén kommer all vara adminisiraiivt ansvarig.

1 kommiiiéns uppdrag ingår också all undersöka vilka ålerverkningar den gemensamma valdagen och den treåriga mandatperioden har på den kommunala demokraiin. En annan huvuduppgift är au överväga reformer som kan slärka medborgarinflylandel inom kommuneroch landslingskom­muner 1 uiredningsdirekiiven anges au kommittén skall behandla frågorom olika lyper av lokala organ, i.ex. kommundelsorgan med övergripande uppgifter, lokala siyrelser vid kommunala institutioner och disirikisnämn­der. 1 della uppdrag ingår au följa och ulvärdera erfarenhelerna av de försök som pågår i kommunerna.

Ulredningsarbele som är av belydelse för den kommunala demokratins uiveckling pågår även inom andra slailiga kommilléer. Byräkraliutredningen (Kn 1976:05) har i uppdrag all pröva hur konlaklerna mellan medborgare och samhällsorgan kan förbällras. Av iniresse i deua sammanhang är också stalskonirollkommiiiéns (Kn 1976:06) ulredningsarbele som syftar lill au minska den statliga lillsynen och konirollen över kommunerna.

Jag anhåller att nu få la upp frågan om en provisorisk lagsiiftning som skall göra del möjligt för kommunerna au inräiia lokala organ med förvalinings-uppgifler.

2 Den kommunala nämndorganisationen

Kommunfullmäklige ulövar enligt 1 kap. 5 § kommunallagen (1977:179, KL) besluianderällen i kommunerna. Beredning, verkslällighel och förvall­ning handhas av kommunstyrelsen och övriga nämnder. Kommuninvå­narnas konlakler med de förtroendevalda gäller främsi nämnderna. Nämnd-organisaiionens utformning har därför stor betydelse för den kommunala verksamheiens lokala förankring.

1 varje kommun skall det finnas en kommunstyrelse och vissa andra nämnder som föreskrivs i specialförfaiiningar. 1 vissa fall kan även kommun­siyrelscn svara för specialreglerade uppgifter. Kommunen får lillsäna de ytierligare nämnder som behövs (3 kap. 13 S). Ledamöter och suppleanier i nämnderna väljs av fullmäktige (3 kap. 2 och 13 S§).

Prop. 1978/79:181

6

Kommunstyrelsen är del cenlrala siyrelseorganei. Den har uppgifier som i vissa avseenden siräcker sig över hela det kommunala verksamhetsområdei. Till dess uppgifter hör (3 kap. 1 § KL) all samordna och leda den loiala verksamheten, övervaka andra nämnders verksamhei, svara för kommunens ekonomiska förvallning, bereda ärenden som skall avgöras av fullmäklige, verkslälla fullmäkliges beslul i den mån verkställigheten inle har uppdragits ål annan och besluta i ärenden som har överiåtiis från fullmäktige.

Nämnder som lillsälis med stöd av enbarl kommunallagen ärfakuliaiiva. dvs. de kan inrälias om del behövs. Kommunfullmäklige har frihel all besiämma arbetsuppgifterna för dessa nämnder. I övrigi gäller samma regler som för kommunsiyrelscn. Exempel på fakultaiiva nämnder är fritidsnämnd, kulturnämnd, gatunämnd, faslighelsnämnd, personalnämnd och elverkssiy-relse.

Nämnder som lillsätls enligt speciallagstiftning är vanligen obligaloriska. Del innebär all man måste inrälla särskilda nämnder för ifrågavarande uppgifter. Della gäller beiräffande byggnadsnämnd, hälsovårdsnämnd, skol­slyrelse, valnämnd, socialnämnd, barnavårdsnämnd och nykterhelsnämnd. I stället för de ire sisinämnda nämnderna kan kommunen inräiia en social centralnämnd. Det flnns också fakultativa nämnder för specialreglerad förvallning, i. ex. brandslyrelse, arbeislöshetsnämnd och civilförsvars­nämnd. Beiräffande dessa nämnder gäller atl konimunen får lillsälla särskild nämnd eller uppdraga ål kommunsiyrelsen eller annan nämnd all skola uppgifterna.

Kommunallagstifiningen ger kommunerna stor frihet att ulforma sin organisaiion. En anpassning till de lokala förhållandena har lett till atl olikheler uppslån mellan kommunerna. Detta hänger samman med varia­tioner i bl. a. befolkningsstorlek, näringslivsstruktur och servicebehov. De siörre kommunerna har i regel flera särskilda nämnder för sådan special­reglerad verksamhei som kan handhas av kommunstyrelsen. Exempel på plan överen kommunal nämndorganisalion bör fogas lill protokollet i delta ärende som bilaga 1.

Antalet nämnder varierar mellan kommunerna. Ca 80 % av kommunerna har mellan nio och femton nämnder. Antalet ökar med kommunstorleken. Stockholms kommun har 43 nämnder, varav 17 är sociala disirikisnämnder. I följande sammanslällning har kommunerna fördelats efter kommunsiorlek och anial nämnder. Förhållandena avser den 1 juli 1977.

Prop. 1978/79:181

Kommunstorlek (unial inv

å

nare)

Antal

n

ä

mnder

-10

11-15

16-20

21-

Sum­ma

-  9 999

10 000-19 999

20 000-49 999

50 000 - 99 999

100 000-

18 8

3 

40

87

55

6

1

8

18

12

2

1

2 7 9

59 104 78 25 11

Sanilliga

29

188

41

19

277

Den kommunala nämndorganisaiionen har under senare år uivecklais på olika säll. Behovei av samordning och samarbele mellan de kommunala nämnderna har blivii allimer framirädande. Samarbelsorgan med represen­tanter för kommunen, organisaiioner och andra intressenter har inrällats inom olika verksamheisområden. En förändring har också sken i nämn­dernas arbelssäil. För all skapa en effektiv och enhetlig nämndorganisalion har Svenska kommunförbundei spelat en akliv roll. Deua har kommii lill uuryck i bl. a. organisaiionsuiredningar och de normalreglemenien som uifärdals för olika nämnder i.ex. kulturnämnden och fritidsnämnden. Utvecklingen belyses någoi i det följande med exempel från socialvården, dei kullurpoliiiska området och friiidsseklorn.

Kommunernas ansvar for socialvården regleras i huvudsak av tre vårdlagar, nämligen nykterhetsvårdslagen (1954:579), socialhjälpslagen (1956:2) och barnavårdslagen (1960:97). Uppdelningen bygger på den s. k. funktions- eller specialiseringsprincipen, som innebär en lag och eu förtroendemannaorgan för vart och ett av verksamhetsområdena. Däruiöver har kommunerna möjlighet att inrätta nämnder för särskilda ändamål t. ex. familjebidrags­nämnd, hemhjälpsnämnd, förskolestyrelse och socialbyråstyrelse.

Arbelsformerna inom socialvården är numera inriktade på atl tillgodose behovei av samordning och helhelssyn. Bakom dessa önskemål ligger uppfallningen all den hjälpsökandes svårigheter och problem måsle bedömas i sin helhei och inie ulifrån ensiaka sympiom. För atl undanröja de organisaioriska hindren fören sådan utveckling tillkom lagen (1970:296)om social ceniralnämnd. Enligi denna kan en kommun inräita en social centralnämnd för atl handlägga de uppgifier som ankommer på barnavårds­nämnd, nykterhelsnämnd och socialnämnd. Denna möjlighel har utnyttjats av näslan alla kommuner.

Kommunernas insaiser inom del kullurpolitiska områdel regleras i myckel liten utsträckning av statliga föreskrifter. De förslag som ibland framförts om en särskild kullurlagstiftning har hiuills avvisats av såväl statsmakiema som kommunerna. Det är således kommunerna .själva som formulerar målen för kuliurverksamheiens omfallning och inrikining samt besiämmer om dess organisaiion.

Prop. 1978/79:181

8

Kullurfrågornas handläggning i kommunerna var lidigare ofta uppdelad på olika förtroendemannaorgan, i.ex. biblioiekssiyrelse, musik-, konsl- och museinämnd. Ökade krav på insaiser för au främja del lokala kulluriivel akiualiserade i många kommuner frågan om en ceniral kuliurnämnd. Syftei med all inrälla ell samlal organ för kullurverksamheien är all underläua ulformningen av kullurpoliliken inom kommunen och avvägningen vid fördelning av kommunens resurser för olika kullurella ändamål.

Sialsmakiernas beslul år 1974 (prop. 1974:28, KrU 1974:15, rskr 1974:248) om kullurpoliliken innebar bl. a. all verksamhei och besluisfunkiioner skall deceniraliseras. Kommunernas ansvar för slöd lill kulluriivel utgör häri­genom en av grundvalarna för samhällets kullurpolitiska insatser. Föredra­gande departementschefen framhöll i proposilionen all ulformningen av organisationen är en kommunal angelägenhet som inte bör bindas av ställningstaganden från sialsmakiernas sida. Uivecklingen därefter visar all näslan alla kommuner inräiiai en kuliurnämnd som har det övergripande ansvarei.

1 likhel med vad som gäller för kullurpoliliken besiämmer varje kommun själv uiformning och inriktning av de kommunala ålgärderna \nom,fritids-sektorn. De förslag som under 1960-lalel framfördes om skyldighei för kommunerna au inrätta ell särskili förtroendemannaorgan för fritidsfrågorna avvisades av såväl slaismakierna som kommunerna. Motiveringen var alt kommunerna själva borde få besiämma vilkei organ som skulle handha de berörda uppgifterna. En sådan ordning ansågs siämma bäsl överens med den kommunala självsiyrelseprincipen. Utvecklingen har sedermera visat atl frilidsfrågornas omfattning liksom behovei av samordning gjort det nödvän­digi för kommunerna atl successivi ompröva organisalionen. Främsi i samband med kommunindelningsändringar har organisalionsfrågan aklua­liserals. Kommunerna har i allmänhei vall all inrälla ell särskilt förtroen­demannaorgan för handläggning av friiidsärenden. Som underlag för kommunernas slällningsiaganden har Svenska kommunförbundei uiarbeiai förslag lill normalreglemente för frilidsnämnd. Enligt delta är fritidsnämn­dens huvuduppgift all främja fritids-, ungdoms- och idroilsverksamheien inom kommunen sami i samråd med olika organisaiioner söka lösningar på fritidsfrågorna. Beträffande samordningen av den kommunala verksamheien framhålls i reglementet att fritidsnämnden särskilt bör sträva efter ett inliml samarbete med social centralnämnd,skolstyrelse och andra berörda organ när del gäller atl skapa en aktiv fritidssysselsättning för barn och ungdom.

Ell annat drag i organisalionsul vecklingen är de sirävanden som finns all i nämndarbeiei försäkra sig om synpunkier och erfarenheler från föreningsliv och grupper av kommuninvånare. Permanenta rådgivande organ har med del syftei inrälials för exempelvis pensionärs-, invandrar- och handikappfrågor. Råden är främsi avsedda alt vara forum för samråd med organisaiioner inom resp. område. 1 många kommuner finns vidare föreningsråd för koniaki med föreningar i kommunen eller en kommundel. På samma säll har del blivit

Prop.  1978/79:181

9

vanligt all för ensiaka frågor, viss kommunal service eller vissa återkom­mande lyper av ålgärder skapa former för mer lillfälligl samräd. Referens­grupper och remissförfaranden är ell par sådana former för au la lillvara synpunkier och erfarenheler från organisationer och grupper av medborgare som direkl berörs av den kommunala verksamheten inom en seklor eller i en kommundel.

De förändringar som har skell i nämndernas arbelssäil hänger samman med atl den kommunala verksamheiens utbyggnad har ställt ökade krav på de förtroendevalda. För att göra det möjligl för nämnderna atl koncenirera sig på frågor av långsiklig och principiell karaktär har nämndernas arbelsupp­gifter i viss ulsiräckning omfördelais till utskott. I en tredjedel av samtliga nämnder förekommer arbeisutskott eller motsvarande beredande organ. Del är vanligast i fråga om kommunstyrelsen, sociala centralnämnden, skolsly­relsen och friiidsnämnden.

3 Lokala organ i kommunerna

Den kommunala självstyrelsens lokala förankring har under senare år diskuterats och övervägts i olika sammanhang. I riksdagen har särskilt i samband med kommunindelningsreformens genomförande motioner lagls fram från centerpartiet, folkpartiet och moderata samlingspartiet med förslag om inrättande av lokala organ t. ex. direktvalda kommundelsråd och kommundelsfullmäkiige. År 1970 tillsatte regeringen ulredningen om den kommunala demokraiin. Ulredningens uppgift var främsi atl överväga ålgärder som kunde leda lill ökad insyn och ökal inflytande för kommunin­vånarna. Med hänvisning till della utredningsarbete avstyrkte riksdagen de framställda motionsyrkandena (KU 1972:9, 1973:7 och 1974:30). Frågan om den lokala förankringen prövades av riksdagen i samband med behandlingen av proposilionen om kommunal demokrati, ny kommunallag m .m (prop. 1975/76:187, KU 1976/77:25, rskr 1976/77:148). Till grund för propositionen låg bl.a. demokraiiutredningens betänkande (SOU 1975:41) Kommunal demokrati.

Den kommunala demokraiin behandlas i flera motioner till 1978/79 års riksmöte. 1 motionen 1978/79:814 av Hilding[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl. (s) begärs skyndsamma ålgärder för att göra det möjligt för kommunerna all inrätta disirikisnämnder i syfte alt decenlralisera konkrela, verkslällande uppgifter lill lokala organ. I en försia etapp bör enligt motionärerna de resiriktioner som finns i KL las bort så au en försöksverksamhet på det kommunallagsreglerade området underiällas. 1 motionen 1978/79:675 av Thorbjörn[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl. (c) behandlas olika frågor för ökad kommunal demokrati, t. ex. direktvalda kommundelsorgan, institutionsstyrelser och disirikisnämnder samt de förtroendevaldas arbetsförhållanden. I motionen 1978/79:1108 av Gösta[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl. (m) framhålls atl kommunerna bör ges rätl alt inrälla

1* Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 181

Prop. 1978/79:181

10

direklvalda kommundelsråd och au bälire möjligheler skapas för au lillsälla fier disirikisnämnder i den kommunala nämndorganisaiionen.

3.1      Kommunen som odelad förvaltningsenhet

En huvudprincip inom kommunalrällen är au varje kommun skall vara en odelad förvalinlngsenhei. För varje uppgiftsområde skall del finnas ell enda förvallningsorgan för hela kommunen. Förvallning och verkslällighel inom ell uppgiftsområde skall alltså ligga hos en och samma nämnd. Det är därför inle möjligl au inrätta flera nämnder som, var och en för ett geografiskt område, svarar för förvaltningsuppgifter av samma slag.

Grunden för denna ordning är främsi önskemålet om en enhetlig och effekliv förvaltning. För den specialreglerade förvaltningen är principen oftast fastslagen i resp. specialförfallning. Principen om det odelade förvalt­ningsområdet anses gälla även för del kommunallagsreglerade områdel, alllså för de fakulialiva nämnderna. Det hänger samman med all dessa nämnders uppgifter har bruiiis ul från kommunstyrelsen. Kommunstyrel­sens verksamhei skulle ha blivit alllför omfaitande, om inte nämnder för särskilda verksamheisområden skapats.

Det finns flera exempel på att lokala nämnder lidigare har kunnai inrättas inom den speciallagsreglerade seklorn. Enligt 1947 års byggnadsstadga, som gällde l.o. m. år 1959, kunde länsstyrelsen föreskriva att lokala byggnads­nämnder skulle inrättas. Del har även funniis lokala faliigvårdssiyrelser med förvaltningsuppgifter. Det huvudsakliga molivel fören lokal organisation var all avsiånden i ylmässigl stora kommuner utgjorde eu hinder för en eftekiiv förvallning. Med förbällrade kommunikationer har deua moiiv fån mindre lyngd. I nuvarande lagsiiftning görs, som framgår av del föregående, undanlag från principen om kommunen som odelad förvaliningsenhel genom lagen om social centralnämnd.

3.2      Sociala distriktsnämnder

En kommun som har lillsait social centralnämnd harenligt 1 § lagen om social centralnämnd möjlighet att inräita två eller flera sociala disirikisnämn­der. Lagen kom lill i samband med kommunindelningsreformens genomfö­rande. 1 förarbeiena (prop. 1970:121)anförs atl en distriklsindelning kan vara ändamålsenlig från organisaiorisk synpunki. Samiidigi kan det från kommu­naldemokratisk synpunki vara lämpligt atl flera förtroendevalda inom en stor kommun knyts lill förvaltningen av socialvårdsangelägenheierna. Genom en dislriklsindelning kan enligt vad som anförs i proposilionen beslutsfunktio­nerna också läggas närmare kommunmedlemmarna.

Del ankommer på dislriksnämnd atl avgöra ärenden som avser vård eller behandling eller annan ålgärd rörande en enskild person enligt vårdlagarna. När det gäller andra ålgärder beiräffande en enskild person föreligger valfrihet

Prop. 1978/79:181

11

för kommunfullmäklige all lägga uppgifterna på disiriklsnämnden eller ceniralnämnden. Den ekonomiska förvaliningen lillkommer sociala central­nämnden, som ensam har rän all göra framsiällning och avge yllrande lill fullmäklige. Någon besluianderäii i fråga om förebyggande och planerande verksamhei har inle ansetls böra lillkomma disirikisnämnderna. Au disirikisnämnderna ändå har all följa hilhörande frågor och hos sociala centralnämnden föreslå de ålgärder som behövs ligger i sakens nalur och ansågs inle kräva särskild föreskrifi i lagen.

Nästan alla kommuner har nu inräiiai social ceniralnämnd. Omkring 25 kommuner har inräiiai disirikisnämnder. En sammanslällning över dessa bör fogas lill proiokollei i della ärende som bilaga 2.

Socialuiredningen föreslår i sill slulbelänkande (SOU 1977:40) Socialljänsl och socialförsäkringslillägg all organisalionen med en ceniralnämnd för hela del sociala områdel görs obligalorisk. Denna nämnd bör benämnas social­nämnd. Möjlighelerna all inrälla ivå eller flera disirikisnämnder behålls i förslaget.

Del ankommer enligt förslaget på disiriklsnämnden au avgöra ärenden som rör vård eller behandling eller annan åtgärd beträffande enskild person. Del finns emellerlid frågor som gäller ålgärder beiräffande enskilda som inie är på så sätt knutna till distriktet att det bör ankomma på disiriklsnämnden att avgöra dem. Det kan enligt utredningen vara ändamålsenligi all frågor, som gäller uinyiljandet av för kommunen gemensamma resurser, handläggs cenirali. Kommunfullmäklige bör därför ha möjlighet au från dislrikisnämn-dernas kompetensområde undania vissa grupper av ärenden som gäller ålgärder beiräffande enskilda för handläggning av socialnämnden.

Enligt socialulredningens förslag skall disirikisnämnderna tilldelas en mer akliv roll än hiuills i kommunernas socialvårdspolitik och i del uppsökande och förebyggande arbelel. Ulredningen föreslår alt det föreskrivs all distrikts-nämnden skall följa utvecklingen inom distriktet och hos socialnämnden anmäla behovet av ålgärder vad avser samhällsmiljön, den sociala plane­ringen och den allmänt förebyggande verksamheten. Utredningens förslag innefattar ingen ändring i fråga om förbudet för dislriklsnämnd att göra framställning lill fullmäklige. Ulredningsförslagel innebär också all kommunfullmäklige skall kunna tillägga disirikisnämnderna uppgifier vad avser egendomsförvaltning och personaladministration.

Vid remissbehandlingen har någon erinran mot förslaget om en enhellig nämndorganisalion med disirikisnämnder inte framställts. Remissinstan­serna tillslyrker au disirikisnämnderna får vidgade, uppgifter inom del allmänt förebyggande arbetet. Några remissinsianser ifrågasälier om inie disirikisnämnderna bör kunna få besluianderäii i sådana frågoroch om inle förbudel för disirikisnämnderna all göra framställning lill fullmäktige kan slopas. Frågan om nämndorganisationen för det sociala området övervägs f n. inom socialdepartementet.

Prop.  1978/79:181

12

3.3      Förslag om lokala ledningsorgan inom skolan

Möjlighelerna all inrälla lokala organ inom skolsektorn har diskulerals myckel under senare år. Del främsla molivel för sådana organ har varil en önskan all lillmölesgå olika iniressenters anspråk på inflylande. Del gäller särskili elever och föräldrar men också personalen. Den sisinämnda kalegorin är dock bälire lillgodosedd än de övriga genom möjlighelen lill inflylande via de fackliga organisalionerna. Ell annal moiiv som har anförts är all en ökad lokal besluianderäii skulle ge bälire förutsäuningar för skolan all iniegreras med samhällel i övrigi. YUeriigare en synpunki är all skolan genom lokala ledningsorgan skulle ge iräning i demokraii.

Ulredningen om skolans inre arbeie föreslog i sill belänkande (SOU 1974:53)Skolans arbeismiljö all del i ledningen forell rekiorsområde eller en skolenhel inom grundskolan och gymnasieskolan skulle finnas en s. k. besiyrelse. Della organ skulle ha besluisbefogenheter och vara sammansatl av represenianier för skolans personal, elever och föräldrar med reklor som ordförande.

Enligi riksdagens beslul om skolans inre arbeie (prop. 1975/76:39, UbU 1975/76:30, rskr 1975/76:367) borde ell lokall ledningsorgan bestående av elever och personal och i vissa fall även föräldrar kunna inrättas. I proposilionen anfördes dock au vissl fortsatt beredningsarbete måsle avvak­tas. Frågan har sedan behandlats av en arbelsgrupp inom ulbildningsdepar­iemenlet. Arbelsgruppen har i promemorian (Ds U 1977:20) MedinUyiande i skolan framlagl ett principförslag om samråds- och ledningsorgan på rektorsområdes- eller skolenhelsnivå inom kommuns grundskola och gymnasieskola saml landslingskommuns gymnasieskola. Dessa organ skall enligt förslaget kallas skolnämnder. I regel skall en skolnämnd ha reklor såsom ordförande och i övrigi vara sammansatl av förelrädare för personal, elever och föräldrar. Den skall förmedla information, fungera som ett forum för överiäggningar samt göra del möjligt för elever, föräldrar och personal all gemensami samråda med reklor, innan denne fattar beslul. 1 vissa frågor skall beslul kunna fallas av skolnämnden. Uppgifter och befogenheler för skolnämnd bör enligi arbelsgruppen koncenireras till den dagliga verksam­heten och den gemensamma miljön. Arbetsgruppen har vidareutvecklat och kompletieral sill principförslag i promemorian (Ds U 1978:3) Skolnämnds beslutsområde m. m. Frågan bereds f n. inom ulbildningsdepariemenlel.

3.4      Institutionsstyrelser

Beslämmelserna i KL innebär inle något hinder moi au lokala nämnder inrättas för au ansvara för förvaltning och drift av särskilda anläggningar eller institutioner. Principen om kommunen som en odelad förvaltningsenhet anses inle hindra all så sker. I regel finns del inte heller i specialförfattning­arna något hinder mot all sådana nämnder tillsätts. Lokala organ av delta slag

Prop. 1978/79:181

13

kan ulses för ungdomsgård, ålderdomshem, friiidsanläggning m. m. En sådan insiitutionsstyrelse får inte ägna sig ål verksamhei som ankommer på en annan nämnd. Om man i. ex. inrättar en särskild slyrelse för en viss fritidsanläggning, innebär del atl fritidsnämndens verksamhelsområde begränsas. Förvaliningen av anläggningen flyttas från fritidsnämnden lill den särskilda styreisen och fritidsnämnden kan inte ges en överordnad ställning i förhållande till instilulionssiyrelsen.

Insliiulionsstyrelserna är aU belrakia som fakultativa nämnder. Av reglementena förde siyrelser som hiltills har inrättats framgåratl de, uiom au svara för förvaliningen av en viss anläggning, regelmässigl har lill uppgift all hålla kontakt med kommunens invånare och att samråda med organisationer och andra intressenter som berörs av verksamheten vid anläggningen.

Insiiiulionsstyrelser prövas f n. i nio kommuner. Sammanlagl är del 40 kommunala anläggningar som har särskilda styrelser. Della framgår av den följande sammanslällningen som redovisar förhållandena i augusli 1978.

Kommun

Folkmängd

Ar för in-

Anial

1978-01-01

rätiandei

siyrelser

Boikyrka

73 480

1974

1

Finspång

25 070

1974

3

Luleå

67 405

1974

3

Lidingö

37 480

1975

1

Borlänge

45 924

1975

16

Sundsvall

94 336

1975

3

Gävle

87 463

1977

7

Söderhamn

31 780

1977

5

Kiruna

30 861

1977

1

Ulredningen om den kommunala demokratin föreslog i betänki. .del Kommunal demokraii au kommunerna också i framtiden skulle kunna inrälla lokala styrelser vid kommunala institutioner. Några ändringar i lagsiiftningen ansågs inle behövas för all fortsatt försöksverksamhel skulle kunna komma lill stånd. Remissinstanserna delade i allmänhei utredningens uppfattning. Ett slark: motiv för fortsalt försöksverksamhel ansåg man vara möjlighelen au öka antalet förtroendeuppdrag. Många av de posiliva remissinsianserna gav dock ullryck för iveksamhel. De anförde bl. a. atl det fanns risk för splittring av den kommunala förvaltningen med minskad effekiivitei som följd. Vid budgelbehandlingen kunde del bli svårl att skilja mellan institutionsstyrelsens och facknämndens kompelens. Ell annal skäl för iveksamhelen var au ansvarsområdei för inslituiionsslyrelserna kunde bli alllför litel för atl uppdragen som ledamöter i styrelserna skulle anses som meningsfulla. Vidare ansåg en del instanser all de anslälldas och nyiijarnas roll var ofullsländigl ulredd.

I proposilionen (1975/76:187) om kommunal demokraii, ny kommunallag m. m. konstaterade föredragande departemenischefen atl det finns ett stort

Prop. 1978/79:181

14

behov av olika ålgärder som underlättar för kommuninvånarna alt engagera sig i den kommunala verksamheien. Lokala siyrelser för kommunala inslilulioner kunde enligi hans mening göra del möjligl för många kommun­invånare all medverka och la eu egel ansvar för frågor som berör dem. Slyrelsema kunde också bli en kontaktlänk mellan institutionerna och nyttjarna. Han framhöll också att institutionsstyrelserna kunde vänlas föranleda svårigheler av adminisiraiiv och organisaiorisk natur. Enligt hans mening var det angelägel all de anslälldas roll i sammanhangei klarlades. Beiräffande nyiijarnas inlressen anförde föredraganden all dessa i princip borde kunna representeras genom de förtroendevalda. Riksdagen (KU 1976/ 77:25, rskr 1976/77:148) ullalade sig för en fortsatt försöksverksamhel med insiiiuiionssiyrelser.

3.5 Kommundelsråd

Kommundelsråd kan enligt nuvarande lagsiiftning inrättas endast för beredande och rådgivande uppgifter. Principen om kommunen som en odelad förvaltningsenhet innebär, som framgår av det föregående, att förvallning och verkställighet inte kan handhas av övergripande kommun­delsorgan. 1 tjugo kommuner pågår f n. försöksverksamhel med kommun­delsråd. Dessa har lill uppgift bl. a. atl följa utvecklingen inom kommundelen och all hos kommunstyrelsen eller andra organ göra de framställningar som de anser påkallade. En annan uppgift är atl hålla koniaki med kommundelens befolkning för ömsesidigl informationsutbyte. Kommundelsråden brukar också få avge yttranden och delta i beredningen av ärenden som berör deras verksamheisområden och som skall avgöras av kommunfullmäklige. En sammanställning över de kommuner som inrättat kommundelsråd bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3.

Utredningen om den kommunala demokraiin föreslog all kommundels­råden skulle vara frivilliga och all kommunerna själva skulle få bestämma arbelsformerna för organen. Enligt ulredningen framstod det som önskvärt atl kommunerna i så stor utsträckning som möjligt själva fick besluta om arbelsuppgifter, områdesindelning, antal ledamöter osv. Utredningen ansåg att kommundelsråden borde ges ökade uppgifter och utökade lokala resurser. Kommunerna borde ges rätl all i reglemente ange atl kommundelsråden kunde väcka frågor i kommunfullmäklige. Ledamölerna borde enligt ulredningen liksom hiltills väljas genom indirekia val av kommunfullmäk­lige. Vidare rekommenderade ulredningen atl kommunerna i reglemente angav all yllrande från kommundelsråden skulle inhämias i vissa frågor och au kommundelsrapporier skulle uiarbelas varje år.

Ulredningen behandlade också förulsäuningarna för all ge kommundels­råden förvaltningsuppgifter och beslutanderätt i vissa frågor. Ulredningens slutsats var all det inte framstod som möjligl atl finna några klara principer för eu överförande av sådana uppgifter lill organ med en kommundel som

Prop. 1978/79:181

15

geografiskl verksamhetsområde. Belydande risker fanns för kompelenskon-flikier i förhållande till de cenlrala nämnderna, eftersom verksamheien skulle komma alt beröra flera nämnders uppgiftsområden.

Praktiskt taget alla remissinsianser instämde i ulredningens mening all kommundelsråden skulle vara frivilliga och all kommunerna själva borde bestämma arbetsformerna. Remissbilden i övrigt var mer splittrad. Flertalet remissinsianser tillstyrkte fortsau försöksverksamhel men i övrigi delade sig remissopinionen. En relalivi stor grupp remissinstanser redovisade en tveksam inslällning lill kommundelsråden. Sammanlagt ett tjugotal remiss­instanser avstyrkte fortsaii försöksverksamhel.

Vissa av de remissinstanser- främst kommuner- som var tveksamma till kommundelsråden ansåg all de uppgifier som dessa organ skulle kunna ha i stället borde handhas av de lokala parliföreningarna. Lokala organ kunde enligi dessa remissinsianser splittra den politiska ledningen och förstärka motsättningarna mellan olika kommundelar. Flera mindre och medelstora kommuner ansåg atl kommundelsråd kunde vara lämpliga i kommuner med stor yta eller stor befolkning men all det för deras egen del knappasl var akluelll att inrälla sådana organ. En annan grupp kommuner som ställde sig tveksamma lill kommundelsråden åberopade främsi effektivitetsskäl.

En relativt stor grupp remissinstanser förordade alt kommundelsråden skulle ges förvaltande uppgifter. Flera av dessa remissinstanser berörde även säliei för val av ledamöier. Den vanligasle uppfallningen var all kommun­delsråden borde avspegla den politiska stmkturen i de olika kommundelarna och atl kommunerna på sikl gavs rält att anordna direktval. Några remissinsianser ansåg all möjlighet au anordna direkia val borde införas genast.

I proposilionen (1975/76:187) förordades fortsall försöksverksamhet med kommundelsråd. Föredraganden ansåg att erfarenheterna var så begränsade atl mera genomgripande förändringar av den kommunala förvaltningsorga­nisationen inle var moiiverade. Flera kommuner hade inte utnylljal de möjligheler som redan fanns att ge kommundelsråden ökade arbetsuppgifter. Mol den bakgrunden fanns enligt föredraganden inte skäl att ändra på principen om kommunen som odelad förvaltningsenhet. Han ansåg också all kommundelsråden även i fortsättningen borde väljas av fullmäklige.

Konsiilulionsuiskotlet (KU 1976/77:25) uttalade atl kommundelsråd, liksom insiiiuiionssiyrelser, uigjorde inslag i den kommunala organisalionen som var värda stor uppmärksamhei. De begränsningar som gällde beiräf fande möjlighelerna au ge kommundelsråden arbetsuppgifter av olika slag borde enligt utskoltels mening övervägas ytterligare. Därmed avsågs också kommundelsrådens sammansäuning och saltet att utse dem. Beslämmel­serna i KL innebar att de inle ulan vidare kunde garanleras få en politisk sammansättning som motsvarade partifördelningen i resp. kommundel.

Utskottei ansåg att flera problem av praklisk och principiell innebörd måste övervägas ytterligare innan beslut kan fallas om kommundelsrådens kompe-

Prop.  1978/79:181

16

lens eller om valförfarandei. Särskili borde undersökas möjlighelerna au ge de kommunersom önskade del räu att inrälla direklvalda kommundelsorgan med beslutande och verkställande uppgifter. En sådan möjlighel för kommu­nerna all inrälla kommundelsråd siämde enligt utskottet bäst överens med den allmänna inslällningen all kommunerna bör ges slörsla möjliga frihel an själva beslula om sin organisation. Riksdagen biföll konstiluiionsulskoileis förslag (rskr 1976/77:148).

4 Föredragandens överväganden

Under de senasle årtiondena har fömlsältningarna för den kommunala demokraiin förändrats. Ell utmärkande drag i samhällsutvecklingen är au kommunernas verksamhei blivii alltmer omfatlande. En mängd uppgifier som har belydelse för den enskildes behov av social irygghei och service handhas i dag av kommunala organ. Många väsentliga reformer har härigenom kunnai ulformas i nära koniaki med de berörda människorna och under medverkan av tiotusentals förtroendevalda. Genom att kommunema getts en aktiv roll i reformarbetet har samhällsverksamheten (lu en starkare lokal förankring i vårt land än i många andra länder.

Kommunema är enligt min mening de organ i samhällel som har de bästa förutsättningarna att på lokal nivå bedöma vilka åtgärder som behöver vidlas för all tillgodose kommuninvånarnas behov och önskemål. All bevara och bygga ut den kommunala självstyrelsen är därför ell viktigt led i arbelel på all fördjupa demokraiin. En medveien slrävan från statsmakternas sida har varit och är all öka kommunemas ansvar och handlingsfrihet inom väsenlliga verksamhetsområden. Detta gäller exempelvis för socialvården, skolvä­sendel och bebyggelseplaneringen. En grundläggande princip för 1977 års kommunallagsreform (prop. 1975/76:187, prop. 1976/77:1, KU 1976/77:25, rskr 1976/77:148) är alt lagsiiftningen skall göra del möjligl för kommunerna all i belydande ulsiräckning ulforma sin organisaiion på det sätt som de själva finner lämpligt. Fortsau utredningsarbete med denna inrikining pågår inom kommundepartementei. Regeringen har i november 1978 på min föredrag­ning lagl fram en proposiiion (prop. 1978/79:53) om minskad statlig lillsyn över den kommunala verksamheien. Förslagen i proposilionen innebär au kommunernas möjligheter att anpassa sin verksamhet efter lokala förhål­landen ökas. Jag vill också erinra om det uppdrag att se över föreskrifier, anvisningar och råd föratt öka den kommunala självstyrelsen som regeringen den 26 oktober 1978 på milt förslag lämnade till de cenlrala statliga myndighelerna.

Kommunernas roll i samhällsutvecklingen har förändrais genom kom­munindelningsreformerna. Syfiet med dessa var atl skapa en kommun-struktur som i siörre ulsiräckning än lidigare kunde la på sig betydelsefulla samhällsuppgifter. Samtidigt som den kommunala sektorns verksamhei vidgals har minskningen av antalet kommuner lett lill atl frågor om den

Prop.  1978/79:181

17

kommunala demokratin alltmer uppmärksammats. De undersökningar som gjorls av de slalsveienskapliga insiiiuiionerna och av ulredningen (C 1970:29) om den kommunala demokraiin visar på olika effekier i kommunaldemokraiiski hänseende. I de siörre kommunerna har en livligare poliiisk aktivitet kunnai påvisas. 1 andra avseenden framträder däremoi betydande nackdelar. Under perioden 1951-1977 har antalet förtroendevalda minskal från ungefär 200 000 lill ca 50 000. Della har leit lill ell siörre avstånd mellan väljare och valda. Del har blivii mindre vanligi au medborgarna känner till kandidaterna vid fullmäktigevalen. Överiag kan konstateras all möjlighelerna lill personliga konlakler har försämrals. Undersökningarna visar ock.så all andelen kvinnor, ungdomar, pensionärer och arbetare är mindre bland de förtroendevalda i de större kommunerna än inom befolk­ningen i Övrigt.

Den kommunala verksamhetens uibyggnad och omvandling har medfört konsekvenser för del kommunala arbeiei i olika avseenden. För atl kommunerna skall kunna klara de ökade arbetsuppgifterna har förvaltnings­organisationen byggls ul. Samiidigi som antalet förtroendevalda minskal har de kommunall anslällda ökal avsevärt. Antalet kommunala ärenden har mångdubblats samlidigt som frågorna blivit mer komplicerade och lidskrä­vande. För många förtroendevalda hardei blivit svårt all kombinera de mest arbetskrävande uppdragen med förvärvsarbete, familjeliv och friiidssyssel-säiiningar.

Möjligheterna att skapa en livskraftig kommunal demokraii försämras av de förhållanden som jag nu har redovisat. Den lämnade bakgrunden undersirykerenligi min mening vikten av alt alla möjligheler all fördjupa den kommunala demokraiin las till vara. En grundlig analys av såväl demokra­tiska som förvaliningsmässiga problem i kommunerna kan skapa eu bälire underlag för reformer i syfte alt öka medborgamas inflylande. Mol denna bakgrund har riksdagen på regeringens förslag (prop. 1978/79:61, KU 1978/ 79:17, rskr 1978/79:79) beslulal au anslå medel för en ulvärdering av kommunindelningsreformens konsekvenser i skilda hänseenden.

Sedan kommunindelningsreformen genomfördes har en livlig deball förts om olika åtgärder föratt förstärka den lokala förankringen av kommunernas verksamhei. Under 1970-ialei har eu omfatlande reformarbete bedriviis. Syftei med 1977 års kommunallagsreform var bl. a. au fördjupa medborgar­inflylandel, stärka partiernas ställning och förbättra de förtroendevaldas arbetsvillkor. För egen del anser jag del angelägel au frågorna om den kommunala demokraiins uiveckling ägnas forllöpande uppmärksamhei. De förslag som lagls fram och del ulredningsarbele som pågår i exempelvis kommunaldemokraiiska kommittén, byråkratiutredningen och siaiskon-irollkommiitén är utiryck för den vikt som regeringen tillmäter de kommu­naldemokraiiska frågorna. Jag har för avsikl all senare föreslå regeringen au uppdra åt kommunaldemokraiiska kommittén (Kn 1977:07) all överväga frågan om hur de kommunalt förtroendevaldas arbetsvillkor skall kunna

Prop. 1978/79:181

18

förbällras. Del är av sior viki all de poliiiska pariierna ges goda möjligheler all förmedla kommuninvånarnas synpunkier och önskemål. Genom del kommunala pariisiödei har del varil möjligl all vitalisera del politiska arbetel i kommunerna. Förulsäliningar har skapals för en ulbyggd lokal pariiverk-samhei och för ökade konlakler med föreningslivet. Informalionen lill kommuninvånarna har också kunnai förbällras.

Samiidigi som de poliiiska partiernas arbetsmöjligheter försiärkis har under senare år alli fler kommuner inräiiai lokala organ. Förändringar i organisalionen har gjoris för all underlätta kontakterna mellan den kommu­nala verksamheten och kommuninvånarna. Della är en utveckling som jag noierar med stor tillfredsslällelse. Erfarenhelerna av den försöksverksamhel som pågår med kommundelsråd och särskilda styrelser för kommunala inslilulioner är enligi min mening i huvudsak posiliva. En ökad medverkan från kommuninvånarnas sida har sior betydelse när det gäller alt skapa en livskraftig kommunal självstyrelse. Genom de lokala organen har skapals ett nalurligl forum för diskussion i frågor som har direkt belydelse för kommuninvånarna.

Principen all varje kommun skall vara en odelad förvalinlngsenhei begränsar i hög grad möjlighelerna au inräita lokala organ med förvallnings-och verkställighetsuppgifter. Den innebär att varje nämnd skall svara för all förvaltning och verkslällighel inom nämndens uppgiftsområde. Därav följer atl del inie är möjligl all, utan slöd i särskild lag, inräita disirikisnämnder som, var och en för en del av kommunen, svarar för förvaltning och verkställighet inom ett uppgiftsområde.

Enligt lagen om social centralnämnd m. m. kan kommunerna inrätta sociala disirikisnämnder. Sjukhusdirektioner kan inrättas med slöd av sjukvårdslagen (1962:242). 1 övrigi kan kommunema inie heller inom det specialreglerade områdel inrälla disirikisnämnder eller liknande organ.

Vad jag nu har anförl innebär all del med nuvarande lagstiftning inte är möjligl atl ge kommundelsråd e. d. förvallnings- och verkställighetsuppgif­ter. De kan alllså endasl få uppgifter som beredande och rådgivande organ, t. ex. att förmedla informaiion och synpunkier från invånarna i en kommun­del, atl göra framställningar hos kommunfullmäklige och nämnderna och att avge yuranden i frågor som hänskjuts lill dem.

Principen om kommunen som en odelad förvaltningsenhet anses inte hindra alt särskilda nämnder, s. k. institutionsstyrelser, inrättas med uppgift au svara för förvallning och drift av kommunala anläggningar. Sådana organ får ställning av fakulialiva nämnder. De kan inrättas även för del specialreg­lerade områdel, i den mån beslämmelserna i resp. specialförfallning inie hindrar del. Del är sålunda möjligl all inrälla i. ex. ålderdomshemssiyrelse, pensionärshemssiyrelse och ungdomsgårdssiyrelse.

Kommunaldemokraiiska kommiuén har enligi sina direkliv bl. a. lill uppgift all undersöka förulsäuningarna för olika organisationsformer när del gäller lokala organ.  Uppdragei omfattar såväl kommundelsorgan som

Prop.  1978/79:181

19

insiiiuiionssiyrelser och distriktsnämnder. Till uppgiften hör också au kartlägga och ulvärdera den verksamhei med sådana organ som förekommer. Kommiuén skall vidare ularbela förslag om direklvalda kommundelsor­gan.

Moi bakgrund av vad jag har anförl i del föregående är del enligi min mening angeläget att förutsättningar nu skapas för en vidgad försöksverk­samhel med lokala förvallningsorgan. Principen atl varje kommun skall vara en odelad förvaltningsenhet har enligt min mening inte en sådan lyngd all den bör hindra en sådan försöksverksamhel. Kommunerna bör ges möjlighel all inrälla lokala organ med förvaliningsuppgifter redan för näsla mandal-period. De bör få inrälla disirikisnämnder som, var och en för sill disiriki, svarar för förvaltning och verkslällighel inom ell eller flera uppgiftsområden. Del bör enligt min mening också bli möjligl au ge kommundelsråd och liknande organ förvallnings- och verksiällighelsuppgifier. Sådana kommun­delsråd bör alllså - ulöver uppgifier av beredande och rådgivande karaklär -kunna svara för förvallnings- och verksiällighelsuppgifier som hänför sig lill en kommundel och som omfattar en eller flera kommunala verksamhelsgre­nar. Det innebäratt de blirall belrakia som fakultativa nämnder men atl de fåren bredare verksamheisfäli inom sitt geografiska område än vad som f n. är vanligt när del gäller sådana nämnder. I avvaktan på resullalei av kommunaldemokraiiska kommitténs överväganden beiräffande direklvalda kommundelsorgan bör de lokala organen utses av kommunfullmäklige.

På sikl bör möjlighel lill lokal förvallning genom disirikisnämnder, kommundelsråd och liknande organ öppnas inie bara för fakultativ utan också för specialreglerad kommunal och landstingskommunal verksamhet. En möjlighel som kan böra övervägas är all inräita lokala organ med sådana uppgifter från både del fakulialiva och dei specialreglerade områdel som har ell klarl samband med varandra. Det är fallet med t. ex. kultur-, fritids-, skol-och socialområdet. En sådan mera genomgripande reform kräver emellerlid ingående analyser av olika slag. Mera ingående överväganden än som kan göras i deua sammanhang behövs också innan yiierligare möjligheler kan öppnas all inräita lokala förvallningsorgan för olika specialreglerade verk­samheter. Som jag lidigare har nämnl övervägs frågan om de sociala dislriklsnämndernas uppgifier f n. inom socialdepartementet i samband med behandlingen av socialulredningens betänkande (SOU 1977:40). Inom uibildningsdepartementel pågår beredningsarbete med anledning av det tidigare nämnda förslaget om skolnämnder. Det finns alltså flera skäl till att frågan om lokala organ för specialreglerad kommunal förvaltning inle bör tas upp i della sammanhang. För landsiingskommunernas del gäller an lokal förvallning i form av sjukhusdirekiioner i dag kan åstadkommas med stöd av sjukvårdslagen. Denna lag ses f. n. över av hälso- och sjukvårdsutredningen (S 1975:04). Den fakultativa delen av den landslingskommunala verksam­heten är kvanlilalivi selt relalivi begränsad. Enligt min mening bör frågan om möjlighel för landstingskommunema att inrätta lokala organ på det fakulta­tiva områdel inte las upp nu.

Prop. 1978/79:181

20

Med Slöd av vad jag nu har anfört förordar jag lagsiiftning som ger kommunerna möjlighel au inrälla lokala organ med förvaltnings- och verksiälligheisuppgifter på olika fakultativa verksamheisområden. Lagsiift­ningen flr med hänsyn lill vad jag har anfört provisorisk karaklär. Kommu­nallagen är gemensam för kommuner och landstingskommuner. Bestäm­melser om lokala förvallningsorgan på del fakultativa området hör i och för sig hemma i kommunallagen. Med lanke på all det här rör sig om en försökslagsliflning, som avses gälla bara för kommunerna, anserjag all en särskild lag i. v. är den lämpligaste lösningen.

Del får anses ankomma på kommunaldemokraiiska kommittén au ulvärdera också den försöksverksamhel som kan komma au bedrivas med slöd av den nya lagen. 1 samband med all en mera definiiiv lagstiftning övervägs får ställning också tas tili frågan om lämpliga beteckningar på olika lokala organ. Som exempel på olika lokala organ bör enligt min mening i lagen nämnas institutionsstyrelser, disirikisnämnder och kommundelsråd. En sådan exemplifiering utesluter naturligtvis inle alt en kommun inrättar lokala organ med andra beteckningar. Den omständigheten atl lagen inle avses gälla för landstingskommunerna bör inle uigöra hinder mol all de kommuner som inte tillhör landsiingskommun och som alltså själva driver landstingskom­munal verksamhei inrältar lokala organ för vilken fakultativ verksamhet som helsl.

Till den fakulialiva verksamheten hör bl. a. kommunernas uppgifter inom frilids- och kulturområdel saml aflarsverksdriften. Diskussionen om lokala fakulialiva organ har främst gälll kultur- och fritidsområdet. Jag anser emellerlid all lokala organ bör kunna inrälias också för andra fakulialiva verksamhelsgrenar, om inle särskild lagsiiftning i någoi fall hindrar det. Del kan t. ex. vara iveksaml om en lokal nämndförvallning kan anordnas för elverksdrifien. Enligi lagen (1970:244) om allmänna vallen- och avloppsan­läggningar är del däremoi inget som hindrar att ett förvallningsorgan inrättas för varje vallen- och avloppsanläggning. Inom varje kommun kan ftera olika anläggningar i lagens mening finnas. Det Hr dock antas att försöksverksam­heten i försia hand kommer alt avse kultur- och fritidsområdena. Jag anser dock all det måste bli försökskommunernas sak alt bedöma för vilka verksamhelsgrenar de lokala organen kan anses mest lämpliga. Jag vill erinra om atl vissa specialförfaltningar lillåler all insiiiuiionssiyrelser e. d. inrättas inom den specialreglerade seklorn. Denna möjlighet påverkas naturligtvis inte av den nya lagen. Denna böremellertid ulformas så alt den blir lillämplig också på sådana organ. Dessa är f ö. redan nu atl belrakia som fakulialiva nämnder, eftersom specialförfaliningarna inte innehåller några föreskrifier om sådana lokala organ.

Näsla fråga blir då vilka uppgifter som bör kunna anförtros ett lokalt organ som inle ulesluiande skall svara för förvallning och drift av en eller flera anläggningar. Ulöver förvallning av inslilulioner som kan finnas inom det geografiska verksamhetsområdei bör organei  t. ex.  kunna ansvara för

Prop. 1978/79:181

21

fördelning av anslag till organisationer inom områdel. Eli lokalt organ på frilidsområdel bör kunna anordna olika frilidsaktivileler i bostadsområdena och svara för den allmänna frilidsverksamheien i anslutning lill skolan. När det gäller kullurseklorn bör en lokall organ kunna svara för kuliurarrange-mang och för konlakler med föreningslivei i bosladsområden och på arbeisplat.ser. Del nu sagda fårendasi ses som exempel på vad som bör kunna ankomma på lokala organ. Jag anser all kommunerna bör ges frihel alt själva avgöra vilka uppgifter som bör läggas på ett lokall organ. Den nya lagen bör alllså innebära all samtliga uppgifier som i dag kan läggas på en fakuliaiiv nämnd också kan läggas på ett lokall organ med den begränsning som ligger i all verksamheten enbart avser en del av kommunen.

En annan sak är om del är prakliskl lämpligi att låla de lokala organen få så vidsträckia uppgifter. Man kan enligi min mening inle bortse från au del kan vara lämpligasl atl lägga lednings- och samordningsfunktionerna inom en seklor hos en central facknämnd. När del gäller förvaltningsuppgifter kan diskuleras huruvida t. ex. personaladminisiraiion eller upphandling bör anförtros ål lokala organ. Jag vill erinra om au sådana uppgifter kan centraliseras lill en enda nämnd med stöd av 3 kap. 14 i; kommunallagen. Frågor som rör l. ex. fasiigheisförvaltning eller inköp av maieriel kan också behöva bedömas centralt. Del normala får därför anias vara att centrala facknämnder behövs också i ett syslem med lokala organ. De får då lämpligen svara för planeringen och samordningen inom resp. verksamhelsområde men de kan också ha hand om vissa förvaltningsärenden. Den cenlrala nämnden kan t. ex. ha hand om personaladministrationen också för den lokall placerade personal som biiräder de lokala organen. Jag anser emellerlid all lagen inle bör lägga hinder i vägen för andra lösningar som man på kommunall håll kan anse lämpliga.

Jag förordar alt det i den nya lagen föreskrivs all kommunfullmäklige bestämmer de lokala organens uppgifter. Också de geografiska verksamhels-områdena bör naluriigivis beslämmas av fullmäktige. Kommunerna bör enligt min mening ges så fria händer som möjligt när del gäller de lokala organens arbelsformer och deras förhållande lill facknämnderna. Jag vill erinra om all eU lokall organ, t. ex. ell kommundelsråd, enligt vad jag har förordal i del föregående, skall kunna överta förvallnings- och verksiällig­heisuppgifter från flera fakultativa verksamhelsgrenar, alliså från flera fakultativa nämnder. Kommunalrältsligi seil får lokala organ med förvall­nings- och verksiällighelsuppgifier ställning av nämnd, medan nuvarande kommundelsråd med enbarl rådgivande och beredande uppgifter oftast är all anse som beredningar.

När det gäller förhållandet mellan de lokala organen och den eller de centrala nämnderna bör flera möjligheter finnas. En lösning är atl de lokala organen får uppgifier inom endasl en verksamhetsgren, l. ex. fritids- eller kulturområdel. En annan kan vara alt de lokala organen lar över uppgifier inom flera områden - i. ex. kultur- och fritidsområdena. Ytteriigare en

Prop. 1978/79:181

22

möjlighel är all man i del sistnämnda fallel lägger samman de båda cenirula nämnderna lill en central nämnd för frilids- och kulturverksamheten. Den mest långlgående lösningen är all de cenlrala facknämnderna avskaffas. Del enda samordningsorganet blir då kommunsiyrelscn. Jag anser emellertid all del knappasl är troligt all en sådan organisalionsform kommer att väljas under försöksverksamheten. Med lanke på au en grundläggande princip vid den senasle kommunallagsreformen var all kommunema skulle ges siörsia möjliga frihel atl anpassa sin organisaiion och sina arbelsformer lill de lokala förhållandena bör den nya lagen dock inle uiesluia denna möjlighel.

En vikiig fråga är hur samordningen mellan den cenlrala nämnden och de lokala organen skall ske. Jag har i del föregående förordal en föreskrift om an kommunfullmäklige besiämmer de lokala organens uppgifter. När del sker, måsle fullmäktige la ställning lill uppgiftsfördelningen mellan den cenlrala nämnden och de lokala organen.

De samordningsproblem som kunde uppkomma mellan sociala disirikis­nämnder och sociala ceniralnämnden diskulerades i samband med lillkoms­len av lagen om social ceniralnämnd m. m.(prop. 1970:121). Föredraganden framhöll au man inie kunde hell borlse från risken för alt en självsiändig besluianderäii för disirikisnämnderna skulle medföra all skilda normer och principer i forlsällningen kunde komma all lillämpas också inom olika delar av en och samma kommun. En garanii för utvecklingen av en enhellig praxis inom kommunen borde enligt föredraganden dock ligga i all centralnämnden hade möjlighel alt utfärda allmänna råd och anvisningar för dislriklsnämn­dernas verksamhei och i an minsl en ledamoi av varje dislriklsnämnd avsågs vara ledamol även av ceniralnämnden. Dessulom fick förulsällas au en samordning skedde på ijänsiemannaplanel. Kommunens förtroendevalda och ijänslemän inom socialvården fick vidare förulsällas samlas lill återkom­mande konferenser om gemensamma problem. De allmänna beslämmel­serna i vårdlagarna om socialstyrelsens och länsslyrelsens lillsyn över resp. vårdområde skulle enligi förslagei i propositionen också gälla dislriklsnämn­dernas verksamhei. I 10 § tagen om social ceniralnämnd m. m. logs in regler som kan sägas innebära all disirikisnämnderna i viss mån gavs en underordnad siällning i förhållande lill sociala centralnämnden. Tjänsier hos disiriklsnämnden skulle lillsäilas av sociala ceniralnämnden. Det skulle vidare ankomma på sociala ceniralnämnden all göra framställning och avge yllrande lill kommunfullmäklige. I 8 § föreskrevs au minsi en av ledamö­terna i en social dislriklsnämnd borde vara ledamol i sociala centralnämn­den.

Bestämmelsen om alt minst en ledamot i varje dislriklsnämnd bör vara ledamol i sociala centralnämnden slopades i samband med alt riksdagen biföll prop. 1976/77:1 om minskad statlig detaljreglering av kommunerna m. m. Anledningen härtill var bl. a. all social dislriklsnämnd kan väljas proportio­nellt (prop. s. 66). Den särskilda regeln om lillsällning av ijänsler hos social dislriklsnämnd logs bort vid samma lillfälle, Kvar slår numera endasi au

Prop. 1978/79:181

23

rånen all väcka ärenden hos fullmäklige förbehålls sociala ceniralnämnden. Regeln behölls, eftersom de sociala disirikisnämnderna annars skulle få en annan ställning än den som ursprungligen hade avsells. Frågan om dislriklsnämndernas siällning borde enligi vad som anfördes i proposilionen i siällei bedömas från samma utgångspunkter som motsvarande problem på andra kommunala områden, exempelvis skolans. Del fanns därlor anledning all åierkomma lill frågan (prop. s. 85). Socialutredningen föreslår i belän­kandei (SOU 1977:40) all regeln behålls.

Enligi min mening är de grundläggande problemen i förhållandel mellan eit lokalt organ och en ceniral nämnd på del fakulialiva områdel i slort desamma som de problem som i dag gäller förhållandel mellan en social dislriklsnämnd och en social centralnämnd. Jag vill tillägga atl behovei av enhetlighet inom en förvaltningsgren måsle vägas moi önskemålel om en självsiändig besluianderäii för de lokala organen. Behovei av enhetlighet kan vara olika i olika ärenden. I ärenden som gäller likvärdig siandard för medborgarna inom kommunen som helhet är behovei av enhellighei siort. Där kan också den kommunala likslällighelsprincipen få belydelse. I andra frågor kan utrymme finnas för olika bedömningar inom olika distrikt. Del bör enligt min mening ankomma på den cenlrala nämnden atl göra resursavväg­ningen för sin verksamhetsgren med avseende på hela kommunen. Kommunstyrelsen och fullmäklige gör sedan prioriteringarna mellan de olika verksamheisgrenarna. De lokala organen böremellertid inom sin anslagsram ha möjlighel alt göra vissa priorileringar i fråga om verksamheien inom resp. distrikt. Här kan man gå mereller mindre långl. Avgörande är i försia hand på vilkel säu och i vilken omfallning budgeten används som styrmedel.

Jag anser atl del i huvudsak bör överiämnas åt kommunema all bedöma hur samordningen skall gå lill. Om inte särskilda regler skrivs in i den nya lagen, kommer emellertid de lokala organen all vara sidoställda den cenlrala nämnden, liksom f n. är fallel med inslilulionsslyrelserna. För all samord­ningen skall underiättas kan del finnas skäl all ge lokala organ med förvallnings- och verkställighetsuppgifter en i viss mån underordnad ställ­ning i förhållande till centralnämnden.

En viktig fråga i della sammanhang är om de lokala organen bör kunna väcka ärenden hos fullmäktige eller ej. Fullmäklige kan i dag med slöd av 2 kap. 15 § kommunallagen ge en lokal beredning, i. ex. eu kommundelsråd, en sådan initiativrätt. De kommunala nämnderna har enligt 2 kap. 15 § rätl all väcka ärenden hos fullmäklige, om inle annal är föreskrivel i lag. Ell sådani undantag har, som framgår av del föregående, gjorts i fråga om de sociala disirikisnämnderna. Jag anser del lärnpligasi au i den nya lagen föreskrivs all fullmäklige avgör om eu lokall organ skall få iniiialivrätl hos fullmäklige eller ej. Erfarenhelerna från den vidgade försöksverksamhelen får sedan avgöra vilken lösning som på sikl kan yara den mesi lillfredssiäl­lande.

Lokala organ med förvallande och verkslällande uppgifter är kommunala

Prop. 1978/79:181

24

nämnder och fördemgällerdärför kommunallagens regler om nämnder. Om ingel annal särskili föreskrivs, innebär della au ell sådani organ med slöd av 4 kap. 4 § kommunallagen kan lämna in sill budgelförslag direkl lill kommunstyrelsen. En sådan ordning kan emellertid vara lill nackdel från samordningssynpunki. Jag föreslår därför all del i lagen anges au fullmäklige Hr föreskriva alt eU lokall organs budgelförslag skall lämnas lill facknämn­den. En sådan möjlighel slammer bäsl överens med principen all kommu­nerna själva bör beslula om sina arbelsformer.

Kommunerna har naiurliglvis möjlighel all förbäura samordningen genom all la in bestämmelserom samrådsskyldighel m. m. i reglementen för lokala organ och genom au anordna överläggningar mellan förtroendevalda och ijänslemän hos den cenlrala nämnden och de lokala organen.

Jag anser atl några föreskrifter om alt en eller flera av ledamölerna i ett lokall organ skall vara ledamöier i den centrala nämnden inle bör las in i den nya lagen. Det bör vara partiernas sak all i samband med nomineringarna bedöma om någon form av personsamband mellan de lokala organen och en central nämnd behövs.

Som jag lidigare har framhållil bör del vara möjligl all införa ell syslem med lokala förvaltningsorgan, även om del inte finns eller inrälias en särskild ceniral nämnd för uppgiftsområdei. När så sker, ankommer del på kommun­styrelsen alt med stöd av 3 kap. 1 § kommunallagen ulöva de samordnings­funktioner som behövs. Jag vill framhålla all uppgiftsfördelningen mellan kommunstyrelsen och de lokala organen naturligtvis kan göras så atl slyrelsen får karaklär av ceniral facknämnd.

Särskilda samordningsproblem kan uppkomma,omen lokali förvaltnings­organ har uppgifter som härrör från flera verksamhetsområden, t. ex. kullur-och fritidsområdena, samiidigi som del finns en ceniral frilidsnämnd och en ceniral kulturnämnd i kommunen. Var och en av de cenlrala nämnderna får ulöva samordningsfunklionerna för sill verksamhelsområde. Della leder lill att man i budgeten för en sådani lokalt förvallningsorgan bör göra en uppdelning i en del som avser kullurell verksamhei och en som avser fritidsverksamhet. Varje central nämnds yttrande över de lokala organens budgelförslag Hr då begränsas till den verksamhetsgren som nämnden svarar för. I samband med an de lokala organens uppgifter besläms kan del vara lämpligt alt fullmäklige föreskriver i vilka ärenden samordningsfunklionerna skall ulövas av den ena eller andra cenlrala nämnden.

Lokala organ med förvaltnings- och verksiällighelsuppgifier inom del fakultativa områdel blir, som jag lidigare nämnl, alt anse som fakulialiva nämnder, även om deras geografiska verksamheisområden är begränsade. Della innebär all de bestämmelser i kommunallagen som gäller för fakulta­tiva nämnder i övrigi kommer alt gälla för sådana lokala organ. För tydlighetens skull bör det enligt min mening i den nya lagen anges atl kommunallagens bestämmelser om sådana nämnder som avses i 3 kap. 13 § andra siycket kommunallagen gäller förde lokala organen med de undantag

Prop. 1978/79:181

25

som följerav au jag i del föregående har förordal särskilda reglerom de lokala organens räll alt väcka ärenden i kommunfullmäklige och om handlägg­ningen av deras budgelförslag.

Av vud jag nu har anfört följer ull bestämmelsen i 1 kap. 5 § kommunal­lagen om delegaiion av fullmäkliges besluianderäii kommer an gälla också förde lokala förvallningsorganen. Beslämmelserna i 2 kap. 14 § om nämnd­ordförandenas yiiranderäii vid kommunfullmäkiiges sammaniräden blir liHämpliga pä ordförandena i de lokala organen. Inierpellalion kommer enligi 2 kap. 24 ij all kunna siällas lill ordförandena. Samiliga besiämmelser i 3 kap. om fakulialiva nämnder blir liHämpliga. Någoi ulrymme för lillämpning av beslämmelserna i 3 kap. 14 f; kommer emellertid knappasl au finnas, eftersom de lokala organens geografiska verksamheisområden är begränsade. Av bestämmelserna i 4 kap. blir i försia hand föreskriften i 9 § om förande av räkenskaper lillämplig. Beslämmelserna om revison i 5 kap. kommer all gälla också de lokala organens verksamhei, liksom beslämmelserna om kommu­nalbesvär i 7 kap.

För de förtroendevalda i de lokala förvallningsorganen kommer kommu­nallagens regler om valbarhel, räll lill ledighei, ersättning, reservalionsräli m. m. all gälla. Valbarheien blir således inle inskränki lill dislrikiei. Del lar ankomma på partierna all i samband med nomineringen bedöma om ledamölerna måsie varu bosalla i dislrikiei eller ej.

Kommunaldemokraiiska kommiuén uireder f n. hur direklvalda kommundelsråd skall kunna inrälias. Enligi min mening är del angelägel all denna möjlighel öppnas. 1 del förslag som här framläggs är emellerlid uigängspunkien ail ledamölerna i de lokala organen ulses av fullmäklige. Härvidlag gäller beslämmelserna i 2 kap. 23 § kommunallagen om propor­tionelli val. Del är inle möjligl an nu införa lagregler som garanlerar alt de lokalu organen får en sammansättning som molsvarar den politiska siruk­iuren i den kommundel där de verkar. Även denna fråga ligger inom kommunaldemokraiiska kommiiiéns uppdrag. Jag vill framhålla all partierna i kommunen naiurliglvis kan komma överens om all de lokala organen skall ges en sådan sammansäuning att de återspeglar väljaropinionen i kommundelen.

Kommunallagens bestämmelser om fakulialiva nämnder innebär all ell lokall förvallningsorgan kan ha annan mandalperiod än ire år, om fullmäk­lige besiämmer del. Vidare har fullmäklige frihel an besiämma anialei ledamöier och suppleanier i sådana organ. Jag vill slulligen erinra om all regeln i 2 kap. 16 § kommunallagen om an ärenden, som fullmäktige skall avgöra, skall beredas av den nämnd eller beredning dil ärendei efter sin beskaffenhei hör kan leda lill all både den cenlrala nämnden och del lokala organei måsie höras i eu ärende som gäller del lokala organels sakliga och geografiska verksamhetsområde.

Jag har i del föregående framhållil an kommunerna bör beredas möjlighel alt ulse lokala organ med förvaliningsuppgifter redan för näsla mandalperiod.

Prop.  1978/79:181

26

Jug unser au den nya lagen bör irudu i kraft den 1 januari 1980. När lagen hur uifärdals, kommer kommunfullmäklige ull kunna besluiu ull lokala lörvult-ningsorgan skall inrälias nämnda dag. Vul uv ledumöler och suppleanier förräiius därefter i enlighel med beslämmelserna i 2 kap. 9 i; kommunullugen före december månuds uigång.

En hänvisning lill den nya lugen bör las in i 3 kap. 13 !; kommunalla­gen.

5 Upprättade lagförslag

1 enlighel med vad jag nu anfört har inom kommundepartemeniet upprällais förslag lill

1.

lag om ändring i kommunallagen (1977:179),

2.

lag om vissa lokala organ i kommunerna.

6 Hemställan

Jag hemsläller ull regeringen föreslår riksdagen au aniaga förslagen.

7 Beslut

Regeringen ansluler sig lill föredragandens överväganden och besluiar all genom proposiiion föreslå riksdagen all aniaga de förslag som föredraganden har lagl fram.

Prop. 1978/79:181

27 Bilaga 1

Exempel på plan över en kommunal nämndorganisation

.,,.,i,,ll,

;iLt,

n

Komnumsiyielse

lillika Arbeisl

ö

shetsn

ä

mnd Beredskapsn

ä

mnd Brandslyrelse Civilf

ö

rsvarsn

ä

nind F

ö

rmedlingsorgan Krislidsn

ä

mnd

Arbetsuiskou

Personal och organisa-           i

tionsulskoll                             1

.1

Specialreglerade n

ä

mnder

Fakulialiva n

ä

mnder

Byggnadsn

ä

mnd

Central byggnadskommitlc

H

ä

lsov

å

rdsn

ä

mnd

Frilidsn

ä

mnd

Skolslyrelse

Kuliurn

ä

mnd

Social centraln

ä

mnd ' tillika familjebidragsn

ä

mnd

Konsumentn

ä

mnd

Valn

ä

mnd

' Två eller flera sociala disirikisnämnder kan inrälias

Prop.  1978/79:181

28

Bilaga 2 Kommuner som inrättat sociala distriktsnämnder

Län

Kommun

Folkmängd

Antal distrikts-

1978-01-01

nämnder 1977-07-01

AB

Boikyrka

73 480

3

AB

Huddinge

64 784

4

AB

Lidingö

37 480

2

AB

Solna

52 365

3

AB

Siockholm

658 435

17

AB

Södertälje

77 829

3

C

Enköping

32 024

3

C

Uppsala

141 444

4

E

Linköping

110 779

3

E

Norrköping

120 647

4

F

Jönköping

108 568

2

H

Kalmar

52 625

2

I

Gotland

54 791

3

L

Kristianstad

67 922

2

M

Helsingborg

101 105

2

M
[REDACTED_EFTERNAMN]

76 970

3

M

Malmö

238 454

5

N

Kungsbacka

40 865

2

N

Varberg

43 548

2

0

Göteborg

440 082

7

0

Mölndal

47 267

2

s

Karlstad

72 975

4

T

Örebro

117 036

3

W

Ludvika

32 723

2

Prop.  1978/79:181

29

Bilaga 3 Kommuner som inrättat kommundelsråd

Län

Kommun

Folkmängd

Landareal

Anial råd

1978-01-01

km2

1978-08-15

Inlånat 1971-1973

AB

Sigtuna

27 641

327

5

AB

Danderyd

27 455

27

5

F

Vetlanda

28 644

1 506

8

R

Skövde

45 811

672

5

Imäiial 1974

AB

Boikyrka

73 480

251

4

C

Uppsala

141 444

2 464

9

F

Jönköping

108 568

1 484

13

0

Göleborg

440 082

446

6

0

Kungälv

28 907

361

6'

P

Borås

104 151

1 181

11

T

Örebro

117 036

1837

2

X

Hudiksvall

36810

2 496

4

AC

Umeå

77 458

2317

8

Inräiiai 1975

AB

Huddinge

64 784

129

5

W

Borlänge

45 924

584

2

Inräiiai 1976

C

Enköping

32 024

1 180

2

Inräiiai 1977

S

Säffle

19 592

1 219

1

Inräiiai 1978

D

Nyköping

63 327

2 090

4

N

Kungsbacka

40 865

610

2

BD

Kiruna

30 861

19 447

3

Avser kommundelsstämma

Prop. 1978/79:181

30

Innehåll

Proposiiion ....................................................... 

1

Proposilionens huvudsakliga innehåll ...................... 

1

Lagförslag

Förslag lill lag om ändring i kommunallagen (1977:179)   

2

Förslag lill lag om vissa lokala organ i kommunerna....... 

3

Uldrag ur prolokoll vid regeringssammanträde den 22 mars 1979 ..

4

1

Inledning..................................................... 

4

2

Den kommunala nämndorganisaiionen................ 

..... 

5

3

Lokala organ i kommunerna............................. 

9

3.1

Kommunen som odelad förvalinlngsenhei...... 

10

3.2

Sociala disirikisnämnder........................... 

.... 

10

3.3

Förslag om lokala ledningsorgan inom skolan 

.... 

12

3.4

Insiiiuiionssiyrelser.................................. 

12

3.5

Kommundelsråd...................................... 

.... 

14

4

Föredragandens överväganden........................ 

.... 

16

5

Uppräitade lagförslag..................................... 

.... 

26

6

Hemslällan................................................... 

.... 

26

7

Beslul.......................................................... 

26

Bilagor

1.

Exempel på plan över en kommunal nämndorganisalion     

27

2.

Kommuner som inräiiai sociala disirikisnämnder....... 

... 

28

3.

Kommuner som inräiiai kommundelsråd ................ 

... 

29