Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1976/77:22

Regeringens proposition 1976/77:22

om statsbidrag till hemspråksundervisning för invandrarbarn m. m.

beslutad den 4 november 1976.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag sora har upptagits i bifogade utdrag till regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

BRITT[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

På grundval av riksdagens beslut med anledning av proposition om hemspråksundervisning för invandrarbarn (prop. 1975/76:118, UbU 1975/76: 33, rskr 1975/76: 391) framläggs förslag om bl. a. nytt statsbi­drag till komraunerna för hemspråkslräning i förskolan och för hem­språksundervisning i grundskolan och gymnasieskolan.

För hemspråkslräning i förskolan för sexåringar föreslås statsbidrag till kommunema utgå med ett schablonbelopp per deltagande bam och år. Beloppet har preliminärt fastställts tiU 1 900 kr. mkluderande bidrag till vissa arbetsgivareavgifter. Schablonbeloppet skall jämkas årligen med hänsyn till den genomsnittliga årliga löneutvecklingen.

För hemspråksundervisning i grundskolan och gymnasieskolan före­slås utgå ett schablonbelopp till kommunerna. Detta belopp beräknas som en kostnad för varje uttagen lärarveckolimme undervisningen om­fattar. Därvid skall för grundskolan räknas 1,1 lärarveckotimmar per deltagande elev och läsår samt för gymnasieskolan 0,75 lärarveckotim­mar per deltagande elev och läsår. Schablonbeloppet har preliminärt be­stämts till 1 765 kr. per lärarveckolimme vartill kommer bidrag för så­dana arbetsgivareavgifter som i dag ersätts ur bidragsanslagen för grundskola och gymnasieskola. Schablonbeloppet skaU årligen jämkas med hänsyn till löneutvecklingen m. m.

Vissa övergångsbestämmelser föreslås, som medger en successiv an­passning för kommuner som enligt nuvarande regler erhåller högre bi­drag än vad det nya statsbidraget medger. För det övervägande antalet kommuner innebär förslaget en betydande resursförstärkning.

1    Riksdagen 1976/77. I saml Nr 22

Prop. 1976/77: 22

2

I propositionen behandlas också vissa frågor rörande tjänster som hemspråkslärare. EiUigt riksdagen bör särskilda statligt reglerade tjäns­ter som hemspråkslärare vid kommunens skolväsende inrättas fr. o. m. den 1 juU 1977.

Slutligen anmäls en fråga ora ändring i skollagen med anledning av riksdagens beslut om ändrad benämning för specialskolorna (UbU 1975/76: 9, SoU 1975/76: 10, rskr 1975/76: 13).

Prop. 1976/77: 22

Uldrag

UTBILDNINGSDEPAREMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1976-11-04

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Boh­man,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Asling,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om statsbidrag till hemspråksundervisning för invandrar­ barn m m.

1    Inledning

Genom riksdagens beslut med anledning av proposition om hem­språksundervisning för invandrarbarn (prop. 1975/76: 118, UbU 1975/76: 33, rskr. 1975/76: 391) skall särskUda statiigt reglerade tjänster som hemspråkslärare med anställning vid skolväsendet i kommun inrät­tas fr. o. m. budgetåret 1977/78 såsom extra eller extra ordinarie tjänster. Riksdagen gav härvid som sin mening tiU känna att regeringen bör återkomma till riksdagen med förslag om statsbidragssystem för hemspråkslräning i förskolan och hemspråksundervisning inkl. studie-handledning på hemspråk i gmndskola och gymnasieskola.

2    Gällande bestämmelser Statsbidrag och undervisningsformer

EnUgt bestämmelser om stödundervisning åt utländska bam i den obligatoriska skolan utgår statsbidrag för stödunder­visning med högst sex veckoliimnar per undervisningsgmpp för ut­ländska eUer statslösa elever samt för svenska barn som intagUs från ut­ländska skolor.

Skolöverstyrelsen har meddelat närmare föreskrifter om sådan stöd­undervisning. Enligt dessa har stödundervisning som mål att bereda elevema bästa möjliga fömtsättnmg för skolgång i svensk skola. Elever med olika modersmål bör undervisas gemensamt i svenska. Undervis­ningen bör ges av svensk lärare. Undervisningsgrupperna bör vara små (35 elever) och i möjligaste mån homogena med avseende på ålder och

Prop. 1976/77: 22

4

färdighet i svenska. 1 kommuner med tUlräckligt antal elever av här av­sett slag kan det vara lämpligt att för undervisning i svenska inrätta en perraanent språkklinik.

Stödundervisningen kan även innebära studier på raodersmålet under ett par veckotimraar med handledning av lärare sora behärskar elevens raodersmål (studiehandledning på hemspråk) och med användande av studiemateriel på elevens modersmål, vilken godkänts av skolstyrel­sen.

Undervisningsgrupperna kan vid denna undervisning vara större och åldersmässigt mer helerogena än vid stödundervisning i svenska.

Stödundevisoing delas allmänt upp i två delar dels undervis­ning i svenska, dels studiehandledning. Varje invand­rarelevs behov av stödundervisning bör med jämna mellanmm faststäl­las efter en allsidig bedömning, i synnerhet under elevens första tid i skolan.

För varje elev måste stödundervisningens omfattning fortlöpande omprövas. Studiehandledningen är därvid elt särskilt problem. I de allra flesta fall ges denna av hemspråkslärare, som har förutsättningar att med användande av såväl svenska sora hemspråk stödja eleven i dermes ämnessludier. I de fall en nyinvandrad elev inte kan hänvisas tUl förbe­redelseklass, får denne nästan hela stödundervisningen som studiehand­ledning på hemspåket.

För de elever, som skolan bedömt vara i behov av stödundervisning är denna obligatorisk.

Lönekostnaderna för stödundervisningen täcks över gmndskoleansla­gél. Under budgetåret 1975/76 uppgick stödundervisningen i svenska till 29 232 lärarveckotimmar och studiehandledningen på hemspråk tUl 13 898 lärarveckotimmar. Lönekostnaderna för denna undervisning be­räknas ligga kring 80 milj. kr. Därtill koraraer bidrag för olika arbetsgi­vareavgifter sora utgår enligt särskilda beslämmelser.

Resursen för stödundervisning i gymnasieskolan får användas både för stödundervisning i svenska och i andra ämnen samt för studiehandledning på hemspråk. För innevarande budgetår är 5 milj. kr. anslagna för delta ändamål. Medlen fördelas av skolöversty­relsen på gmndval av antalet elever i kommunema som behöver detta stöd.

Hemspråksundervisning i grundskolan är friviUig. Undervisningen omfattar 2 veckotiramar och ersätter helt eUer delvis undervisningen i annat ämne/andra ämnen. Den samordnas om möjligt mellan elever i olika årskurser. Lönekostnaderna för denna undervisning täcks av det allraänna driftbidraget till grundskolan. Det åligger den lo­kala skolledningen att svara för alt invandrarelevema och deras föräld­rar informeras såväl om betydelsen av som möjligheten att välja under­visning i hemspråket.

Prop. 1976/77: 22

5

Skolstyrelsen kan enligt supplement till läroplanen medge att alla ele­ver i grundskolan som kommer från hem där man talar ett annat språk än svenska får välja undervisning i heraspråket.

Detla innebär, att skolan måste slå fast, att eleven i hemmiljön har ett annat hemspråk än svenska. Den enda praktiska möjligheten att konsta­tera detla förhåUande har för skolans del varit att anlita berörd hem­språkslärare. Den situationen har då inträffat, att hemspråkslärarna tvingats avgöra sitt eget tjänsteunderlag.

Försök med förberedelseklasser finns sedan några år främst på låg­stadiet i kommuner med raånga invandrarelever. Den grandläggande läs- och skrivinlärningen ges i dessa klasser på heraspråket. Någon ut­värdering av försöken föreligger ännu inte.

När en elev lämnat förberedelseklassen och övergått till sin svenska klass, ges s. k. fortsatt stödundervisning beslående av undervisning i svenska och studiehandledning. Omfattningen bestäras av resp. elevs färdighetsnivå i svenska. För att denna stödundervisning skall fungera krävs etl intimt samarbele raellan alla berörda lärare.

Undervisningen i heraspråk i gyranasieskolan regleras av skolförordningens 8 kap. 4 § fjärde stycket. 1 detta anges att elev med annal språk än svenska sora modersraål kan byta ut undervisning i främmande språk raot undervisning i sill modersraål. Skolöverstyrelsen har fastställt kursplaner för ett flertal invandrarspråk.

I den allmänna förskolan för sexåringar förekomraer f. n. ingen regelraässig heraspråksträning. Enligl lagen om barnomsorg (1976: 381) skall även barn, som av fysiska, psykiska, sociala, språkliga eller andra skäl behöver särskilt slöd i sin utveckling, anvisas plats i för­skola tidigare än det år då barnet fyller sex år. Förskolan har därige­nom bl. a. fått ett ansvar för invandrarbamens språkliga utveckling. Försöksverksamhet med hemspråkslräning förekomraer i ett antal kom­muner. Socialstyrelsen har givit ut särskilda anvisningar om invandrar­barn i förskolan, i dessa har hemspråkslräningen en central plats. Detma träning integreras i den dagliga verksaraheten i förskolan.

Personalfrågor

För stödundervisningen i grundskolan anlitas såväl svenska lärare som hemspråkslärare.

Med termen svenska lärare avses här de sora innehar tjänst enligt skolförordningen (1971: 235, ändrad senast 1976: 682) som ordinarie, extra ordinarie eller extra lärare vid gmndskolan eller gymnasieskolan. I skolförordningen regleras dels de arbetsuppgifter som är förenade med tjänsterna, dels de behörighetsvillkor eller krav på viss kompetens som tjänsteinnehavama skall uppfyUa.

Med termen hemspråkslärare avses här de tvåspråkiga personer, som

2    Riksdagen 1976/77.1 saml Nr 22

Prop. 1316fn: 22

6

har anställts för att undervisa i och på minoritetsspråk samt för socialt kontaktarbete.

Hittills har stödundervisningen i svenska vanligtvis meddelats av svensk lärare. Endast i de fall då hemspråkslärare har kvalificerade kunskaper i svenska, har svenskträningen anförtrotts sådan lärare. Det har då i flertalet fall gällt finska lärare med erfarenhet från hemlandet i att undervisa i svenska som fräramande språk.

Svenska lärare inräknar ofta stödundervisningen i svenska i sin tjänst. I kommuner och rektorsområden med många invandrarelever och där tjänsteunderlaget är tiUräckUgt stort förekommer att svenska lärare har hela sin tjänstgöring i form av stödundervisning i svenska.

Det ankommer på den lärare som skall meddela stödundervisning i svenska, att samverka med hemspråkslärare och övriga lärare.

För varje invandrarelev måste dessa lärare tillsammans analysera be­hovet av stödundervisning och framlägga ett individuellt studiepro­gram.

I skolförordningen finns inga regler om behörighet eller särskUda tjänster för lärare som undervisar invandrarelever eUer elever med an­nat hemspråk än svenska. Den vanligaste anställningsformen för hem­språkslärare är timläraranställnmg.

För lärare som undervisar finskspråkiga elever finns dock vissa be­stänunelser, som meddelats genom Kungl. Maj:ts beslut den 17 juni 1970 om behörighet till extra och extra ordinarie folkskoUärartjänst, i vilken ingår skyldighet att undervisa finskspråkiga elever. Löneförmå­nerna har faststäUts genom beslut av statens avtalsverk 1970, 1973 och 1975. Lärare för finskspråkiga elever avses medverka i dels anpassnings-och stödundervisning för finska invandrarelever inom grundskolan, dels hemspråksundervisning i finska enligt läroplanen för grandskolan, dels elewårdsarbete bland sådana elever. Enligt beslutet den 17 juni 1970 gäller följande behörighetskrav

a)

avlagd folkskoUärarexamen i Finland

b)

erforderliga kunskaper i svenska språket

c)

anställning som lärare i Finland eller Sverige minst 392 dagar efter examen med minst halvtidsstjänstgöring under minst 314 dagar.

För den som uppfyller dessa vUlkor samt de för lärare gällande all­mäima behörighetsvillkoren enUgt 14 kap. 8 § skolförordningen gäller att han/hon kan få anställning som exlra ordinarie lärare 2 i grundsko­lan i vilken ingår skyldighet att undervisa finskspråkiga elever. Inplace­ring i lönegrad resp. löneklass regleras genom nämnda beslut av statens avtalsverk. Dessa bestämmelser ora behörighet, anställningsform och löneförmåner för finska folkskollärare innebär att dessa fått slörre trygghet i anställningen och bättre löneförhållanden än andra hem­språkslärare.

Prop. 1976/77: 22

7

1 ett fåtal fall har även andra finska lärare än folkskollärare, som korarait till Sverige för att tjänstgöra vid grandskolan, fått samma för­måner som de finska folkskollärarna.

Regeringen har i ett antal fall också beviljat andra hemspråkslärare än finska lärare liknande löneförmåner.

Efiersom inga generella regler om anställning och behörighet för hemspråkslärare finns, saknas också bestämmelser om tillsättning och meritvärdering.

Liksom i grundskolan ges stödundervisningen i svenska i gymnasieskolan i allmänhet av svenska lärare, som kan räkna in undervisningen i sina tjänster. För dessa lärare finns inte några krav på ulbildning i alt undervisa i svenska som främmande språk.

Stödundervisning i andra ämnen, t. ex. engelska ges oftast också av svenska lärare.

Studiehandledning på hemspråket meddelas av hemspråkslärare. Re­kryteringen har i allmänhet inriktats på de tvåspråkiga lärare, som tjänstgör i grundskolan. Anställningsformen är vanligtvis timläraran-slällning.

I förskolan arbetar bl. a. förskollärare och barnskötare. De in­går i arbetslag med ansvar för verksamheten i förskolan.

FörskoUärare och barnskötare har kommunalt reglerade anställningar med lön och övriga anstäUningsvUlkor fastställda enligt kommunala av­tal. Tjänst som förskollärare är förenad med rätt till semester eller fe­rier. Bamskötartjänstema är förenade med rätt till semester. För att kunna förordnas som innehavare av kommunalt reglerad tjänst som för­skollärare eller barnskötare krävs inte någon särskUd utbUdning, men som regel rekryteras personal till dessa tjänster bland dem som utbUdats för resp. tjänst.

Beträffande utbildning av lärare som meddelar stödunder­visning i svenska som främmande språk samt utbildning av hemspråks­lärare kan följande anföras.

F. n. finns inga särskilda krav på ulbildning i att undervisa i svenska sora främmande språk. Under senare år har dock behovet av sådan ul­bildning och fortbildning blivit allmänt erkänt. Sådan utbildning ges nu­mera dels inom grundutbildningen i tillvalskurser till klasslärarulbild­ningen vid vissa lärarhögskolor, dels i form av fortbUdningskurser. Dessuiom finns kurser i svenska som fräramande språk på högskolan.

1 stort sett saknas även grundutbildning av hemspråkslärare. Försöks­verksamhet med särskilda utbildning av klasslärare raed finska som rao­dersmål pågår dock sedan vårterminen 1975. Skolöverstyrelsen har nyli­gen avgett förslag om en reguljär utbildning för hemspråkslärare. För­slaget bereds f. n. inom utbildningsdepartementet.

Prop. 1976/77: 22

8

Under innevarande budgetår pågår särskilda fortbildningskurser för sådana verksamma heraspråkslärare sora saknar läramlbUdning eller an­nan högre UtbUdning.

Fr. o. m. vårterminen 1977 startas en särskild förskollärarutbildnmg för sökande med finska, grekiska, serbokroatiska eller turkiska som modersmål.

3    Riksdagens beslut angående hemspråksträning i förskolan och hem­språksundervisning i grundskolan och gymnasieskolan

På grundval av ett förslag från arbetsgruppen för fortsatt utredning om invandrarelevemas utbUdningssiluation (DsU 1975: 13) föreslogs i proposition (1975/76: 118) ora hemspråksundervisning för invandrar­bam riktlinjer m. ra. för hemspråksundervisningen i förskola, grund­skola och gymnasieskola. Riksdagen anslöt sig till propositionens riktlin­jer dock med den principiella ändringen att tjänstema för lärare i hem­språk bör vara stalligl lönereglerade Ijänster som hemspråkslärare med anstäUning vid skolväsendet i konunun (UbU 1975/76:33, rskr. 1975/76: 391).

Riksdagens beslut anknyter tUl de riktlinjer för invandrar- och mino­ritelspolitiken sora fastlades av 1975 års riksmöte (prop. 1975: 26, InU 1975: 6, rskr. 1975: 160). De övergripande målen för denna poUtik sam­manfattas i orden jämlikhet, valfrihet och samverkan. Invandrarna och deras barn skall genom samhällets insatser ges reella förutsättningar att behålla och utveckla det egna språket, den egna kulturen och hålla kon­takt med ursprungslandet. UlbildningspoUtiskt betyder detla att vårt samhälle är skyldigt att aktivt främja och stimulera verklig tvåspråkig­het hos invandrarbarnen och att erbjuda dem möjlighet atl utveckla sitt hemspråk så att de behärskar det väl såväl känslomässigt som socialt och begreppsmässigl. Detla är avgörande för hela deras personUghetsut-veckling.

Beteckningen hemspråk är vald för att markera inriktningen på un­dervisningen och kriteriet för rätlen lill denna undervisning. Det gäller träning/undervisning i det språk som utgör ett levande inslag i bamets hemmiljö i Sverige.

Syftet raed heraspråkstränmg och heraspråksundervisning för invand­rarbarnen är alt vidmakthålla och utveckla kunskaperna i det språk sora barnet använder i sin dagliga miljö. Därigenom främjas barnets känslo­mässiga och intellektuella utveckling. Barnet ges också möjlighet atl le­va sig in i och känna samhörighet med föräldrarnas/vårdnadshavarnas kultureUa bakgrund.

Enligt riksdagens beslut vid 1975 års riksmöte skall deUagande i hem­språksundervisning   vara   frivilligt.   Riksdagens   ställningstagande   vid

Prop. 1976/77: 22

9

1975/76 års riksmöte innebär ingen ändring i detta avseende. 1 riks­dagens beslut stryks under att det är en rättighet för de invandrarbam sora behöver det att få delta i förskolans hemspråksträning och skolans hemspråksundervisning och att kommunen har skyldighet att erbjuda och anordna dessa stödåtgärder.

Komraun är dock inte skyldig att erbjuda hemspråkslräning och hem­språksundervisning för grupp raed färre anlal barn och elever än fyra om stora svårigheter föreligger och lärare inte finns tillgänglig utan stora exlra kostnader, t. ex. på grund av långa och tidsödande resor.

De invandrarbarn som har rätt till hemspråksundervisning i grand­skolan och gymnasieskolan skall, om skolan bedömer det nödvändigt, även ha rätt tiU studiehandledning på hemspråket. Denna syftar både till atl ge undervisning i olika äranen på heraspråket och lUl alt ytterligare sliraulera utveckUngen av hemspråket.

Koramunerna är skyldiga att anordna stödundervisning i svenska för varje invandrarelev som är i behov därav för att kunna följa imdervis-ningen i den egna klassen. Med invandrarelever menas här sarama elev-grapper som har rätt till heraspråksundervisning. Reglema för stödun­dervisning i svenska är även tillämpliga på infödda svenska elever som på grund av skolgång i utlandet har behov av sådan undervisning.

Koraraunema är skyldiga att genom informaiion och uppsökande verksamhet nå alla berörda föräldrar/vårdnadshavare med erbjudande om hemspråksträning och heraspråksundervisning.

Koramunerna skall årUgen inventera behovet av särskUda åtgärder för invandrarbamen. På grandval av denna inventering bör konununema upprätta ett handlingsprogram för hur man i förskola, gmndskola och gymnasieskola skall kunna tiUgodose varje enskiU barns behov av hem­språksträning resp. hemspråksundervisning.

1 proposUionen (1975/76: 118) dras vissa riktlinjer upp för hem­språksträningen i förskolan. 1 mvandrartäla kommuner skall den kunna organiseras med t. ex. enspråkiga grupper i deltidsförskolan och i daghemmen. I invandrarglesa korarauner skall integrering av hem­språksträningen under dagliga pass kunna göras i både deltidsförskolan och dagheramen. Språkträning för invandrarbarn är en integrerad del av förskolans arbetssätt, vilket i sin helhet syftar till att stödja den totala personlighelsutvecklingen. Socialstyrelsen har i uppdrag att i samråd med skolöverstyrelsen utforma riktlinjer för hemspråksträning i för­skolan.

Kommunertia bör i samråd med de lokala invandrarorganisationema, invandrarföräldrama och invandrareleverna frilt kunna organisera hem­språksundervisningen i grundskolan på det sätt som bäst tillgo­doser elevernas allsidiga utveckling och deras studiesituation. I nämnda proposition (s. 9495) diskuteras nio modellförslag som invandrargmp­pen skisserat och möjligheterna atl med utgångspunkt i dessa modeller

Prop. 1916fll: 22

10

och därmed inom den sammanhållna klassens ram anordna speciella enspråkiga undervisningsgrupper.

Även för hemspråksundervisning och siudiehandledning på hemsprå­ket för elever i gymnasieskolan bör en flexibel organisation till-lämpas.

MöjUgheten att läsa hemspråk som alternativ till B- eUer C-språk eller engelska kvarstår enUgt nuvarande bestäraraelser.

För att vidga rekryteringen av invandramngdoraar till gymnasiesko­lan skall korta introduktionskurser anordnas fr. o. m. vårterminen 1977 för de ungdomar som inte är förberedda att gå direkt in i det fasta stu­diesystemel. Regeringen har uppdragit åt skolöverstyrelsen att utforma ramtimplaner för och innehåll i introduktionskurser av växlande längd samt för kompletterande sommarkurser.

I fråga om lärartjänster för hemspråksundervisningen i grundskolan och gymnasieskolan innebär riksdagens tiUkännagivande att särskilda statligt reglerade tjänster som hemspråkslärare bör inrättas fr. o. ra. den 1 juli 1977 i kommunerna såsom exlra eller extra ordinarie tjänster. Förutom att utföra vanligen förekommande läramppgifter skall hemspråkslärarna liksom hittills även nära samarbeta raed invandrar­barnens farailjer och svara för socialt kontaktarbete. För egentligt kura­tivt arbete skaU däreraot skolans elewårdande personal svara. Lärarna skall kunna användas på olika stadier.

Den tjänstetyp som skall vara förebild för tjänsl som hemspråkslärare enligt riksdagen är de statligt reglerade lärartjänster vid skolväsendet i kommun som avses i förordningen (1975: 337) om tjänster som lärare vid skolväsendet i kommun. Tjänstema avser inte anstäUning vid någon viss skolform i kommun utan kan användas flexibelt över skolforms­gränserna. I tjänstema får utöver undervisning i kommunens skolvä­sende ingå dels sådan unervisnmg som inle står under skolstyrelsens till­syn, dels undervisning i annan kommun.

4   Föredraganden

Språkforskningen har visat att invandrarbarnen först måste gmnd-lägga och vidareutveckla sina kunskaper i heraspråket, mnan de kan tUl­godogöra sig undervisning i ett nytt språk. Detta gäller särskilt för barn som byter språkmiljö och barn vars föräldrar har ett modersmål (hem­språk) som avsevärt skiljer sig från det som talas i landet i övrigt. Sker inte en ordentUg satsnmg på undervisning i barnels hemspråk, är risken för s. k. halvspråkighet raycket slor. Delta drabbar då inte bara själva språkutvecklingen utan kan också hänuna barnels kulturella identitet. De invandrarbarn som har en svagt utvecklad språklig förmåga både i fråga om hemspråket och bosättningslandets språk löper senare stor risk att få en ekonomiskt och socialt svagare stäUning än sina kanu-ater.

Prop. 1976/77: 22

11

För en allsidig personlighelsutveckling är barnet beroende av kun­skaper såväl i hemspråk som i svenska. Kan barnet inte tala och förstå föräldramas språk, uppstår lätt känslomässiga och sociala klyftor mel­lan föräldrar och barn. Genom aktiva insatser för att främja tvåspråkig­het hos invandrarbarnen förebygger man sädana konflikter. Får barnet tillfälle att väl stabilisera och utveckla sitt hemspråk innan det lär sig det svenska språket, kommer det senare att utveckla en tvåspråkighet som ger hemhörighet i två kulturer. Goda kunskaper i svenska är natur­ligtvis också nödvändiga för att undvika isolering i det svenska samhäl­let.

Riksdagens beslut om hemspråksundervisning m. m. för invandrar­barn (prop. 1975/76: 118, UbU 1975/76: 33, rskr. 1975/76: 391) är av stor betydelse för att skolan skaU kunna ge alla invandrarbarn goda för­utsättningar att behålla och utveckla det egna språket och den egna kul­turen samt möjligheler att hålla kontakt med ursprungslandet. Genom beslutet får kommunerna skyldighet att aktivt främja och stimulera två­språkighet hos invandrarbarn och barn inom urspmngliga minoriteter i Sverige.

Rätt till hemspråksträning och hemspråksundervisning har enligt riks­dagens beslut alla barn och ungdomar för vilka ett annat språk än svenska utgör ett levande inslag i deras hemmiljö. Normalt förutsätter detla att föräldrar/vårdnadshavare har ett annat språk än svenska som sitt modersraål och använder det språket i sitt umgänge med bamet. Denna rätt tillkomraer också bam som tUlhör en ursprunglig språklig minoritet i landet eller vars familj i en eller flera generationer har bott i landet, förutsatt att barnets språkliga miljö kräver detta. Motivet för att anordna hemspråksundervisning måsle vara behovet hos eleven.

Den omständigheten att kommunerna i vissa fall inte är ovillkorligen tvungna att ordna hemspråksundervisning och hemspråksträning får inte medföra alt kommunerna avstår från aktiva åtgärder för att erbjuda alla invandrarbam sådan undervisning eller träning.

Antalet invandrarbarn som får hemspråksundervisning har ökat kraf­tigt de senaste åren. Från läsåret 1974/75 till läsåret 1975/76 har antalet invandrarbam som får sådan undervisning i grundskolan ökat från ca 18 500 till 23 700, dvs. 28 %. Ungefär var tredje invandrarelev i gmnd­skolan får hemspråksundervisning.

Jag vill erinra om alt de totala koslnaderna för hemspråksundervis­ningen uppgår till ca 80 milj. kr. för innevarande budgetår.

EnUgt skolöverstyrelsens speciaUnformation om hemspråkslärare m. m. fanns det under vårterminen 1976 ca 1 600 hemspråkslärare i grundskolan och gymnasieskolan. Lärarnas tjänstgöringslid låg näslan helt på grundskolan och då företrädesvis på låg- och mellanstadiet. Den genomsnittiiga tjänstgöringstiden var ca 18 lärarveckotimmar. Av den lolala tjänstgöringstiden var 52 % hemspråksundervisning, 39 % studie-

Prop. 1916fll: 22

12

handledning på hemspråk och 9 % icke schemalagd tid för socialt kon­taklarbete.

Enligt utbildningsutskottets betänkandet bör statligt regle­rade tjänster som hemspråkslärare med anställning vid skolväsendet i kommun inrättas fr. o. m. budgetåret 1977/78 såsom extra eller exlra ordinarie tjänster. Förutom att ulföra vanligen förekom­mande läramppgifter skall hemspråkslärarna även ha nära samarbete med invandrarbarnens familjer och svara för socialt kontaktarbete. Lä­rama skall kunna arbeta på olika stadier. I utbildningsulskottets betän­kande (UbU 1975/76: 33) anförs också att behörig liU tjänst för hera­språksundervisning bör bl. a. den vara sora dels avlagt lågstadielärar- el­ler meUanstadielärarexaraen eller genomgått utbUdning som krävs för Ijänsl som lärare 1618, dels har dokumenterade kunskaper i hemsprå­ket. Även den som har avlagt förskollärarexamen och som bedöras lämplig för arbetsuppgiften och har dokumenterade kunskaper i hem­språket bör enligt utskoltel kunna vara behörig till nämnda Ijänster. En­ligt riksdagens beslut skall regeringen meddela närmare bestämraelser om behörighet.

Skolöverstyrelsen bör enligt utbildningsutskottet kunna förklara även annan än den som uppfyller behörighetsvillkoren behörig till tjänst, om särskilda skäl föreligger. Behörighetsförklaring får meddelas endast om sökanden inom eller utom landet har genomgått utbildning eller har haft tjänstgöring, som motsvarar vad som fordras för behörighet tUl ifråga­varande tjänst som lärare, eller om bristen i sökandens behörighet upp­vägs av andra meriter.

Utbildningsutskottet underströk slutligen i denna fråga att det bör un­dersökas om behov föreligger av särskilda övergångsbestämmelser av in­nebörden att lärare som har lång erfarenhet på ifrågavarande undervis­ningsområde den 1 juli 1977 ges företräde till nyinrättad tjänst sora lä­rare i hemspråk.

Jag avser senare, efter det alt förhandlingar har förekommit med be­rörda personalorganisationer, föreslå regeringen atl bestämmelser om hemspråkslärare utfärdas. Enligt utskottet bör hemspråkslärarna ha tjänst vid skolväsendet i kommunen och ej vid viss skolform. Della krä­ver en särskild förordning vid sidan av skolförordningens bestämmelser. Enligl min mening torde syflel med särskilda tjänster för hemspråkslä­rare gå att förena raed anställning i grundskola. Till sådan anställning kan nämligen knytas föreskrifler om tjänstgöring i andra skolforraer. Därigenom nås enhetlighet och överskådlighet i förhållande till andra tillämpbara beslämmelser i skolförordningen.

Utskottet har påpekat alt vissa samordningsfrågor bör lösas vad gäller tjänstgöring i förskola och grundskola. Jag avser att i annan ordning föreslå regeringen att bestämmelser utfärdas om att hemspråkslärare med anställning i förskola utan ansökningsförfarande kan erhålla tjänst

Prop. 1976/77: 22

13

som hemspråkslärare i gmndskolan. Jag avser vidare att ta upp över­läggningar med Svenska kommunförbundet i syfte att hemspråkslärama i gmndskolan skall få motsvarande möjlighet till tjänsl i förskolan.

I fråga ora befordringsgrunder vid tillsättning av tjänsl som hem­språkslärare i gmndskolan och gyranasieskolan bör enligt utskottet skol­förordningens bestäramelser om tiUsättning av lärartjänst i huvudsak gälla. Dessa är emellertid utformade med utgångspunkt i att den sökan­de har svensk läramlbUdning. Enligl min mening kan dessa bestämmel­ser inte tillämpas i full uisträckning eftersom annan än den sora har svensk läramlbUdning kan vara behörig till hemspråkslärartjänsl. Andra än de i 17 kap. 2931 §§ skolförordningen nämnda bestämmelserna måste därför fastställas för alt möjliggöra urval av sökande till hem­språkslärartjänst mot bakgmnd av de skilda erfarenheter de sökande har.

Jag vill i della sammanhang något uppehålla mig vid den allmänna inriktningen för tillsällningsgrunderna för blivande hemspråkslärare. Den personliga lämpligheten för verksamheten och arbetsuppgiftema måste tilhnälas stor vikt. För hemspråkslärare är den personliga lämp­ligheten av avgörande betydelse i kontakterna med invandrarbarnen, in­vandrarungdomen och deras famUjer. Det är nödvändigt att hemspråks­lärarna accepteras av och har goda kontakter bland invandrarna själva, eljest kan t. ex. syftet med den uppsökande verksamheten förfelas. Språkfärdigheten är vid sidan av den personliga lämpUgheten av direkt betydelse för verksamheten. Kunskaper i och på minoritetsspråket och kunskaper i svenska måste därför värderas högt. UlbUdningsbakgmnden är en annan faktor som måste vägas in i sammanhanget. Nu verksamraa heraspråkslärare har högst olika utbildningsbakgrund. Flertalet har nå­gon form av eftergymnasial utbildning, men endast 40 % av dessa har lärarutbildning. Andelen läramtbildade skiljer sig markant raellan de olika språkgrupperna. Enligl min mening finns det inte skäl att ange nå­gon viss utbildningsnivå som minimum. Tillsättningsmyndigheten måste i detta hänseende värdera varje sökandes utbildning för sig och därvid tillmäta denna den vikt som anses vara befogad med hänsyn till tjäns­tens art och inriktning. Annan yrkeserfarenhet eller erfarenhet från ar­bete med barn eller ungdom, som ger kunskaper vilka är väsentUga för arbetsuppgifterna, kan vara lika värdefulla och kan väga upp brister i sökandens utbildning.

På grundval av vad jag nu har anfört anser jag att de riktlinjer sora bör ställas upp vid tillsättning av hemspråkslärare bör utgå från kunska­per i hemspråket, utbildning, personliga kvaliteter, erfarenheter och kunskaper från den verksamhet tjänsten avser. Det ankommer på re­geringen att utfärda bestämmelser ora förfarandet vid tillsättning av tjänst sora heraspråkslärare.

Övergångsbestämmelser bör utfärdas med innebörden att sådan lä­rare, som hittills undervisat i hemspråk i gmndskola och gymnasieskola

Prop. 1976/77: 22

14

och som i övrigt bedöms ha sådana kunskaper att han eller hon är lämp­lig för denna uppgift, får företrädesrätt tiU nu nämnda Ijänster.

Underlaget för inrättande av hemspråkslärartjänster får enligl utskot­tet bedömas av skolstyrelsen med utgångspunkt i det antal lärarvecko­timmar i hemspråksundervisning som bedöms finnas i grundskolan och gymnasieskolan. Skolstyrelsen bör så långt möjligt sträva efter att ge lä­rare heltidstjänst. Detta är frärast möjligt i invandrartäta korarauner. I många kommuner blir del inle möjUgt att tillförsäkra lärarna ett sä stort antal timmar att det ger underlag för hel tjänsl. I sådana fall bör skolstyrelsen inrätta deltidstjänster.

En möjlighet att ge lärarna tillräckligt tjänsteunderlag är genom kom­munal samverkan, vUket bl. a. föreslogs av invandrargruppen. Särskilda regler om ersättning vid sådan samverkan bör utfärdas. Den kommun där läraren har huvuddelen av sin tjänstgöring förlagd bör svara för an­ställningen av läraren. I den mån läraren i sin tjänstgöring har undervis­ning i annan kommun eller landstingskommun, skall denna till den kom­raun där läraren ar anställd utbetala ersättning med belopp sora motsva­rar den tid tjänstgöringen omfattar.

Enligt utbildningsutskottels mening bör hemspråkslärartjänsterna vid skolväsendet i komraun vara statligt reglerade, dvs. att avlöningsförmå­ner och andra anställningsvillkor skall fastställas under medverkan av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. EnUgt 2 kap. 1 § lagen (1976: 600) om offentiig anställning, vilken träder i kraft den 1 januari 1977, och enligt lagen (1965: 576) om stäUföreträdare för kom­raun vid vissa avtalsförhandlingar ra. ra. krävs härför elt särskilt beslut av riksdagen. Detla beslut bör avse samma ansläUningsviUkor ra. m. sora för övriga lärare med anställning i grundskolan.

Jag avser senare att uppdra åt statens avtalsverk atl med berörda per­sonalorganisationer förhandla om anställnings- och arbetsviUkor ra. ra. för tjänst som hemspråkslärare. I dessa lärares undervisningsskyldighet bör ingå visst icke schemalagt kontaktarbete.

En av utgångspunkterna för riksdagsbeslutet var att minoritetsspråken skulle vara med svenska likställda språk. Detta är enligt min mening en förutsättning för alt hemspråksundervisningen skall få den betydelse som jag i det föregående understrukit att den måsle ha. De som under­visar invandrarbamen måsle ha en tillräcklig utbildning eller genom ti­digare erfarenheter ha förvärvat motsvarande kunskaper för att kunna fullgöra sin uppgift. Skolöverstyrelsen har nyligen avläranat ett förslag ora en tvåårig grundutbildning för hemspråkslärare. Förslaget bereds f. n. inom utbildningsdepartementet. Jag avser att senare föreslå rege­ringen att förslag om ulbildning av hemspråkslärare föreläggs riksda­gen. Jag vill också erinra om de särskilda fortbildningskurser för redan verksamma hemspråkslärare sora f. n. pågår.

Genom riksdagens ställningstagande i fråga om statiigt reglerade tjäns-

Prop. 1976/77:22

15

ter måste nya överväganden göras beträffande de statliga bidrag som skall utgå liU kommun för hemspråksträning i förskolan och för hem­språksundervisning inkl. studiehandledning på hemspråk i gmndskolan och gymnasieskolan. Utbildningsutskottet anförde i denna fråga att ett riktmärke för det nya förslaget bör vara att kommun skall få statsbidrag lill hemspråksundervisning och studiehandledning på hemspråk i grund­skolan i ungefär samma omfattning som i dag.

Enligt nuvarande bestämmelser utgår statsbidrag för hemspråksunder­visning och studiehandledning på hemspråk i gmndskolan ur driftkost­nadsanslaget för det alhnänna skolväsendet. Statsbidrag för heraspråks­undervisning utgår för högst två veckotimmar per elev. Statsbidrag för siudiehandledning på hemspråk utgår i regel raed två veckotiramar för grupp om tre till fem elever. Nuvarande statsbidragsbeslämmelser är oklara och ger utrymme för olika tolkningar. Variationema i uttagna lä­rarveckotimmar per elev som omfattas av hemspråksundervisning och siudiehandledning är stora mellan kommunerna i landet. Således var för Slockholms län under läsåret 1974/75 genomsnittet uttagna lärarvecko­timmar 0,7 per deltagande elev. Högsta stalsbidragsuttaget beräknat i lärarveckotimmar hade Täby koramun med 1,25 lärarveckotimmar per deltagande elev medan Lidingö kommun, som låg lägst i länet, tog ut endast 0,4 lärarveckotimmar per deltagande elev. Skillnaderna i uttag var ännu slörre då det gällde studiehandledningen. Tyresö kommun tog ut 3,6 lärarveckotimmar per elev medan Sundbybergs kommun tog ut 0,4 lärarveckotiramar per deltagande elev. Genomsnittet i landet var un­der samma tid 0,56 lärarveckotimmar per deltagande elev i hemspråks­undervisning och 1,4 lärarveckotimmar per deltagande elev i studie­handledning på hemspråk.

Enligt min mening är det otillfredsställande att statsbidragsbestäm­melserna medger tolkningar, sora leder till så starkt skiftande uttag av statsbidrag. Vid konstruktionen av ett nytt statsbidrag bör man så långt möjligt eftersträva regler som undanröjer sådana effekter.

Elt statsbidragssystem bör vara enkelt och administrativt lätthanter­ligt så alt det inte ger utrymme för skilda tolkningar om vad bidragsreg­lerna innebär. Både för staten och kommunema bör det vara av in­tresse att bidragsreglerna är överskådliga och att bidragsnivån kan be­räknas efter entydiga regler. När det gäller bidrag för undervisning bör man dessutom sträva efter en kommunal frihet i medlens användning inom ramen för de ändamål de är avsedda för. I detta fall bör bidraget ge möjlighet att välja en sådan organisation för undervisningen att en kommun kan skifta insatserna från ett läsår till ett annat, exerapelvis mellan förberedelseklasser och mer individuella insalser i form av siu­diehandledning. Bidraget bör på så sätt stimulera kommunerna att pla­nera sina undervisningsinsatser med hänsyn till skiftande behov inom kommunen. Elever från små språkgrupper kan härigenora få samma

Prop. 1976/77: 22

16

möjlighet lill undervisning i heraspråk som elever från slora språkgrup­per. Detta kan åstadkommas genora att raan knyter statsbidraget till varje elev sora deltar i hemspråksträning/hemspråksundervisning.

Ell statsbidragssystem som tillgodoser dessa önskemål måste med nödvändighet vara schabloniserat. I vissa fall kan ett sådant system, vid jämförelse med nuvarande statsbidragsbestämmelser för gmndskolans invandramndervisning, te sig mindre gynnsamt. Mot detla kan anföras de vinster raan når i fråga om överskådlighet och enkelhet, som i sig bör medföra bättre möjUgheter atl planera och organisera undervisningen. Genora att kommunen, som tidigare har anförts, kan variera insatserna bör systemet kunna bidra till en ökad effektivitet i resursanvänd­ningen.

Enligt riksdagens ställningstaganden skall statsbidrag utgå till kom­mun för hemspråksträning inom förskolan för sexåringar och för hem­språksundervisning inkl. studiehandledning på hemspråk i grundskolan och gymnasieskolan. F. n. utgår endast statsbidrag för hemspråksunder­visning och studiehandledning i grundskolan. Regeringen föreslog att ett schablonbelopp skulle utgå till koramunerna för varje barn i förskolan som dellog i hemspråkslräning och för varje elev i grundskolan och gyranasieskolan som deltog i hemspråksundervisning. Förslaget byggde på atl hemspråkslärartjänsterna skulle vara kommunalt reglerade oav­sett skolform. Schablonbeloppet skulle utgå med sararaa belopp oavsett skolform. Etl sådant enhetligt schablonbelopp kan emellertid inle tUläm­pas i ett syslem med kommunall reglerade lärartjänster i förskolan och slallig reglerade lärartjänster i grundskolan och gymnasieskolan. Sär­skilda statsbidragsbeslämmelser får därför tillämpas för förskolan å ena sidan och för gmndskolan och gymnasieskolan å den andra.

Efter samråd med chefen för socialdepartementet vill jag i fråga om bidrag till hemspråksträning i förskolan anföra följande.

I propositionen 1975/76: 118 förordade dåvarande statsrådet Hjelm-Wallén alt beräkningsgrunden för statsbidraget för hemspråksträning i förskolan borde vara fyra tunmar per vecka i gmpp om fyra bam, dvs. en veckotimme per deltagande bam i genomsnitt. En lärare skulle så­lunda undervisa i genomsnitt fyra bam för varje schablonbelopp och år. För rain del vill jag understryka att detta endast är en beräkningsgrund för statsbidraget. I den verkliga träningssituationen kommer grupperna att kunna vara både större och mindre än fyra beroende på språkgrap-pernas storlek och fördelning i koramunen. Kommunerna avgör således hur hemspråksträningen skall organiseras. Bidraget bör med hänvisning till vad jag tidigare har anfört utgå med ett schablonbidrag beräknat i kronor per deltagande barn och år. I nämnda proposition beräknades schablonbeloppet lill kommunerna till 2 300 kr. per bam och år. Belop­pet skulle därefter årligen jämkas med hänsyn till träffade löneavtal.

Prop. 1916fil: 22

17

Jag har i det föregående föreslagit att särskilda beslämmelser om statsbi­drag bör tillämpas för förskolan. Med utgångspunkt i nu kända uppgif­ter om löneförhållanden bör schablonbeloppet fastställas lill 1 900 kr. per bam och år. Statsbidraget för hemspråkslräningen bör utgå från och med budgetåret 1977/78. Regeringen bör bemyndigas att årUgen jämka grundbeloppet med hänsyn till ändringar i löneutvecklingen. Det bör vi­dare ankomraa på regeringen att fastställa närmare föreskrifler om ut­betalning m. ra. för detta statsbidrag. Statsbidraget bör utgå från anslag under socialdepartementets huvudtitel. Förslag om medelsanvisning kommer att framläggas i 1977/78 års budgetproposition.

Genom det nu förordade statsbidraget kommer komraunerna att kunna intensifiera sina insatser för invandrarbamen i förskolan inom ra­men för de skyldigheter koramunerna har enligt lagen om barnomsorg (1976: 381). Jag vill i detla sararaanhang understryka den viktiga roll för barnens språkutveckling sora en tidig heraspråksträning har under förskoleåren. Det är under dessa år bamets språkliga möjligheler grund­läggs. Kan raan nå dit att invandrarbamen redan vid sin skolstart för­värvat en aktiv tvåspråkighet förebyggs senare problera raed skolgången. Anspråken på insalser från skolans sida minskar då i molsvarande mån.

Jag övergår nu till att behandla bidrag till hemspråksun­dervisning i grundskolan.

Som jag tidigare har anfört utgår f. n. bidrag dels till studiehandled­ning på heraspråk med i genomsnitt två veckotimraar per undervisnings­grupp, dels med två veckotiramar för hemspråksundervisning per elev. Även för gmndskolan bör man enligt min uppfattning konstruera stats­bidraget så att det tillgodoser de principer för statsbidragsgivning som jag i det föregående har förordat. Invandrargruppen förordade alt ett schablonbelopp ges såväl för siudiehandledning som för hemspråksun­dervisningen. I propositionen användes som beräkningsschablon för det föreslagna schablonbeloppet fyra timmar per vecka ora grupp av fyra barn, dvs. en lärarveckolimme per elev. Med utgångspunkt i nuvarande uttag av statsbidragsresurser för studiehandledning och hemspråk finner man emellertid, vilket jag tidigare har redovisat, att en sådan beräk­ningsschablon inte är tUlräckUg för att svara mot riksdagens uttalande om att ett riktmärke för det nya statsbidraget bör vara alt kommun skall få statsbidrag i ungefär samraa omfattning som i dag. En justering bör därför göras. Det är emellertid inte rimligt att vid en sådan justering utgå från förhållandena i de kommuner som i dag har det högsta uttaget av statsbidrag.

Enligt senaste statistiska uppgifler om hemspråksundervisningen läså­ret 1975/76 togs ca 27 700 lärarveckotimmar ut för hemspråksundervis­ning och studiehandledning på hemspråk. I hemspråksundervisningen dellog 23 700 elever och i studiehandledning 9 400 elever under nämnda

Prop. 1976/77: 22

18

tid. Ungefär tre fjärdedelar av de senare kan beräknas få både hem­språksundervisning och siudiehandledning.

Mot denna bakgrund torde en rimUg awägning av bidragsnivån vara 1,1 lärarveckotimmar per dellagande elev och år. Detta är ett beräk­ningsunderlag för statsbidraget. En sådan bidragsnivå innebär för det övervägande flertalet kommuner en betydande resursförstärkning, som medger ökade insatser för invandrarbarnen. Några kommuner kommer dock att få mindre resurser än i dag. För sådana kommuner bör sär­skilda övergångsbestämmelser gälla så att de under en treårsperiod har möjUghet till successiv anpassning till den nu föreslagna bidragsnivån. Genom att organisera undervisningen mera effektivt torde goda möjlig­heter föreligga att uppnå denna anpassning. Jag viU i detta sammanhang hänvisa tUl de förslag om modeller för undervisningsorganisation som föreslaghs av invandrargruppen.

Jag vill i detta sammanhang ta upp ytterligare en fråga om undervis­ningens organisation. Det är kommunen själv som har att avgöra denna. Statsbidragsreglerna medger både särskilda klasser för invandrarbamen, s. k. förberedelseklasser, och blandade klasser med både svenska elever och invandrarelever från en och samma språkgrupp eller från flera små språkgrupper. Båda formerna har sina pedagogiska fördelar. I den blan­dade klassen kan det under skolveckan bUdas mindre undervisnings­gmpper för både invandrareleverna och de svenska elevema. Under vissa timmar kan undervisningen för invandrareleverna helt ske på deras hemspråk. När invandrareleverna har undervisning på sitt hemspråk sköts undervisningen av hemspråksläraren. De svenska eleverna får un­der tiden sin undervisning av sin ordinarie lärare. Denna fördel med mindre undervisningsgmpper uppnås inte med förberedelseklassen.

Schablonbeloppets storlek får fastställas slutligt efter det att kollektiv­avtal rörande anställnings- och arbetsvillkor har slutits mellan statens avtalsverk och berörda personalorganisationer. Jag beräknar beloppet preliminärt till 1 765 kr. per lärarveckolimme för innevarande år. Detta torde motsvara en genomsnittlig lärarlönekostnad för hemspråkslärare. Därutöver tillkommer bidrag till kostnad för avgifter till försäkring för tilläggspension och till kostnad för övriga arbetsgivareavgifter som kom­munema i dag får bidrag till enligt bestämmelsema i förordningen (1958: 665) om statsbidrag till driftkostnader för det allmänna skolvä­sendet (oratryckt 1973: 356, ändrad senast 1976: 399). Med dessa bidrag blir det totala schablonbeloppet högre än vad som förat angivUs. Det slutliga beloppet bör fastställas av regeringen. På schablonbeloppet bör även beräknas lönekostnadspålägg med f. n. 11 % enligt kungörelsen (1969: 54) om beräkning och redovisning av lönekostnadspålägg.

När det gäller bidrag för hemspråksundervisning i gymnasieskolan bör beräkningsschablonen utgå från invandrar­gruppens förslag om tre timmars undervisning i veckan för gmpp om

Prop. 1976/77:22

19

fyra elever. Omräknat i lärarveckotimmar blir detta 0,75 lärarveckotim­mar per deltagande elev och läsår. Jag räknar tills vidare med sarama schablonbelopp per lärarveckolimme som för grundskolan.

Jag vill här understryka att de föreslagna statsbidragsbestämmelserna liksom beslämmelsema om hemspråkslärare medger ett flexibelt utnytt­jande av resursema över skolformsgränsema.

Schablonbeloppen för grundskolan och gymnasieskolan bör jämkas varje år mot bakgrund av de avtal om löneförmåner ra. m. som kan komma att träffas mellan statens avtalsverk och berörda personalorgani­sationer för här nämnd lärarpersonal. Regeringen bör vidare bemyndi­gas fastställa schablonbeloppen med hänsyn härtill. Härvid bör också in­räknas eventueUa ändringar i fråga om arbetsgivareavgifter som riksda­gen framdeles kan komma att besluta om.

Utbetalning ra. m. av statsbidrag till hemspråksundervisning bör följa de principer som gäller för de allmänna statsbidragen till resp. skolform. Det ankomraer på regeringen att utfärda närmare bestämmelser härom.

Jag vill i delta sanunanhang anmäla följande fråga. Enligt uttalande av utbildningsutskottet hösten 1975 bör specialskolorna för hörselska­dade benänmas specialskolor för döva och hörselskadade (UbU 1975/76: 9 samt SoU 1975/76: 10, rskr. 1975/76: 13). Detta kräver en ändring i skollagen (1962: 319). Inom utbUdningsdepartementet har upprättats förslag tiU lag om ändring i skoUagen. Förslaget bör fogas till detta protokoll som bilaga 1.

5    Hemställan

Med hänvisnmg tUl vad jag har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att

1.

godkänna de gmnder för statsbidrag tiU kommunernas hemspråks­träning i förskolan samt hemspråksundervisning i gmndskolan och gymnasieskola som jag har förordat i det föregående,

2.

besluta att avlöningsförmåner och andra anstäUnings- och arbets­villkor för hemspråkslärare fastställes under medverkan av regeringen eUer myndighet som regeringen bestämmer i samma utsträckning som för övriga statiigt reglerade lärartjänster i grandskolan,

3.

i övrigt godkänna vad jag i det föregående anfört om tjänst som hemspråkslärare,

4.

antaga förslagel tiU lag om ändring i skollagen (1962: 319).

6    Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga det förslag som före­draganden har lagt fram.

Prop. 1976/77: 22

20

Bilaga 1

Förslag till

Lag om ändring i skollagen (1962: 319)

Härigenom föreskrives att 2 a, 23, 30, 31 och 39 a §§ skollagen (1962: 319)1 skaU ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2a§

Staten sörjer för undervisning-

Staten sörjer för undervisningen

en i specialskola av bam sora på i specialskola av barn som på

grund av syn-, hörsel- eller talska- grand av synskada eller dövhet el­

da icke kunna följa undervisning- ler hörsel- eller talskada icke kun-

en i grundskolan.

na följa undervisningen i grund-

skolan.

23 

§

2

Varje barn, för vilket gäller skolplikt enligt 30 §, äger rätl alt få undervisning i gmndskolan.

Skolpliktigl bam sora på grund

SkolpUkligt barn som på grund

av syn-, hörsel- eller talskada icke

av synskada eller dövhet eller

kan följa undervisningen i grund-

hörsel- eller talskada icke kan föl­

skolan äger rält till undervisning i

ja undervisningen i grundskolan

specialskolan. Fråga ora bams rält

äger rält till undervisning i spe-

till sådan undervisning prövas av

cialskolan. Fråga om barns rätt till

lokal styrelse för specialskolan.

sådan undervisning prövas av lo­

kal styrelse för specialskolan.

30 §

För barn, som är bosatt i riket, gäUer skolplikt.

Skolplikt inträder med början av höstterminen det kalenderår, då barnet fyller sju år, och upphör, om den ej fullgjorts dessförinnan, med utgången av vårterminen det kalenderår, då barnet fyller sexton år.

För bam som på gmnd av syn-.

För bam som på grund av syn-

hörsel- eller talskada icke kan föl-

skada eller dövhet eller hörsel- el-

ja undervisningen i grundskolan

ler talskada icke kan följa under­

upphör dock skolplikten senast vid

visningen i grundskolan upphör

utgången av vårterrainen det ka-

dock skolplikten senast vid ut-

lenderår då barnet fyller sjutton

gången av vårterminen det kalen-

år.

derår då barnet fyller sjutton år.

' Lagen omtryckt 1970; 1026. 2 Senasle lydelse 1971:630.

Prop. 1976/77: 22

21

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

31 §

SkolpUktiga barn skola deltaga i undervisningen i grundskolan, om ej annat följer av vad nedan i detta kapitel sägs.

SkolpUktiga barn sora på grund av syn-, hörsel- eller talskada icke kunna följa undervisningen i grundskolan skola deltaga i under­visningen i specialskolan, om ej annat följer av 39 a §.

SkolpUktiga barn som på grund av synskada eller dövhet eller hör­sel- eUer talskada icke kunna följa undervisningen i grandskolan sko­la deltaga i undervisningen i spe­cialskolan, om ej annat följer av 39a§.

39 a §3

Bestämraelserna i 3239 §§ äga raotsvarande tUlämpning på barn som på grund av syn-, hörsel- el­ler talskada icke kan följa under­visningen i grundskolan. Bestäm­raelserna i 36 och 37 §§ om års­kurs 9 i grundskolan skola avse årskurs 10 i specialskolan eller i fråga ora elev som anges i 28 a § tredje stycket där avsedd under­visning.

Besläraraelserna i 3239 §§ äga motsvarande tillämpning på barn som på grund av synskada eller dövhet eller hörsel- eller talskada icke kan följa undervisningen i grundskolan. Bestämmelserna i 36 och 37 §§ om årskurs 9 i grund­skolan skola avse årskurs 10 i spe­cialskolan eller i fråga om elev som anges i 28 a § tredje stycket där avsedd undervisning.

Fråga huruvida skolplikt enligt 30 § tredje stycket gäller för barn efler utgången av vårterrainen det kalenderår då barnet fyller sexton år och fråga ora bam enUgt 31 § andra stycket skall deltaga i undervis­ningen i specialskolan prövas av lokal styrelse för specialskolan.

På lokal styrelse för specialskolan ankommer alt besluta i frågor som avses i 32 och 3437 §§.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1977.

» Senaste lydelse 1971: 630.

NORSTEDTS TRYCKERI   STOCKHOLM 1974 760631