Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1986/87:95

Totalförsvarets fortsatta utveckling

Prop. 1986/87:95

Regeringen förelägger riksdagen vad som upptagits i bifogade utdrag ur regeringsprotokollel för de åtgärder och de ändamål som framgår av före­dragandenas hemställan.

På regeringens vägnar Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Roine[REDACTED_EFTERNAMN]

På grundval av bl.a. 1984 års försvarskommittés rapport, SOU 1985:23, Svensk säkerhetspolitik inför 90-talet, och betänkandet, SOU 1987:9, Det svenska totalförsvaret inför 90-talel, läggs i propositionen fram förslag om vår säkerhets- och försvarspolitik samt om totalförsvarets fortsatta ut­veckling. Det först nämnda betänkandet har remissbehandlats. En sam­manställning av remissyttrandena finns i underbilaga 1.2 till bilaga 1.

Inriktningen av säkerhetspolitiken beskrivs mot bakgrund av de interna­tionella förhållandena och förändringarna i dessa. Säkerhetspolitiken har samma inriktning som hittills.

Riktlinjer för totalförsvarets fortsatta utveckling anges. De mäl som fastställts i tidigare försvarsbeslut ligger fast. Formuleringarna har dock moderniserats. Härvid konstateras att förberedelsema för att kunna möta militära angrepp omfattar hela totalförsvaret och all totalförsvarels ut­veckling och krigsförberedelser därför måste utgå från gemensamma oper­ativa grunder. Vidare bör totalförsvarets personalförsörjning avvägas så atl varie medborgare skall medverka i den befattning där nyttan för total­försvaret blir störst.

Totalförsvarels militära del skall utvecklas på den allmänna värn­pliktens gmnd. Krigsorganisationen skall utvecklas med beaktande av hotutvecklingen och den allt svårare stridsmiljö som främst den militärtek­niska utvecklingen medför. Prioritet ges åt åtgärder som syftar till att höja krigsorganisationens kvalitet och utbildningsnivå samt för att modernisera och komplettera befintliga och beslutade system i syfte atl förbättra dessas verkan. Betydelsen av en effektiv underrättelsetjänst betonas.

Luftförsvarels utveckling och dess verkansmöjligheter prioriteras ge­nom dels tillförande av moderna vapen och elektroniska motmedel samt

1    Riksdagen 1986187. I saml. Nr 95

förbättrad stridsledning och luftbevakning dels utökning av luftvärnet med     Prop. 1986/87:95 längre räckvidd. En långsiktig inriktning föreslås för att förbättra flyg­stridskrafternas jaklbeväpning.

I syfte att förbättra tillgången på effektiva syslem för bekämpning av en angripares fartyg föreslås bl. a. utökning av antalet ubåtar och tillförsel av moderna tunga kustrobotförband. Ett antal åtgärder föreslås för att höja ubåisskyddets kvalitet.

Beträffande arméns krigsorganisation, förbandsomsättning, utbildnings­system och fredsorganisation bör ett kompletterande underlag tas fram till år 1988. Riksdagen bör därefter under år 1989 kunna fatta beslut, som kan medge armén förbättrad utbildning och stabil långsiktig inriktning.

Försvarsmaktens personalsituation måste uppmärksammas i högre grad bl. a. för atl bryta den nuvarande negativa trenden.

För perioden 1987/88-1991/92 utgör planeringsramen för det militära försvaret 124867 milj. kr. Priskompensationssystemet justeras. Materiel-anslagen justeras tekniskt. Etl nytt anslag med reserv, till regeringens disposition, för det militära försvaret tiUkommer. För budgetåret 1987/88 är utgiftsramen 24 571 140000 kr.

Totalförsvarets civila del präglas i propositionen av bl.a. en satsning på lednings- och beredskapsfrågor, en kraftig förstärkning av uthållighet och kapacitet för hälso- och sjukvård i krig, en viss förstärkning av det psykologiska försvaret, en ökad satsning på att minska telesyste­mets sårbarhet samt förbättrade möjligheter till kommunalleknisk försöri­ning i krig. 1982 års försvarsbeslut kommer att i väsentliga avseenden fullföljas och vidareutvecklas.

Integrationen av civilförsvarsverksamheten och fredsräddningstjänsten fortsätter varvid kommunernas ansvar för verksamheten successivt utvid­gas.

Inriktningen av befolkningsskyddet i krig förändras. Det framtida skyddsmmsbyggandet inriktas således, utifrån en samlad syn på befolk­ningens behov av skydd, på sådana områden där mera betydande risker finns för civilbefolkningen.

Förmågan att leda räddningstjänsten under svåra förhållanden skaU stär­kas. Hemskyddsorganisationen byggs upp och samövas med den övriga kommunala organisationen. Även självskyddsutbildningen ökar.

Beredskapen för bekämpning av olje- och kemikalieutsläpp förstärks enligt den grundsyn för inriktningen av det marina oljeskadeskyddet för 1990-lalet som har lagts fast.

En sammanhållen planeringsram för civilt totalförsvar kommer för förs­ta gången att finnas fr.o.m. detta försvarsbeslut. För perioden 1987/88 1991/92 utgör planeringsramen 7823 milj. kr. För budgetåret 1987/88 upp­går anslagen på statsbudgeten för totalförsvarets civila del till 1 591,8 milj. kr. inom planeringsramen. Under försvarsdepartementets huvudtitel be­räknas 1 576,6 milj. kr. för civilt totalförsvar och fredsräddningstjänst.

Försvarsdepartementet

Prop. 1986/87:95

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987

Närvarande: statsministern 1.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Gus­tafsson, Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R. Carisson,[REDACTED_EFTERNAMN], Wick­bom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsministern, statsråden R.[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN].

Proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling 

Statsministern anför.

Säkerhetspolitiken och totalförsvaret

Sveriges säkerhetspolitik syftar ytterst till att bevara vårt lands nationella oberoende. Värt säkerhetspolitiska mål är att i alla lägen och i former som vi själva väljer trygga en nationell handlingsfrihet. Denna skall göra det möjligt för oss att inom våra gränser bevara och utveckla vårt samhälle i politiskt, ekonomiskt, socialt, kulturellt och varje annat hänseende efter våra egna värderingar samt i samband därmed utåt verka för internationell avspänning och en fredlig utveckling. Ett viktigt led i dessa strävanden är att bidra till fortsatt lugn och stabilitet i Norden och alt minska riskerna för att Sverige dras in i krig och konflikter.

Den svenska neutralitetspolitiken är den främsta garanten för vår fred och vårt oberoende. Sverige kommer därför att orubbligt fullfölja en al­liansfri politik syftande tUl neutralitet i krig. Denna politik är fast förankrad hos det svenska folket.

Neutralitetspolitiken formas väsentiigen i etl samspel mellan utrikespoli­tiken och försvarspolitiken. Den förutsätter att omvärlden kan hysa förtro­ende och respekt för vår vilja och förmåga all orubbligt hålla fast vid den sålunda valda säkerhetspolitiska linjen. Detta förtroende gmndläggs ge­nom vårt agerande i fred.

En långsiktig, fast och konsekvent utrikespolitik, liksom ställningstagan­den i övrigl som understryker vår beslutsamhet att stå obundna, utgör väsentiiga inslag i den svenska säkerhetspolitiken. TiU denna hör också en aktiv internationell politik, syftande till avspänning, internationell nedrust­ning och fredlig utveckling liksom till internationell solidaritet och rättvisa.

Neutralitetspolitiken förutsätter vidare en fast och konsekvent försvars­politik, som redan i fred skapar förtroende i omvärlden för vår vilja och förmåga att försvara oss. Ett starkt och allsidigt totalförsvar är väsentligt för att göra säkerhetspolitiken trovärdig.

Om denna inriktning i stort av säkerhetspolitiken råder en bred politisk enighet, som manifesteras i den säkerhetspolitiska rapporten (SOU 1985:23) från 1984 års försvarskommitté.

Sveriges säkerhet är i hög grad beroende av den internationella utveck- Prop. 1986/87:95 lingen, särskilt av relationerna mellan stormaktsblocken i Europa. Den säkerhetspolitiska situationen i vår omvärld är av stor betydelse också för avvägningen mellan säkerhetspolitikens olika medel. Vikten av dessa me­del är inte en gång för alla given utan måste bestämmas med hänsyn lill de rådande förhållandena och den sannolika utvecklingen. Samtidigt gäller att säkerhetspolitiken måste präglas av långsiktighet och konsekvens.

Förhållandena mellan stormaktsblocken kännetecknas av politiska mot­sättningar och av fortgående mstningar. Trots detta föreligger en betydan­de stabilitet i Europa. Både USA och Sovjetunionen torde inse att en seger i ett kärnvapenkrig är otänkbar. Detta förhållande har sålunda lett till återhållsamhet och försiktighet i supermakternas agerande gentemot var­andra i situationer som skulle kunna utvecklas till en väpnad konflikt dem emellan. Av samma skäl framstår del som osannolikt all ett krig skulle uppstå mellan maktblocken till följd av långsiktiga planer från någondera parten atl med våld ändra de rådande maktförhållandena. Mindre osanno­likt är att ett krig kan uppstå genom en process - som kan ha sitt upphov inom eller utanför Europa - där successiva beslut fallas under bristande information och säkerhet om motpartens reaktioner. Det är en rimlig bedömning atl ett sådant krig åtminstone inledningsvis kommer att utkäm­pas med konventionella stridsmedel. Även med denna begränsning skulle ett krig mellan blocken i synnerhet i Centraleuropa snabbi få mycket omfattande konsekvenser.

De jämfört med 1970-talet ökade stormaktsmotsättningarna har också kommit till uttryck inom den internationella handelspolitiken i form av intensifierade strävanden i väst att kontrollera högteknologihandeln med öst. I en allvarlig kris mellan maktblocken kan ekonomisk och handelspoli­tisk konfrontation bl. a. mot denna bakgmnd bli ett viktigt inslag.

Läget i vårt närområde har, jämfört med Centraleuropa, länge känne­tecknats av en gmndläggande stabilitet till följd dels av den säkerhetspoli­tik som förs av de nordiska länderna själva, dels av den relativa återhåll­samheten i stormakternas militära dispositioner i området. Under de se­naste tjugo åren har det nordeuropeiska och nordatlanliska området emel­lertid gradvis ägnats ett ökande säkerhetspolitiskt och strategiskt intresse från supermakternas sida. En följd därav torde vara en ökad risk för att det nordiska området kan beröras redan i inledningsskedet av en väpnad konflikt mellan maktblocken. Risken för atl en sådan konflikt mellan makt­blocken skall bryta ut har däremot inte ökat. Risken för ett isolerat an­grepp mot det nordiska området är fortfarande liten.

Maktblockens militära övnings- och spaningsverksamhet i vårt närom­råde, liksom deras förberedelser för eventuella kris- och krigssituationer, har fått ökande omfattning under senare år. Detta har bl. a. lett till allvar­liga kränkningar av svenskt territorium, inkl. främmande undervattens­verksamhet.

Stormakternas militära åtgärder i vårt närområde understryker ytterliga­re betydelsen av de nordiska ländernas egen säkerhetspolitik såsom en stabiliserande faktor i området. Mot denna bakgmnd är det eii betydande nationell tillgäng att enighet nätts i försvarskommittén om viktiga utgångs-

punkter för totalförsvarets fortsatta utveckling .och om större delen av den     Prop. 1986/87:95 konkreta planeringen.

Totalförsvaret skall i första hand vara fredsbevarande genom alt ha sådan styrka, sammansättning och beredskap att en angripares förluster och andra uppoffringar i samband med försök atl utnyttja vårt land inte ter sig rimliga i förhållande lill fördelarna. Ett så utformat totalförsvar utgör ett väsentligt bidrag till lugn, stabilitet och en begränsad stormaktsnärvaro i det nordiska området i fred och i internationella kriser. Det är därtill en fömtsättning för att svensk neutralitet skall bli respekterad vid krig i vår omvärld.

Skulle någon makt söka utnyttja svenskt område kan det få formen av krav, som understöds av militära hot eller ytterst av en invasion av vårt land. Ett militärt angrepp pä vårt land skall kunna mötas varifrån del än kommer. Våra stridskrafter skall därvid kunna utnyttjas med tyngdpunk­ten i gräns- och kustområdena i syfte att förhindra att angriparen får fast fot på svensk mark. Skulle angriparen likväl lyckas tränga längre in på värt territorium skall elt effektivt och uthålligt motstånd kunna genomföras i varie del av landet. Befolkning och egendom skall skyddas och den livs­nödvändiga försöriningen tryggas. Samhällets väsentligaste funktioner skall säkerställas.

Kränkningar av Sveriges gränser kan aldrig accepteras. Vårt lands terri­torium skall värnas med alla till buds stående medel. Respekten för vår territoriella integritet skall upprätthållas genom förmåga att ingripa mot varie form av kränkning av vårt territorium såväl i fred som under neutrali­tet vid krig i omvärlden.

Totalförsvaret skall även kunna möta icke-militära påfrestningar och hot därom exempelvis i samband med en ekonomisk och handelspolitisk kon­frontation.

Alla förberedelser och överläggningar syftande till militär samverkan med andra stater i krig är självfallet uteslutna. Vid anskaffningen av materiel skall vi också undvika sådana beroendeförhållanden till andra länder som skulle kunna utnyttjas för påtryckningar. Vi måste självstän­digt kunna utnyttja och fortlöpande underhålla materielen. Vårt behov av ny materiel kommer även fortsättningsvis alt till huvuddelen tillgodoses av svensk industri. Del är väsentiigt atl i delta sammanhang långsiktigt säkra tillgången till avancerad kompetens och teknologi enligt våra krav. All­mänt leder den tekniska och ekonomiska utvecklingen till ett ökat inlema-tionelll samarbete. En viss ökning av del industriella samarbetet med andra länder även inom försvarsområdet främjar en säker långsiktig materielförsörining. Samarbetet skall ske i former som är förenliga med neutralitetspolitiken och så att vårt oberoende bevaras.

Beredskapen för kriser och krig bör allmänt beaktas i fredstida planering och samhällsutveckling. En sådan samhällsplanering med beaktande av totalförsvarsintressena minskar behovet av särskilda beredskapsålgärder.

Totalförsvaret skall vara så uppbyggt och organiserat att del är en hela folkets angelägenhet. Detta kommer bland annat till uttryck genom atl totalförsvarets uppbyggnad är baserad på den allmänna värnplikten, lik­som på civilförsvarsplikt och andra former för tjänstgöringsskyldighet, och genom möjligheterna till frivilliga insatser för totalförsvaret.

Partierna i försvarskommitlén är eniga om att förändringama i om vari- Prop. 1986/87:95 den och vissa brister i försvarets nuvarande organisation motiverar en höjning av det militära försvarets anslag. De förslag som läggs fram i det följande grundar sig på denna bedömning, liksom på den överenskommelse som ingåtts mellan socialdemokraterna och folkpartiet om totalförsvarets fortsatta utveckling med härtill knuten finansiering. Det är tillfredsställan­de atl en uppgörelse här har nåtts som bör kunna godkännas av en stor majoritet i Sveriges riksdag. Det är en tillgång för vårt land.

Förslagen är främst inriktade mot kvalitetshöjande åtgärder inom utbild­ningen, underrättelsetjänsten, luftförsvaret och ubåtsskyddet. Vidare före­slås att krigsorganisationen utökas i vad avser luftvärns- och kustrobotför­band, ubåtar samt helikopterkapacitet. Dessutom föreslås en viss ändrad inriktning av planeringen inom den civila delen av totalförsvaret. Denna innebär bl.a. betydande satsningar på sjukvården, el- och telesystemen samt transportfunktionen.

Statsrådet Roine[REDACTED_EFTERNAMN] utvecklar närmare förslagen till riktiinjer för säkerhetspolitiken och för totalförsvarets fortsatta utveckling. Han och statsråden Wickbom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Bod­slröm,[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] redovisar de särskilda förslag inom resp. försvars-, justilie-, utrikes-, social-, kommuni­kations-, finans-, arbetsmarknads-, bostads-, civil och miljö och energi­departementens verksamhetsområden som föranleds av dessa riktlinjer. Statsrådens anföranden och förslag redovisas i underprotokollen för resp. departement. Statsministern avslutar.

Med hänsyn lill vad jag och övriga statsråd har anfört hemställer jag att regeringen i en proposition

dels bereder riksdagen tUlfälle att ta del av vad jag nu har anfört om säkerhetspolitiken och totalförsvaret,

dels förelägger riksdagen vad övriga föredraganden har anfört enligt nedan bifogade utdrag för de åtgärder och de ändamål de har hemställt om.

Regeringen ansluler.sig till föredragandenas överväganden och beslutar att genom proposition förelägga riksdagen vad som har anförts för de åtgärder och ändamål som föredragandena har hemställt om.

Regeringen beslutar att de anföranden och förslag som redovisas i un­derprotokollen skall bifogas propositionen enligt följande:

Försvarsdepartementet

Bilaga 1

Justitiedepartemeniet

2

Utrikesdepartementet

3

Socialdepartementet

4

Kommunikationsdepartementet

5

Finansdepartementet

6

Utbildningsdepartementet

7

Jordbruksdepartementet

8

Arbetsmarknadsdepartementet

9

Bostadsdepartementet

10

Civildepartementet

11

Miljö- och energidepartementet

12

Bilagal     Prop. 1986/87:95

Försvarsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987 Föredragande: statsrådet R. Carisson

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

1 Förberedelser inför 1987 års försvarsbeslut

Regeringen gav i juni 1982 anvisningar om förberedelser inför 1987 års försvarsbeslut. Perspektivplaneringen skulle fömtom vissa analyser bedri­vas i tvä faser. Inledningsvis skulle myndigheterna bl. a. analysera konse­kvenserna på längre sikt av 1982 års försvarsbeslut (prop. 1981/82:102, FöU 18, rskr. 374), ange större problemområden som behöver behandlas i 1987 års försvarsbeslut samt lämna synpunkter inför fortsatt perspektiv­planering. Vidare gavs anvisningar för berörda departements och myndig­heters medverkan i arbete med att utarbeta underlag till perspektivplane­ringens säkerhetspolitiska fömtsättningar.

I regeringens anvisningar för perspektivplaneringen fas A i juni 1983 gavs myndigheterna inom försvarsdepartementets verksamhetsområde uppdrag att i första hand koncentrera studierna till områden som kunde antas bli behandlade i 1987 års försvarsbeslut. Sju olika konfliktkategorier definierades och för var och en av dessa angavs totalförsvarets uppgifter i stort med syfte att väsentliga problem inom totalförsvaret skulle belysas.

I juni 1984 överlämnade överbefälhavaren och de civila totalförsvars­myndigheterna sina perspektivplaner del 1 till regeringen.

Regeringen bemyndigande i juni 1983 chefen för försvarsdepartementet atl tillkalla en kommitté med uppdrag alt se över värnpliklsutbildningen. I mars 1984 gav regeringen tilläggsdirektiv. 1983 års värnpliktsutbildnings-kommitté har efterhand redovisat sina överväganden och förslag i fyra betänkanden, (SOU 1984:71) Värnplikten i framtiden, (SOU 1985:36) Värnplikten i samhället, (SOU 1986:30) Vapenfriutbildningen i framtiden, och (SOU 1986:43) Befrielse frän värnpliktstjänstgöring. Jag återkommer närmare till dessa senare.

Regeringen bemyndigade den 15 mars 1984 chefen för försvarsdeparte­mentet att tillkalla en kommitté med högst sju ledamöter med uppdrag att överväga och lämna förslag om säkerhetspolitikens inriktning och total­försvarets fortsatta utveckling m.m. efter budgetåret 1986/87. I maj 1985 överlämnade försvarskommUlén (FK84) (SOU 1985:23) Svensk säker­hetspolitik inför 90-talet till chefen för försvarsdepartementet.

Regeringen gav i juni 1984 överbefälhavaren anvisningar för fas B i perspektivplaneringen. Kompletterande anvisningar gavs i oktober 1984

och april 1985 avseende värnpliktsutbildningen med anledning av VK83:s     Prop. 1986/87:95 betänkande.

Vidare gav regeringen anvisningar för totalförsvarets civila del i augusti 1984. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar fick i uppdrag att leda och samordna det ekonomiska försvarets perspektivstudier.

Överbefälhavaren överlämnade sin perspektivplan del 2, ÖB 85, till re­geringen i oktober 1985. I planen redovisades handlingsvägar för försvars­maktens utveckling på olika ekonomiska nivåer.

De civila totalförsvarsmyndigheternas perspektivplaner del 2 överläm­nades tUl regeringen i september 1985. I planerna redovisades alternativa handlingsvägar för utvecklingen på sikt. Försvarets forskningsanstalt re­dovisade en plan för försvarsforskningens långsiktiga inriktning samt ge­nomförda studier om samhället i kris och krig.

Försvarskommittén överlämnade i febmari 1987 en skrivelse (Ds Fö 1986:1) till chefen för försvarsdepartementet som innehöll elt förslag till inriktning av programplaneringen för perioden 1987/881991/92 för olika ekonomiska nivåer samt angav områden som särskilt behövde utredas.

Regeringens anvisningar i febmari 1986 för pVogramplaner m. m. för perioden 1987/88-1991/92 samt anslagsframställningar för budgetåret 1987/88 inom totalförsvaret utgick bl.a. från försvarskommitténs rapport och skrivelse.

Myndigheternas programplaner har överlämnats till regeringen under sommaren och hösten 1986. Överstyrelsen för civil beredskap har i augusti 1986 yttrat sig över de civila lotalförsvarsmyndigheternas programplaner. Överbefälhavaren har i november 1986 överlämnat en reviderad program-plan.

I febmari 1987 överlämnade försvarskommittén sitt slutbetänkande (SOU 1987:9) Del svenska totalförsvaret inför 90-talet. Detta betänkande innehåller i enlighet med direktiven även ett kapitel om svensk nedmst-ningspolitik. Kommitténs överväganden i denna fråga gmndas bl. a. på en i augusti 1986 publicerad rapport ("Nedrustningspolitik - etl element i svensk säkerhetspolitik") av en särskild arbetsgrupp inom försvarskom­mitlén. Kommitténs synpunkter och förslag i dessa frågor är föremål för överväganden inom regeringskansliet.

2 Säkerhetspolitiska Överväganden

Prop. 1986/87:95

2.1. Inledning

Försvarskommitlén har i den säkerhetspolitiska rapporten redovisat sin syn på de internationella säkerhetspolitiska förhållandena i stort och i Sveriges närområde samt på konflikter och hot som kan beröra Sveriges säkerhet. Mot denna bakgrund har kommittén behandlat de allmänna grunderna för Sveriges säkerhetspolitik saml den närmare inriktningen av dess utrikes- och försvarspolitiska del. Kommitténs rapport har remissbe­handlats. En sammanfattning av remissyttrandena bör fogas lill propositio­nen som underbilaga l.l.

Kommittén håller i sitt slutbetänkande fast vid de bedömningar och slutsatser som redovisas i den säkerhetspolitiska rapporten. I fråga om vissa handelspolitiska frågor samt svensk nedmstningspolitik har kommit­tén därtill i slutbetänkandet kompletterat sina tidigare bedömningar.

Jag redovisar i det följande min bedömning av den internationella ut­vecklingen och ger förslag lill inriktning av säkerhetspolitiken. Mina över­väganden i dessa frågor sammanfaller i allt väsentligt med försvarskommil-téns.

2.2 Den säkerhetspolitiska miljön: öst-västrelationerna

Under senare hälften av 1980-talet är vissa långsiktiga och strukturella problem i den internationella miljön fortfarande olösta. Den Iredje värl­dens ekonomiska utarmning består. Respekten för mänskliga fri- och rät­tigheter har gjort få märkbara landvinningar under de senaste åren. Det politiska förtrycket är t. o. m. hårdare än tidigare i många länder. Det fmns i dagsläget inga tecken pä att de allvarliga krishärdarna i iredje världen kommer att elimineras under de närmaste åren.

Den militärstrategiska bilden kommer av allt alt döma väsentligen att präglas av utvecklingen i och mellan USA och Sovjetunionen. Men även om så är fallet är det sannolikt att vissa andra stater eller konstellationer av stater kommer att spela en alltmer betydelsefull roll. Det gäller exempelvis Japan i det strategiskt viktiga området nordöstra Asien, Kina med dess folkmängd och kärnvapeninnehav, samt den europeiska gemenskapen (EG) med dess industriella styrka och dess medlemsländers militärpoli­tiska potential.

Under första hälften av 1980-talel har relationerna mellan USA och Sovjetunionen varit mer ansträngda än på länge. Trots toppmötena i Ge­neve 1985 och i Reykjavik 1986 präglas förbindelserna fortfarande av en betydande ömsesidig misstro. Kapprustningen fortgår.

Den strategiska jämvikt och ömsesidiga andraslagsförmåga som etable­rades mellan USA och Sovjetunionen i början av 1970-talet har samtidigt lett till en ömsesidig insikt om all en seger i ett kärnvapenkrig är olänkbar. Denna insikt har, trots de tidvis hårda politiska motsättningarna, lett till återhållsamhet och försiktighet i supermakternas agerande gentemot var-

andra i situationer som skulle kunna utvecklas till en öppen konflikt dem     Prop. 1986/87:95 emellan. Detta har haft en allmänt stabiliserande effekt.

Tendenser i den internationella handelspolitiska utvecklingen har med­fört att vidhörande frågor har fått en successivt mera framträdande roll i de säkerhetspolitiska öst-västrelationerna.

Den snabba utvecklingen på högteknologiområdet blir sålunda allt vikti­gare för förhållandena mellan öst och väst men även mellan medlemssta­terna i resp. allians. Del sedan slutet av 1940-talet existerande västliga kontrollsystemet beträffande spridningen av högteknologi till öststater har sedan slutet av 1970-talet givits ökad betydelse av främst USA. Det försteg i vad avser viktiga högteknologiområden som USA men även Japan och ett antal västeuropeiska länder har får därvid ytteriigare säkerhetspolitisk betydelse.

Ekonomiskt har Västeuropas betydelse ökat kraftigt. EG:s bruttonatio­nalprodukt har växt ikapp USA:s och är nästan dubbelt så stor som Sovjet­unionens. Även militärt har Västeuropa blivit starkare. Man svarar nu för huvuddelen av NATO:s konventionella markstridskrafter i Europa. I den säkerhetspolitiska debatten har den västeuropeiska opinionen blivit en viktig faktor. Likväl kvarstår beroendet av den amerikanska strategiska kärnvapengarantin, liksom av närvaron av amerikanska styrkor i Västeu­ropa.

Motsättningarna inom och mellan Warszawapaktens medlemsländer, mellan det helt dominerande Sovjetunionen och dess östeuropeiska allier­ade, är av en annan karaktär och tar sig andra uttryck än i väst. Endast undantagsvis blir åsiktsskillnaderna offentliga. Den starkt sovjetorienler-ade samhällsmodell som infördes i de östeuropeiska staterna efter andra världskriget är i sina grundläggande drag fortfarande styrande för dessa länder. De har dock under det senaste decenniet kommit alt uppvisa variationer grundade på nationella förutsättningar och särdrag. Det kan inte uteslutas att den latenta spänningen mellan sovjetiska krav och olika nationella aspirationer hos övriga paktmedlemmar även i fortsättningen kan komma att leda till konflikter inom och mellan dessa stater.

Dagens militära situation i Europa återspeglar rådande motsättningar och misstänksamhet mellan öst och väst. Storleken av insatsberedda mili­tära styrkor närmast gränsen mellan maktblocken ligger, grovt räknat, på ca 1 miljon man på vardera sidan, en för fredsförhållanden utomordentligt hög nivå. Nivån har varit tämligen konstant under de senaste 20 åren. De mUitära satsningarna i de bägge maktblocken under del senaste decenniet visar en gradvis ökning i reala resurser. I väst, och främst USA, har denna skett mer ryckigt, medan den i öst förefaller ha skett långsammare men mer kontinuerligt. Huvuddelen av anslagsökningarna inom de båda bloc­ken under senare år har använts för all höja den materiella kvaliteten för de konventionella stridskrafterna.

Östsidan har sedan länge en antalsmässig övervikt i fråga om tyngre

materiel för arméförband. Traditionellt har man ansett alt detta balanseras

av en tekniskt högre kvalitet på västsidan. Enligt vissa västliga bedömning­

ar minskar dock delar av delta NATO-försteg nu till följd av en ökad

sovjetisk satsning på modern materiel. Ovanslående och liknande mått på

10

militära resurser ger emellertid endast en ofullständig bild av blockens Prop. 1986/87:95 faktiska operativa förmåga. Bl.a. måste man i en mer fullständig styrke-jämförelse ta hänsyn till flygslridskrafternas betydelse, liksom till förmå­gan till styrketillväxt under ett krisföriopp. Utfallet av militära operationer beror sålunda på så mänga faktorer att det även framgent blir utomordent­ligt svårt att fömtse för parterna.

De samlade kärnvapenarsenalerna - totalt över 50000 laddningar har en ofattbar förstörelsekapacitet. Mindre än 1 % av det totala antalet skulle kunna lägga alla de större städerna i Europa i ruiner. Marknära explosioner skulle leda till radioaktiv beläggning även pä stora avstånd. Etl omfattande kärnvapenkrig riskerar därtill att ge upphov till en dramatisk förändring av det globala klimatet, den s. k. nukleära vintern. Ytterst skulle denna kunna äventyra fömtsättningarna för mänskligt liv på det norra halvklotet.

Båda supermakterna har sålunda arsenaler som många gånger om skulle kunna förgöra den andra sidans befolkning och samhälle. Ingen av dem kan dock hoppas att med ett överraskande angrepp kunna förstöra sä stora delar av den andres kärnvapenresurser, att han inte måste räkna med ett förödande motangrepp. Existerande skillnader mellan supermakternas kämvapenarsenaler är bl. a. av detta skäl av underordnad militärstrategisk betydelse men spelar icke desto mindre stor roll i de bilaterala förhandling­arna om mstningsbegränsning och i den internationella säkerhetspolitiska debatten.

Det förefaller finnas en ökande parallellitet mellan blocken i fråga om synen på krig och fred. Båda parterna bygger ytterst sin strategi på kämva-penavskräckning - samtidigt som man säger sig vilja reducera kärnvap­nens roll. Båda upprätthåller mycket stora, insatsberedda konventionella styrkor, vilket redan detta visar att man inte avser att automatiskt sätta in kärnvapen i ett europeiskt krig. Båda blocken håller sina kärnvapen under stark politisk kontroll. Slutligen agerar båda parter i Europa med stor militär återhållsamhet mot varandra.

Den militärtekniska utvecklingen inom stormaktsblocken är särskilt in­tensiv inom elektronik- och informationsbehandlingsområdet. Elektroni­kens genombrott inom militärtekniken har emellertid också ökat de militä­ra systemens känslighet för avsiktlig störning. Kampen mellan medel och motmedel pågår kontinueriigt.

Utvecklingen av transportsystem, främst flygsyslemen och sjötransport­

systemen, leder till ökad rörlighet säväl strategiskt som operativt och

taktiskt. Gränserna mellan civila och militära system suddas i många fall ul

alltmer. Utvecklingen av stormakternas stridsflyg innebär bl.a. större

räckvidder och gradvis ökade möjligheter till självförsvar vid anfallsopera­

tioner djupt in över fientligt territorium. I förening med utvecklingen av

underrättelse- och ledningssystem möjliggör detta väsentligt ökad operativ

handlingsfrihet och effektivitet vid insats av flygstridskrafter. Helikoptrar­

nas lastkapacitet och räckvidd ökar. Utvecklingen av fartyg ger numera

stor valfrihet i fräga om medel och metoder att lossa trupp och materiel.

Rörligheten hos de markbundna förbanden ökar genom att nya lätta strids­

fordon tas i bruk och genom att allt fler stödfunktioner ges en utformning

som minskar vägbundenheten.  Kombinationen av ökad luft-, sjö-och

11

markrörlighet skapar ökade överraskningsmöjligheler för en angripare när     Prop. 1986/87:95 det gäller den geografiska inriktningen av större operationer och mer begränsade taktiska företag.

Forskning kring vapen avsedda att bekämpa kärnvapenmissiler bedrivs såväl av USA som av Sovjetunionen. 1 USA har forskningen intensifierats under senare tid. USA har tillkännagivit att beslut om anskaffning av sådana system kan fattas tidigast vid 1990-talets mitt. Även på så lång sikt förefaller det dock högst osannolikt att ett heltäckande försvar mot ballis-liska missiler är realiserbart, i synnerhet i perspektivet av troliga motåtgär­der från den andra parten. Trots detta kan utvecklingen inom området få stora konsekvenser eftersom redan misstanken att någon av parterna står inför ett genombrott kan vara tillräcklig både för all förstärka motsättning­arna mellan supermakterna och för atl framkalla en utomordentlig dyrbar omgång av ny upprustning.

Utvecklingen av nya alltmer sofistikerade vapen ökar parternas osäker­het om motpartens avsikter och resurser liksom farhågan atl komma i elt militärt underläge. Själva snabbheten i utvecklingen innebär att förhand­lingar om mstningskontroll och nedrustning allvarligt kompliceras efter­som förhandlingsmaterian ofta förändras snabbare än förhandlingsproces­sen hinner anpassa sig. Den snabba tekniska utvecklingen på del militära området riskerar därför atl leda till överdrivna reaktioner och även till försämringar av det politiska klimatet mellan maktblock eller enskilda stater.

Supermakternas hotföreställningar om varandra genomgår kontinuerliga förändringar. Offentligt redovisade uppskattningar av motsidans inten­tioner och kapacitet är ibland överdrivna. Inom västlägret lorde orsaken till sådana överdrifter främst kunna sökas i behovet av argument för ökade försvarsutgifter. För Sovjetunionens del torde en dramatiserad hotbild kunna vara ett hjälpmedel inle minst i strävan till sammanhållning internt och inom Warszawapakten.

Inom västlägret är spännvidden i uppfattningar om den andra sidans avsikter betydande. Ett planerat anfall i stor skala in i Västeuropa i annat sammanhang än en akut kris mellan maktblocken uppfattas numera av flertalet bedömare som osannolikt. Den väsentligaste gmnden för denna uppfattning är att Sovjetunionen numera entydigt inser de förödande kon­sekvenserna ocksä för egen del av ett omfattande kärnvapenkrig. Däremot eftersträvar Sovjetunionen, enligt den bild man själv förmedlar, att beslut­samt, överraskande och effektivt kunna sätta in sina militära resurser i försvaret av vad man betraktar som sina vitala intressen. I sådana situa­tioner kan ömsesidiga felbedömningar spela en viktig roll.

Många bedömare framhåller att den sovjetiska militära kapaciteten ock­så har en politisk funktion i fred. Det ligger nära till hands för Sovjetunio­nen att söka exploatera bilden av militär styrka för alt i väst söka framkalla politiska eftergifter eller skapa en vidgande klyfta mellan västeuropéerna och USA. Det är uppenbart att farhågor för detta spelat en viktig roll i NATO:s överväganden under senare är.

Från såväl militära som politiska utgångspunkter borde östsidan än

mindre än väst ha anledning att frukta ett överraskande anfall från det

12

andra maktblocket. De militära styrkeförhållandena talar inte till västs Prop. 1986/87:95 fördel om NATO skulle gä till offensiv. Detta utesluter inte att sådant hot kan spela en roll i den interna sovjetiska planeringen. Vidare kan man föreställa sig en sovjetisk oro för att NATO kunde frestas ingripa vid allvarliga oroligheter i staterna närmast öster om gränslinjen mellan allian­serna.

Utvecklingen av maktblockens konventionella stridskrafter kommer även fortsättningsvis att ha nära samband med frågan om kärnvapnens roll. Inom NATO har det starka kärnvapenberoendet under senare år kritiserats från såväl politiskt som militärt häll. Både talesmän för den etablerade strategin och dess kritiker är överens om behovet av all stärka NATO:s konventionella stridskrafter. 1 så fall skulle det bli möjligt att minska beroendet av åtminstone en tidig användning av kärnvapen.

Även Sovjetunionen har starka skäl att söka begränsa kärnvapnens roll. För detta talar att man knappast kan känna sig underlägsen i fråga om konventionella stridskrafter. Sovjetunionen har sålunda på senare tid ut­fäst sig att inte bli först med alt använda kärnvapen.

En rad skäl talar för att det föreligger ett ömsesidigt intresse hos super­makterna att söka ta sig ut ur den återvändsgränd i vilken öst-västförbin-delserna kommit att hamna under 1980-talets första år. Åtminstone torde de önska begränsa de rådande motsättningarna så att de inte uppenbart äventyrar stabiliteten i Europa och andra vitala områden.

De överenskommelser som de senaste decennierna uppnätts har oftast syftat till att förhindra mililarisering eller kappmstning inom miljöer eller militärtekniska områden som ännu inte konkret berörts av rustningskapp­löpningen. I andra fall har överenskommelserna begränsat en fortsatt uppmstning.

I mars 1985 upphävdes del dödläge i de bilaterala sovjetiskamerikans­ka nedmstningsförhandlingarna som inträdde hösten 1983 då förhandling­arna om strategiska kärnvapen (START) och om medeldislansrobolar i Europa (INF) avbröts.

Under 1985 hölls den tredje konferensen för granskning av efterlevnaden av icke-spridningsavlalet (NPT). Detta avtal - som utgör det viktigaste instrumentet för att förhindra spridning av kärnvapen till ytteriigare stater - har utsatts för påfrestningar framför allt därför att de till avtalel anslutna kärnvapenstaterna inle uppfyllt sina avtalsenliga förpliktelser i fråga om kärnvapennedrustning. Risken för uppkomst av nya kämvapenmakter har ökat.

I nedmstningskonferensen i Geneve (CD) har frågan om ett avtal om fullständigt förbud mot kärnvapenprov under lång tid stått i cenlmm. Lägel är emellertid sedan flera år fastlåst.

I fråga om kemiska vapen kan ett avtal ligga inom räckhåll under de närmaste åren. En stötesten för en uppgörelse har hittills varit de svåra frågorna rörande kontrollen av ett avtals efterlevnad.

Konferensen om förtroende- och säkerhelsskapande åtgärder och ned-

mstning i Europa (den s. k. Slockholmskonferensen) avslutades år 1986

med en slutöverenskommelse, som innehåller såväl konkreta åtgärder i

fråga om föranmälningar av större militära aktiviteter, observatörsutbyten

13

och begränsningsåtgärder som element av mera allmän politisk karaktär.

Ansträngningarna för avspänning och nedrustning är ett ansvar för hela Prop. 1986/87:95 det internationella samfundet. Samtidigt förblir det dock en grundläggande realitet att huvudansvaret för rustningsutvecklingen och därmed nedmst-ningsmöjligheterna vilar på USA och Sovjetunionen. I oktober 1986 i Reykjavik, hölls det andra toppmötet pä två är mellan supermakterna, varvid långtgående nedmslningsförslag diskuterades. Några överenskom­melser nåddes emellertid inte.

2.3 Den säkerhetspolitiska miljön: Det nordeuropeiska området

I jämförelse med situationen i Centraleuropa karakteriseras utvecklingen i det nordeuropeiska området - Sveriges närmaste säkerhetspolitiska om­givning - dels av en fortsatt gmndläggande stabilitet i vad avser den politiska situationen och den säkerhetspolitik som förs av de nordiska länderna själva, dels av att det nordeuropeiska och nordatlanliska området av stormakterna ägnas elt ökande säkerhetspolitiskt och strategiskt intres­se.

Tendenserna till en gradvis ökning av det nordeuropeiska och nordatlan­liska områdets strategiska betydelse har kunnat noteras under en längre tid. Dessa tendenser är entydiga och synes bestå under överblickbar tid. Flera faktorer av såväl strategisk som militärteknisk natur understryker detta förhållande.

Skillnaderna mellan Centraleuropa och det nordeuropeiska området när del gäller gmndläggande militärgeografiska och militärstrategiska förhål­landen är uppenbara. I detta senare område handlar det inte om en mar­kerad frontlinje mellan stora stående markstridsförband utan om ett utbrett område vari ingår, förutom maktblockens egna områden, också fritt hav samt neutrala staters territorier. Områdets kärnvapenstrategiska samt ma­rin- och flygstrategiska roll är av särskild betydelse för maktblocken. En annan skillnad utgörs av de förändringar i alliansernas militära dispositio­ner i det nordeuropeiska området, som ägt rum under de senaste decen­nierna, och som kan jämföras med den något mer statiska situationen i Centraleuropa.

Det nordeuropeiska och nordatiantiska området är beläget utmed den kortaste flygsträckan mellan USA:s och Sovjetunionens befolkningsmäs­siga och industriella centra. Detta har sedan lång tid givit nordvästra Sovjetunionen belydelse som elt framskjutet sovjetiskt strategiskt luftför­svarsområde mot bl. a. strategiskt bombflyg.

Sovjetunionens successivt mera omfattande marinstrategiska intressen i norr utgör emellertid den viktigaste bakgmnden till att det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets strategiska betydelse under de senaste decen­nierna ökat väsentiigt.

Den sovjetiska marinen har sålunda sedan 1960-talet utvecklats tUl en

väsentlig komponent i de strategiska kärnvapenstyrkorna. Den har även

blivit ett sjömilitärt instmment med global räckvidd som givit ökande

möjligheter att åtminstone i fredstid konkurrera med USA och andra

västiiga sjömakter om inflytandet på Atlanten.

14

Som ett led i den marina utvecklingen har Sovjetunionen genomfört en Prop. 1986/87:95 betydande militär utbyggnad på Kolahalvön, framför allt som basområde för Norta Marinen. Denna omfattar i dagsläget ca två tredjedelar av Sovjetunionens moderna strategiska kärnvapenubåtar, närmare hälften av dess taktiska ubåtar inkl. de ubåtar som numera är försedda med kryss­ningsrobotar, samt ett stort antal större övervatiensfartyg. Dessutom har Norra Marinens flygstridskrafter ökat i såväl antal som kapacitet. Möjlig­heterna all tillföra ytterligare flygslridskrafter har förbättrats genom ut­byggnad av det omfattande flygbassystemet i områdei.

Det kan antas vara ett vitalt intresse för Sovjetunionen att i händelse av en konflikt skydda baskomplexet på Kolahalvön och säkra de strategiska ubåtarnas överlevnad och operationsfrihet. Norra Marinens ytfartyg, altackubålar och flyg lorde sålunda ha som en av sina huvuduppgifter alt skydda de strategiska kärnvapenubätarnas bas- och operationsområden i och omkring Barents hav. För att kunna säkra ubåtarnas operationsfrihet under ytan är det av största betydelse att också kunna behärska havsytan i dessa och omgivande områden. Detta är i sin tur i hög grad avhängigt av möjligheten atl operera med luftstridskrafter över dessa havsområden. Tillgången till baser för de egna luftstridskrafter som har dessa uppgifter, liksom förmågan att bekämpa motståndarens motsvarande baser, har där­med blivit en allt viktigare del också i den marina strategin.

Norra Marinen - inkl. det längräckviddiga marina attackflyget - kan i en konflikt även ha tUl uppgift att söka förhindra eller försvåra förstärk-ningslransporter till Norge samt att hota NATO:s Atlantförbindelser. Sov­jetunionen torde därför i krig ha ett starkt intresse att i första hand förhind­ra NATO att kontrollera och utnyttja dessa och i andra hand atl utvidga det egna basområdet.

Det nordeuropeiska och nordatlanliska områdets strategiska betydelse för NATO härrör frän NATO:s beroende av säkra förbindelselinjer över Atlanten för tillförsel av förstärkningar och materiel från Förenta Staterna till Västeuropa samt från behovet av att försvara Norge och Island. Fören­ta staterna har vidare deklarerat att man planerar en tidig marin insats i Norska havet vid en konflikt mellan maktblocken. Förutom de defensiva syftena i en sådan strategi, skapas härigenom också en möjlighet att hota Sovjetunionens vitala strategiska resurser.

Utöver de fasta kommunikations-, spanings- och övervakningsanlägg­ningarna samt spaningssateUiterna satsar NATO större resurser bl. a. för ett luftburet kontroll- och varningssystem. Samtidigt har NATO skapat förutsättningar för att snabbare än tidigare kunna tillföra förstärkningar av olika slag framför allt till Norge, bl.a. genom förhandslagring i Tröndelag av tung materiel för en amerikansk marinkårsbrigad med understödjande flygförband. I förberedelserna för förstärkning med allierat flyg ingår en betydande förhandslagring av drivmedel och ammunition förutom en viss utbyggnad av ett antal befintliga flygbaser med bl. a. moderna luftförsvars-robotsystem. Vid övningar uppträder också NATO:s marina enheter i de nordnorska farvattnen.

Rent allmänt kan konstaleras atl båda blockens successivt mera fram­

skjutna övningar de senaste åren återspeglar de strategiskt och militäroper-

15

ativt alltmer överlappande intressesfärerna i det nordeuropeiska och nor-     Prop. 1986/87:95 datlantiska området.

De båda blockens strategiska utgångsläge i det nordeuropeiska området skiljer sig avsevärt. Sovjetunionen disponerar i förhållande till NATO större styrkor med relativt hög tillgänglighet, främst vad gäller mark- och i nägon mån sjö- och luftstridskrafter. Det kan dock konstateras alt Sovjet­unionen normalt endast har begränsade markstridsförband i anslutning till det nordiska områdets norra delar. Dessa är inte ensamma tillräckliga för mer omfattande och uthålliga operationer.

Vad gäller marina stridskrafter uppträder Sovjetunionen i fredstid med siörre styrkor än NATO i norra delen av Norska havet samt i Barents hav och Östersjön. Samtidigt noteras en vidgad NATO-närvaro i Norska havet i samband med återkommande övningar. I fråga om flygstridskrafter har Warszawapakten antalsmässig övervikt i det nordeuropeiska området. Trots styrkeförhållandena i utgångsläget är Sovjetunionens marinstrate­giska situation mindre gynnsam med hänsyn till att NATO behärskar områden nära väsentliga förträngningar.

Förmågan atl snabbt tillföra förstärkningar av olil:a slag har på båda sidor ökat väsentligt under det senasie decenniet. NATO har möjligheter att tillföra flygstridskrafter i sädan utsträckning att man relativt snabbt kan uppnå jämbördighel med Warszawapakten. Tillgång till norskt område och i synnerhet till dess flygbaser torde i ett sådant läge vara av central betydelse.

I en utdragen konflikt kan även de marina styrkeförhållandena komma att utjämnas i Norska havet. I fråga om markstridskrafter i Nordeuropa torde Warszawapaktens styrkor förbli antalsmässigt klart överiägsna NATO:s.

Den strategiska betydelsen av det nordeuropeiska områdets södra delar skall ses i sammanhang både med en konflikt om det nordatlantiska havs-och luftrummet, inklusive Atlantförbindelserna, och med ett eventuellt behov av atl utnyttja nordiskt område för att understödja operationer i Centraleuropa.

För Sovjetunionen härrör Östersjöns strategiska betydelse från dess vikt som försvarszon, som flankområde till centralfronten, som transportled mellan Sovjet och Centraleuropa och som ett viktigt underhållsområde för den sovjetiska marinen vid en utdragen konflikt.

I ett krisläge torde Warszawapakten komma att lägga stor vikt vid en militär närvaro i Östersjön, och vid en utdragen konflikt kan man även finna det angeläget att söka öppna Öslersjöulloppen för att kunna utnyttja Östersjöns basresurser och marina stridskrafter. Kontroll över ett relativt vidsträckt område kring utloppen lorde i ett sådant sammanhang vara nödvändig.

För NATO:s del spelar området en nyckelroll för alt säkerställa möjlig­

heterna att mottaga förstärkningar via Nordsjöhamnarna. Tillgång till

danskt område är dessutom väsentligt för att kunna stänga Östersjö-

utloppen och för att kunna ingripa effektivt mot Warszawapaktens under­

hållstransporter i Östersjön. Förutom flygbaserna i Sydnorge är tillgången

till danskt luftrum och danska flygplatser dessutom viktig för att lätta på

16

den starka koncentrationen av flygstridskrafter lill baser i Centraleuropa     Prop. 1986/87:95

och för att möjliggöra ett effektivt luftförsvar av Nordsjöområdet och

Storbritannien.

Sverige har den längsta kusten i Östersjön och berörs i hög grad av de nämnda intressen och den planering och verksamhet de föranleder. Båda maktblocken bedriver redan i fredstid omfattande militär verksamhet i Östersjön. I ett allmänt spänningsläge påverkas därmed direkt och snabbt även situationen i och kring Östersjön.

Den utveckling som ägt rum under det senaste decenniet innebär således att det nordiska området mer direkt kommit att beröras av motsättningarna mellan stormaktsblocken. De strategiska intressen som inverkar på områ­det har fått ökad tyngd och har även fått en starkare koppUng såväl till nordatlantiska som till centraleuropeiska förhållanden. Denna utveckling kommer sannolikt att fortsätta. Det strategiska intresset är alltjämt främst knutet till områdets norra och södra delar. Flera drag i den militärstrate­giska utvecklingen, inte minst flygstridskrafternas ökade räckvidder, är dock även ägnade att understryka betydelsen av övriga delar av området. Utvecklingen ökar möjligheterna till, liksom behovet av, militära operatio­ner över stora ytor, med ökad integration mellan olika system och strids­krafter. En följd av detta är att stormakterna alltmer kommit alt betrakta det nordeuropeiska och nordatiantiska området som mililärstrategiskt och operativt sammanhängande.

Nordområdets strategiska betydelse påverkas också av möjligheten lill mera omfattande prospeklering och utvinning av olja och gas på kontinen­talsockeln norr om 62:a breddgraden. Ekonomiska, tekniska, klimat- och miljömässiga begränsningar har hittills bidragit till att dämpa aktiviteten. Härtill kommer de oklara gränsförhållandena i Barents hav.

Från sovjetisk sida har under senare år visats ett intresse för att intensifi­era undersökningarna i dessa råvamrika områden. Sovjetunionen kan efter hand komma att möta problem i sin oljeförsörining och i en mera utpräglad bristsituation kan på lång sikt även polarområdena få ett ökat intresse vid sidan av de västsibiriska oljefälten till vilka uppmärksamheten nu koncen­treras.

Sammanfattningsvis har det nordeuropeiska området med angränsande havsområden fått en gradvis ökande betydelse för stormakterna främst av kärnvapenstralegiska, men ocksä av marinstrategiska och luftoperativa skäl. Den ökade aktiviteten bör i första hand ses som ett led i bevakningen av deras globala intressen och som en del av den strategiska balansen. Även regionala intressen framträder allt tydligare. Alt denna utveckling i förening med den vapentekniska utvecklingen på olika sätt får återverk­ningar och konsekvenser för de nordiska länderna är dock uppenbart.

Övningsverksamheten i del nordeuropeiska havs- och luftmmmet har som nämnts tidigare blivit mer omfattande i tid och mm och delvis mer framskjuten i förhällande till av motparten tradUionellt dominerade områ­den. Detsamma gäller den övervaknings- och underrättelseverksamhet som båda sidor bedriver. I Östersjön har ett motsvarande mönster kunnat urskiljas.

Att även maktblockens militära, fredstida spaningsverksamhet ökat i

17

2   Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95

intensitet i området sammanhänger naturligtvis till viss del med mönstret Prop. 1986/87:95 beträffande deras övningsverksamhet. Ena partens övningar tilldrar sig stort spaningsintresse från motpartens sida. Den intensifierade spanings­verksamheten är dock inte enbart knuten till militära övningar utan torde också sammanfalla med den allmänna ökningen av det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets militärstraiegiska belydelse. Härigenom har spa­ningsverksamheten i fredstid kommit att i hög grad även riktas mot de nordiska staterna.

De kränkningar av Sveriges territorium som kommit att uppmärksam­mas särskilt under de senaste åren har uppenbarUgen också sin allmänna bakgmnd i de utvecklingstendenser som beskrivits ovan.

Under senare år har del årligen förekommit några fä kränkningar från övervatiensfartyg. De fördelar sig relativt jämnt mellan NATO och Warszawapakten. Huvuddelen av kränkande fartyg har utgjorts av civila statsfartyg.

Under senare år har Sverige utsatts för grova undervattenskränkningar, vilkas särskilda säkerhetspolitiska betydelse understryks av att de till skillnad från andra kränkningar till sjöss och i luften lill övervägande del mäste anses vara avsiktliga. Inte minst den omständigheten att undervat­tenskränkningar kan genomföras dolt och endast ibland upptäcks innebär, atl det inle är möjligt atl redovisa en exakt statistik över verksamheten.

Vid tvä tillfällen har de kränkande ubåtarnas nationalitet kunnat faststäl­las. I oktober 1981 grundstötte en sovjetisk ubåt i Gåsefjärden i Blekinge skärgård. Efter händelserna i och kring Härsfjärden i oktober 1982 kunde konstateras att de kränkande ubåtarna, bland vilka även ingick miniubåtar av ditintills väsentligen okänt slag, var sovjetiska.

Den ubåtsskyddskommission som tillsattes av regeringen år 1982 med anledning av Hårsfjärdenhändelserna konstaterade alt ubåtskränkningar av svenskt territorium inträffat även tidigare, men att verksamheten före­tedde en ökning under börian av 1980-talet. Kommissionen redovisade också en bild av utvecklingen frän 1960-talets början. I ett tidigare skede av denna period noterades enskilda större ubåtars sporadiska uppträdande pä svenskt territorialvatten. Senare kunde iakttas ett mer provocerande uppträdande med fler undervattensfarkoster inblandade samtidigt och samordnat, med alll djupare inlrängning på svenskt inre vatten. Verksam­heten uppvisade ocksä tendenser att spridas mer över året och att riktas mot militära baser, hamnar och skyddsområden. Förekomsten av miniubå­tar klarlades i samband med granskningen av Hårsfjärdenhändelserna.

En rad iakttagelser och indikationer leder till slutsatsen att liknande undervattensverksamhet förekommit även åren efter 1982.

Ubåtsskyddskommissionen redovisade också i sitt betänkande (SOU

1983:13) Att möta ubåtsholet, som framlades i april 1983, tänkbara motiv

för ubåtskränkningarna. Som huvudmotiv angavs, äveh om det inte ute­

slöts att även andra motiv kan ha spelat in, att kränkningarna skulle ses

som förberedande skeden i en militär operativ planering. Utforskning av

de svenska kust- och skärgårdsområdena och av svenskt undervattensför-

svar, utprovning av ny materiel, taktisk utveckling och utbildning var

några av de delmoliv som angavs som mest sannolika.

18

Erfarenheterna sedan kommissionen lade fram sin rapport ger inte an-     Prop. 1986/87:95 ledning till andra slutsatser. Motiven, som är svåra att fastställa, torde huvudsakligen kunna hänföras till olika former av förberedelser för even­tuella kris- och krigsoperationer.

Under senare år har främmande undervattensverksamhet förekommit även i andra nordiska länder. Uppenbart är att den mot Sverige och andra nordiska länder riktade undervattensverksamheten måste sättas in i ett större öst-väslperspektiv med betoning på situationen i det nordeuro­peiska området. Verksamheten bör även ses i ljuset av den globala marina kapprustningen och en ökad satsning på undervallensteknologi.

Kränkningar av svenskt luftrum har under de senaste åren inträffat vid 25-30 tillfällen per år. Kränkningarna, varav de flesta är av kort varak­tighet, inträffar huvudsakligen söder om Skåne och Blekinge. Under flera år har NATO-flyg svarat för huvuddelen av kränkningarna, medan flyg­plan från Warszawapaktstaterna har svarat för några enstaka kränkningar varie år. En särskilt allvarlig incident ägde mm vid Gotland i augusti 1984, då sovjetiskt jaktflyg trängde långt in i svenskt luftmm och därvid närmade sig ett civUt trafikflygplan med passagerare.

I fråga om alla dessa kränkningar är det väsentligt att Sverige visar både vilja och förmåga att hävda sin territoriella integritet. Av delta följer att det är av synnerlig vikt att kränkningar upptäcks och avvisas, samt att de beivras på diplomatisk väg när nationaliteten kan fastställas. En sä långt möjligt öppen redovisning av förekommande gränskränkningar är även fortsättningsvis en självklarhet.

Vad gäller undervattenskränkningar har av regering och riksdag uttalats att intrång med främmande ubåtar på svenskt vatten, i flagrant strid med folkrättens regler, är något som under inga omständigheter kan accepteras. Sverige har klargjort att det är vår fasta föresats att med alla de medel som står till buds hävda vår territoriella integritet och de svenska gränsernas okränkbarhet. 1 enlighet med denna målsättning har regeringen sålunda skärpt de s. k. IKFN-reglerna därhän att vapenmakt tillgrips utan föregå­ende varning mot främmande ubåtar i inre svenska vatten i syfte att tvinga dessa att inta övervattensläge för identifiering och andra åtgärder. Ubåts­skyddet fortsätter att förstärkas.

Som självständiga stater har de nordiska länderna agerat i enlighet med egna vitala intressen. Ofta har dessa intressen varit sammanfallande. Ett samarbete över gränserna, inom och utom Norden, har då varit naturligt. De nordiska länderna har på denna gmnd också i många utrikespolitiska frågor kunnat verka gemensamt, företrädesvis inom FN och andra interna­tionella organisationer. En förutsättning för delta samarbete har varil de nordiska ländernas respekt för varandras skilda säkerhetspolitiska lösning­ar och politiska ställningstaganden.

Den säkerhetspolitik som förs av de nordiska länderna, inom ramen för

de individuella lösningar som valls, syftar till atl värna om den grundläg­

gande stabiliteten även i ett skede då det större nordeuropeiska områdets

allmänna strategiska betydelse har ökat. TUl grund för denna strävan ligger

bedömningen att även stormaktsblocken har ett fortsalt intresse av att

stabiliteten i Norden inte mbbas. Även om det säkerhetspolitiska läget i

19

Nordeuropa inte är statiskt torde man nämligen på båda sidor inse att     Prop. 1986/87:95 försök att till egen förmån söka rubba det grundläggande säkerhetspoli­tiska mönstret i Norden sannolikt kommer att mötas av motåtgärder från den andra stormaktens sida.

De nordiska länderna har sålunda elt gemensamt intresse av att trygga en fortsatt lugn och stabil situation i Norden. Ett mål är även atl inom ramen för varie lands säkerhetspolitik begränsa stormaklsnärvaron med stridskrafter och därmed minska riskerna för konfrontation.

Sammanfattningsvis kan konstateras att den säkerhetspolitik som de nordiska länderna sedan 1940-talet valt att föra spelat och spelar en avgö­rande roll för stabiliteten i Norden.

2.4 Konflikter och hot som kan beröra Sveriges säkerhet

En gmndläggande bedömning är att det är osannolikt att ett krig mellan maktblocken i Europa kommer att uppstå som följd av överlagda beslut om att gå till anfall för att vinna en seger i Europa i dess helhet. Mindre osannolikt är att ett krig uppstår genom en process - som kan ha sitt upphov inom eller utanför Europa - där successiva beslut fattas under bristfällig information och osäkerhet om motpartens reaktioner. Därtill kommer att processen kan förvärras av andra omständigheter över vilka supermakterna inte har full kontroll. I regionala konflikter i vissa delar av världen, t.ex. där utsträckningen av resp. intressesfärer är mindre enty­diga och därmed de omedelbara riskerna upplevs som mindre, kan super­makterna bli indragna mot varandra.

Bedömningar belräffande karaktären av ett eventuellt framtida krig i Europa är förknippade med avsevärda osäkerheter. Dessa osäkerheter beror bl. a. på att maktblocken har utformat och övat sina militära styrkor med hänsyn till olika alternativ. De beror också på att maktblocken med­vetet byggt in en osäkerhet i sina strategiska doktriner, bl. a. i syfte att öka avskräckningseffekten. Slutiigen har svårigheterna att från fredstida för­hållanden bedöma utgången av elt krig snarast ökat till följd av den snabba militärtekniska utvecklingen.

Mot bakgrund av båda maktblockens politiska och militära doktriner samt utformningen av deras mUitära styrkor förefaller det sannolikt att de åtminstone inledningsvis söker föra kriget på konventionell nivå och und­vika sådana operationer som kan befaras sätta motpartens mest vitala intressen på spel. 1 stället kan det upplevas som fördelaktigt all genom snabba och avgörande åtgärder ställa motparten inför fullbordat faktum. Därför kommer snabba militära operationer sannolikt att karakterisera inledningen av elt krig.

Det är mot denna bakgmnd svårt alt föreställa sig något läge där endera

maktblocket genom en frontal attack i Centraleuropa inledningsvis skulle

eftersträva att erövra och behälla stora delar av det andras territorium.

Däremot kan det vid en konfrontation mellan maktblocken tänkas alt

endera parten genom militära operationer i en begränsad del av det europe­

iska området vill pressa den andra till politiska eftergifter eller vill säkra

20

strategiska positioner inför en befarad utvidgning av konflikten. En sådan     Prop. 1986/87:95 utveckling skulle kunna beröra även vårt område.

Risken för att kriget efter nägon tid trappas upp till kärnvapennivå är särskilt påtaglig om någondera parten finner att ett fortsatt konventionellt försvar inte kan genomföras. En första demonstrativ kärnvapeninsats kan då göras för att dramatiskt markera att motståndarens operationer måste avbrytas.

De nya kärnvapensystem som placeras ut har större precision och räck­vidd hos robotarna, ofta kombinerad med mindre styrka hos laddningarna. Därigenom skapas teoretiskt förutsättningar för selektiva insatser mot militärt viktiga mål och för begränsning av sidoverkningarna mot befolk­ning och samhälle. Ä andra sidan finns inga klara gränser mellan olika typer av kärnvapen och en upptrappning ter sig svår att undvika.

Det finns därför starka skäl att tro att varie beslut om kärnvapeninsats kommer att framstå som ödesdigert även för dem som ytterst bär ansvaret. Genom tekniska och organisatoriska åtgärder har högsta statsledningarna inom kärnvapenmakterna sökt skaffa sig en säker kontroll över åtminstone den första kärnvapenanvändningen. De avgörande trösklarna torde därför alltjämt ligga mellan krig och fred samt mellan konventionellt krig och kärnvapenkrig. Att bestämt uttala sig om sannolikheten att kärnvapen sätts in i ett framtida krig i Europa syns inle meningsfullt.

Den möjliga varaktigheten av ett konventionellt krig i Europa beror i hög grad på inriktningen av de militära operationerna. Enligt en vanlig uppfatt­ning på västhåll skulle ett omfattande och framgångsrikt anfall mot väst i Centraleuropa redan efler några dagar eller några få veckor leda lill över­väganden om att tillgripa kärnvapen. Svårbedömbara faktorer som sam­manhållningen inom respektive pakt, den tekniska utvecklingens konse­kvenser, luftoperativa förhållanden och tidsskillnader i fråga om beslut om mobilisering i olika länder kan emellertid leda till ett mera långvarigt konventionellt krig i Europa. Bl. a. i detta sammanhang kan mer intensiva operationer komma att gälla kontrollen över norra Europa och Nordatlan­ten.

Risken för krig i Sveriges närområde är i allt väsentligt relaterad till situationen i stort mellan maktblocken. En väpnad konflikt i norr är sålun­da knappast tänkbar under i övrigl lugna och stabila förhållanden mellan NATO och Warszawapakten.

De miUtära hot, som under eller omedelbart inför ett krig i Europa skulle kunna riktas mot Sverige, beror på de krigförande parternas bedömningar av krigets fortsatta förlopp och deras förberedelser för tänkbara händel­seutvecklingar. En viktig roll spelar därvid deras bedömningar av det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets strategiska betydelse.

I en större, öppen konflikt mellan blocken kan det nordiska områdei sålunda komma alt beröras redan i de inledande faserna, eftersom stora värden står pä spel för parterna och en överraskande inledning av operatio­ner kan ge väsentliga fördelar.

De fredslida militära styrkerelationerna i Nordkalottområdet innebär

överlägsenhet på sovjetisk sida, men denna överlägsenhet ger inte utrym­

me för större offensiva operationer, särskilt som terrängförhållandena är

21

svårbemästrade. Båda parter har behov av att tillföra stridskrafter vid en     Prop. 1986/87:95 akut konflikt.

Det finns därför skäl alt tro att inledningsskedet av en konflikt kommer att karakteriseras av försök lill snabb slyrkeuppladdning från båda parters sida. Vid ett krigsutbrott torde styrkeuppladdningen fortsätta och komplet­teras med en intensiv bekämpning av motpartens militära baser och för­band.

Svenskt område utgör inte något primärintresse för någotdera makt­blocket, men genom Sveriges geografiska läge i det nordeuropeiska områ­det kan vårt land tidigt bli inblandat i maktblockens överväganden vid konflikter. För båda maktblocken kan svenskt område få intresse som genväg vid flygoperalioner, som genomgångsområde, som basområde främst för flygslridskrafter och för framskjuten luftbevakning.

I en främmande makts överväganden inför ett eventuellt angrepp mot Sverige måste rimligtvis ingå å ena sidan tidsvinst och ökad säkerhet att uppnå mäl i vårt närområde, ä andra sidan militära förluster och bindning­ar. Risken atl det andra maktblocket får tillgång till svenskt territorium måste också övervägas. Man bör kunna utgå från att stormaktsblockens militära styrkor i huvudsak blir bundna i garderingar eller operationer mot varandra. Endast en begränsad del av stormaktsblockens styrkor kan därför avdelas mot Sverige. En begränsning ligger också i transportmöj­ligheterna främst till sjöss och i luften. En större del av de mest lättrörliga styrkorna t. ex. flygstridskrafter kan samtidigt sättas in, men då sannolikt endast under begränsad tid.

Militära operationer riktade mot våra grannländer behöver inte nödvän­digtvis innebära att Sverige blir indraget i kriget, även om risken för omfattande kränkningar av svenskt område från både öst och väst är stor. De militärgeografiska förhållandena i Norden är sådana att ju mera omfat­tande målen för de militära operationerna är, desto starkare blir motiven att söka utnyttja svenskt område. Genom sin i omvärlden uppfattade styrka kan emellertid det svenska försvaret påverka främmande makters överväganden och därmed avhålla från sådana operationer som går genom svenskt område.

Vårt geografiska läge nära den ena supermakten innebär att militär kapacitet relativt sett finns i större mängd i öst. SärskiU gäller detta markstridskrafler samt marina resurser i Östersjön. Vad gäller flygstrids­krafter kan resurser snabbt tillföras vårt närområde bäde i öst och väst. En avgörande militär uppladdning med markstridskrafter i väst kan beräknas ta avsevärd tid.

En väpnad konflikt i Europa kommer rimligen att föregås av betydande

förändringar i det politiska klimatet mellan maktblocken. Samtidigt bör

noteras de stora svårigheterna att i en utdragen kris rätt tolka andra staters

avsikter och åtgärder. Speciellt gäller detta under skeden av hög politisk

spänning mellan maktblocken och återkommande variationer i den militära

beredskapen. En presumtiv angripare kan väntas eftersträva att utnyttja

överraskning för att därmed snabbare och lättare nå avsett resultat. Den

ökade räckvidden, rörligheten och flexibiliteten hos stormakternas strids­

krafter underlättar detta. Dock behöver angriparen inför ett militärt an-

22

grepp mot Sverige höja sin beredskap, dra samman styrkor och transport-     Prop. 1986/87:95 kapacitet och i samband därmed ha en omfattande signallrafik. Detta bör ge oss möjligheter till militär förvarning.

Ett kärnvapenkrig kommer sannolikt att få ett snabbt förlopp till följd av successivt allt större vapeninsatser och de oerhörda skadeverkningar des­sa leder till. Maktblocken måste då koncentrera sin uppmärksamhet på sina allra mest vitala intressen, främst att få ett slut på kriget. Militära operationer i ett sekundärt område som Sverige måste i ett sådant läge rimligen tillmätas ringa betydelse.

Om Sverige lyckats hålla sig utanför kriget i dess konventionella fas är det mindre troligt att landet blir angripet om en upptrappning lill kärnva­pennivå skett. En slutsats av detta är att ett svenskt försvar, som kan avhålla frän konventionellt angrepp också kan bidra till att minska riskerna för att Sverige blir angripet med kärnvapen. Däremot kan vi drabbas av drivande radioaktiva moln som bildats vid marknära kärnvapenexplo­sioner utanför våra gränser. Om ett krig i vilket Sverige är indraget trappas upp till kärnvapennivå förlorar rimligen de militära operationerna mot vårt land snabbt i betydelse.

Kemiska vapen är främst lämpade för taktiskt-operativa syften. De skulle kunna användas som ett komplement eller alternativ till konventio­nella vapen. Stormakternas benägenhet att utnyttja kemiska vapen torde bestämmas dels av de bedömda riskerna för vedergällning och upptrapp­ning, dels av de möjliga militära fördelarna. Dessa i sin tur bestäms i hög grad av den angripnes skyddsnivå och beredskap.

Den breda anslutningen till 1925 års Genéveprotokoll innebär i praktiken etl förbud mot första användning av kemiska stridsmedel. Stora ansträng­ningar görs internationellt att få till stånd ett utvidgat förbud. Samtidigt pågår emellertid en militärteknisk utveckling som skulle kunna öka ris­kerna för alt de kemiska stridsmedlen kommer till användning.

Mot användning av biologiska stridsmedel i stor skala finns många kraftigt återhållande faktorer. Alla bedömningar av verkningarna blir yt­terst osäkra. Öppna angrepp med biologiska stridsmedel i stor skala be­döms därför som mycket osannolika. Däremot kan förtäckta angrepp mot begränsade mäl tänkas.

Hot mot Sveriges säkerhet kan uppstå även på lägre konfiiktnivåer än krig mellan stormaktsblocken, i vissa fall också under del vi uppfattar som lugna och fredliga förhållanden. Bakgrunden till detta är dels motsättning­arna i olika former mellan stormaktsblocken, dels deras militära aktivitet i vårt närområde i form av utbildning och övning av förband, utprovning av materiel och underrättelseverksamhet. Omfattningen och karaktären av sådana verksamheter har påverkats av del nordeuropeiska områdets ökade strategiska betydelse.

Säkerhetspolitiskt riskabla situationer kan uppstå oavsiktligt som följd

av ordinarie övnings- och underrättelseverksamhet. Ett exempel är omfat­

tande kränkningar av svenskt territorium i samband med större övningar.

Sådana situationer kan emellertid också vara resultat av avsiktliga försök

att påverka oss eller vår omgivning, exempelvis avsiktliga kränkningar i

underrättelsesyfte eller för att pröva svensk beredskap. En ökad militär

23

närvaro i vårt närområde skulle också leda till påfrestningar.

I en mer upptrappad internationell kris kan de militära hoten bli allvarli-     Prop. 1986/87:95 gare. Benägenheten att vid incidenter tillgripa vapenmakt kan bU större och främmande makter kan ställa krav pä visst svenskt uppträdande. Gränsen mellan fred och krig i omvärlden kan bli flytande.

En framgångsrik svensk neutralitetspolitik vid krig i omvärlden fömtsät­ter att det svenska totalförsvaret är tillräckligt starkt för att avhålla från angrepp mot oss.

I samband med militära operationer i vårt närområde kan de krigförande parterna tänkas vilja utnyttja svenskt territorium i strid med folkrätten. De kan också ställa krav på eftergifter från svensk sida. Det kan i dessa fall gälla överflygning av Sverige med flygplan och robotar, genommarsch tUl lands, utnyttjande av svenskt sjöterritorium, exempelvis som skyddad uppehållsplats, eller tillfälligt utnyttjande av baser i Sverige. Redan farhå­gor om sådant utnyttjande av svenskt territorium kan leda till militära motåtgärder från det andra maktblockets sida. På detta sätt kan Sverige successivt dras in i kriget.

Militära operationer i vår omvärld kan leda till att vår utrikeshandel helt eller delvis avbryts så att vi för vår försörjning blir hänvisade till inhemska resurser.

En konflikt i Europa kan komma att inledas med ett krisskede med tilltagande motsättningar mellan stormaktsblocken och alltmera omfattan­de handelsstörningar. Störningarna kan främst komma atl gälla strategiska varor, t. ex. olja, legeringsmetaller och elektronikprodukter.

En sammanhängande försöriningskris skulle kunna karakteriseras av dels ett sådant inledande krisskede med en varaktighet om något år, innebärande knapphet och andra restriktioner på strategiskt betydelsefulla varor, dels ett akut krigsskede i Europa med etl totalt handelsbortfall i storleksordningen månader, dels ett efterkrigsskede då möjligheterna tiU utrikeshandel successivt förbättras.

Vårt omfattande ekonomiska samarbete med de marknadsekonomiska länderna i väster ger dessa länder tillgång till ekonomiska maktmedel som de redan i fredstid skulle kunna söka använda mot Sverige i syfte att påverka vår handelspolitik, ekonomi och försvarsmaterielanskaffning. Mera samordnade aktioner mot vår utrikeshandel skulle utgöra ett allvar­ligt hot mot vår säkerhet. Möjligheterna atl framgångsrikt genomföra så­dana aktioner är dock i realiteten små.

Särskilda problem för Sverige har det högteknologiembargo skapat som NATO-länderna inom ramen för teknikkontrollorganisationen COCOM på senare år riktat mot Östeuropa. I första hand USA har för närvarande ett betydande teknologiskt försprång framför andra länder inom områdena mikroelektronik och informationsbehandling, vUka har både militära och civila tillämpningar. USA söker upprätthålla sitt försprång framför allt i förhållande till länderna i öster genom att hindra att dessa får tillgång tiU materiel, komponenter och tekniskt kunnande. För ändamålet har byggts upp ett omfattande reglerings- och kontrollsystem, som alltmer berör även svenska företag.

I situationer med mycket starka internationella spänningar kan både

motiv och möjligheter för ekonomiska aktioner mot Sverige förstärkas. Då

24

försvinner många av de normala hämningarna mot att utnyttja olika makt-     Prop. 1986/87:95 medel. Regelsystemet kanske bryter samman redan av andra skäl och ersätts av bilaterala avtal. Å andra sidan får man räkna med att det svenska folket då är berett alt acceptera betydande standardsänkningar och pro-duklionsomställningar i syfte att minska beroendet av omvärlden.

Konflikter mellan i- och u-länder samt mellan och inom u-länder kan fä konsekvenser för Sverige pä flera olika sätl. Grupper av råvaruproducer-ande u-länder kan utnyttja inskränkningar i sina leveranser som maktme­del mot i-länderna (råvaruembargon). Krig inom och mellan råvaruprodu-cerande u-länder kan leda till atl anläggningar förstörs och att produk­tionen starkt reduceras. Sabotage eller krigshandlingar kan leda lill att fartygstrafiken genom viktiga farieder stoppas. Slutligen kan starka mot­sättningar mellan i- och u-länder leda till väldsaktioner mot sårbara punk­ter i i-länderna.

Störningar i råvamflödena till följd av krigshandlingar bedöms vara aktuella främst för oljeländerna i Gulfområdet och för de på legeringsme-taller rika områdena i södra Afrika. Inom båda områdena råder politiska motsättningar och pågår en militär uppmstning.

Mot den ovan redovisade bakgmnden avtecknar sig följande förändring­ar i den samlade hotbilden.

Det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets ökade strategiska be­tydelse, motsättningarna mellan stormaktsblocken och den militärtekniska utvecklingen har sammantagna lett till att Sveriges läge blivit mera utsatt i samband med kriser och väpnade konflikter i vår omvärld. Denna utveck­ling har ocksä lett till ökade påfrestningar i fred, främst i form av kränk­ningar av värt territorium. Dessa tendenser berördes i 1982 års försvars­beslut men har genom senare tids utveckling kommit till tydligare uttryck.

Hotbilden har sålunda påverkats av den mililärtekniska utvecklingen. Särskilt bör framhållas den ökade räckvidden för taktiskt flyg, den återigen ökade betydelsen av strategiskt flyg, anskaffningen av längräckviddiga kryssningsrobotar, den ökade strategiska och operativa röriighelen och utvecklingen av undervallensteknologi.

1982 års försvarsbeslut innebar en jämfört med tidigare starkare beto­ning av stormaktsblockens kapacitet för överraskande angrepp och därav följande kortare militära förvarningstider. Denna kapacitet vidareutveck­las. Nu finns dämtöver skäl att uppmärksamma att särskilda sabotageför­band tidigt kan sättas in mol funktioner som är viktiga för totalförsvaret.

Det finns anledning att starkare än tidigare uppmärksamma de hot och påtryckningar som Sverige kan utsättas för under spända fredsförhållan­den. Diplomatiska, militära och handelspolitiska åtgärder för att ge efter­tryck åt vår beslutsamhet att motstå sådana hot och påtryckningar och orubbligt fullfölja neutralitetspolitiken bidrar till att minska främmande makts benägenhet att utsätta oss för hot.

Kränkningarna av svenskt territorium med ubåtar och andra undervat­tensfarkoster har riktat uppmärksamheten mot delvis nya hot. De kan främst bedömas som förberedande led i en operaliv planering och kan därmed få negativa konsekvenser för vårt invasionsförsvars kapacitet.

Vårt beroende av ett handelsutbyte med omvärlden leder till att motsätt-

25

ningar och kriser i andra delar av världen kan få konsekvenser också i     Prop. 1986/87:95 Sverige. Särskilda problem skapar det högteknologiembargo som de väst­liga industriländerna på senare år riktat mot Östeuropa.

2.5 Grunder för Sveriges säkerhetspoHtik

Sveriges säkerhetspolitik syftar ytterst till att bevara vårt lands oberoende. Vårt säkerhetspolitiska mål bör därför vara att i alla lägen och i former som vi själva väljer trygga en nationell handlingsfrihet för att inom våra gränser bevara och utveckla vårt samhälle i politiskt, ekonomiskt, socialt, kultu­rellt och varie annat hänseende efter våra egna värderingar saml i samband därmed utåt verka för internationell avspänning och en fredlig utveckling. Ett vikligt led i dessa strävanden är att bidra till fortsatt lugn och stabilitet i Norden och att minska riskerna för att Sverige dras in i krig och konflikter.

I strävandena att säkerställa dessa mål utformas Sveriges säkerhetspoli­tik väsentligen i ett samspel mellan utrikespolitiken och försvarspolitiken. Huvudlinjen i denna politik är neutralitetspolitiken, aUiansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig. Sverige har valt denna handUngslinje därför att den bäst gagnar våra övergripande säkerhetspolitiska mål. Neutralitets­politiken är inte ett utflöde av andra staters önskemål eller krav. Den är inte internationellt garanterad eller traktatbunden. Inte heller innehåller folkrätten några regler för hur en politik syftande lill neutralitet i krig skall utformas i fredstid. Det är vi själva som valt denna politik och som bestämmer dess innehåll.

Neutralitetspolitiken förutsätter att omvärlden kan hysa förtroende och respekt för vår vilja och förmåga all orubbligt hålla fast vid den valda utrikespolitiska linjen. Detta förtroende grundläggs genom vårt agerande i fred, genom en långsiktig, fast och konsekvent utrikespolitik och genom ställningstaganden i övrigt som understryker vår beslutsamhet atl stå obundna. En aktiv utrikespolitik, syftande tiU avspänning, internationell nedrustning och fredlig utveckling är ett väsentligt inslag i den svenska säkerhetspolitiken.

Neutralitetspolitiken förutsätter vidare en fast och konsekvent försvars­politik, som redan i fred skapar förtroende i omväriden för vår vilja och förmåga att försvara oss. Ett starkt och allsidigt totalförsvar gör säkerhets­politiken trovärdig.

Sveriges säkerhet är i hög grad beroende av den internationella utveck­lingen i stort, särskilt utvecklingen i vårt närområde. Den säkerhetspoli­tiska situationen i vår omvärld är av stor betydelse för avvägningen meUan säkerhetspolitikens olika medel. Denna avvägning är inte en gång för alla given, utan måste bestämmas med hänsyn till rådande förhållanden. Samti­digt gäller att säkerhetspolitiken måste präglas av långsiktighet och konse­kvens.

Utrikespolitiken och försvarspolitiken utgör sålunda de centrala dimen­sionerna i den svenska säkerhetspolitiken. Det är den samlade styrkan i våra säkerhetspolitiska åtgärder som underbygger vår bestämda föresats att i alla lägen slå vakt om alliansfriheten och neutraliteten, och att i händelse av krig till del yttersta värna vår frihet och vårt oberoende.

26

Den aktiva och alliansfria utrikespolitiken syftar till atl främja en fredlig     Prop. 1986/87:95 utveckling i vår omvärld, att förhindra konflikter, att undanröja konfliktor­saker samt att även i övrigt främja och tillvarata Sveriges säkerhetsintres­sen. En utrikespolitik som bekräftar vår fasta vilja att stå fria och obundna är grundläggande för utformningen av den svenska säkerhetspolitiken.

Trots ett ökat strategiskt stormaktsintresse för det nordiska området har läget i Norden kännetecknats av ett betydande mått av stabilitet. En viktig förklaring till detta är de nordiska ländernas säkerhetspolitik och atl stor­makterna har kommit alt bedöma det gmndläggande säkerhetspolitiska mönstret i Norden som möjligt atl förena med sina intressen. Den svenska neutralitetspolitiken ingår som en vital beståndsdel i detta mönsier. Det är ett gmndläggande svenskt intresse att omvärlden kan lita på att denna vår politik ligger fast.

Det är av vikt att omvärlden är övertygad om såväl vår vilja som vår förmåga att i alla lägen fullfölja vår neutralitetslinje. Denna betraktas som en varaktig och värdefull faktor för nordisk och europeisk säkerhet. Utta­landen av stater i öst och väst ger oss stöd för uppfattningen att den svenska neutralitetspolitiken bedöms som trovärdig. För att kunna bidra till en lugn och stabil utveckling i Norden får vår politik inte skapa vare sig farhågor eller förväntningar hos någon av stormakterna. Det är därför av stort värde alt den svenska neutralitetspolitikens innebörd även fortsätt­ningsvis är klar och tydlig för omvärlden. Den djupa folkliga förankring som neutralitetspolitiken har spelar i detta sammanhang en betydelsefull roll.

Sverige verkar dämtöver för att stärka FN:s auktoritet och att ge organi­sationen bättre möjligheter att upprätthälla internationell fred och säker­het. I arbetet för en fredligare värld är även våra strävanden att främja en internationell nedmstning och att öka respekten för folkrätten av stor betydelse.

Som del av säkerhetspolitiken fordras en fast och konsekvent försvars­politik som inger respekt och förtroende såväl i omvärlden som hos svens­ka folket. Totalförsvaret skall i första hand vara fredsbevarande genom att ha sådan styrka, sammansättning och beredskap att en angripares förluster och andra uppoffringar i samband med försök att utnyttja vårt land inte ter sig rimliga i förhållande till fördelarna. Ett så utformat totalförsvar utgör ett väsentligt bidrag till lugn, stabilitet och en begränsad stormaktsnärvaro i det nordiska området i fred och i internationella kriser. Det är därtill en fömtsättning för att svensk neutralitet skall bli respekterad vid krig i vårt närområde.

Totalförsvarets planering bör utgå från att mUitära angrepp på Sverige utgör led i en konflikt mellan stormaktsallianserna. Sådana angrepp kan då antas syfta till att utnyttja Sverige som genomgångs- och basområde för militära operationer riktade mot mäl i vårt närområde samt till att hindra motparten från ett sådant utnyttjande.

Tillgång till svenskt område inkl. vårt luftrum kan vara av betydande

militärt värde för var och en av storniaklsallianserna i samband med ett

krig dem emellan. Värdet av att kunna utnyttja svenskt område resp. det

27

hot för motparten som ligger däri förstärks av den mililärtekniska utveck-     Prop. 1986/87:95 lingen och då särskilt de ökade räckvidderna hos stormakternas taktiska flyg. Även tillkomsten av kryssningsrobotar med stor räckvidd är av betydelse i detta sammanhang.

Försök atl utnyttja svenskt område kan få formen av krav underslödda av militärt hot eller ytterst en invasion av vårt land. Den tidigare redovi­sade bedömningen att angrepp på Sverige skulle utgöra led i ett krig mellan maktblocken innebär att ingetdera av dessa rimligen kan utnyttja mer än en begränsad del av sina resurser för angrepp mot värt land. Storleken av denna del låter sig dock inte lätt fastställas.

Ett militärt angrepp skall kunna mötas varifrån det än kommer. Våra stridskrafter skall kunna utnyttjas med tyngdpunkt i gräns- och kustområ­dena för att därigenom i det längsta förhindra att angriparen får fast fot på svensk mark. Man kan emellertid inte bortse från risken att en angripare lyckas tränga djupt in i värt land. Därför mäste ett effektivt och uthålligt motstånd kunna föras i organiserade former i varie del av landet, även inom sådana områden som angriparen har tagit. Befolkning och egendom skall skyddas och den livsnödvändiga försöriningen tryggas. Samhällets väsentligaste funktioner skall säkerställas. Försvarsviljan underbyggs ge­nom att befolkningen är förvissad om att det finns en effektiv totalförsvars-planering för dessa svåra förhållanden. Det är angeläget att också försök från angriparens sida atl genom propaganda undergräva vår motstånds-anda effektivt motverkas.

Vår planering skall även fortsättningsvis utgå från att någon form av politisk förvarning erhålls inför en utveckling i vår del av världen som skulle kunna aktualisera ett väpnat angrepp. Samtidigt noteras de stora svårigheterna att i en utdragen kris rätt tolka andra staters avsikter och åtgärder. Speciellt gäller detta under skeden av hög politisk spänning mellan maktblocken och återkommande variationer i den militära bered­skapen. Trots att möjligheterna att upptäcka mera omfattande militära förberedelser består eller t.o.m. ökar måste därför problemen rörande överraskande angrepp i dess olika aspekter ägnas fortsatt uppmärksamhet i totalförsvarets planering.

Det är följaktligen väsentiigt att vår beredskap snabbt och flexibelt kan avpassas till aktuella situationer genom balanserade och samordnade åt­gärder inom hela totalförsvaret.

Totalförsvaret skall även inriktas på all möta konsekvenserna av andra säkerhetspolitiska kriser än krig. Sådana kriser kan bli utdragna och kan kännetecknas bl.a. av ekonomisk och handelspolitisk konfrontation. Det är väsentligt för vår säkerhetspolitiska trovärdighet och för vårt totalför­svars styrka i krig all vi kan möta försök till påtryckningar och handelsres­triktioner i sådana situationer.

Såväl i fredstid som under neutralitet vid krig i omvärlden måste respek­

ten för vår territoriella integritet upprätthållas. Kränkningar av vårt territo­

rium kan aldrig accepteras. Kränkningar i fredstid kan bidra till främmande

staters förmåga att i samband med ett väpnat angrepp bekämpa vårt

totalförsvar. 1 neutralilelslägen kan kränkningar gradvis dra in oss i kriget.

Del är väsentligt atl vi upprätthåller en helhetsbild av kränkningar av alla

28

slag och ägnar motverkan av dem fortsatt stark uppmärksamhet. Det är av     Prop. 1986/87:95 stor vikt att vi fortsätter att förbättra vår förmåga atl möta undervattens­kränkningar.

Stormakternas väsentligaste militära intressen för vårt .område torde vara förknippade med dess eventuella utnyttjande i ett konventionellt krig. Ett kärnvapenkrig skulle med största sannolikhet fä ett kort förtopp under vilket stormakterna tvingas koncentrera sig helt på att få ett slut på kriget och klara sin egen fortsatta existens. Skulle Sverige fortfarande stå utanför ett storkrig då detta trappas upp till kärnvapennivå är det därför myckel osannolikt att ett angrepp - med eller utan kärnvapen - skulle inledas mot vårt land. Däremot kan Sverige drabbas av omfattande sidoverkningar då kärnvapen sätts in i andra länder.

Vår totalförsvarsplanering med avseende pä riskerna för kärnvapenkrig bör även fortsättningsvis ha följande inriktning. Svensk säkerhetspolitik syftar bl. a. till atl hålla Sverige utanför elt krig mellan stormaklsblocken. Lyckas vi stå utanför en inledande, konventionell fas av ett storkrig minskar även risken väsentligt att vi blir utsatta för bekämpning med kärnvapen om kriget trappas upp. Ett tillräckligt starkt och allsidigt total­försvar är en fömtsättning för att Sverige skall lyckas i dessa strävanden. Därutöver krävs särskilda åtgärder för skydd mot kärnvapenkrig i vår omvärld, och för att öka statsmakternas möjlighelar att stå emot hot om kärnvapeninsats mot Sverige.

2.6 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bereder riksdagen lillfälle

att ta del av vad jag har anfört om säkerhetspolitiken.

29

3 Försvarspolitikens inriktning

Prop. 1986/87:95

3.1 Inledning

Försvarskommittén har i slutbetänkandel lämnat förslag till försvarspoliti­kens inriktning. Den uppfattning som jag ger uttryck för i det följande överensstämmer i allt väsentligt med försvarskommitténs bedömningar. Jag redovisar därför inte dessa här utan hänvisar till slutbetänkandet.

3.2 Allmänna principer

Ett starkt och allsidigt totalförsvar skapar redan i fred förtroende i omvärl­den för vår vilja och förmåga alt försvara oss.

För att vår motståndskraft mot yttre hot skall bli så hög som möjligt skall alla samhällsfunktioner som har viktiga uppgifter under kriser och i krig kunna ställas om för att verka i sådana situationer. Totalförsvaret omfattar i krig hela det omställda samhället.

Totalförsvaret skall vara sä uppbyggt och organiserat att del är hela folkets angelägenhet. Av största betydelse är att varie medborgare alll efter sin förmåga bereds tillfälle att bidra till landets försvar. Detta tillgo­doses bäst om vårt totalförsvar även i fortsättningen bygger på den allmän­na värnplikten, civilförsvarspliklen och andra former för tjänstgöringsskyl­dighet. Den frivilliga försvarsverksamheten tillför totalförsvarets militära och civila delar viktig kapacitet och är ett uttryck för vår försvarsvilja. Den ger möjligheter för stora gmpper att frivilligt ansluta sig till och utbUda sig för totalförsvaret. Totalförsvarets organisation och verksamhet i fred skall bereda landets medborgare möjlighet att på ett effektivt sätt förbereda sig för att medverka i landets försvar.

Totalförsvaret skall utformas och personalen utbildas med utgångspunkt i vår samhällsutveckling och i våra egna försvarsbetingelser i övrigt med avseende pä främst vår defensiva inriktning, vår geografi, vårt klimat och vårt system med plikttjänstgöring. Egen forskning och försvarsindustri ger oss möjlighet att förse försvaret med utmstning som är anpassad till dessa betingelser. Därigenom kan vi ocksä minska verkan mot oss av de vapen och motmedel som stormakterna utvecklar för att använda mot varandra. Det är av dessa skäl ändamålsenligt alt i viktiga avseenden ge totalför­svaret en svensk profil.

Den svenska samhällsutvecklingen är av stor betydelse för utformningen av vår försvarspolitik. Såsom jag senare kommer att utveckla närmare har denna utveckling i vissa avseenden lett till en uppbyggnad av resurser som ökat möjligheterna att möta störningar och skador även under kriser och i krig. I andra avseenden har olika samhällsfunktioner blivit mer sårbara.

Den beskrivning av det svenska totalförsvarels mål som senast lades fast av riksdagen i samband med 1982 års försvarsbeslut är enligt min mening i sak alltjämt giltig.

Jag har emellertid liksom försvarskommittén funnit skäl all modernisera

denna och föreslår sålunda att för del svenska totalförsvaret, såsom en del

av den svenska säkerhetspolitiken, följande mål skall gälla.

30

-      Den svenska säkerhetspolitiken, utformad i ett samspel mellan utrikes-     Prop. 1986/87:95

politiken och försvarspolitiken, har som yttersta mål att trygga vårt

lands frihet och oberoende. Säkerhetspolitiken syftar därvid till att skapa förtroende och respekt för vår vilja och förmåga att fullfölja vår neutralitetslinje och att tUl det yttersta försvara hela vårt land om vi utsätts för militärt angrepp. Säkerhetspolitiken skall därigenom också minska riskerna för att vårl land dras in i krig och konflikter samt bidra till lugn och stabilitet i det nordiska området. Säkerhetspolitiken främjar en fredlig internationell utveckling.

-

Totalförsvaret skall i första hand vara fredsbevarande genom att ha sådan styrka, sammansättning, ledning och beredskap att det avhåller från varie försök alt utnyttja vårt land. Uppoffringarna i samband med försök att utnyttja landet skall följaktligen vara så stora att de inte kan te sig rimliga i förhällande till fördelarna.

-

Detta förutsätter att totalförsvaret kan möta militära angrepp varifrån de än kommer. Våra stridskrafter skall kunna utnyttjas med tyngdpunkt i gräns- och kustområdena för all därigenom i det längsta förhindra att en angripare fär fast fot på svensk mark. Totalförsvaret skall därtill kunna genomföra etl effektivt och uthålligt motstånd i varje del av landet och i alla former som folkrätten medger.

-

Totalförsvaret skall i fred främja Sveriges säkerhetspolitiska mål genom att verka stabiliserande i vår del av världen och genom alt bidra till att uppkommande kriser kan dämpas och avvecklas. Totalförsvaret skall motverka alt Sverige dras in i krig eller kriser i omvärlden, skydda landet mot verkningarna och trygga för landet nödvändig försörining. Respekten för vår lerritorieUa integritet skaU upprätthållas genom för­måga att ingripa mot varie form av kränkning av vårt territorium såväl i fred som under neutralitet.

-

Totalförsvarets beredskap skall snabbt och flexibelt kunna anpassas till aktuella situationer genom balanserade och samordnade åtgärder.

-

Totatförsvaret skall vidare värna civilbefolkningen mot verkningarna av krigshandlingar genom att bereda skydd, rädda nödlidande, ombesöria vård och trygga en livsnödvändig försörining. Totalförsvarets förmåga i dessa avseenden grundas främst på det fredstida samhällets resurser och dess förmåga till omställning. Ansvar för en verksamhet i fred innebär motsvarande ansvar i krig.

-

En fast försvarsvilja skall vidmakthållas.

-

Totalförsvaret skall vara så uppbyggt och organiserat att det är en hela folkels angelägenhet. Detta kommer till uttryck främst genom alt total­försvaret bygger på plikttjänstgöring såsom den allmänna värnplikten, civilförsvarsplikten och andra former för tjänstgöringsskyldighet och genom möjligheterna till frivilliga insatser inom totalförsvaret.

-

Totalförsvaret skall därutöver kunna medverka i FN:s fredsbevarande operationer.

3.3 Operativa grunder för totalförsvaret

Totalförsvaret har förutom i krig väsentliga uppgifter också i fred och i

olika kris- och neutraliletssiluationer. Ökad uppmärksamhet måste ägnas

31

vår förmåga att i fred, kris och under neutralitet hantera uppkommande     Prop. 1986/87:95 situationer.

Ett militärt angrepp med syfte att utnyttja vårt land är dock enligl min mening det allvarligaste hotet mot vår nationella säkerhet och bör därmed utgöra den viktigaste utgångspunkten för vår försvarsplanering. Etl sådant angrepp, som får antas inledas med olika typer av bekämpning för att reducera vår motståndsförmåga, kan genomföras över vår landgräns eller över havet mot vår kust. I båda fallen kan luftlandsättningar förväntas ingå som delar av operationerna.

Vår planering skall enligt min mening utgå från att någon form av förvarning erhålls inför en utveckling som skulle kunna leda till etl väpnat angrepp. Den ökade räckvidden, rörligheten och flexibiliteten hos stor­makternas stridskrafter ökar dock möjlighetema att inleda angrepp på ett sådant sätt atl vi får endast kort miUtär förvarning.

Även om det står klart att militära operationer förbereds kan det vara svårt att förutse dessas närmare syfte och riktning. Av dessa skäl anser jag att planeringen av åtgärder för att möta militära angrepp skall ulgå från den svåraste situationen, nämligen att ett angrepp, i ett läge av höjd spänning mellan maktblocken, inleds med endast kort militär förvarning och att vi således inte helt hunnit genomföra mobilisering och krigsorganisering. 1 det följande åsyftas denna svåraste situation när uttrycket militärt angrepp används.

I en främmande makts överväganden inför ett eventuellt angrepp mot Sverige torde värdet av tidsvinst och säkerhet att nå mäl i vårt närområde ställas mot nackdelen av militära förluster och bindningar av viktiga resur­ser. Sådana överväganden torde omfatta även ett utdraget angreppsför­lopp.

Förberedelserna för att kunna möta militära angrepp måste genomföras inom hela totalförsvaret. Totalförsvaret måste därvid prioritera dels de samlade försvarsansträngningarna, dels befolkningens och samhällets överlevnad. Detta innebär att konsekvenserna för civilbefolkningen skall beaktas vid planläggningen av de militära operationerna samtidigt som den civila tolalförsvarsplaneringen måste la hänsyn till de mUitära operationer­na. Av dessa förhållanden följer all totalförsvarets utveckling och krigsför­beredelser måste utgå från gemensamma operativa gmnder. Jag avser att senare föreslå regeringen att i särskild ordning meddela föreskrifter om vilka gmnder som skall gälla för totalförsvarets planläggning och de övriga fredstida förberedelser som behövs.

Sveriges geografiska betingelser underlättar i viktiga avseenden försva­

ret av landet. De omgivande havsområdena tvingar en angripare till sär­

skilda förberedelser inför ett invasionsförsök mot vår kust och ger oss

goda möjligheter atl bekämpa honom redan utanför vårt sjöterritorium

samt under landstigningen. De ger även goda möjligheter till luftbevakning

och förvarning vid flygangrepp. Gollands värde i dessa sammanhang bör

uppmärksammas. Kustområdena är i åtskilliga fall olämpliga för landstig-

ningsoperationer. Samtidigt ger skärgårdsområdena och farvaltensför-

trängningarna oss goda försvarsmöjligheter.

Våra gränsområden, särskilt i norr, har få vägförbindelser och en terräng

32

som är fördelaktig för försvar. Förhållandena ger goda möjligheter tiU     Prop. 1986/87:95 förbindelseförstöring m.m., varigenom en angripares framträngande för­svåras. Hans underhållsförbindelser blir långa och därmed sårbara för bekämpning.

Den öppna terrängen i södra och mellersta Sverige, liksom - särskilt vintertid - inom vissa områden i Norrland, underlättar en angripares luftlandsättningsoperationer. Dessa förhållanden innebär att vi måste kun­na hindra eller bekämpa särskilt sådana luftlandsättningar som kan ha ett direkt sammanhang med angrepp mot oss över gräns eller hav.

Våra kommunikationer är väl utbyggda. Ett problem utgör dock skyddet av de långa förbindelserna till övre Norrland. Även förbindelserna till Gotiand är känsliga för störningar. Det minskande befolkningsunderlaget och näringslivels utveckling i övre Norrland och Norrlands inland är till nackdel för totalförsvaret varför särskilda åtgärder bör vidtas för att för­bättra främst livsmedelsförsöriningen, sjuktransportkapaciteten och säker­heten i kommunikationerna med övriga delar av landet.

Den militärtekniska utvecklingen ger en angripare fördelar genom bl. a. ökad terrängrörlighet, förbättrad sjö- och flygtransportkapacitet, ökade flygräckvidder och förbättrad underrättelse- och ledningsförmåga. Våra militärgeografiska betingelser bedöms dock alltjämt tvinga en angripare till omfattande förberedelser och till operationer med betydande underhålls­problem. Dessa fördelar för vår del, i kombination med vårt eget utnyttjan­de av den tekniska utvecklingen, bör utnyttjas så att angriparens operatio­ner kräver än större uppoffringar.

Utgående frän målel att varie del av landet skall försvaras och atl militära angrepp skall kunna mötas varifrån de än kommer skall särskild uppmärksamhet ägnas förmågan att möta operationer riktade mot svenskt territorium i norra Norrland, östra Mellansverige inkl. Gotland och de södra delarna av Sverige. Även hotet mol vårt luftmm i dess helhet skall SärskUt uppmärksammas. Sådana förberedelser skall vara vidtagna att försvaret inom rimlig tid kan möta även hot som växer upp mot andra delar av landet.

Från dessa utgångspunkter bör försvaret byggas upp som ett djupförsvar varvid våra försvarsoperationer skall kunna genomföras med tyngdpunkt i gräns- och kustområdena i syfte att förhindra att angriparen får fast fot i vårt land.

En angripares förbekämpning och transporter genom luften skall tidigt kunna mötas av vårt luftförsvar. Ett angrepp över havet skall kunna mötas redan utanför vårt territorium genom insats av sjömålsbekämpande för­band och mineringar. Särskilt i Norrland medger bl.a. terrängförhållan­dena att våra försvarsoperationer om så är nödvändigt kan utsträckas över ett visst djup i syfte att successivt reducera en angripares anfallskraft.

En angripares möjligheter att tidigt och överraskande sätta in förband

även långt in i vårt land ställer krav på ett territoriellt försvar i alla delar av

landet uppbyggt av ett stort antal lokalt inriktade förband samt hemvärn;

territoriella förband. Dessa förband skall bevaka, skydda och försvara

viktiga lotalförsvarsobjekt, gränsövergångar, hamnar, flygfält, skärgårds­

områden samt områden i övrigt som är betydelsefulla för våra operationer.

33

3    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95

Inom särskilt viktiga områden bör förmåga upprätthållas att tidigt slå     Prop. 1986/87:95 luftlandsatta förband.

Luftförsvaret skall tidigt kunna sättas in kraftsamlat i olika delar av landet för att hindra att svenskt luftrum utnyttjas för överflygningar eller angrepp mot Sverige. Vår motverkan skall avse säväl flygstridskrafter som kryssningsmissiler. Mobiliseringen, de militära operationerna, civilbefolk­ningen samt objekt och verksamhet i övrigt inom totalförsvaret skall skyd­das. Luftbevakningen skall täcka hela landet. Förvarningssystemet skall nyttjas även för alarmering av civilbefolkningen.

När en angripares anfallsriktningar kunnat fastställas skall våra offen­siva stridskrafter kunna kraftsamlas till hotade områden och där snabbt kunna gå till anfall understödda av i området gmpperade förband. Även förband med uppgifter i del territoriella försvaret av andra delar av landet skall efter hand kunna omgmpperas till hotade områden för att ytterligare förstärka motståndet.

Om angriparen lyckas tränga in i landet skall ett effektivt och uthålligt motstånd kunna genomföras i organiserade former i varje del av landet. Samtidigt skall operationerna fortsättas till sjöss och i luften. I en sådan situation måste civilbefolkningens skydd och försörining ägnas särskild uppmärksamhet. Inom områden som angriparen tillfälligt lyckats ta skall motståndet fortsätta med alla medel och i alla former som folkrätten tillåter, även som icke militärt motstånd. Militära enheter som genomför fria kriget, polisen och andra samhällsorgan samt civilbefolkningen skall försvåra angriparens verksamhet och underlätta områdets återtagande.

Redan i fredstid, och i än högre grad under neutralitet vid krig i omvärl­den, måste respekten för vår territoriella integritet upprätthållas. Kränk­ningar av vårt territorium kan aldrig accepteras. Kränkningar av olika slag i fredstid kan bidra till främmande staters förmåga att i samband med ett väpnat angrepp skada vårt totalförsvar. I kriser kan kränkningar dra in oss i allt svårare lägen och ytterst i krig. Det är väsentligt att upprätthålla en helhetsbild av kränkningar av alla slag så att systematiska åtgärder kan vidtas. Underrättelsetjänsten, övervakningen och analysverksamheten bör ges en hög prioritet för detta ändamål.

Luftbevakning skall genomföras av vårt luftrum i fred och snabbt kunna förstärkas i hotade områden. På motsvarande sätt skall våra kuster överva­kas varvid en effektiv samordning skall genomföras mellan främst för­svarsmakten, kustbevakningen och polisen.

Kränkningar av vårt luftmm skall kunna avvisas.

Motverkan mol undervattenskränkningar bör enligt min mening ägnas fortsatt stark uppmärksamhet. Syftet bör därvid vara att höja risken för inträngande enheter så tydligt att ubåtsoperationer inte bedöms möjliga att genomföra utan allvarliga konsekvenser. Skyddet av våra viktigaste skär­gårdsområden bör särskilt uppmärksammas. Vårt ubåtsskydd bör ha för­mågan atl inom vårt territorium vidta effektiva åtgärder mot främmande undervattensverksamhet i alla dess led. Detta fömtsätter bl. a. en förbätt­rad övervakning av sjöterritoriet, säväl pä som under ytan.

Underrättelsetjänsten skaU kontinuerligt fungera så att militära föränd­

ringar i omvärlden kan upptäckas och läggas till gmnd för adekvata bered-

34

skapsåtgärder bl. a. höjning av mobiliseringsberedskapen. För detta ända-     Prop. 1986/87:95 mål skall underrättelsetjänsten snabbt kunna förstärkas i aktuella områ­den.

Vår gmndberedskap skall motsvara kontinuerliga beredskapsbehov i fred. Beredskapen skall snabbt och flexibelt kunna anpassas till aktuella situationer genom balanserade och samordnade åtgärder inom hela total­försvaret. Beredskapssyslemet skall medge god anpassning av resursernas styrka, typ och sammansättning liksom beträffande geografisk lokalise­ring. Uthålligheten i olika typer av åtgärder bör också beaktas. Åtgärder för alt möta etl ökat sabolagehot bör särskilt uppmärksammas.

Det militära försvaret skall vara i huvudsak stridsdugligt omedelbart efter snabbt genomförd mobilisering varvid förvarningens möjlighet till successiv beredskapshöjning skall utnyttjas. Ett angrepp skall kunna mö­tas innan mobilisering genomförts eller under pågående mobilisering med i fred tillgängliga stridskrafter och hemvärn samt snabbmobiliserade för­band. Civilförsvarets beredskap skall bygga på en snabb och säker krigsor­ganisering av enheter som i huvudsak är insatsdugliga direkt efter krigsor­ganiseringen. Andra civila funktioner som är väsentliga för den omedel­bara totalförsvarseffekten, däribland transport-, el- och telesystemen samt sjukvården, skall snabbt kunna ställas om till krigsförhållanden.

En effektiv ledning är en förutsättning för atl totalförsvaret skall fungera i kriser och krig. I fräga om ansvarsförhållanden och organisation bör överensstämmelse råda mellan fred, kris och krig.

Styrkan i totalförsvaret är beroende av en väl fungerande samordning meUan olika delar av totalförsvaret på varje nivå. Ledningskapaciteten i fred inom totalförsvaret skall snabbt kunna förslärkas så att olika situa­tioner kan hanteras effektivt och sä att ledningen kan fungera under en omställning från fred till krig även om detta måste ske när stridshandlingar redan påböriats.

3.4 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen

dels föreslår riksdagen att godkänna totalförsvarets mål och de

riktlinjer för totalförsvarets fortsatta utveckling som jag har angett i

det följande, dels bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad jag har anfört om

försvarspolitikens inriktning i övrigt.

35

4 Vissa för totalförsvaret gemensamma frågor

Prop. 1986/87:95

4.1    Inledning

Försvarskommittén har i sitt slutbetänkande lämnat förslag rörande vissa för totalförsvaret gemensamma frågor. Mina förslag i det följande bygger i allt väsentligt pä kommitténs förslag. Dessa redovisas därför inte här utan jag hänvisar till slutbetänkandet.

4.2    Vissa gemensamma utgångspunkter för planeringen

Ett starkt och allsidigt totalförsvar fömtsätter att dess olika delar är i balans med varandra och väl samordnade sinsemellan. Eftersom totalför­svaret i krig omfattar hela det omställda samhället är det av största vikt atl totalförsvarets behov så långt möjligt beaktas i alla beslut som berör samhällets utveckling. Därigenom ökas samhällets motståndskraft och försvarets uthållighet.

I föregående avsnitt har jag beskrivit principerna för totalförsvarets uppbyggnad och angett de operativa gmnderna för totalförsvarsplanering­en. Det är av största betydelse att gemensammma operativa gmnder til­lämpas inom hela totalförsvaret för att god samordning och hög effektivitet skall uppnås. Jag vill därför understryka betydelsen av fortlöpande sam­verkan och utökad samordning mellan totalförsvarets olika delar. Inrättan­det av överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB) innebär ökade fömtsätt­ningar för sådan samordning.

Förändringar i totalförsvarsplaneringen erfordras dels till följd av den förutsedda utvecklingen inom flera olika områden, dels i syfte att avhjälpa sådana brister och obalanser som nu föreligger. I det följande anges vissa vikliga förhållanden och riktlinjer som i enlighet härmed bör beaktas i den fortsatta planeringen. Vissa funktioner bör vidare i ökad omfattning be­traktas som gemensamma för totalförsvaret. Några sådana funktioner be­handlar jag i det följande.

En effektiv och fullgod utbildning är en avgörande faktor för totalför­svarels styrka och en av fömtsättningarna för att upprätthålla förtroendet för totalförsvarets förmåga hos landets befolkning liksom i omvärlden. Jag kan konstatera att utbildningsnivån inte är tillfredsställande inom alla delar av totalförsvaret och återkommer därför i det följande till denna fråga i samband med behandlingen av totalförsvarels olika delar.

För att kunna fullfölja vår säkerhetspolitiska linje i situationer med

reducerad eller avbruten import är det av stor betydelse alt vi inom landet

har sådana tillgångar pä förnödenheter och en sådan produktionskapacitet

atl totalförsvarets ulhåUighet säkerställs. Uthålligheten inom vissa delar av

totalförsvaret är otillfredsställande, samtidigt som andra delar har givits en

mycket hög uthållighet. Enhetliga antaganden om kriser och krigs varak­

tighet och karaktär måste enligt min mening tillämpas inom hela totalför­

svaret i syfte att uppnå en tillfredsställande balans i uthållighetshänseende.

Vid planeringen av åtgärder för att tUlgodose uthålligheten måste,försöri-

ningsproblemen i övre Norrland och på Gotland särskilt uppmärksammas.

36

I den säkerhetspolitiska rapporten redovisade försvarskommittén sin Prop. 1986/87:95 syn beträffande karaktären pä sådana kriser och krig som enligt kommit­téns mening bör utgöra grund för planeringen. Den samlade beskrivning som redovisades avsåg inte i första hand att spegla det mest troliga förlop­pet av en konflikt, utan syftade främst till att ge en enhetiig utgångspunkt för totalförsvarets planering, bl.a. i vad avser beredskap och mer kost­nadskrävande ulhållighetsåtgärder. Det finns dock skäl att ytterligare ut­veckla synen främst pä s. k. förkrigsskedens karaktär som underlag för dimensionering av lagringsätgärder. Jag vill i detta sammanhang understry­ka betydelsen av andra beredskapsåtgärder som stärker värt lands anpass­ningsförmåga i kriser.

En konflikt i Europa torde sålunda inledas med en period av växande politiska motsättningar mellan maktblocken, alltmera omfattande handels­störningar och efter hand höjd militär beredskap inom blocken. Krigshand­lingar utanför Europa, i vilka även stormakterna är indragna, kan därvid förekomma, medan däremot öppna krigshandlingar mellan maktblocken i Europa inte antas äga rum i detta skede.

Detta förkrigsskede bör enligt min mening i planeringen antas ha en varaktighet av upp till elt år. Det bör antas att den internationella handeln och tillgången på varor vid periodens inledning i huvudsak har normal omfattning. Främst mol periodens slut kan däremot avsevärda handelsbe­gränsningar förekomma. Ett lotalt handelsbortfall ter sig emellertid för de flesta varuområden inte realistiskt ens vid förkrigsskedets slut. Ett undan­tag kan därvid utgöras av sådana förnödenheter där något land har en ren monopolsituation.

Mot denna bakgrund bedömer jag att en tillräckligt hög säkerhet i för­söriningen uppnås om man i planeringen räknar med en gradvis minskande handel under förkrigsskedet, utgående från fredsmässiga förhåUanden vid dess inledning. Graden av nedgång torde i princip behöva fastställas indivi­duellt för enskilda varor eller varugrupper. Jag har tidigare dragit slutsat­sen att handelsstörningarna främst kan komma att gälla strategiska varor, t.ex. olja, legeringsmetaller och högleknologiprodukter, men alt även andra för vår försörining viktiga varor kan utsättas för störningar. Jag går därför senare närmare in på behovet av beredskapsåtgärder för olika varuområden.

Förkrigsskedet förutsätts i planeringen följas av en period med krig i vår omvärld. Under detta krig kan Sverige stå neutralt alternativt dras in redan inledningsvis eller senare. Jag har för planeringsändamål uppskattat att elt akut krigsskede mellan maktblocken kan pågå några månader. Totalför­svaret skall enligt min mening ha en betryggande uthållighet i relation härtill. Den precisa innebörden av detta mål har redovisats till berörda i särskild ordning.

Möjligheterna till import i etl läge med krig i Europa är svårbedömda. Det förefaller sannolikt att viss handel kommer att fortgå åtminstone inledningsvis, men jag har i strävan att säkerställa en tillräckligt hög försörjningssäkerhet ändå bedömt att planeringen bör utgå frän att all utrikeshandel kan omöjliggöras i en sådan situation.

I planeringen bör även försöriningsproblemen under ett skede efler krig i

37

vår omvärld beaktas, främst i form av vissa analyser rörande omställning     Prop. 1986/87:95 till inhemsk produktion av livsnödvändiga förnödenheter. Utgångspunkten bör därvid vara att utrikeshandeln inom något är gradvis återgår till en acceptabel nivå.

Den nivå av samlad uthållighet som uppnås genom tillämpning av här redovisade planeringsprinciper bör bidra lill att ge vår säkerhetspolitik en hög trovärdighet.

I anslutning till den här redovisade bedömningen av krisers och krigs längd och karaktär har jag också övervägt vissa frågor om den s. k. freds-krislagringen. Fredskrislager finns främst av olja men också av vissa petrokemikalier och legeringsmetaller. Lagringen baseras för oljans del på våra internationella åtaganden som medlem i det internationella energior­ganet lEA. Fredskrislager av petrokemikalier motiveras av all de fram­ställs från olja. Fredskrislager av legeringsmetaller har upprättats främst såsom beredskapsålgärd mot mer tillfälliga och kortvariga störningar i importen från södra Afrika och har således inte avselts och ej heller dimensionerats för elt långvarigt importbortfall, exempelvis till följd av internationella sanktioner mot Sydafrika.

En fredskris på oljeområdet kan knappast särskiljas från en säkerhetspo­litiskt betingad kris. Varie mer dramatisk utveckling i exempelvis Mellers­ta Östern torde nämligen ofrånkomligen få säkerhetspolitiska dimensioner. Detsamma kan antas gälla för varie mer betydande begränsning av oljeim­porten lill Europa, oavsett orsaken till begränsningen. Av dessa skäl finner jag att oljelagren för fredskriser respektive för förkrigsskeden i fortsätt­ningen, med fullföljande av våra internationella åtaganden, lämpligen bör bedömas i ett samlat perspektiv.

Den övriga fredskrislagringen avser insatsvaror för industrin, främst vissa petrokemiskt baserade produkter och legeringsmetaller. Jag anser att beredskapsålgärder som avser fredslida störningar i normalfallet bör ge­nomföras och bekostas av det organ som har ansvaret för den fredstida verksamheten och alt statens kostnadsansvar härför bör vara begränsat till situationer mot vilka det verksamhetsansvariga organet saknar reella möj­ligheter att skydda sig och där det är ett säkerhetspolitiskt samhällsintresse atl verksamheten kan fullföljas. Enligt min mening bör det i enlighet härmed fortsättningsvis ankomma på företagen att genom sin kommer­siella lagring svara för den beredskap som erfordras för att de skall kunna möta fredstida störningar av varutillförseln. Den statliga fredskrislagringen på dessa områden bör därför succesivl avvecklas under femårsperioden. Fredskrislagret av legeringsmetaller bör därvid behållas till periodens se­nare del.

Beträffande finansieringen av den utveckling av totalförsvaret som före­slås vill jag anföra följande.

Det totala finansieringsbehovet uppgår till 1 640 milj. kr. per år i slutelav femårsperioden.

Finansieringen sker genom

- skattehöjning i anslutning till minskade tvångslager

av olja med netto

700 milj. kr.

-

förändringar inom civila delar av totalförsvaret med

250 milj. kr.

3g

-

övrig skattehöjning på olja och bensin med

690 milj. kr.

De minskade kostnaderna för oljelagring ger utrymme för en höjning av      Prop. 1986/87:95 olje- och bensinskatten med 800 milj. kr., varav 100 milj. kr. åtgår för all överta viss lagringsskyldighet från oljeföretagen. Prisledande oljeföretag har därvid utfäst sig att inte höja konsumentpriserna.

Skattehöjningar utöver den höjning som finansieras genom oljebran­schens åtaganden avses ske från och med den I juli 1987 och för olja omfatta 20 kr. per m' och för bensin 10 öre per liter.

Chefen för finansdepartementet återkommer till frågan om höjning av energi- och bensinskatten i annat sammanhang.

4.3 Ledning och samordning av totalförsvaret

Styrkan i totalförsvaret är beroende av en effektiv ledning och av en väl fungerande samordning mellan dess olika delar.

Försvarskommitlén har konstaterat att det inte på lång tid genomförts någon samlad översyn av totalförsvarets ledning i krig. Förändringar i de säkerhetspolitiska, militära och tekniska förhållandena har bl. a. lett till ett behov av bättre beredskap atl leda verksamheten i olika situationer i fred, kris och krig. För att motsvara dessa behov bör enligt min mening en ökad överensstämmelse eller möjligheter till en smidig övergång åstadkommas mellan ledningsorganisation och ledningsprinciper i fred, kris och krig. För försvarsmakten kan utgångspunkten vara ledningsförhållandena i krig me­dan utgångspunkten för den civila delen av totalförsvaret främst bör vara de principer som tillämpas i fred.

Behovet av säkerhet och snabbhet i lednings- och informationssystemen ökar, samtidigt som den militärtekniska utvecklingen och etl ökat sabota­gehot medför ökad risk för att sambandssystem och anläggningar störs eller bekämpas.

Jag anser att ledningsorganisationen bör utformas med en sådan flexibili­tet att omfördelning av ledningsresurser möjliggörs och alt alternativa ledningsmöjligheter och reservledningsfunklioner kan disponeras. Led­ningen skall således kunna utövas från den lämpligaste platsen i varie läge.

De möjligheter den tekniska utvecklingen ger bör enligt min mening utnyttjas för att bl.a. förbättra informationsbehandling och kommunika­tion saml för all öka uthålligheten i dessa funktioner.

Kommunernas nya roll i totalförsvaret och funktionsindelningen av den civila totalförsvarsverksamheten liksom samhällsutvecklingen är andra faktorer som påverkar ledningsfrågorna.

Ledningsorganisationer har en benägenhet att tillväxa i omfattning. I likhet med försvarskommittén anser jag därför att kravet på säkerhet och snabbhet i ledningen bäst tillgodoses med små, väl övade, ledningsorgan försedda med lämpliga tekniska hjälpmedel. Av detta skäl och med hänsyn till att konkurrensen om den kvalificerade personalen är stor bör enligt min mening möjligheterna att rationalisera organisationen för ledning i krig noga uppmärksammas.

Försvarskommittén har konstaterat atl tillräckligt underlag för ett samlat ställningstagande till frågan om totalförsvarets ledning i krig ännu inte

disponeras, men alt arbete med ledningsfrågorna påböriats i försvarsde-

39

partementel. Liksom kommittén anser jag det angeläget att understryka att

en samlad översyn av totalförsvarets ledning snarast bör fullföljas. Omfatt-     Prop. 1986/87:95 ningen och komplexiteten i denna fråga är dock så stor att elt par år torde åtgå för arbetet. Jag vill därför framhålla vikten av att successiva ätgärder vidtas för att utvecklingen inte skall avstanna, varvid dock helhetssynen måste bibehållas.

En samlad översyn av totalförsvarets ledning berör alla nivåer och sammanhanget mellan nivåerna. Utgående frän en samlad syn på lednings­behoven bör enligt min mening erforderlig ledningskapacitet fastställas för olika ledningsnivåer. Antalet ledningsorgan på varje nivå bör övervägas, varvid antalet civil- och militärområden särskilt prövas. Jag anser vidare att det bör övervägas hur varie ledningsnivå bör organiseras för att effek­tivt kunna leda den civila respektive den militära delen av totalförsvaret samt nä bästa samordning dem emellan. Regeringen har i januari 1987 lämnat överbefälhavaren och överstyrelsen för civil beredskap vissa upp­drag i denna fräga.

Den högre regionala nivån är betydelsefull för totalförsvarets ledning i krig och för krigsplanläggning. Civilbefälhavarnas ansvar och befogen­heter bör särskilt undersökas. Deras fredskanslier torde erfordra förstärk­ning för att förbättra krigsplanläggning för och samordning av de civila tolalförsvarsfunklionerna samt för all bättre kunna samverka med militär­befälhavarna. Även den lägre regionala nivån bör uppmärksammas bl.a. avseende länsstyrelsernas krigsorganisation. En utredning pågår inom re­geringskansliet i denna fråga. Jag har härvid samrått med chefen för civildepartementet.

Sammanhanget och informationsflödet mellan de olika ledningsnivåerna bör enligt försvarskommitlén undersökas, varvid så långt möjligt samma informationsvägar bör användas i krig som i fred. Inom överstyrelsen pågår en uppföljning av dessa frågor.

4.4 Totalförsvarets beredskap

Vår beredskap måste snabbt kunna anpassas till aktuella situationer genom balanserade och samordnade åtgärder inom hela totalförsvaret. Bered­skapssystemet bör medge god anpassning till den aktuella situationen av såväl resursernas styrka, typ och sammansättning som deras geografiska lokalisering.

Jag konstaterar att det är väsentligt att olika beredskapshöjande åtgärder kan beslutas i rätt tid och genomföras smidigt. Detta fömtsätter en effektiv underrättelsetjänst och ledning. Behoven har ökat att med lämpliga resur­ser i tid kunna hanlera uppkommande situationer i fred samt under kriser och neutralitet. Av särskild belydelse är därför alt kunna höja beredskapen inom olika sektorer innan beslut om beredskapslillslånd, krigsorganisering eller mobilisering fattas och att befogenheter och skyldigheter i detta avseende är helt klarlagda. I detta sammanhang bör understrykas betydel­sen av att sabotagehotet noga uppmärksammas.

Som försvarskommittén har konstaterat bör totalförsvarets beredskap i

första hand inriktas på alt snabbi kunna bygga upp motståndsförmågan

mot militärt angrepp, varvid krigsorganisering och mobilisering måste

40

kunna fullföljas även om krigshandUngar har inletts. Jag delar försvars-     Prop. 1986/87:95 kommitténs uppfattning.

Jag anser det angeläget att underrättelsetjänsten bedrivs fortlöpande i fred så atl underlag för beslut om beredskapshöjningar erhålls i tid. Även underrättelsetjänsten bör snabbt kunna förstärkas så att möjligheterna till förvarning om hot mot landet förbättras. Ledningskapaciteten inom total­försvaret bör kunna förstärkas planmässigt så att erforderlig militär och civil ledning kan utövas anpassat till behoven i varie situation.

Jag har konstaterat att förmågan att snabbt vidta ätgärder och få ut effekt av dessa varierar mellan totalförsvarets olika delar. Det militära försvaret har ett väl etablerat beredskapssystem som dock bör vidareutvecklas avseende ledningsberedskap, insatsberedskap och mobiliseringsbered­skap. Inom den civila delen av totalförsvaret är beredskapen att snabbt påböria verksamhet hög inom de funktioner som är i verksamhet i fred, exempelvis hälso- och sjukvården, transporterna och energiförsöriningen. Inom sädana funktioner innebär emellertid beredskapshöjning att olika grader av utökning eller ändring av verksamheten mäste ske eller att verksamheten måste genomföras under störningar och med annan perso­naltillgång än vid lägre beredskap. Inom andra civila funktioner måste verksamhet som ej bedrivs i fred sältas igång.

Jag anser att det är väsentligt att förmågan att höja handlingsberedska­pen inom totalförsvaret vidareutvecklas. I fredstid förberedda, samman­hängande åtgärder, utgående från gemensamma operativa gmnder, bör därvid snabbi kunna utlösas. Sådana lill varandra anpassade åtgärder inom olika delar av totalförsvaret och inom olika delar av landet bör identifieras och planläggas för ett antal lypsituationer i fred, kris, under neutralitet samt vid krigsutbrott. Därigenom möjliggörs en snabb beredskapshöjning i skiftande lägen. Tyngdpunkten bör läggas på åtgärder för att snabbt kunna bygga upp vår motståndskraft mot militärt angrepp.

En höjd beredskapsnivå kan erfordras under avsevärd tid varför uthål­ligheten, liksom konsekvenserna inom samhället mäste uppmärksammas. Beredskapssystemels nära sammanhang med ledningssystemet måste en­ligt min mening beaktas i den fortsatta utvecklingen. Effektiv personalpla­nering och god utbildning är väsentliga fömtsättningar för en tillräcklig beredskap.

Jag anser att ett effektivare system för beredskapshöjning inom total­försvaret bör utvecklas. Utgångspunkten bör härvid vara vad jag nu har framfört. Jag avser att ta initiativ tUl en översyn härvidlag. En viss oklarhet råder beträffande beredskapsbegreppets innebörd inom totalförsvarets mi­litära respektive civila delar vilket försvårar möjligheterna att behandla totalförsvarsgemensamma beredskapsfrågor med klarhet och precision. I den kommande översynen bör även själva beredskapsbegreppet analyse­ras med sikte på att erhålla största möjliga ensning av terminologin.

Ett viktigt led i utvecklingen av beredskapen bör vara återkommande uppföljning av beredskapsläget, varvid bl.a. sammanhanget mellan civila och mUitära beredskapshöjande åtgärder inom elt och samma geografiska område kontrolleras.

Åtgärder i syfte att förbättra beredskapssystemet måste även innefatta

41

den administrativa beredskapen. Jag återkommer senare till dessa frågor.

4.5 Grunder för hälso- och sjukvården i krig

Prop. 1986/87:95

Mälet för hälso- och sjukvården i krig är att varie människa som är i behov därav skall ges den vård som hennes tillstånd kräver sä långt möjligheterna medger.

Hälso- och sjukvården, socialtjänsten samt hälsoskyddet är enligl min uppfattning synnerligen betydelsefulla delar av totalförsvaret. En god be­redskap inom dessa områden förstärker trovärdigheten i våra övriga för­svarsansträngningar.

Hälso- och sjukvården i krig är en funktion av civila och militära kompo­nenter. Funktionen bygger huvudsakligen på samhällets civila hälso- och sjukvårdstillgångar, vilka kompletteras med de militära resurser som be­hövs för försvarsmaktens verksamhet i krig och som inte utnyttjas i freds­samhället. En helhetssyn bör tillämpas för att tillförsäkra att de olika delarna är sinsemellan balanserade och samordnade. Denna helhetssyn måste prägla såväl den långsiktiga planeringen i fred som det operativa utnyttjandet av resurserna i krig. En väsentlig förutsättning härför är en utökad och förbättrad samverkan mellan främst socialstyrelsen, försvars­makten och sjukvårdshuvudmännen.

1 1982 års försvarsbeslut (prop. 1981/82:102, FöU 18, rskr. 374) angavs vissa övergripande principer för inriktning av verksamheten inom hälso-och sjukvården i krig. Det påpekades atl brister bl.a. förelåg i fråga om sjukvärdsmateriel av förbmkningskaraktär samt i fråga om försörining av sjukvårdsanläggningar med värme, elektricitet, vatten och avlopp. Under försvarsbeslutsperioden har också åtgärder vidtagits som har inneburit att bristerna delvis har minskats.

Jag anser att den inriktning av verksamheten som angavs i 1982 års försvarsbeslut i huvudsak bör gälla även under den kommande försvars­beslutsperioden. Det är dock av synnerlig vikt att de kvarstående bristerna undanröjs. Chefen för socialdepartementet avser därför efter samråd med mig att i det följande föreslå regeringen att betydande resurser avdelas för att förbättra beredskapen inom hälso- och sjukvården. Åtgärderna och resursema bör koncentreras till beredskapen för krig med hänsyn till att de allvarligaste bristerna finns inom denna del.

Beredskapen i fråga om försörining med såväl sjukvärdsmateriel av förbmkningskaraktär som läkemedel för främst den civila hälso- och sjuk­vårdens behov ligger fortfarande pä en oacceptabelt låg nivå. Målet för de insatser som därför nu måste göras bör vara att vid den kommande förs­varsbeslutsperiodens slut ha byggt upp resurser så att i vart fall behoven för krig i huvudsak kan tillgodoses. Baserat på en fömyad analys av behovet av operationsannex bör även tillgången på varaktig sjukvårdsu-tmstning för dessa förbättras.

Försvarskommittén anser att ansvaret för försöriningsberedskapen be­träffande den civila fredsmässiga hälso- och sjukvården under etl förk­rigsskede och i krig åvilar sjukvårdshuvudmännen. Detta innebär enligt kommitténs mening att det ankommer på sjukvårdshuvudmännen att för dessa skeden ansvara för finansieringen av beredskapsålgärder i fråga om bl.a. sjukvärdsmateriel av förbrukningskaraktär. Försöoningsberedska-

42

pen avseende det i krig tillkommande behovet av förbrukningsmateriel och     Prop. 1986/87:95 läkemedel åvilar staten och bör således finansieras med statliga medel.

Tillgången på hälso- och sjukvårdspersonal är avgörande för hälso- och   . sjukvårdens kapacitet i krig. Nyckelfrågan är därvid personalens fördel­ning på  och  övning  inom  olika  delar  av  totalförsvarets  hälso-  och sjukvårdsorganisation.

Utbildningsverksamheten gavs hög prioritet i 1982 års försvarsbeslut. Det är av stor vikt att utbildning för hälso- och sjukvården i krig fortsätter och förstärks. Hälso- och sjukvård i krig bör ges ett större utrymme i bl. a. den ordinarie medicinska utbildningen. Utbildningen för verksamheten i krig bör i så stor utsträckning som möjligt decentraliseras till regional och lokal nivå och därvid ses som en naturlig del i den ordinarie personalutbild­ningen. Det är angeläget att utbildningsplikten i fred snarast utvidgas till att omfatta inte bara läkare utan all tjänslepliktig hälso- och sjukvårdsperso­nal. Delta skulle innebära att såväl militära som civila sjukvårdsenheter kan övas på ett godtagbart sätt. Chefen för socialdepartementet kommer senare denna dag efter samråd med mig att bl. a. lämna förslag till utvidgad utbildningsplikt för hälso- och sjukvårdspersonal m. fl.

Åtgärder för atl minska behovet av anstånd med värnpliktiga läkares tjänstgöring vid krigsförbandsövningar bör vidtas. Jag behandlar denna fråga under avsnitt 5.2.8. Utbildning där jag redogör för min syn på problemen med anstånd för värnpliktiga i allmänhet.

I 1982 års försvarsbeslut angavs att inriktningen borde vara att program­ansvaret för fjärrsjuktransporter, dvs. transporter mellan olika delar av landet, på sikt skulle föras över från försvarsmakten till socialstyrelsen. Innan detta kunde ske borde sjuktransportfrågan i sin helhet studeras i samverkan mellan berörda myndigheter och därvid särskilt prövas inrikt­ningen av och formerna för ledningen av sjuktransporterna. Utvecklingen har visat att programansvaret oförändrat bör åvila försvarsmakten. Jag anser därför att försvarsmakten fortfarande bör ha detta ansvar.

Kommittén anser att tillgången på sjuktransportkapacitet med helikop­ter är av betydelse för en effektivt fungerande hälso- och sjukvård. Snabba transporter av akut sjuka eller skadade innebär i många fall färre dödsfall, färre fall av invaliditet, minskat lidande och snabbare tillfrisknande för patienterna samt tidsbesparingar och lägre vårdkostnader inom hälso- och sjukvården.

Behov av helikoptrar för sjuktransporter föreligger i fred som komplette­ring till vägbundna ambulanser i stora delar av landet. Vid större olyckor och katastrofer finns dessutom behov att kunna genomföra samlade insat­ser med helikoptrar. I krig ökar de totala behoven av sjuktransporter med helikoptrar. För understöd av militära operationer föreligger inom för­svarsmakten behov av förband med helikoptrar för transporter av personal och materiel samt för sjuktransporter.

En ökning av sjuktransportkapaciteten med helikoptrar bör ske för att

tillgodose behovet i krig. En utökning av kapaciteten för detta ändamål bör

ske på ett sådant sätt att även behovet i fred kan tillgodoses. Kommittén

har inhämtat att det finns intresse för ett ökat landstingskommunalt och

statligt samarbete på detta område. Sjuktransporter med helikoptrar bör

43

organiseras i landstingskommunal och statlig regi samordnat med försvars-

makten, rikspolisstyrelsen, privata helikopterföretag m. fl. för att tillgodo- Prop. 1986/87:95 se behoven av sjuktransporter i fred. 1 krig bör sjuktransporter med heli­kopter kunna ske samlat inom ramen för totalförsvaret. Vissa statliga medel bör avdelas för atl förbättra sjuktransportkapacilelen med helikopt­rar under förutsättning att sjukvårdshuvudmännen är beredda att medver­ka i motsvarande utsträckning. Ansvaret för civila sjuktransporter åvUar enligt kommitténs uppfattning sjukvårdshuvudmännen. Rikspolisstyrel­sens uppgifter belräffande luftburna sjuktransporter bör således överföras till sjukvårdshuvudmännen. Chefen för socialdepartementet avser att se­nare återkomma i dessa frågor efter samråd med mig och chefen för justitiedepartementet. I det sammanhanget kommer även en fråga som räddningstjänstkommittén tagit upp, nämligen beredskapen med försvars­maktens tunga helikoptrar i Norrland för medverkan i räddningstjänst under kvällar, nätter och helger, att behandlas. Belräffande försvarsmak­tens behov av helikoptrar återkommer jag senare.

Jag anser i likhet med försvarskommittén att del är angeläget att åtgärder vidtas för att förbättra den tekniska försöriningen och skyddet i krig. Åtgärder för atl säkerställa den tekniska försörjningen såsom t. ex. försöri­ning med el och vallen bör prioriteras före fysiskt skydd. Vidare är det viktigt att sjukvårdens skydd mot främst C- men även A- och B-stridsme-del förbättras. Skyddet bör successivt byggas upp så att i första hand hälso- och sjukvårdens personal och sjukhusens egenskydd förbättras och så atl möjlighet finns att ta emot, sanera och behandla C-skadade. Jag kommer senare att behandla frågan om skydd mot ABC-stridsmedel i allmänhet. Chefen för socialdepartementet kommer senare denna dag att behandla frågan om hälso- och sjukvårdens skydd i dessa hänseenden.

Vissa av dessa förslag kan komma atl medföra behov av ändringar i lagen (1964:63), om kommunal beredskap (omtryckt 1984:1027). En sär­skild utredare (Dir. 1985:01) gör för närvarande en författningsteknisk översyn av civilförsvarslagen (1960:74, omtryckt 1984:1026) och lagen om kommunal beredskap samt de andra författningar som reglerar de frågor som behandlas i dessa lagar. I avvaktan på resultatet av det arbetet lämnar jag nu inget förslag till författningsändringar.

4.6 Skydd mot kärnvapen, biologiska stridsmedel och kemiska hot

Försvarskommittén föreslog i sin säkerhetspolitiska rapport följande in­riktning i stort för skyddet mot kärnvapen (A-), biologiska (B-) stridsmedel och kemiska (C-) hot.

"Svensk säkerhetspolitik syftar bl.a. till att hålla Sverige utanför ett krig mellan stormaktsblocken. Lyckas vi stå utanför en inledande, konventio­nell fas av ett storkrig minskar även risken väsentiigt att vi blir utsatta för bekämpning med kärnvapen om kriget trappas upp. Ett tillräckligt starkt och allsidigt totalförsvar är en fömtsättning för att Sverige skall lyckas i

dessa strävanden. En planering till skydd mot effekterna av kärnvapenkrig

i vår omvärld kan mildra konsekvenserna för vår del avsevärt. Våra

skyddsåtgärder bör ocksä syfta till att öka statsmakternas möjligheter att     Prop. 1986/87:95 stå emot hot om kärnvapeninsats mot Sverige. Om kärnvapen skulle sättas in mot Sverige bör befintliga resurser inom totalförsvaret kunna kraftsam­las till att skydda och undsätta befolkningen och bereda de skadade vård.

Ambitionsnivån för skydd mot kemiska stridsmedel bör vara alt hindra en angripare att nå stora militära fördelar genom att utnyttja dessa. Sådana skyddsåtgärder skulle verka i avhållande syfte. Civilbefolkningens skydd mot kemiska stridsmedel bör förbättras successivt.

Skyddet mot biologiska stridsmedel bör syfta till att försvåra att insatser görs dolt. Detta skulle med hänsyn lill gällande internationella konven­tioner verka i avhållande syfte."

Jag kan helt instämma i kommitténs förslag och vill också erinra om atl dessa frågor utförligt behandlades i 1982 års försvarsbeslut, som i vissa hänseenden innebar en klar ambitionshöjning. Arbetet med att förverkliga denna pågår inom totalförsvarets myndigheter.

Överbefälhavaren utgav är 1982 en gmndsyn ABC vilken legat till grund för fortsatt planering, malerielanskaffning och utbildning inom försvars­makten. Under ledning av totalförsvarets chefsnämnd har utarbetats en gemensam grundsyn ABC för den civila delen av totalförsvaret. Den färdigställdes under sommaren 1986 och avses ligga till gmnd för myndig­heternas beredskapsförberedelser och planläggning samt informations-och utbildningsverksamhet. Det åligger numera överstyrelsen för civil beredskap att i fortsättningen samordna de närmare riktlinjer för skydd mot A- och B-stridsmedel samt C-hot som myndigheterna inom den civila delen av totalförsvaret utarbetar. I avvaktan på sådana myndighetsvisa riktlinjer har det inte alltid varit möjligt att precisera materielanskaffnings-och utbildningsbehoven för ABC-skydd.

I likhet med kommittén anser jag att arbetet med atl förbättra skyddet mot A- och B-stridsmedel samt C-hot bör fullföljas i syfte att uppnå de i 1982 års försvarsbeslut angivna målen, samtidigt som en fortsatt resurs­uppbyggnad sker.

Grundläggande för skyddet mot A- och B-stridsrnedel samt C-hot är en god förmåga till indikering, alarmering och ledning samt goda kunskaper om stridsmedlens och kemikaliernas verkningar och skyddet mot dessa. Statens räddningsverk har anmält att radiakskyddsorganisationen, som även skall hantera C-skydd, inte är samövad och atl behovet av kompetens inom krigsorganisationen ej kan tillgodoses pä grund av smal civil rekryte­ringsbas och korta utbildnings- och övningstider.

För att tillgodose behovet av särskilt skyddsutbildad personal inom totalförsvaret bör det därför med bl.a. försvarets skyddsskola som gmnd organiseras en för totalförsvaret gemensam utbUdning. Därigenom bör även behovet av specialutbildade handläggare vid myndigheterna liksom av utbildare kunna tillgodoses. Överbefälhavaren har på regeringens upp­drag i samråd med räddningsverket och överstyrelsen för civil beredskap lämnat förslag till regeringen härom. Jag avser att återkomma till regering­en i denna fråga.

Utrustning för automatisk C-indikering skulle väsentligt underlätta led­ningsfunktionen och höja skyddsnivån. Forskning och utveckling för atl få

45

fram så billig utrustning att den kan anskaffas i stort antal är angelägen.     Prop. 1986/87:95 Kedjan mellan indikering och alarmering måste också effektiviseras.

För livsmedelsförsöriningen är det angelägel att kunna indikera belägg­ningsfältet frän kärnvapeninsatser utomlands och bedöma radioaktiva sub­stansers spridning i naturen och upptagning av växter och djur. Därvid bör erfarenheterna av radioaktiva utsläpp i Sverige från Tjernobyl-olyckan kunna utnyttjas.

Skyddet mot verkningarna av A- och B-stridsmedel samt C-hot indelas i grundskydd och uppgiftsanknutet skydd. Förutom ett efter omständighe­terna anpassat grundskydd för befolkningen och totalförsvarets organise­rade enheter bör uppgiftsanknutet skydd för vissa väsentliga samhällsfunk­tioner prioriteras.

Inom försvarsmakten bör ett uppgiftsanknutet skydd mot C-stridsmedel i första hand byggas upp för den centrala ledningen samt för sådana förband och anläggningar som bedöms bli utsatta för tidig bekämpning i samband med ett angrepp mot vårt land och som är väsentliga för vår initiala försvarsförmåga.

Inom den civila delen av totalförsvaret bör vissa enheter i civilförsvarets undsättningsorganisation successivt ges förmåga att fullgöra sina uppgifter i C-miljö. C-skadade bör kunna las om hand inom hälso- och sjukvården. Övriga prioriterade funktioner bör ges ett med hänsyn till hotet avvägt skydd i syfte att kunna upprätthålla den nödvändigaste verksamheten.

Beträffande indikering och sanering i C-miljö behöver ansvaret inom den civila delen av totalförsvaret ytterligare preciseras. Räddningsverket har det samordnande ansvaret för utveckling av materiel och metoder samt för malerielanskaffning. Respektive funktionsansvarig myndighet har ansva­ret för att bygga upp och utnyttja sitt uppgiftsanknutna skydd. Möjligheter atl samutnytlja resurser bör tillvaratas. Jag avser föreslå regeringen att ge överstyrelsen för civil beredskap uppdrag i denna fråga.

Befolkningens gmndskydd bör enligt min mening förbättras. Ett förbätt­rat skydd mot joniserande strålning och mot kemiska stridsmedel och andra kemikalier bör, fömtom genom skyddsmmsbyggandet, även åstad­kommas med andra medel. En viktig åtgärd är härvid att vidta förberedel­ser för att utnyttja enklare typer av skydd som är verksamma mot radioak­tivt nedfall och - i kombination med andningsskydd mol C-stridsmedel och andra kemikalier. Modernisering av äldre skyddsmm bör inriktas på skydd mot radioaktivt nedfall och C-stridsmedel. Långvarig vistelse i skyddsmm bör vara möjlig. Nyanskaffningen av andningsskydd bör inrik­tas så att dessa får längre användningstid och kan täcka ett bredare behov. Möjligheterna atl utnyttja andningsskydden vid fredsolyckor bör prövas. En mera lokal förrådshållning bör eftersträvas utgående från såväl krigs-som fredmässiga skyddsbehov.

Skyddet mot elektromagnetisk puls, EMP, från någon enstaka höghöjds­

explosion har sedan år 1982 ägnats stor uppmärksamhet inom försvars­

makten och försvarets forskningsanstalt och har beaktats vid konstmktion

och produktion av nya större anläggningar och system. Merkostnaderna

har varil rimliga. EMP-skydd ingår i utbyggnadsprogram avseende led­

ningsenheter, slridslednings- och sambandsanläggningar samt viktigare

46

materiel. Komplettering av skyddet av redan färdiga anläggningar och

system är dyrare och dessutom är kunskapsläget bristfälligt. Ytteriigare     Prop. 1986/87:95 forskning och utveckling är angelägen.

Civilförsvarets ledningscentraler har eller kommer vid modernisering att fä någon form av EMP-skydd. Inom den civila delen i övrigt inom total­försvaret finns EMP-skydd endast vid enstaka funktioner.

Det på lång sikt mest ekonomiska är att beakta behovet av EMP-skydd i samband med nyanskaffning av viktigare syslem och anläggningar. Men det är angeläget att vissa av de befintliga, för totalförsvarets ledning och kontakterna med allmänheten mest betydelsefulla anläggningarna inom överskådlig tid får ett visst skydd. Därvid bör möjligheterna till hög repara­tionsberedskap och till att hålla vissa utmstningar urkopplade som reserv beaktas.

Inriktningen av försvarets forskningsanstalts ABC-program bör vara sådan att anstaltens särskUda ansvar kan upprätthållas. Forskningsanstal­ten bör enligt min mening biträda myndigheterna med uppbyggnaden av A-, B- och C-skyddet. Några särskilt angelägna forsknings- och utveck­lingsprojekt inom området är att praktisk utforma skydd mot EMP-verk-ningar, att utveckla en billigare utrustning för automatisk C-indikering saml att, mot bakgrund av erfarenheterna frän Tjernobyl-katastrofen, ut­värdera konsekvenserna för livsmedelsproduktionen av radioaktivt ned­fall. Jag vill erinra om att i denna senare fråga pågår ett samarbete mellan statens jordbruksnämnd och lantbruksuniversitetet. Jag återkommer till frågan om forskningens inriktning i avsnitt 7.

4.7 Ammunitionsröjning

Uppsättande av enheter för röjning av oexploderad ammunition har inplan­erats av statens räddningsverk och överbefälhavaren.

Räddningsverkets planering innebär att utbildning av enheter för den civila delens av totalförsvaret behov påbörjas budgetåret 1988/89. Försök genomförs tidigare. Totalt föreslås att 250-600 enheter organiseras till år 1997 beroende på planeringsalternativ. Hälften kan vara organiserade till år 1992.

Överbefälhavarens planering innebär att utbildning av mer kvalificerade enheter för totalförsvarets behov kan påbörias från budgetåret 1990/91 med tre enheter per år. Totalt kan 20 enheter vara organiserade år 1997.

Ammunitionsröjning är ett eftersatt område i totalförsvaret. Det är enligl

min uppfattning väsentligt att ammunitionsröjningsenheter organiseras av

statens räddningsverk och överbefälhavaren. För uppbyggnaden inom

försvarsmakten är överbefälhavarens planering enligl min mening lämplig.

Inom ramen för civilförsvarsverksamheten bör civilförsvarsbasema ha

resurser för ammunitionsröjning. I detta sammanhang bör del påpekas

vikten av all lämplig materiel utvecklas så att enheterna kan ges erforderlig

förmåga. Jag beräknar medel under anslaget H 1. Befolkningsskydd och

räddningstjänst för viss uppbyggnad av de ammunitionsröjningsenheter

som primärt är avsedda för civilförsvars verksamheten. Tidigare inplane­

rade medel för de mer kvalificerade ammunitionsröjningsenheterna inom

civUförsvaret föreslär jag, vilket framgår av mina förslag rörande anslags-

47

fördelning, överföras till chefen för armén som organiserar sådana enheter    Prop. 1986/87:95 för totalförsvarets behov.

4.8 Totalförsvarets personalförsörjning

För att totalförsvaret skall kunna lösa de omfattande uppgifter som redovi­sats i det föregående erfordras att huvuddelen av befolkningen medverkar. Vid samhällets krigsorganisering - en svår omställning som kan behöva genomföras under pågående krigshandlingar inkallas en stor del av landets arbetskraft till tjänstgöring inom försvarsmakten och civilförsva­ret. Behov av rätt utbUdad personal föreligger samtidigt vid myndigheter, företag och övriga områden som skall fortsätta sin verksamhet i krig. Konkurrensen ökar om olika personalkategorier mellan delar av totalför­svaret varför noggrannheten i planeringen av personalens utnyttjande bör utvecklas ytterligare. Grundprincipen att varje medborgare medverkar i den befattning där nyttan för totalförsvaret blir störst bör sålunda i framti­den tillämpas i än högre grad.

Somjag tidigare har framhållit tillgodoses personalbehoven bäst om vårt totalförsvar även i fortsättningen bygger på plikttjänstgöring såsom den allmänna värnplikten, civilförsvarsplikten och andra former av tjänstgö­ringsplikt. Totalförsvarets förmåga och styrka är beroende av dess förank­ring hos svenska folkel. Elt vikligt bidrag till totalförsvarets personalför-sörining lämnas dessutom av de medborgare som medverkar på frivilligba­sis. En utökad information bör dämtöver enligt min mening lämnas om atl varie medborgare behövs för landets försvar samt om hur sådan medver­kan kan ske.

Jag finner att gällande lagar, förordningar och myndighetsföreskrifter i huvudsak är tillfyllest och ger den formella grunden för befolkningens rättighet och skyldighet att medverka i totalförsvaret. Försvarskommittén har pekat på de problem som kan uppslå om fredstida arbetsmarknadslagar och avtal skall tillämpas under kriser och i krig. Den s. k. beredskapsdele­gationen (A 1983:02) har i princip slutbehandlat frågan om den arbetsrätts­liga lagstiftningen i krig och under beredskap. Chefen för arbetsmarknads­departementet avser inom kort att föreslå regeringen att lägga fram en lagrådsremiss i detta ärende.

Försvarsmaktens och civilförsvarets enheters förmåga i krig är beroende

av atl samträning av personalen genomförs i fred. För närvarande uteblir

av olika skäl en alltför stor del av personalen från repetitionsutbildningen,

vilket är till stor nackdel för bl. a. samträning. Särskilt anståndsproblemati­

ken har på olika sätt uppmärksammats. Jag anser att kraftfulla ätgärder bör

vidtas för all minska anstånden och finner att de förslag som har redovisats

av värnpliktsutbildningskommittén i betänkandet (SOU 1985:36) Värn­

plikten i samhället, i huvudsak kan läggas till grund för fortsatta åtgärder.

Inom enheter i vilka frivillig personal ingår, är möjligheterna att öva hela

enheterna begränsade. Jag anser att det är vikligt alt hela enheten övas. 1

samband med kommande översyn av frivilligkungörelsen den 27 maj 1970

(nr 301) avser jag aktualisera frågan om skyldigheten för frivillig personal

att fullfölja utbildning. Jag har tidigare kommenterat denna fråga i vad

48

avser hälso- och sjukvårdspersonal under avsnitt 4.6.

Personalplaneringen, liksom andra försvarsförberedelser, bör utgå från     Prop. 1986/87:95 de gemensamma operativa grunder somjag tidigare har redovisat. Högsta prioritet beträffande personalförsörjning bör ges de verksamheter som är väsentliga för atl med kort förvarning snabbt bygga upp totalförsvarets motståndskraft mot militärt angrepp.

Den del av landets arbetskraft som inte tas i anspråk i krig genom pliktlagar bör fortsätta sin ordinarie yrkesutövning. Brist på arbetskraft till följd av inkallelser får täckas genom omfördelning av personal och utnytt­jande av i övrigt ej ianspråktagna delar av befolkningen.

Försvarskommittén anser att arbetsmarknadsstyrelsen bör ges förbätt­rade möjligheter att planera för arbetskraftens utnyttjande i krig. Delta förutsätter att myndigheters och företags personalplanering avsevärt för­bättras. Denna planläggning bör enligt kommitténs uppfattning komplet­teras så att den täcker alla krigsviktiga myndigheter, företag m. m. och genomförs åtminstone på en översiktlig nivå. Chefen för arbetsmarknads­departementet kommer senare denna dag att närmare gå in pä detta.

Det ökade antalet kvinnor i traditionellt mansdominerade yrken och pä viktiga poster i företag och förvaltning förbättrar möjligheterna att fortsät­ta verksamheten även efter de omfattande inkallelser av män som är en förutsättning för totalförsvarets krigsorganisering. Chefen för arbetsmark­nadsdepartementet kommer senare denna dag att närmare gå in på delta.

Jag vill i detta sammanhang betona vikten av atl nyckelpersonal pä ledande befattningar ges möjlighet att fortsätta sin verksamhet i krig fömt­satt att verksamheten från totalförsvarssynpunkt då är nödvändig. Prin­ciper för prioritering av vissa personalkategoriers utnyttjande utvecklas för närvarande av berörda myndigheter på central nivå varefter en ökad delegering avses ske till den högre regionala nivån. Som följd av den uppbyggnad som pågår av kommunernas krigsorganisation lorde konkur­rensen om viss personal komma att öka ytteriigare. Arbetsmarknadsstyrel­sen har på regeringens uppdrag lämnat vissa förslag till totalförsvarsbefatt­ningar m. m. Ärendet bereds för närvarande inom regeringskansliet.

Personer som erfordras i viktiga civila befattningar befrias frän krigs­tjänstgöring i försvarsmakten genom uppskov om därigenom nyttan för totalförsvaret ökar. Enligt min mening måste dock noggrannheten i hante­ringen av uppskovsfrågor förbättras. Dels mäste behovet av uppskov prövas bättre, dels måste beviljade uppskov fortlöpande prövas av myn­digheter och företag. Genom en förbättrad personalplanering kan sålunda personal som ej längre behövs på civila befattningar åter ställas till för­svarsmaktens förfogande. Del totala behovet av uppskov torde därmed ej öka.

Civilförsvarets personalförsörining bör inriktas mot att föryngra organi­sationen. Kvinnor, vapenfria tjänstepliktiga och värnpliktiga vilka före 47 års ålder lämnat försvarsmakten bör i ökad utsträckning tas i anspråk inom civilförsvaret.

Jag anser det vara nödvändigt att civilförsvaret förbättrar sina rutiner

och sin kapacitet för att snabbt ta hand om och krigsplacera den personal

som tillförs civilförsvaret. Därigenom underlättas alt framförallt den per­

sonal som överförs från försvarsmakten kan inplaceras i civilförsvarets

49

krigsorganisation.

4    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95

I I982års försvarsbeslut angavs att befattningsanalyser bör göras och Prop. 1986/87:95 kvalifikationskrav utarbetas för befattningar inom civilförsvarels krigsor­ganisation. Försvarskommitlén finner det anmärkningsvärt att sä inte har skett. Sådana befattningsbeskrivningar är enligt kommitténs mening nöd­vändiga för att effektivt kunna sköta bemanningen av krigsorganisationen. Införandet av befattningsanalyser m.m. utgör härvid en viktig del. Jag delar försvarskommitténs uppfattning härvidlag och avser alt föreslå rege­ringen att uppdra åt statens räddningsverk att genomföra befaltningsana-lyser.

Värnpliktsutbildningskommittén har föreslagit att den utbildning som i fred kan ges vapenfria tjänstepliktiga skall inriktas mot lämpliga krigsbe­fattningar och även leda till krigsplacering efler genomförd utbildning. Värnpliktsutbildningskommittén har ocksä föreslagit att vapenfriutbild­ning skall koncentreras till vissa prioriterade verksamhetsområden. Ett av dessa är civilförsvaret. Ett antal befattningar inom civilförsvaret kräver längre utbildning, exempelvis personal inom området skydd mot ABC-stridsmedel.

Jag anser att bl. a. vapenfria tjänstepliktiga i ökad omfattning bör utbil­das och krigsplaceras pä sådana befattningar inom bl. a. civilförsvaret. Jag kommer senare att föreslå regeringen hur vapenfria tjänstepliktiga bör tas i anspråk i krigsorganisationen.

Det militära försvarets behov av personal behandlas i avsnitt 5.2.7.

4.9 Ledning av program- och funktionsutvecklingen samt produktionen

Riksdagen beslutade år 1970 om ett nytt ledningssystem för försvaret (prop. 1970:97, SU 203, rskr. 420). Detta syslem utvecklades ytteriigare genom beslut år 1978 (prop. 1977/78:63, FöU 9, rskr. 174) och år 1980 (prop. 1979/80:135, FöU 19, rskr. 326). Riksdagen framhöll härvid särskilt alt försvarets planerings- och ekonomisystem skulle vara ett samlat led­ningssystem för all verksamhet i fred inom försvaret. Verksamheten inom försvarsmakten skulle byggas upp med krigsförbanden som samlande be­grepp i planering och genomförande. Undersökningar har visat att led­ningssystemet i detta avseende inte har fungerat på avsett sätl.

I syfte att hitta vägar att avhjälpa dessa brister har ett arbete utförts

inom försvarsdepartementet. Del har redovisats i rapporten (Ds Fö

1986:5) Försvarets planerings- och ekonomisystem - regeringens styr­

ning. Huvudtanken är där att de mål som anges i försvarsbeslutet för

femårsperioden i form av kvalitet och kvantitet hos krigsförbanden även

skall utgöra mål för de centrala myndigheternas produktion. De hittillsva­

rande årsvis uppstyckade produktionsmålen från statsmakternas sida

avses därför tonas ned i hög grad. Det viktiga blir i stället att visa och följa

upp hur myndigheternas verksamhet gradvis leder mot försvarsbeslutets

mål. Detta gäller såväl utbildning som malerielanskaffning. Den hittillsva­

rande i många fall detaljerade redovisningen till riksdagen av planerade

verksamheter ett visst budgetår avses sålunda ersättas med redovisningar

av förutsättningar och möjligheter att nä detta till krigsorganisationens

50

förmåga och beredskap relaterade mål.

I propositionen 1985/86:25 anmälde föredraganden att en översyn av      Prop. 1986/87:95 materielplaneringen i vad avser beställningsbemyndiganden och överpla­nering skulle genomföras. Denna har redovisats i oktober 1986 genom rapporten (Ds Fö 1986:4) Överplanering, bemyndiganden och anslagsav-räkning.

De båda utredningarna berör i stor utsträckning vilka metoder som regeringen bör utnyttja för all styrningen mot myndigheterna skall riktas mot de väsentligaste frågorna samt hur omfattningen av denna styrning skall kunna minskas väsentligt. 1 vad rör propositioner kommer de redovi­sade principerna att slå igenom successivt. Redan i årets budgetproposi­tion kommer den hittillsvarande indelningen i delproduktionsområden att utgå. Den tidigare uppdelningen av anslagen för materiel till försvarsgre­narna på dels anskaffning dels forskning kommer att upphöra.

Principerna stämmer väl överens med de förslag lill styrning av myndig­heternas verksamhetsinriktning som regeringen senare denna dag ger riks­dagen i propositionen 1986/87:99 om ledning av den statiiga förvaltningen. Myndigheterna ansluter sig till de föreslagna tankegångarna. Förändringar­na i ledningssystemet kommer att införas successivt och jag bedömer att de är helt genomförda och under full tillämpning vid slutet av denna försvarsbeslutsperiod.

Jag vill i sammanhanget erinra om att regeringen i årets budgetproposi­tion (1986/87:100, bil. 2 s.l8) även har anmält de principer som bör gälla i vad rör byggnadsverksamhet. Dessa principer kommer givetvis att inarbe­tas i och anpassas lill vad jag har angivit om utvecklingen av ledningssyste­met för försvaret.

1 propositionen 1984/85:160 om ledningen av de civila delarna av total­försvaret m. m. lämnades förslag i syfte att förbättra ledning och samord­ning inom totalförsvaret. Riksdagen beslöt i enlighet med förslaget (FöU 11, rskr. 388). Den civila delen av totalförsvaret indelades i funktioner med ansvariga myndigheter. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar ombildades till överstyrelsen för civil beredskap och fick vidgade uppgifter när det gäller att samordna de civila beredskapsförberedelserna.

De ändrade förutsättningarna för ledning och samordning inom den civila delen av totalförsvaret har medfört atl vissa delar av dess lednings­system har setts över. I december 1986 har överstyrelsen för civil bered­skap på regeringens uppdrag redovisat vissa förslag lill ett förenklat och effektiviserat planerings- och budgeteringssystem för totalförsvarets civila del i rapporten "Översyn av studie- och planeringsverksamheten m. m. för den civila delen av totalförsvaret". Även dessa förslag kommer helt eller delvis atl successivt genomföras.

4.10 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu anfört hemställer jag att regeringen bereder riksdagen tillfälle

att ta del av vad jag anfört om vissa för totalförsvaret gemensam­ma frågor.

51

5 Totalförsvarets militära del

Prop. 1986/87:95

5.1 Det senast förflutna budgetåret (1985/86) 

5.L1 Verksamheten

Verksamheten under budgetåret 1985/86 baseras på 1982 års försvarsbeslut och den fortsatta inriktning som statsmakterna därefter beslutat om.

Beredskapsförbättrande åtgärder har vidtagits inom flera områden. In­satsberedskapen har upprätthållits. Ingripanden pä gmnd av incidenter till sjöss och i luften har legat på samma nivå som tidigare. Ubåtsskyddsverk-samhelen har prioriterats och förmågan inom detta område har planenligt förbättrats under året.

Ca 49 000 värnpliktiga har gmndutbildats och ca 78 000 har repetitionsut-bildats. Antalet gmndutbildade är något större än vad som planerats på grund av vissa brister i styrsystemet. Grundutbildningen har genomförts med i vissa delar begränsat utbildningsresullal främst beroende på stora vakanser bland anställd militär personal. Repetitionsutbildningen har be­gränsats något.

Fredsorganisationsplanen i 1982 års försvarsbeslut omfattade krav på personalminskningar för att ge nödvändiga besparingar till förmån för krigsorganisationen. Under budgetåret 1985/86 underskrider försvarsmak­ten den planerade ramen med ca 1 600 yrkesofficerare och 470 civila. Bristen på yrkesofficerare tenderar att öka. Huvudorsakerna är stora förtidsavgångar i förening med låg rekrytering under några är, främst inom armén. Personalläget är allvarligt och åtgärder måste vidtas för att bryta den negativa utvecklingen. Åtgärder har vidtagits för atl nå en långsiktig lösning pä problemet med avgångar av piloter till civila flygbolag. Således har bl. a. ett avtal om löner och andra anställningsvillkor för flygtjänstgör-ande personal slutits under våren 1986.

Exempel på materielärenden under budgetåret är för armén, dels leve­ranser av renoverade och modifierade stridsfordon, helikoptrar, bro- och sjukvärdsmateriel, dels beställning av pansarvärnsvapen, mörkemlrustn-ing, eldhandvapen och viss radiomateriel. Till marinen har levererats ett minröjningsfartyg, en ubåt av typ Västergötland, ubålsjaktflygplan samt materiel för KA-bataljoner. Projektering av ubåt 90 och lätt kustrobot har beställts. Inom flygvapnet ombeväpnades ytterligare en jaktdivision till JA 37 Viggen. Fortsatt utbyggnad av slridslednings- och luftbevaknings-systemet har skett med stridsledningsradar PS 860 och PS 870. Även flyg-bassystemet har byggts ul. Flygplan och försöksutruslning för flygburen radar har beställts. Utvecklingen av JAS39-systemet har genomförts i stort planenligt.

Inom byggnadsområdet har planerad verksamhet i stort kunnat genom­föras. Den ekonomiska situationen har resulterat i att vissa ny- och om-byggnadsprojekt fått senareläggas. Avvecklingen av mark och byggnader som försvarsmakten inte längre behöver har genomförts i avsedd omfatt­ning. Avyttring har skett av bl.a. Tl:s etablissement i Linköping, T4:s etablissement i Hässleholm och av Frösundaområdet i Solna.

52

5.1.2 Det ekonomiska utfallet

Prop. 1986/87:95

Utgiftsramen för det militära försvaret uppgick för budgelårel 1985/86 till 20908525000 kr. i prisläge februari 1984 (prop. 1984/85:100, bil. 6, FöU7 och 9, rskr. 131 och 258). Regeringen bemyndigades att justera utgiftsra­men för det militära försvaret för budgetåret 1985/86 med hänsyn till prisutvecklingen enligt försvarsprisindex med beaktande av växelkursför­ändringar m. m. efler febmari 1984.

Efter kompensation för prisökningar enligt vad som ovan nämnts upp­gick den militära utgiftsramen under budgetåret 1985/86 till 23404321 000 kr. Denna ram har justerats enligt följande:

Tillkommer:

Löner lill personal med s. k. NOM-garanti

-l-  1 700000 kr.

Medel för viss flygplansanskaffning för havsövervakning

4-25000000 kr.

Avgår:

Överutnyttjande av utgiftsramen för

budgelårel 1984/85 (prop. 1985/86: 100.

bil, 6 s, 20. FöU 8. rskr. 182)

-61 772000 kr.

F 16. Frivilliga försvarsorganisationer (FöU 1984/85:9)

3 250000 kr.

Summa korrigering

38 322 000 kr.

Den tillgängliga utgiftsramen för det militära försvaret budgetåret 1985/86 blev därmed 23404 321000-38 322000 = 23 365 999000 kr. Enligt riksrevisionsverkels budgetredovisning uppgick utgifterna under de ram­bundna anslagen inkl. ianspråktagna prisregleringsmedel till 23 600660000 kr. Utgifterna var alltså 23600660000 - 23 365999000 = 234661 000 kr., avrundat 234,7 milj. kr., större än utgiftsramen. Detta belopp skall emeller­tid justeras ner med hänsyn till vissa redovisningstekniska effekter av övergången till nytt system för utgiftsredovisning (SFS 1986:204). Denna justering uppgår till 30,8 milj. kr. Det sammanlagda övemtnyttjandet kan därmed beräknas till 234,7-30,8 = 203,9 milj. kr. Regeringen kommer med stöd av riksdagens bemyndigande (prop. 1985/86:100, bil. 6 s. 54, FöU 5, 8 och 9, rskr. 117, 182 och 278) att beakta det sålunda justerade övemtnytt­jandet när utgifterna för det militära försvaret för budgetåret 1986/87 pris-regleras.

S.L3 Verksamheten under innevarande budgetår (1986/87)

För verksamheten under budgetåret 1986/87 gäller de riktlinjer som finns angivna i tidigare riksdagsbeslut (prop. 1985/86:100, bil. 6 och skr. 1985/86:156, FöU 5, 8 och 9, rskr. 117, 182 och 278) samt i regleringsbrevet för budgetåret.

Åtgärder vidtas för att minska förtidsavgångar och öka rekryteringen

avseende militär personal. Trots detta kommer bristen pä t. ex. piloter att

öka på grund av avgångar till de civila flygbolagen. För att beredskapen

skall kunna upprätthållas har därför tjänstgöringsbestämmelserna ändrats

så att de piloter som slutar skall kunna kallas in för tjänstgöring under

längre sammanhängande perioder. Vid irafikflygarhögskolan (TFHS) kom-

53

mer under våren  1987 45 elever att genomgå utbildning. En önskvärd     Prop. 1986/87:95 utvidgning av utbildningen har inle kunnat komma till stånd. För närvaran­de pågår elt arbete med att anpassa utbildningstidens längd vid TFHS så att ytterligare elever skall kunna utbildas.

Försvarsmakten överutnyttjade förra budgetåret utgiftsramen med ca 200 milj. kr. Enligl rikdagens beslut skall därför innevarande budgetårs utgiftsram, inklusive kompensation för pris- och lönestegringar, reduceras med motsvarande belopp. Detta innebär atl tillgängliga medel inte är tillräckliga för att fullt ut genomföra planlagd verksamhet detta budgetår. Omfattande omplaneringar har därför visat sig nödvändiga. Regeringen har således beslutat att minska och senarelägga malerielanskaffning, nybygg­nationer samt begränsa arméns repelilionsutbildning. Även grundutbild­ningstiden inom armén har förkortals någol. Regeringen har beslutat om denna förändrade inriktning av verksamheten för att så långt möjligt undvi­ka etl allvarligt överutnyttjande även under innevarande budgetår. Om-planeringen har enligt min mening varit nödvändig för alt skapa en stabi­lare grund för planeringen av verksamheten under kommande försvarsbe­slutsperiod och därmed öka säkerheten i försvarsplaneringen.

Inom materielomrädet beställs för armén bl. a. truppradio 8000, renove­rings- och modifieringsåtgärder för luftvärnsbataljon 48. Renoverings- och modifieringsåtgärder för stridsvagn 103 fortsätter. Utveckling av arlilleri-lokaliseringsradar och beväpning till stridsfordon 90 påbörias. Produk­tionen av kuslkorvetler typ Göteborg, minröjningsfartyg typ Landsort och ubåtar typ Västergötland fortsätter. Moderniseringen av ubåtar typ Sjöor­men och fasta tunga batterier fortsätter. Lätta kustrobotar beställs. Modi­fiering av de lunga helikoptrarna fortsätter och ytterligare materiel för ubålsskydd anskaffas. Utveckling påbörias av tung kustrobot och ny ubålsjakttorped. Inom flygvapnet sker fortsatt ombeväpning av jaktflyg-förbanden till JA 37. Åtgärder fortsätter för modernisering och gångtidsför­längning av jaktflygplanet J35. Helikoptrar överförs till marinen och er­sätts med en ny typ för regional flygräddning. Anskaffning fortsätter av utrustning för stridslednings- och luftbevakningssystemel. Ytterligare ma­teriel tillförs för modernisering och utbyggnad av flygbassystemel. Ut­vecklingen av flygplan JAS 39 och flygburen radar fortsätter.

Byggnadsarbeten genomförs i huvudsak planenligt. Viss anskaffning av mark genomförs. Avveckling genomförs av mark, byggnader och anlägg­ningar som inte längre erfordras för försvarsmaktens behov. Planerad nybyggnadsproduktion av befästningar m. m. kommer att omfatta ett antal ammunitionsförråd i betong, ombyggnad av etl tungt K A-batteri, ubåts­skyddsåtgärder, utbyggnad av radarstationer och flygbaser. Kasernpro­duktionen omfattas av ett flertal nybyggnads- och ombyggnadsprojekt.

54

5.1.4 Försvarsmaktens organisation m.m. i juni 1987, en översikt

Försvarsmaktens resurser efter mobilisering i läge juni 1987 framgår av följande sammanställning.

Prop. 1986/87:95

Armén

Infanteribrigader 77 Infanleribrigader 66 Norrlandsbrigader Pansarbngader Mekaniserade brigader Fältbataljoner Lokalförsvarsbataljoner Hemvärnet

10

8

5

5

I

ca 105

ca 85

ca 100000

Marinen

Torpedbåls-/Robotbåts-/

Kuslkorvettdivisioner

4

Palrullbålsdivisioner

4

Minfartygsflolliljer

6

Ubålsflottiljer(molsv.)

2

Minröjningsflottiljer

8

Helikopterdivisioner

4

Kustarlilleribataljoner              ca 30

Flygvapnet

Jaklflygdivisioner JA 37

7

Jaktflygdivisioner J 35

4

Attackflygdivisioner AJ 37

5,5

Spaningsflygdivisioner S 37

6

Lätta attackflygdivisioner

4

Slril- och basbalaljoner

44

Operativ ledning

Högkvarteret

Militärområdesslaber

Totalt kan försvarsmakten mobilisera ca 850000 man (inkl. hemvärn).

5.2 Det militära försvarets fortsatta utveckling

Försvarskommittén har i sitt slutbetänkande (SOU 1987:9) lämnat förslag rörande det militära försvarets fortsatta utveckling. Mina överväganden överensstämmer i allt väsentligt med försvarskommitténs förslag. Dessa redovisas därför inte här utan jag hänvisar till slutbetänkandet.

5.2.1 Bakgrund och inriktning

I avsnitt 3 har jag behandlat försvarsmaktens uppgifter såväl i krig som i fred och i olika kris- och neutraliletssiluationer samt lämnat förslag till mål för totalförsvaret. Försvarsmaktens kapacitet att motstå väpnat angrepp utgör, somjag där angett, den viktigaste grunden för totalförsvarets krigs-avhållande förmåga, varför invasionsförsvar är den främsta utgångspunk­ten för försvarsmaktens utveckling.

Jag har haft tillgång till ett omfattande underlag för mina överväganden och ställningstaganden. Överbefälhavaren har redovisat sin perspektivplan ÖB 85. Grundat på perspektivplanen har försvarskommitlén i en särskild skrivelse till regeringen den 7 febmari 1986 meddelat sina förslag till inriktning av programplaneringen för perioden 1987/88-1991/92. Regering­en gav pä denna gmnd anvisningar till myndigheterna för planeringen. Överbefälhavaren har därefter redovisat sin programplan för det militära försvaret 19871992. Försvarskommittén konstaterar i sitt betänkande att programplanen redovisar en betydande ökning av kostnaderna för den verksamhet som föreslogs i perspektivplanen och som låg tiU gmnd för kommitténs förslag till inriktning av programplaneringen. Överbefälha­varen har därefter redovisat en revidering av programplanen med innebör­den att kostnaderna för förbandsverksamheten enligt perspektivplanen har

55

ökat ytterligare. Jag vill allmänt understryka att den inriktning som anges i     Prop. 1986/87:95 del följande utgår från nu befintligt underlag. Ändrade förhållanden av olika slag kan komma att påverka genomförandetidpunkten för olika ätgär­der.

Överbefälhavaren har i programplanen redovisat läget inom försvars­makten år 1987. Överbefälhavaren bedömer därvid att krigsorganisation­ens samlade effekt har allvarliga svagheter i förhåUande till de styrkor i omvärlden som kan sättas in emot oss. Med det nu rådande läget inom försvarsmakten som utgångspunkt redovisar jag i det följande mina förslag i fråga om försvarsmaktens inriktning och fortsatta utveckling.

Erfarenheterna under de senaste försvarsbeslutsperioderna har visat att de planer som har legat till grund för försvarsbesluten har varit behäftade med betydande osäkerheter, främst avseende förhållandet mellan planerad verksamhet och tillgängliga ekonomiska resurser. Osäkerheterna har dels rört de bedömda kostnaderna för inplanerad verksamhet, dels prisutveck­lingen och priskompensalionen samt behovet av reserver i planerna.

Överbefälhavaren har under en följd av år påtalat den osäkerhet i plane­ringen som kan hänföras till prisutvecklingen och systemet för priskom­pensation. Mot bakgrund av osäkerheterna i dessa avseenden föreslår jag i det följande på grundval av försvarskommitténs rekommendation ett för­slag till modifierat priskompensationssystem som enligt min mening redu­cerar detta slag av osäkerhet.

Den osäkerhet som ligger i de beräknade kostnadema för inplanerad verksamhet berörs dock inte av valet av priskompensationssystem.

Denna osäkerhet som enligt min mening måste anses betydande kan påverka möjligheterna att genomföra den planerade verksamheten under försvarsbeslutsperioden. Enligt min mening kan denna osäkerhet medföra att statsmakternas ställningstagande till krigsorganisationens långsiktiga utveckling kan behöva förändras under den aktuella perioden. Omplaner­ingar bl.a. i form av reducerad respektive senarelagd malerielanskaffning kan bli nödvändiga. Jag avser att särskilt följa denna fräga under försvars­beslutsperioden och återkomma till regeringen med förslag till åtgärder för att öka säkerheten i planeringen.

Krigsorganisationen måste enligt min mening utvecklas med beaktande av hotutvecklingen och den allt svårare slridsmiljö som främst den mililär­tekniska utvecklingen medför. Med utgångspunkt i dessa förhållanden och de nuvarande bristerna inom försvarsmakten bör enligl min mening priori­tet ges åt dels sådana åtgärder som syftar till att höja krigsorganisationens personella kvalitet och utbUdningsnivå, dels åtgärder för utnyttjande av den tekniska utvecklingen för att modernisera och komplettera befintliga och beslutade system i syfte att på så sätt förbättra deras verkan. Härut­över bör en antalsmässig utökning ske i fråga om vissa särskilt viktiga förband. Den gmndläggande principen att försvarsmakten bygger på den allmänna värnplikten bör således enligl min mening kombineras med en hög teknisk nivå för delar av krigsorganisationen. Därav följer atl kvalite­ten inom krigsorganisationen i framtiden kan behöva differentieras ytterli­gare med hänsyn till förbandens uppgifter.

För alt förbättra krigsorganisationens styrka och beredskap har jag

56

funnit det särskilt angelägel att en tillräcklig tillgång på för sina uppgifter Prop. 1986/87:95 kvalificerade anställda säkerställs. Den för närvarande negativa utveck­lingen beträffande tillgången på yrkesofficerare mäste därför brytas. Även beträffande reservofficerare är tillgången i krigsorganisationen otillräcklig. Rekryteringen av dessa kategorier bör därför stimuleras och åtgärder bör vidtas för att minska förtidsavgängarna.

Jag har tidigare understrukit den ökade betydelsen av en effektiv under­rättelsetjänst och en god beredskap varför dessa områden bör särskilt uppmärksammas i samband med försvarsmaktens utveckling.

Den tekniska och strategiska utvecklingen har, enligt min uppfattning, givit anledning att prioritera luftförsvarets utveckling och dess verkans­möjligheter i olika delar av landet. Jag har funnit det mest angeläget att i detta avseende öka kapaciteten och uthålligheten hos befintliga och kom­mande flygsystem med moderna vapen och elektroniska motmedel, för­bättrad stridsledning och luftbevakning samt utökad baskapacitet. En ut­ökning av antalet flygförband bör övervägas inför 1992 års försvarsbeslut. Luftvärnet, som är en väsentlig del i luftförsvaret, bör utökas främst avseende system med längre räckvidd och allväderskapacitel.

Utvecklingen av en angripares möjligheter till amfibieoperationer bör beaktas vid den fortsatta utvecklingen av vår förmåga till insats mot sjömäl. Antalet ubåtar bör öka och ubåtsförbanden bör ges ökad kapacitet. Ytteriigare tunga kustrobotförband bör tillföras, kapaciteten för sjömin-krigföring ökas, skärgårdsförsvaret förslärkas samt systemet AJ37 ges förmåga att bära moderna sjömålsrobotar.

Förmågan till övervakning av våra kuster och vårt sjöterritorium bör förstärkas. Ett nytt, mångsidigt användbart ytstridsfartyg bör tas fram.

Ubåtsskyddets kvalitativa utveckling bör påskyndas under den kom­mande femårsperioden, varvid sådana system bör prioriteras som också har högt värde i invasionsförsvaret.

För arméstridskrafterha bör inriktningen under den närmaste femårspe­rioden främst vara att höja utbildningsnivån. Stora delar av den materiella förnyelsen måste däremot anstå till 1990-talet. Enligt min mening kommer förnyelsebehovet då alt vara stort. Det underlag som redovisats av överbe­fälhavaren är enligt min mening inte tillräckligt för att det skall vara möjligt att ta ställning till arméns fortsatta utveckling. Däremot förutses behov av vittgående ställningstaganden föreligga med början vid nästa försvarsbe­slut.

Jag anser att kompletterande underlag beträffande utvecklingen av ar­méns krigsorganisation, förbandsomsältning, utbildningssystem och freds­organisation bör tas fram redan till år 1988. Det är angelägel att delta underiag möjliggör att framför alll utbildningen i väsentliga avseenden kan förbättras och fredsorganisationen ges en stabil långsiktig inriktning så att ertbrderliga beslut i dessa frågor kan fattas av riksdagen år 1989. Fredsor­ganisationen bör utvecklas för att ge bästa möjliga organisatoriska förut­sättningar för omsättning, utbildning och samträning av krigsförbanden, varvid möjligheterna att rationalisera fredsverksamheten bör utnyttjas.

Förbättringar av arméns utbildningssystem fordrar att ekonomiska re­

surser satsas på detta område redan från periodens börian. Jag avser

57

föreslå regeringen att medel därutöver reserveras för detta ändamål och att     Prop. 1986/87:95 dessa ställs till arméns förfogande då ett tillräckligt beslutsunderiag för förbättringar av utbildningen föreligger.

Rationaliseringarna inom försvarsmakten bör enligt min mening fortsät­ta. Den inriktning som lades fast i 1982 års försvarsbeslut avseende peri­oden 1987-1992 bör fullföljas. För perioden efter år 1992 har jag förutsatt fortsatta rationaliseringar. Rationaliseringsmöjligheterna bör analyseras och dessa samt andra förändringar inom försvaret bör förberedas i den fortsatta planeringen så atl krigsorganisationens förnyelse kan förverkli­gas.

Här föreslagen inriktning innebär att vissa system och funktioner inom marinen och flygvapnet prioriteras under den närmaste femårsperioden. Under den därpå följande femårsperioden är min inriktning att priorUera arméns materiella förnyelse i en moderniserad struktur och organisation. Att lägga fast denna blir en huvudpunkt inför 1992 års försvarsbeslut.

Mina konkreta förslag avser den närmaste femårsperioden och till denna kopplade ekonomiska förutsättningar. Beroende på behovet av långsik­tighet i försvarsplaneringen finner jag det emellertid nödvändigt att riksda­gen i 1987 års försvarsbeslut också anger inriktningen i huvuddrag för den därpå följande femårsperioden.

Jag har noterat de svårigheter som försvarsmakten haft att genomföra planerad verksamhet inom gällande ekonomiska ramar och de likviditets­problem som uppträtt främst innevarande budgetår. Jag vUl understryka betydelsen av att säkerheten i planeringen inte minst inför kommande försvarsbeslutsperiod förbättras och att produktionsledningssystemel sna­rast utvecklas så att det underlättar genomförandet av en verksamhet som är i balans med de ekonomiska tillgängarna. Jag vill också inskärpa bety­delsen av klara ansvarsförhållanden i dessa sammanhang och att chefer på olika nivåer styr verksamheten på ett effektivt sätt.

Krigsorganisationen bör enligt min mening utvecklas kvantitativt i hu­vudsak enligt följande tabell. Jag avser föreslå regeringen att i annat sammanhang mer utförligt precisera målet för krigsorganisationens ut­veckling enligt vad jag tidigare har anfört i avsnitt 4.4. Belräffande utveck­lingen av arméns krigsorganisation avser jag återkomma särskilt i budget­proposition 1988/89.

58

ca 40

Förband/enheter

Infanteribrigader 77 Infanleribrigader 66 Norrlandsbrigader Pansarbrigader Mekaniserad brigad Fällbalaljoner Lokalförsvarsbataljoner Hemvärn

Kuslkorvetldi visioner Robolbälsdivisioner Palrullbålsdivisioner Minfarlygsflolliljer Ubåtsflottiljer (molsv) Helikoplerdivisioner Minröjningsflotliljer Kustartilleribalaljoner Tunga kustrobotbatterier Jaklflygdivisioner 35 Jaklflygdivisioner 37 Flygdivisioner JAS 39 Altackflygdivisioner 37 Spaningsflygdivisioner 37 Lalla altackflygdivisioner Stril- och basbataljoner

M

å

l 1991/92

Inriktning

1996/97

10

6

5

5

ca 105

ca   85

ca 100 000 man

2

2

4

4

6

ca

6

2

2

4

4

8

ca

8

ca   30

ca

30

4

3

2

8

8

-

ca

5

5.5

1,5

6

6

ca   40

Prop. 1986/87:95

' Framtida organisation utreds.

5.2.2 Inriktning av vissa funktioner

5.2.2.1 Beredskap

Jag har i föregående avsnitt angivit en inriktning för beredskapsåtgärderna inom totalförsvaret som helhet.

Beredskapssystemet inom det militära försvaret har utvecklats utgående från 1982 års försvarsbeslut. Enligt min mening bör denna utveckling fortsätta i syfte atl ytterligare förbättra beredskapssystemet främst avseen­de ledningsberedskap, insatsberedskap och mobiliseringsberedskap. Jag återkommer till frågor om arméns mobiliseringsberedskap i samband med fredsorganisationen i det följande.

Jag betonar vikten av åtgärder av olika slag i syfte att reducera verkning­arna av en angripares sabotageverksamhet, men också åtgärder som kan vidtas för alt försvåra främmande makts förberedelser redan i fred för sådana insatser mol vårt land.

För att beredskapssystemet skall fungera väl erfordras övning i att variera beredskapen. Beredskapssystemet måste också kontrolleras med avseende på åtgärdernas effektivitet och personalens förmåga. De av över­befälhavaren planerade beredskapskontrollerna innebär även alt utbild­ningen med beredskapsanknytning förstärks.

5.2.2.2 Ledning

Jag har i det föregående redovisat ett antal faktorer som skapar ett behov av förändringar av totalförsvarets ledningsorganisation. Dessa faktorer

59

påverkar på motsvarande sätt även försvarsmaktens ledning. Utveckling- Prop. 1986/87:95 en av försvarsmaktens ledningsorganisation bör enligt mitt förmenande bl.a. inriktas mot att förbättra beredskapen atl leda verksamhet i olika situationer i fred, under kriser och i krig samt att förbättra säkerhet och snabbhet i ledningen. Möjligheterna att minska resursbehoven för för­svarsmaktens ledningsorganisation bör prövas. Utvecklingen bör samord­nas med utvecklingen inom de civila lolalförsvarsdelarna så att totalför­svarets ledning blir så effektiv som möjligt. En samlad översyn av totalför­svarets ledning i krig skall därför fullföljas under de närmaste åren. Rege­ringen har därför den 29 januari 1987 uppdragit åt överbefälhavaren att i ett första steg genomföra studier med syfte alt finna former för en förbättrad ledning och samordning varvid strävan bör vara att inom ramen för begrän­sade personella resurser för krigsorganisationen och genom utnyttjande av modern teknik öka ledningssystemets säkerhet och flexibilitet.

För att förbättra ledningen av marina stridskrafter har överbefälhavaren föreslagit en för marinen gemensam ledningsorganisation pä lägre regional nivå. Jag anser att förslaget medför en angelägen samordning och bättre ledning av bl.a. de marina stridskrafternas verksamhet. Åtgärderna leder också till ökade möjligheter att flexibelt omfördela ledningsresurser till olika delar av landet. Enligt min mening bör den nya ledningsorganisa­tionen införas i enlighet med överbefälhavarens förslag. Härvid måste dock sammanhanget med de övergripande ledningsfrågorna uppmärksam­mas.

För flygstridskrafternas vidkommande pågår studier rörande en central funktionsledning bl. a. inför JAS-systemets införande i krigsorganisa­tionen. Denna fråga har starka kopplingar till den övergripande lednings-utredningen. En följd av dessa studier torde bli att första flygeskadern i sin nuvarande form ulgår. Överbefälhavaren kommer, enligl regeringens upp­drag att lämna förslag till funktionsledningens organisation.

5.2.2.3  Underrättelsetjänst

En förutsättning för att vårt totalförsvar skall kunna lösa sina olika upp­gifter är en väl fungerande underrättelsetjänst.

Vår krigsplanläggning och förbandsproduklion förutsätter omfattande kunskaper om tänkbara angripares militära resurser, organisation, taklik och utrustning. Dessa för vår del avgörande kunskaper inhämtas genom vår underrättelsetjänst.

Underrättelsetjänstens gmndläggande uppgift är att ge sädan förvarning om hot mol landet att vi i lid hinner höja vår beredskap i erforderlig grad. För alt kunna lösa den uppgiften måste underrättelsetjänsten fortlöpande registrera skeenden och mönster i vår omgivning och bedöma sådana företeelser som kan vara indikationer på förändringar i hotbilden.

Mot bakgmnd av det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets ökan­

de betydelse får underrättelsetjänsten ökad vikt vilket leder lill behov av

förstärknings- och anpassningsåtgärder av flera olika slag. Balans erford­

ras mellan resurser för inhämtning av underrättelser och bearbetning av

60

det inhämtade underlaget. För ändamålet erfordras viss materiell och     Prop. 1986/87:95 personell förstärkning inom olika delar av försvarsmakten.

Underrättelsetjänsten i fred bör samordnas ytterligare med avseende på inriktning och verksamhetsformer. Åtgärder bör även vidtas för att öka snabbheten och säkerheten i underrättelsernas bearbetning och delgivning till de civila och militära beslutsfattare som berörs av den aktuella situatio­nen.

Genom förstärkning av underrättelsetjänsten med den inriktning somjag här föreslår ökas möjligheterna att erhålla förvarning inför ett militärt angrepp. Därigenom ökar även vår förmåga att motstå försök till avsiktlig vilseledning i olika situationer. Bearbetnings- och analysförmågan bedöms komma att bättre svara mot inhämtningskapaciteten. Underrättelsebered­skapen ökas genom att omställningen från fredsverksamhet till kris- eller krigsorganisation underlättas.

5.2.2.4 Telekrigföring

Telekrigföring är en sammanfattande benämning på åtgärder för att upp­täcka, utnyttja, påverka, försvåra eller förhindra motståndarens använd­ning av elektroniska telemedel samt egna åtgärder för att utnyttja sådana medel.

Telekrigföringsinsatser har i krig på senare tid utnyttjats i ökad omfatt­ning. Utfallet i telekrigföringsdueller har därvid i nägra fall varit avgörande för stridens förlopp och resultat. Telekrigföringen torde i framtiden öka ytterligare i betydelse i takt med den snabba tekniska utvecklingen.

Telekrigföringen representerar ett teknikområde i mycket dynamisk ut­veckling. En aktiv uppföljning genom bl.a. underrättelseverksamhet och egen teknisk forskning är därför ett viktigt led i vår egen kompetensupp­byggnad. Sekretessen gördel dock svårt att följa de internationella utveck­lingslinjerna.

Det svenska försvarets åtgärder i fråga om telekrigföring har i stor utsträckning varit inriktade på att skydda våra sambands- och vapensys­tem. Enligt min mening bör teknikutvecklingen i ökad utsträckning också inriktas mot aktiva lelekrigföringsåtgärder.

Jag finner del av dessa skäl angeläget att ett samlat grepp om telekrigfö­ringsfrågorna snarast kommer till stånd, varvid utgångspunkten bör vara en principiell grundsyn och inriktning som bör tas fram av överbefälha­varen.

Jag har funnit brister i säväl freds- som krigsorganisationen när det gäller möjligheterna att samordnat förslärka våra telekrigföringsinsatser, främst på central nivå. Organisatoriska åtgärder bör vidtas, bl. a. så alt telekrig­föringsområdet blir bättre företrätt pä hög nivå inom försvarsmakten.

Brist på kompetent personal har lett till en långsam utveckling inom

telekrigföringsområdet. En angelägen åtgärd är därför en koncentrerad

utbildningsinsats för att öka tillgången pä kompetent personal. Detta är

nödvändigt både för att upprätthålla den tekniska, operativa och taktiska

kompetensen, och för att bilda en grund för den erforderliga organisatoris­

ka uppbyggnaden.

61

Vid sidan av kompetensuppbyggnad och organisatoriska åtgärder är det     Prop. 1986/87:95 enligt min mening nödvändigt atl ge hög prioritet åt olika slag av telekrig­föringsmedel framför alll för våra flygslridskrafter. Det är emellertid syn­nerligen angelägel alt efterhand också komplettera våra armé- och marin­förband med erforderlig utrustning för telekrigföring.

5.2.2.5  Ubålsskydd

Jag har i mina säkerhetspolitiska och operativa överväganden funnit att förmågan att hävda vårt sjöterritorium ytterligare bör förstärkas.

Redan fattade beslut ger en ökande kapacitet även under kommande försvarsbeslutsperiod. Detta gäller särskilt helikopterområdet, det ökande antalet övervatiensfartyg med ubätsjaktkapacitet samt utbyggnaden av fast undervattensbevakning. Jag konstaterar att dessa förslärkningsåt-gärder kan påräknas ge effekt först efter år 1990. Inriktningen mot etl nytt ytstridsfartyg bör på sikt kunna möjliggöra en ytterligare utökning av ubåtssky ddskapaciteten.

Mina fortsatta överväganden har dock visat alt härutöver betydande kvalitativa förslärkningsålgärder bör genomföras avseende ett flertal del­funktioner inom området. Övervakningen av värt sjöterritorium är en viktig grund för effektiva åtgärder mol främmande undervattensverksam­het i alla dess led. Kapaciteten i dessa avseenden bör stärkas genom införande av bättre hydrofonulmstning på ökat antal ubåtar och övervat­iensfartyg. Jag betonar värdet av våra ubåtar i detta sammanhang och anser att ytteriigare ubåtar bör hållas rustade redan i fredstid. En utökning av antalet ubåtar medför också en förstärkning av vår ubåtsskyddskapaci-tet. För insatser mol kränkningar erfordras tillgång till för ändamålet lämpad och förbättrad vapenmateriel.

För skyddet av våra viktigaste skärgårdsområden bör den påböriade utbyggnaden av permanenta bevakningssystem fortsättas och tekniskt vi­dareutvecklas. Ytterligare insatser bör göras för att stärka effekten av våra fredsutlagda mineringar och för att efter hand förbättra tillgången på rör­liga förband för övervakning i skärgård.

Underrättelsetjänsten och analysen av inträffade händelser är av största betydelse i ubätsskyddet. Förmågan i dessa avseenden bör ytterligare förbättras.

Jag har konstaterat behovet av rörliga enheter för snabb uppföljning av inträffade händelser. I denna verksamhet har helikoptrarna och ubålsjakt-flygplanen en särskild betydelse. Såväl marinens som kustbevakningens flygplan bör förses med för ändamålet lämplig utrustning.

Övervakningen av det svenska sjöterritoriet i fred berör såväl försvars­makten som kustbevakningen. Ledning och utnyttjande av vissa typer av enheter har i viss mån samordnats under senare år. Denna samordning bör utökas. Jag anser också att vissa av kustbevakningens fartygsenheter i likhet med motsvarande marina enheter bör ulmslas så att de kan delta i ubätsskyddet. Därigenom erhålls större övervakningsförmåga, särskilt i områden där marina enheter normalt uppträder mindre ofta.

Den ständigt pågående ubåtsskyddsverksamheten innebär stora påfrest-

62

ningar för berörd personal. Den innebär också ökade drifts- och under- Prop. 1986/87:95 hällskostnader. Jag anser atl det är angeläget att återställa en balanserad förmåga att lösa uppgifterna i ubätsskyddet utan att den normala utbild­ningen eftersatts. Det föreslagna nya marina utbildningssystemet liksom den förändrade ledningsorganisationen inom marinen bör kunna underlätta en sådan balansering. Därvid fordras förbättrad utbildning och ökad sats­ning på personalen.

Ett brett upplagt forskningsprogram om framtida metoder och teknik för ubåtsskydd har påböriats. Resultaten av denna forskning, i kombination med erfarenheterna från den utbyggnad av resursema för ubåtsskydd som redan pågår, bör enligt min mening kunna ge en grund för en bedömning av vilka ätgärder som erfordras på längre sikt.

5.2.3 Arméstridskrafter

Den tekniska utvecklingen ger en angripare ökade möjligheter att med kort förvarning sätta in förband även långt in i vårt land. Detta förhållande ökar kraven pä vår förmåga att snabbt kunna möta angriparen i skilda områden. Därför behövs elt stort antal territoriella förband, dvs. lokalt inriktade och stationära förband saml hemvärn. Våra mest kvalificerade markstridsför­band - de operativt röriiga brigaderna med erforderiiga understödsför­band - måste ha anfallskapacitet för aktuella terrängtyper och snabbt kunna utveckla god anfallskraft främst i kust- och gränsområden saml mot större lufllandsältningar.

I syfte att ge dessa förband en kapacitet som erfordras för att kunna lösa framtida stridsuppgifter bör brigadernas kvalitet och tillgänglighet öka. De olika geografiska förhållandena i vårt land torde alltjämt fordra olika bri­gadtyper, varvid emellertid möjligheterna all utnyttja förbanden i olika terrängtyper bör tillmätas ökad vikt. Antalet av olika brigadtyper och understödsförband bör enligt min mening ytterligare övervägas.

För vissa av de mest kvalificerade förbanden har en utveckling mot ökad mekanisering inletts, bl. a. genom pågående utveckling av lätta stridsfor­don. Ett första steg bör vara att fullfölja planeringen att organisera mekani­serade bataljoner i Norrland. Frågor sammanhängande med fortsatt me­kanisering, pansarbrigadernas framlid och behovet av nya stridsvagnar bör studeras ytterligare.

Jag vill understryka betydelsen av att sammanhanget mellan de operativt rörliga och territoriella förbanden uppmärksammas. En grundläggande fömtsättning för alt kunna utnyttja de offensiva stridskrafterna ur olika försvarsgrenar är därför enligt mitt förmenande att ett territoriellt försvar snabbt kan upprättas vid vikliga punkter, områden eller baser. Hemvär­nets behov av utrustning bör därvid beaktas.

För arméstridskrafternas vidkommande anser jag att den personella kvaliteten bör förbättras främst genom effektivare utbildning. Jag behand­lar utbildningsfrågorna i ett senare avsnitt.

För förband med territoriella uppgifter bör inriktningen av förbandens

personella kvalitet och utmstning utgå från deras primära krigsuppgifter,

63

vilket torde innebära en ökad differentiering i kvalitativt hänseende. Be-     Prop. 1986/87:95 sparingar rörande lokalförsvarsförband bör enligt min mening prövas.

Pansarbekämpning utgör i flertalet situationer ett av stridens viktigaste element. De kvalificerade rörliga förbanden liksom de territoriella förban­den bör därför ha god förmåga i detta avseende inom ramen för sina olika uppgifter. För röriig strid främst anfall - fordras pansarvärnssystem som har god rörlighet och pansarskydd.

Jag anser alt rörligheten är av grundläggande betydelse för arméstrids­krafternas möjligheter att lösa sina uppgifter. Förhållandet atl operationer­na kan förväntas pågå samtidigt över stora ytor med störda vägförbindelser understryker behovet av helikoptrar för särskilt angelägna transporlända-mål. Detta behov lorde vara störst i Norrland, där sjuklransportproblemen ytterligare understryker helikopterbehovet. Av här anförda skäl bör en förnyelse och utökning av transportkapaciteten med helikopter inledas.

Jag har tidigare konstaterat att luftförsvaret behöver förstärkas. Lufl-värnsförbanden är en viktig del av luftförsvaret och av stor betydelse för armésiridskraflernas verksamhet. Verkan av en angripares flygkrigföring bör kunna reduceras också genom bl.a. maskering, skenåtgärder och anpassning av taktiken.

Inom luftvärnsområdet bör en tidig utökning genomföras av luftvärn med medellång räckvidd. Samtidigt bör den befintliga planeringen för luftvärnets utveckling skyndsamt ses över bl.a. beträffande robot70 i mörkerversion och det så kallade bataljonsluftvärnet. Möjligheterna bör prövas att med utnyttjande av befintlig luftvärnsmateriel utöka antalet av de förband som nu modifieras avseende spanings- och eldledningsulrust-ning. En vidareutveckling av robot70 till ett system med allväderskapaci­tel och längre räckvidd bör närmare prövas.

Splitterbildande vapen utgör i ökad omfattning ett hot som måste upp­märksammas. Detta hot kan mötas på olika sätt, bl. a. inom ramen för en ökad mekanisering. 1 den fortsatta planeringen bör olika åtgärder prövas i syfte atl klarlägga den långsiktiga inriktningen av åtgärder för att öka skyddet mot splitter. Jag vill emellertid understryka betydelsen av alt försvarsmakten tidigt tillförs skyddsvästar för särskilt utsatta personal­grupper.

Utvecklingen av arméns krigsorganisation på längre sikt behöver klar­läggas inför 1992 års försvarsbeslut. Jag finner det emellertid nödvändigt att dessförinnan skyndsamt pröva den krigsorganisatoriska utvecklingen inom armén i den utsträckning som erfordras för överväganden om bl.a. utbildningssystem och fredsorganisation. Jag återkommer till denna fråga i det följande.

5.2.4 Marinstridskrafter

Försvar mot angrepp över hav fordrar effektiva system för bekämpning av strids- och transportfartyg samt för försvar av kust- och skärgårdsområ­den.

Kombinationen av ökad luft-, sjö- och markrörlighet hos en angripare

ger ökade möjligheter att genomföra amfibieoperationer med kort förbere-

64

delselid i de möjliga angreppsriktningarna. Jag anser därför alt de marina     Prop. 1986/87:95 stridskrafternas rörlighet och förmåga att verka i skilda områden bör förslärkas. I viktiga kust- och skärgårdsområden erfordras också ett uthål­ligt fast försvar som tidigt kan utveckla god effekt.

För försvar mot angrepp över havet anser jag mol denna bakgrund att -vid sidan av attackflyg ubåtsförband, förband med tunga kustrobotar samt mineringar bör ges prioritet i den fortsatta utvecklingen av krigsor­ganisationen. Beträffande ubåtsskyddet har jag tidigare redovisat mina förslag till inriktning.

Utgående från ubåtsförbandens stora betydelse såväl i invasionsför­svaret som för ubåtsskyddsuppgifter, bör inriktningen enligt min mening vara att utöka antalet ubåtar. Den planerade anskaffningen av ubåt90 bör tidigareläggas samt erforderiiga åtgärder vidtas sä atl två ubåtar av typ Sjöormen med god effekt kan behållas i krigsorganisationen under 1990-ta-lel. Därigenom ökar antalet ubåtar från 12 till 14. Ubåtsförbandens kapaci­tet bör dessutom förbättras bl. a. genom att hydrofonutrustningen kom­pletteras och lämpliga ubåtar efterhand förses med luftoberoende tillsats-maskineri.

Tunga kustrobotar har stort värde i invasionsförsvaret. Kustrobotsys-tem med robot 15 bör därför enligt min mening anskaffas och fyra batterier organiseras. Förbandens rörlighet bör kunna utnyttjas för att förstärka alla kustområden som utsätts för hot. En lokalisering av kustrobotförband till Gotland bör särskilt prövas.

Med hänsyn till de möjligheter och fördelar minkrigföringen kan ge oss bör vår kapacitet i detta avseende förbättras. Tillgången pä moderna sjöminor av olika slag bör säkerställas. Förmågan till utläggning av minor bör förbättras framför allt i vad avser ubåtar. Flertalet ubåtar bör därför förses med mingördlar och därtill hörande mintyper.

Kustartilleriförband i viktiga kust- och skärgårdsområden bör förbättras varvid en tidigarelagd modernisering av viktiga fasta förband bör ske. Tyngdpunkten i utvecklingen av kustartilleristridskraflerna bör emellertid enligt min mening under den närmaste femårsperioden läggas på rörliga förband, varvid bl.a. organisation och utrustning av nya amfibieförband bör fullföljas.

Ytattack- och minröjningsförbanden tillförs moderna fartyg som följd av

redan fattade beslut varigenom kapaciteten förbättras under den kom­

mande försvarsbeslutsperioden. Förbanden har viktiga uppgifter i krig och

är värdefulla i olika kris- och neutralitetssituationer. Jag har tidigare kon­

staterat den ökade betydelsen av att vårt sjöterritorium på ett tillfredsstäl­

lande sätt kan övervakas, liksom av att kunna ingripa mot olika slag av

främmande militärt utnyttjande av detta. För dessa ändamål har ylallack-

och minröjningsförbanden en betydelsefull uppgift. Mot bakgrund av den­

na tyngdpunktsförskjutning i uppgifterna bör enligt min mening den lång­

siktiga utformningen av nya ytstridsförband prövas. Utgångspunkten bör

därvid vara atl förstärka kapaciteten i fred, i olika krissituationer och

under neutralitet. För dessa ändamål lämpligt nytt ytstridsfartyg med

mångsidig användning bör studeras och ny teknik härför provas. Beslut om

inriktning av ytstridsförbanden bör av dessa skäl anstå lill 1992 års för-

65

5    Riksdagen 1986787. 1 saml. Nr 95

svarsbeslut varefter även beslut om anskaffning av provfartyg snarast kan     Prop. 1986/87:95 fattas.

Övervakningen av det svenska sjöterritoriet i fred berör såväl försvars­makten som kustbevakningen. Kustbevakningen ingår i försvarsmakten vid mobilisering. Ledning och utnyttjande av vissa typer av enheter har i viss mån samordnats under senare år. Jag anser alt en betydligt utökad samordning mellan försvarsmakten och kustbevakningen bör genomföras, inte minst i fräga om ledning, vilket skulle vara till fördel för båda organisa­tionerna. Bl.a. bör sambandssystem, förrådshållning och visst underhåll integreras. Möjligheterna till ökat samutnyttjande av flygplan och fartyg i ubåtsskyddet har tidigare berörts. Enligt min mening bör de ytteriigare samordningsmöjligheterna studeras i samband med ovan nämnda övervä­ganden om att förstärka kapaciteten för uppgifter i fred och under neutrali­tet. Chefen för finansdepartementet, somjag samrått med, återkommer i denna fråga senare i dag.

5.2.5 Flygstridskrafter

Jag har tidigare konstaterat att luftförsvaret behöver förstärkas såväl be­träffande jaktflyg som luftvärn. Denna uppfattning låg tiU gmnd redan för 1982 års försvarsbeslut som innefattade beslut att påböria utvecklingen av JAS 39-systemet samt att behålla ett antal J 35-förband under längre tid.

Av jaktflygförbanden bör enligt min mening systemen med JA 37 och JAS 39 prioriteras. Anskaffningen av flygsystem JA 37 bör fullföljas och åtta divisioner organiseras. För att upprätthälla luftförsvarskapaciteten bör de tre divisionerna med J 35 behållas under huvuddelen av 1990-talet.

Planeringen för att införa JAS 39 i krigsorganisationen under 1990-talet bör ligga fast. I syfte att ytterligare förstärka luftförsvaret bör systemets inriktning på längre sikt övervägas inför 1992 års försvarsbeslut, bl.a. avseende en utökning av antalet JAS 39.

Atlackflygförbanden med AJ 37 bör ges möjlighet att liksom JAS 39 bära modern sjömålsrobot. AJ37 bör vidare förses med förbättrad attackrobot. JAS 39-systemet bör tillföras kvalificerade attackvapen mot markmål.

Elektroniska motmedel är ett teknikområde i stark utveckling. Motmed-len ger möjligheter att komplettera flygstridskrafternas aktiva vapen och öka deras verkan liksom de kan minska nedskjutningsrisken för de egna flygplanen. Enligt min uppfattning är det angeläget atl motmedlen anpas­sas till det framtida hotet genom en ökad satsning. Det är därvid av vikt att i första hand utrusta JA 37 så att systemet förblir ett modernt och komplett jaktsystem under 1990-talet. Av samma skäl är det angeläget att prioritera såväl kvalitet som kvantitet i fråga om motmedel i den fortsatta utveckling­en av JAS 39-systemet.

Jag har funnit det angeläget alt förbättra och utöka jaktrobotbeväpning-

en på såväl JA 37 som sedermera JAS 39. IR-jaktrobotar bör anskaffas i

huvudsak enligt nu gällande planer. Radariaktrobolar är den andra viktiga

komponenten i jaktbeväpningen. Enligt min mening bör följande stegvisa

utveckling och framtagning av beslutsunderlag väljas varvid teknisk och

ekonomisk realiserbarhet kontrolleras efter hand. Nu befintlig radariaktro-

66

bot7l modifieras i samarbete med utländsk industri varvid utländsk deUl- Prop. 1986/87:95 nansiering förutsätts. Den kan därefter utnyttjas av såväl JA 37 som JAS 39. Samtidigt klarläggs inför 1992 års försvarsbeslut fömtsättningarna för att kunna ta ställning till en utveckling av en framtida svensk radarjak­trobot i första hand avsedd för JAS 39. Jag har med nu befintligt underiag beräknat kostnader och avsatt resurser för dessa ändamål men är medve­ten om att osäkerheter föreligger. Jag avser att följa och kontrollera detta projekt enligt i stort samma principer som för JAS-systemet. Del bör ankomma på regeringen att fastlägga formerna för denna uppföljning.

Strilsystemet bör vidareutvecklas och tillföras flygburen spaningsradar så alt luftbevakning kan upprätthållas över hela landet i såväl fred som krig och så att behovet av alarmering för civilbefolkningen bättre kan tiUgo­doses.

En viktig förutsättning för flygstridskrafternas verkansmöjligheter är ett uthålligt bassystem. För att säkra tillräcklig kraftsamlingsförmåga, uthål­lighet och klargöringskapacitet bör fortsatt utbyggnad genomföras.

5.2.6   Operativ ledning

Det operativa ledningssystemet - överbefälhavaren och militärbefalha-varna med staber - svarar för samordnade insatser av stridskrafter och övriga resurser under fred, kris, neutralitet och krig.

Jag har på annan plats behandlat behovet av utveckling av totalförsvar­ets och försvarsmaktens ledningssystem och vill därför här endast under­stryka angelägenheten i att utvecklingen av del operativa ledningssystemet noga samordnas med den civila ledningen. I detta sammanhang kommer frågan om antal militärområden i framtiden att vara väsentlig.

Effektiv underrättelsetjänst är av stor betydelse för den operativa led­ningen. Jag har behandlat även denna fråga i särskilt avsnitt.

Åtgärder bör vidtas för att säkerställa och utveckla möjligheterna till kommunikation. Successiva förbättringar av försvarels telenät bör genom­föras väl samordnat med utvecklingen av de civila telekommunikation­erna.

5.2.7   Anställd personal

5.2.7.1 Allmänna utgångspunkter

Jag berör här företrädesvis frågor som gäller den anställda personalen inom det militära försvaret men jag vill framhålla att de i tillämpliga delar också gäller anställda vid övriga myndigheter som hör tUl försvarsdeparte­mentet.

Överväganden om försvarsmaktens styrka och utveckling har ofta varit

en fråga om materielens kvantitet och kvalitet. I likhet med försvarskom­

mitlén anser jag det nödvändigt att i högre grad än tidigare uppmärksamma

personalfrågorna när det gäller att utforma det framtida försvaret. Det nu

aktuella försvarsbeslutet utmärks också av att personalfrågorna kommit i

förgmnden på ett annal sätl än tidigare. Den anställda personalen är den

viktigaste förutsättningen för att verksamheten inom försvaret skall funge­

ra effektivi. Det är av avgörande betydelse att de anställda åtnjuter respekt

67

och förtroende. De måste få sådana arbetsbetingelser att de ännu bättre     Prop. 1986/87:95 kan fullgöra sina arbetsuppgifter.

En stor del av frågorna inom det personalpolitiska områdei regleras i kollektivavtal mellan parterna på den statliga arbetsmarknaden. Trots detta vill jag redovisa min bedömning av de nuvarande förhållandena och hur inriktningen av myndigheternas personalpolitiska arbete bör vara under den kommande perioden. Riksdagen har bl.a. i samband med 1986 års budgetproposition (FöU 1985/86:9, rskr. 278) och propositionen 1986/87: 36 om vissa personalfrågor inom försvaret (FöU 3, rskr. 69) efter­lyst en sådan redogörelse i anslutning till försvarsbeslutet.

Också för krigsförbanden är tillgången pä kompetent och mtinerad per­sonal en förutsättning för förbandens slagkraft i krig och för utbildningsre­sultatet i fred. Antalet yrkesofficerare och reservofficerare är för närvaran­de otillräckligt. Incidentberedskapen har också bidragit till att öka kraven på i första hand de anställda. Bristen på personal speciellt inom vissa, särskilt utsatta personalkategorier - är därför ett av försvarets stora problem.

I likhet med kommittén vill jag understryka vikten av att den personella kvalitén i vid bemärkelse inom totalförsvaret nu särskilt uppmärksammas. Utbildningsnivån bör höjas och tillgången på kompetent och rutinerad personal säkerställas.

Jag anser därför att verksamheten under den kommande försvarsbe­slutsperioden måste utmärkas av atl såväl de anställdas som de värnplikti­gas villkor och förutsättningar sätts i centrum. De värnpliktigas utbildning m.m. avser jag återkomma till. När det gäller den anställda personalen krävs, tUlsammans med ett antal konkreta åtgärder i närtid, elt aktivt och långsiktigt personalarbele på alla nivåer för att åstadkomma en förbättring av personalsituationen.

Att åstadkomma resultat är ytterst en en fråga om ledarskap och arbets­givaransvar. Jag vill understryka att även arbetstagarna och deras repre­sentanter har möjligheter att genom sitt inflytande medverka till förbätt­ringar och ta sin del av ansvaret för prioriteringar av angelägna åtgärder.

Kommittén anser att det är nödvändigt att personalfrågorna fär ökad uppmärksamhet och ges hög prioritet i det fortsatta ekonomiska planeringsarbetet. Jag delar kommitténs uppfattning. Jag avser därför att med särskild uppmärksamhet följa det fortsatta planeringsarbetet i detta avseende och noga värdera planeringens konsekvenser för de anställda. Jag har vid min beräkning av anslagsbeloppen särskilt beaktat det resurs­behov som är nödvändigt för att tillämpa det kollektivavtal (RÄLS 1986-87) som nyligen slutits på den statliga arbetsmarknaden och som innehåller en särskild satsning på de försvarsanställda. Om ytterligare personaladmini­strativa åtgärder senare skulle visa sig nödvändiga, och dessa inte kan finansieras inom disponibelt anslagsutrymme, är jag beredd att omfördela ekonomiska resurser inom den militära utgiftsramen.

5.2.7.2 Löne- och anställningsvillkor

Jag vill beröra vissa frågor om löne- och andra anställningsvillkor trots

atl  de  är av  utpräglad  partskaraktär.  Jag erinrar om att  riksdagen

68

(AU 1985/86:6, rskr. 48) i samband med behandlingen av propositionen Prop. 1986/87:95 1984/85: 219 om den statliga personalpolitiken tagit ställning lill inriktning­en av den lönepolitik som staten bör föra. Denna innebär bl, a. att lönepoli­tik och lönesystem skall vara förenliga med en balanserad samhällsekono­mi, alt statens positioner i löneförhandlingarna tydligare skall bestämmas av verksamhetsintresset och av strävan att åstadkomma en ändamålsenlig personalförsörjning saml att lönesystemet skall främja flexibilitet, decen­tralisering och delegering.

Kommittén framhåller att de kollektivavtalsreglerade frågorna om löner och andra anställningsvillkor självfallet är av den största betydelse för en god personalförsörining. Den lönepolitik som de försvarsanställda berörs av är resultatet av förhandlingar på flera nivåer. Den ökande decentralise­ringen medför att en del av lönepolitiken kommer alt formas på lokal nivå, någol som kräver ansvarstagande hos chefer på olika nivåer om deras roll i utformningen av den statliga lönepolitiken skall bli den avsedda.

Kommittén understryker det angelägna i att löne- och anställningsvill­koren utvecklas på etl sådant sätt att de befrämjar en bättre personalför­sörining än vad som för närvarande gäller.

Arbetsmarknadens parter har således gemensamt ett stort ansvar i fråga om hur personalförsörjningsproblemen skall kunna bemästras.

Jag erinrar om att parterna på den statliga arbetsmarknaden i november 1986 träffade ett ramavtal om lönevillkor på den statliga sektorn (RÄLS 1986-87). Avtalet innebär både en anpassning till statsförvaltningens olika sektorers skilda förutsättningar och en långtgående delegering av möjlighe­terna att inom givna ekonomiska ramar träffa avtal om olika gruppers och enskilda individers löner. För försvarsmaktens del medför avtalet att bety­dande ekonomiska resurser avsätts för selektiva åtgärder. Avtalet ger enligt min bedömning goda möjligheter för försvarets myndigheter att med lönepolitiska medel förbättra personalförsörjningssituationen.

För högre chefer tillämpas sedan år 1977 ett särskilt chefslöneavtal. Enligt detta bestäms lönerna för de tjänstemän som omfattas av avtalet av en partssammansatt nämnd, statens chefslönenämnd. Chefslönenämnden har i samband med 1986 års lönerevision inlett en försöksverksamhet som innebär att nämnden, utöver att fastställa det totala löneökningsulrymmel, fastställt ramar för löneökningarna inom en myndighet eller gmpp av myndigheter. Inom dessa ramar har resp. myndighet därefter lämnat för­slag till fördelning. Också försvarets myndigheter har pä detta sätt getts möjligheten att själva göra sina prioriteringar om de högre chefernas löne­utveckling.

5.2.7.3 Decentralisering av arbetsgivarnas befogenheter och ansvar

Regeringens syn i dessa frågor utvecklades utförligare i den tidigare

nämnda propositionen om den statliga personalpolitiken. Härvid uttalades

bl.a. att för att underlätta myndighetemas medverkan i den offentliga

sektorns förnyelse och förbättra effektiviteten bör arbetsgivamppgiftema

ytteriigare decentraliseras. Därigenom skulle möjlighetema atl utveckla en

mer aktiv personalpolUik som ansluter till fömtsättningarna inom olika

69

verksamhetssektorer öka. Regeringen uttalade vidare att nya branschan-     Prop. 1986/87:95 knutna förhandlingsdelegationer borde inrättas inom statens arbetsgivar­verk.

Arbetsgivarverkets nya organisation trädde i kraft den I januari 1986 med bl. a. en förhandlingsdelegation speciellt för försvarsområdet. Denna delegation innehåller arbetsgivarföreträdare från olika myndigheter inom försvarssektorn. Förutsältningarna att träffa kollektivavtal speciellt anpas­sade för försvarets förhållanden har därmed underlättats.

Utredningen om personal- och ekonomiadministrationen inom försvaret (PEU 84) har avlämnat tre betänkanden, (Ds Fö 1985:6) Personaladmini­stration m.m. inom försvaret, (Ds Fö 1986:2) Besvär i personalärenden inom försvaret och (Ds Fö 1987:2) Personalarbetet i framtiden inom för­svaret. Regeringens ställningstaganden till de två första betänkandena finns redovisade i propositionen 1986/87:36 om vissa personalfrågor inom försvaret. Häri fullföljs regeringens tidigare ställningstaganden till en långt­gående decentralisering av arbetsgivamppgiftema samt lill behovet av utvidgade arbetsgivarbefogenheter på lokal nivå. Vidare har statsmakterna beslutat att frågor om överklagande av tjänstetillsättningar m. m. skall decentraliseras frän regeringen till försvarets personalnämnd.

5.2.7.4 Långsiktigt behov av anställd personal

När det gäller bedömningen av det långsiktiga behovet av anställd personal

i fred anför försvarskommittén följande:

"Antalet yrkesofficerare bör i första hand gmnda sig på krigsorganisa­tionens behov på 5-15 års sikt. Försvaret måste ha en omedelbart funge­rande ledning och antalet yrkesofficerare måste vara så stort att krigsför­banden snabbt kan mobilisera och lösa sina uppgifter direkt efter mobilise­ring. Vidare måste tillgången på yrkesofficerare vara så god att kvaliteten i utbildningsarbetet säkerställs. Även beredskapskraven i fred påverkar be­hovet av yrkesofficerare.

En tillräcklig tillgäng på civil personal i fred är nödvändig bl.a. för att möjliggöra såväl beredskapsförstärkningar som mobilisering. Kommittén vill i detta sammanhang erinra om att flertalet anställda civila inom försva­ret är krigsplacerade på sina fredsbefatlningar och redan i fred utför uppgifter som de skall utföra under beredskap och krigsförhållanden. Den civUa personalens utvecklingsmöjligheter måste enligt kommitténs mening beaktas inte minst mot denna bakgrund."

Jag delar kommitténs uppfattning om denna principiella inriktning. För­svarets personalutvecklingsutredning (FÖPU) som arbetar med utveck-Ungsmöjligheterna för den civila personalen kommer att avsluta arbetet under detta år. Jag räknar med att utredningen också berör den ovan angivna aspeklen på de civilas personalutveckling.

Överbefälhavaren föreslår i programplanen att försvarsmakten inriktas mot atl budgetåret 1991/92 omfatta ca 36500 årsanslällda varav ca 17500 yrkesofficerare. Motsvarande mål för budgetåret 1996/97 bör enligt över­befälhavaren vara ca 37000 respektive ca 18000.

Utfallet för budgetåret 1985/86 blev enligt överbefälhavarens uppföljning

drygt 36900 årsanslällda varav ca 16400 militära och ca 20500 civila. Det

70

bör påpekas att överbefälhavarens förslag för budgetåren 1991/92 respekii-     Prop. 1986/87:95 ve 1996/97 lades innan det verkliga utfallet för budgetåret 1985/86 var känt. Detta innebär bl.a. att överbefälhavaren vid planeringstillfället bedömde att det skulle finnas väsentligt fler yrkesofficerare budgetåret 1985/86 än vad som sedan visade sig vara fallet.

Det råder för närvarande stora osäkerheter när det gäller atl kunna bedöma tillgången pä personal de kommande åren. För atl nä upp till det antal yrkesofficerare som överbefälhavaren anser nödvändigt behövs mot bakgrund av utfallet för budgetåret 1985/86 en kraftigt ökad rekrytering samtidigt som förtidsavgängarna mäste minskas väsentligt. Någon bedöm­ning av de reella möjligheterna att nä de uppsatta målen har inte redovisats liksom inte heller konsekvenserna av olika personallägesutvecklingar inom resp.försvarsgren.

De av överbefälhavaren uppsatta mälen anser jag lämpliga sett mot främst krigsorganisationens behov. Beträffande möjlighetema att redan budgetåret 1991/92 nå föreslagen personalvolym är jag dock liksom förs­varskommittén tveksam. Jag bedömer att jag senare kan behöva åter­komma till frågan t. ex. i samband med anmälan av nästa års budgetpropo­sition.

När det gäller det beräknade behovet av civil personat konstaterar jag att överbefälhavaren i programplanen föreslår att antalet anställda bör vara knappt I 400 färre budgetåret 1991/92 än vad som fanns budgetåret 1985/86. Planen innebär alltså en fortsatt minskning av antalet civila. Överbefälha­varen har i programplanen bedömt att det långsiktiga behovet av civil personal ökat med 500 personår jämfört med ÖB 85. Jag anser hksom kommittén att tillgängen på civilt anstäUda bör förbättras i förhållande till den inriktning som blev följden av 1982 års försvarsbeslut, dock inte i den omfattning som överbefälhavaren föreslagit. Avvägningen meUan anställd personal och köpta tjänster bör enligt kommittén göras med utgångspunkt från de funktioner som fortlöpande skall fullgöras. Jag delar denna uppfatt­ning och anser att för arbetsuppgifter som fortlöpande skall fullgöras bör i första hand anställd personal komma i fråga. När överbefälhavaren i sin nästa programplan har visat konsekvenserna av de principer som jag har redovisat ovan är jag beredd att återkomma till en precisering av det långsikliga målet beträffande civiU anställda.

Jag har nyss redovisat mina ställningstaganden till den långsiktiga ut­vecklingen av personalvolymen. Vid budgeteringen av medel för budget­året 1987/88 har jag i huvudsak utgått från den personalvolym för detta budgetår som anges i anslagsframställningarna för försvarsgrenarna och den operativa ledningen.

Enligt överbefälhavaren är behovet av reservofficerare drygt 13000, medan tillgången endast är ca 11000. Del råder således också en allvarlig brist på reservofficerare. Brislen är så stor att den inte kommer att kunna elimineras under försvarsbeslutsperioden.

5.2.7.5  Styrmetoder beträffande personalvolymen

Den strikta personalramstyrning som sedan föregående försvarsbeslut har

tillämpats gentemot de lokala myndigheterna har fält negativa konsekven-

71

ser. De detaljerade myndighetsvisa personalramarna som försvarsgrens-     Prop. 1986/87:95 cheferna har utformat inom ramen för av regeringen angivna totalramar har kommit att uppfattas som helt styrande för produktionen och för inriktningen av rationaliseringsarbetet. Flexibiliteten i tillämpningen har inom detta område varit liten.

Liksom kommittén anser jag att styrningen av personalvolymen inte bör ske på detta sätt i fortsättningen. Jag återkommer under avsnittet om rationaliseringsverksamheten till hur besparingar genom ekonomisk styr­ning bör ske framdeles.

5.2.7.6 Åtgärder för att täcka personalbehoven

1 likhet med kommittén anser jag att sådana åtgärder som syftar lill att rekrytera och behålla yrkesofficerare är synnerligen angelägna. Det är helt nödvändigt att den planerade rekryteringen kan komma till stånd. För att målen för de freds- och krigsorganisatoriska behoven av yrkesofficerare skall nås i början av 1990-talet måste dessutom en minskning av förtidsav­gängarna åstadkommas.

Regeringen har uppdragit åt försvarets forskningsanstalt att närmare kartlägga orsakerna till avgångsbenägenheten bland den anställda persona­len. Forskningsanstaltens kartläggning är ej slutförd men hittillsvarande arbete indikerar ett flertal olika faktorer som påverkar den enskildes beslut om att stanna kvar inom försvaret eller att lämna det. Faktorerna är i flera fall av sådan karaktär att myndigheterna själva har möjligheter att påverka dem.

I enlighet med kommitténs förslag bör ett tillfälligt avsteg från befälsord­ningen göras med innebörd att särskilt lämpade reservofficerare får anstäl­las som yrkesofficerare. Om rekrytering av yrkesofficerare får erforderlig omfattning, bortfaller successivt behovet av detta avsteg från befälsord­ningens rekryteringsprinciper. Jag återkommer i annat sammanhang till frågan om en sådan ordning bör ske genom en ändring av regeringens generella föreskrifter eller genom atl dispens lämnas från fall till fall.

TUlgången på utbildningsbefäl inom främst armén är på sina håll för närvarande så otillräcklig att många av de avsedda färdigheterna inte kan nås under värnpliktsutbildningen. En av orsakerna, vid sidan av ökande förtidsavgångar, är alt nyrekryteringen under ett antal år visat sig vara otillräcklig. Jag bedömer liksom kommittén att möjligheterna att snabbt åtgärda bristen är begränsade, även om rekryteringen ökas avsevärt jäm­fört med hittills och de åtgärder för all reducera förtidsavgångarna som görs dessutom blir framgångsrika.

Möjligheterna till tidsbegränsad anställning av reserv- och värnpliktsof­ficerare genom s. k. frivUlig tjänstgöring bör enligt kommittén i ökad ut­sträckning utnyttjas. Härigenom torde tillgången på utbildningsbefäl kunna ökas och vissa beredskapsuppgifter lösas. Detta bör enligt min mening ses som en temporär åtgärd för att i viss mån kompensera för den befälsbrist som för närvarande råder bl.a. genom de senaste årens underrekrytering inom armén.

Jag delar försvarskommitténs uppfattning att gmndutbildningen av värn-

72

pliktiga självfallet bör genomföras så snart som möjligt efter inskrivningen Prop. 1986/87:95 för att tillgodose dels enskildas önskemål, dels krigsorganisationens per­sonalbehov. Med hänsyn till den akuta brist på utbildningsbefäl som för närvarande råder är det dock motiverat att statsmakterna gör ett mindre avsteg från denna grundregel genOm ati i den kommande periodens början i viss utsträckning reducera grundutbildningskontingentens storiek. Jag be­handlar detta under avsnittet om utbildningsfrågor.

Kommittén anser att åtgärder skyndsamt måste vidtagas för att avhjälpa den stora brislen pä reservofficerare. Jag delar den uppfattningen. Bristen bör kunna reduceras dels genom en utökad grundrekrytering, dels genom nya former för rekrytering, utbildning och utnyttjande. Vissa förslag om hur detta skall kunna ske har lämnats av såväl befälsbehovsutredningen som överbefälhavaren.

Frågan om hur tillgången på flygförare i bl.a. flygvapnet skall kunna säkerställas i samband med de civila flygbolagens kraftigt ökade rekryte­ring av piloter har senast behandlats i 1987 års budgetproposition (prop. 1986/87:100 bil. 6) s. 2-7. Den har dessutom behandlats i tidigare budget­propositioner och skrivelser till riksdagen. Jag bedömer att regeringens olika ätgärder har lagt en god grund för en långsiktig lösning på problemet med flygförarnas avgångar till civila flygbolag.

5.2.7.7 Personalrörlighet

Personalrörlighet är ett centralt inslag i kompetensutveckling och organisa­torisk förnyelse. Detta gäUer i hög grad i organisationer med stor internrek­rytering. Jag vill erinra om att regeringen såväl i skrivelse (skr. 1984/85:202) om den offentliga sektorns förnyelse som i proposition 1984/85:219 om den statliga personalpolitiken närmare har redovisat sina överväganden i detta avseende. Regeringen har vidare i juni 1986 gett statens arbetsgivarverk i uppdrag att se över de bestämmelser som påver­kar personalens rörlighet inom och mellan statliga myndigheter och mellan statsförvaltningen och andra arbetsmarknadsseklorer och att föreslå åtgär­der för att öka denna och därmed möjligheterna till förbättrad personalut­veckling. Detta arbete avrapporteras halvårsvis till regeringen.

Kommittén framhåller att kompetensutvecklingen inom försvarsmakten medför all vissa personalkategorier behöver flytta mellan olika befattning­ar och i samband därmed även ibland mellan olika delar av landet. Men behov av viss omflyttning av personal uppstår även till följd av förändring­ar inom försvarets krigs- resp. fredsorganisation.

Kommittén anser att de former under vilka byte av stationeringsort tillämpas inom försvaret ofta medför problem både för den enskilde och hans eller hennes familj. Kommittén anser det därför angeläget att åtgärder vidtas i syfte alt minska dessa problem. Jag delar kommitténs uppfattning.

Strävan bör enligt min uppfattning vara atl så långt möjligt begränsa

geografiska omflyttningar och byte av stationeringsort inom försvaret.

Överbefälhavaren och försvarsgrenscheferna har enligt vad jag har inhäm­

tat påböriat ett arbete som syftar till att minska behovet av flyttning för den

anställda personalen. Ett led i detta arbete är, som kommittén också

73

framhåller, en förbättrad individuell personalplanering för såväl militär Prop. 1986/87:95 som civil personal. Därigenom bör bl.a. flyltningsbehovet kunna minskas och verksamheten effektiviseras samtidigt som möjligheterna till kompe­tensutveckling bibehålls. En sålunda förbättrad personalplanering bör dessutom medföra förbättrad kunskap hos den enskilde om kommande arbetsuppgifter. Detta bör sannolikt också minska avgångsbenägenheten.

De ekonomiska villkor som är förknippade med den nödvändiga omflytt­ningen av personal bör vidare enligt kommitténs mening avsevärt förbätt­ras. Jag delar kommitténs uppfattning att det föreligger ett stort behov av insatser och förbättrade avtalsreglerade villkor inom detta område. Det senaste kollektivavtalet är, somjag tidigare berört, så utformat att förbätt­ringar i denna riktning bör vara möjliga atl nå.

Jag erinrar om att jag i föregående års budgetproposition (prop. 1985/86:100 bil. 6) anmälde alt regeringen uppdragit åt försvarets personal­nämnd att lämna förslag till åtgärder som kan behövas för att biträda anhöriga till tjänstemän i samband med omstationering samt att bedriva försök med sådana åtgärder. Nämnden har bl. a. föreslagit att lediga statli­ga tjänster skall kunna utnyttjas för anställning av medflyttande. I den mån så krävs ankommer del pä regeringen att besluta om erforderliga författ­ningsändringar. Vissa av nämndens förslag är dock av sådan karaktär att det ligger inom berörda myndigheters egna befogenheter atl genomföra dem.

I likhet med kommittén anser jag att del är angeläget atl arbetet med rörlighetsfrågor bedrivs med hög prioritet.

Jag vill i detta sammanhang anmäla att jag räknar med att, med medel som jag i det följande beräknar under förslagsanslaget E I. Operativ led­ning m.m.: Ledning och förbandsverksamhel, kunna lämna ett tillfälligt stöd till Stiftelsen Försvarsbostäder.

5.2.7.8 Befälsordningen

Försvarskommitlén anför att det föreligger skäl att söka vidareutveckla tillämpningen av den nu gällande befälsordningen med sikte på att bl. a. förbättra befälstillgängen i värnpliktsutbildningen och på att såväl öka flexibiliteten i förhållande till verksamheten och individens krav som mins­ka förtidsavgången.

Med anledning av kommitténs uttalande vill jag redovisa följande. Riks­dagens beslut om befälsordningens närmare utformning fattades år 1978 med anledning av propositionen 1977/78:24 om ny befälsordning för det militära försvaret (FöU 10, rskr. 179). Vidare öppnades officersyrket år 1980 för kvinnor.

Den första omgången yrkesofficersaspiranter genomgick den gemen­samma grundläggande officersutbildningen enligt det nya systemet 1981 1983. Samtidigt genomfördes ett omfattande kompletterande utbildnings­program för vissa redan anställda yrkesbefäl. Reformen trädde i sin helhet i kraft den I juni 1983.

Befälsordningen har gällt förhållandevis kort tid. Antalet officerare som

är antagna och utbildade enligt den nya ordningen är begränsat. Några

74

långtgående slutsatser om befälsordningens förtjänster eller eventuella Prop. 1986/87:95 brister kan rimligtvis inte dras ännu. Vissa erfarenheter har dock redan gjorts beträffande befälsordningens praktiska tillämpning. Dessa bör kun­na ligga till grund för att successivt utveckla befälsordningens detaljer och även anpassa denna till de nya behov och förutsättningar som eventuellt kan uppkomma. Utgångspunkten för elt sådant arbete bör enligt min uppfattning vara att de principiella riktlinjer som riksdagen har tagit ställ­ning till alltfort bör gälla.

Jag har tillsatt en arbetsgrupp inom försvarsdepartementet med uppgift att följa upp och utvärdera införandel av den nya befälsordningen samt bereda de förslag till ändringar som eventuellt kan komma att aktualiseras.

5.2.8 Utbildning

Jag kommer i det följande att ge synpunkter och förslag som rör utbildning­en i allmänhet. Därefter övergår jag till atl behandla försvarsgrensspecifika frågor.

En tillräcklig tillgång på kompetenta och mtinerade yrkesofficerare är den viktigaste fömtsättningen för goda utbildningsresultat.

Utbildningens mål är att skapa och vidmakthålla krigsförband som är användbara för sina huvuduppgifter omedelbart efter en snabbt genomförd mobilisering. Överbefälhavaren har redovisat brister i fråga om bl.a. för­bandens samträning. Jag anser det betydelsefullt att dessa brister elimine­ras. Förbandsutbildningen bör därför förbättras varvid metoderna för den­na del i utbildningen bör utvecklas. Övningar bör bedrivas sä alt strids­krafter ur olika försvarsgrenar kan samverka effektivt. Jag betonar bety­delsen av att befäls-, gmnd- och repetitionsutbildning genomförs med utgångspunkt i krigsuppgifterna och med högre krav på effektivitet. Av betydelse för en effektiv utbildning är även tillgången på övningsmateriel och annan utrustning.

Om förbanden skall fungera väl erfordras förutom kompetenta chefer och en god förbandsutbildning alt de enskilda värnpliktigas utbildning förbättras. Det är angeläget att befäl och värnpliktiga efter genomförd utbildning har förtroende för sin egen och förbandets förmåga att lösa krigsuppgifterna.

För närvarande får ett stort antal värnpliktiga vänta upp till tre år efter

inskrivningen innan grundutbildningen kan påbörias. Detta är otillfreds­

ställande av bl.a. värnpliklssociala skäl. Kapaciteten för gmndutbildning

utnyttjas för närvarande så långt möjligt för att minska väntetiden. Den

akuta bristen på utbildningsbefäl begränsar dock denna kapacitet. Somjag

har angett i avsnittet 5.2.7 bedömer jag att tillgången på utbildningsbefäl

inte kan förbättras i någon avgörande grad inom de närmaste åren. Trots

det tidigare anförda måste jag därför godta att gmndutbildningskontingen-

tens storlek i förhållande lill tidigare planering minskas nägot i den kom­

mande försvarsbeslutsperiodens börian. Vilken omfattning som värn­

pliktskontingenten bör ha därefter blir beroende dels av tillgången på

utbildningsbefäl, dels hur det nya utbildningssystemet för armén, somjag

berör under avsnittet fredsorganisation, kommer atl utformas. Den nuva-

75

rande tillgängen pä värnpliktiga bör om möjligt utnyttjas för att förse även     Prop. 1986/87:95 viktigare territoriella förband med yngre värnpliktiga.

1983 års värnpliktsulbildningskommitté (VK83) häri betänkandet (SOU 1984:71) Värnplikten i framtiden lämnat förslag om s. k. förstegsutbildning för värnpliktiga uttagna till befäl. Dessa värnpliktiga rycker in före huvud­delen av de värnpliktiga i förbandet och ges grundläggande befatlnings-och ledarskapsutbildning. Däremot sker utryckningen i princip samtidigt för alla värnpliktiga i förbandet. Chefen för armén har i en rapport redovi­sat positiva erfarenheter frän de försök med förstegsulbildning som ge­nomförts vid vissa förband. Jag finner i likhet med försvarskommittén att förstegsutbildningen ger betydande möjligheter att öka det värnpliktiga befälets kompetens och rutin i sina krigsbefattningar. De förstegsutbildade värnpliktiga bör i ökad omfattning inom ramen för sin utbildning kunna biträda det aktiva utbildningsbefälet vid utbildningen av de värnpliktiga i övrigt och vid förbandens samträning. Förstegsutbildningen för vissa be­fälsuttagna värnpliktiga kan innebära att värnpliktsutbildningens anpass­ning till civila studier försämras. För den som avser att utbilda sig vidare efler gymnasieskolan bör enligt min mening gmndutbildningen sä långt det är möjligt förläggas så att den värnpliktige inte fördröjs med sin examen eller motsvarande nägon längre tid utöver själva tjänstgöringstiden. Detta bör beaktas i samband med den värnpliktiges uttagning. Jag anser sam­mantaget att det finns stora fördelar med fullständig förstegsutbildning och att ett införande härav är särskilt angeläget. Jag avser därför att inom ramen för värnpliklslagens bestämmelser föreslå åtgärder i syfte atl möjlig­göra fullständig förstegsutbildning.

Utgående från värnpliktsutbildningskommitténs förslag i nyss nämnt betänkande har försök genomförts med ändrad veckoövningsrytm innebä­rande tio dagars övningsverksamhet följd av fyra dagars ledighet. Chefen för armén har i en rapport över genomförda försök enligt den s. k. IO/4-mo-dellen redovisat positiva erfarenheter. Han anser dock alt tiUämpningen av en sådan modell bör ske restriktivt av hänsyn till den anställda personalen.

Enligt min mening ökar 10/4-modellen tillgängen på insatsberedda för­band och är i vissa fall också lämplig från förbandsutbildningssynpunkl. Jag är medveten om att denna veckoövningsrytm kan innebära svårigheter för den trupputbildande personalen. De fördelar den ändrade veckoöv-ningsrylmen medför är emellertid så betydande att jag anser atl systemet bör kunna tillämpas i särskilda fall främst under den senare delen av grundutbildningen. Den närmare utformningen av en sådan veckoövnings­rytm bör det ankomma på överbefälhavaren och försvarsgrenscheferna att avgöra.

Värnpliktsutbildningskommittén har i betänkandet (SOU 1985:36) Värn­plikten i samhället lämnat en rad förslag som syftar tUl att olika samhäUs-funktioner skall bidra till ett effektivi genomförande av vämpliktsutbild-ningen.

Värnpliktsutbildningskommittén har föreslagit bl.a. att målet för och

inriktningen av de värnpliktigas grundutbildning från statsmakternas sida

ges etl klarare uttryck än vad som hittills varit fallet. Jag avser att pröva

denna fråga i samband med en kommande översyn av värnpliklsförfattnin-

76

garna.

Vidare föreslår värnpliktsutbildningskommittén åtgärder för att förbätl-     Prop. 1986/87:95 ra försvarsupplysningen i gymnasieskolorna. Jag anser att det är viktigt att ungdomar får en ökad information om vår säkerhets- och försvarspolitik. Inom regeringskansliet övervägs för närvarande vilka ätgärder som är lämpliga för att uppnå detta syfte.

Repetitionsutbildningen har pä senare år urholkats. Enligt min mening är det nödvändigt att krigsförbanden regelbundet genomför repetitionsöv­ningar så att krigsanvändbarheten kan upprätthållas. Repetitionsövningar­nas längd och inpassning bör ytterligare prövas. Ett problem, inte minst för förbandens samträning, är den stora mängden anstånd för värnpliktiga befäl. Värnpliktsutbildningskommittén föreslog i nyss nämnda betänkande vissa åtgärder i syfte att minska anståndsfrekvensen främst i samband med krigsförbandsövning. Bl.a. föreslogs utvidgad och tidigarelagd informa­tion till personalen om förestående övning och att krigsförbandscheferna ges ett större ansvar att hålla kontakt med sin personal mellan och i anslutning till övningarna. Jag anser att det är angeläget att komma tillrätta med anståndsproblematiken. Med olika förslag som utgångspunkt har frå­gan tagits upp med ansvariga myndigheter för att finna praktiska och effektiva lösningar. Jag avser att noggrant följa arbetet härmed.

Värnpliktsutbildningskommitténs förslag i övrigt har beaktats genom olika initiativ från min sida i den mån de inte varit av den karaktären att det ankommer på berörda myndigheter att genomföra dem.

Sedan ett antal år tillämpas ett system med försvarsmaktsövningar. Jag bedömer dessa övningar viktiga för att uppnå samträning inom totalför­svaret och mellan olika typer av stridskrafter samt för att öva ledningsor­ganisationen. Försvarsmaklsövningar bör genomföras även fortsättnings­vis. Det bör då eftersträvas att öka värdet av övningarna för såväl förban­den som de enskilda soldaterna. Genom att de åskådliggör försvarets förmåga till samlade operationer har de också säkerhetspolitisk betydelse.

1983 års värnpliktsutbildningskommitté har vidare övervägt utbildnings­tidens längd men har inte funnit anledning att föreslå några större föränd­ringar. Däremot föreslås att s. k. beredskapstjänstgöring skall kunna fogas till säväl grund- som repetitionsutbildning. Därmed skulle flexibiliteten i utbildningssystemet ökas och beredskapen kunna förbättras. Jag anser att den i värnpliklslagen medgivna totala tjänstgöringstiden i stort setl är tillräcklig, men att närmare prövning av avvägningen mellan gmnd- och repetitionsutbildning liksom beredskapstjänst bör göras. Jag har funnit att nu tillämpade tider för grundutbildning knappast kan förkortas om gällande mål skall kunna nås. Snarare torde utbildningstiden behöva föriängas nägot för vissa förbandstyper eller värnpliktskategorier för att medge erforderliga förbättringar av utbildningen. Jag återkommer senare i avsnitt 5.2.9 angående en närmare översyn av dessa förhållanden.

Den utbildning som bedrivs av de frivilliga försvarsorganisationerna bör enligt min mening uppmärksammas i sammanhang med atl försvarets personella kvalitet förbättras. Därvid bör de organisationer som utbildar personal för krigsorganisationen prioriteras.

De värnpliktiga visar i dag ett stort och positivt intresse för sin utbild­

ning och är angelägna om att den skall ge ett bra resultat. Att intresset

77

under senare är har ökat beror bl.a. pä att deras ekonomiska situation     Prop. 1986/87:95 under grundutbildningen successivt har förbättrats. Ytterligare förbättring­ar av värnpliktsförmånerna bör dock göras.

Efter indexuppräkning finns för budgetåret 1987/88 ca 30 milj. kr. att disponera för höjning av kontantförmåner till värnpliktiga under gmndut­bildning. Jag föreslår att utrymmet utnyttjas så att dagersättningen höjs med två kronor från 26 kronor tiU 28 kronor. Efter 230, 300 och 360 dagar ulgår som tidigare tillägg med 15, 30 resp. 60 kronor. Vidare bör den behovsprövade familjepenningens maximibelopp höjas med 200 kronor per månad för hustm och med 100 kronor per månad för barn till 2350 respek­tive 1 325 kronor.

Förslag till lag om ändring i familjebidragslagen har upprättats inom försvarsdepartementet och bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga l.l. Med hänsyn till att lagstiftningsfrågan är av tekniskt enkel beskaffenhet torde lagrådels hörande i ärendet sakna betydelse.

I tillämpliga delar bör förbättringarna också gälla andra bl.a. vapenfria tjänstepliktiga som uppbär ersättning enligt samma grunder som de värn­pliktiga.

Nu föreslagna förbättringar kostar ca 25 milj. kr. Det resterande utrym­met bör avsättas för en beräknad ökning av kostnaderna för bostadsbidrag pä grund av hyreshöjningar och för en höjning av förplägnadsersättningen.

Riksrevisionsverket har i en under år 1986 avlämnad rapport pekat på vissa brister i det nuvarande familjebidragssystemet. Bristerna hänför sig enligt rapporten dels till en alltför frikostig tillämpning av bidragsreglerna, dels lill ansvarsfördelningen de berörda myndigheterna emellan. Jag avser att pä grundval av rapporten ta initiativ till en översyn av vissa delar av familjebidragssystemet.

Försvarskommitlén har föreslagit att kontantförmånerna till de gmndut-bildningsvärnpliktiga bör förbättras med sammanlagt 100 milj. kr. under försvarsbeslutsperioden.

Överbefälhavaren genomför för närvarande en undersökning av de värn­pliktigas ekonomiska situation. Resultatet av denna undersökning skall redovisas för regeringen i september 1987. Med denna undersökning som underiag avser jag att återkomma med förslag till hur de av försvarskom­mittén förordade förbättringarna bör fördelas mellan olika förmånsslag.

Jag övergår nu till att något behandla frågan om de värnpliktigas fria resor. I den förra budgetpropositionen uttalade jag alt kostnaderna för de värnpliktigas resor borde gå att sänka även om bekvämligheten för de värnpliktiga i vissa fall skulle komma att minska något. Som etl medel härför förordade jag dä utökade möjligheter att lokalt anpassa värnpliktsre-sandel.

Vid frågans behandling anförde försvarsutskottet (FöU 1985/86:9) att elt ändrat mönster för värnpliktsresor till och från Gotland liksom i övriga delar av landet kunde tänkas få effekter som inte var avsedda och att det därför fanns anledning att följa utvecklingen och göra nödvändiga föränd­ringar.

Med anledning av delta uttalande gav jag överbefälhavaren i uppdrag att

i januari 1987 redovisa erfarenheterna av det nya systemet. Överbefälha-

78

vårens rapport visar att betydande kostnadsminskningar har kunnat ge-     Prop. 1986/87:95 nomföras utan att villkoren för de värnpliktiga har försämrats i nägon nämnvärd utsträckning.

Mot bakgrund av detta anser jag att besparingar när så är möjligt även fortsättningsvis bör göras genom såväl centrala som lokala insatser och med beaktande av de värnpliktigas krav på en rimlig bekvämlighet. Jag vill i detta sammanhang framhålla att principen om lokalt kostnadsansvar inte färdrivas så långt att den motverkar en rationell samverkan mellan förban­den i fråga om rese verksamheten.

Genom de nu vidtagna åtgärderna i värnpliktsresesystemet får de inten­tioner som förordades i samband med översynen av värnpliktsförmånerna våren 1983 anses i allt väsentligt vara förverkligade.

En viktig kvarstående fråga är dock de värnpliktigas resor med buss pä läns- och lokaltrafiken. För närvarande finns ett system med s. k. värn­pliktskort gällande pä flertalet länstrafikbolag och ett mindre antal lokaltra­fikbolag. Enligt vad jag har inhämtat avser överbefälhavaren försöka för­länga gällande avtal med trafikföretagen till att gälla även under budgetåret 1987/88. En undersökning om de värnpliktigas resvanor skall under tiden göras. Hur frågan om dessa resor bör lösas på sikt får jag återkomma lill när ytterligare klarhet vunnits. Då kan ställning tas till försvarskommitténs förslag atl företagen skulle kunna ersättas för värnpliktsresorna via de statiiga skatteutjämningsbidragen.

Jag övergår nu till att behandla försvarsgrenarna var för sig.

Armén

I det underiag rörande arméns utbildning som stäUts till mitt förfogande har vissa förbättringsåtgärder redovisats. Enligt min mening är åtgärderna i och för sig angelägna men inte tillräckliga för att komma till rätta med de redovisade bristerna i utbildningen. Av detta skäl är det inte möjligt att nu ta ställning till hur arméns utbildning bör vidareutvecklas.

Det är av stor betydelse för krigsförbandens kvalitet och det anställda befälet liksom för de värnpliktiga att den situation som rått beträffande utbildningens förutsättningar och mål (resultat) under budgetåren 1985/86 och 1986/87 inte fortsätter under börian av försvarsbeslutsperioden. Det kan annars skada tilltron till värnpliklssystemet liksom det anställda befä­lets intresse för sitt yrke. Vad gäller budgetåret 1987/88 utvecklar jag detta närmare senare under anslaget B 1. Arméförband: Ledning och förbands­verksamhet.

Trots de ökade satsningar jag här förutsätter måste ändå vissa brister även fortsättningsvis godtas hos krigsförbanden. Först i och med ett nytt utbildningssystem räknar jag med atl kvaliteten hos krigsförbanden i vad avser personal och utbildning kan böria att förbättras.

Marinen

För marinens vidkommande har överbefälhavaren föreslagit ett nytt ut­

bildningssystem avseende såväl kustartilleriet som flottan. Systemet inne-

79

bär bl. a. en annan avvägning mellan grundutbildning och repetitionsutbild- Prop. 1986/87:95 ning än som gäller nu men fortfarande inom totalt sett oförändrad utbild­ningstid. Det tillgodoser ökade beredskapsbehov över året och utgör en förbättring av förbandsutbildning och samträning. Enligt min mening bör i detta sammanhang ambitionsnivån vad gäller repelilionsutbildning av lednings-, bas- och underhällsförband uppmärksammas. Systemet, som delvis bygger på VK83:s förslag, är enligt försvarskommitténs mening principiellt lämpligt. Jag instämmer med kommittén och föreslär därför att systemet får införas. Förberedelser för införande av det föreslagna syste­met bör fortsätta enligt överbefälhavarens förslag. Det bör ankomma pä regeringen att besluta om den närmare utformningen liksom om lider m. m. för systemets införande.

Flygvapnet

För flygvapnet bör nuvarande utbildningssystem i huvudsak behållas. Det är dock enligt min mening angeläget att förbandsutbildningen utvecklas så att samträning uppnås inom bas- och stridsledningsförband dels genom systematisk repelilionsutbildning, dels genom att en ökad grad av för­bandsvis omsättning prövas. Övningar på krigsbas är mycket betydelse­fulla varför denna typ av utbildning bör öka i omfattning.

5.2.9 Fredsorganisation

Vad gäller armén har överbefälhavaren redovisat allvarliga brister i krigs­förbandens användbarhet, utbildning och samträning. Mot den bakgrun­den anser jag att den främsta utgångspunkten för fredsorganisationens utveckling måste vara att skapa organisatoriska och personella förutsätt­ningar för en förbättrad och effektiviserad utbildning och en förstärkt beredskap. Självfallet skall därvid alla rationaliseringsmöjligheter tillvara­tas och en anpassning ske av utbildningsorganisationen lill den framtida tillgången på värnpliktiga.

Värnpliktsutbildningskommittén ansåg att man i besparingssyfte borde pröva idén all utbilda tre omgångar värnpliktiga på två år vid samma regemente, s. k. rullande utbildning. Därmed antogs i princip vart tredje fredsetablissement kunna avvecklas. Denna idé har prövats av överbefäl­havaren men av denne inte bedömts lämplig som grund för utbildningens organisation. Försvarskommittén har för sin del dragit slutsatsen att rul­lande utbildning enligt värnpliktsutbildningskommitténs idé inte kan anses utgöra en hell lämplig grund för arméns fredsorganisation. Jag delar förs­varskommitténs uppfattning i denna fråga.

Jag anser, i likhet med försvarskommittén, att det underiag rörande fredsorganisationens utveckling inom armén som överlämnats av överbe­fälhavaren är otillräckligt som grund för ställningslagande. Förnyat under­lag mäste därför tas fram skyndsamt.

Överväganden om fredsorganisationen måste göras i sitt systemmässiga

sammanhang. De operativa kraven på krigsorganisation, ledning och be­

redskap är de naturiiga utgångspunkterna. Dessa styr krigsorganisationens

80

sammansättning och kraven på krigsförbandens prestationsförmåga. Des-     Prop. 1986/87:95 sa krav utgör utgångspunkt för att utforma ett förbandsomsättningssystem samt att bestämma mäl för utbildningen.

Variationer i förbandsomsättningsprinciperna bör prövas bl. a. i syfte alt höja den personella kvaliteten i främst brigader och viktigare territoriella slridsgmpper. Lämpligheten av individvis omsättning av värnpliktiga i vissa förband bör även prövas.

Kopplat till förbandsomsättningssystem och mål för utbildningen av olika förbandstyper måste inriktning av och avvägning mellan befäls-, grund- och repelilionsutbildning prövas.

Fredsorganisationen bör enligt min mening utvecklas så att den i ökad utsträckning blir en integrerad del i krigsorganisationen och i försvarsmak­tens beredskapssystem. Verksamheten inom armén bör i ökad utsträck­ning bedrivas med utgångspunkt i krigsorganisationen. Av detta skäl bör bl. a. en ökad integrering prövas mellan olika tmppslag och deras yrkesbe­fäl redan under grundutbildningen.

Det är av stor betydelse för både effektiv förbandsproduktion och bered­skap att ansvaret för utbildning, krigsplacering, bemanning, mobilisering m. m. så långt som möjligt sammanhålls på lägre regional eller lokal nivå.

I likhet med kommittén anser jag att mobiliseringsberedskapen och mobiliseringssäkerheten måste förbättras. Dessa krav påverkar i flera av­seenden fredsorganisationen, bl.a. avseende antalet mobiliseringsmyn­digheter.

Kontinuerlig verksamhet erfordras för krigsplanläggning, för atl samver­ka med civila totalförsvarsdelar, för att upprätthälla mobiliseringsbered­skap samt för att leda stridskrafter i samband med mobilisering och vid incidenter. Försvarsområdesbefälhavarna med sina staber har i detta avse­ende en nyckelroll.

Försvarsförberedelserna inom ett län åligger dessa myndigheter och länsstyrelse i samverkan. Antalet försvarsområdesmyndigheter bör därför inle minskas men deras kapacitet och bemanning kan behöva differentieras mellan olika delar av landet. I de län som för närvarande saknar försvars­områdesmyndighet i fred bör åtgärder vidtas för all utveckla försvarets förankring i samhället, förbättra möjligheterna till samordnade krigsförbe­redelser och förbättra understödet åt frivilligorganisalionerna. Möjlighe­terna till och konsekvenserna av atl upprätta försvarsområdesmyndigheter i Västerås och Kalmar bör sålunda redovisas, liksom vilka uppgifter dessa bör fullgöra.

Inom armén bör stommen i fredsorganisationen utgöras av brigadprodu-cerande regementen som också bör vara mobiliseringsmyndigheler.

Fredsförbandens lokalisering styrs bl.a. av beredskapskrav, behov av

utbildning i rätt miljö och befolkningsförhållanden. Krigsförband primärt

avsedda för Norrland måste ges vinterutbildning. Nödvändig samträning

av brigader och territoriella stridsgrupper fordrar tillgång till förband ur

alla ingående truppslag. För detta ändamål bör det prövas att successivt

inom varie militärområde inrymma enheter ur i brigad ingående tmppslag i

befintliga etablissement. Därigenom skulle också mobiliseringssäkerhet

liksom insatsberedskapen inom militärområdena förbättras. Denna fråga

81

6   Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95

påverkas av framtida militärområdesindelning och militärbefälhavarnas     Prop. 1986/87:95 roll i förbandsproduktionen.

Den anställda militära personalen och dess kompetens är, såsom jag framhållit i det föregående, avgörande för goda utbildningsresultat, för krigsorganisationens effektivitet och för möjligheten atl upprätthålla god beredskap. Även den civila anställda personalen är betydelsefull i dessa avseenden. Förändringar i fredsorganisalionen måste därför planläggas långsiktigt och genomföras så att negativa konsekvenser för personalen och därmed sammanhängande oplanerade avgångar i görligaste mån und­viks. En plan för fredsorganisationens utveckling bör därför innefatta en längre tidsperiod, varigenom bl.a. investeringarna kan styras rationellt. En sädan plan bör även innefatta rimlig grad av handlingsfrihet att förändra krigsorganisation, utbildning m. m. ulan alt långsiktigheten bryts.

Inom marinen har överbefälhavaren föreslagit atl en för flottan och kustartilleriet gemensam ledningsorganisation på lägre regional nivå införs redan i fred. Förslaget innebär vissa förändringar avseende organisation, lokalisering och bemanning inom de södra och östra militärområdena.

Kommittén anser, utan atl ta ställning till förslagels detaljer, att det medför bl.a. en angelägen samordning mellan flottans och kustartilleriets verksamhet och en bättre ledning av de marina förbanden. Åtgärderna bör även leda lill rationaliseringsvinster. Enligt min mening bör en ny ledning­sorganisation införas, varvid dock sammanhanget med de övergripande ledningsfrågorna inom totalförsvaret måste uppmärksammas. Detta inne­bär bl. a. att flottans och kustartilleriets regionala myndigheter slås sam­man till en gemensam myndighet i södra Sverige resp. i Storstockholm-somrädet. Det bör ankomma på regeringen alt fastställa den närmare organisationsutformningen.

För flygvapnet har överbefälhavaren inte lämnat några förslag om änd­ringar av fredsorganisationen. Jag ser heller inga behov av förändringar inom flygvapnet under den kommande femårsperioden annat än sådant som krävs för atl fullfölja 1982 års försvarsbeslut. Studier pågår rörande en central funktionsledning av flygstridskrafterna bl. a. inför JAS-systemets införande i krigsorganisationen. Denna fråga har starka kopplingar tUl den övergripande ledningsutredningen och behöver ej avgöras förrän i nästa försvarsbeslut. En följd bör då bli att första flygeskadern i sin nuvarande form utgår.

Möjligheterna till ökad samordning över försvarsgrensgränserna bör tillvaratas. En väg kan därvid vara att i ökad utsträckning samordna mobihseringsförberedelser, stödproduktion m. m. för förband i samma garnison eller inom samma försvarsområde. En annan väg kan vara atl i samma etablissement inrymma utbildning av förband ur två försvarsgre­nar. Fömtom ett mer rationellt utnyttjande av utbildningsresurserna skuUe tillgängen på förband och därmed beredskapen i olika delar av landet därigenom kunna förbättras.

För huvudprogrammen Operativ ledning m.m. resp. Gemensamma myndigheter m. m., har överbefälhavaren inte lämnat några förslag utöver ett fullföljande av 1982 års inriktning.

Den operativa ledningen är en väsentlig del i nu pågående utredning om

82

totalförsvarets ledning. En betydelsefull fråga är därvid atl klargöra möjlig-     Prop. 1986/87:95 heterna att minska antalet militärområden. 1 detta sammanhang bör också den fortsalla utvecklingen av de centrala stabsmyndigheterna redovisas, varvid en ökad samordning bör eftersträvas.

Enligt kommitténs mening bör underlag tas fram så all båda huvudpro­grammen kan ges en fortsatt inriktning för perioden fram till år 1997. Därvid bör fortsatta ralionaliseringsätgärder klarläggas och möjliga struk­turförändringar noga prövas i syfte atl inte binda större resurser än nöd­vändigt i fredsorganisationen. Jag delar kommitténs uppfattning och räk­nar med att vissa åtgärder i denna riktning kan vidtas redan före år 1992.

I årets budgetproposition (1986/87:100, bil. 9) anger sålunda chefen för finansdepartementet att en särskild utredare skall tillkallas med uppgift att i samråd med bl.a. byggnadsstyrelsen och fortifikationsförvallningen ta fram ett förslag om ökad samordning av den verksamhet som bedrivs av dessa två myndigheter.

Beträffande/orra/f arbete vill jag anföra följande.

Jag har i det föregående anfört atl tillräckligt underlag rörande utveck­ling av arméns utbildning och fredsorganisation inte föreligger. Förbätt­ringar i arméns utbildning är så angelägna att ställningstaganden till dessa frågor inte kan anstå till 1992års försvarsbeslut.

Jag avser vid ett senare tillfälle föreslå regeringen att lämna uppdrag om hur en översyn i dessa hänseenden skall genomföras. Jag återkommer även till frågan om parlamentarisk insyn i detta arbete. Min målsättning är därefter att frågan skall kunna riksdagsbehandlas år 1989.

5.2.10 Rationalisering

11982 års försvarsbeslut fastställde riksdagen, på förslag av regeringen, etl långsiktigt besparingsprogram. Under perioden 1982-1992 skulle 7,9 mil­jarder kronor sparas, varav 2,4 miljarder kronor under försvarsbeslutsper­ioden 1982-1987. Särskilda personalminskningsmål fastställdes för huvud­programmet Operativ ledning m. m. och för de större myndigheterna inom huvudprogrammet Gemensamma myndigheter m. m.

Besparingarna skulle göras genom stmkturella organisationsförändring­ar samt samordnings- och rationaliseringsåtgärder.

De planerade besparingarna under perioden 1982-1987 lades fast som sparmål för perioden, medan de planerade besparingarna under hela peri­oden 1982-1992 gavs karaktären av planeringsinriktning. Frågan om fak­tiskt sparmål för perioden 1987-1992 hänsköts till 1987 års försvarsbeslut.

Efter 1982 års försvarsbeslut har riksdagen varie år i budgetproposi­tionen fått en redovisning av hur det går att genomföra besparingarna och personalminskningarna. Redovisningarna har byggt pä de bedömningar som regelbundet har gjorts av överbefälhavaren och försvarets rationali­seringsinstitut.

Inför 1987 års försvarsbeslut har överbefälhavaren i samverkan med

försvarets rationaliseringsinstitut gjort en fördjupad bedömning av hur det

går att genomföra besparingsprogrammet för perioden 1982-1987. De vik­

tigaste slutsatserna är följande.

83

-

Planerade strukturella förändringar har genomförts, vilket innebär att     Prop. 1986/87:95 förväntade besparingar härför i allt väsentligt kan innehållas. Föränd­ringarna har emellertid inneburit oro i organisationen och större perso­nalavgångar än beräknat.

-

Samordningsåtgärder inom garnison och mellan näraliggande myndighe­ter har genomförts på många platser. Hela rationaliseringspotentialen har dock ännu inte kunnat utnyttjas. En av orsakerna till detta är alt planerade investeringar inom byggnadsområdet ej kunnat genomföras av ekonomiska skäl.

-

De funklionsvisa rationaliseringsprojekten har ej fullt ut givit planerade besparingar. Detta beror på att många åtgärder inte i alla avseenden varit tillräckligt genomarbetade och förankrade vid de lokala myndighe­terna. Ledningen och genomförandet av projekten har inle i alla avseen­den varit helt tillräcklig.

-

Ändrade fömtsättningar, bl.a. ökade beredskapskrav, har i viss ut­sträckning begränsat möjligheterna till rationaliseringar och dessutom framtvingat en omfördelning av resurser.

-

Besparingsmålet intill år 1987 bedöms kunna näs. Till del sker detta genom ambitionssänkningar. De ekonomiska ramarna har bl. a. innehål­lits genom förtidsavgångar av militär personal, uppskjutna investeringar inom byggnadsverksamheten och senarelagt underhåll.

-

Det kan inte uteslutas att det hårt drivna besparingsarbetet är en bidra­gande orsak till de stora förtidsavgångarna. Innan nya besparingsplaner fastställs mäste denna fråga noggrant analyseras. Besparingar mäste motsvaras av uppgiftsförändringar eller bestå av väl förankrade ratio­naliseringsprojekt.

-  Inför försvarsbeslutsperioden 1987-1992 bör styrning och uppföljning

av rationaliseringsverksamheten bedrivas på annorlunda sätt.

Generaldirektör Gunnar Petri har på regeringens uppdrag utrett omfatt­ningen av försvarsmaktens akuta ekonomiska problem och orsakerna till dem. I betänkandet (Ds Fö 1987:1) Utredningen om försvarsmaktens akuta ekonomiska problem sägs bl.a. att en anledning lill de brister som uppstått är att en del av det mycket ambitiösa rationaliseringsprogram som lades till grund för planeringen i 1982 års försvarsbeslut visat sig svårare att genomföra än vad man tidigare räknat med.

Överbefälhavarens planering för perioden 1987-1997 innebär bl.a. att besparingsprogrammet enligt 1982 års försvarsbeslut fullföljs. I förhållande till basåret 1986/87 planeras besparingar, i form av samordnings- och ra­tionaliseringsåtgärder, om ca 2,8 miljarder kronor under perioden 1987-1992. För perioden 1992-1997 planeras ytterligare rationaliseringsåt­gärder. Dessa senare är dock ännu inte identifierade.

Försvarskommittén har angett att inriktningen av rationaliseringarna enligt 1982 års försvarsbeslut avseende perioden 1987-1992 bör fullföljas. För perioden efter år 1992 har kommittén fömtsatt fortsatta rationalisering­ar.

Jag anser att omfattningen av de planerade besparingarna under peri­

oden 1987-1992 är lämplig och jag förutsätter att besparingar av denna

omfattning genomförs. Det innebär enligt min mening att besparingspro-

84

grammet enligt 1982 års försvarsbeslut fullföljs. Allmänt sett är det angelä-     Prop. 1986/87:95 get att varie myndighet är föremål för etl fortsatt rationaliseringstryck motsvarande det som gäller för myndigheterna i den civila delen av stats­förvaltningen.

Vad gäller styrning och uppföljning av besparingarna under perioden 1987-1992 har överbefälhavaren anmält att han avser att senare lämna förslag till regeringen. Generaldirektör Petri har föreslagit att försvarets rationaliseringsplaner bör genomarbetas ytterligare och realistiska beräk­ningar göras av de rationaliseringsvinster som kan uppnås under perioden 1987-1992, samt att rationaliseringsarbetet bör bedrivas som etl led i den ordinarie planerings- och budgetprocessen.

Jag delar i alll väsentligt överbefälhavarens och generaldirektör Petris syn pä erfarenheterna av besparingsarbetet under perioden 1982-1987. Jag avser föreslå regeringen att ge överbefälhavaren i uppdrag att redovisa förslag rörande mäl för, samt styrning av, rationaliseringsverksamheten för perioden 1987-1992, baserat pä erfarenheterna under perioden 1982-1987.

Jag anser atl utvecklingen av personalvolymen på lång sikt bör beslutas av riksdagen, om möjligt i de samlade försvarsbesluten. I samband med del årliga budgetarbetet får ställning tas till de kortsiktiga förändringar som behövs för att verksamheten skall kunna bedrivas pä ett rationellt sätl.

Mina ställningstaganden till den faktiska utvecklingen av personalvoly­men har jag redovisat i det föregående (5.2.7.4).

5.2.11            Förvaringen av vapen m. m. i militära förråd

Jag besvarade den 4 december 1986 i riksdagen frågorna 1986/87:214 och 216 om förvaringen av vapen m. m. i militära förråd. Frågorna ställdes mot bakgrund av sprängningen av ammunitionsförrädet i Järna. Jag anförde då bl. a. atl jag räknade med att regeringens ställningstaganden skulle redovi­sas i mars 1987. Jag återkommer nu till dessa frågor.

Jag vill i detta sammanhang framhålla att vårt mobiliseringssystem, med över hela landet spridda mobiliseringsförråd, för med sig avsevärda svårig­heter att före mobilisering effektivt skydda materielen mot alla slags an­grepp. Systemels fördelar har emellertid hittills bedömts vara större än dess nackdelar. Jag anser att denna bedömning alltjämt gäller.

Samtidigt ger händelsen i Järna anledning till oro vad gäller skyddet av mobiliseringsförråden. I överbefälhavarens planering för perioden 1987 97 ligger en förstärkning av bevakningen av våra mobiliseringsförråd. 1 jämförelse med nuvarande nivå satsas ytteriigare ca 140 milj. kr. på be­vakningstekniska åtgärder. Skyddsnivån förbättras därmed avsevärt. Jag anser att planeringen är lämplig.

5.2.12            Beriden garnisonstjänst

Regeringen bemyndigade i april 1986 chefen för armén att för staten sluta

avtal med Stockholms kommun och Föreningen för den beridna högvakten

om alt grunda en stiftelse som skall äga och förvalla hästar som militära

85

myndigheter inom Stockholms garnison skall utnyttja för bl. a. den beridna     Prop. 1986/87:95 högvakten.

Chefen för armén har i december 1986 till regeringen för godkännande överlämnat förslag till avtal. Förslagen innebär att

-

staten, företrädd av chefen för armén. Stiftelsen Stockholm Information Service, ägd gemensamt av Stockholms stad och Stockholms läns lands­ting samt Föreningen för den beridna högvakten bildar en stiftelse benämnd Stiftelsen för den beridna högvakten,

-

hästar tillhörande staten och som disponeras av chefen för armén över­tas och förvaltas av Stiftelsen för den beridna högvakten,

-

verksamheten med beriden garnisonstjänst kommer att bedrivas i prin­cip som under verksamhetsåret 1986/87,

-

uppdelning av driftskostnaderna sker så att stiftelsen fr.o.m. budget­året 1991/92 svarar för huvuddelen av dessa.

De föreslagna åtgärderna medför en viss besparing. Förslagen till avtal är enligt min mening lämpliga och jag avser att återkomma lill regeringen med förslag om att bemyndiga chefen för armén att med för staten bin­dande verkan sluta avtalen.

5.2.13 Lekmannainflytande i försvarsmaktens myndigheter

Regeringen redovisar i propositionen om ledningen av den statliga förvalt­ningen (prop. 1986/87:99) bl.a. sin syn pä lekmannainflytandel i försvars­maktens centrala myndigheter.

Frågan om lekmannainflytande i försvarsmaktens regionala och lokala myndigheter behandlades av riksdagen år 1982 (prop. 1981/82:102, FöU 18, rskr. 374). I propositionen föreslogs en försöksverksamhet med rådgivande lekmannaorgan vid ett begränsat antal lokala myndigheter. Riksdagen hade ingenting att erinra mot förslaget.

Försöksverksamheten har bedrivits i fyra år under överbefälhavarens ledning. Överbefälhavaren har till regeringen redovisat erfarenheter av försöksverksamheten, samt förslag till fortsatt verksamhet.

Jag avser alt, efter det att propositionen 1986/87:99 har behandlats av riksdagen, återkomma till regeringen i fråga om lekmannainflytandel i försvarsmaktens regionala och lokala myndigheter. Det bör ankomma på regeringen att besluta i denna fråga.

5.2.14 Ekonomiska överväganden och förslag

5.2.14.1 Säkerheten i planeringen

Försvarskommittén har noterat de svårigheter som försvarsmakten haft atl

genomföra planerad verksamhet inom gällande ekonomiska ramar och de

likvidilelsproblem som uppstått främst innevarande budgetår. Kommittén

understryker betydelsen av att säkerheten i planeringen inte minst inför

kommande försvarsbeslut förbättras och att produktionsledningssystemet

utvecklas sä att det underlättar genomförandet av en verksamhet som är i

balans med de ekonomiska tillgängarna. Kommittén vill också inskärpa

86

betydelsen av klara ansvarsförhållanden i dessa sammanhang och att     Prop. 1986/87:95 chefer på olika nivåer styr verksamheten pä ett effektivt sätt. Jag delar kommitténs bedömningar i dessa avseenden.

Med anledning av de problem som kommittén här berör och som även framkom genom överbefälhavarens redovisning av likviditetslägel i okto­ber 1986 uppdrog regeringen åt generaldirektören Gunnar Petri all under­söka de akuta ekonomiska problemen inom försvarsmakten. Jag pekade härvid bl. a. på att problem av ovan angivet slag förekommit även tidigare, vilket kunde innebära att planeringen av verksamheten inte varit i balans med tillgängliga resurser eller att planeringen inte i tid ändrats för alt uppnå sädan balans.

Petri har den 30 januari 1987 redovisat sitt uppdrag (Ds Fö 1987:1). Han framhåller bl. a. som en av sina viktigaste slutsatser att verksamheten inte har varit i balans med tillgängliga resurser. Dessutom redovisar han ett antal slutsatser och förslag till ätgärder som bör övervägas i syfte att förbättra försvarsmaktens styrsystem.

Regeringen har genom beslut den 23 oktober 1986 uppdragit ät överbe­fälhavaren att bl. a. lämna förslag om förbättringar av produktionsledning­en.

I syfte att öka säkerheten i planeringen avser regeringen att i sina programplaneanvisningar lill överbefälhavaren ställa ökade krav på ekono­misk realism i kommande materielplaner. Vidare kommer regeringen att inför beslut om varie större materielärende nogsamt bevaka del kvar­stående s. k. fria ekonomiska utrymmet så att en godtagbar handlingsfrihet bevaras inför 1992 års försvarsbeslut. DärtiU kommer möjligheterna till en uppdelning av siörre materielbeställningar i s. k. delbeställningar att beak­tas.

Med de åtgärder som ovan redovisats anser jag att säkerheten i plane­ringen och genomförandet av det militära försvarets verksamhet bör kunna förbättras. Jag avser emellertid därutöver i särskild ordning överväga vilka ytterligare åtgärder som erfordras för att öka säkerheten i planeringen.

5.2.14.2 Ekonomiska utgångspunkter

Planeringsramarna

Mitt förslag till inriktning av det militära försvarets utveckling utgår från de ekonomiska förutsättningar som angetts av försvarskommitlén. Samtliga belopp anges i prisläge februari 1986.

Den ekonomiska ramen för det militära försvaret har av kommittén

beräknats utifrån elt grundbelopp om 23759 milj. kr./budgetår. Detta be­

lopp föreslås höjas för budgetåret 1987/88 med 840 milj. kr. samt därefter

för varie budgetår till och med budgetåret 1991/92 med 200 milj. kr. Detta

innebär att den militära ekonomiska ramen skulle höjas med sammanlagt

6200 milj. kr. räknat över hela femårsperioden. Efter vissa smärre juste­

ringar av ingångsvärdet i enlighet med vad jag redovisar i det följande

föreslår jag att planeringsramen för det mUitära försvaret blir enligt följan­

de tabell (milj. kr. i pris-, löne-och växelkursläge februari 1986).

87

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

1987/88-        Pron  1986/87-95

1991/92

'

24 571

24 774

24 974

25 174

25 374

124 867

För tiden frän 1992-07-01 tillåts överbefälhavaren att planera med en köpkraflsram som motsvarar en prolongering av den militära ramens totala nivå budgetåret 1991/92, dvs. 8,2 miljarder kronor över grundnivån för perioden 1992-97.

Priskompensationssystemet

Sedan lång tid fattar statsmakterna fleråriga försvarsbeslut som bl. a. inne­bär att elt syslem med fleråriga planeringsramar och ett automatiskt ver­kande priskompensationssystem tiUämpas för det militära försvaret.

I 1982 års försvarsbeslut fastställdes ett system med försvarsprisindex, vilket bestod av två delar. Den ena delen omfattade lönekostnadsandelen av planeringsramen. Denna del kompenserades med statens arbetsgivar­verks index för utvecklingen av löner till anställda inom statlig verksam­het. Den andra delen omfattade resterande del av planeringsramen, vilken kompenserades med nettoprisindex.

Under åren efler 1982års försvarsbeslut skedde stora förändringar av valutakurserna, vilket var en bidragande orsak till att köpkraften i den fastställda planeringsramen minskade för det militära försvaret. Av detta skäl fastställdes år 1984 ett kompletterat försvarsprisindex som tog hänsyn till förändringarna av viktigare valutakurser liksom till prisutvecklingen i ett antal länder från vilka vi importerar försvarsmateriel. Detta komplette­rade försvarsprisindex, som för närvarande tillämpas, har försvarskommit­tén ansett vara relativt komplicerat att använda.

Kommittén har uppdragit ål en särskild arbetsgrupp atl - utgående från regeringens direktiv - överväga och lämna förslag om priskompensations­systemets utveckling. Uppdraget är redovisat i en särskild rapport "Pris­kompensation för det militära försvaret och de civila delarna av totalför­svaret". I rapporten, som kommittén har överlämnat tUl regeringen, före­slås för den militära delen en förändrad indexstruktur.

De förändringar som föreslås i indexslmkluren kan sammanfattas i nedanstående punkter.

-

Andelen inhemska uppköp delas upp i två delar där den första innefattar inhemsk försvarsmateriel och den andra övriga inhemska uppköp.

-

Importandelen delas först in i de fyra delarna direkt import av färdig försvarsmateriel, import av komponenter och råvaror tiU inhemsk för­svarsindustri, oljeimport och övrig import.

-

Komponent- och råvamimporten tiU försvarsindustrin läggs därefter samman med andelen inhemsk försvarsmateriel.

-

Andelen övrig import sammanläggs med andelen övriga inhemska upp­köp.

Detta innebär att index får följande utseende:

(De här ansatta procentandelarna skall ses som approximationer)

88

Kostnadsslag

Andel

Delindex

1, Löner

35 %

SAV-index

2, Inhemsk försvarsmateriel

27%

Hemmamarknadsprisindex    för verksladsvaror

3. Importerad försvarsmateriel

5%

Importprisindex  för  verkslads-varor-l-korreklionsposl  för dol­larkursen

4, Oljeimpon

4%

Oljeprodukter i importprisindex

5, Övrigt

29%

Konsumentprisindex (utan olja)

Prop. 1986/87:95

För vart och ett av de fem kostnadsslagen har valts ett delindex som mäter prisutvecklingen inom respektive utgiftsandel. Med undantag av korrektionsposten för materielimportens större dollarberoende, består fö­reslaget index i princip endast av en sammanvägning av fem officiella indexserier. Storleken av ovannämnda korrektionspost, som multipliceras med ett index över dollarkursens utveckling, kan betraktas som en kon­stant som beräknas en gång per försvarsbeslutsperiod.

De procentandelar av totalutgifterna som anges ovan för de fem kost­nadsslagen skall ses som approximationer. Mer precisa andelar bör fast­ställas inför varie försvarsbeslutsperiod mot bakgrund av aktuell plane­ring.

Då prisutvecklingen under en beräkningsperiod varierar mellan olika kostnadsslag leder denna skillnad i sig till att andelarnas storlek förändras över tiden. Om exempelvis lönerna stiger långsammare än övriga kost­nadsslag sjunker löneandelen av totalutgifterna under perioden. Ett auto­matiskt hänsynstagande i index till detta förhåUande kan enkelt fås om sammanvägningen av delindex till totalindex vid varie beräkningstillfälle görs utifrån löpande indexserier. Om andelarna beräknas med utgångs­punkt i planeringen måste bastidpunkten för de över hela beslutsperioden löpande delindexserierna sammanfalla med planeringsläget.

Kommittén har funnit arbetsgruppens förslag lämpliga och föreslår att de får utgöra utgångspunkt för ställningstagande till nytt priskompensa­tionssystem.

Jag delar kommitténs uppfattning och föreslår att det militära försvarets priskompensationssystem för perioden 1987/881991/92 utformas och tUl-lämpas i enlighet med del förslag som kommittén hänvisat till.

Kommittén anför vidare att priskompensationen under försvarsbesluts­perioden bör så nära som möjligt överensstämma med den faktiska prisut­vecklingen på de resurser som förbmkas. Hänsyn till krav på produktivi­tetsutveckling bör tas vid fastställande av planeringsramen eller genom att särskilt ralionaUseringsprogram faststäUs. Även på denna punkt delar jag kommitténs uppfattning.

Underiag för regeringens beslut om fördelningen av tillgängliga prisreg­leringsmedel under verksamhetens genomförande har hittills lämnats av överbefälhavaren för försvarsmakten i dess helhet. Dessa beslut är emel­lertid ett led i hela budgetprocessen med starka kopplingar till myndighe­ternas anslagsframställningar och regeringens regleringsbrev. Jag avser därför att från och med budgetåret 1987/88 inhämta underlaget direkt från

89

programansvariga myndigheter. Överbefälhavaren skall yttra sig över     Prop. 1986/87:95 myndigheternas prisregleringsäskanden, en praxis som för övrigt redan tillämpas belräffande deras anslagsframställningar.

Ramberäkningen för budgetåret 1987/88

Utgående från försvarskommitténs förslag saml i enlighet med gällande metod för ramberäkningarna (prop. 1974:1, bil.6 s. 60, FöU 19, rskr. 190) beräknar jag utgiftsramen för det militära försvaret för budgetåret 1987/88 enligt vad som i det följande framgår till 24 571 140000 kr. i pris-, löne- och växelkursläge februari 1986.

Grundbelopp enligt försvarskommilléns förslag (prisläge

februari 1986)

24 599000000

Tillkommer:

Överföring av medel

a) för ammunitionsröjning

1000000

Avgår:

Överföring av medel

a)

för irafikflygarhögskolan

21400000

b)

för vissa lönekostnader

160000

c)

för försvarels civilförvaltnings revisionsbyrå

4800000 Basbelopp (prisläge februari 1986)

24573640000

Avgår:

Överföring av medel till anslaget K 2 Flygtekniska

försöksanstalten

2 500 000

Utgiftsram (prisläge februari 1986)

24571 140000

Tillkommer:

Beräknad priskompensalion februari 1986-medelprisläget

1987/88

[REDACTED_PERSONNUMMER]

Beräknat utfall den 30juni 1988

26 171 140000

I anslutning till ramberäkningen vill jag anföra följande:

Medel för uppsättande av ammunitionsröjningsenheter överförs frän civilförsvarsverksamheten i enlighet med vad jag anfört tidigare i avsnitt 4.

Fr.o.m. budgetåret 1987/88 överförs Irafikflygarhögskolan till kommu­nikationsdepartementets verksamhetsområde.

Ovan angivna lönekostnader avser en tjänst som per den Ijuli 1987 överförs till utbildningsdepartementet.

Revisionsbyrån vid försvarels civilförvaltning inordnas fr. o. m. budget­året 1987/88 i riksrevisionsverkets organisation.

Medlen till flygtekniska försöksanstalten avser delfinansiering av aku­stiklaboratorium m. m.

Medel för sysselsättningsskapande åtgärder under nuvarande tionde

huvudtiteln har under en följd av år i vissa fall ställts till förfogande för att

betala byggnadsarbeten, materiel m.m. för försvarsmakten. Efter samråd

med chefen för arbetsmarknadsdepartementet fömtsätter jag att medel får

disponeras under budgetåret 1987/88 för sysselsättningsskapande åtgärder

i form av byggnadsarbeten utöver utgiftsramen till ett belopp av 50 milj. kr.

90

Jag förordar atl regeringen i likhet med föregående år begär bemyndigan-     Prop. 1986/87:95 den av riksdagen att

-

justera utgiftsramen med hänsyn till prisutvecklingen enligt föreslaget priskompensationssystem,

-

justera de beställningsbemyndiganden som har lämnats med hänsyn till prisutvecklingen enligt netloprisindex,

-

justera utgiftsramen för det militära försvaret för budgetåret 1987/88 på grund av över- eller underutnyttjande av ramen för budgetåret 1986/87,

-

av konjunkturskäl medge överskridande av utgiftsramen för det militära försvaret samt

-

medge överskridande av utgiftsramen för det militära försvaret samt av lämnade beställningsbemyndiganden om beredskapsbudgeten för total­försvaret sätts i kraft, dvs. vid krigsfara eller krig. Bemyndigandet omfattar också beredskapsåtgärder i andra situationer än direkt krigs­fara eller krig. Här avses sädana ätgärder som alt värnpliktiga av ber­edskapsskäl kallas in till krigsförbandsövning eller beredskapsövning eller att andra särskilda åtgärder måste vidtas av samma skäl. Stabiliteten i försvarsplaneringen är i betydande utsträckning beroende

av de planerings- och budgeteringsrutiner som tillämpas. För närvarande finns det för försvarsmakten som helhet en möjlighet att överföra outnytt­jade medel från ett budgetår lill nästa i en omfattning som svarar mot högst tvä procent av utgiftsramen. Till följd av att nya principer införts beträffan­de myndigheternas utgiftsredovisning kan denna procentgräns behöva hö­jas. Frågan behandlas bl.a. i det av rationaliseringschefen Åke Hjalmars­sons lämnade belänkande (DsFö 1986:4) Överplanering, bemyndiganden och anslagsavräkning. Häri föreslås att möjligheten att överföra outnytt­jade medel från ett budgetår till nästa skall ökas till att motsvara högst tre procent av utgiftsramen. Jag delar denna uppfattning och anser att en sådan förändring skulle vara av belydelse för stabiliteten i försvarsplaner­ingen.

5.3  Hemställan

Jag hemställer att regeringen dels föreslär riksdagen att

1.   fastställa basbeloppet för det militära försvaret för budgelårel

1987/88 till 24 573640000 kr. i prisläget febmari 1986 samt den

militära utgiftsramen för samma budgetår till 24571 140000 kr. i

samma prisläge,

2.

fastställer planeringsramen för det militära försvaret för perio­derna 1987/88 -1991 /92 samt 1992/93 -1996/97 i enlighet med vad jag i det föregående har förordat,

3.

bemyndiga regeringen att justera utgiftsramen för det militära försvaret för budgetåret 1987/88 med hänsyn tUl prisutvecklingen efter februari 1986 enligt ovan föreslaget system för priskompensa­tion,

4.

bemyndiga regeringen atl justera lämnade beställningsbemyndi­ganden enligt nettoprisindex,

91

5.   bemyndiga regeringen att justera utgiftsramen för del militära     Prop. 1986/87:95

försvaret för budgetåret 1987/88 på grund av över- eller underutnytt­

jande av utgiftsramen för budgetåret 1986/87,

6.   bemyndiga regeringen att under budgetåret 1987/88 medge

överskridande av utgiftsramen för det militära försvaret samt av

lämnade beställningsbemyndiganden, om det behövs av konjunktur-

eller beredskapsskäl,

7.  godkänna förslaget lill viss förändring avseende marinens fred­

sorganisation,

8.   antaga förslaget till lag om ändring i familjebidragslagen

(1978:520),

dels bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad jag i övrigt har anfört om totalförsvarets militära del.

92

6 Totalförsvarets civila del

Prop. 1986/87:95

6.1 Inledning

Det svenska totalförsvaret omfattar alla de åtgärder som krävs för att förbereda landet inför yttre hot och för all ställa om samhället till kris- och krigsförhållanden. I sådana situationer omfattar totalförsvaret hela det omställda samhället.

Beredskapsförberedelserna i fred inom totalförsvarets civila del syftar till att göra denna beredd att under kriser och i krig medverka i de samlade försvarsansträngningarna och atl säkerställa samhällets överlevnad.

Riksdagen beslöt våren 1985 om ledningen av den civila delen av total­försvaret (prop. 1984/85:160, FöU 11, rskr. 388). Beslutet innebar bl. a. att denna del av totalförsvaret fr. o. m. den I juli 1986 indelades i samhällssek­torer eller funktioner och att för varje funktion utsågs en ansvarig myndig­het. Beslutet omsattes i en förordning (1986:294) om ledning och samord­ning inom totalförsvarets civila del.

Vidare ombildades överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) den I juli 1986 lill överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB). ÖCB:s uppgifter i fred är i första hand att på central nivå samordna de civila beredskapsför­beredelserna och vara ansvarig myndighet för funktionerna Civil ledning och samordning. Övrig varuförsörining samt Kyrklig beredskap. TiU ÖCB:s uppgifter hör vidare att vara uppdragsmyndighet för den statliga beredskapslagringen och andra beredskapsåtgärder.

Riksdagen beslöt våren 1985 att bl.a. civilförsvarsstyrelsen och statens brandnämnd skulle läggas samman till en ny central myndighet, statens räddningsverk (prop. 1984/85:161, FöU 12, rskr. 389) som fick ansvaret för funktionen Civilförsvar.

Vidare beslöts att kommunstyrelsen fr.o.m. den I juli 1986 är högsta civila toialförsvarsmyndighet på lokal nivå.

Genom riksdagsbeslut inrättades den I juli 1985 styrelsen för psykolo­giskt försvar som fick ansvar för funktionen Psykologiskt försvar. Till denna nya myndighet överfördes de uppgifter som dutills legat på bered­skapsnämnden för psykologiskt försvar, totalförsvarets upplysningsnämnd och statens upplysningscentral.

6.2 Inriktningen i 1982 års försvarsbeslut

1982 års försvarsbeslut innebar att betydelsefulla satsningar gjordes på den civila delen av totalförsvaret för att uppnå ett bättre och mer uthålligt totalförsvar.

Huvudinriktningen för civilförsvaret skulle vara att ge befolkningen skydd mot verkningarna av konventionella stridsmedel. Förmågan att möta verkningarna av ett överraskande angrepp skulle ökas. Ansvaret för ledningen på den lokala nivån av civilförsvarsverksamhelen i krig skulle föras över till kommunerna. En hemskyddsorganisation skulle införas och skyddsplaner upprättas för alla kommuner.

Det ekonomiska försvaret skulle säkerställa den för individens överlev-

93

nad och samhällets funktion viktigaste försöriningen genom att komplette-     Prop. 1986/87:95 ra det fredstida samhällets resurser. Förberedelser för en omställning av näringslivet till krisproduktion och ätgärder som syftar till atl förbättra handlingsberedskapen gavs ökad vikt.

Oljelagringsfonden avskaffades den I juli 1982. Oljelagringen finansier­ades i stället över statsbudgeten.

Det psykologiska försvarets vikt betonades mot bakgmnd av dess bety­delse för vår motståndsförmäga och försvarsvilja. Forskningen inom psy­kologiskt försvar intensifierades. Den tekniska utvecklingen på massme­diaområdet uppmärksammades, liksom viklen av all beredskapsplanlägg­ning och lagring av vikliga förnödenheter fullföljdes.

Övrigt totalförsvar utvecklades efter samma grunder som det militära försvaret, civilförsvaret och det ekonomiska försvaret. Hälso- och sjuk­värden i krig avsågs bli förbättrad genom alt det otillfredsställande bered­skapsläget inom sjukvårdssektorn skulle avhjälpas.

6.3 Ekonomisk ram för försvarsbeslutsperioden 1987/88-1991/92

Jag förordar i likhet med försvarskommittén att en planeringsram för den civila delen av totalförsvaret inrättas och alt den för försvarsbeslutsperio­den skall uppgå till 7 823 milj. kr. i prisläge 1986/87 (civilförsvar prisläge februari 1986).

Jag kommer under avsnitt 6.5 att närmare redovisa ramens konstruktion och innehåll.

Planeringsramen bör enligl kommittén i stort fördelas enligt följande.

Ändrade förutsättningar kan motivera avvikelser från denna fördelning.

Civilförsvar

5025 milj. kr.

Hälso- och sjukvård

596 -"-

Förutvarande ekonomiska försvaret

1 960 -"-

Psykologiskt försvar

37 -"-

Övrigt

205 -"-

7823 milj. kr.

(= 1564,6 milj. kr./år)

Kommittén har förordat att för försvarsbeslutsperioden härutöver avde­las 500 milj. kr. för att förbättra beredskapen på hälso- och sjukvårdsområ­det. Kommittén har vidare förordat all televerket självt skall finansiera sina beredskapsålgärder och alt krigsskyddsåtgärder bör vidtas under för­svarsbeslutsperioden som motsvarar etl belopp av 350 milj. kr. Kommittén har föreslagit att fredskrislagren på kemi-, metall- och beklädnadsområ­dena bör försäljas. Intäkterna från försäljningen bör användas för åtgärder inom den civila delen av totalförsvaret. Kommittén har lämnat förslag om minskning av beredskapslagren av olja. Jag biträder kommitténs förslag.

Med tillämpning av planeringsramen kommer de beräknade ramutgif­terna för totalförsvarets civila del för budgetåret 1987/88 att uppgå till 1 591,8 milj. kr. enligt följande sammanställning.

94

Ram

1564,6 milj. kr.        Prop. 1986/87:95

Pris-och löneomräkning

-1-82,8-"-

Överföring av  medel för kvalificerad  ammunitions-

röjning till den militära ramen

-  1,0-"-

Driflkostnader för den statliga oljelagringen

54,6 - " -

I 591,8 milj. kr.

Storleken av driftkostnaderna för den statliga oljelagringen är för närva­rande svår att bedöma varför de tills vidare inte bör ingå i ramen.

Medel för investeringar för u-landsutbildning i Sandö anvisas av prak­tiska skäl under anslaget H2. Anläggningar för fredsorganisationen bör inte belasta ramen.

6.4 Den fortsatta utvecklingen av totalförsvarets civila del 

6.4.1 Grunder och inriktning

Totalförsvarets civila del skall värna civilbefolkningen mot verkningarna av krigshandlingar genom att bereda skydd, rädda nödlidande, ombesörja vård och trygga en livsnödvändig försörining. Förmågan i dessa avseenden grundas främst på det fredstida samhällets resurser och dess förmåga till omställning. Grundprincipen skalviss verksamhet i fred också innebär ett motsvarande ansvar i krig.

Samhällets förmåga att möta fredstida störningar är grundläggande för möjlighetema alt verka under kriser och i krig. Jag vill i likhet med försvarskommittén betona vikten av att det härutöver i fredstida planering och samhällsutveckling tas särskild hänsyn lill beredskapen för kriser och i krig. Sådana åtgärder kan i sin tur vara betydelsefulla även för fredssam­hället t. ex. vid olyckor och katastrofer av olika slag. En samhällsplanering som sker i fred under beaktande av totalförvarsintressena minskar behovet av beredskapsplanering och särskilda beredskapsåtgärder. Jag återkom­mer i det följande med förslag till hur beredskapshänsynen i planering och samhällsutveckling skall kunna förbättras.

Jag har i det föregående redogjort för innehållet i stort i 1982 års förs­varsbeslut i vad gäller den civila delen av totalförsvaret.

En strävan i detta beslut var att decentralisera ansvaret för och förbättra samordningen av den civila lotalförsvarsverksamheten saml atl i ökad utsträckning ge den en förankring hos medborgarna. Denna strävan kom till uttryck bl. a. genom den ökade samordningen mellan fredslida och krigstida räddningstjänst, kommunernas vidgade ansvar för verksamheten på lokal nivå, uppbyggnaden av hemskyddsorganisationen, den ökade satsningen på skydd mot kärnvapen och kemiska stridsmedel samt förbätt­ringen av samordningen såväl inom den civila delen av totalförsvaret som inom totalförsvaret som helhet.

En annan strävan i försvarsbeslutet var att inrikta försöriningsberedska­pen mot att främst säkerställa de oundgängliga behoven och att i ökande grad bygga beredskapen på del svenska näringslivets inneboende flexibili­tet och omställningsförmåga.

I likhet med försvarskommittén finner jag all 1982 års försvarsbeslut i

95

väsentliga avseenden bör fullföljas och vidareutvecklas men att delvis Prop. 1986/87:95 ändrade bedömningar av krisers och krigs karaktär, vilkas innebörd jag närmare redovisat i mina säkerhetspolitiska överväganden, och av den militärtekniska utvecklingens konsekvenser motiverar vissa omprioriterin­gar. Dessutom krävs ytterligare satsningar på vissa funktioner som upp­märksammades redan i 1982 års försvarsbeslut men där genomförandet av åtgärderna av olika skäl försenats.

Av särskild belydelse för mina förslag i del följande har varil dels bedömningen av resursbehovet och inriktningen av beredskapsåtgärderna när del gäller hälso- och sjukvård och befolkningsskydd för att förbättra förutsättningarna för befolkningens överlevnad i krig, dels synen på krisers och krigs längd och karaktär.

När del gäller hälso- och sjukvården har försvarskommittén funnit att de allvarliga brister, främst avseende beredskapen för krig, som konstatera­des i samband med 1982 års försvarsbeslut närmast förstärkts och att beredskapen i fräga om försöriningen med sjukvårdsförnödenheter och läkemedel för främst den civila hälso- och sjukvården fortfarande ligger på en oacceptabelt låg nivå.

I fräga om befolkningsskyddet konstaterar kommittén beträffande till­gången pä skyddsrum att bristerna i vissa områden är så stora att de med fortsatt byggande enligl nu tillämpade principer inte kan täckas under de närmaste årtiondena. Dessa principer innebär främst att ytterligare skyddsrum anskaffas successivt i anslutning till all nybyggnation i de ca 350 skyddsmmsorterna. Kommittén finner det oacceptabelt att skyddsbe­hovel i bristområden inte kan tillgodoses inom överskådlig tid och förordar därför en ändrad inriktning av befolkningsskyddet. Enligt kommitténs mening bör åtgärder för atl förstärka befolkningsskyddet och räddningst­jänsten samt hälso- och sjukvården sättas in i ett gemensamt perspektiv när det gäller atl förbättra förutsättningarna för befolkningens överlevnad i krig.

Jag delar kommitténs uppfattning om den allmänna inriktningen av be­redskapsplaneringen när det gäller hälso- och sjukvården och befolknings­skyddet. Jag förordar i likhet med kommittén beträffande dessa ätgärder en ändrad inriktning som i stort innebär dels en intensifierad satsning på hälso- och sjukvården, dels en ändrad inriktning av befolkningsskyddet inom civilförsvaret. Sammantaget bör dessa ätgärder medföra en för be­folkningens överlevnadsmöjligheter i krig mer ändamålsenlig fördelning av resurserna.

Efter samråd med mig kommer chefen för socialdepartementet senare denna dag att förorda att det vid försvarsbeslutsperiodens slut skall ha byggts upp resurser i fräga om försöriningsberedskapen med sjukvårdsför­nödenheter så att i varie faU krigsbehoven i huvudsak kan tillgodoses.

Jag kommer i det följande att föreslå att det framtida skyddsmmsbyg­

gandet utifrån en samlad syn på befolkningens behov av skydd, i högre

grad än hittills bör inriktas på sådana områden där mer betydande risker

finns för civilbefolkningen vid en angripares bekämpning av militärt bety­

delsefulla mäl. Jag kommer vidare att förorda en väsentligt ökad satsning

på att komplettera skyddsmmsbyggandet med andra skyddsåtgärder som

96

kan bidra till att bristerna läcks inom överskådlig lid.

När del gäller försöriningsberedskapen är synen på krisers och krigs     Prop. 1986/87:95 längd och karaktär av särskild belydelse. Mina förslag för olika funktions­områden grundas på de bedömningar härvidlag somjag redogjort för i det föregående och syftar till att uppnå en balanserad uthållighet.

Efter samråd med chefen för miljö- och energidepartementet finner jag att den samlade bedömningen av kriser och krig som utgångspunkt för planeringen leder till att beredskapslagren främst av olja kan minskas väsentligt med bibehållande av en tillräckligt hög försörjningssäkerhet. De medel som på så sätt kan frigöras bör utnyttjas för andra behov inom totalförsvaret, där bedömningen av hotbilden ger vid handen att ytterligare åtgärder är nödvändiga.

För den civila delen av totalförsvaret vill jag i likhet med kommittén härutöver framhålla att ytterligare ätgärder erfordras främst inom tele-, el-och transportområdena. Dessa funktioner är av grundläggande betydelse för hela samhällets möjligheter att verka i krig.

Jag vill understryka vikten av att alla beredskapsålgärder som vidtas bygger pä gemensamma operativa grunder och att hänsyn tas till den prioritering mellan olika regioner somjag i det föregående har förordat bör gälla. Jag vill i likhet med försvarskommittén framhålla betydelsen av att myndigheterna i sitt fortsatta planeringsarbete beaktar övre Norrlands-och Gotlandsproblemen.

Jag vill i detta sammanhang framhålla att ÖCB i enlighet med anvisning­arna för programplaneringen har genomfört en särskild utredning om för­söriningsproblemen i övre Norrland och pä Gotland. De förslag som läm­nats är till väsentlig del av generell natur och kan tillämpas även pä andra delar av landet. Dessa frågor kräver ytterligare utredning innan de kan bli aktuella att närmare pröva. Jag återkommer dock till vissa av de i ÖCB:s utredning behandlade frågorna i samband med behandlingen av resp. funk­tioner.

Vissa av funktionerna inom den civila delen av totalförsvaret, främst sädana funktioner som avser försörining med varor inkl. energi, är för sin planering beroende av preciserade planeringsförutsättningar förutom be­träffande krisers och krigs längd och den kristida utrikeshandelns omfatt­ning också i vad avser försöriningsstandard.

1 fråga om försörjningsstandarden har riksdagen på vissa områden gjort preciserade uttalanden om den ambitionsnivå som bör gälla. Således har för livsmedelsområdet uttalats alt en kriskost som molsvarar 2900 kcal/ dygn bör vara en utgångspunkt för planeringen. Vidare har för beklädnads­området uttalats att en tillförsel bör kunna åstadkommas som innebär att ett vissl minsta innehav av kläder och skor skall kunna garanteras. För energiområdet har slutligen uttalats vilken inomhuslemperalur som minst bör kunna upprätthållas under dag resp. natt.

Försvarskommitlén förordar alt riksdagen på detta område uttrycker sig

i mer allmänna termer. De preciserade mål för försöriningsstandard m. m.

som nu gäller bör därför upphävas såsom av riksdagen beslutade mål. Del

bör ankomma på regeringen och de funktionsansvariga myndigheterna alt

pä grundval av allmänna uttalanden av riksdagen i dessa hänseenden göra

de preciseringar som erfordras för planeringen.

97

7    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95

Jag delar kommitténs uppfattning. Jag och cheferna för jordbruks- samt     Prop. 1986/87:95 miljö- och energidepartementen återkommer till frågan i behandlingen av resp. funktioner.

Jag avser uppdra ät ÖCB att i samarbete med berörda funktionsansvari­ga myndigheter vidareutveckla målbeskrivningarna för beredskapen inom olika funktioner.

Utvecklingen i samhället har i många avseenden medfört en ökad sårbar-hel för både fredstida och krigstida störningar. Försvarskommitlén redovi­sar i sitt betänkande nägra drag i denna utveckling. Somjag har framhållit i det föregående är samhällets förmåga att möta fredstida störningar en viktig resurs när det gäller beredskapen för kriser och krig.

I beredskapsplaneringen inom den civila delen av totalförsvaret vidtas åtgärder för att motverka sårbarheten i kriser och krig inom resp. samhälls­områden. Planeringen genomförs av de funklionsansvariga myndigheter­na. En viktig uppgift för de myndigheter som ansvarar för beredskapspla­neringen är att identifiera problemområden i dessa avseenden. Härvid bör ocksä sammanhanget med forskning och utveckling uppmärksammas.

Sårbarhetsfrågorna kan i alll väsentligt betraktas som problem som avser enskilda funktioner. Jag och för olika funktioner ansvariga departe­mentschefer kommer därför atl behandla dessa frågor i samband med genomgången av dessa i resp. avsnitt. Emellertid kan samhällets beroende av datorer och informationsbehandling betraktas som elt för funktionerna gemensamt sårbarhelsproblem varför det är motiverat att här särskilt behandla denna fråga.

Överstyrelsen för ekonomiskt försvar fick i samband med programplanearbetel i uppdrag alt för de olika funktionerna inom den civila delen av totalförsvaret redovisa en översiktlig analys av humvida ADB-säkerheten motsvarar vad som erfordras under kriser och i krig.

Resp. ansvarig myndighet/företag bör enligl ÖCB klarlägga vilka åtgär­der som erfordras för att höja ADB-säkerheten i krig. Till gmnd härför föreslås läggas en särskild riskanalys. På gmndval av riskanalysen kan behovet av beredskapsåtgärder utöver fredssäkerheten fastställas och kostnaderna beräknas. Kostnaderna kan enligt ÖCB bli mycket höga, särskilt om åtgärder skall vidtas efler hand i etablerade system. En priori­tering är därför nödvändig.

Vad som nu sagts gäller befintliga statliga syslem. Skall motsvarande åtgärder genomföras även inom kommunal verksamhet och i näringslivet torde enligt ÖCB särskilda åtgärder erfordras, t.ex. särskild lagstiftning eller olika former av ekonomiskt stöd.

Jag kan liksom försvarskommittén konstatera att datoriseringen blivit så integrerad i vissa verksamheter att det inte torde vara möjligt alt inom rimlig tid återgå till manuella rutiner. ADB-stöd lorde därför i stor ut­sträckning vara nödvändigt för att en verksamhet skall kunna bedrivas pä en rimlig nivå även under kriser och i krig.

Beredskapsplaneringen inom ADB-området måste mol denna bakgmnd

aktiveras. Det bör ingå i de funktionsansvariga myndigheternas uppgift alt

verka för att erforderiig planering på detta område kommer tUl stånd som

en naturlig del av beredskapsförberedelserna.

98

Jag anser att arbetet bör fortsätta med hög prioritet och inriktas mot att Prop. 1986/87:95 höja beredskapsnivån för dem som avser utnyttja ADB för sin verksamhet under kriser och i krig. Jag avser därför senare lämna förslag till regeringen om att uppdra ät ÖCB att i samverkan med försvarets rationaliseringsinsti­tut och statskontoret samt funktionsansvariga myndigheter konkretisera de åtgärder som bör vidtas för att förbättra ADB-säkerheten.

Regeringen uppdrog i augusti 1985 åt totalförsvarets chefsnämnd att fortsätta arbetet med beredskapshänsyn i samhällsplaneringen. Uppdraget innebar dels atl meddela råd och rekommendationer om beredskapshänsyn på olika nivåer inom totalförsvaret, dels att verka för att utbildnings- och informationsbehovet skulle kunna tillgodoses.

Chefsnämnden redovisade sill uppdrag i juni 1986. Råden och rekom­mendationerna utgavs i december 1986 i en särskild skrift Beredskapshän­syn i samhällsplaneringen. Jag anser i enlighet med nämndens förslag atl skriften bör ligga till grund dels för information, dels för arbetet med precisering av åtgärder som kan vidtas på totalförsvarets olika nivåer.

Överstyrelsen för civil beredskap har del övergripande ansvaret för samordningen av frågan om beredskapshänsyn i samhällsutvecklingen. Det är enligt min mening av yttersta vikt att beredskapsbehoven och betydelsen av att dessa beaktas sprids till myndigheter, organisationer, förelag m. fl. som deltar i planeringen och utvecklingen av samhällets olika delar samt i forskningssammanhang. Detta innebär bl.a. en ökad satsning pä information och utbildning. Jag ser det därför som särskilt viktigt att överstyrelsen, civilbefälhavarna och länsstyrelserna verkar för spridning av kunskap i dessa frågor. Jag vill särskilt peka på vikten av att sådan information lämnas i samband med utbildning, övningar och konferenser saml vid överläggningar med näringslivets företrädare.

6.4.2 Administrativ beredskap

Försvarskommittén har uttalat det angelägna i att kommuner och lands­tingskommuner på motsvarande sätl som gäller för statliga myndigheter redan i fred vidtar sådana åtgärder som är nödvändiga för att kunna höja den egna beredskapen redan före ett beslut om beredskapstillstånd. Jag delar den uppfattningen. Etl viktigt mål för denna beredskap är därför att skapa förutsättningar för en effektiv beslutsgång på alla myndighetsnivåer.

Den administrativa beredskapen uppvisar vissa brister. Beredskapsför­fattningarna är delvis ålderdomliga till form och innehåll och är i stor utsträckning skrivna mot andra hotbilder än de nuvarande. Försvarskom­mittén har anfört alt en viss tveksamhet råder beträffande beredskapsbe­greppets innebörd, vilket försvårar möjligheterna att behandla beredskaps­frågorna entydigt. Kommittén föreslår att en översyn genomförs av lagen (1960:513) om beredskapslilLstånd och tillhörande beredskapskungörelse (1960:515). I likhet med kommittén anser jag atl det är nödvändigt att beredskapsförfattningarna ensas och anpassas till dagens behov.

I januari 1985 tillkallade regeringen en särskild utredare (Dir. 1985:01)

för att göra en förfallningsteknisk översyn av civilförsvarslagen (1960:74,

omtryckt 1984:1026) och lagen (1964:63) om kommunal beredskap (om-

99

tryckt 1984:1027) samt de andra författningar som reglerar de frågor som     Prop. 1986/87:95 behandlas i dessa lagar. Detta arbete beräknas vara slutfört under budget­året 1987/88.

Genom det ökade ansvar kommunerna fåll i totalförsvaret är det nöd­vändigt alt beslut om beredskapshöjande åtgärder före ett beredskapslill­slånd som riktas mot statliga myndigheter ocksä fär genomslag i kommu­ner och landstingskommuner. Mot bakgrund av vad jag här har anfört anser jag att det nu finns skäl att göra en författningsteknisk översyn av lagen om beredskapstillständ och hithörande författningar. Jag avser att i annat sammanhang återkomma lill regeringen i denna fråga.

Jag anser vidare att det från totalförvarssynpunkt är nödvändigt att man i allt arbete med författningar, utredningsdirektiv m. m. beaktar hur svårig­heterna under kris, krigsfara eller i krig skall bemästras. Delta bör ta sig uttryck i generella beredskapsförfattningar eller i särskilda beredskaps-föreskrifter i de författningar som styr myndigheternas verksamhet i fred.

6.4.3 Funktionsvis inriktning

6.4.3.1 Civil ledning och samordning

Funktionen omfattar övergripande ledning och samordning av de civila delarna av totalförsvaret på central, högre och lägre regional samt lokal nivå.

En effektiv ledning och samordning under kriser och i krig är nödvändig för att totalförsvaret skall fungera tillfredsställande. En väl sammanhållen vidareutveckling inom detta område är betydelsefull. Jag har under avsnit­tet 4.3 i del föregående närmare utvecklat min syn i denna fråga.

Överstyrelsen för civil beredskap

Riksdagen beslöt våren 1985 (prop. 1984/85:160, FöU 11, rskr. 388) att överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) fr. o. m. den I juli 1986 skulle få vidgade uppgifter och byta namn till överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB).

Från samma tidpunkt blev ÖCB ansvarig myndighet på central nivå för funktionen Civil ledning och samordning. Ledningsuppgifter på övriga nivåer handhas av civilbefälhavare (CB), länsstyrelser och kommunstyr­elser.

ÖCB:s uppgifter är främst att pä central nivå svara för beredskapsför­beredelserna inom funktionen Civil ledning och samordning. ÖCB skall således samverka med totalförsvarets militära del saml tillsammans med övriga funktionsansvariga myndigheter på central nivå, CB och länsstyrel­ser utarbeta principer för civil operativ ledning i krig, bedriva operativa studier, samordna den cenlrala ledningens krigsorganisation, krisgrupper­ing, samband, skydd och krigsorganisering, ansvara för utbildning och övning av de civila ledningsorganen på alla nivåer m. m.

ÖCB har även ansvaret för samordningen av de civila beredskapsförbe­

redelserna. Uppgiften innebär bl.a. att ÖCB i samråd med berörda myn-

100

digheler skall utarbeta riktlinjer för prioriteringen av samhällets civila     Prop. 1986/87:95

resurser under kriser och i krig och samordna planeringen inom funktion-

sövergripande områden som t.ex. skydd, utrymning, krigsanskaffning,

undanförsel och förstöring. ÖCB skall vidare verka för all de uppgifter

som centrala myndigheter ålägger de regionala statliga myndigheterna blir

samordnande och balanserade och samordna de centrala myndigheternas

administrativa beredskap m. m.

ÖCB har slutligen uppgiften att pä central nivå leda och samordna studie- och planeringsverksamheten för totalförvarets civila del. ÖCB skall härvid bl.a. samordna behovet av gemensam försvarsforskning för total­försvarets civila del.

ÖCB skall verka för att beredskapen inom den civila delen av totalför­svaret hålls på en godtagbar nivå och att avvägningen mellan olika åtgärder är lämplig liksom samspelet mellan denna del av totalförsvaret och det militära försvaret. 1 detta sammanhang är det väsentligt att ÖCB följer och dokumenterar beredskapsläget och skaffar sig kunskaper om problem och brister inom den civila delen av totalförsvaret.

Lednings- och samordningsuppgiften är en i hög grad utåtriktad uppgift. Förtroendefulla relationer till övriga beredskapsmyndigheter och lill andra samhällsorgan är därför en förutsättning för alt ÖCB skall nå framgång i sitt arbete. Den kontaktskapande verksamheten syftar till att öka intresset och förståelsen för beredskapsfrågorna hos chefer och andra anställda vid myndigheter och förelag och att motivera dessa organs ledningar alt enga­gera sig djupare i beredskapsfrågorna.

Lednings- och samordningsuppgiften går i stor utsträckning ut på att motivera andra samhällsorgan att känna ansvar för och la initiativ till åtgärder som kan bidra till att höja beredskapen. ÖCB:s verksamhet syftar således inte till att ta över ansvar och befogenheter från andra beredskaps­myndigheter. Det är enligt min mening i stället väsentligt att lednings- och samordningsuppgiften utövas i samverkan med berörda myndigheter.

Civilbefälhavarna

Landet är indelat i sex civilomräden, som sammanfaller med militärområ­dena. En av landshövdingarna inom varie civilområde utses av regeringen att vara civilbefälhavare.

De civila, regionala försvarsförberedelserna skall grundas på en samlad analys av de förhållanden som påverkar förvarsmöjlighelerna inom resp. civilområde.

Civilbefälhavaren skall i fred verka för att totalförsvaret inom resp. civilområde planläggs så att det i krig och vid krigsfara kan föras med en enhetlig inriktning samt så att största möjliga försvarseffekt uppnås. Civil­befälhavarna samverkar härvid med militärbefälhavarna.

Fömtom samordning av viss planläggning skall civilbefälhavarna leda övningar och utbilda eller verka för utbildning av viss personal för upp­gifter i krig.

Civilbefälhavarnas roll och inflytande i beredskapsplaneringen har för-

101

stärkts genom att dessa numera i större utsträckning deltar i centralt     Prop. 1986/87:95 planeringsarbete och genom att den nya ledningsstrukturen har införts.

Försvarskommitlén framhåller att en effektiv ledning och samordning under kriser och i krig är nödvändig för att totalförsvaret skall fungera tillfredsställande. Civilbefälhavarnas ansvar och befogenheter bör särskilt undersökas. En särskild sakkunnig har utsetts för atl se över civilbefälha­varnas och länsstyrelsernas krigsorganisation.

Länsstyrelserna

Av länsstyrelseinstruktionen framgår alt länsstyrelserna skall beakta de krav som totalförsvaret i krig uppställer. Denna uppgift har ett nära sam­band med beredskapshänsyn i samhällsplaneringen.

Länsstyrelserna verkar vidare för att totalförsvaret inom resp. län plan­läggs så att det i krig och vid krigsfara kan föras med en enhetlig inriktning samt sä att största möjliga totalförsvarseffekt uppnås. Länsstyrelserna samverkar härvid med försvarsområdesbefälhavarna.

Länsstyrelsernas organisation är för närvarande föremål för olika över­syner. De nu aktuella förändringarna av länsstyrelseorganisationen har gjort det nödvändigt att se över länsstyrelsens krigsorganisation och i anslutning härtill även civilbefälhavarnas krigsorganisation. För denna utredning haren särskild sakkunnig utsetts i civildepartementet. Försvars­kommittén betonar det angelägna i att försvarsenheterna ges möjlighet att fullgöra sina för totalförsvaret väsentliga uppgifter.

Chefen för civildepartementet återkommer senare i dag till totalförsvars­frågor m. m. vid länsstyrelserna.

Kommunal beredskap

Kommunstyrelsen är högsta civila totalförsvarsmyndighet på lokal nivå.

Den 1 januari 1987 övertog kommunerna ledningen av civilförsvarsverk­samheten på lokal nivå under civilförsvarsberedskap. Genom den plan­läggning som har bedrivits i kommunerna under de senaste två åren har civilförsvarsplanläggningen samordnats med övrig kommunal beredskaps­planläggning. Bland de beredskapsplaner kommunerna har upprättat kan nämnas ledningsplan, informationsplan, skyddsplan, planer för social­tjänst, el- och värmeförsöriningen samt för skolverksamhet och kollektiv utspisning.

Försvarskommittén betonar vikten av att ledningsfunktionen på den kommunala nivån förstärks. Jag delar den uppfattningen. I likhet med vad kommittén anför, anser jag att i ett inledningsskede planläggnings-, öv­nings- och utbildningsverksamheten kommer att vara av största betydelse. Härigenom kommer realiserbarheten i upprättade planer att kunna prövas.

Försvarskommittén har särskilt framhållit betydelsen av den kommunal-

tekniska försöriningens säkerhet. Jag ansluter mig till denna uppfattning

och vill betona viklen av att kommunerna genomför analyser av kon­

sekvenserna av störningar såväl i fred som under kriser och i krig. De

gångna årens erfarenheter visar att tillgången på reservkraftaggregat för

102

fredstida behov är av stor betydelse för såväl kommuner och landstings-     Prop. 1986/87:95 kommuner som näringsidkare.

Med hänsyn till behovet av både en väl fungerande sjukvård i såväl krig som fred samt den nära koppling som råder mellan den landstingskommu­nala omsorgs- och primärvården och den kommunala socialtjänsten föror­dar kommittén att en översyn och nyplanläggning av den landstingskom­munala beredskapen genomförs. Jag delar kommitténs uppfattning och förordar att en översyn av den landstingskommunala beredskapsplanlägg­ningen genomförs.

Mol bakgrund av vad jag här har anfört har jag budgeterat vissa medel för genomförande av denna verksamhet under anslaget G 2. Civil ledning och samordning.

6.4.3.2 Civilförsvar och fredsräddningstjänsl

Inledning

Funktionen Civilförsvar beslår av befolkningsskydd och räddningstjänst. Med begreppet befolkningsskydd avses de förebyggande åtgärder som vidtas i fred för att förhindra olyckor och för att begränsa skadan, om en olycka skulle inträffa. Det omfattar även åtgärder för att skydda civilbe­folkningen i krig. Med räddningstjänst avses de räddningsinsatser som staten eller kommunerna skall svara för i fred vid olyckshändelser och överhängande fara för olyckshändelser för att hindra och begränsa skador på människor eller egendom eller i miljön. Insatser för att hindra och begränsa skador på människor och egendom i krig benämns också rädd­ningstjänst. Till räddningstjänst hänförs även sådan efterforskning av män­niskor eller luftfartyg som är hänförlig till fjäll-, flyg- och sjöräddnings­tjänst. Räddningstjänsten under civilförsvarsberedskap och den del av befolkningsskyddet som syftar till skydd av befolkningen under civilför­svarsberedskap utgör civilförsvarsverksamhel. Verksamheten i fredstid har samlats i uttrycket fredsräddningstjänst. Med hänsyn till all fredsrädd-ningstjänslen inte har behandlats i försvarskommittén lar jag upp den delen av verksamheten mer utförligt i det följande.

Civilförsvarsverksamheten och fredsräddningsljänsten integreras för närvarande. Samtidigt ökar kommunernas roll och ansvar i båda verksam­heterna. Kommunerna övertog den 1 januari 1987 ansvaret för ledningen av civilförsvarsverksamheten pä lokal nivå under civilförsvarsberedskap och det planläggningsansvar i fred som hänger samman härmed. Övning av civilförsvarsverksamheten decentraliseras successivt och kommer att ge­nomföras i kommunerna. Genom bildandet av statens räddningsverk den Ijuli 1986 genomfördes en integration av, förutom den statliga förvaltning­en på de båda områdena på central nivå, utbildningen för fredsräddnings­tjänst med civilförsvarsutbildningen. En mycket stor del av befälet i krigs­organisationen kommer att utgöras av personal från fredsräddningstjän­sten.

Statens räddningsverk är central förvaltningsmyndighet för frågor om

befolkningsskydd, innefattande frågor om landlransporter av farligt gods,

och räddningstjänst. Räddningsverket skall samordna samhällets verksam-

103

het inom befolkningsskyddet och räddningstjänsten. Verket är tillsyns-

myndighet och har möjlighet att meddela föreskrifter för den kommunala Prop. 1986/87:95 räddningstjänsten och räddningstjänsten vid utsläpp av radioaktiva ämnen saml för samordning av samhällets räddningstjänst. En annan uppgift för räddningsverket är att samordna tillsynsmyndigheternas verksamhet i frå­ga om landtransporter av farligt gods och svara för tillsyn inom verksam­hetsområdet i övrigt. Räddningsverket skall också bl.a. planera och ge­nomföra utbildning och övning av civilförsvarsorganisationen och av per­sonal för räddningstjänst och sotningsväsende samt av beredskapsorgani­sationen för kärnkraftsolyckor.

Ansvaret för den statliga räddningstjänsten är fördelat pä flera huvud­män. Varie kommun skall svara för räddningstjänsten inom kommunen om inte ansvaret ligger på den statliga räddningstjänsten. Kommunerna och de statliga myndigheterna skall samarbeta med varandra.

Med syfte att följa upp allvariiga olyckshändelser och tillbud till sådana händelser har regeringen tillkallat en kommitté (Kn 1981:02), som har fått till uppgift att göra kompletterande undersökningar belräffande säkerhets­åtgärder och räddningsinsatser. Kommittén avlämnade i juni 1986 betän­kandet (Ds Fö 1986:3) Statens katastrofkommission. Betänkandet har remissbehandlats och bereds för närvarande i regeringskansliet.

Statens brandnämnd har i samråd med generaltullstyrelsen och Svenska kommunförbundet på regeringens uppdrag utrett frågan om organisation av personalberedskapen för kemikaliebekämpning till sjöss och har före­slagit att räddningsstyrkor frän räddningskårerna i Göteborg, Helsingborg, Malmö, Stockholm och Sundsvall skall upprätthälla beredskap för att biträda kustbevakningen vid insatser mot kemikalieutsläpp till sjöss. Det övervägs för närvarande om inle dessa räddningsslyrkor även skall kunna användas för insatser vid omfattande kemikalieolyckor på land.

Inom fredsräddningstjänstområdet pågår ett betydande internationellt samarbete. Bl. a. förekommer samverkan i fråga om åtgärder mot förore­ning av den marina miljön. Vidare pågår ett samarbete med övriga nordis­ka stater som syftar till atl underlätta och öka räddningstjänstsamverkan över riksgränserna. Inom Internationella atomenergiorganet (lAEA) har utarbetats ett förslag till konvention om bistånd i händelse av en kärnener­giolycka eller ett radioaktivt nödläge. Arbete pågår med den lagstiftning och de andra praktiska åtgärder som fordras för att Sverige skall kunna ratificera konventionen. Efter svenskt initiativ har en översyn påböriats av del nordiska samarbelsavtalet i samband med strålningsolyckor, under­tecknat i Wien den 17 oktober 1963. I fråga om transport av farligt gods förekommer ett omfattande internationellt samarbete. Detta är nödvändigt med hänsyn till att transporterna ofta är internationella.

Inom civilförsvarsverksamheten och fredsräddningstjänsten pägär ett aktivt arbete med alt exportera tjänster och varor inom verksamhetsområ­det. Statens räddningsverk och tullverkets kustbevakning deltar således i exportsamverkansgmpper i Sveriges exportråds regi.

AUmän inriktning

Befolkningsskyddet och räddningstjänsten har under 1980-talel gått ige­

nom en omfattande översyn och reformprocess. Syftet har varit att effekti-

104

visera verksamheten bäde i fred och i krig. Jag vill framhålla att de Prop. 1986/87:95 grundläggande besluten nu genomförts genom bildandet av statens rädd­ningsverk .samt ikraftträdandet vid årsskiftet 1986/87 av kommunernas ansvar för ledningen av civilförsvarsverksamheten på lokal nivå under civilförsvarsberedskap och den nya räddningsljänstlagstiftningen. Samti­digt fordras fortsatta insatser för atl förverkliga statsmakternas inten­tioner.

Försvarskommittén anser all den i 1982 års försvarsbeslut fastställda integreringen av civilförsvarsverksamheten och fredsräddningstjänsten bör fullföljas. En väl fungerande fredsräddningstjänsl är enligt kommittén en väsentlig grund för alt motsvarande verksamhet i krig skall kunna genomföras effektivt. Kommittén understryker dock betydelsen av ut­vecklingen av fredsräddningstjänsten under hänsynstagande till krigsupp­gifterna.

Jag delar försvarskommitténs syn i fråga om integrationen. Arbete med en sädan inriktning pågår. Det arbetet bör enligt min mening fortsätta varvid kommunernas ansvar för verksamheten successivt utvidgas. Ett viktigt instmment för att räddningsverket skall kunna påverka utveckling­en i önskad riktning är informationsverksamheten. Denna kan även utnytt­jas för att främja allmänhetens beredskap och förmåga att ta ett ökat ansvar för den egna säkerheten i fred och i krig.

Försvarskommitténs förslag innebär väsentliga ändringar i inriktningen av befolkningsskyddet och räddningstjänsten i krig. Jag återkommer till dessa frågor.

Räddningsverket har utarbetat en plan för studie- och forskningsverk­samheten för att skapa ett planerings- och beslutsunderlag för verksamhe­tens ledning samt för att utveckla ett underlag för tekniska, pedagogiska och administrativa lösningar inom olika produktionsområden.

Studie- och forskningsverksamheten utgör enligt min mening en nödvän­dig grund för utveckling av det framtida befolkningsskyddet och rädd­ningstjänsten. Jag kan i huvudsak ansluta mig till den inriktning som anges i räddningsverkets plan. Även pä detta område bör en så långtgående integration som möjligt ske och hänsyn tas till krigets krav där det är lämpligt. I forsknings- och utvecklingsverksamheten bör bl.a. försvarets forskningsanstalt (FOA) och Styrelsen för svensk brandforskning (Brand-forsk) delta. När det gäller det forsknings- och utvecklingsarbete som fordras med anledning av den nya inriktningen av befolkningsskyddet i krig, kommer jag under anslaget F 5. Gemensam försvarsforskning (s. 188) alt förorda alt resurser avdelas för att kunna genomföra nödvändigt arbete.

För att effektivt styra verksamheten mot de uppsatta målen men även

för att följa upp och kontrollera denna fordras enligt min mening ett väl

utbyggt ADB-stöd. Räddningsverket har redovisat ett informationssystem

och en datakraftplan (IDP) som i huvudsak hänför sig till civilförsvarsverk­

samheten. Samtidigt pågår utvecklingen av ett datorstöd för fredsrädd­

ningstjänsten, som innebär en samverkan mellan den kommunala rädd­

ningstjänstens, räddningsverkels och länsalarmeringscentralernas syslem.

Som ett delprojekt häri utvecklas ett syslem för transport av farligt gods.

Jag anser att arbetet med att utveckla ett ändamålsenligt, sammanhållet

105

ADB-stöd för verksamhetsområdet bör ges hög prioritet. Åtgärder bör     Prop. 1986/87:95 vidtas för att säkerställa verksamheten i krig. En viktig aspekt är enligt min mening dessutom att systemet skall vara praktiskt användbart vid akuta insatser t. ex. genom länsalarmeringscentralerna och i arbetet med att höja säkerheten i samband med transporter av farligt gods.

Inriktningen av befolkningsskyddet

Försvarskommittén framhåller att del i det svenska samhället visserligen finns ett stort antal skyddsrum men atl det finns betydande brister bl. a. till följd av en obalanserad fördelning av skyddsmmstillgångarna. I vissa områden är bristerna så stora atl de med fortsatt byggande enligt nu tillämpade principer inle kan täckas under de närmaste årtiondena. Kom­mittén finner det oacceptabelt att skyddsbehovet i bristområden inte kan tillgodoses inom överskådlig tid och förordar därför en ändrad inriktning av befolkningsskyddet. Sålunda bör, utifrån en samlad syn på befolkning­ens behov av skydd, det framtida skyddsrumsbyggandet enligl kommittén i högre grad än hittills inriktas på sådana områden där mer betydande risker finns för civilbefolkningen. Kommittén förordar dämtöver en väsentligt ökad satsning på att komplettera skyddsmmsbyggandet med andra skyddsåtgärder som kan bidra till atl bristerna täcks inom överskådlig tid. Ett viktigt mål för den fortsatta utvecklingen av befolkningsskyddet är enligl kommitténs bedömning att befolkningen i riskområdena fär möjlig­het att snabbt komma i skydd vilket understryker betydelsen både av närbelägna skydd och av ett effektivt larmsystem. Det bör enligt kommit­téns mening också framhållas atl enklare skydd även bör kunna bidra tiU att, främst utanför riskområdena, förbättra den totala skyddsnivån mot radiakanfall och, i kombination med andningsskydd, mot kemiska hot. I ett grundskydd mot sådana hot är information och utbildning samt lednings­förmåga viktiga komponenter. Härutöver bör enligt kommittén olika meto­der prövas att höja skyddsnivån i hus och anläggningar i samband med ny-och ombyggnad. Den fysiska planeringen bör i högre grad än hittills kunna genomföras så att riskerna för befolkningen minskas. Med en ökad ambi­tion i delta avseende minskar enligt försvarskommittén kraven på särskilda skyddsåtgärder. Moderniseringen av skyddsrum bör enligt kommittén in­riktas på skydd mot radiaknedfall och kemiska hot samt väsentligen avse riskområden.

Kommittén utgår från att kommunernas nya roll inom den civila delen av

totalförsvaret beaktas vid utbyggnaden av ledningscentraler. Den utbygg­

nad som skall ske bör enhgt kommitténs mening så långt möjligt la tiUvara

möjligheterna lill god fredsanvändning. Enligt kommittén fordras dock

fortsalla studier beträffande den kommunala ledningen och de krav som

ställs på ledningscentralernas utformning. Kommittén anser det, även med

beaktande av kraven på en effektiv ledning, vara tillfyllest all utbyggnaden

genomförs i något mera begränsad omfattning än vad som har fömtsatts i

räddningsverkets programplan, t.ex. genom föriängd användning av vissa

befintliga ledningscentraler. Skyddsnivån hos ledningscentralerna bör an-

106

passas till den i det föregående föreslagna nya inriktningen av befolk-     Prop. 1986/87:95 ningsskyddel.

Jag delar kommitténs syn på inriktningen av befolkningsskyddet i krig. Regeringen har genom beslut i februari 1987 föreskrivit att de resurser som för innevarande budgetår avsätts lill skyddsrumsbyggandel och för under­håll av skyddsrum i huvudsak skall användas för insatser inom sådana områden som betecknas som riskområden i aktuella skyddsplaner. Moder­nisering av skyddsrum skall enligt beslutet inriktas på skydd mot radioak­tiva och kemiska ämnen saml väsentligen avse riskområden. Jag avser att föreslå regeringen att ge bl.a. ÖCB i uppdrag atl göra en översyn av de regionala mål- och riskanalyserna. Jag avser vidare att föreslå regeringen att ge räddningsverket i uppdrag att, med en successiv tillämpning av resultatet av denna översyn, genomföra studier och redovisa en samlad syn på befolkningens behov av skydd i krig med den inriktning som anges i försvarskommitténs förslag. Av vikt är att underlag tas fram för att säker­ställa atl i de nya riskområdena skyddsrum kan byggas fullt ut i samband med nyproduktion av byggnader och anläggningar. Även i fråga om led­ningscentraler delar jag kommitténs uppfattning.

Liksom kommittén anser jag vidare att den del av anskaffningsprogram­met för andningsskydd för civilbefolkningen som avser skydd för barn bör påskyndas.

Jag vill understryka betydelsen av uppbyggnaden av hemskyddsorgani­sationen och ökningen av självskyddsutbildningen. Bl. a. bör planeringen av ökad självskyddsutbildning under beredskap och krig fullföljas. Själv­skyddsutbildningen utgör en viktig grund för aUmänhetens medverkan i befolkningsskyddet och är till nytta även i fredstid.

När det gäller befolkningsskyddet i fred är ansvaret fördelat på olika myndigheter. Statens räddningsverk har ansvaret för samordningen mellan myndigheterna av befolkningsskyddet. Den kommunala räddningsnämn­den skall främja olycks- och skadeförebyggande verksamhet i kommunen. Varie kommun skall svara för att åtgärder vidtas inom kommunen så att bränder och skador till följd av bränder förebyggs.

För att uppnå praktiska resultat pä befolkningsskyddsområdet måste enligl min mening ett intimt samarbete mellan berörda organ byggas upp. Räddningsverket bör utveckla former och underlag för att fredsräddnings­tjänsten, i första hand de kommunala räddningsnämnderna, skall kunna främja den olycksförebyggande verksamheten samt påverka den fysiska planeringen för att åstadkomma ett mindre sårbart samhälle i fred och i krig. En viktig uppgift inom befolkningsskyddet blir, som räddningsverket framhåller, att följa utvecklingen, identifiera risker och föreslå åtgärder för att förhindra olyckor eller minska risken för skada. Detta gäller inte minst inom området tillverkning, förvaring och transport av kemikalier. I detta sammanhang bör även frågor om industriers och andra anläggningars samt trafikleders lokalisering och utnyttjande behandlas.

Inom systemet med det extra skatteutjämningsbidraget är numera avsatt

25 milj. kr. om året för förebyggande åtgärder mot jordskred och andra

naturolyckor. Bidrag kommer att lämnas för första gången under kalender­

året 1987. Enligt min mening kommer detta långsiktiga stöd att vara myc-

107

ket betydelsefullt för kommunernas arbete med att avvärja de allvarligaste     Prop. 1986/87:95 riskerna för naturolyckor.

Inriktningen av räddningstjänsten

Förmågan att leda räddningstjänsten under svära förhållanden bör enligt försvarskommitténs mening stärkas. Detta kan ske genom integrerade övningar eller funktionsövningar mellan kommunledning, civilförsvarsstab och fältstab, dvs. ledningsorganisationens olika besluts- och ansvarsnivåer vid ett och samma tillfälle, samt genom en ökad övningsverksamhet för räddningsorganisalionen t.ex. i form av utökade enhetsövningar. Hem­skyddsorganisationen bör också enligl kommitténs mening samövas med den övriga kommunala krigsorganisationen. Kommittén anser att en sam­ordning bör ske med fredsräddningsljänsten och all uppbyggnaden av krigsorganisationens sambandssystem bör genomföras med fredsverksam­hetens sambandssystem som bas. Samtidigt är det enligt kommittén nöd­vändigt att sambandssystemet uppfyller kraven på krigsuthållighel. Kom­mittén understryker betydelsen av att förutsättningarna för räddningstjäns­ten att möta kemiska hot förbättras och anser del dessutom angeläget alt civilförsvarsbaserna tillförs lätta ammunitionsröjningsenheter för att möj­liggöra snabba räddningsinsatser.

Jag delar kommitténs syn och förordar att denna läggs till grund för inriktningen av verksamheten. Som kommittén framhåller bör kraven på de olika befattningarna inom räddningstjänsten preciseras och utbildning­en planeras i enlighet härmed.

Flera av de förslag som läggs fram av försvarskommittén har nära anknytning lill räddningstjänsten i fred. Enligt min mening kan en fortsatt integration leda till en effektivare verksamhet både i fred och i krig. Del bör, förutom den direkta ledningen av verksamheten, gälla övningsverk-samhelen, som i framtiden genomförs i kommunerna, och materielhante-ringen. Försöksverksamheten i fråga om materielhanleringen bör inriktas på att finna former för att uppnå standardisering och enhetlighet i utrust­ningen för verksamheten i krig och i fred. Räddningsverket bör enligt min mening delta i och stimulera detta arbete. Försöksverksamheten bör även avse förvaring, vård och underhåll av materielen samt dennas utnyttjande och tillgänglighet från beredskapssynpunkl.

Som kommittén framhåUer spelar verkskydden en betydelsefull roll för att säkerställa näringslivets verksamhet vid krigshandlingar. Vid många företag finns väl fungerande räddningsstyrkor redan i fred. Formerna för att samordna freds- och krigsverksamheten bör utvecklas. Behovet av kompetens för atl möta kemiska hot bör enligt min mening därvid ytterliga­re beaktas.

108

Jag vill framhålla att räddningsverket har väsentliga uppgifter i fråga om samordning av räddningstjänsten i fred. Angelägna uppgifter är ocksä att verka för förbättrade förutsättningar all utnyttja Sveriges Radio AB, SMHI, militära resurser, civilförsvarsresurser, frivilligorganisationer m. fl. i räddningstjänsten. Enligt min mening bör räddningsverket följa utveck­lingen på hela räddningstjänstområdet och förmedla erfarenheter till dem som har räddningsljänstuppgifler.

Tjernobylolyckan har aktualiserat olika åtgärder för att förbättra bered- Prop. 1986/87:95 skapen mot utsläpp av radioaktiva ämnen. Jag vill peka på räddningsver­kets roll i arbetet med atl bygga upp en tillfredsställande beredskap i hela landet, utöver den som redan finns i län med kärnkraftverk. Även for­merna för att utnyttja den högre beredskap som finns i vissa län och den beredskap som redan finns inom den kommunala räddningstjänsten bör vara en uppgift för räddningsverket. Sådan beredskap kan enligt min mening också ha betydelse för andra större olyckor, t.ex. kemikalieut­släpp.

Beredskapen mot kemikalieolyckor tilldrar sig stort intresse bl.a. mot bakgrund av de myckel allvariiga olyckor som har inträffat på olika håll, senast i Basel i Schweiz hösten 1986. På svenskt initiativ har Nordiska ministerrådet påböriat ett gemensamt nordiskt forsknings- och utveck­lingssamarbete om bekämpning av kemikalieolyckor och utsläpp av kemi­kalier. Samarbetet gäller bekämpning både på land och till sjöss. Försva­rets forskningsanstalt har i samverkan med berörda myndigheter inlett en tvåårig riskanalysstudie på området. Det pågående forsknings- och utveck­lingsarbetet bäde på det nordiska och på det svenska planet bör enligt min mening leda till ökade kunskaper om hur beredskapen bör utformas och vilken metodik och teknik för insatser vid kemikalieolyckor som bör användas. Räddningsverket har här enligt min mening en viktig uppgift atl fylla.

Det får anses tillfredsställande att samverkan mellan kustbevakningen och fem större räddningskårer för insatser vid kemikalieolyckor till sjöss nu är under genomförande. Denna utveckling bör enligt min mening fort­sätta. Här utöver bör även former övervägas för att inom ramen för räddningstjänstlagen utnyttja dessa mera kvalificerade resurser vid allvar­liga kemikalieolyckor pä land. Även möjligheterna att utnyttja kvalificera­de styrkor från kemiska industrier bör prövas av räddningsverket. Här kan riskinventeringar och riskbedömningar inom länen vara betydelsefulla och ligga till grund för planering av sådana insatser och andra åtgärder. Jag vill ocksä understryka betydelsen av samverkan mellan kommunerna i räddningstjänstregioner för att förbättra beredskapen mot kemikalieo­lyckor och utjämna skillnaderna mellan kommunerna. Räddningsverket bör enligt min mening genom rådgivning och information verka aktivt för utveckling av regionsamarbetet.

Del svenska marina oljeskadeskyddet har utvecklats successivt. Riksda­

gen (prop. 1985/86:100 bil. 6, FöU 8, rskr. 182) har godkänt en grundsyn

för inriktningen av det marina oljeskyddet för 1990-talet. Grundsynen hade

utarbetats inom styrelsens för teknisk utveckling (STU) i samverkan med

berörda myndigheter och Svenska kommunförbundet genom studier och

kunskapsuppbyggande forskning inom insatsprogrammmet Teknik för ol­

jebekämpning till sjöss samt bekämpning och sanering av olja i strand­

zonen (TOBOS 85). Detta program beräknas bli avslutat under är 1987.

Inom ramen för programmet har de dellagande myndigheterna utvecklat

sin förmåga till upphandling av teknisk utveckling och materiel genom

kravspecifikation. Enligt min mening är det väsentligt att denna förmåga

vidmakthålls. Förstärkning av beredskapen sker nu med materiel som

109

anskaffas som ett resultat av programmet. Som framhålls i räddningsver-     Prop. 1986/87:95 kels programplan bör programmet fullföljas i den löpande verksamheten.

Även i generaltullslyrelsens programplan anges atl anskaffning avses ske av sädan materiel. Inom programområdet stödsystem avser general-tullstyrelsen all utveckla befintliga havsövervakningssystem dels för över­vakning av utsläpp av olja eller annat som är skadligt för miljön, dels för annan havsövervakning i samarbete med andra myndigheter. För egen del vill jag understryka betydelsen av denna utveckling. För närvarande är jag dock inte beredd att ta ställning till enskildheterna i programplanen.

I en komplettering lill programplanen har generaltullstyrelsen redovisat de föreskrifter om användning av kemiska produkter för bekämpning eller sanering vid oljeutsläpp som statens naturvårdsverk har utarbetat i samar­bete med styrelsen. Det är enligt min mening angeläget att understryka alt huvudprincipen även i framtiden bör vara alt olja i första hand så långt det är möjligt och rimligt skall bekämpas på mekanisk väg. I vissa situationer bör emellertid snabba insatser med dispergeringsmedel även från miljösyn­punkt vara all föredra eller utgöra ett komplement. Jag vill peka på att frågan om användning av dispergeringsmedel övervägs inom ramen för bl.a. Helsingforskonventionen.

När det gäller räddningstjänsten i fred har enligt min mening statens räddningsverk särskilt betydelsefulla uppgifter på utbUdnings- och övningsområdet för att öka effektiviteten. För den kommunala räddnings­tjänsten har räddningsverket det fulla ansvaret för kompetensutbildningen. Ansvaret för utbildningen av personalen inom den statliga räddningstjäns­ten ligger på resp. statlig myndighet. Det bör enligt min mening vara möjligt för räddningsverket att åtaga sig produktionsansvaret för sådan utbildning. Räddningsverket har som redan framgått ett ansvar för utbild­ningen av den kommunala personal som skall biträda tullverkets kustbe­vakning vid insatser till sjöss i samband med kemikalieutsläpp. Verket har också ansvaret för utbildningen av personalen i beredskapsorganisationen mol kärnkraftsolyckor.

Den försöksverksamhet med högre räddningstjänstutbildning som ge­nomförts med personal från olika myndigheter bör somjag ser det utveck­las till elt permanent inslag i verksamheten. Räddningsverket bör med täckning av sina självkoslnader kunna bedriva utbildning, genomföra kur­ser, seminarier osv. i syfte att förbättra samhällets räddningstjänst. Pä uppdragsbasis bör utbildning vidare kunna bedrivas som ett led i export av offentliga tjänster. Särskilda insatser bör göras från verkets sida för att genomföra länsövningar. Dessa bör särskilt avse kemikalieolyckor samt samverkan mellan land- och sjöorganisationen där övningsbehovet för närvarande synes vara störst. Jag vill understryka betydelsen av att öv­ningsverksamheten när det gäller kärnkraflsolyckor genomförs i enlighet med vad som anges i räddningsverkets programplan.

SOS Alarmering AB vid beredskap och i krig

SOS Alarmering AB ägs av Svenska kommunförbundet, landstingsförbun­

det och staten genom Teleinvest AB. Bolaget har till uppgift att ta emot

110

9ti000-samtal från allmänheten och att larma hjälporganen eller vidarebe-     Prop. 1986/87:95 fordra samtalen till berörd myndighet. Verksamheten bedrivs vid 20 läns-alarmeringscentraier.

Civilförsvarsstyrelsen har på regeringens uppdrag den 28 januari 1986 avlämnat förslag om hur alarmeringen vid högsta beredskap och i krig skall genomföras. Civilförsvarsstyrelsen ansåg att en decentralisering borde kunna ske selektivt från länsalarmeringscentralerna till de 92 civilförsvars-staber som motsvarade de dåvarande civilförsvarsområdena (HC) och senast vid högsta beredskap. Denna lösning skulle innebära att 90000-numret, som är väl inarbetat i aUmänhetens medvetande, kan bibe­hållas även under beredskap och krig i alla områden där televerkets över­gång tiU det nya AXE-systemel genomförts. Principbeslutet om decentrali­sering bör enligt civilförsvarsstyrelsen fattas av regeringen i ett relativt tidigt skede.

Civilförsvarsstyrelsens förslag har remissbehandlats. Flertalet remissin­stanser förordar en decentralisering till de 92 HC men även andra lösningar föreslås, t.ex. decentralisering till samtliga kommuner eller direkt till hjälporganen. Från vissa håll pekas på att särskilda nödnummer används även i fred när 90000-numret inte kan nås och att sådana särskilda nöd­nummer borde kunna användas av allmänheten för direkt kontakt med hjälporganen i den egna kommunen som reserv också i krig. I några remissvar föreslås kompletterande utredningar bl.a. när det gäller frågan om hur ledningen av sjuktransporterna skall ske i krig.

Enligt ÖCB borde alternativet med lokalisering lill lokal nivå ha behand­lats utförligare. Överstyrelsen anser att skyddet i de fredstida lokalerna bör förbättras så att funktionen kan vara kvar där så länge som möjligt. 90000-numret bör enligt överstyrelsens mening behållas i det längsta, och reservsyslemet i fred användas också i krig. Civilbefälhavarna i Östra och Bergslagens civilområden framför liknande synpunkter.

Enligt min mening talar övervägande skäl för att länsalarmeringscentra­

lernas verksamhet skall bedrivas så länge som det är möjligt i ordinarie

form. Det innebär att man slipper en omorganisation av alarmeringen i ett

besvärligt omställningsskede för stora delar av samhället. En sådan lösning

fömtsätter att samtliga centraler även har tillgång till skydd. Den nya

larmutmstning, Coordcom, som de närmaste åren kommer alt installeras

successivt vid de olika centralerna, kan enligt uppgift från SOS Alarmering

AB och televerket lätt flyttas till förberedda anslutningar i skydd och sättas

i drift där. Det finns således tekniska lösningar i drift inom relativt kort tid

som möjliggör en användning av 90000-numrel i högre grad än vad som

förutsätts i civilförsvarsstyrelsens förslag. Om aiarmeringsfunktionen inte

kan fungera på normall sätt, bör med en sådan lösning ett reservsystem

som motsvarar vad som gäller i fred kunna träda i funktion så att allmänhe­

tens möjligheter att komma i kontakt med samhällets hjälporgan bibehålls.

Systemet bör om möjligt bygga på de mtiner som finns vid avbrott för

90000-numret i fred. Dessa innebär att man har en beredskap för snabb

reparation och återgång till normal drift snarast, att trafiken kopplas om lill

en annan central eller ett annat organ som har resurser för mottagning och

expediering av samtalen samt atl information lämnas i förväg till allmänhe-

111

ten om de nödnummer som måste användas om 90000-numret inte funge- Prop. 1986/87:95 rar. Decentraliseringen görs först när en skada på aiarmeringsfunktionen inträffat. En återtlyttning till länsalarmeringscentralen som drivs i ordina­rie lokaler eller i skydd sker därefter så snart det är möjligt. Enligt min mening bör den nu redovisade lösningen utgöra grunden för prövningen av hur beredskapen bör byggas upp för alarmeringen i krig.

Kommunens civilförsvarsstab bör kunna upprätthålla en viss alarme-ringsfunktion för de samtal som skall tas emot när inte någon alarmerings-central kan göra detta. I en sädan situation fordras enligt televerket särskil­da nödnummer i kommuner, där 90 000-numret inte går att utnyttja. Ge­nom bl. a. förberedd information bör enligt min mening de farhågor som civilförsvarsstyrelsen gett uttryck för angående användningen av nödnum­mer kunna minskas. Jag vill ocksä peka pä att hemskyddsorganisationen kan spela en betydelsefull roll i detta sammanhang. Jag vill i detta samman­hang påpeka atl chefen för kommunikationsdepartementet efler samråd med mig, senare denna dag atl kommer att förorda ökade insatser för atl säkerställa telekommunikationerna under kriser och i krig. Jag avser att senare föreslå regeringen att ge statens räddningsverk i uppdrag att i samarbete med SOS Alarmering AB la fram det underiag som behövs för ett slutligt ställningstagande till en uppbyggnad av alarmeringen i krig i enlighet med vad jag nu har anfört.

Vid remissbehandlingen av civilförsvarsstyrelsens förslag har olika upp­fattningar framkommit om hur alarmering för ambulanstransport skall ske när länsalarmeringscentralerna inle är i drift. Frågan om hur de samlade sjuklransportresurserna skall ledas vid beredskap och vid krig utreds för närvarande av överbefälhavaren i samverkan med socialstyrelsen m.fl. Alarmeringsfrågan vad gäller ambulanstransporterna bör enligt min me­ning avgöras i detta sammanhang.

6.4.3.3 Psykologiskt försvar

Huvudinriktningen för det psykologiska försvaret lades fast i 1982 års förvarsbeslul och innebär att fri opinionsbildning och debatt skall utgöra grunden för verksamheten både i krig och fred. Vid krigsfara och krig skall vår försvarsvilja och motståndskraft mot främmande propaganda säker­ställas av det psykologiska försvaret. Detta skall främst ske genom att man med snabb, saklig och effektiv information sprider kännedom om händel­seutvecklingen och om våra försvarsåtgärder.

Ansvarig för samordningen inom funktionen psykologiskt försvar är styrelsen för psykologiskt försvar (SPF). Inom funktionen har även tele­verket och statens biografbyrå uppgifter. Sveriges Radio ansvarar för sin egen kris- och krigsplanläggning men SPF har ett näsa samarbete med företaget inom informationsområdet.

I likhet med försvarskommittén anser jag att grunden för det psykolo­giska försvaret även i fortsättningen skall vara huvudinriktningen som den finns angiven i 1982 års försvarsbeslut och delar även i övrigt försvarskom­mitténs synpunkter och förslag beträffande det psykologiska försvaret.

Med hänsyn till bl. a. samhällsutvecklingen som medför ökad sårbarhet

112

inte minst på informationsområdet och de ökade insatser från SPF:s sida     Prop. 1986/87:95 som därmed krävs, finner jag i likhet med försvarskommittén det lämpligt atl ökade resurser tilldelas det psykologiska försvaret. Jag kommer senare denna dag att föreslå att SPF tilldelas 7,6 milj. kr. för budgetåret 1987/88.

6.4.3.4 Hälso- och sjukvård m. m.

Funktionen Hälso- och sjukvård m.m, omfattar civil hälso- och sjukvård, socialtjänst samt miljö- och hälsoskydd. Socialstyrelsen är funktionsan­svarig myndighet. Vidare har statens strålskyddsinstitut, statens rättske­miska laboratorium, statens bakteriologiska laboratorium och statens livs­medelsverk uppgifter på detta område.

Jag har tidigare i dag efter samråd med chefen för socialdepartementet föreslagit att väsentliga resurser avdelas för att förbättra beredskapen inom den civila hälso- och sjukvården. Åtgärderna och resurserna föresläs koncentreras lill beredskapen för krigsskedet med hänsyn till atl de allvar­ligaste bristerna finns inom denna del.

Chefen för socialdepartementet kommer senare denna dag alt föreslå all resurser inom en ram av 219,2 milj. kr. avdelas för förbättring av beredska­pen inom funktionen Hälso- och sjukvård m.m. för budgetåret 1987/88 (bilaga 4).

Jag tillstyrker förslaget och finner efter samråd med chefen för socialde­partementet att de åtgärder som föreslås ger uttryck för en lämplig inrikt­ning av verksamheten.

6.4.3.5 Telekommunikationer

Funktionen Telekommunikationer omfattar de för totalförsvaret gemen­samma telekommunikationer som tillhandahålles genom televerkets för­sorg. Televerket är funktionsansvarig myndighet.

Telekommunikationernas funktionssäkerhet är av grundläggande bety­delse för totalförsvaret under kriser och i krig. Detta är särskilt uppenbart i fråga om ledningsfunktionen och den operativa verksamheten inom alla delar av totalförsvaret.

Efter samråd med chefen för kommunikationsdepartementet vill jag i likhet med försvarskommittén understryka det ytterst angelägna i att tele­verkets nät ges en sädan motståndskraft och flexibilitet att det kan uppfylla de höga funktionskrav som kommer att ställas på det under kriser och i krig. Strävan bör vara att telekommunikationer för i krig prioriterade samhällsfunktioner med säkerhet skall kunna upprätthållas i godtagbar omfattning även under störda förhållanden. Det är enligt kommitténs me­ning väsentligt att dessa krav beaktas vid den fortsatta utbyggnaden av telenätet.

Mot bakgmnd av telekommunikationernas avgörande betydelse för hela

totalförsvaret kommer chefen för kommunikationsdepartementet efler

samråd med mig att senare denna dag förorda alt krigsskyddsåtgärder skall

vidtas som i stort motsvarar det av te;leverket i sin programplan redovisade

högsta ekonomiska alternativet (bil. 5).

113

8   Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95

De förslag somjag i det följande kommer att lämna om finansieringsprin-     Prop. 1986/87:95 ciper för beredskapsåtgärder inom den civila delen av totalförsvaret inne­bär att televerket skall svara för finansieringen av sina beredskapsåt­gärder. Det bör sedan ankomma på regeringen att besluta om lämpliga styrformer.

Flera civila totalförsvarsmyndigheter planerar att anskaffa nya mobila radiosystem. Jag finner det i likhet med försvarskommitlén angelägel att system anskaffas som möjliggör kommunikation mellan enheter ur olika totalförsvarsmyndigheter och att dessa system har ett tillräckligt krigs­skydd.

6.4.3.6 Transporter

Verksamheten inom funktionen är inriktad pä atl tillgodose totalförsvarets behov av transporter. Funktionen delas in i delfunktionerna Transport­samordning, Järnvägstransporter, Landsvägstransporter, Vägar, Flyg­transporter och Sjötransporter. Transportrådel är ansvarig myndighet för funktionen Transporter och delfunktionerna Transportsamordning och Landsvägstransporter medan statens järnvägar, vägverket, luftfartsverket och sjöfartsverket svarar för beredskapsplaneringen inom de övriga del­funktionerna.

I 1982 års försvarsbeslut betonades transporternas stora betydelse för totalförsvaret. De samlade resurserna måste kunna utnyttias allt efter lägets krav. Särskilt viktigt är att transporterna kan fungera med kort förvarning i samband med en snabb mobilisering och krigsorganisering.

Transportrådet har från trafikverken inhämtat underlag beträffande vär­dering och prioritering av åtgärder inom funktionen enligl en av transport­rådet utarbetad modell. Transportrådet kommer att vidareutveckla denna modell, vilken nu har tillämpats för första gången avseende programplane-perioden 1987/88-1991/92.

Försvarskommittén konstaterar att en bedömning av beredskapsläget, de brister som finns inom olika delfunktioner mot bakgmnd av hotbilden samt de gemensamma operativa principerna utgör gmnden för behovet av beredskapsåtgärder. Kommittén förordar att den av transportrådet redovi­sade modellen vidareutvecklas under programplaneperioden så att en ba­lanserad beredskap åstadkoms mellan delfunktionerna. Jag delar den upp­fattningen.

Kommittén har inget att erinra mot den av överstyrelsen för civil bered­skap föreslagna medelstilldelningen och inriktningen av verksamheten inom funktionen Transporter under programplaneperioden.

Jag anser i likhet med försvarskommitlén alt innan slutlig stäUning tas till

fördelning av resurser mellan de olika delfunktionerna efter budgetåret

1987/88 utgående från de krav som kan komma att ställas på flyg-, väg-,

sjö- resp. järnvägstransporter i krig bör ytterligare studier utgående från

den av transportrådel utarbetade modellen bedrivas. Dessa studier bör ske

i samverkan med överstyrelsen för civil beredskap och överbefälhavaren.

Erfarenheterna från dessa studier bör redovisas i programplanen för den

civila delen av totalförsvaret för perioden 1988/89-1992/93.

114

Efter samråd med mig kommer chefen för kommunikationsdepartemen-     Prop. 1986/87:95 tet senare denna dag att förorda all för budgetåret 1987/88 för olika slag av investeringar anslå 92,2 milj. kr. inom funktionen Transporter (bilaga 5).

6.4.3.7 Livsmedelsförsörjning m. m.

Funktionen Livsmedelsförsörining m. m. omfattar försöriningen med livs­medel inkl. vatten. Statens jordbruksnämnd är funktionsansvarig myndig­het. Vidare har lantbruksstyrelsen, statens livsmedelsverk och statens veterinärmedicinska anstalt uppgifter på detta område. Med livsmedelsför­sörining avses härvid all verksamhet från producent till konsument.

Jag har i del föregående redovisat grunder för planeringen utgående från en bedömning av krisers och krigs längd och karaktär. Vad jag där bl.a. anför om s. k. förkrigsskedens längd och karaktär innebär en inle oväsent­lig förändring jämfört med de planeringsförutsättningar som hittills gällt för livsmedelsberedskapen. Sålunda bör pä livsmedelsområdet bl.a. kunna förutsättas en mer omfattande utrikeshandel än vad som hittills legat till grund för planeringen.

Efter samråd med mig kommer statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] senare denna dag att förorda att frågan om den regionala försörjningsförmågan i krig ägnas särskild uppmärksamhet. Mot bakgrund av vad jag i det föregående anfört om den roll som riksdagen bör ha när det gäller att formulera preciserade mäl för försörjningsstandarden kommer han vidare att föreslå att den av riksdagen beslutade s. k. kriskosten upphävs säsom av riksdagen fastställt mål. Efter samråd med mig kommer han att föreslå att 29 milj. kr. anslås för funktionen Livsmedelsförsörining m. m. för budgetåret 1987/88 (bilaga 8).

6.4.3.8 Energiförsörjning

Verksamheten inom funktionen syftar till att tillgodose samhällets behov av energi under kriser och i krig. Funktionen är uppdelad i delfunktionerna Bränslen och drivmedel samt Elkraft.

Statens energiverk är ansvarig myndighet för funktionen Energiförsöri-ning och samordnar de beredskapsålgärder som är aktuella inom delta försörjningsområde, främst lagring av importerade bränslen och drivme­del, förberedelser för regleringar och ransoneringar samt övergång till inhemska energislag. Vidare har statens vattenfallsverk, statens kärnkraf­tinspektion och transportrådel uppgifter inom funktionen.

Delfunktionen Bränslen och drivmedel

Delfunktionen omfattar frågor om försöriningen med bränslen och drivme­del samt smörimedel. Energiverket har delfunktionsansvar.

1985 års energiberedskapsutredning (EBU) har i betänkandet (SOU

1986:42) Bränsle- och drivmedelsberedskapen under kriser och i krig

lämnat förslag till bl.a. nytt oljelagringsprogram för budgetåren 1987/88-

1991/92. EBU föreslår att det totala lagringsmålet sänks till 10,5 milj. m\

115

att statliga lager av råolja och oljeprodukter på 2,5 milj. m' säljs ut och att     Prop. 1986/87:95 näringslivets tvångslager minskas med I milj. m.

Försvarskommittén har funnit att en högre genomsnittsnivå för importen bör kunna förutsättas för förkrigsskedet än vad EBU har antagit utan att kravet på en tillräckligt hög försöriningstrygghet eftersatts.

Skälet härför är dels vad kommittén anfört om importens gradvisa ned­gång under elt förkrigsskede, dels atl enligt kommitténs mening en begrän­sad import bör kunna påräknas ända fram till elt krigsutbrott. Kommittén erinrar om att det på oljeområdel härutöver finns resurser i form av s. k. fredskrislager som Sverige i enlighet med det internationella energipro­grammet (lEP) åtagit sig atl hålla. Detta lager kan anses utgöra en ytterliga­re tillgång från försöriningssäkerhetssynpunkt. I sammanhanget har kom­mittén framhållit atl genom riksdagsbeslut våren 1984 de olika lagren planeringstekniskt slagits samman lill en gemensam s. k. försörjningsbe­redskapsreserv .

Försvarskommitténs bedömning av oljeimporten under etl förkrigsskede innebär, förutsatt att EBU:s antaganden i övrigt godtas, atl de totala beredskapslagren jämfört med EBU:s förslag kan minskas med ytterligare drygt 2 milj. m.

Enligt kommitténs mening är det dock med hänsyn till lagrens tillgäng­lighet och mot bakgrund av behovet av flexibilitet i produklsammansätt-ningen angeläget att statens beredskapslager av olja bibehålls på i huvud­sak nuvarande nivå och att lagerminskningen sålunda väsentligen avser övrig lagring.

Efter samråd med mig kommer statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] senare denna dag att bl. a. föreslå viss omstrukturering av ansvaret för beredskapslagring av olja samt föreslå att 8,2 milj. kr. anvisas för industriella åtgärder och handlingsberedskap (bilaga 12).

Delfunktionen Elkraft

Delfunktionen omfattar frågor om försöriningen med elektrisk energi. Sta­tens vattenfallsverk har delfunktionsansvar.

1 uppgiften ingår att verka för att erforderliga beredskapsåtgärder vidtas vid kommunala och enskilda kraftföretag. Beredskapsåtgärderna utgörs bl. a. av att förbättra motståndskraften i elsystemet och åtgärder för repar­ationsberedskap, organisation av driften under kriser och i krig, m. m. Som en grund för den fortsatta beredskapsplaneringen på elområdet slutförs för närvarande operativa elförsöriningssiudier på civo/milonivä. En riksom­fattande studie avses genomföras.

Under senare tid har frågan om ätgärder för att trygga den kommunal­tekniska försöriningen, dvs. försöriningen med el, gas, värme, vatten och avlopp, aktualiserats. De beredskapsmässiga problemen på dessa områden sammanhänger i många fall med möjligheterna att i krig kunna upprätthålla elförsörjningen.

Elförsöriningen är enligt min och chefens för miljö- och energideparte­

mentet mening ett område som måste ges hög prioritet i beredskapsplaner­

ingen. Fortsättningsvis bör särskild uppmärksamhet ägnas distributionsnä-

116

ten. Bakgrunden härtill är bl.a. betydelsen av en stabU ellillförsel för     Prop. 1986/87:95 funktionssäkerheten hos transporter, telekommunikationer och kommu­naltekniska system i samband med en krigsorganisering av samhället.

När det gäller den kommunaltekniska försörjningen är det väsentligt att en tillräcklig säkerhet åstadkoms även mot fredslida störningar. Sådana ätgärder ankommer på kommunerna att vidta. När det gäller åtgärder som härutöver krävs för att motverka krigstida störningar har avsatts särskilda resurser för bl.a. installationer av reservanordningar och åtgärder som möjliggör start och drift av separata delsystem.

Jag kommer vid behandlingen av funktionen Civil ledning och samord­ning att föreslå att vissa medel anvisas för reservanordningar.

Efter samråd med mig kommer statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] senare denna dag att föreslå att 11,3 milj. kr. anvisas för åtgärder inom delfunktionen Elkraft under budgetåret 1987/88 (bilaga 12).

6.4.3.9 Övrig varuförsörjning

Funktionen Övrig vamförsörining omfattar delfunktionerna Beklädnad m.m.. Kemiska produkter m.m, samt Metaller och verkstadsprodukter m. m. Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB) är funktionsansvarig myn­dighet.

Beklädnad m. m.

Riksdagen beslulade år 1977 om mål för försörjningsberedskapen på teko-och läderskoområdena (prop. 1977/78:42, FöU 1977/78:5, rskr. 1977/78:81 och NU 1977/78:41, rskr. 1977/78:172 resp. 1976/77:85, FöU 1976/77:11, rskr. 1976/77:238). Målen avsåg bl. a. uthållighet och försöriningsstandard. Riksdagen beslutade senast år 1981 (prop. 1980/81:100 bU. 14, FöU 1980/81:20, NU 1980/81:47, rskr. 1980/81:280, rskr. 1980/81:279) om viss revidering av målen för försöriningsberedskapen på teko- och läderskoom-rädena.

Sålunda beslöts att i planeringen skulle förutsättas en krislängd på tre år och en krisimport och en krisexport på 25 resp. 20% av den normala. Vidare skulle i fråga om försöriningsstandard gälla att civilbefolkningens innehav av kläder och skor inte skulle sjunka under en viss minsta nivå, den s.k. krisgarderoben. Ett riktmärke för planeringen pä tekoområdet skulle vara alt upprätthålla en produktionskapacitet som svarar mot dessa planeringsförutsättningar. På läderskoområdet skulle ett riktmärke vara att upprätthålla en åriig produktion om 2-2,5 milj. par per år.

Riksdagens tidigare beslut om försörjningsberedskapen på beklädnads­området har inneburit en ambition som har varit högre än för nästan alla andra områden.

Jag har i det föregående redovisat grunder för planeringen utgående från

en bedömning av krisers och krigs längd och karaktär. Vad som där anförs

om bl. a. s. k. förkrigsskedens längd och karaktär innebär en inte oväsent­

lig förändring jämfört med de planeringsfömtsätiningar som hittills gällt för

beredskapen pä beklädnadsområdet. Sålunda bör på beklädnadsområdet

117

bl.a. kunna förutsättas en mer omfattande utrikeshandel än vad som     Prop. 1986/87:95 hittills legal till grund för planeringen.

En följd av de nya planeringsförutsätlningarna blir all behovet av att upprätthålla produktionskapacitet minskas. Jag anser i likhet med för­svarskommitlén att de kapacitetsbevarande åtgärder som kan komma att aktualiseras i första hand torde beröra tillgängen på främst vissa grundtex-lila varor och förutser efler samråd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] att det hittillsva­rande skyddet mol lågprisimport som stöd för samhällets försörjningsber­edskap måste behållas för ett begränsat antal varor.

Försvarskommittén förordar att de särskilda planeringsfömlsättning-arna och produktionsmålen för beklädnadsområdet bör upphävas som av riksdagen beslutade mäl. Jag delar denna uppfattning och förordar däiför atl av riksdagen beslutade planeringsförutsättningar avseende krislängd, kristida utrikeshandel och krisgarderob saml om riktmärke för produktion upphävs som av riksdagen beslutad inriktning.

Jag har i det föregående i min behandling av vissa för totalförsvarels planering gemensamma utgångspunkter förordat att fredskrislagren av bl. a. tekovaror säljs ut.

1 syfte att stärka försörjningsberedskapen på tekoområdet beslöt riksda­gen hösten 1972 (prop. 1972:127) att ett buffertlager av inhemskt fram­ställda tyger för uniformer m. m. skulle byggas upp hos dåvarande översty­relsen för ekonomiskt försvar och att vissa statliga myndigheter skulle åläggas alt tillgodose sitt behov av tyger genom inköp från detta lager. Riksdagen hade ingen erinran häremot (FöU: 25, rskr. 325).

För närvarande är ett tiotal statliga myndigheter skyldiga att upphandla tyger från buffertlagret. Lagret utgörs av bomulls- och ylleväv och har ett värde som i inköpspris (inkl. likvida medel) uppgår till ca 85 milj. kr. Under senare år har den årliga omsättningen av lagret uppgått till ca 25 milj. kr.

ÖCB har i skrivelse den 17 juni 1986 anmält att de urspmngligen avsedda fördelarna med buffertlagersyslemet bl.a. minskning av antal lygkvali-teter. ökade serielängder och ökad långsiktighet i orderna, har urholkats. Mot bakgrund härav och med hänsyn till de höga kostnader och de allmän­na svårigheter att åstadkomma en effektiv hantering som sammanhänger med systemet hemställer ÖCB bl.a. atl buffertlagersyslemet avskaffas fr.o.m. den I juli 1987 och ersätts med ett ökat utnyttjande av ÖCB;s övriga åtgärdssystem. Medel frän utförsäljningen av lagret föreslås få användas för åtgärder inom beklädnadsområdet.

ÖCB:s förslag har remissbehandlats. Svensk industriförening och Tex-tilrådet/Konfeklionsindustriföreningen förordar atl buffertlagersyslemet bibehålls medan Beklädnadsarbetarnas förbund anser att lagringssystemet bör ersättas med en ordning där myndigheternas upphandling under ÖCB:s ledning sker direkt hos de svenska tillverkarna. Remissinstanserna har i övrigl ingen erinran mot att buffertlagret säljs.

Enligl min mening är beredskapseffekten av buffertlagersyslemet liten i

förhåUande till de kostnader av olika slag som är förknippade med syste­

met. Jag föreslår därför att vissa statliga myndigheters skyldighet att

upphandla uniformstyger hos ÖCB upphör sedan nuvarande buffertlager

köpts av dessa myndigheter. Inkomsterna från utförsäljningen till de berör-

118

da myndigheterna bör fä användas för beredskapsåtgärder inom funktio-     Prop. 1986/87:95 nen Övrig varuförsörining.

Jag kommer i det följande att för budgetåret 1987/88 beräkna alt 41,2 milj. kr. utnyttjas för beredskapslagring och industriella åtgärder, främst inom den grundtextila industrin.

Kemiska produkter m.m.

Mina förslag i det föregående till grunder för planeringen överensstämmer när det gäller krislängd i stort med vad som nu förutsätts vid beräkning av beredskapslagringsbehovet i fråga om kemiska produkter. En mer omfat­tande utrikeshandel bör dock förutsättas än vad som tidigare legat till grund för planeringen.

Jag har i det föregående i min behandling av vissa för totalförsvarets planering gemensamma utgångspunkter förordat att fredskrislagren av bl. a. kemiska produkter säljs ut.

Jag kommer i det följande att för budgetåret 1987/88 förorda en bemyndi-ganderam för beredskapslån om 25 milj. kr. Jag kommer vidare att beräkna att 68,2 milj. kr. utnyttjas för beredskapslagring och industriella åtgärder.

Metaller och verkstadsprodukter m.m.

Mina förslag i det föregående till grunder för planeringen överensstämmer när det gäller krislängd i stort med vad som nu förutsätts vid beräkningsbe­hovet i fråga om metaller. En mer omfattande utrikeshandel bör dock fömtsättas än vad som tidigare legat till gmnd för planeringen.

En särskilt viktig fråga inom metall- och verkstadsområdet är möjlighe­terna atl under kriser upprätthålla en godtagbar tillförsel av elektroniska komponenter. Del fredstida importberoendet på detta område är mycket stort och importen kan utsättas för störningar redan i ett tidigt skede av en internationell konflikt. Bl.a. med hänsyn till den snabba tekniska utveck­lingen på detta område är det svårt att tillämpa traditionella metoder som l.ex. lagring.

Importen av elektroniska komponenter kan befaras minska snabbt i en internationell kris, vilket lorde få allvarliga konsekvenser för industrin och samhället i övrigt. I likhet med försvarskommittén finner jag det därför synneriigen angeläget att de försöriningsmässiga problemen i fråga om elektroniska komponenter närmare klariäggs. Detta gäller både storleken av det krislida lillförselbehovet och metoderna för hur behovet skall kunna tillgodoses. Det ankommer pä ÖCB att utreda och vid behov lämna förslag till regeringen i denna fräga.

Jag har i det föregående i min behandling av vissa för totalförsvarels planering gemensamma utgångspunkter föreslagit att fredskrislagret av bl.a. metaller säljs ut.

Jag kommer i det följande atl för budgetåret 1987/88 förorda en bemyndi-

ganderam för beredskapslån om 12 milj. kr. Jag kommer vidare att beräkna

att 24,8 milj. kr. utnyttjas för beredskapslagring och industriella åtgärder.

119

6.4.3.10 Övriga viktiga samhällsfunktioner

Prop. 1986/87:95

Domstolsväsende m.m.

Verksamheten inom funktionen bygger på förutsättningen att rättsväsen­det skall fungera efter samma grundprinciper i krig som i fred.

Domstolsverket är ansvarig myndighet för funktionen m. m. med ansvar att samordna beredskapsförberedelserna inom funktionen, vilken inklude­rar domstolsväsende, statlig advokatverksamhel och rättshjälpsfrågor. Rättsväsendet måste även i krig fungera i enlighet med de krav som ställs i en rättsstat. Funktionen omfattar den dömande verksamhet som utövas vid allmänna domstolar och förvaltningsdomstolar. Funktionen omfattar också sådan verksamhet som har stark anknytning tUl domstolarnas verk­samhet.

Den samordning som krävs inom funktionen avser de administrativa fömtsättningarna för den verksamhet som avses bedrivas i krig, däremot inte innehållet i verksamheten dvs. rättstillämpningen.

Ordning och säkerhet m.m.

Funktionen omfattar verksamhet som syftar till att upprätthålla allmän ordning och säkerhet saml brottsbekämpning och brottsutredning. Funk­tionen omfattar även, av administrativa skäl, handläggning av utlännings-frågor utom flyktingverksamhet. Till funktionen hör åklagarmyndigheter­nas verksamhet.

Funktionsansvarig myndighet på central nivå är rikspolisstyrelsen.

Efter samråd med mig föreslår chefen för justitiedepartementet senare denna dag att 188,3 milj. kr. anvisas för polisverksamheten rörande brott mot rikets säkerhet (bilaga 2).

Kriminalvård

Funktionen omfattar i krig straffverkställighet för personer som dömts till fängelsestraff.

Kriminalvårdsstyrelsen är ansvarig myndighet för funktionen.

Huvudmannaskapet för de allmänna häktena med undantag för[REDACTED_EFTERNAMN] överförs i krig från kriminalvården till polisväsendet. Kriminalvärdsverket svarar för all verksamhet inom funktionen. I krig består kriminalvårdsver­ket av en central enhet, kriminalvårdsstyrelsen, och ett antal slutna anstal­ter som är direkt underställda den centrala enheten. Till dessa anstalter överförs de intagna som skall kvarhållas i krig.

Utrikeshandel

Funktionen omfattar de åtgärder som är nödvändiga för alt upprätthålla den import och export som under kriser och i krig behövs för att klara försvarsansträngningarna och befolkningens försörining.

Kommerskollegium är ansvarig myndighet för funktionen. Beredskaps­

åtgärderna är av främst administrativ och planläggande karaktär.

120

Enligt programplanen kommer den grundläggande beredskapsplanering-     Prop. 1986/87:95 en alt ses över och hållas ä jour med verksamhetens utveckling i övrigt.

Jag finner, efter samråd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], att de åtgärder som föreslås i programplanen ger uttryck för en lämplig inriktning av verksam­heten. 1 det följande kommer jag alt för funktionen Utrikeshandel beräkna vissa medel under anslaget G 2. Civil ledning och samordning.

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] kommer senare denna dag ta upp vissa ytterligare frågor inom funktionen (bil. 3).

Socialförsäkring tn. m.

Funktionen omfattar administrationen av socialförsäkringssystemet, utbe­talning av dagpenning till värnpliktiga m.fl., arbetslöshetsförsäkring samt försäkringsdomstolarnas verksamhet.

Riksförsäkringsverket är ansvarig myndighet för funktionen. Bered­skapsåtgärderna är av främst administrativ och planläggande karaktär.

Enligt programplanen kommer den grundläggande beredskapsplanering­en alt inriktas på att fredstida socialförsäkringsförmåner anpassade efter rådande förhållanden - i huvudsak skall bibehållas även under beredskap och krig.

1 del följande kommer jag att efler samråd med chefen för socialdeparte­mentet under anslaget G 2. Civil ledning och samordning beräkna vissa medel i enlighet med förslaget i programplanen.

Postbefordran

Funktionen omfattar befordran av brev och paket m. m. I krig organiseras dessutom fältpost- och kurirpostverksamhet.

Postverket är ansvarig myndighet för funktionen.

Enligt programplanen skall särskild uppmärksamhet ägnas åt totalför­svarsutbildning och totalförsvarsinformation samt underhäll av installatio­ner. Jag finner att de föreslagna åtgärderna ger utrymme för en lämplig inriktning av verksamheten. I det följande kommer jag efler samråd med chefen för kommunikationsdepartementet att beräkna vissa medel under anslaget G 2. Civil ledning och samordning i enlighet med förslaget i programplanen.

Betalningsväsende m. m.

Funktionen omfattar penningmedelsförsörjning och betalningsförmedling under krig.

Beträffande penningmedelsförsörjningen är målsättningen att brist på sedlar och mynt inle skall uppstå i någon del av landet. Betalningsförmed­lingen syftar till att ge statliga och kommunala myndigheter, krigsviktiga företag m. fl. möjlighet att även under krigsförhållanden sköta betalningar utan användning av kontanta medel.

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] kommer senare i vår all föreslå regeringen att

förelägga riksdagen en proposition med förslag till ny riksbankslag, vari

121

bl. a. kommer att föresläs alt riksbanken blir funktionsansvarig myndighet     Prop. 1986/87:95 för funktionen Betalningsväsende.

1 krig har riksbanken, bankinspektionen och postverket, framför allt postgirot, uppgifter inom funktionen. Inom den privata sektorn upprätthål­ler vissa banker verksamhet i egenskap av krigsviktiga företag. Riksban­ken har här såväl vad gäller de fredstida beredskapsförberedelserna som verksamheten i krig en samordnande roll inom funktionen.

Postverket svarar genom postgirot och postkontoren för betalningsför­medlingen under krig. Verket har ocksä vissa uppgifter inom penningme­delsförsörjningen.

Efter samråd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] finner jag att de åtgärder som föreslås i överstyrelsens för civil beredskap programplan ger uttryck för en lämplig inriktning av verksamheten. 1 det följande kommer jag alt för funktionen Betalningsväsende m. m. beräkna vissa medel under anslaget G 2. Civil ledning och samordning i enlighet med förslaget i program­planen.

Försäkringar utom Socialförsäkring m.m.

Funktionen omfattar annan försäkringsverksamhel än socialförsäkringar samt ersättning till befolkningen för krigsskador.

Försäkringsinspektionen är ansvarig myndighet för funktionen.

Beredskapsåtgärderna är av främst administrativ och planläggande ka­raktär vid försäkringsinspektionen, statens krigsförsäkringsnämnd och sta­tens krigsskadenämnd samt verksamheten vid de 75 största försäkrings­företagen och vissa särskilt uppsatta beredskapsorgan.

Enligt programplanen kommer beredskapsplanläggningen att inriktas på löpande samordnings- och övervakningsuppgifter med speciell fokusering på datorberoendet.

Efler samråd med chefen för finansdepartementet finner jag att de åtgär­der som föreslås i programplanen ger uttryck för en lämplig inriktning av verksamheten. I det följande kommer jag atl för funktionen Försäkringar utom Socialförsäkring m. m. beräkna vissa medel under anslaget G 2. Civil ledning och samordning i enlighet med förslaget i programplanen.

Skalle- och uppbördsväsende

Funktionen omfattar beskattning samt uppbörd av skatter, tullar och av­gifter.

Riksskatteverket är ansvarig myndighet för funktionen. Pä central nivå har riksskattéverket och generaltullstyrelsen uppgifter inom funktionen.

Prisreglering

Funktionen omfattar prisövervaknings- och prisregleringsåtgärder inom

näringsliv och handel (ej bank och försäkringväsende).

Statens pris- och kartellnämnd är ansvarig myndighet för funktionen.

122

Beredskapsätgärderna är av främst administrativ och planläggande karak-     Prop. 1986/87:95 lär.

Enligt programplanen kommer den grundläggande beredskapsplanering­en att fortsätta och hållas aktuell.

Jag finner, efter samråd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], att de åtgärder som föreslås i programplanen ger uttryck för en lämplig inriktning av verksam­heten. I det följande kommer jag att beräkna vissa medel under anslaget G 2. Civil ledning och samordning i enlighet med förslaget i program­planen.

Skolväsende

Funktionen omfattar den undervisning som i krig avses bedrivas inom ramen för del allmänna skolväsendet.

Skolöverstyrelsen är ansvarig myndighet för funktionen.

Verksamheten inom funktionen inriktas mot att säkerställa att skolans verksamhet - i första hand den obligatoriska - skall kunna upprätthållas så långt möjligt i krigssituationer och att arbetsmarknadsutbildningens behov av resurser i krig beaktas.

Chefen för utbildningsdepanementet kommer senare denna dag efter samråd med mig att ta upp vissa frågor inom funktionen, (bil. 7).

Arbetskraft

Funktionen omfattar frågor om totalförsvarels försörining med civil ar­betskraft saml frivillig försvarsverksamhet.

Arbetsmarknadsstyrelsen är ansvarig myndighet för funktionen.

Beredskapsätgärderna omfattar handlingsberedskap, arbetskraftsplan­läggning, arbetarskydd, frågor rörande arbetsmarknadstvister samt frivillig försvarsverksamhet.

Åtgärderna inom arbetskraftsfunklionen avses inriktas på att bl. a. fort­löpande planlägga och förbättra arbetskraftstillgången inom prioriterade sektorer samt att utveckla metodiken för personalplanläggningen.

Frågor rörande totalförsvarels personal och personalförsörining har jag tidigare behandlat vid min genomgång av totalförsvarets personalförsöri­ning och personalfrågorna under det militära försvarets fortsatta utveck­ling. Dessa frågor behandlas även i avsnitt rörande vissa enskilda funktio­ner.

Efter samråd med mig kommer chefen för arbetsmarknadsdepartemen­tet senare denna dag att föreslå att 9 milj. kr. anvisas för den frivilliga försvarsverksamheien och 1 milj. kr. för kostnader vid personalplanlägg­ning m. m. inom funktionen (bil. 9).

Flykiingverksamhet

Funktionen omfattar ansvar för mottagande och omhändertagande av flyk­tingar under kriser och i krig.

Statens invandrarverk är ansvarig myndighet för funktionen.

123

Regeringen har genom beslut den 3 april  1986 uppdragit ät statens     Prop. 1986/87:95 invandrarverk alt utreda och lämna förslag rörande den framtida utform­ningen av beredskapen för mottagande och omhändertagande av flyktingar under kriser och i krig.

Statsrådet G.[REDACTED_EFTERNAMN] kommer senare denna dag att ta upp vissa frågor inom funktionen (bil. 9).

Landskapsinformation

Funktionens verksamhet syftar till att tillgodose totalförsvarets behov av kartor, flygbilder saml geodetiska och fotogrammetriska data. Vidare upp­rätthälls i krig viss fastighetsregistrering samt delar av faslighetsbildnings-och mätningsverksamheten. Funktionen omfattar också säkerhetsskydd dvs. sekretessgranskning av kartor och flygbilder.

Lantmäteriverket är ansvarig myndighet för funktionen.

Beredskapsåtgärderna beslår av planläggning, utbildning, säkerhetss­kydd samt ledning och tillsyn över krigstryckningsorganisationen.

Efter samråd med mig kommer chefen för bostadsdepartementet senare denna dag all föreslå all medel för försvarsberedskapen inom lanlmäleriet anslås under elfte huvudtitelns anslag D4. Försvarsberedskap (bil. 10).

Kyrklig beredskap

Funktionen omfattar såväl svenska kyrkans som de fria trossamfundens beredskapsförberedelser.

Överstyrelsen för civil beredskap är ansvarig myndighet för funktionen.

För svenska kyrkans verksamhet svarar både statliga och kyrkokom­munala myndigheter. Svenska kyrkans uppgifter i krig överensstämmer i stort med fredsuppgifterna.

För den del av svenska kyrkans verksamhet som bedrivs av statiiga myndigheter gäller förordningen (1977:55) om vissa statliga myndigheters beredskap m. m. Förde kyrkliga kommunerna gäller lagen (1981:1216) om kyrklig beredskap. Inom varje stift åligger det domkapitlet alt följa tillämp­ningen av lagen. I samordningsfrågor skall domkapitlet samråda med läns­styrelsen.

Lagen om kyrklig beredskap gäller inte för de fria trossamfunden som dock genomför vissa beredskapsförberedelser på frivillig väg. Detta arbete utgår bl.a. från en rekommendation av Svenska ekumeniska nämnden enligt vilken trossamfunden skall samverka i krig.

Under programplaneperioden avses särskild uppmärksamhet ägnas åt folkbokföringen i krig. Frågan om det framtida huvudmannaskapet för folkbokföringen övervägs för närvarande inom regeringskansliet. I fråga om begravningsväsendet föreslås att en med försvarsmakten och kommu­nerna samordnad planläggning av krigsgravtjänsten genomförs.

I det följande kommer jag att under anslaget G2. Civil ledning och samordning för funktionen Kyrklig beredskap beräkna vissa medel i enlig­het med förslaget i programplanen.

Jag har i denna fråga samrått med chefen för civildepartementet.

124

6.5 Ekonomiska resurser för totalförsvarets civila dei

Prop. 1986/87:95

6.5.1 Finansieringsprinciper för den civila delen av totalförsvaret

De principer som nu gäller för finansiering av beredskapsåtgärder inom den civila delen av totalförsvaret är inte enhetliga. Den bristande enhet­ligheten avser finansieringen av såväl investeringar som administrativa kostnader och driftkostnader.

Mot denna bakgrund uppdrog 1984 års försvarskommitté i januari 1986 åt generaldirektören Gunnar Petri att utforma förslag till finansieringsprin­ciper.

Petri lämnade i september 1986 en rapport med förslag till finansierings­principer. Innebörden i förslaget är i stort följande.

De beredskapsålgärder som avser fredstida störningar bör i normalfallet genomföras och bekostas av det organ - myndighet, affärsverk, kommun, landsting, företag etc. - som har ansvaret för den fredstida verksamheten. Statens kostnadsansvar för beredskapen mol sådana fredstida störningar bör därför vara begränsat till situationer mot vilka den verksamhetsansva­rige saknar reella möjligheter att skydda sig, och där det är ett samhällsin­tresse att verksamheten kan fullföljas.

Kostnadsansvaret vad gäller beredskapen mot kriser och krig bör delas mellan staten och den som har ansvar för den aktuella verksamheten i fred. Vem som i det enskilda fallet skall ansvara för kostnaden bör bli beroende av vilken slag av åtgärd som är aktuell.

Sålunda bör den som skall upprätthålla en verksamhet under kriser och i krig själv svara för de administrativa kostnaderna, dvs. kostnaderna för planerings-, utbildnings- och övningsverksamhet. Dessa kostnader är van­ligen låga.

Kostnaderna för beredskapsinvesteringar är ofta höga och drabbar olika delar av totalförsvaret olika hårt. Huvudregeln bör pä detta område vara att staten ansvarar för kostnaderna. Undantag bör dock hell eller delvis göras t.ex. om beredskapsinvesteringar medför väsentlig nytta för veder­börande organ i den fredstida verksamheten.

När det gäller drift och underhållskostnader är det svårt att genereUt lägga finansieringsansvaret på nägon viss part. Fömtsättningarna är alltför varierande för att detta skall vara möjligt. Förhållandena bör därför bedö­mas frän fall till fall. Även på delta område bör frågan om fredsnyttan av en investering ha betydelse för kostnadsfördelningen.

Jag ansluter mig, liksom 1984 års försvarskommitté, i allt väsentiigt till Gunnar Petris förslag för finansieringsprinciper inom den civila delen av totalförsvaret. Staten bör tills vidare svara för finansieringen av kommu­nernas administrativa kostnader. Bl.a. av hänsyn till statens järnvägars konkurrensutsatta situation bör en bedömning från allmänna utgångspunk­ter göras vilket leder till slutsatsen att statens järnvägars beredskapsåt­gärder liksom hittills bör finaniseras av staten via anslag. Även luftfarts­verkets beredskapsåtgärder bör anslagsfmansieras medan sådana åtgärder vid övriga affärsdrivande verk bör finansieras med driftmedel.

Jag anser, liksom kommittén, atl sjukvårdshuvudmännen i fortsättning­

en bör svara för kostnadema för den fredsmässiga hälso- och sjukvården

125

under ett förkrigsskede och under neutralitet eller i krig. Detta är naturligt     Prop. 1986/87:95 med hänsyn till att del här är fräga om en fortsättning av en normal fredslida verksamhet. Chefen för socialdepartementet återkommer i denna fråga.

6.5.2 Ekonomisk ram och priskompensationssystem

Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB) har lämnat förslag om konstmk­tion av ekonomisk ram och priskompensationssystem för totalförsvarets civila del.

Förslaget innebär att statsmakterna i femåriga försvarsbeslut tar ställ­ning till en femårig planeringsram för utgifter som skall betalas över sär­skilda beredskapsanslag. Ramen föreslås omfatta investeringsutgifter för beredskapsåtgärder som finansieras över statsbudgeten, utgtfter för drift och underhåll av sådana investeringar samt utgifter för administration vid civila myndigheter som har beredskapsplanering som huvuduppgift, dvs. överstyrelsen för civil beredskap, statens räddningsverk, styrelsen för psykologiskt försvar och civilbefälhavarkanslierna. Kapitalkostnaderna föreslås inle ingå i ramen.

ÖCB föreslår att ramen anges i fast prisläge och att den årligen räknas upp med ett index som baseras på en kombination av konsumentpris- och löneutvecklingsindex.

1984 års försvarskommitté har i huvudsak ingen invändning mol ÖCB:s förslag till ramkonstmktion. Jag anser dock alt storleken av driftkostna­derna för den statliga oljelagringen för närvarande är svår atl bedöma och att dessa därför tills vidare inte bör ingå i ramen.

När det gäller systemet för prisuppräkning bör enligt kommitténs me­ning tillämpas det system med uppräkning till beräknat genomförandepris­läge som tillämpas för civila statliga myndigheter och vars innebörd redo­visats i den av en särskild arbetsgmpp utarbetade rapporten "Priskompen­sation för det militära försvaret och de civila delarna av totalförsvaret". ÖCB bör årligen lämna förslag till fördelning av planeringsramen efter samråd med berörda myndigheter. Jag delar kommitténs uppfattning i denna fråga. Enligt min mening bör indexuppräkning av planeringsramen ske årligen och tilldelning av kompensationsmedel ske anslagsvis. Det bör ankomma på regeringen att närmare utforma det föreslagna prisreglerings-systemet.

Mot bakgmnd av osäkerheten i prognosen för behovet av betalningsme­del för skyddsmmsproduktionen under anslaget H 3. Skyddsrum, förordar jag att det med hänsyn till prisutvecklingen enligt nettoprisindex justerade anslagsbeloppet för budgetåret 1986/87 minskat med det faktiska utfallet för budgetåret får föras över till budgetåret 1987/88 för i första hand samma ändamål.

Medel för sysselsättningsskapande åtgärder under tionde huvudtiteln

har under en följd av år i vissa fall ställts till förfogande för atl betala

byggnadsarbeten, materiel m. m. för civilförsvarsverksamheten. Efter

samråd med chefen för arbetsmarknadsdepartementet fömtsätter jag att

126

sådana medel under budgelårel 1987/88 fär disponeras utöver ramen till ett     Prop. 1986/87:95 belopp av 5 milj. kr.

Vid 1985/86 års riksmöte (prop. 1985/86:100 bil. 6. FöU 8. rskr. 182) har riksdagen bemyndigat regeringen att justera de beställningsbemyndigan­den som har lämnats med hänsyn till prisutvecklingen enligt nettoprisin­dex. Motsvarande bemyndigande bör begäras för budgetåret 1987/88.

För innevarande budgetår har riksdagen genom nämnda beslut vid 1985/86 års riksmöte även bemyndigat regeringen att av konjunkturskäl medge överskridande av utgiftsramarna och av lämnade beställningsbe­myndiganden. Ett sådant överskridande regleras genom motsvarande jus­tering av ramen för ett eller flera efterföljande budgetår. Ett motsvarande bemyndigande för regeringen behövs för anslagen inom planeringsramen för totalförsvarets civila del för budgetåret 1987/88 och bör därför begäras.

Genom nämnda beslut har riksdagen vidare bemyndigat regeringen att under innevarande budgetår överskrida ramarna samt lämnade beställ­ningsbemyndiganden om beredskapsbudgeten för totalförsvaret sätts i kraft, dvs. vid krigsfara eller i krig. Ett motsvarande bemyndigande be­hövs för budgetåret 1987/88. Jag förordar därför atl regeringen inhämtar riksdagens bemyndigande att överskrida anslagen inom planeringsramen för totalförsvarets civila del samt lämnade beställningsbemyndiganden, om det behövs av beredskapsskäl.

Anslagsfrågor för totalförsvarets civila del avseende budgetåret 1987/88 anmäls i dag av cheferna för berörda departement. Jag redovisar här en sammanställning av dessa anslag. För budgetåret 1987/88 beräknas sålunda ett lotalt medelsbehov över statsbudgeten på ca 3097 milj. kr. för verksam­heten inom totalförvarets civila del. För räntekostnader och övriga kapital­kostnader för beredskapslagringen beräknas ca 1010 milj. kr. Anslagen på statsbudgeten inom planeringsramen för totalförsvarets civila del beräknas tiU 1591,8 milj. kr. Under försvarsdepartementets huvudtitel beräknas 1563,2 milj. kr.

Utöver här redovisade anslag bekostas viss verksamhet av de affarsdri-vande verken och näringslivet.

127

Anslag budgetåret 1987/88 (1 OOO-tal kr.)

Prop. 1986/87:95

Deparle- Anslagsrubrik

ment.

Littera

Budgeteral      Kapital-

Övriga

inom plane-    kostnader       kostnader ringsramen

Totalt

188 301

Ju   B 2.  Polisverksamheten rörande broll mol ri­

kels säkerhet m. m.

Fö G 1,  Överstyrelsen för civil beredskap: För­

valtningskostnader

40800

G 2. Civil ledning och samordning

53 300

G 3. Civilbefälhavarna

21300

G 4.  Signalskydd

4050

G 5. Vissa skyddsrumsanläggningar

8 850

G 6. Vissa teleanordningar

2850

Hl. Befolkningsskydd och räddningstjänst                 546600

H 2. Anläggningar för fredsorganisationen                    33 600

H3. Skyddsrum                                                           476700

H4. Idenlitetsbrickor

884

II.   Styrelsen för psykologiskt försvar                           7600

Jl,   Drift av beredskapslager                                        37136

226864

J 2,   Beredskapslagring och industriella åtgär­

der                                                                          88230

J 3.   Täckande av förluster till följd av statliga

beredskapsgarantier m, m.

S    El.  Socialstyrelsen (del)

E 13. Statens bakteriologiska laboratorium:

Försvarsmedicinsk verksamhet E 20.Beredskapslagring och utbildning m.m.

för hälso- och sjukvård i krig

62 200

E 21. Driftkostnader för beredskapslagring

m.m.

57 600

K   B 8.  Vägverket: Försvarsuppgifler

37000

D 3. Försvarsinvesleringar vid statens järnvä­

gar

28000

E I,  Sjöfartsverket: Ersättning lill sjöfartsver­

ket för vissa tjänster (del)

Fl.   Beredskap för civil luftfart

17 100

H 

I. 

Transportrådel (del)                                               10075

Jo  Bl. Lantbrukssiyrelsen (del)

B 2.  Lantbruksnämnderna (del)

C 1.  Statens jordbruksnämnd (del)

C 4.  Inköp av livsmedel m. m. för beredskaps-

lagring

12700

C 5.  Kostnader för beredskapslagring av livs­

medel m.m.

16 300

145 200

F 1.  Statens livsmedelsverk (del)

F 13. Bidrag till djurens hälso- och sjukvård

(del)

A   Bl.  Arbetsmarknadsverket (del)                                     1000

B 7. Statsbidrag till frivilliga försvarsorganisa­

tioner                                                                       9000

Bo D4. Lantmäteriet: Försvarsberedskap

MEC 16.Drift av beredskapslager

614999

C 17. Beredskapslagring och industriella åtgär­

der

8 200

C 18. Särskilda kostnader för lagring av olja,

motorbensin, m. m. C 19.Atgärder inom delfunktionen

Elkraft

11 300

C 20. Oljekrisnämnden E 1.  Statens energiverk (del) C    El.  Länsstyrelserna m, m. (del)

Summa

1591775

987063

188 301

40800

53 300

21300

4 050

88.50

2850

546600

14400

48000

476700

884

7600

264000

88230

6220

6220

4070

4070

62200

57 600 37000

28000

1500

117'

125'

2412

1500

17 100

10075

117

125

2412

12700

150

161 500 150

90

17 325

90

18325

3 160

68731

9000

3 160

683730

100900

1

109100

1

10

3 100

107870

11300

10

3 100

107 870

518483

3 097 321

Beräknat belopp

128

6.6 Hemställan

Prop. 1986/87:95

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1. godkänna de riktlinjer för den fortsatta utvecklingen av total­försvarets civila del och fredsräddningstjänsten somjag angett i det föregående,

2. fastställa planeringsramen för totalförsvarets civila del för peri­oden 1987/88-1991/92 till 7823 milj. kr. i enlighet med vad jag anfört i det föregående,

3.

fastställa att anslagen på statsbudgeten inom planeringsramen för totalförsvarets civila del för budgetåret 1987/88 förs upp med sammanlagt 1591,8 milj. kr. i beräknat genomförandepris 1987/88,

4.

bemyndiga regeringen att för budgetåret 1987/88 justera läm­nade beställningsbemyndigande med hänsyn till prisutvecklingen enligt nettoprisindex,

5.

bemyndiga regeringen att medge atl det med hänsyn till pris­utvecklingen enligt netloprisindex justerade anslagsbeloppet för budgetåret 1986/87 under anslaget H 3. Skyddsmm minskat med det faktiska utfallet för budgetåret förs över till samma anslag budget­året 1987/88,

6.

bemyndiga regeringen att under budgetåret 1987/88 medge överskridande av anslagen inom planeringsramen för totalförsvarels civila del samt av lämnade beställningsbemyndiganden, om det be­hövs av konjunktur- eller beredskapsskäl,

7.

godkänna vad jag har anfört om fredskrislagring av teko varor, kemiska produkter och metaller samt om buffertlagring av uniforms­tyger m.m.,

8.

godkänna vad jag har anfört om planeringsförutsätlningarna och riktmärkena för försöriningsberedskapen på teko- och skoområ­dena.

Jag hemställer vidare att regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av

9. vad jag anfört om SOS Alarmering AB vid beredskap och i krig,

10. vad jag i övrigt anfört om ekonomiska resurser för totalförsva­

rets civila del.

Jag kommer i det följande att redovisa de beräknade medelsbehoven under varie anslag.

129

9   Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95

7 Forskning och försvarsindustri

Prop. 1986/87:95

7.1    Bakgrund

I direktiven till 1984 års försvarskommitté ålades kommittén att särskilt överväga ambitionsnivån vad avser framtida tillgäng till inhemsk kapacitet för forskning, utveckling och industriell produktion för totalförsvarets räkning. I direktiven framhölls betydelsen av en egen försvarsindustrien förmåga, men att del pä gmnd av kostnadsutvecklingen och den försvars­ekonomiska inriktningen är av stor vikt att noggrant prioritera de kompe­tenser och produktionsresurser som på sikt skall upprätthållas inom landet i syfte alt förse försvarsmakten med materiel.

Kommitténs betänkande och den omfattande rapport rörande utveck­ling, produktion och vidmakthållande av materiel för försvarsmakten som kommitténs särskilda arbetsgrupp för dessa frågor har redovisat, har ut­gjort det viktigaste underlaget för mina överväganden.

Sammanhangen mellan säkerhetspolitiken och den svenska industrins utveckling har dessutom behandlats i en studie genomförd gemensamt av Ingenjörs- och Krigsveienskapsakademierna.

7.2    Överväganden

7.2.1 Forskning

Det är av stor vikt att det svenska försvaret kan utformas med egna värderingar och eget kunnande som gmnd. Försvarsforskningen skall i linje härmed stödja utvecklingen genom att tidigt upptäcka, identifiera och analysera sådana förändringar i vår omvärld som har betydelse för våra försvarsansträngningar. Försvarsforskningen skall vidare med hänsyn till vad jag tidigare har sagt, lämna underlag för erforderlig förändring inom totalförsvaret. Sveriges alliansfria politik gör atl vi måste sätta målen högt i dessa hänseenden och innebär att den svenska försvarsforskningen måste ha hög kvalitet.

För att kunna vidmakthålla en god förmåga i dessa hänseenden har Sverige valt att driva ett för totalförsvaret gemensamt program för för­svarsforskning. Försvarets forskningsanstalt (FOA), som är programan­svarig och den huvudsakliga producenten av gemensam försvarsforskning, täcker ett stort antal forskningsområden för totalförsvaret. FOA samver­kar också med universitet, högskolor och industri och har goda internatio­nella kontakter. Vid sidan av FOA genomförs gemensam försvarsforsk­ning vid försvarets materielverk, fortifikationsförvallningen, högskolor saml vid industrin. Försvarsteknisk forskning sker också vid flygtekniska försöksanstalten. Den största delen av den materielinriktade forsknings-och utvecklingsverksamheten bedrivas emellertid inom försvarsindustrin.

FOA har i samverkan med totalförsvarets myndigheter redovisat sina förslag till inriktning och nivå för den gemensamma försvarsforskningens långsiktiga utveckling. De olika totalförsvarsmyndigheterna har också re­dovisat sina anspråk pä forskningen i samband med planeringen i övrigt.

Förslagen innebär bl. a. en kraftfuUare prioritering av forskningen inom

130

områden där den tekniskt-vetenskapliga utvecklingen går snabbt och/eUer Prop. 1986/87:95 är av vital betydelse för totalförsvaret. Exempel pä sådana områden är informationsteknologin samt bioteknik och kemi. Däratöver innebär för­slaget en viss förstärkning av forskning med särskild betydelse förde civila delarna av totalförsvaret. Förslagel innebär också att de systemorientera-de insatserna förstärks med främsta syfte att sätta in tekniska möjligheter i elt systemsammanhang.

För att inrymma dessa ökade forskningsinsatser inom prioriterade områ­den erfordras reduktioner av andra delar av det försvarsgemensamma forskningsprogrammet, bl. a. avseende lägre prioriterad militärteknik och vissa övergripande studier. Ytteriigare rationaliseringar, översyn av vissa återkommande uppdrag och temporära omfördelningar till koncentrations­områden är också, enligt min mening, nödvändiga åtgärder. Vidare efter­strävar FOA att öka den intäktsfinansierade verksamheten. Ökade insatser för att förnya kompetensen i forskningsorganisationen och för att leda verksamheten är också viktiga för genomförandet.

Jag delar kommitténs uppfattning att den föreslagna inriktningen av den försvarsgemensamma forskningsverksamheten i allt väsentligt är lämplig. Inriktningen bör kunna säkerställa en fortsatt god forskningskompetens även vid en något minskad resurstilldelning tiU det försvarsgemensamma forskningsprogrammet. En förstärkning av den informationsteknologiska forskningen bör ske i anslutning till ett för landet gemensamt informations-teknologiskt program.

Kommittén understryker, vilket jag också tidigare i dag framhållit, bety­delsen av forskning som tidigt gör det möjligt atl upptäcka sådana föränd­ringar inom teknik och vetenskap som är betydelsefulla för totalförsvaret. Ett sådant område är studier av den tekniska utvecklingens strategiska konsekvenser. Betydelsen av forskning om ubåtsskydd och ABC-skydd har tidigare betonats.

För de mililärtekniska tillämpningarna bör erforderlig kompetens efter­strävas inom de viktigaste delarna av följande områden:

-

underrättelse-, lednings- och sambandssystem,

-

kvalificerade vapensystem,

-

styrd ammunition samt land- och sjöminor,

-

telekrigföring och

-

undervallensteknologi med försvarstillämpning.

Det ökade forskningsbehovet som rör problem under kriser och i krig för den civila delen av totalförsvaret bör i huvudsak tillgodoses. Kompetens­uppbyggnad vad gäller beredskapshänsyn i planering och samhällsutveck­ling bör stödjas genom forskningsinsatser. Genom den nu föreslagna inrikt­ningen kommer enligt min mening en viktig förstärkning kunna ske under de närmaste åren.

Forskningsstödet bör i ökad omfattning genomföras som samlade, sy-

stemorienterade insatser inom de områden som bedöms som väsentliga för

totalförsvarets verksamhet. Speciellt värdefulla är tvärvetenskapliga pro­

jekt kring viktiga och aktuella problem, såsom redan pågår belräffande

ubåtsskydd och samhällets funktioner i kris och krig. Sådana projekt

kräver ett väl fungerande samarbete mellan FOA och de ansvariga myndig-

131

heterna inom totalförsvaret. De innebär också att myndigheterna förbätl- Prop. 1986/87:95 rar sin förmåga att formulera problemen samt att forskarna ökar sitt engagemang och sin förståelse i viktiga försvarsproblem. Forskningsor­ganisationen bör emellertid också öka sin förmåga att ge råd och snabba svar på frågor i anslutning till de ständigt pågående förändringarna av vårt försvar.

1 likhet med kommittén bedömer jag att goda kontakter med bl.a. universitet, högskolor och näringsliv är väsentliga för försvarsforskning­ens kvalitet och för möjlighetema att utnyttja gmndforskning m.m. samt för rekrytering av forskare. Som ett |led i en sådan utveckling kan ett ökat samarbete mellan FOA och universitetet i Linköping avseende informa­tionsteknologi samt samarbetet mellan FOA och universitetet i Umeå avseende miljövetenskap och bioteknik vara exempel. Ett annat exempel är flygtekniska försöksanstaltens ökade engagemang i den civilt inriktade flygtekniska och aerodynamiska forskningen. Försvarsforskningens kom­petens bör härvid ses som en del av landets potential för teknik och vetenskap. Samarbetet bör därvid ses i ett vidare och mera långsiktigt perspektiv än enbart lösande av enskilda forskningsuppgifter.

Det är ett säkerhetspolitiskt intresse att FOA kan stödja Sveriges age­rande i frågor som gäller europeisk säkerhet, mstningskontroll och ned­mstning.

Jag understryker behovet av en breddad och intensifierad säkerhetspoli­tisk forskning inom landet.

7.2.2 Försvarsindustri

Kommittén konstaterar att en inhemsk kapacitet att utveckla, tillverka och underhålla försvarsmateriel är en för Sverige betydande säkerhetspolitisk tillgång. Den bidrar till att skapa respekt för vår vilja och förmåga alt föra en långsiktig, fast och konsekvent alliansfri utrikespolitik och att värna vårt land. Oavsett den grad i vilken vi själva tillverkar eller väljer att importera vår försvarsmateriel måste vi under kriser och i krig självstän­digt kunna vidmakthåUa materielen vUket fömtsätter en inhemsk förmåga redan i fredstid. En inhemsk försvarsindustri utgör i många fall en fömt­sättning för all tillgodose dessa krav.

Med en egen forskning och försvarsindustri kan vi förse försvarsmakten med materiel som är anpassad lill de speciella behov och fömtsättningar som vårt värnpliktssystem, vår försvarsplanering och vår geografi skapar. Därigenom ges också bättre möjligheter att till rimliga kostnader välja en egen försvarsprofil som ökar effekten av vårl försvar och minskar verkan mot oss av de vapen och motmedel som maktblocken utvecklar för att använda mot varandra. För viss materiel är därtill kraven på sekretess så höga atl anskaffning i utlandet är omöjlig eller olämplig. En svensk utveck­ling och produktion är i sådana fall det enda möjliga alternativet. Härtill kommer att försvarsindustrin ger möjlighet till krigsproduklion. Jag delar kommitténs uppfattning om värdet öch behovet av inhemsk försvarsindu­strien förmåga.

Kommittén konstaterar vidare att export under rådande fömtsättningar

132

är nödvändig för att bevara väsentliga delar av den svenska försvarsindu-     Prop. 1986/87:95 strins kompelens, kapacitet och konkurrensförmåga.

Industrin har under lång tid kunnat utveckla och tillverka en övervä­gande del av den försvarsmateriel vi behövt. Försvarsindustrin har dock liksom övrig industri allt starkare behov av ett samarbete med utländsk industri. Inköp utifrån av tekniskt kunnande, komponenter och delsystem väntas i framtiden öka i omfattning. Detsamma gäller, i viss utsträckning, samutveckling mellan svensk och utländsk industri. Som alternativ till import bidrar samarbete med utländsk industri till att inom landet bevara och befästa systemkompetenser som annars i längden inte skulle kunna upprätthållas.

En hög teknisk och industriell kompetens i den svenska försvarsindu­strin är en fömtsättning för ett effektivt fredstida samarbete med utländsk industri.

Samarbetetsprojektens lämplighet frän utrikes- och försvarspolitisk syn­punkt prövas av statsmakterna. En självklar fömtsättning är att samarbets­projektens villkor inte begränsar möjligheterna att föra vår neutralitetspoli­tik. Stabiliteten i samarbetspartners åtaganden gentemot oss är av vikt. Vi får samtidigt vara beredda på att de länder vi samarbetar med på motsva­rande sätt förutsätter att vi inte ställer krav som begränsar deras utrikespo­litiska handlingsfrihet.

Det är angeläget att vårt utiandssamarbete i försvarsmaterielfrågor för­delas på flera länder så att ensidiga beroendeförhållanden kan undvikas. En spridning av det samlade utlandssamarbetet och försvarsmaterielim-porten ökar vår handlingsfrihet om de ekonomiska, tekniska eller politiska fömtsättningarna för verksamheten skulle förändras.

Det bör vidare påpekas att utveckling och tillverkning av försvarsmate­riel, oavsett om del sker inom landet eller i samverkan med andra länder, tillför Sverige ett brett tekniskt kunnande. Försvarsindustrin bidrar där­med inom viktiga områden, inte minst inom högteknologiområdet, tiU del svenska näringslivets utveckling. En inhemsk försvarsindustrien verksam­het ger även i övrigt landet samhällsekonomiska fördelar. Jag delar kom­mitténs uppfattning om betydelsen av en svensk försvarsindustri samt kommitténs syn på dess framtida förutsättningar.

Vissa konsekvenser av kommitténs och min syn på försvarsindustrin och dess betydelse utvecklas i det följande.

Kommittén konstaterar att dess förslag beträffande försvarsindustrin

med nödvändighet måste vara av annan karaktär än förslagen beträffande

försvarsmakten och andra delar av totalförsvaret. Försvarsindustrins ut­

veckling utgör en del av det allmänna näringslivets utveckling, varför

industriföretagen har ett självständigt ansvar för sin verksamhet. Samtidigt

är det uppenbart att försvarsindustriföretagen i flertalet fall är starkt bero­

ende av statsmaktemas ställningstaganden. Praktiskt taget all väsentiig

materiel för försvaret utvecklas i nära samarbete stat-företag samtidigt

som exporten av krigsmateriel är underkastad starka restriktioner. Därtill

kommer att ett antal försvarsindustriföretag ägs av svenska staten. Sam­

mantaget innebär detta att statsmakterna och myndigheterna bör ha en god

insyn i och möjlighet att påverka företagen inte minst för att därigenom

133

säkerställa en tillräcklig grad av affärsmässighet i kontakterna mellan     Prop. 1986/87:95 staten och företagen.

Kommittén anser att den för ett litet land ovanligt breda industriella förmåga att sammanhålla utveckling och tillverkning av kvalificerad för­svarsmateriel som för närvarande finns inom landet så långt möjligt bör bevaras. Kommittén har i sina överväganden inte funnit någol betydande materielområde där del med utgångspunkt från försvarets långsiktiga be­hov finns onödig industriell kompetens. Däremot finns ett flertal områden där den svenska försvarsindustrins kapacitet behöver anpassas till för­svarsmaktens behov av materiel och till rimliga exportantaganden. Ut­gångspunkten för denna bedömning är den militärtekniska utvecklingen, industrins situation och kommitténs förslag till inriktning och ekonomisk nivå för försvarsmakten. Jag delar kommitténs uppfattning, men vill samti­digt understryka atl rimliga regionalpolitiska hänsyn måste tas vid en sådan anpassning.

Försvarsindustrin, liksom annan tekniskt framstående industri, är bero­ende av elt internationellt teknologiutbyte. Utveckling av modern materiel till det svenska försvaret utgör grunden för en fortsatt hög tekniknivå vid svensk försvarsindustri. Genom sädan utveckling förnyas ocksä industrins tekniska kompetens på viktiga områden. Vi kan dock inte räkna med att i framtiden på egen hand vara tekniskt avancerade på lika många områden som hittills. Liksom annan svensk utvecklande industri behöver försvars­industrin på olika sätt delta i det internationella tekniksamarbetet. Kom­mittén anser all detta kräver målmedvetna åtgärder från såväl statens som industrins sida. Åtgärder av mer generell karaktär är enligt min mening satsningar på nationella samverkansprogram inom t.ex. informationstek­nologin, materialtekniken och havstekniken. Genom sådana åtgärder kan näringslivet bli mer kompetent atl bl. a medverka i det ökande europeiska teknologisamarbetet. I likhet med kommittén bedömer jag att formerna för ett sådant samarbete liksom även formerna för ett ökat samarbete mellan statsmakterna och industrin i teknologiska frågor bör prövas av regering­en.

I det följande avser jag att utveckla min syn pä vissa materielområden.

Inom stridsfordonsområdet innebär nuvarande planering atl kompeten­sen är säkerställd åtminstone fram till nästföljande försvarsbeslut. Områ­dets vidare utveckling sammanhänger dock med armésiridskraflernas in­riktning på 1990-talet. Försvarsmaktens behov på längre sikt av denna kompetens och kapacitet kan därför enligt min uppfattning klariäggas först i samband med 1992 års försvarsbeslut. Den nuvarande svenska industri­kompetensen är fördelad mellan två olika förelag men dessa har inom sig specialiserat sig på olika delar av verksamheten.

Svensk varvsindustri har trots betydande strukturförändringar kunnat

behålla kompetensen att konstmera och bygga såväl övervatiensfartyg

som ubåtar. Kompetensen är i dag fördelad främst mellan två olika företag

inom ramen för det statligt ägda Svenska Varv. Båda företagen är starkt

beroende av svenska försvarsbeställningar för sin verksamhet. Kommittén

anser att förmågan till utveckling och produktion av örlogsfartyg om möj­

ligt bör behållas inom landet. Den i det föregående redovisade inriktningen

134

avseende ubåtar innebär att den prioriterade ubåtskompelensen säker- Prop. 1986/87:95 ställs. Kommittén konstaterar dock att det svenska försvarets samlade behov av varvskapacitet blir lägre under den närmaste perioden än vad som nu är fallet. Mot denna bakgmnd krävs alt den totala kapaciteten för nybyggnad och underhåll av öriogsfartyg anpassas till aktuella förhållan­den. Jag delar i stort kommitténs uppfattning om varvsindustrin.

De svenska fiygindustrierna har som resultat av bl. a. riksdagsbeslut om JAS 39-systemet nu ökat andelen civil flygutveckling. En anpassning av personalen för utveckling och produktion av stridsflygplan har påböriats. Kommittén anser att det finns etl klart samband mellan företagens kompe­tens för civil utveckling och deras kompetens för vidmakthållande av de militära systemen. Denna militärt inriktade kompelens är säkerhels- och försvarspolitiskt angelägen att bibehålla inom landet. Företagen har anmält att ett fortsatt engagemang i civila flygprojekt kräver att kapitalförsörjning­en underlättas genom statliga insatser i likhet med vad som i dag sker i andra länder. Kommittén framhåller atl en ökad, civilt inriktad, utveck­lingskapacitet är viktig inom flygindustrin vid sidan av den militära kapaci­teten och anser därför alt det är önskvärt atl denna utbyggnad säkras. Jag delar kommitténs uppfattning om värdet av en både civilt och militärt inriktad flygindustri.

Kompetens alt vidmakthålla, dvs. underhålla, anpassa och modifiera, tekniskt komplicerad materiel är ett industriområde av stor betydelse. Detta gäller ett flertal materielområden och såväl hela vapensystem som delsystem. Etl speciellt område utgör flygmotorer för flygplan och heli­koptrar eftersom tillgänglighetskrav och kostnader är extrema för denna typ av materiel. Utveckling och tillverkning av svenska flygmotorer inklu­sive reservdelar samt typförbätlringar av samma motorer sker i dag inom ett företag. Underhåll och reparationer samt införande av modifieringar sker i dag för praktiskt taget alla försvarets flyg- och helikoptermotorer vid etl annat företag. Ett iredje företag har likartad underhållsverksamhet för civila flygmotorer. Situationen kommer alt förändras när tillverkningen av JA37-motorer och utvecklingen av JAS 39-motorer avslutas. Pä något längre sikt kommer även underhållssituationen att ändras när mängden militärt flygmotorunderhåll minskar. Mot denna bakgrund anser kommit­tén det angelägel alt regeringen i samverkan med industrin, inför förnyel­sen av nuvarande underhållsavtal, undersöker möjligheterna att säkerstäl­la en fortsatt rationell och kostnadseffektiv flygmotorkompetens inom landet. Jag delar i stort kommitténs uppfattning i denna fråga.

Ammuniiionstillverkningen inklusive krut- och sprängämnestUlverk-

ningen för försvarsmaktens behov sker i huvudsak vid två svenska företag.

Dessa har mellan sig fördelat den svenska marknaden genom ett särskilt

ramavtal. Båda företagen har inom ramen för avtalet i huvudsak egen

kompetens och kapacitet för konstmktion och produktion av bl. a. olika

slags ammunition. Ammunitionsindustrins exportberoende är betydande.

Det kvantitativa behovet av konventionell ammunition för det svenska

försvaret minskar bl.a. på grund av den militärtekniska utvecklingen och

ett ökat utnyttjande av simulatorer i utbildningen. Samtidigt ökar behovet

av tekniskt mer utvecklad ammunition, dock i väsentiigt mindre serier.

135

Uthålligheten för viktiga vapensystem är beroende av krigsproduktion av Prop. 1986/87:95 vissa ammunitionstyper. För att säkerställa möjligheterna till krigsproduk­tion bör överbefälhavaren därför kunna anpassa sin planering i syfte att upprätthålla tillräcklig industriell kapacitet inom detta område. Kommittén finner av här anförda skäl alt försvarsmaktens behov av ammunition inle kan belägga de båda aktuella företagen, samtidigt som det är angeläget att behålla inhemsk kapacitet för utveckling och tillverkning av ammunition. Jag delar i huvudsak kommitténs bedömning av situationen inom ammuni­tionsområdet.

Den svenska försvarsindustrin har god förmåga alt utveckla och tillver­ka artilleri-och pansarvärnssystem av varierande slag. Kommittén anser att denna förmåga om möjligt bör bevaras inom landet. Försvarsmaktens behov av bl. a. nya artillerisystem kommer dock för den närmaste perioden att vara väsentligt lägre än vad som tidigare varit fallet. Dessa förhållanden bör enligt min och kommitténs mening beaktas i den fortsatta planeringen.

Utveckling och tillverkning av militära robotar är en industriell verk­samhet på hög teknologisk nivå. En svensk robotindustri är angelägen i den mån möjlighet därigenom skapas att till rimlig kostnad få tillgång till robotar lämpade för våra speciella förhållanden. Den svenska systemsam-manhållande kompetensen inom robotområdet är fördelad mellan tvä olika företag som har inriktat sin verksamhet mot olika typer av robotsystem.

Tillgång till robotar av olika slag förstärker försvarsmaktens operativa förmåga. Nuvarande planering innebär för svensk industri en möjlig be­läggning pä utvecklingssidan för tunga robotar fram tiU omkring år 1990. Beläggningen därefter blir beroende av kommande ställningstaganden i radariaklrobolfrågan vilka blir aktuella först i börian av 1990-talet. Inom områdei för lätta robotar finns i nuvarande planer mycket få utvecklings­projekt när nu pågående arbeten inom kort avslutas. Studier har dock inletts avseende en vidareutveckling av robotsystemet 70 M.

Försvarets behov av nya robotar är enligt kommitténs mening inte tillräckligt för att i framtiden belägga nuvarande industrikapacitet. Kom­mittén anser att det är angeläget att behålla inhemsk kapacitet att utveckla och tillverka robotar. Anpassningsåtgärder erfordras inom industrin för att nuvarande breda kompelens skall kunna säkerstäUas. Enligt min och kom­mitténs bedömning bör företagens samlade kompetens tUl avsevärd del kunna samutnyttjas för olika typer av robotprojekt.

Kommittén har tidigare pekat på betydelsen av ökade forskningsinsatser i syfte att stärka ubåtsskyddet. Resultaten av dessa forskningsinsatser bör enligt min uppfattning kunna följas upp genom industriell systemutveck­ling på det havsteknologiska området bl. a. avseende submarin materiel för övervakning och vapeninsatser. Svensk industris kompetens avseende sådan teknologi är för närvarande begränsad. Kommittén anser att detta förhållande bör uppmärksammas. De skilda delkompetenser som finns inom industrin bör i den fortsatta beställningsverksamheten enligt min och kommitténs bedömning samordnas så att t. ex. torped- och sjöminkompe-tensen säkerställs samtidigt som systemkompetensen inom bl. a. spanings­området förstärks.

Den mUitärtekniska utvecklingen medför ett ökat behov av försvarsma-

136

teriel som utvecklas och produceras av dektrpnikindustrin. Praktiskt taget Prop. 1986/87:95 all modern vapenmateriel innehåller en ökande andel elektronikkompo­nenter. Flertalet svenska försvarsindustrier har elektronikkompetens i siörre eller mindre omfattning. Endast ett fåtal svenska industrier har dock förmåga att utveckla och tillverka avancerad materiel för spaning, informa­tionsbehandling och presentation. Volymen militära projekt av detta slag är begränsad, men i vissa fall finns även likartade civila projekt. Några elektronikindustrier har inlett ett samarbete om större militära utvecklings­satsningar i syfte alt förbättra den svenska industrins konkurrensförmåga mot utlandet. Kommittén understryker betydelsen av den svenska elek­tronikkompetensen för mer avancerade projekt. Ett vidgat industrisamar­bete inom flera för försvaret väsentliga delområden avseende elektronik bör därför eftersträvas. Kommittén understryker också betydelsen av samordnade forsknings- och utvecklingsinsatser inom hela samhället, främst inom området informationsteknologi. Jag delar kommitténs bedöm­ning och vill i sammanhanget erinra om det program på tillsammans 150 milj. kr. somjag i annan ordning föreslagit att vara försvarssektorns del i det nationella informationsteknologiprogram som avses inledas kommande budgetår.

Industrin för motmedel är mycket närbesläktad med den övriga kvalifi­cerade elektronikindustrin. Etl fåtal svenska företag har kompetens för motmedel av elektronisk och annan art. Denna kompetens får allt större betydelse dels på gmnd av den militärtekniska utvecklingen och dels på grund av att effektiva motmedel endast i undantagsfall kan anskaffas utomlands. Kommittén anser att den svenska systemkompetensen för motmedel bör ägnas ökad uppmärksamhet med hänsyn till områdets stora och växande betydelse. Jag instämmer i kommitténs uppfattning och vill understryka att motmedelsområdet enligt min bedömning är särskilt läm­pat för egna utvecklingsinsatser.

Försvarskommittén har övervägt vissa frågor angående samarbetet mellan svenska och utländska försvarsindustriföretag samt förhål­landena beträffande exporten och importen av försvarsmateriel. Kommit­tén konstaterar därvid att samarbete mellan försvarsindustriföretag i olika tekniskt välutvecklade länder blir aUt viktigare för en framgångsrik utveck­ling av ny försvarsmateriel. Denna gradvisa förändring gäller även de svenska förelagen. Av denna anledning bör formerna för den statliga kontrollen över samarbetet ses över så att ett sådant samarbete kan fortgå friktionsfritt. Alternativet till ett samarbete är en ökad försvarsmaterielim-port. Enligt kommitténs mening skall industriella samarbetsavtal inom försvarsmaterielområdet underställas regeringens prövning. Prövningen bör därvid innefatta bl.a. en granskning av det aktuella projektels fören­lighet med svensk utrikes- och säkerhetspolitik samt en granskning av säkerhelsskyddsaspekterna. Kommittén understryker vikten av att en samlad bedömning görs. Därvid bör normalt även eventuella import- och exportfrågor klarläggas och meddelas förelagen.

Praktiskt taget alla länder har nationella regler och tillämpningar som på

olika sätt begränsar krigsmaterielexporten. Arten och graden av dessa

restriktioner varierar kraftigt mellan olika länder. Kommittén har i samar-

137

bete med utredningen (UD 1985:03) om svensk utlandsverksamhet på Prop. 1986/87:95 krigsmalerielområdet undersökt gällande regler och tillämpningar i andra länder och därvid funnit all flera av dessa länder har en med Sverige likartad syn på krigsmaterielexport. Detta innebär dock inte att samma kontrollregler och länderval i alla avseenden tillämpas. Andra länder där­emot har en markant annorlunda syn pä krigsmaterielexport än den svens­ka.

Om regeringen godkänt försvarsindustrisamarbete med länder som har en med Sverige likartad syn på krigsmaterielexport bör enligt kommitténs mening följa att gemensamt utvecklade eller tillverkade produkter kan exporteras enligt respektive lands nationella regler, utan svensk prövning av villkoren för samarbetslandets eventuella export. Svenskt s.k. slulan-vändarintyg torde då inte krävas. I dessa fall erfordras dock särskilda rapporteringsrutiner för atl följa samarbetets utveckling. I fall där synen på krigsmaterielexport markant skiljer sig krävs enligt kommitténs mening mellanslalliga avtal som för samarbetsprojekt reglerar bl.a. eventuell krigsmaterielexport.

Jag konstaterar att kommittén här har pekat på en viktig förutsättning för utlandssamarbelet sett med utgångspunkt från det svenska försvarets ma-terielbehov. Frågor om sådant samarbete och andra hithörande frågor är för närvarande föremål för överväganden inom utredningen om svensk utlandsverksamhet på krigsmalerielområdet. Kommitténs syn på samar­betsfrågorna är en viktig grund för dessa överväganden. Utredningen avser att lägga fram sitt betänkande under våren 1987. Efter samråd med statsrå­det[REDACTED_EFTERNAMN] föreslår jag att dessa frågor inte avgörs förrän utredningens förslag överlämnats och dessa närmare behandlats.

Kommittén konstaterar vidare att flertalet svenska försvarsindustrier är beroende dels av krigsmaterielexport, dels av export av sådana produkter som har en civil tillämpning men som urspmngligen har utvecklats för militär användning. De aUmänna tendenser till industriellt exportberoende som påtalades i regeringens proposition 1981/82:196 har ytterligare för­stärkts. Om krigsmaterielexporten begränsades skulle betydande problem kunna uppstå när det gäller alt förse det svenska försvaret med lämplig materiel. Samtidigt skulle vår förmåga att självständigt vidmakthåUa för-svarsmaterielen under kriser och i krig nedgå. Det är enligt min mening väsentligt all undvika en sådan utveckling. Med hänsyn tiU den belydelse som den medgivna exporten får anses ha bör den vidare inte belastas med onödiga administrativa hinder t. ex. avseende exportfinansieringen.

Misstankar om överträdelser av exportbestämmelserna på krigsmale­rielområdet utreds för närvarande av polis- och tullmyndigheterna. När större klarhet skapats i dessa frågor kan anledning finnas att se över systemet för tUlstånd och kontroll av denna export. Jag har i denna fråga särskilt samrått med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Den svenska anskaffningen av försvarsmateriel är till mindre del beroen­

de av från utlandet inköpta komponenter och delsystem. Den totala impor­

ten av försvarsmateriel uppgår ekonomiskt till ca 30% av försvarsmaktens

anskaffning, varav ca hälften importeras av industrin. Andelen importerad

utmstning är enligt min och kommitténs mening rimlig i nuvarande läge.

138

Importen är fördelad mellan ett betydande antal länder.

En särskild form av handel har uppstått internationellt genom kraven pä Prop. 1986/87:95 industrisamverkan och kompensationsaffärer i samband med mellanslal­liga försvarsmaierielupphandlingar. I ett begränsat antal fall har även den svenska staten begärt kompensationsaffärer vid försvarsmaterielimport. Härigenom kan svensk försvarsindustrikompetens lättare behållas och utvecklas, vilket är till fördel för försvarsmakten. Antalet kompensations­affärer bör dock som nu förbli begränsat.

Försvarsmateriel upphandlas av försvarets materielverk enligt de all­männa bestämmelserna för statlig upphandling. Dessa bestämmelser är i grunden uppbyggda för anskaffningssituationer med konkurrens. För för­svarsmaterielområdet gäller dock att den helt övervägande delen av mate­rielen upphandlas utan konkurrens. Detta innebär särskilda problem för materielverkels affärsmässighet i kontakterna med industrin. Mot denna bakgmnd bör materielverket ges förbättrade möjligheter till insyn i och revision av företagens verksamhet i anslutning till försvarskontrakt. Stödet för sådan verksamhet bör enligl min mening förstärkas.

Det är angeläget att bevara svensk försvarsindustri. Därför måste över­befälhavaren och försvarets materielverk underlätta industrins planering. Inom ramen för de militära behoven bör planeringen av materielanskaff-ningen i görligaste mån ta hänsyn till industrins villkor. Detta fordrar en ökad stabilitet i försvarsmaktens planering för att därigenom öka materiel­verkets möjligheter att förse industrin med relevant underlag för dess planering. En fömtsättning för delta är all överbefälhavarens samordning av planeringen stärks. Därigenom kan även bättre samordning uppnås till förmån för försvarsekonomi, underhåll och materielens taktiska använd­barhet.

En på detta sätt förbättrad planering och samordning fömtsätter enligt min mening att försvarets materielverk utvecklas i enlighet med intention­erna i 1982 års riksdagsbeslut. Framförallt bör verkets ledningsfunktion, inkl. det interna styr- och uppföljningssystemet, vidareutvecklas så att effektiva verksgemensamma kontakter kan tas med regeringen och med överbefälhavaren.

7.3 Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle

att ta del av vad jag har anfört om vissa frågor rörande forskning och försvarsindustri.

139

8 JAS-projektet

Prop. 1986/87:95

8.1 Bakgrund

I enlighet med riksdagens beslut i juni 1982 (prop. 1981/82:102 bil. 2, FöU 18, rskr. 374) om riktlinjer för utveckling och anskaffning av JAS-systemet skall regeringen årligen orientera riksdagen om läget inom JAS-projektet. Gmnden för J AS-projektets värdering är riksdagsbeslutet om riktlinjer för JAS-projektet fram till är 2000 (prop. 1982/83:119, FöU 9, rskr. 271). I propositionen om det militära försvarets fortsatta utveckling, m. m. (prop. 1985/86:100, FöU 8, rskr. 182) redovisades läget inom JAS-projektet. Överbefälhavaren har därefter med underlag från chefen för flygvapnet och försvarels materielverk lämnat rapport till regeringen om läget inom JAS-projektet för tiden fram till den Ijuli 1986.

8.2 Teknisk värdering av projektet

I överbefälhavarens rapport ingår försvarets materielverks tekniska värde­ring av projektet. Av denna framgår atl flygplanets specificerade flygtek­niska prestanda i allt väsentligt bedöms kunna uppnås. Den tidigare an­mälda förseningen av flygutprovningen har under året ökat. Flygutprov-ningen bedöms nu kunna inledas i slutet av innevarande år. Förseningens påverkan för serieleveranserna värderas nu av försvarets materielverk, chefen för flygvapnet och överbefälhavaren och avrapporteras under våren 1987 till regeringen i det tredje projektvärderingstillfället.

Flygplanets utseende har förändrats marginellt under året. Fortsatta vindlunnelprov har bekräftat tidigare beräkningar och resultaten är till­fredsställande. Produktion av de första provflygplanen pågår. Den beräk­nade vikten av serieflygplanet är fortfarande något för hög men insalta åtgärder för att minska denna böriar ge resultat.

Arbetet med motorn (RM 12) har under året försenals. Vid motomt-provning i rigg har drygt 75% av planerad gångtid kunnat ackumuleras. Vissa tekniska problem som bl. a. framtvingat omkonstmktion av efter-brännkammaren, har orsakat försening av motorns utvecklingsläge. Sex motorer provkörs i Sverige och USA.

Utvecklingen av flygplanets digitala styrsystem har försenats ytterligare under året. Utvecklingsarbetet bedrivs nu på stor bredd mellan berörda industrier med stöd av försvarets materielverk.

Jag konstaterar att JAS-projektet i tekniska avseenden utvecklas mot

den avsedda nivån. Det har inte framkommit någonting under utvecklingen

som visar att den tekniska nivån i gmndbeslutet inte kommer att kunna

uppnås. Utvecklingen går dock långsammare än vad gmndbeslutet fömt­

satte. Det är för tidsplanen oroande att förseningen framför allt av styrsys­

temet och motorn ökat under det senaste året trots att större resurser satts

in av myndigheter och industrier. De uppkomna förseningarna har medfört

att utprovningsprogrammet blivit mer tidspressat. Förseningar finns dock

också i vapenprogrammen vilket även kommer att påverka utprovnings-

140

programmet. Flygutprovningen kan bl. a. därför komma att la längre tid än     Prop. 1986/87:95 planerat.

Tiden för leverans av operativt användbara flygplan kan komma att förskjutas. Ytterligare ätgärder måste enligt min mening vidtas av berörda industrier i samverkan med myndigheterna för att säkerställa att seriele­veranserna kan ske enligt JAS-avtalets åtagande. Jag kommer alt noga följa projektets utveckling i dessa avseenden.

För flygplanets vapenprogram har utredningar genomförts för att bl.a. skapa handlingsfrihet för val av alternativ beväpning. Jag har redovisat resultatet av dessa utredningar och mina överväganden i detta samman­hang tidigare.

8.3 De ekonomiska förutsättningarna för projektet

I enlighet med riksdagens beslut våren 1983 (prop. 1982/83:119, FöU 9, rskr. 271) är planeringsramen för projektet fram till år 2000 24,9 miljarder kronor i prisläget februari 1981. JAS-projektet följer samma regler för priskompensation som all annan materiel inom försvarsmakten. Enligt riksdagens beslut under våren 1984 om det mUitära försvarets fortsatta utveckling m. m. (prop. 1983/84:112, FöU 20, rskr. 348) har försvarsmak­tens militära ram ökat med 600 milj. kr. i prisläget febmari 1983 under de återstående åren av försvarsbeslutsperioden och ett nytt priskompensa­tionssystem har införts. Det nya priskompensationssystemet tar hänsyn till försvarskostnadernas utiandsberoende. Detta minskar den ekonomiska osäkerheten i försvarsplaneringen och även i JAS-projektet.

JAS-projektets planeringsram för budgetåren 1982/83-1999/00 var i 1982 års riksdagsbeslut i prisläget febmari 1981 25,7miljarder kronor. 1983 års riksdagsbeslut innebar för JAS-projektet att planeringsramen skulle mins­kas med 800 milj. kr. till 24,9 miljarder kronor. De i överbefälhavarens rapport redovisade kostnaderna utgår fortfarande från den högre planer­ingsramen från år 1982.

Av överbefälhavarens rapport framgår atl resterande planeringsram för JAS-projektet exkl. prisreserver enligt gällande beräkningsmetoder uppgår till 36,2 miljarder kronor i prisläget februari 1986. Kostnadema för JAS-projektet, exklusive reserven om 800 milj. kr. från 1983 års riksdagsbeslut, beräknas under motsvarande tid uppgå till 36,9 miljarder kronor i prisläget februari 1986. Överbefälhavaren anmäler vidare i rapporten atl beslut om anpassning av kostnaderna till den lägre nivån i 1983 års riksdagsbeslut bör anstå till dess säkrare underlag erhållits för att kostnadsanpassa projektet till de slutiiga förutsättningarna. Ett säkrare underlag bedöms av överbe­fälhavaren finnas i början av 1990-talet när serieleveranserna påbörjats.

Enligt överbefälhavarens samlade uppfattning utvecklas JAS 39-projek-tet i ekonomiska avseenden i stort enligt uppgjorda planer och riktlinjer. Projektet har inle drabbats av kostnadsökningar som förändrar den totala grundkostnaden i pris- och valutaläge februari 1981. Förändrade och förse­nade val av vapen och motmedel kan dock komma att öka iniegrations-och utprovningskostnaderna.

För egen del vill jag erinra om att försvarskommitténs förslag innebär

141

bl.a. att ytteriigare l,8miljarder kronor tillförs JAS-projektet och luftförs- Prop. 1986/87:95 varet under liden 1987-1997. För att behålla fortsatt handlingsfrihet för radariaktrobot till JAS 39 skall kostnaderna för urspmngligen planerad anskaffning av radariaktrobot även fortsättningsvis redovisas som ett be-väpningsallernativ för JAS 39. Fortsatt integralionsarbete skall bedrivas intill börian av 1990-talet. Huvuddelen av nu planerade medel för anskaff­ning m.m. av radariaktrobot med undanlag av de medel som erfordras för det tidigare nämnda integrationsarbetet överförs till det radariaktrobotpro-jekt somjag har föreslagit tidigare. Dessa förändringar av ram och inplan­erade medel innebär inte att den reducering av ramen med 800 milj. kr. som riksdagen beslöt år 1983 har upphävts. Dessa 800 milj. kr. skall fortfarande reserveras inom flygvapnets ram för teknisk och ekonomisk osäkerhet. Jag vill även understryka att JAS-ramen liksom kostnaderna nu minskar i jämförelse med föregående år genom att nedgången pä den amerikanska dollarn sänker projektets totalkostnad. Förändringar av plan­eringsramen och kostnaderna kommer att redovisas separat tiU regeringen av försvarets myndigheter i samband med de åriiga redovisningarna av JAS-projektet. Därmed kan en jämförelse ske med de ursprungliga JAS--kostnaderna.

8.4   Vissa industripolitiska aspekter på projektet

800 arbetstillfällen utlovades fram till budgetårsskiftet 1986/87 av de före­tag som ingår i Induslrigmppen JAS. Enligl en delrapport till industride­partementet för liden t.o.m. första halvåret 1986 har beslut fattats om inrättande av drygt 1000 arbetstillfällen, varav en stor del tillkommit genom att arbetsuppgifter förts från utlandet till Sverige.

Av de utlovade 800 arbetstillfällena avsäg minst 100 Norrbotten. Hittills har närmare 120 personer anställts i Luleå och Piteå. Dessutom tillkommer 40 personer vid en ny vindmtefabrik i Svappavaara.

Avtal har vidare i etl flertal fall slutits om industriell samverkan mellan svenska företag och utländska underleverantörer. Dessa avtal bedöms komma att leda lill fortsalt framlida samarbete. Exportvärdet av hittills tecknade kontrakt med utiändska underleverantörer uppgår enligt IG JAS till ca I 100 milj. kr. t. o. m. den Ijuli 1986.

8.5   Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle

att ta del av vad jag har anfört om JAS-projektet.

142

9 Anslagsfrågor för budgetåret 1987/88

Prop. 1986/87:95

Fjärde huvudtiteln

I proposition 1986/87:100 (bil. 6) har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, för budgetåret 1987/88 beräkna anslagen fr.o.m. littera B. to.m. lillera K. lill de belopp som därvid framgår. Jag anhåller om att nu få la upp dessa frågor.

143

B. Arméförband

Chefen för armén är programmyndighel för huvudprogrammet Arméför­band. Verksamheten finansieras från följande anslag. B 

I. 

Arméförband: Ledning och förbandsverksamhet B 2. Arméförband: Anskaffning av materiel B 3. Arméförband: Anskaffning av anläggningar

Prop. 1986/87:95

B 1. Arméförband: Ledning och förbandsverksamhet

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

6483 191633 [REDACTED_PERSONNUMMER] [REDACTED_PERSONNUMMER]

Under anslaget bedrivs dels allmän ledning och förbandsverksamhet, operaliv och krigsorganisatorisk verksamhet, utbildning till och av fast anställd personal m.fl. samt grundutbildning och repelilionsutbildning av värnpliktiga inom armén, dels allmän ledning och förbandsverksamhet inom hemvärnet.

Verksamhetens omfattning

Verksamhet

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Chefen för armén

Antal utexaminerade

yrkesofficersaspiranter

345

220

325

400

Grundutbildning av värn-

pliktiga

Antal man

37 500

38600

37 300

35000

Antal tjänstgöringsdagar

(1000-tal dagar)

9662

10077

9620

9182

Repetitionsutbildning

Antal man

79350

68700

86600

81500

Antal Ijänstgöringsdagar

(1 OOO-tal dagar)

1 155

1060

1232

1 142

144

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

U Ifall

Planerat

Chefen förFöredra-

armén       ganden

Arméförband:

Allmän ledning och för-

bandsverksamhet

1 599400

1784400

1800300

1905 000-)

Operaliv och krigsorga-

nisatorisk verksamhet

299600

344 100

327600

410000

Utbildning till och av

fast anställd personal

m.fl.

444100

539400

525 100

612000

Gmndutbildning av

6567000

värnpliktiga

2 326200

2802800

2452100

2670000

Repetitionsutbildning

785 500

840500

808800

823000

Allmän ledning och för-

bandsverksamhet för

delprogrammet Hem-

värnet

137 200

172000

143 100

162000

Kostnader

5592000

6483 200

6057000

6582000   6567000

Tillkommer/avgår:

Överplanering, reser-

ver m. m.

-

-

-

20300      111000

Medgiven prisreglering

-

-

-

-

Medelsbehov

5 592 DUO

6483200

6057000

6602300   6678000

Personal

Personalkategori

Antal anställda omräknat till personår

1985/86

1986/87         1987/88

Planerat       Utfall           Planerat       Chefen

för

armén""

Militär personal'

9752

9274            9776            9325

Civil personal

7319

7810            7598            6153

17071

17084           17374           15478

Prop. 1986/87:95

' Inkl. yrkesofficersaspiranter och frivilligt ijänslgörande personal.

- Varav 775 personår för yrkesofficersaspiranter och ca 150 personår för frivilligt

tjänstgörande personal.

' Exkl. inläktsfinansierad personal.

Budgetåret 1987/88

Chefen för armén

Målet för gmndutbildningen är att överföra samövade enheter direkt till krigsorganisationen.

Detta mål är samma som gällt för budgetåret 1985/86 men resurserna har inte medgett att målel har nåtts. Med de resurser som föreslås för anslaget innebär del att de brister som redovisats i chefens för armén årsredovis­ning för budgetåret 1985/86 tUl huvuddelen kommer att kvarstå. Vissa brister inom såväl grund- som repetilionsulbildningen bedöms dock inte bli sä omfattande som under budgetåret 1985/86. Detta gäller främst samträ-

145

10    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95

ning inom brigad och bataljon, förmåga till strid mot mekaniserade förband     Prop. 1986/87:95 och luftlandsättningsförband samt skydd.

A. Pris- och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 402 milj. kr.

B. Justering

Justering på grundval av en fördjupad analys av utfallen för budgetåren 1984/85 och 1985/86 innebär att kostnaderna ökar med 263 milj. kr.

C. Uppgiflsförändringar

Inom den ram som överbefälhavaren har anvisat för huvudprogrammet Arméförband har chefen för armén planerat vissa uppgiftsförändringar och därav kostnadsförändringar om totalt-140 milj. kr., i huvudsak enligt följande.

1.

Ökad rekrytering {+ 19 milj. kr.).

2.

Minskad grundutbildning (- 70 milj. kr.).

3.

Minskad repetitionsutbildning (- 38 milj. kr.).

4.

Rationaliseringar (-47 milj. kr.).

Utom den ram som överbefälhavaren har anvisat för huvudprogrammet Arméförband har chefen för armén på s. k. tilläggsrad beräknat kostnader för arbetsvårdsfall (-1- 20,3 milj. kr.).

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren föreslår att 6582,3 milj. kr. anslås, och accepterar del mål för grundutbUdningen som chefen för armén redovisar.

Föredragandens överväganden

Beträffande inriktningen av verksamheten under programplaneperioden får jag hänvisa till vad jag har anfört i avsnittet om det militära försvarels fortsatta utveckling.

Jag konstaterar att målel för arméns gmndutbildning under budgelårel 1987/88 är i stort samma som har gällt även under budgetåret 1985/86. Målet kunde då inte nås. Bristerna betecknades i chefens för armén årsre­dovisning som besvärande. Jag anser att målet för grundutbildningen inom armén under budgetåret 1987/88 måste säkerställas bättre än vad som framgår av chefens för armén planering. Jag har därför avsatt mer resurser än vad som föreslagits och dessutom beräknat vissa reserver för redan beslutade löneökningar m.m. Trots dessa tillskott bedömer jag att plane­ringen inom detta område är osäker även vad avser budgetåret 1987/88.

Jag kan i huvudsak godta chefens för armén förslag i övrigt till uppgifter

för budgetåret 1987/88. Vid min beräkning av kostnader för primäruppdra­

gen och medelsbehov för anslaget har jag utgått från chefens för armén

146

beräkning, utan tilläggsrad. I syfte att säkerställa tiUräckhg grad av mål-     Prop. 1986/87:95 uppfyllelse i grundutbildningen kan dock vissa begränsningar behöva vid­tas inom övrig verksamhet under anslaget.

Hemställan

Min beräkning av det totala medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Med hänvisning till denna hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att till Arméförband: Ledning och förbandsverksamhel för bud­getåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av [REDACTED_PERSONNUMMER] kr.

B 2. Arméförband: Anskaffning av materiel

Anslagen B 2. Arméförband: Malerielanskaffning samt B4. Arméförband: Forskning och utveckling ersätts fr. o. m. budgetåret 1987/88 av anslaget B 2. Arméförband: Anskaffning av materiel.

Anslag B 2.

Anslag B 4.

Nytt anslag B 2.

1985/86 Utgift        [REDACTED_PERSONNUMMER]

-1-536604289

=[REDACTED_PERSONNUMMER]'

1986/87 Anslag       [REDACTED_PERSONNUMMER]

-t-350000000

=[REDACTED_PERSONNUMMER]

1987/88 Förslag

=[REDACTED_PERSONNUMMER]

' Varav (136,0 4- 62,8) 198,8 milj. kr. i prisregleringsmedel.

Verksamheten under anslaget omfattar dels materielunderhåll, som inle är en direkt följd av materielens förrådshållning eller utbildning och övning vid förbanden, dels anskaffning av materiel för krigsorganisationen och av viss materiel för fredsbruk samt dels utveckling av materiel för armén. Verksamheten inriktas genom tilldelning av beställningsbemyndiganden medan anskaffningstidpunkt och anskaffningstakl bestäms av medelstill­delningen.

Bemyndigandeskulden under anslaget B 2. Arméförband: Malerielan­skaffning var den 30 juni 1986 6534 786 183 kr. För budgetåret 1986/87 har riksdagen lämnat elt beställningsbemyndigande om 982 milj. kr. och anvi­sat ett anslag av 1 687 milj. kr.

Bemyndigandeskulden under anslaget B 4. Arméförband: Forskning och utveckling var den 30 juni 1986 1 179891943 kr. För budgetåret 1986/87 har riksdagen lämnat ett beställningsbemyndigande om 161,7 milj. kr. och anvisat ett anslag av 350 milj. kr.

Den sammanlagda beräknade bemyndigandeskulden under det nya an­slaget B 2. Arméförband: Anskaffning av materiel den 30 juni 1987 blir därmed ([REDACTED_PERSONNUMMER] -f [REDACTED_PERSONNUMMER] -I- 982000000-[REDACTED_PERSONNUMMER] -H 161 700000-350000000) 6821 378 126.

147

Beställningsbemyndiganden och anslagsmedel (1 OOO-tal kr.)

Prop. 1986/87:95

Primäruppdrag m. m.

1986/87

1987/88

Chefen för armén

Föredraganden

Bemynd,      Anslagsm.    Bemynd,      Anslagsm.    Bemynd.      Anslagsm.

Arméförband:

Anskaffning av

materiel

m. m. för delpro-

grammen 1.1 -1.99

1 186200

Reserv

-

Till regeringens

disposition

Kostnader

1186200

Prisreglering

-1-217500

Justering på grund av

- betalnings-

förskjutningar

-

- inkomster

-260000

Omräkning frän pris-

läge feb. 86 till

feb. 85

-

Medelsbehov

-

Bemyndigandebehov

1143700

2713500      2610700

2634700

1630700      2606000

34000

34000'

-                  -

-

980000

2713500      2644700

2668700

2610700      2606000

-h496900

-

-1-414300

-302900

-      -304 700

-      -304000

-260000      -240000      -240000      -240000      -240000

-113600

_

_

_

_

2037000

-       2124000

-       2062000

2901600

-      2785000

För teknisk fördyring m. m.

Budgetåret 1987/88

Chefen för armén

Anslaget B 2. Arméförband: Malerielanskaffning bör föras upp med 1 764

milj. kr. och ett beställningsbemyndigande om 2585,9 milj. kr. inhämtas.

Under budgetåret kommer pansarvärnssystemet att förstärkas genom beställning av bl.a. mintändare för äldre minor, utbildningsmateriel för pansarvärnsrobotsyslem 56 BILL. Inom luflvärnssystemet anskaffas ro­botar med medellång räckvidd. Den övriga eldkraften förbättras genom anskaffning av ammunition till automat karbin. Ledning och samband för­bättras genom anskaffning av ett nytt telesystem.

Anslaget B 4. Arméförband: Forskning och utveckling bör föras upp med 360 milj. kr. och ett beställningsbemyndigande om 315,7 milj. kr. inhämtas.

Under budgetåret avses bl.a. fortsatt utveckling beställas av planerade varianter av stridsfordon 90. Studier och försök kommer att bedrivas inför anskaffning av luftvärnsrobotsyslem 87. Arbetet med underrättelsesyste­met 90 kommer att fastställas. Med sikte på elt försvarsbeslut år 1992 påbörias framtagning av beslutsunderlag för pansarbrigadernas framtida utveckling.

Fördelningen pä vissa funktioner (motsvarande) av de beställningsbe­myndiganden som begärs för budgetåret 1987/88 samt vilka viktigare ob­jekt som avses beställas framgår av följande sammanställning (prisläge februari 1986; I OOO-tal kr.).

148

Primäruppdrag

Bemyndigande

Prop. 1986/87:95

Funktion/objekt (motsvarande)

Centralt vidtaget materielunderhåU m.m.

Pansarvärn

3700

Luftvärn

3 900

Övrig eldkraft

13600

Röriighel

8200

Ledning och samband

3 500

CentraU vidtagen malerielanskaffning m.m.

(inkl. sjukvärdsmateriel)

Pansarvära

208200

Viktigare objekt:

Miniändare för äldre ammunition

Luftvärn

1167300

Viktigare objekt:

Luftvärnsrobotsystem med medellång räckvidd

Övrig eldkraft

42500

Viktigare objekt:

Ammunition till automatkarbin

Röriighet

28500

Ledning och samband

608900

Viktigare objekt:

Telesystem 8000

Skydd

40400

Intendenturmateriel

121700

Sjukvårdsmateriel

49600

Övrigt

67 500

Forskning och utveckhng

Pansarväm

Luftvärn

Övrig eldkraft

Underrättelsetjänst och telekrigföring

103400 19700 30500 26400

Därutöver har bemyndiganden om 496,9 milj. kr. begärts för prisregle­ring.

Överbefälhavarens yttrande

I sitt yttrande över myndigheternas anslagsframställningar föreslår överbe­fälhavaren att anslagen B 2. Arméförband: Malerielanskaffning resp. B 4. Arméförband: Forskning och utveckling skall föras upp med I 759000000 kr. resp. 360000000 kr.

Föredragandens överväganden

Min beräkning av det totala bemyndigande- och medelsbehovet under det nya anslaget B 2. Arméförband: Anskaffning av materiel framgår av sam­manställningen över beställningsbemyndiganden och anslagsmedel. Jag har därvid tagit hänsyn till den inriktning som jag har förordat i avsnittet om det militära försvarets fortsatta utveckling.

Med utnyttjande av de belopp som har tagits upp i sammanställningen blir bemyndigandeskulden den 30 juni 1988 (6821 378 126 -t- [REDACTED_PERSONNUMMER] -[REDACTED_PERSONNUMMER]) 7544378 126 kr. Detta belopp bör emellertid justeras med hänsyn lill den beräknade fördelningen av prisregleringsmedel för budget­åren 1986/87 och 1987/88. Den beräknade bemyndigandeskulden den 30 juni 1988 blir därmed ca 7 360 milj. kr.

149

Liksom tidigare bör det få ankomma på regeringen atl ta ställning till vilka anskaffningar m. m. som bör ske inom ramen för det beställningsbe­myndigande som riksdagen kan komma att lämna.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1.

bemyndiga regeringen att medge alt beställningar av materiel m.m. och utvecklingsarbete för arméförband får läggas ut inom en kostnadsram av [REDACTED_PERSONNUMMER] kr.,

2.

till Arméförband: Anskaffning av materiel för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av [REDACTED_PERSONNUMMER] kr.

Prop. 1986/87:95

B 3. Arméförband: Anskaffning av anläggningar

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

444309965 249500000 125000000

Verksamheten under anslaget omfattar nybyggnad m. m. av och centralt beslutade ombyggnads- och underhållsåtgärder i lokaler m. m., befästning­ar och ammunitionsförråd för armén samt markförvärv för dessa ändamål och för övnings- och skjutfält m. m.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1986/87 Planerat

1987/88

Chefen för

Före-

armén

draganden

Arméförband:

Markanskaffning för delpro-

grammen

Lokalförsvarsförband

300

0

Gemensamma produktions-

resurser

2200

3000

Nybyggnad m. m. för delpro-

grammet

Gemensamma produktions-

resurser

171200

186200

Centralt beslutade ombygg-

nads- och underhållsåtgär-

der för delprogrammet

Gemensamma produktions-

125000

resurser

98800

79900

Summa

Utrednings- och projekte-

ringskostnader

-1-16000

-1-16000

Inkomster från bostäder.

försäljning av mark och

byggnader samt vissa rän-

teinkomster

-14000

-14000

Reducering m. h. t. AMS-medel

-25000

-25000

Reducering på grund av

överplanering

-

-17400

Beräknat medelsbehov

249500

228700

125000

150

Budgetåret 1987/88

Prop. 1986/87:95

Chefen för armén

Medelsbehovet beräknas till 228,7 milj. kr. enligt vad som framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Kostnaderna för primämppdragen beräknas till totalt 269,1 milj. kr., varav

-

för markanskaffning beräknas 3 milj. kr.,

-

för nybyggnad beräknas 186,2 milj. kr. Härav beräknas 163,5 milj. kr. för objekt som avses påbögas under budgetåret 1987/88,

-

för ombyggnad beräknas 79,9 milj. kr. Härav beräknas 74,4 milj. kr. för objekt som avses påbörias under budgetåret 1987/88.

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren föreslär att anslaget förs upp med 228,7 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Jag har i det föregående (avsnitt 5.2.9) redovisat mina ställningstaganden rörande fredsorganisaiionens utveckling. Jag har också anmält som min avsikt atl senare återkomma till frågan om en särskild utredning i dessa hänseenden. Redan nu vill jag anmäla att utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt med inriktningen att ett underlag för beslut kan föreligga under hösten 1988. Mot bakgrund härav är det olämpligt att tidigt under budget­året 1987/88 fatta sådana beslut om byggnadsinvesteringar som mycket snart kan visa sig vara olämpliga med hänsyn till utredningsarbetet rörande arméns fredsorganisation. Samtidigt framstår det klart att de investeringar som föreslås av chefen för armén är angelägna och i stor utsträckning rör fömtsättningarna för utbildningen eller på annat sätt berör personalens arbetsförhållanden.

Efterhand som utredningsarbetet framskrider, bör osäkerheten minska huruvida de byggnadsinvesteringar som föreslås av chefen för armén är lämpliga att genomföra eller ej. Jag har till anslaget F 19. Reserv för det militära försvaret fört ca 75 milj. kr. som av chefen för armén har beräk­nats för byggnadsinvesteringar. Dessa resurser har fömtsatts användas inom armén för de ändamål som visar sig vara mest angelägna. För att dessa reserver skall kunna användas även för investeringar inom bygg-nadsomrädet skall verksamheten inom anslaget därför planeras så alt ca 50 milj. kr. kan användas på lämpligt sätl utöver vad som framgår av samman­ställningen över kostnader och medelsbehov.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Arméförband: Anskaffning av anläggningar för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 125000000 kr.

151

c. Marinförband

Prop. 1986/87:95

Chefen för marinen är programmyndighet för huvudprogrammet Marinför­band. Verksamheten finansieras från följande anslag. C I. Marinförband: Ledning och förbandsverksamhet C 2. Marinförband: Anskaffning av materiel C 3. Marinförband: Anskaffning av anläggningar

C 1. Marinförband: Ledning och förbandsverksamhet

1985/86 Utgift

2053 937818

1986/87 Anslag       [REDACTED_PERSONNUMMER] 1987/88 Förslag      2 108 000 000

Under anslaget bedrivs allmän ledning och förbandsverksamhet, opera­tiv och krigsorganisatorisk verksamhet, utbildning tiU och av fast anstäUd personal m. fl. samt grundutbildning och repetitionsutbildning av värnplik­tiga inom marinen.

Verksamhetens omfattning

Verksamhet

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Chefen för marinen

Antal utexaminerade officerare

exkl. reservofficerare

118

114

165

165

Grundutbildning av värn-

pliktiga

Antal man

6100

5900

6222

6122

Antal tjänstgöringsdagar

(1 OOO-tal dagar)

1796

1780

1929

1891

Repetitionsutbildning

Antal man

6984

5 300

8480

8100

Antal Ijänstgöringsdagar

(1 OOO-tal dagar)

98,9

69,5

113,8

115,0

152

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m, m,             1985/86

1986/87

1987/88

Planerat    Utfall

Planerat

Chefen förFöredra-marinen    ganden

Prop. 1986/87:95

Marinförband:

Allmän ledning och för­bandsverksamhet

Operaliv och krigsorga­nisatorisk verksamhet

Utbildning till och av fast anställd personal m.fl.

Grundutbildning av värnpliktiga

Repetitionsutbildning

Kostnader

Tillkommer/avgår:

Intäkter av isbrytar-verksamhet

Övriga intäkter/ul-gifter m. m.

Överplanering, reser­ver m. m.

Medgiven prisreglering   .

Medelsbehov

652262      677 257 247047      254801

694 291       677932 252520      307 724

2 110000

191847

214109

202 309

233 265

720678

769 305

753830

826793

74616

77916

74000

80286

1886450

1993388

1976950

2126000' 2110000

-18000     -23670

-21550

-26000

-26000

-69850      -1682

-73400

-1-85901'

-Jr 3000

-1-24000

222000               -

_

_

_

2020600   2053937

1882000

2103000

2108000

Skillnad mellan kostnader lill internpriser och faktiska utgifter.

Personal

Personalkategori

Antal an

itällda omräknat till personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Ulfall

Planerat

Chefen

för

marinen

Militär personal' Civil personal

3457 2925

6382

3 346 2869

6215

3486 2759

6245

3 507 2708

6215

' Inkl. yrkesofficersaspiranter,

 Exkl. lönebidragsanställda och beredskapsarbetare.

' Härtill kommer 32 lönebidragsanställda (personår).

Budgetåret 1987/88 Chefen för marinen

Liksom tidigare inriktas verksamheten på att producera förband med för­måga atl lösa huvuduppgiften omedelbart efter mobiliserii\g. Härutöver vidtas omfattande åtgärder för att förbättra beredskapen, bl. a. mot ubåts­kränkningar.

Förändringarna i förhållande till budgetåret 1985/86 detaljmotiverar che­fen för marinen på följande sätt.

153

A. Pris- och löneomräkning

Prop. 1986/87:95

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 129,9 milj. kr.

B. Uppgiflsförändringar

Mot bakgmnd av konstaterade värnpliktssociala kostnader inplaneras yt­terligare medel. Antalet värnpliktiga under grundutbildning minskas nägot (-1-10 milj. kr.).

Åtgärder för att förbättra utbildningen, bl. a. ökad gångtid och ökad ammunitionsförbmkning ökar kostnaderna (-(- 15,4 milj. kr.).

Medel inplaneras för personalbefrämjande åtgärder som t. ex. ökat antal fria hemresor (-1- 7 milj. kr.).

Ökad rekrytering av yrkesofficersaspiranter för att täcka avgångar från officershögskolan medför ökade kostnader (-1- 8,9 milj. kr.).

Medel inplaneras för materielunderhåll (17,2 milj. kr.) och fastighetsun­derhåll (12,5 milj. kr.), främst för atl läcka brister i den långsiktiga bered­skapen (-1- 29,7 milj. kr.).

Ytterligare medel inplaneras för all insalsberedskapen skall motsvara ställda krav (-1- 3 milj. kr.).

För ubåtsskyddsverksamheten avsätts ytterligare medel (-1-18 milj. kr.).

Fortsatt rationaliseringsverksamhet minskar kostnaderna (-10,6 milj. kr.).

För att skapa fömtsättningar för fortsatt ralionaliseringsverksamhet in­vesteras medel, bl. a. i datasystemulveckling (-1-6,3 milj. kr.).

Vissa anskaffningar görs, bl. a. för helikopterdivisionen i Kallinge (-f-2,9 milj. kr.).

Medel för ubåtsjaktflygplan överförs till anslaget C2. (-3,1 milj. kr.).

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren tillstyrker chefens för marinen planering och föreslår att anslaget förs upp med 2 103 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Beträffande inriktningen av verksamheten under programplaneperioden får jag hänvisa till vad jag har anfört i avsnittet om det mUitära försvarets fortsatta utveckling.

Jag kan i huvudsak godta chefens för marinen förslag till uppgifter under budgetåret 1987/88. Jag har inte beräknat medel för utbildningsförbätt­rande åtgärder i samma omfattning som chefen för marinen.

Jag har vidare avsatt en reserv om 24 milj. kr. för huvudprogrammet

Marinförband, som redovisas under anslaget.

154

Hemställan

Prop. 1986/87:95

Min beräkning av det totala medelsbehovel framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Med hänvisning till denna hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att till Marinförband: Ledning och förbandsverksamhet för bud­getåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 2 108000000 kr.

C 2. Marinförband: Anskaffning av materiel

Anslagen C 2. Marinförband: Malerielanskaffning samt C4. Marinförband:

Forskning och utveckling ersätts fr.o.m. budgetåret

1987/88 av anslaget

C2. Marinförband: Anskaffning av materiel.

Anslag C 2.            Anslag C 4

Nytt anslag C 2

1985/86 Utgift         1452 121561            -1-183473 293

=1635 594 854'

1986/87 Anslag      [REDACTED_PERSONNUMMER]           -1-183000000

=[REDACTED_PERSONNUMMER]

1987/88 Förslag     [REDACTED_PERSONNUMMER]

=[REDACTED_PERSONNUMMER]

' Varav (140 -t- 55) 195 milj. kr. i prisregleringsmedel.

Verksamheten under anslaget omfattar dels översyner av slridsfartyg, åtgärder pä grund av haverier m. m., dels materielunderhåll som inle är en direkt följd av materielens förrådshållning eller utbildning och övning vid förbanden, dels anskaffning av materiel för krigsorganisationen och av viss materiel för fredsbruk samt dels utveckling av materiel för marinen. Verk­samheten inriktas genom tilldelning av beställningsbemyndiganden medan anskaffningstidpunkt och anskaffningstakl bestäms av medelstilldelning­en.

Bemyndigandeskulden under anslaget C 2. Marinförband: Maleriel­anskaffning var den 30 juni 1986 [REDACTED_PERSONNUMMER] kr. För budgetåret 1986/87 har riksdagen lämnat ett beställningsbemyndigande om 1268 milj. kr. och anvisat ett anslag av 1217 milj. kr.

Bemyndigandeskulden under anslaget C 4. Marinförband: Forskning och utveckling var den 30 juni 1986 442352213 kr. För budgetåret 1986/87 har riksdagen lämnat ett beställningsbemyndigande om 177 milj. kr. och anvisat ett anslag av 183 milj. kr.

Den sammanlagda beräknade bemyndigandeskulden under det nya an­slaget C 2. Marinförband: Anskaffning av materiel den 30 juni 1987 blir därmed ([REDACTED_PERSONNUMMER] -b 442 352213 + [REDACTED_PERSONNUMMER] -t- 177000000 -I 217 000 000 - 183 000 000) 5 343 424 963 kr.

155

Prop. 1986/87:95

Beställningsbemyndiganden

och anslagsmedel (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1986/87

1987/88

Chefen för

marinen

Föredraganden

Bemynd.

Anslagsm.

Bemynd.

Anslagsm.

Bemynd.

Anslagsm,

Marinförband:

Anskaffning av

materiel

m. m. för delpro-

grammen 2.1-2.99

1 161000

1842000

819000

1692800

819000

1703 800

Reserv

-

-

-

24000'

-

-

Kostnader

1161000

1842000

819000

1716800

819000

1703800

Prisreglering

-f 286 000

_

-H 277 400

_

-t-212000

Justering på grund

av belalningsför-

skjulningar

-363 300

-21800

-21 800

inkomster

-    2000

-    2000

-    2000

- 2000

-    2000

- 2000

Omräkning från pris-

läge feb. 86 till

feb. 85

-

- 76700

-

-

-

-

Medelsbehov

-

1400000

-

1693000

-

1680000

Bemyndigandebehov

1445000

-

1094400

-

1029000

-

' För teknisk fördyring m. m.

Budgetåret 1987/88

Chefen för marinen

Anslaget C 2. Marinförband: Malerielanskaffning bör föras upp med I 533 milj. kr. och ett beställningsbemyndigande om 974,4 milj. kr. inhämtas.

Beställningsbemyndigandena är avsedda bl.a. för anskaffning av heli-koptermateriel, hydrofoner till ubåtar, områdesbundet kustartUleri, tor-pedmateriel, sambands- och stridsledningsmateriel samt ubåtsskyddsma-teriel.

Anslaget C 4. Marinförband: Forskning och utveckling bör föras upp med 160 milj. kr. och ett bestäUningsbemyndigande om 120 milj. kr. inhämtas. Under budgetåret inriktas verksamheten främst på fortsatt sys­temutveckling och konstruktion av ubåtar och på allmän utveckling och projektering av vapenmateriel.

Fördelningen på funktioner (motsvarande) av de bemyndiganden som begärs för budgetåret 1987/88 samt de viktigare objekt som avses beställas framgår av följande sammanställning (prisläge febmari 1986; 1 OOO-tal kr.).

156

Primäruppdrag Funktion/objekt (motsvarande)

Bemyndigande

Prop. 1986/87:95

Centralt vidtaget materielunderhåll m. m.

Översyner av slridsfartyg

Haverier

Centralt vidtagen malerielanskaffning m. m.

(inkl. sjukvårdsmateriel)

Fartygs- och vapenmateriel för flottan

Viktigare objekt: fartygsanskaffningar

fartygsmodemiseringar skeppsleknisk materiel m. m. helikoptermateriel torpedmaleriel ubåtsskyddsmaleriel

Fartygs- och vapenmateriel för kustartilleriet

Viktigare objekt: områdesbundet kustartilleri ubåtsskyddsmaleriel

Intendenturmateriel

Sjukvårdsmateriel

Övrigl

Forskning och utveckling

Fartygs- och vapenmateriel för flottan

Fartygs- och vapenmateriel för kustartilleriet

Intendenturmateriel

Övrigt

32800 19000

419800

181 100

42000

9200

20000

79500

12900

2400

300

Dämtöver har bemyndiganden om 277,4 milj. kr. begärts för prisregle­ring.

Överbefälhavarens yttrande

I sitt yttrande över myndigheternas anslagsframställningar föreslår överbe­fälhavaren att anslaget C 2. Marinförband: Anskaffning av materiel redu­ceras med 2210000 kr. som ramanpassning och att anslaget förs upp med [REDACTED_PERSONNUMMER] kr. I övrigt lämnar överbefälhavaren chefens för marinen anslagsframställning ulan erinran.

Överbefälhavaren tillstyrker vidare chefens för marinen anslagsfram­ställning beträffande anslaget C4. Marinförband: Forskning och utveck­ling och föreslär att anslaget förs upp med 160 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Min beräkning av det totala bemyndigande- och anslagsbehovet under del nya anslaget C 2. Marinförband: Anskaffning av materiel, framgår av sam­manställningen över beställningsbemyndiganden och anslagsmedel. Jag har därvid tagit hänsyn till den inriktning som jag har förordat i avsnittet om det militära försvarets fortsatta utveckhng.

Med utnyttjande av de belopp somjag har tagit upp i sammanställningen blir bemyndigandeskulden den 30 juni 1988 (5 343 424963 -I- 1 029000000 -[REDACTED_PERSONNUMMER]) [REDACTED_PERSONNUMMER] kr. Detta belopp bör emellertid justeras med hänsyn till den beräknade fördelningen av prisregleringsmedel för budgel-

157

åren 1986/87 och 1987/88. Den beräknade bemyndigandeskulden den 30     Prop. 1986/87:95 juni 1988 blir därmed ca 4 550 milj. kr.

Liksom tidigare bör det få ankomma på regeringen att ta ställning till vilka anskaffningar m. m. som bör ske inom ramen för det beställningsbe­myndigande som riksdagen kan komma atl lämna.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1.

bemyndiga regeringen att medge att beställningar av materiel m.m. och utvecklingsarbete för marinförband får läggas ul inom en kostnadsram av 1 029000000 kr.,

2.

lill Marinförband: Anskaffning av materiel för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av I 680000000 kr.

C 3. Marinförband: Anskaffning av anläggningar

1985/86 Utgift

143 565494

1986/87 Anslag

138000000

1987/88 Förslag        140000000

Verksamheten under anslaget omfattar nybyggnad m. m. av och centralt beslutade ombyggnads- och underhållsåtgärder i lokaler m. m., befästning­ar och ammunitionsförråd för flottan och kustartilleriet samt markförvärv för dessa ändamål och för övnings- och skjutfält m. m.

158

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Prop. 1986/87:95

Primäruppdrag

1986/87

1987/88

Chefen för     Före­

marinen

draganden

Marinförband:

Markanskaffning för delprogrammen

Fasta kuslartilleriförband

500

1000

1000

Gemensamma produktions­

resurser

500

Nybyggnad m. m. för delpro­grammen

4500 25100

43600

4500 19800

43 600

För flera delprogram gemen­

samma lednings-, bas- och

underhållsförband m. m.

4600

Fasta kustartilleriförband

25 300

Gemensamma produktions­

resurser

46000

Centralt beslutade ombygg­nads- och underhållsåtgär­der för delprogrammen

För flera delprogram gemen­samma lednings-, bas- och

underhållsförband m. m.

17050

30000

30000

Fasta kustartilleriförband

14 200

28100

28100

Gemensamma produktions-

resurser

61250

31200

31200

Summa

169400

163500

158200

Utrednings- och projekte-

ringskostnader

f 5000

H- 8000

-H 8000

Inkomster från bostäder

och försäljning av mark

och byggnader

- 4800

- 3000

- 3000

Reducering på grund av

överplanering

-31600

-23 500

-18200

Reducering m. h. t. AMS-medel

- 5000

- 5000

Beräknat medelsbehov

138000

140000

140000

Budgetåret 1987/88

Medelsbehovet beräknas till 140 milj. kr. enligt vad som framgår av sam­manställningen över kostnader och medelsbehov.

Kostnaderna för primämppdragen beräknas lUl totalt 163,5 milj. kr., varav

-

för markanskaffning beräknas I milj. kr.,

-

för nybyggnad beräknas 73,2 milj. kr. Härav beräknas 51 milj. kr. för objekt som avses påbörias under budgetåret 1987/88,

-

för ombyggnad beräknas 89,3 milj. kr. Härav beräknas 55,3 milj. kr. för objekt som avses påbörias under budgelårel 1987/88.

De största objekten som avses påbörias under budgetåret 1987/88 är

-

simhall vid Berga örlogsskolor,

-

ombyggnadsålgärder för 2. helikoplerdivisionen i Göteborg.

De största objekten som avses fortsättas under budgetåret 1987/88 är

-

militärrestaurang vid SK/KA 1 i Vaxholm,

-

kasern vid Berga örlogsskolor,

-

ombyggnad av elkraftsförsöriningen vid Ostkustens öriogsbas, Muskö.

159

överbefälhavarens yttrande

Prop. 1986/87:95

Överbefälhavaren tillstyrker planeringen och föreslår att anslaget förs upp med 140 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Beträffande inriktningen av verksamheten under programplaneperioden fär jag hänvisa till vad jag har anfört i avsnittet om det militära försvarets fortsatta utveckling.

Chefens för marinen planering av byggnadsverksamheten innehåller elt omfattande utbyggnadsprogram för Stockholms kustartilleriförsvar med Vaxholms kustartilleriregemente (SK/KA 

I).

Detta är bl.a. en följd av planerna på att slå samman myndigheten med Ostkustens örlogsbas och att i samband därmed lämna kustartilleriförsvarets nuvarande byggnader på Vaxön. Brister finns i anläggningar för utbildning och underhåll. Investe­ringar i förråd ger fömtsättningar för en rationellare verksamhet. Investe­ringsbeloppet uppgår till ca 100 milj. kr. under perioden 1987/88-1992/93.

Jag avser att senare föreslå regeringen atl tiUämpa en ny form för styrning av byggnadsverksamheten i detta sammanhang. Uppdragen bör ges inom en gemensam ekonomisk ram för de olika objekten. Härigenom ges förutsättningar för en fördelaktig upphandling och ett rationellare genomförande av byggnadsverksamheten.

Chefen för marinen har genomfört en förstudie rörande möjligheten att flytta 1. helikopterdivisionens verksamhet från Berga till flygvapnets tidi­gare etablissement i Tullinge. Enligt förstudien innebär detta alternativ bl.a. betydligt mindre investeringar än om erforderlig utbyggnad genom­förs i Berga. Chefen för marinen genomför nu en fördjupad studie av frågan. Jag vill också erinra om att regeringen den 19 februari 1987 utsett en särskild utredare med uppgift att undersöka förutsältningarna för upp­byggnaden av en civil trafikflygplats vid Tullinge.

Jag förordar att medel för nästa budgetår anvisas enligt sammanställ­ningen över kostnader och medelsbehov. Jag har reducerat den av chefen för marinen föreslagna anskaffningen något i syfte att minska överplane­ringen under anslaget.

Beslut om genomförande av större objekt fattas av regeringen, eller i vissa fall överbefälhavaren, efler framställning från fortifikalionsförvalt-ningen.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen

dels föreslär riksdagen atl till Marinförband: Anskaffning av anläggningar för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 140000000 kr.,

dels bereder riksdagen tUlfäUe att ta del av vad jag har anfört om en ny form för styrning av byggnadsverksamhet.

160

D. Flygvapenförband

Chefen för flygvapnet är programmyndighet för huvudprogrammet Flygva­penförband. Verksamheten finansieras från följande anslag. D 1. Flygvapenförband: Ledning och förbandsverksamhet D 2. Flygvapenförband: Anskaffning av materiel D 3. Flygvapenförband: Anskaffning av anläggningar

Prop. 1986/87:95

D 1. Flygvapenförband: Ledning och förbandsverksamhet

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

3 202207671 3 129000000 3 256000000

Under anslaget bedrivs allmän ledning och förbandsverksamhet, opera­tiv och krigsorganisatorisk verksamhet, utbildning till och av fast anställd personal m. fl. samt grundutbildning och repetitionsutbildning av värnplik­tiga inom flygvapnet.

Verksamhetens omfattning

Verksamhet

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Chefen för flygvapnet

Antal flygtimmar

78100

77 800

90300

91640

Antal utexaminerade yrkes­officersaspiranter Grundutbildning av värn-

167

155

155

155

pliktiga Antal man

4550

4600

4450

4400

Antal tjänstgöringsdagar (1000-tal dagar) Repetitionsutbildning Antal man

1400 8300

1503 5100

1370 8700

1355 12295

Antal Ijänstgöringsdagar (1000-tal dagar)

73,2

50,7

68,2

110,3

11    Riksdagen 1986187. 1 saml. Nr 95

161

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Ulfall

Planerat

Chefen förFöredra-flygvapnet ganden

Flygvapenförband:

För flera delprogram

gemensamma lednings-

och strilförband

375 250

380729

398130

434080

433710

Jaklförband

529520

409138

573 290

579755

579800

Atlackförband

308550

341 100

333 320

299447

299390

Spaningsförband

154715

181156

170430

155 501

155 460

Flyglransportförband

101 345

125 845

107 540

101775

101 750

Basförband

728815

757298

746560

802324

801400

Gemensamma produk-

tionsresurser

798 505

1041 126

820030

885909

852 690

Kostnader

2996700

3236392

3149300

3258790

3224200

TUlkommer/avgår:

Intäkter

-20000

-34 184

-20000

-22790

-22800

Överplanering,

reserver m. m.

-

-

-    300

+ 2000

-t-54 600

Medgiven prisreg-

lering

163 500

-

-

-

-

Medelsbehov

3140200

3202208

3129000

3238000

3256000

Personal

Personalkategori

Antal anstäUda omräknat till personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat       Utfall'          Planerat

Chefen

för flyg-

vapnet

Militär personal'

4251

4172

4111

4099

Civil personal

3916

3 372

3 379

3310

8167

7544

i            7490

7409

Prop. 1986/87:95

Inkl. yrkesofficersaspiranter.

Exkl. lönebidragsanställda och beredskapsarbetare.

Augusti 1986.

Budgetåret 1987/88

Chefen för flygvapnet

Den under budgetåret 1985/86 påböriade ökade rekryteringen av flygförare och officerare inom det tekniska facket fortsätter.

Flygtiden på krigsflygplanssystemen planeras om möjligt all ökas.

Utbildningen vid Irafikflygarhögskolan (TFHS) i Ljungbyhed fortsätter att byggas ut med inriktning atl 60 nya elever skaU antas per år.

Kostnadstäckning för utbildning av piloter vid den statliga Irafikflygar­högskolan (TFHS) till de civila flygbolagen har hittills åstadkommits ge­nom att annan viktig verksamhet inom flygvapnet har reducerats. Det är inte rimligt att piloter ställs till flygbolagens förfogande på bekostnad av

162

flygvapnets materiella kvalitet. Därför bör 32 milj. kr. tillföras huvudpro-     Prop. 1986/87:95 grammet utanför försvarsramen.

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI) har anmält att institutet avser att införa nya debileringsprinciper och låta chefen för flygvapnet betala enligt uppdragstaxa då meteorologisk information från SMHI utnyttjas av flygvapnet. Huvuddelen av denna produktion är nöd­vändig för den allmänna vädertjänst som SMHI är ålagd att bedriva. Regeringen bör fastställa principer för debitering av dessa kostnader. Om regeringen trots chefens för flygvapnet avstyrkan skulle besluta enligt SMHLs nya debiteringsprinciper bör flygvapnet tillföras 6 milj. kr. budget­året 1987/88.

Förändringarna i förhållande till budgetåret 1986/87 detaljmoliveras på följande sätt.

A. Pris- och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 300000 kr.

B. Förändringar enligt regeringens beslut

Organisationsförändringar minskar personalkostnaderna med 2,6 milj. kr.

C. Uppgiftsförändringar m. m.

1.

Överflyttning av vissa byggnadsunderhållsåtgärder från huvudpro­duktionsområde 3 medför att kostnaderna ökar med 13 milj. kr.

2.

Övergång från flygplan 35 till flygplan JA 37 och en ökning av antalet flygtimmar innebär att materielunderhållskoslnaderna ökar med 32 milj. kr. och att flygdrivmedelskostnaderna ökar med 29 milj. kr.

3.

Ökad rekrytering och utbildning av främst flygande personal och yrkesofficerare i teknisk tjänst medför ökade rese- och traktamentskost-nader med 5,8 milj. kr.

4.   Utökad repetitionsutbildning ökar kostnaderna för värnpliktsför­

måner med 

II 

milj. kr.

5.   Viss förråds verksamhet överförs till huvudprogrammet Operativ led­

ning vilket minskar kostnaderna med 190000 kr.

6.

Förbättrad utbUdnings- och övningsverksamhet ökar kostnaderna med 10 milj. kr.

7.

Oganisationsförändringar och anpassning lill ulfall ökar kostnaderna med 11,5 milj. kr.

8.

Inkomsterna ökar med 2 790000 kr. eftersom FHS, MHS, FörvS och de frivilliga försvarsorganisationerna inle längre fär flygtransporter gratis från flygvapnet.

9.

Förbättrade värnpliktsförmåner gör att anslaget bör räknas upp med 2

milj. kr.

163

överbefälhavarens yttrande

Prop. 1986/87:95

Planeringen tillstyrks. Anslaget bör föras upp med 3 238000 kr.

Föredragandens överväganden

Inriktningen av verksamheten under programplaneperioden framgår av avsnittet om det militära försvarets fortsatta utveckling.

Beträffande åtgärder för att säkerställa tillgången på flygvapnets piloter får jag hänvisa till vad jag har anfört i denna fråga i 1987 års budgetproposi­tion (prop. 1986/87:100 bU. 6) s. 2-7.

I prop. 1980/81:6 om utbildning av piloter för den civila luftfarten m. m. anförs (s. 12) att en del av den besparing som chefen för flygvapnet gör genom tillkomsten av en civil pilotulbildning bör användas för att tills vidare finansiera den grundläggande civila pilotutbildningen. När utbild­ningen funnit sin form får, enligt föredraganden, finansieringen av statens kostnader för verksamheten övervägas eftersom det är en utbildning som inte direkt kommer försvaret till godo. Den civila Irafikflygarhögskolan (TFHS) i[REDACTED_EFTERNAMN] hed har nu bedrivit utbildning sedan våren 1984 och hittills utexaminerat 38 elever. Ytterligare 45 elever i 3 kursomgångar genomgår för närvarande utbildning. Verksamheten har fått en sådan stadga att det nu är dags att genomföra förändrade former för finansiering m. m. för TFHS. Långsiktigt krävs att flygvapnet årligen utbildar 30 strids­piloter för att det krigsorganisatoriska behovet att bemanna divisionerna skall kunna tillgodoses. Det är inte rimligt att flygvapnet skall bekosta utbildning av fler civila piloter än som svarar mot detta antal. Civila behov utöver denna nivå kan inle vara en fråga för flygvapnet. I sin anmälan tiU 1987 års budgetproposition (bilaga8 s. 129) har chefen för kommunika­tionsdepartementet därför efter samråd med mig, föreslagit att uppdraget till chefen för flygvapnet att bedriva utbildningen i fortsättningen bör ges av kommunikationsdepartementet som ansvarigt för den civila flygtrafiken och att kostnaden fortsättningsvis betalas från ett nytt anslag utanför försvarsramen under kommunikationsdepartementets huvudtitel. I enlig­het med budgetpropositionen bör därför anslaget D1. minskas med kostna­dema för utbildning av 30 elever vid TFHS dvs. 21,4 milj. kr. och dessa medel föras över till sjätte huvudtiteln. Samtidigt bör den militära ramen minskas med motsvarande belopp. Övriga kostnader finansieras av kom­munikationsdepartementet. Det nya anslaget som benämns F4. Civil tra-fikflygamtbildning föreslås budgetåret 1987/88 uppgå till 39 milj. kr.

Statskontoret har på regeringens uppdrag gjort en översyn av den civila och militära vädertjänsten med utgångspunkt i ett gemensamt produktions­system och bibehållande av två organisationer. Ett alternativ med en organisation är inte belyst. Regeringen har därför, för att mer förutsätt­ningslöst kunna pröva frågan om en lämplig organisation för vädertjänsten, beslutat all en särskild utredare skall komplettera statskontorets utredning i detta avseende.

Beträffande kostnader för utbyte av meteorologisk information meUan

chefen för flygvapnet och SMHI anser jag efler samråd med chefen för

164

kommunikationsdepartementet atl hittillsvarande debiterittgsprinciper bör     Prop. 1986/87:95 fortsätta att gälla i avvaktan på resultatet av organisationsöversynen.

Min beräkning av det totala medelsbehovet framgår av sammanställning­en över kostnader och medelsbehov.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört och till sammanställningen hem­ställer jag atl regeringen föreslår riksdagen

att till Flygvapenförband: Ledning och förbandsverksamhet för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av [REDACTED_PERSONNUMMER] kr.

D 2. Flygvapenförband: Anskaffning av materiel

Anslagen D2. Flygvapenförband: Malerielanskaffning samt D4. Flygva­penförband: Forskning och utveckling ersätts fr. o. m. budgetåret 1987/88 av anslaget D2. Flygvapenförband: Anskaffning av materiel.

Anslag D 2.             Anslag D 4.

Nytt anslag D 2.

1985/86 Utgift        [REDACTED_PERSONNUMMER]           -1-[REDACTED_PERSONNUMMER]'

=[REDACTED_PERSONNUMMER]

1986/87 Anslag      [REDACTED_PERSONNUMMER]           -1-[REDACTED_PERSONNUMMER]

=[REDACTED_PERSONNUMMER]

1987/88 Förslag

[REDACTED_PERSONNUMMER]

' Varav 561 milj. kr. i prisregleringsmedel.

Verksamheten under anslaget omfattar dels materielunderhåll, som inte är en direkt följd av materielens förrådshållning eller utbildning och övning vid förbanden, dels anskaffning av materiel för krigsorganisationen och av viss materiel för fredsbruk samt dels utveckling av materiel för flygvapnet. Verksamheten inriktas genom tilldelning av beställningsbemyndiganden medan anskaffningstidpunkt och anskaffningslakt bestäms av anslagstill­delningen.

Bemyndigandeskulden under anslaget D2. Flygvapenförband:.Maleriel­anskaffning var den 30 juni 1986 12807245 139 kr. För budgetåret 1986/87 har riksdagen lämnat ett beställningsbemyndigande om 1 690,7 milj. kr. och anvisat ett anslag av 2613 milj. kr.

Bemyndigandeskulden under anslaget D4. Flygvapenförband: Forsk­ning och utveckling var den 30 juni 1986 [REDACTED_PERSONNUMMER]. För budgetåret 1986/87 har riksdagen lämnat ett beställningsbemyndigande om 2495,5 milj. kr. och anvisat ett anslag av 1723 milj. kr.

Den sammanlagda beräknade bemyndigandeskulden under det nya an­slaget D2. Flygvapenförband: Anskaffning av materiel den 30 juni 1987 blir därmed (12807 245139 -b [REDACTED_PERSONNUMMER] -i- [REDACTED_PERSONNUMMER] -(- [REDACTED_PERSONNUMMER] -[REDACTED_PERSONNUMMER]- [REDACTED_PERSONNUMMER]) 21 694806683 kr.

165

Beställningsbemyndiganden och anslagsmedel (1 OOO-tal kr.)

Prop. 1986/87:95

Primäruppdrag m. m.

1986/87

1987/88

Chefen för flygvapnet      Föredraganden Bemynd.      Anslagsm.    Bemynd.      Anslagsm,    Bemynd.      Anslagsm,

Flygvapenförband:

2904800      5754900

5842300

5533900

5842300

5468900

-              -

-

92000'

983700

_____

3888500      5754900

5842300

5625900

5842300

5468900

-1-406700                 -

-H647600

-

-(-1344700

-

-307400

-

-199900

-

-199900 -873000

-256000

-286000

-256000

-286000

-

-238500

_

_

_

_ 4336000

-

5140000

-

4983000

4295200                  -

7233900

-

6931000

Malerielanskaffning m.m. för delpro­grammen 3.1-3.99

Reserv

Till regeringens disposition

Kostnader

Prisreglering Justering på gmnd av

-        betalnings-

förskjutningar

-  inkomster

Omräkning från pris­

läge feb. 86 till feb. 85

Medelsbehov

Bemyndigandebehov

' För teknisk fördyring m. m.

 Härutöver äskas 222 milj. kr., varav 190 milj. kr. för robotstudier och 32 milj. kr. för Irafikflygarhögskolan.

Budgetåret 1987/88 Chefen för flygvapnet

Anslaget D2. Flygvapenförband: Malerielanskaffning bör föras upp med 2530 milj. kr. och etl beställningsbemyndigande om 4733,9 milj. kr. in­hämtas.

Beställningsbemyndigandena för delprogrammet Gemensamma led­nings- och strilförband avser beställningar av bl. a. stridsledningscentral 90 samt viss fortsatt anskaffning av utmstning för radaranläggningarna 860 och 870.

Inom delprogrammet Jaktförband avser huvuddelen av beställningsbe­myndigandena nödvändig typservice, vissa modifieringar m. m.

Inom JAS-programmet avses bl. a. en simulator beställas.

Beställningsbemyndigandena för delprogrammet Attackförband avser kompletterande beväpning till flygplan AJ37 samt underhåll.

Inom delprogrammet Basförband planeras anskaffning av materiel för den nya basorganisationen som t. ex. flygplatsljussystem, bogserbilar och banreparationsmateriel.

Anslaget D4. Flygvapenförband: Forskning och utveckling bör föras upp med 2832 milj. kr. och ett beställningsbemyndigande om 2500 milj. kr. inhämtas.

Inom delprogrammet Gemensamma lednings- och strilförband planeras bl. a. typarbete för flygburen spaningsradar.

Inom delprogrammet Jakt inleds viss utveckling av motmedel.

Utveckling av en ny radarjaktrobol påbörias.

166

Verksamheten inom delprogrammet JAS-förband avser i huvudsak be­ställning av delsystem samt typarbele för jaktvapen och tung atlackbe-väpning.

Beställningsbemyndigandet för delprogrammet Gemensamma produk­tionsresurser är främst avsett för drift och underhåll av försöksplatser samt forskning, försök och prov. Vissa investeringar för flygtekniska försöksan­stalten fortsätter.

Fördelningen på funktioner (motsvarande) av de beställningsbemyndi­ganden som begärs för budgetåret 1987/88 framgår av följande samman­ställning (prisläge febmari 1986; 1 OOO-tal kr.).

Prop. 1986/87:95

Uppdrag

Funktioner/objekt (motsvarande)

Bemyndigande

Centralt vidtaget materielunderhåll m. m.

Jakt

Attack

Transportflyg m.m.

Bas

Övrigl

Centralt vidtagen malerielanskaffning m. m.

(Inkl. sjukvårdsmateriel)

Ledning samt slridsledning och luflbevakning

Jakt

JAS

Attack

Spaning

Transportflyg m. m.

Bas

Sjukvårdsmateriel

Övrigt

Forskning och utveckling

Ledning samt stridsledning och luftbevakning

JAS

Jaki

Jaktrobot

Attack

Bas

Övrigt

3900 3 200

2100 196500

1912200 205600 710400 190600 13 300 490300 227700 5 700 132700

75700 799500

74100 450000

40000

9100

299700

Dämtöver har bemyndiganden om sammanlagt 1 647,6 milj. kr. begärts för prisreglering.

Överbefälhavarens yttrande

I sitt yttrande över myndigheternas anslagsframställningar föreslår överbe­fälhavaren att anslagen D2. Flygvapenförband: Malerielanskaffning resp. D4. Flygvapenförband: Forskning och utveckling skall föras upp med [REDACTED_PERSONNUMMER] kr. resp. 2770 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Min beräkning av det totala bemyndigande- och medelsbehovet under det nya anslaget D2. Flygvapenförband: Anskaffning av materiel framgår av

167

sammanställningen över beställningsbemyndiganden och anslagsmedel.     Prop. 1986/87:95 Jag har därvid tagit hänsyn till den inriktning som jag har förordat i avsnittet om del militära försvarels fortsatta utveckling.

Jag har vidare vid min beräkning dels tagit hänsyn till vissa investeringar vid flygtekniska försöksanstalten, dels reducerat anslagsbeloppet med 2,5 milj. kr. som förts till anslaget K 2. Flygtekniska försöksanstalten som engångsanvisning för budgetåret 1987/88.

Med utnyttjande av de belopp som har tagits upp i sammanställningen blir den sammanlagda bemyndigandeskulden den 30 juni 1987 23 642806683 (21694 806683 -b 6 931000000-[REDACTED_PERSONNUMMER] kr). Detta be­lopp bör emellertid justeras med hänsyn till den beräknade fördelningen av prisregleringsmedel för budgetåren 1986/87 och 1987/88. Den beräknade bemyndigandeskulden den 30 juni 1988 blir därmed ca 23 300 milj. kr.

Liksom tidigare bör det få ankomma på regeringen att ta ställning till vilka anskaffningar m. m. och vUket utvecklingsarbete som bör ske inom ramen för det beställningsbemyndigande som riksdagen kan komma att lämna.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1.

bemyndiga regeringen att medge att beställningar av materiel m. m. och utvecklingsarbete för flygvapenförband får läggas ul inom en kostnadsram av 6931 OOOOOO kr.,

2.

till Flygvapenförband: Anskaffning av materiel för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av [REDACTED_PERSONNUMMER] kr.

D 3. Flygvapenförband: Anskaffning av anläggningar

1985/86 Utgift

329721478

1986/87 Anslag

320500000

1987/88 Förslag        330000000

Verksamheten under anslaget omfattar nybyggnad m. m. av och centralt beslutade ombyggnads- och underhållsåtgärder i lokaler m. m., befästning­ar, flygfält och ammunitionsförråd för flygvapnet samt markförvärv för dessa ändamål och för övnings- och skjutfalt. Verksamheten omfattar vidare kompletteringsarbeten m. m. på eller i anslutning till befintliga flyg­baser, anläggningar för el- och teleutmstning vid baserna samt inlösen av flygbullerstörda fastigheter.

168

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag

1986/87

1987/88

Chefen för

Före-

flygvapnet

draganden

Flygvapenförband:

Markanskaffning för delprogrammen

För flera delprogram gemen-

samma lednings- och stril-

förband

-

Basförband

-

-

-

Gemensamma produktions-

resurser

1000

2000

2000

Nybyggnad m. m. för delpro-

grammen

För flera delprogram gemen-

samma lednings- och stril-

förband

77 800

84 200

84200

Basförband

96500

121800

121800

Gemensamma produklions-

80800

73 700

79600

resurser

Centralt beslutade ombygg­nads- och underhållsåtgär­der för delprogrammen

För flera delprogram gemen­samma lednings- och stril-

förband

17800

16500

16500

Basforband

43 800

32300

32300

Gemensamma produktions­resurser

38400

39600

39600

Summa

349000

377200

376000

Utrednings- och projekte­ringskostnader Inkomster

-1-22000 - 2500

-1-20000 - 3000

-t-20 000 - 3000

Reducering på gmnd av överplanering AMS-medel

-48000

-53200 -10000

-53000 -10000

Beräknat medelsbehov

320500

331000

330000

Prop. 1986/87:95

Budgetåret 1987/88

Chefen för fiygvapnet

Medelsbehovet beräknas till 331 milj. kr. enligl vad som framgår av sam­manställningen över kostnader och medelsbehov.

Kostnaderna för primämppdragen beräknas till totalt 377,2 milj. kr. varav för

-

markanskaffning beräknas 2 milj. kr.,

-

nybyggnad beräknas 286,8 milj. kr. Härav beräknas 166 milj. kr. för objekt som avses påbörias under budgetåret 1987/88,

-

ombyggnad beräknas 88,4 milj. kr. Härav beräknas 60,4 milj. kr. för objekt som avses påbörias under budgetåret 1987/88.

Följande typer av nybyggnadsobjekt avses bl. a. påbörias under budget­året 1987/88

-

radarstationer,

-

radioanläggningar och radiolänkstationer,

-

flygbassystem 90,

169

-

mobiliserings- och ammunitionsförråd,

Prop. 1986/87:95

-

drivmedelsgårdar,

-

en siörre stabsplats.

Följande typer av ombyggnadsobjekt avses bl. a. påbörias under budget­året 1987/88

-

berghangarer,

-

banreparationer.

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren föreslår att anslaget förs upp med 331 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Jag förordar att medel för nästa budgetår anvisas enligt sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Beslut om större objekt fattas av regeringen, eller i vissa fall överbefäl­havaren, efter särskild framställning från fortifikationsförvaltningen.

Hemst

ä

llan

Jag hemställer atl regeringen föreslår riksdagen

att till Flygvapenförband: Anskaffning av anläggningar för bud­getåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 330000000 kr.

170

E. Operativ ledning m. m.

överbefälhavaren är programmyndighet för huvudprogrammet Operativ

ledning m. m. Verksamheten finansieras från följande anslag

El. Operativ ledning m. m.: Ledning och förbandsverksamhet

E2. Operativ ledning m. m.: Avskaffning av materiel

E3. Operativ ledning m. m.: Anskaffning av anläggningar

E4. Operaliv ledning m. m.: Forskning och utveckling

Prop. 1986/87:95

El. Operativ ledning m. m.: Ledning och förbandsverksamhet

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

706945889 632400000 744000000

Under anslaget bedrivs dels allmän ledning och förbands verksamhet, dels operativ och krigsorganisatorisk verksamhet.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Överbefäl havaren

- Föredra­ganden

Operativ ledning m. m.:

Operativ planläggning

m. m.

71116

73109

83665

78513 

Beredskap m.m.: Sär-

skild verksamhet

36148

41872

39170

45 800

Beredskap m.m.: In-

satsberedskap

54 829

67434

63617

70966

Beredskap m.m.: Be-

redskapsåtgärder vid

SJ m.m.

13 245

14 800

14234

15017

 748448

Krigsorganisation av

centrala och högre re-

gionala staber m. m.

123465

135260

112721

172623

Gemensamma produktions-

resurser:

Överbefälhavarens

och mililärbefäl-

havarnas fredsorga-

nisation m. m.'

285570

362351

327 983

363943

Gemensamma produk-

tionsresurser: Ge-

nomförande av ny dala-

kraftstruktur

8360

4190

7713

Kostnader

600733

699018

649103

746862

748448

Tillkommer/a vgår:

Intäkter

-12900

-13555

-7600

_2

_

Överplanering, reser-

ver m.m.

-15533

21483

-9103

-8962

-4448

Medgiven prisreglering

97000

Medelsbehov

669300

706946

632400

737900

744000

' Under primäruppdragel har beräknats kostnader för bidrag till soldathemsverk-samhet, tidningen Värnpliktsnytl och medel för Sveriges centrala värnpliklsråds (f. d. värnpliktiga arbetsgruppen) verksamhet.  Intäkter ingår fr. o. m. budgetåret 1987/88 i kostnadsramen.

171

''"''"'_____________________________________________      Prop. 1986/87:95

Personalkategori

Antal an;

itällda omräknat till personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Överbe­fälhavaren

Militär personal Civil personal

656 1 194

1850

633 1218

1851

641 1172

1813

668 1158

1826

Budgetåret 1987/88

Överbefälhavaren anför som programansvarig myndighet för huvudpro­grammet Operativ ledning m.m. följande motiveringar för förändringar i förhållande till budgetåret 1986/87.

A. Pris- och löneomräkning Kostnaderna ökar med 43 524 000 kr.

B. Uppgiftsförändringar

1.

Personalkostnaderna minskar med 1269000 kr.

2.

Materielkostnaderna minskar med 69829000 kr.

3.

Kostnaderna för fastighetsförvaltning ökar med 37632000 kr.

4.

Resekostnaderna ökar med 5836000 kr.

5.

Köp av varor ökar med 12018000 kr.

6.

Köp av tjänster ökar med 69847000 kr.

7.

Medelsbehovet under anslaget ökar på gmnd av att en del av del som tidigare var överplanering (141000 kr.) nu planeras genomföras.

8.   Fr. o. m. budgetåret 1987/88 budgeteras inkomster på uppdrag och

kostnadsslag inom resp. primämppdrag varvid behovet av betalningsme­

del reduceras (nettobudgetering).

Försvarets underrättelsenämnd tillstyrker den särskilda verksamheten vid försvarsstaben i överbefälhavarens anslagsframstäUning.

Föredragandens överväganden

Beträffande inriktningen av verksamheten under programplaneperioden får jag hänvisa till vad jag har anfört i avsnittet om det mUitära försvarets fortsatta utveckling.

Upplysningar om primämppdraget Beredskap m. m.: SärskUd verksam­het kommer att lämnas riksdagens försvarsutskott.

Jag kan i huvudsak godta överbefälhavarens förslag tUl uppgifter under budgetåret 1987/88.

Min beräkning av del totala medelsbehovet framgår av sammanställning­

en över kostnader och medelsbehov. För köp av tjänstemusik har jag

172

beräknat 19,1 milj. kr. i genomförandeprisläge varav 2 milj. kr. får använ-     Prop. 1986/87:95 das för köp av tjänstemusik från andra än regionmusiken och Svenska rikskonserter. Vidare räknar jag, somjag i det föregående har anmält, med att under anslaget kunna lämna tillfälligt stöd till Stiftelsen Försvarsbostä­der.

Hemställan

Med hänvisning lill sammanstäUningen hemställer jag alt regeringen före­slår riksdagen

att till Operativ ledning m.m.: Ledning och förbandsverksamhet för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 744000000 kr.

E2. Operativ ledning m. m.: Anskaffning av materiel

1985/86 Utgift

152 224472

1986/87 Anslag

179900000

1987/88 Förslag        202000000

Verksamheten under anslaget omfattar bl. a. anskaffning av telemateriel för försvarets telenät och för försvarets gemensamma stabsplatser samt uppbyggnad av signatförbindelser. Verksamheten inriktas genom tilldel­ning av beställningsbemyndiganden medan anskaffningstidpunkt och an­skaffningslakt bestäms av medelstilldelningen.

Bemyndigandeskulden var den 30 juni 1986 384658838 kr. För budget­året 1986/87 har riksdagen lämnat elt beställningsbemyndigande om 218,1 milj. kr. och anvisat ett anslag om 179,9 milj. kr. Den beräknade bemyndi­gandeskulden den 30 juni 1987 blir därmed (384658838 -f 218 100000 -179900000) 422 858838 kr.

173

Prop.

1986/87:95

Beställningsbemyndiganden och anslagsmedel (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag mm, 1986/87

1987/88

Överbefälhavaren

Föredraganden

Bemynd.

Anslagsm.

Bemynd,

Anslagsm.

Bemynd.

Anslagsm.

Operaliv ledning m.m.: Maleriel­anskaffning för delprogrammen

4.1-4.99

219900

259100

158500

232800

158500

225600

Kostnader

219900

259100

158500

232800

158500

225600

Prisreglering

Justering pä grund av betalnings­förskjutningar

Omräkning från prisläge

feb. 86 till feb. 85

-1800

-69200 -10000

30600

-23600

-1-18700

-23 600

Medelsbehov

-

179900

-

209200

-

202000

Bemyndigandebehov

218 100

-

189100

-

177 200

-

Budgetåret 1987/88

Överbefälhavaren

Överbefälhavaren har som programansvarig myndighet för huvudprogram 4 anfört att anslaget bör föras upp med 209,2 milj. kr. och alt ett beställ­ningsbemyndigande om 189,1 milj. kr. inhämtas.

Verksamheten inriktas främst mot en fortsatt anskaffning och installa­tion av sambandsmateriel för utbyggnad och komplettering av försvarets telenät och för försvarsmaktens gemensamma staber.

Föredragandens överväganden

Min beräkning av del totala bemyndigande- och anslagsbehovet framgår av sammanställningen över beställningsbemyndiganden och anslagsmedel. Jag har därvid tagit hänsyn till den inriktning som jag har förordat i avsnittet om det militära försvarets fortsatta utveckling.

Verksamheten inom anslaget skall samordnas med motsvarande verk­samhet inom det civila totalförsvaret.

Med utnyttjande av de belopp som har tagits upp i sammanställningen blir bemyndigandeskulden den 30 juni 1988 (422858838 -b 177200000 -202000000) 398058838 kr. Detta belopp bör emellertid justeras med hän­syn tUl den beräknade fördelningen av prisregleringsmedel för budgetåren 1986/87 och 1987/88. Den beräknade bemyndigandeskulden den 30 juni 1988 blir därmed ca 380 milj. kr.

Liksom tidigare bör det få ankomma på regeringen att ta ställning till vilka anskaffningar m. m. som bör ske inom ramen för det beställningsbe­myndigande som riksdagen kan komma att lämna.

174

Hemst

ä

llan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen all

1.

bemyndiga regeringen att medge att beställningar av materiel m. m. för operativ ledning m. m. får läggas ut inom en kostnadsram av 177 200000 kr.,

2.

till Operativ ledning m. m.: Avskaffning av materiel för budget­året 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 202000000 kr.

Prop. 1986/87:95

E 3. Operativ ledning m. m.: Anskaffning av anläggningar

1985/86 Utgift

143150900

1986/87 Anslag

186160000

1987/88 Förslag

135000000

Verksamheten under anslaget omfattar nybyggnad m. m. av och centralt beslutade ombyggnads- och underhållsåtgärder i lokaler m. m. och befäst­ningar för huvudprogrammen Operativ ledning m. m. och Gemensamma myndigheter m. m. samt markförvärv för dessa ändamål.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag

1986/87

1987/88

Överbefäl­havaren

Före­draganden

Operativ ledning m. m.:

Markanskaffning för delpro­grammen

400 200

400 200

400 200

Krigsorganisation för centra­la och högre regionala staber m. m.

Gemensamma myndigheter

Nybyggnad m. m. för delpro­grammen

78000

3700 11500

29800

5 200 16000

29800

5 200 16000

Krigsorganisation för centra­la och högre regionala staber m. m.

Gemensamma produktions­resurser

Gemensamma myndigheter

Centralt beslutade ombygg­nads- och underhållsåtgär­der för delprogrammen

Krigsorganisation för centra­la och högre regionala

staber m. m.

36100

37600

37600

Gemensamma produktions­resurser

16900

5700

5 700

Gemensamma myndigheter

(befästningar) Gemensamma myndigheter

(kaserner)

53 100

1000 33 700

1000 33 700

Summa

199900

129600

129600

Utrednings- och projekte­ringskostnader Inkomster

9000 -1000

9000 -1000

9000 -1000

Reducering på grund av överplanering m. m.

-21740

-1700

-2 600

Beräknat medelsl>ehov

186160

135900

135000

175

Budgetåret 1987/88

Prop. 1986/87:95

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren föreslår att anslaget förs upp med 135,9 milj. kr.

Fr.o.m. budgetåret 1987/88 kommer delar av byggnadsverksamheten att delegeras till militärområdesbefalhavama från överbefälhavaren. Me­del för denna verksamhet budgeteras under anslaget E I. Operativ ledning: Ledning och förbandsverksamhet. Anslaget E 3. har minskals i motsvaran­de omfattning (54,8 milj. kr.).

Kostnadema för primämppdragen beräknas till lotalt 129,6 milj. kr., varav

-

för markanskaffning beräknas 600000 kr.,

-

för nybyggnad beräknas 51 milj. kr. Härav beräknas 24,2 milj. kr. för objekt som avses påbörjas under budgetåret 1987/88,

-

för ombyggnad beräknas 78 milj. kr. Härav beräknas 54,8 milj. kr. för objekt som avses påbörias under budgetåret 1987/88.

De största objekten som beräknas pågå under budgetåret 1987/88 är:

-

ombyggnad av Tre Vapen för försvarets materielverk i Stockholm,

-

utbyggnad av flygvapenmuseum i Linköping,

-

nybyggnad av en matinrättning för försvarets radioanstalt i Stockholm,

-

ombyggnad av flyglar till stabsövningshall resp. gymnastiksal vid mili­tärhögskolan i Stockholm,

-

nybyggnad av en större stabsplats.

Föredragandens överväganden

Jag förordar att medel för nästa budgetår anvisas enligt sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Beslut om större objekt fattas av regeringen - eller i vissa fall av överbefälhavaren - efter särskild framställning från fortifikationsförvalt­ningen.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Operativ ledning m. m.: Anskaffning av anläggningar för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 135000000 kr.

176

E 4. Operativ ledning m. m.: Forskning och utveckling

Prop. 1986/87:95

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

6198420 24 350000 82000000

Verksamheten under anslaget består dels av olika nationella program, dels av för försvarsmakten gemensam verksamhet. Dessa omfattar bl.a. inledande system- och materielarbete samt bevakning och utveckling av intressanta teknikområden. Verksamheten inriktas genom tilldelning av beställningsbemyndiganden medan anskaffningstidpunkt och anskaff­ningstakl bestäms av medelstilldelningen.

Bemyndigandeskulden var den 30 juni 1986 5 301 580 kr. För budgetåret 1986/87 har riksdagen lämnat ett beställningsbemyndigande om 48 milj. kr. och anvisat ett anslag av 24 350000 kr. Den beräknade bemyndigandeskul­den den 30 juni 1987 blir därmed (5 301580 -b 48000000-24 350000) 28951580 kr.

Beställningsbemyndiganden och anslagsmedel (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m.m.

1986/87

1987/88

Överbefälhavaren

Föredraganden

Bemynd,

Anslagsm,

Bemynd.

Anslagsm.

Bemynd.

Anslagsm.

Operativ ledning m. m.:

Utvecklingsarbete för del-

programmet 4.99

46185

37100

228000'

93115

213000

48115

Till regeringens disposition

40000

Kostnader

46185

228000

213000

88115

Prisreglering

1815

-

18200

-

14800

-

Justering på grund av

betalningsförskjutningar

m.m.

-11390

-6115

-6115

Omräkning från prisläge

feb. 86 till feb. 85

-

-  1360

-

-

-

-

Medelsbehov

-

24350

-

87000

-

82000

Bemyndigandebehov

48000

-

246200

-

227800

-

' Inkluderar bemyndiganden om 6,2 milj. kr. (prisläget febmari 1986) för anskaff­ning av den ADB-utrustning som anges i regleringsbrev 1986/87, men för vilken bemyndiganden tidigare ej lämnats.  För det nationella informationsteknologiprogrammel.

Budgetåret 1987/88

Överbefälhavaren

Överbefälhavaren har som programansvarig myndighet för huvudprogram 4 anfört att anslaget bör föras upp med 101,8 milj. kr. varav 15,2 milj. kr. för ADB-verksamhet och att elt beställningsbemyndigande om 246,2 milj. kr. inhämtas.

Verksamheten inriktas främst mot fortsatt verksamhet inom ramen för det nationella mikroelektronikprogrammet och informationsteknologipro-

177

12   Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95

grammet. Vidare sker uppföljning och utveckling av försvarsmaktsgemen-     Prop. 1986/87:95 samma datasystem och inom motmedelsområdet.

Föredragandens överväganden

Min beräkning av det totala bemyndigande- och anslagsbehovet framgår av sammanställningen över beställningsbemyndiganden och anslagsmedel. Jag har därvid beaktat försvarsmaktens deltagande i det av riksdagen fastställda nationella mikroelektronikprogrammet, bevakning och utveck­ling av försvarsmaktens gemensamma datorsystem samt försvarsmaktens deltagande och stöd till det nationella informalionsteknologiprogrammel. För detta stöd tiU det nationeUa informationsteknologiprogrammet har jag för budgetåret 1987/88 beräknat 40 milj. kr. Dessa medel bör stå till regeringens disposition.

Med utnyttjande av de belopp som har tagits upp i sammanställningen blir bemyndigandeskulden den 30 juni 1988 (28951580 -b 227800000-82000000) 174751 580 kr. Detta belopp bör emeUertid justeras med hänsyn till den beräknade fördelningen av prisregleringsmedel för budgetåren 1986/87 och 1987/88. Den beräknade bemyndigandeskulden den 30juni 1988 blir därmed ca 170 milj. kr.

Liksom tidigare bör det få ankomma på regeringen att ta ställning till vUket utvecklingsarbete som bör ske inom ramen för det beställningsbe­myndigande som riksdagen kan komma att lämna.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1.

bemyndiga regeringen att medge att utvecklingsarbete för ope­rativ ledning m. m. får läggas ut inom en kostnadsram av 227 800000 kr.,

2.

tiU Operativ ledning m.m.: Forskning och utveckling för bud­getåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 82000000 kr.

178

F. Gemensamma myndigheter m. m.

Prop. 1986/87:95

F 1. Försvarets civilförvaltning

Verksamheten finansieras från förslagsanslaget Försvarets civilförvalt­ning. Som uppbördsmedel redovisas bl. a. ersättningar för datorkostnader vid drift av ekonomiska redovisningssystem samt inkomster av viss avlö­ningsuträkning och av andra tjänster som civilförvaltningen utför.

1985/86 Utgift

116423 083

1986/87 Anslag

105 540000

1987/88 Förslag

101950000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat    Utfall

Planerat

FörsvaretsFöredra-civilför-    ganden valtning

Försvarets civilförvaltning: Allmän ledning och för­bandsverksamhel Försvarets civilförvaltning Revision Vissa ersättningar m. m.

Kostnader

Tillkommer/avgår:

Tjänster för försvars­myndigheter

Avlöningsuträkning m, m. för vissa civila myndigheter

Externa tjänster

Medgiven prisreglering

Medelsbehov

48318

5111

61286

113035

-    8740

-    1600

-       255

 -113450

117920

57 310

5 556

67854

130720

-12 353

-    1712

-     486

116169

49307

5 299

62395

117001

-9511

-  1600 -  350

105540

56422       50273

67388       63838 123810      114111

-10195     -10063

-     1600     -  1600

-      498     -    498

111517      101950

Personal

Personalkategori

Antal anställda omräknat till

1 personår

1985/86

1986/87         1987/88

Planerai

t       Utfall          Planerat      Försvarets civilför­valtning

Civil personal'

175

172

170,5            156,5

' Exkl. personal som finansieras genom intäkter från myndigheter utanför det mili­tära försvaret samt lönebidragsanställda och beredskapsarbetare.

Budgetåret 1987/88

Försvarets civilförvaltning

Förändringarna i förhållande tUl budgetåret 1986/87 motiveras på följande sätt.

179

A. Pris- och löneomräkning

Prop. 1986/87:95

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 6614000 kr.

B. Förändringar enligt regeringens beslut

Förstärkning med ett personår i samband med överföringen av revisions­byrån till riksrevisionsverket och kostnader för ett avtal om viss ersättning uppgår sammantaget till 266000 kr.

C. Uppgiftsförändringar

1.    Kostnaderna för verksamheten beräknas öka med 5 228 000 kr.

2.    Intäkterna beräknas sammanlagt öka med 832 000 kr.

Överbefälhavarens yttrande

Anslagsyrkandet bör minskas med 5517000 kr. på grund av minskningar i verksamheten och andra grunder för prisuppräkningar. Överbefälhavaren tillstyrker i övrigt planeringen.

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta vad civilförvaltningen har anfört beträffande behov av medel för budgetåret 1987/88 men har liksom överbefälhavaren gjort vissa reduceringar enligt vad som närmare framgår av sammanställ­ningen över kostnader och medelsbehov.

Riksdagen har våren 1986 beslutat om att riksrevisionsverket (RRV) skaU överta ansvaret för den statliga redovisningsrevisionen fr. o. m. bud­getåret 1987/88. Huvuddelen av revisionsbyrån vid försvarets civilförvalt­ning överförs därför den 1 juli 1987 till riksrevisionsverket.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Försvarets civilförvaltning för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 101 950000 kr.

F 2. Försvarets sjukvårdsstyrelse

Försvarets sjukvårdsstyrelse har fackuppgifter och tillsynsansvar för för­svarsmaktens hälso- och sjukvård, miljö- och hälsoskydd, djurhälsovård, djursjukvård och djurskydd. Styrelsen har vidare produktionsansvar för anskaffning av sjukvårdsförnödenheter för försvaret.

Verksamheten finansieras från förslagsanslaget Försvarets sjukvårds­styrelse.

1985/86 Utgift

30899200

1986/87 Anslag

28700000

1987/88 Förslag

30400000

180

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Försvarets Föredra-sjukvårds-ganden styrelse

Försvarels sjukvårds-

styrelse: Allmän led-

ning och förbands-

verksamhel

28 250

31411,5

28700

31615        30400

Kostnader

28250

31411,5

28700

31615        30400

Tillkommer/avgår:

Betalningsmedels-

förskjutning m. m.

-462,3

Medel från iredje

huvudtitelns anslag

A 10. Kommittéer m.m.

-50

-50

-

0                0

Medgiven prisreglering

3 420

-

3600

-

Prop. 1986/87:95

Medelsbehov

31620    30899,2        32300       31615

30400

Personal

Personalkategori

Antal ans

Itällda omräknat till personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerai

Försvarets sjukvårds­styrelse

Militär personal Civil personal

22 43

65

20

55

75'

22 42

64

22 .   42

64

' Inkl, lönebidragsanställda, reservsjuksköterskor,beredskapsarbetare m.fl. (sam­manlagt 7 personår).

Budgetåret 1987/88

Försvarets sjukvårdsstyrelse

Förändringarna i förhållande till budgetåret 1986/87 motiveras pä följande sätt.

A. Pris- och löneomräkning Kostnaderna ökar med 2340000 kr.

B. Övriga förändringar

Sjukvårdsstyrelsen äskar medel för genomförande av elt lasersymposium, intervjuer i samband med rekrytering av läkare och för lönekostnaderna i samband med uppkomsten av ett arbetsvårdsfall.

181

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren utgår från en lägre pris- och löneomräkning än sjuk­vårdsstyrelsen. Sjukvårdsstyrelsen skall enligt programplanen minska med 3 personår till 61 fr. o. m. budgetåret 1987/88. Generalläkaren bör emeller­tid få planera för 64 personår om lönekostnaderna täcks genom omfördel­ning inom anslaget. Sjukvårdsstyrelsens anslagsyrkande bör minskas med 1 040000 kr. och föras upp med 30575 000 kr.

Prop. 1986/87:95

Föredragandens överväganden

Jag ansluter mig i huvudsak till överbefälhavarens yttrande.

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Försvarels sjukvårdsstyrelse för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 30400000 kr.

F3. Fortifikationsförvaltningen

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

190356897 173000000 175 600000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m.m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

UtfaU

Planerat

Fortifika-

tionsför-

vahninger

Föredra­ganden

1

Fortifikationsförvallningen:

Allmän ledning och förbandsverksamhel

Centralt vidtagen male­rielanskaffning m. m.

173900 1700

193717 1587

175300 1700

187710 1700

177900 1700

Kostnader

175600

195304

177000

189410

179600

Tillkommer/avgår:

Medgiven prisreglering Intäkter

17000 -3 850

-4 947

-4000

-4000

-4000

Medelsbehov

188750

190357

173000

185410

175600

182

Personal

Personalkategori

Antal ans

itällda omräknat till personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Fortifika­tionsför­vallningen

Militär personal Civil personal

21 807

828

18 769

787

21 785

806

21 759

780

Prop. 1986/87:95

Budgetåret 1987/88

Fortifikationsförvaltningen

Förändringama i förhåUande till budgetåret 1986/87 motiverar fortifika­tionsförvaltningen på följande sätt.

Kostnader för primäruppdrag

A. Pris- och löneomräkning innebär att kostnadema ökar med 11120000 kr. B. Förändrade uppgifter innebär att kostnaderna ökar med 1 290000 kr.

Intäkter

C. Intäkterna är oförändrade.

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren föreslår att anslaget förs upp med 177,8 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta vad fortifikationsförvallningen har anfört om verksamheten. Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanstäU­ningen över kostnader och medelsbehov.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört och till sammanställningen hem­ställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att till Fortifikationsförvaltningen för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 175 600000 kr.

183

F 4. Försvarets materielverk

Prop. 1986/87:95

1985/86 Utgift

651528650

1986/87 Anslag

605400000

1987/88 Förslag

626100000

Kosmader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Försvaret: materiel­verk

s Föredra­ganden

Försvarels materielverk:

Allmän ledning och

förbandsverksamhet

599045

672317

625 795

666535

647835

Kostnader

599045

672317

625795

666535

647835

Tillkommer/avgår:

Intäkter av extern

provnmg

- 4470

-3 368

-4640

-4950

-4950

Intäkter av förvalt-

ningskontoret

- 8310

-9356

-8960

-9690

-9690

Intäkter av lokalvård

-      80

-   116

-    80

-    85

-    85

Intäkter av admini-

stration av ackord-

hästorganisationen

-     275

-    38

-    25

-    40

-    40

Kapitalkostnader för

anläggningar

- 7910

-7910

-6690

-6970

-6970

Medgiven prisreglering          -1-74 300

-

-

-

-

Medelsbehov

652300

651529

605400

644800'

626100

' Häri ingår 23,2 milj. kr. som äskats utöver överbefälhavarens ram. Försvarets materielverk begär därutöver 1 milj. kr. för anställda med s. k. NOM-garanti.

Personal

Personalkategori

Antal anställda omräknat lill personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Försvarets materiel­verk

Militär personal Civil personal

Varav intäktsfinansierade

285 2765

3050' 

(70)

262 2599

2861

(62)

285 2678

2963

(65)

280

2583

2863'

(63)

' Exkl. ca 30 personår för inläktsfinansierad extern provning.

 Exkl. överföring av personal (9 personår) vid Torhamns skjutplats.

Budgetåret 1987/88

Försvarets materielverk

Förändringarna i förhållande till budgetåret 1986/87 motiverar försvarets materielverk på följande sätl.

A. Pris- och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 39 539000 kr.

184

B. Förändringar enligt regeringens beslut

Prop. 1986/87:95

Den personalminskning som det åligger materielverket att genomföra minskar medelsbehovet för budgetåret 1987/88 med 17490000 kr.

C. Uppgiftsförändringar

1.

För att kunna rekrytera upp till medgiven personalram erfordras löne­medel om 15 750000 kr.

2.

För marknadslönetillägg erfordras 2460000 kr.

3.

Administration av ackordhästorganisationen ökar med 155000 kr.

4.

Hyror minskar med 636000 kr.

5.

Utveckling,  drift  och  underhåll  av  produktionsplaneringssystemet (PPS) minskar med 2 360000 kr.

6.

Inköp av tjänster ökar med 270000 kr.

7.

Omkostnader för rekrytering ökar med I 155 000 kr.

8.

Inventarier minskar med 120000 kr.

9.

Anskaffning av ny telefonväxel till försöksplatsen i Vidsel för 2 milj. kr.

10. Inkomsterna ökar med I 340000 kr.

Överbefälhavarens yttrande

I sitt yttrande över myndigheternas anslagsframställningar tillstyrker över­befälhavaren uppfyllnaden av personalramen, men har endast avdelat 2 milj. kr. härför. Vidare tillstyrker han 12 milj. kr. för utveckling m. m. av produktionsplaneringssystemet och föreslår att 6060000 kr. inplaneras under huvudprogram 4 i avvaktan pä bättre beslutsunderlag. Telefon­växeln vid försöksplalsen i Vidsel avslyrkes. Överbefälhavaren förordar dämtöver vissa andra reduktioner samt föreslär att anslaget förs upp med 615,9 milj. kr. Överbefälhavaren tillstyrker i övrigt planeringen.

Föredragandens överväganden

Min beräkning av det totala medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Jag har därvid godtagit den av materiel­verket angivna personalramen och behovet av medel för produktions­planeringssystemet för budgetåret 1987/88.

I samband med beslut om en ny organisation ålades försvarets materiel­

verk en successiv resursanpassning under 1980-talel. Dåvarande chefen

för försvarsdepartementet angav i totalförsvarspropositionen (prop.

1981/82:102 bil. 2) antalet helårsanställda till 2920 budgetåret 1986/87 resp.

2470 budgetåret 1991/92. Uppgiftsförändringar därefter har lett till att

mälen nu är 2940 resp. 2480 helårsanställda för de bägge budgetåren.

Under de senaste åren har rekryteringssituationen varit ogynnsam samti­

digt som personalavgångarna blivit högre än normalt. Materielverket har

därför dels inte utnyttjat tilldelade resurser budgetåren 1983/84 och

1984/85, dels för budgetåren 1985/86, 1986/87 och 1987/88 äskat resurser

185

för en personalram som är lägre än den av statsmaktema angivna. För att     Prop. 1986/87:95 kunna lösa sina uppgifter har materielverket tvingats utnyttja externa resurser i större omfattning än normalt.

Enligt min uppfattning är det viktigt att materielverket driver rekryte­ringsarbetet vidare med kraft. Jag anser att materielverket bör medges att rekrytera upp till den av statsmakterna bestämda personärsramen och att erforderliga lönemedel därvid kommer att ställas till förfogande genom omfördelning inom den militära utgiftsramen. Samtidigt bör materielver­kets utnyttjande av externa resurser begränsas.

Liksom föregående budgetår bör regeringen inhämta riksdagens bemyn­digande att medge att förnödenheter för fredsutbildningen inom det militä­ra försvaret får läggas ut inom en kostnadsram av 700 milj. kr.

Hemställan

Med hänvisning lUl vad jag har anfört och tUl sammanstäUningen hem­ställer jag att regeringen föreslär riksdagen alt

1.

bemyndiga regeringen att medge att för budgetåret 1987/88 förnödenheter för fredsutbildningen får beställas så atl vid varie tillfälle uteliggande skuld inte överstiger 700000000 kr.,

2.

till Försvarets materielverk för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 626 100000 kr.

F 5. Gemensam försvarsforskning

Delprogrammet Gemensam försvarsforskning omfattar tillämpad forsk­ning och gmndforskning för totalförsvarsändamål främst inom de naturve­tenskapliga, tekniskt-vetenskapliga, medicinska och beteendevetenskap­liga forskningsgrenarna.

Försvarets forskningsanstalt har programansvar för delprogrammet samt produktionsansvar för huvuddelen av den forskning som bedrivs inom delprogrammet. Fortifikationsförvaltningen har produktionsansvar för den fortifikatoriska forskningen och försvarets materielverk har mot­svarande ansvar inom programelementet Övrig försvarsteknisk forskning.

Verksamheten finansieras från förslagsanslaget Gemensam försvars­forskning.

Under mbriken Försvarets forskningsanstalt beskrivs försvarets forsk­ningsanstalts organisation och lokalisering saml den intäktsfinansierade verksamheten.

1985/86 Utgift

353 284000

1986/87 Anslag

336200000

1987/88 Förslag        349000000

186

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Försvarels forsknings­anstalt

Föredra­ganden

Gemensam försvars-

forskning: Forskning vid försvarets forsknings­anstalt

303 290

334043

317465

346650

329600

Forskning vid forti­fikationsförvallningen

Forskning vid försvarets materielverk

5610 11900

6126 13115

5985 12750

6100 13450

6050 13 350

Kostnader

320800

353284

336200

366200

349000

Tillkommer/avgår:

Medgiven prisreglering

-1-32140

-

-

-

-

Medelsbehov

352940

353284

336200

366200'

349000

Prop. 1986/87:95

' Häri ingår 21,5 milj. kr. som äskats utöver överbefälhavarens ram.

 Härav slår 10 milj. kr. lill regeringens disposition för det nationella informalions-

leknologiprogrammet.

Personal

Personalkategori

Antal anställda omräknat till personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat       Utfall

Planerat

Försvarets forsknings­anstalt

Civil personal

104

1060

1079

1074'

' Varav 24 personår för fortifikatorisk forskning.

Budgetåret 1987/88

Försvarets forskningsanstalt

Förändringarna i förhållande till budgetåret 1986/87 motiverar försvarets forskningsanstalt på följande sätl.

A. Pris- och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär atl kostnaderna ökar med 24 milj. kr.

B. Uppgiftsförändringar

Försvarets forskningsanstalt har föreslagit uppgiftsförändringar i en högre nivå än den av överbefälhavaren anvisade planeringsramen.

1.

Planerade personalreduceringar medför att kostnaderna minskar med 930000 kr.

2.

Kostnaderna för hyror beräknas minska med 490000 kr. på grund av högre bidragstäckning från den intäktsfinansierade verksamheten.

187

3.    Utbyte av telefonväxlar i Linköping och Umeå. Forskningsanstalten     Prop. 1986/87:95

äskar 3,5 milj. kr. som ett engångsbelopp. Återbetalning beräknas ske

under en tioårsperiod.

4.

Kostnaderna för inredning och utrustning under budgetåret beräknas minska med 400000 kr.

5.

Kvarstående bristande lönekompensation, 2750000 kr.

6.

Anskaffning av bildbehandlingsutmstning för 1,3 milj. kr.

Utöver ovanstående uppgiftsförändringar begär forskningsanstalten på s. k. tilläggsrader ytterligare medel: Stöd till civilt totalförsvar, kvalificera­de vapensystem, s.k. snabba områden (artificieU intelligens, bioteknik, katalytisk kemi) samt systemorienterade insatser för 11,9 milj. kr.

Överbefälhavarens yttrande

I sitt yttrande över myndigheternas anslagsframställningar konstaterar överbefälhavaren alt forskningsanstaltens äskanden överstiger överbefäl­havarens anvisade planeringsram med 21450000 kr. Överbefälhavaren avstyrker planerad anskaffning av telefonväxlar för 3,5 milj. kr. och bild­behandlingsutmstning för 1,3 milj. kr. Vidare avstyrks 11,9 milj. kr. i tillägg för forskning utöver nivål. Överbefälhavaren tillstyrker i övrigt forskningsanstaltens planering och föreslår atl anslaget förs upp med 344750000 kr.

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta vad försvarets forskningsanstalt har anfört om

verksamheten för budgetåret 1987/88.

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Jag har därvid bl. a. räknat med viss förstärk­ning till forskning inom ramen för det nationella informationsteknologipro-grammet. För budgetåret 1987/88 har jag avsatt 10 milj. kr. för denna verksamhet. Dessa medel bör stå till regeringens disposition.

Jag förordar vidare att 1,3 milj. kr. anvisas för bildbehandlingsutrustning lill forskningsanstaltens bildlaboratorium.

Hämtöver förordar jag atl resurser avdelas för den forskning som för­anleds av den nya inriktningen av befolkningsskyddet somjag tidigare har föreslagit (avsnitt 6.4.3.2 Civilförsvar och fredsräddningstjänst).

Regeringen bör inhämta riksdagens bemyndigande att medge beställ­ningar av materiel för forskningsändamål utöver anvisade medel. Kost­nadsramen bör bestämmas till 11 milj. kr.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört och till sammanställningen hem­ställer jag all regeringen föreslår riksdagen alt

1.

bemyndiga regeringen att under budgetåret 1987/88 medge att materiel för forskningsändamål får beställas inom en kostnadsram av 11000000 kr.,

2.

till Gemensam försvarsforskning för budgetåret 1987/88 anvisa etl förslagsanslag av 349000000 kr.

188

F6. Anskaffning av anläggningar för försvarets

Prop. 1986/87:95

forskningsanstalt

1985/86 Utgift

55 708000

1986/87 Anslag

46500000

1987/88 Förslag

35 500000

Verksamheten under anslaget omfattar nybyggnad av lokaler m. m. för försvarets forskningsanstalt.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1986/87

1987/88

Försvarets forsknings­anstalt

Före­draganden

Nybyggnad m. m. för del­programmet Gemensam försvarsforskning Grindsjöprojektet Ursviksprojektet Smärre objekt

Beräknat medelsbehov

21000

23 350

2 150

46500

4900

28 650

5500

39050

4900

28650

1950

35500

Budgetåret 1987/88

Försvarets forskningsanstalt

Medelsbehovet beräknas till 39050000 kr. enligt vad som framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Överbefälhavarens yttrande

I sitt yttrande över myndigheternas anslagsframställningar föreslår överbe­fälhavaren att anslaget förs upp med 33,7 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Jag förordar att medel för nästa budgetär anvisas enligt sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Byggnadsstyrelsen skall redovisa huvudhandlingar för nya byggnadsob­jekt. Det ankommer på regeringen att, efter prövning av huvudhandling­arna och inom ramen för det anslag som riksdagen anvisar, besluta om de redovisade byggnadsföretagen.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

all till Anskaffning av anläggningar för försvarets forskningsan-

stalt för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 35500000

kr.

189

F7. Försvarets radioanstalt

Prop. 1986/87:95

Försvarets radioanstalt svarar för signalspaning inom totalförsvaret.

Verksamheten är av sådan natur att närmare redogörelse i övrigt inte bör lämnas till regeringsprotokollel. Ytteriigare upplysningar kommer att läm­nas riksdagens försvarsutskott.

1985/86 Utgift

222 859000

1986/87 Anslag        224500000 1987/88 Förslag       255 700000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Försva­rets ra­dioan­stalt

Föredra­ganden

Försvarets radioanstalt: Allmän ledning och

förbandsverksamhet Centralt vidtagen ma­lerielanskaffning m. m.

145510 52370

161200 61 659

153080 73590

176810 86500

175 342 82468

Kostnader

197880

228859

226670

263310

257810

Tillkommer/av går:

Overplanering, reserver

m.m. Medgiven prisreglering

-2280 24150

_

-2170

-2110

-2110

Medelsbehov

219750

222859

224500

261200

255700

Budgetåret 1987/88

Försvarets radioanstalt

A. Pris- och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär atl kostnaderna ökar med 20190000 kr.

B. Uppgiftsförändringar

Upplysningar beträffande föreslagna uppgiftsförändringar kommer att läm­nas riksdagens försvarsutskott. Totalt innebär uppgifisförändringama att kostnadema ökar med 16510000 kr.

Överbefälhavarens yttrande

I sitt yttrande över myndigheternas anslagsframställningar tillstyrker över­befälhavaren radioanstaltens anslagsframställning och föreslår att anslaget förs upp med 261,2 milj. kr.

190

Föredragandens överväganden

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Prop. 1986/87:95

Hemställan

Med hänvisning till denna hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att till Försvarets radioanstalt för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 255700000 kr.

F8. Vämpliktsverket

Vämpliktsverkels produktionsansvar omfattar inskrivning av personal en­ligl värnpliktslagen, uttagning, fördelning och inkallelse av värnpliktiga samt redovisning och medverkan vid krigsplacering av försvarsmaktens personal.

Verksamheten under delprogrammet Värnpliktsverket budgeteras på elt primämppdrag inom delproduktionsområdet Allmän ledning och förbands­verksamhet.

Verksamheten finansieras från förslagsanslaget Vämpliktsverket.

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

117555 278 108000000 114200000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m.m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Väm­plikts­verket

Föredra­ganden

Vämpliktsverket: Allmän ledning och förbandsverksamhet

107000

117555

108000

119805

114200

Kostnader

107000

117555

108000

119805

114200

Tillkommer/avgår:

Medgiven pris­reglering

-H0866

-

-

-

Medelsbehov

117866

117 555

108000

119805

114200

191

Personal

Personalkategori

Antal anställda omräknat lill personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Värn­plikts-verket

Militär personal Civil personal

Summa

106

253

359

94

252

346

105

247

352

104

253

357

Prop. 1986/87:95

Budgetåret 1987/88

Vämpliktsverket

Förändringarna i förhållande lill budgetåret 1986/87 motiverar värnplikts­verket på följande sätt.

A. Pris- och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 6,6 milj. kr.

B. Uppgiftsförändringar

1.

Utvidgning av personalramen med fem personår ökar lönekostna­derna med 1420000 kr.

2.

Konsulter för nya och utvidgade datamtiner och för ny utmstning ökar kostnaderna med 3,6 milj. kr.

3.

Kostnaderna för fiyttning av Västra värnpliktskontoret beräknas till 1960000 kr.

4.

Tekniska analyser för blodgruppsbestämning slopas. Kostnaderna minskar med 1,8 milj. kr.

5.

Förändringarna i övrigt ökar kostnaderna med 1 425000 kr.

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren avstyrker vad verket begärt för ny utrustning avseende datakommunikation, reservkraft och för modernisering av centrala läkar-handlingsarkivel. Medel för konsulter bör föras upp under anslaget E4. Operativ ledning m. m.: Forskning och utveckling. I övrigt tillstyrker över­befälhavaren planeringen och föreslår alt värnpliktsverket tilldelas ett anslag av 115 530000 kr.

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta vad värnpliktsverket har anfört om verksamhe­

ten under programplaneperioden.

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över

192

kostnader och medelsbehov. Jag har därvid beräknat medel för två ytterli­gare personår avseende nyinrättade tjänster för sjuksköterskor, viss ytter­ligare konsultmedverkan, viss ny utrustning och för fiyttning av Västra värnpliktskontoret.

Prop. 1986/87:95

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört och till sammanställningen över kostnader och medelsbehov hemställer jag att regeringen föreslår riksda­gen

att till Värnpliktsverket för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslags­anslag av 114 200 000 kr.

F9. Försvarets rationaliseringsinstitut

Försvarets rationaliseringsinstitut har fackansvar för rationaliseringsverk­samheten inom försvarsdepartementets område samt ansvar för viss pro­duktion.

Verksamheten under delprogrammet Försvarets rationaliseringsinstitut budgeteras på ett primäruppdrag inom delproduktionsområdet Allmän led­ning och förbandsverksamhet.

Verksamheten finansieras huvudsakligen från förslagsanslaget Försva­rets rationaliseringsinstitut.

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

25 279378 21350000 22100000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Försva­rels ra-lionali-serings-institut

Föredra­ganden

Försvarets rationa­liseringsinstitut:

Allmän ledning och förbandsverksamhet

23000

24 850

23 700

23 600

Kostnader

23000

24850

23700

23600

Tillkommer/a vgår:

Intäkter

Medgiven prisreglering

-2200 -1-3 030

-3 500

-1500

-1500

Medelsbehov

23830

25279

21350

22200

22100

13    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95

193

Personal

Personalkategori

Antal anställda omräknat till personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Ulfall

Planerat

Försva­rels ra-tionali-serings-inslitut

Militär personal Civil personal

6 69

75

4 69

75

5 70

71

6 61

67

Prop. 1986/87:95

Budgetåret 1987/88

Försvarets rationaUseringsinstUut

Förändringarna i förhållande till budgelårel 1986/87 motiverar försvarels rationaliseringsinstitut på följande sätt.

Kostnader för primäruppdrag

A. Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 1607000

kr.

B. Förändrade uppgifter innebär att kostnaderna minskarmed 2 757000 kr.

Bl. a. beräknas kostnaderna minska för anställd personal och för anlitande

av externa konsulter.

Intäkter

C. Intäkterna minskar med 2 milj. kr. Bl.a. beräknas inga intäkter för fortsatt drift av syslem DAPU.

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren tillstyrker planeringen och föreslår alt anslaget förs upp med 22,2 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta vad försvarets rationaliseringsinstitut har anfört om verksamheten. Min beräkning av medelsbehovet framgår av samman­ställningen över kostnader och medelsbehov.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört och till sammanställningen hem­ställer jag att regeringen föreslår riksdagen

alt lill Försvarets rationaUseringsinstUut för budgetåret 1987/88

anvisa ett förslagsanslag av 22 100000 kr.

194

F 10. Försvarshögskolan

Prop. 1986/87:95

Försvarshögskolan härtill uppgift att utbilda personal i ledande befattning­ar inom totalförsvaret.

Verksamheten under delprogrammet Försvarshögskolan budgeteras pä ett primämppdrag inom delproduktionsområdet Utbildning till och av fast anställd personal m. fl.

Verksamheten finansieras från förslagsanslaget Försvarshögskolan.

1985/86 Utgift               4805 781 1986/87 Anslag             3 520000 1987/88 Förslag            4830000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Försvars- Föredra-högsko-    ganden lan

Försvarshögskolan: Utbildning lill och

av fast anställd

personal m. fl.

Kostnader

Tillkommer/avgår: Medgiven prisreglering m.m.

Medelsbehov

3050 3050

+ 1 165 4215

4806 4806

4806

3520 3520

3520

5047 5047

5047

4830 4830

4830

Personal

Personalkategori

Antal anställda omräknat till personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Försvars­högskolan

Militär personal Civil personal

6

5

11

6 5,6

11,6

6

5,5

11,5

6 5,6

11,6

Budgetåret 1987/88

Försvarshögskolan

Förändringarna i förhållande till budgelårel 1986/87 redovisar försv£u-s-högskolan på följande sätt.

A. Pris- och löneomräkning

Myndigheten har under ett flertal år haft en starkt underbalanserad budget. Skolan redovisar inle någon omräkning i förhållande till innevarande års

195

regleringsbrev men av anslagsframställningen framgår att skolans kostna-     Prop. 1986/87:95 der vid oförändrad verksamhetsvolym ökar med I 037000 kr.

B. Uppgiftsförändringar

Ändrade debiteringsprinciper för flygtransporter ökar skolans kostnader med 490000 kr.

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren anför att en analys av utfall pekar på att försvarshögsko­lan vid oförändrad volym borde ha ett anslag om 4 215000 kr. Utöver detta tillstyrker överbefälhavaren en volymökning om 615000 kr. och föreslår att försvarshögskolans anslag förs upp med 4830000 kr.

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta vad försvarshögskolan har anfört om verksamhe­ten. Utbildningens omfattning och kvalitet bör enligl min mening ligga på i huvudsak nuvarande nivå. Med hänsyn till vad försvarshögskolan och överbefälhavaren har anmält beträffande budgetsituationen har jag beräk­nat vissa medel för en uppräkning av anslaget utöver vad som erfordras som uppräkning för pris- och lönestegringar. Jag bedömer därmed att balans uppnås mellan uppgifter och resurstilldelning.

Hemställan

Mina beräkningar av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Med hänvisning till sammanställningen hem­ställer jag atl regeringen föreslår riksdagen

att till Försvarshögskolan för budgetåret 1987/88 anvisa ett för­slagsanslag av 4830000 kr.

Fil. Militärhögskolan

Militärhögskolan har till uppgift att utbilda yrkesofficerare och reservoffi­cerare för kvalificerade befallningar i krigs- och fredsorganisationen. Mili­tärhögskolan svarar också för den militärhistoriska forskningen inom för­svarsmakten.

Verksamheten under delprogrammet Militärhögskolan budgeteras på två primäruppdrag inom delproduklionsområdena Utbildning till och av fast anställd personal m. fl. samt Grundforskning.

Verksamheten finansieras frän förslagsanslaget Militärhögskolan.

1985/86 Utgift

41 152 351

1986/87 Anslag

41800000

1987/88 Förslag

48900000

196

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Militär-högskolar

Föredra-1ganden

Militärhögskolan:

Utbildning lill och

av fast anställd

personal m. fl.

33940

39805

48682

46755

Grundforskning

1920

1995

2 145

2145

Varav delegationen

för mililärhistorisk

forskning

(430)

(450)

(475)

(475)

Summa kostnader

35 860

41152

41800

50827

48900

Tillkommer/a vgår:

Medgiven prisregle-

nng m, m.

-1-2510

-

-

-

Medelsbehov

38370

41152

41800

50827

48900

Personal

Personalkategori

Anlal anställda omräknat till personår

Prop. 1986/87:95

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat    Utfall

Planerat

Militär­högskolan

Militär personal Civil personal

85 26

111

82 31

113

93 26

119

94 28

122

Budgetåret 1987/88

Militärhögskolan

Förändringarna i förhållande till budgetåret 1986/87 motiverar militärhög­skolan på följande sätt.

A. Pris- och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 3,3 milj. kr.

B. Uppgiftsförändringar

1.   Skolan vUl öka personalen med en ADB-tekniker, en yrkesofficer för

utvecklingsavdelning och en assistent till skrivcentralen (-1- 600000 kr.).

2.

Ändrade debiteringsprinciper för flygtransporter ökar skolans kostna­der (-1- 1 127000 kr.).

3.

Skolan vill genomföra ytterligare två fältövningar (-t- 1,2 milj. kr.).

4.

Gymnastiksal och stabsövningsbyggnad kommer att medföra kostna-

197

der för el, värme och vatten (-h 600000 kr.), lokalvård (+ 400000 kr.) samt     Prop. 1986/87:95 larmanläggning (-1- 100000 kr.).

5. Datorstöd för övningsverksamheten och utbildning på befintliga led­nings- och informationssystem kräver ytterligare en dator (-1-700000 kr.) samt terminaler och kabeldragning (-(- I milj. kr.).

Delegationen för mililärhistorisk forskning Uppgiftsförändringar

Delegationen anför all redan initierade forskningsprojekt tar huvuddelen av tilldelade resurser i anspråk och att även annan angelägen mililärhisto­risk forskning är beroende av delegationens stöd. Delegationen hemställer att ytterligare 50000 kr. ställs till dess förfogande.

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren tillstyrker en tjänst för ADB-tekniker och kostnaderna för flygtransporter. Kostnaderna för ytterligare fältövningar avstyrks. Be­träffande gymnastiksal och stabsövningshall tillstyrker överbefälhavaren kostnaderna för larm och lokalvård men endast 300000 kr. för el, värme och vallen. Vidare tillstyrker överbefälhavaren anskaffning av en dator men föreslår att 1 milj. kr. för terminaler och kabeldragning inplaneras under anslaget E4. Operativ ledning m.m.: Forskning och utveckling i avvaktan på bättre beslutsunderlag.

Föredragandens överväganden

Jag har beräknat vissa medel för inredning och drift av gymnastiksal och stabsövningshall av vilka 2,8 milj. kr. är en engångsanvisning. Jag är inte nu beredd att medge utökning av personal och anskaffning av datorutmst-ning.

Militärhögskolan har på regeringens uppdrag utrett och redovisat beho­vet av fast anställd personal. Utredningen visar att med nuvarande kurs-struktur och kursvolym krävs ett tillskott av kvalificerad personal. Detta tillskott är så stort att det enligt överbefälhavaren och försvarsgrensche­ferna inte kan åstadkommas utgående frän den rådande personalsituatio­nen i försvarsmakten. Jag anser därför att militärhögskolan tills vidare måste anpassa sin verksamhet till nuvarande personalram.

Hemställan

Min beräkning av medelsbehovel framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Med hänvisning liU sammanställningen hem­ställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att till MiUtärhögskolan för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslags­anslag av 48 900000 kr.

198

F12. Försvarets förvaltningsskola

Prop. 1986/87:95

Försvarets förvaltningsskola har till uppgift att utbilda personal inom för­svarsmakten i allmän administration, personaladministration, kameral­tjänst, förplägnad m. m.

Verksamheten under delprogrammet Försvarels förvaltningsskola bud­geteras på ett primäruppdrag inom delproduklionsområdet Utbildning till och av fast anställd personal m. fl. Elevberoende kostnader budgeteras på sekundämppdrag.

Verksamheten finansieras från förslagsanslaget Försvarets förvalt­ningsskola samt från sekundämppdrag frän överbefälhavaren och för­svarsgrenscheferna m.fl.

1985/86 Utgift

11245029

1986/87 Anslag

10600000

1987/88 Förslag

12 100000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m, m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat    Utfall

Planerat

Försva­rets

förvalt­nings-skola

Föredra­ganden

Försvarets förvaltnings­skola: Utbildning till och av fast anställd

personal m.fl.

9825        11245

10600

12977

12100

Kostnader

9825        11245

10600

12977

12100

Tillkommer/avgår:

Medgiven prisreglering m. m.

-Hl 925

_

Medelsbehov

11750        11245

10600

12977

12100

Personal

Personalkategori

Antal anställda omräknat till personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat    Utfall

Planerat

Försvarets förvaltningsskola

Militär personal Civil personal

19              19 9               9

19 11

21 13

28             28

30

34

Budgetåret 1987/88

Försvarets förvaltningsskola

Skolan uppger atl personalramen har under de senaste åren varit en trång sektor. Utbildningen har kunnat genomföras enbart med hjälp av elt högt

199

utnyttjande av externa lärarresurser. Under budgetåret 1985/86 har skolan Prop. 1986/87:95 genomfört en utredning som visar hur en begränsad ökning av den fast anställda personalen höjer effektiviteten och kvaliteten i utbildningen me­dan de totala kostnaderna minskar. Skolan har även bedrivit försök med dubbelriktad TV-undervisning med syfte bl.a. att lärarna från TV-studio i Stockholm och Karlstad skall kunna genomföra lektion med elever i lek­tionssal i Östersund.

A. Pris-och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 747000 kr.

B. Uppgiftsförändringar

1.    Fyra tjänster för fast anställda lärare (-(- 800000 kr.).

2.

Utvecklingskostnader för dubbelriktad TV-kommunikation, distans­undervisning (-1- 102000 kr.).

3.

Inköp av inventarier (-I- 175000 kr.).

4.

För ADB-investeringar behövs 500000 kr.

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren tillstyrker den föreslagna personalökningen och medel för ADB-utmstning och inköp av inventarier. Överbefälhavaren föreslår att förvaltningsskolans anslag förs upp med 12,6 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Försvarets förvaltningsskola har i särskild ordning utrett och redovisat behovet av fast anställd personal vid skolan. Jag delar skolans och överbe­fälhavarens bedömning av behovet och har därför beräknat medel för ytterligare fyra tjänster vid skolan. Vad gäller den dubbelriktade TV-un-dervisningen erinrar jag om alt chefen för industridepartementet i proposi­tion 1986/87:74 om näringspolitik inför 1990-lalet anmält att televerket avser att stödja vissa demonstrationsprojekt rörande användningen av ny teleteknik. Jag bedömer atl detta kan komma skolan till del.

Hemställan

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Med hänvisning till sammanställningen hem­ställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att till Försvarets förvaltningsskola för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 12 100000 kr.

200

F 13. Försvarets läromedelscentral

Prop. 1986/87:95

Försvarets läromedelscentral har till uppgift att framställa publikationer och läromedel ät myndigheter inom i första hand försvarsdepartementels verksamhetsområde. Läromedelscentralens verksamhet skall i sin helhet intäktsfinansieras.

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

1000 1000 1000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Försvarets lärome­dels-central

Föredra­ganden

Försvarels läromedels­central: Allmän led­ning och förbands­verksamhet

30000

35 275

51855

52 000

52 000

Kostnader

30000

35275

51855

52000

52000

Tillkommer/avgår: Intäkter av uppdrags­verksamhet

-29999

-36031

-51854

-51999

-51999

Medelsbehov

1

f

1

1

1

' överskottet skall enligl  regeringsbeslut  1985-06-06 balanseras till  budgetåret 1986/87.

Budgetåret 1987/88

Försvarets läromedelscentral

Verksamheten kommer atl ha ungefär samma omfattning som under bud­getåret 1986/87.

Läromedelscentralen begär för budgetåret 1987/88 etl förslagsanslag om 1000 kr.

Överbefälhavarens yttrande

1 sitt yttrande över myndigheternas anslagsframstäUningar föreslår överbe­fälhavaren att läromedelscentralen tilldelas ett 1 000-kronorsanslag.

Föredragandens överväganden

Verksamheten vid läromedelscentralen fömtsätter en fuUständig intäkts-finansiering. Det ankommer på regeringen att fastställa omfattningen av läromedelscentralens rörliga kredit.

201

Hemställan

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Med hänvisning lill denna hemställer jag att regeringen föreslär riksdagen

att lill Försvarets läromedelscentral för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av I 000 kr.

Prop. 1986/87:95

F 14. Krigsarkivet

Krigsarkivet har inom försvarsdepartementels verksamhetsområde pro­duktionsansvar för depåtjänsten och forskarservicen i Stockholm och för arkivservicen lill myndigheterna. Krigsarkivet är arkivmyndighet enligt aUmänna arkivstadgan (1961:590).

Verksamheten under delprogrammet Krigsarkivet budgeteras pä ett pri­mämppdrag inom delproduktionsomrädel Allmän ledning och förbands­verksamhet.

Verksamheten finansieras från förslagsanslaget Krigsarkivet. Som upp­bördsmedel redovisas inkomster av kopieringsverksamhet.

1985/86 Utgift

9143077

1986/87 Anslag

7930000

1987/88 Förslag

8 270000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Ulfall

Planerat

Krigs­arkivet

Föredra­ganden

Krigsarkivet: Allmän ledning och förbands­verksamhet

Kostnader

TUlkommer/avgår:

Intäkter

Medgiven prisreglering

Medelsbehov

8015 8015

- 65 4-780

8730

9070 9070

-73 9143

8000 8000

-70 7930

8633 8633

-75 8558

8345 8345

-75 8270

Personal

Personalkategori

Antal anställda omräknat till personår

1985/86 Planerat

Ulfall

1986/87 Planerat

1987/88 Krigs­arkivet

Civil personal'

29

29,5

28

29

Exkl. lönebidragsanställda och beredskapsarbetare.

202

Budgetåret 1987/88

Prop. 1986/87:95

Krigsarkivet

'

Förändringarna i förhällande till budgetåret 1986/87 motiverar krigsarkivet påföljande sätt.

A. Pris- och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 495000 kr.

B. Uppgiftsförändringar

En tjänst för arkivarie bör inrättas i syfte att bättre kunna följa utveckling­en av ny teknik (-1- 133000 kr.).

Överbefälhavarens yttrande

I sitt yttrande över myndigheternas anslagsframstäUningar avstyrker över­befälhavaren inrättandet av ytterligare en tjänst men föreslår att 75000 kr. beräknas för tillfällig anställning. Överbefälhavaren tillstyrker i övrigt pla­neringen.

Föredragandens överväganden

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanstäUningen över kostnader och medelsbehov. Vid min bedömning av krigsarkivets medels­behov har jag inte räknat med någon utökning av personalramen.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Krigsarkivet för budgetåret 1987/88 anvisa etl förslagsan­slag av 8270000 kr.

203

F 15. Statens försvarshistoriska museer

Prop. 1986/87:95

Statens försvarshistoriska museer omfattar armémuseum, marinmuseum och fiygvapenmuseum och har bl.a. till uppgift att bevara föremål av betydelse för kunskapen om det svenska försvarets verksamhet och ut­veckling genom tiderna, att verka för information härom samt att främja studier och forskning i ämnen inom sitt område.

Verksamheten under delprogrammet Statens försvarshisloriska museer budgeteras på ett primäruppdrag inom delproduktionsområdet Allmän led­ning och förbandsverksamhet.

Verksamheten finansieras från förslagsanslaget Statens försvarshisto­riska museer. Som uppbördsmedel redovisas inkomster av inträdesav­gifter.

1985/86 Utgift             13696577 1986/87 Anslag           12500000 1987/88 Förslag          14670000

Kostnader och medelsbehov (1000-UI kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87      1987/88

Planerat

UlfaU

Planerat    Statens försvars-histo­riska museer

Föredra­ganden

Statens försvarshisto­riska museer: Allmän ledning och förbands­verksamhet

Kostnader

Tillkommer/avgår: Inträdesavgifter Medgiven prisreglering

Medelsbehov

11545 11545

-   195

-1-2430

13780

13 822 13 822

-125 13697

12695        15615 12695        15615

-195         -195 12500        15420

14815 14815

-145 14670

Personal

Antal anställda omräknat till personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat       Utfall          Planerat

Statens försvars­historiska museer

46,5

45,5

48,5

53

Budgetåret 1987/88

Statens försvarshistoriska museer

Förändringarna i förhållande till budgetåret 1986/87 motiverar statens för­svarshistoriska museer på följande sätt.

204

A. Pris- och löneomräkning

Prop. 1986/87:95

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 900000 kr.

B. Uppgiftsförändringar

1.

En och en halv tjänst (H- 170000 kr.) för öppethållande av flygvapen­museet.

2.

En tjänst (-1- 115000 kr.) för byråassistent vid flygvapenmuseum.

3.

En tjänst (-1- 177000 kr.) för förste intendent/chef för den pedagogiska avdelningen vid marinmuseum.

4.

En tjänst {+ 138000 kr.) för lokalvårdare vid marinmuseum.

5.

Engängsutgifter för flyttning och inredning i samband med om- och tillbyggnader av armémuseum (400000 kr.) och flygvapenmuseum (450000 kr.).

6.

Ökade lokalkostnader (-1- 500000 kr.).

Överbefälhavarens yttrande

1 sitt yttrande över myndigheternas anslagsframställningar avstyrker över­befälhavaren den föreslagna personalökningen, tiUstyrker del av medlen för flyttning och inredning (400000 kr.) samt tillstyrker ökade lokalkost­nader. Museernas planering i övrigt godtas och anslaget föreslås föras upp med 14,3 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Jag har därvid beräknat medel för en tjänst vid flygvapenmuseum för museilokalernas öppethållande.

Jag har vidare beräknat 800000 kr. som en engångsanvisning för flytt­ning och inredning i samband med ombyggnad av armémuseum och tiU-byggnad av flygvapenmuseum.

Hemställan

Med hänvisning till sammanställningen hemställer jag att regeringen före­slår riksdagen

atl till Statens försvarshistoriska museer för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 14670000 kr.

205

F 16. Frivilliga försvarsorganisationer m. m.

Prop. 1986/87:95

1985/86 Utgift

85 450000

1986/87 Anslag

96 740000

1987/88 Förslag

99600000

Kostnader och medelsbehov (1000-Ul kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Överbe­fälhava­ren

Föredra­ganden

Frivilliga försvars­organisationer m. m.:

Allmän ledning och förbandsverksamhet

Utbildning till och av fast anställd per­sonal m.fl.

21882 56368

24602 60848

24 562 66178

26625

73 775

25 825 73 775

Kostnader

78250

85450

90740

100400

99600

Tillkommer:

Medgiven prisreglering

+4480

-

-

-

-

Medelsbehov

82730

85450

90740

100400

99600

Budgetåret 1987/88

Överbefälhavarens yttrande

I sitt yttrande föreslår överbefälhavaren att anslaget ökas med 9660000 kr.

Föredragandens överväganden

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Hemställan

Med hänvisning till sammanställningen hemställer jag att regeringen före­slår riksdagen

atl tiU  Frivilliga försvarsorganisationer  m.m.  för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 99600000 kr.

206

F 17. Försvarets datacentral

Prop. 1986/87:95

Försvarets datacentral skall på uppdrag utföra databehandling åt myndig­heter inom försvarsdepartementets område samt medverka vid utveckling, modifiering och ADB-teknisk förvaltning av datorbaserade informations­system.

Verksamheten inom delprogrammet Försvarels datacentral budgeteras på ett primämppdrag inom delproduklionsområdet Allmän ledning och förbands verksamhet.

Verksamheten redovisas som självbärande.

1985/86 Utgift

7021000

1986/87 Anslag

3 501000

1987/88 Förslag

1000

Beställningsbemyndiganden och betalningsmedel (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1986/87

1987/88

Försvarets datacentral     Föredraganden Bemynd.      Anslagsm.   Bemynd.      Anslagsm.    Bemynd.      Anslagsm.

Försvarets datacentral: Allmän ledning och

förbandsverksamhet Centralt vidtagen malerielanskaff­ning m. m.

Kostnader

Tillkommer/avgår: Intäkter

Medelsbehov Bemyndigandebehov

121755

-

3500

125255

-

-115754

-

3501

-

133 533

-

133533

-

-133 532   -

1

133 533

133533

-133 532 1

Kostnader och intäkter (1 OOO-tal kr.)

Kostnader/intäkter

1985/86

1986/87

1987/88

för primäruppdragel Försvarels datacent-

Planerat

Ulfall

Planerat

Försva-

Föredra-

ral: Allmän ledning och förbandsverk-

rels dala-

ganden

samhel

central

Ingående balans den

1 juli resp. år Utgifter

-    2000 -111301

35 -109042

0 -130959

-    5426 -131390

-    5426 -131390

Summa utgifter

-113301

-109077

-130959

-136816

-136816

Tillkommer/avgår:

Inkomster

107 300

116611

125 532

133 532

133532

Medelsbehov

1

1

1

1

1

Utgående balans den 30juni resp. år

-    6000

7 535

-    5 426

-    3 283

-    3 283

207

Personal

Personalkategori

Anlal anställda omräknat lill personår

1985/86                       1986/87

1987/88

Planerat    Utfall        Planerat

Försva­rels data­central

Civil personal

255            240            242

240

Prop. 1986/87:95

Budgetåret 1987/88

Försvarets datacentral

Datacentralens verksamhet är inläktsfinansierad varför man begär etl an­slag om 1 000 kr.

Överbefälhavarens yttrande

Överbefälhavaren tUlstyrker datacentralens planering och föreslår att an­slaget förs upp med I 000 kr.

Föredragandens överväganden

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningarna över beställningsbemyndiganden och betalningsmedel samt kostnader och in­täkter. Jag har beräknat 1000 kr. för anslaget. För all finansiera anskaff­ningen av dalomtrustning utgår jag från atl en del av datacentralens rörel­sekapital utnyttjas.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört och till sammanställningarna hem­ställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att till Försvarets datacentral för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 1 000 kr.

F18. Vissa nämnder m. m. inom det militära försvaret

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

14 198000 13 890000 14700000

Från anslaget täcks fr. o. m. budgetåret 1987/88 kostnader för vapenfri­nämnden, värnpliktsnämnden, försvarets fastighetsnämnd, försvarets per­sonalnämnd, riksvärderingsnämnden, de lokala värderingsnämnderna, för­svarets skaderegleringsnämnd, försvarets personalvårdsnämnd, sakkun­niga för rådgivning i publicitelsfrågor, fiskeskyddsnämnder inom försvars-

208

departementets verksamhetsområde, försvarets underrätielsenämnd, mili­tärledningens rådgivande nämnd samt försvarets centrala förslagskom­mitté.

Prop. 1986/87:95

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m.m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat    Nämn­derna

Föredra­ganden

1.  Vapenfrinämnden

2.    Vämpliklsnämnden

3.  Försvarets fastig-

 helsnämnd

4.  Försvarels personal­

 nämnd

5.  Övriga nämnder

8 500

2 375

680

700 635

9672 2603

580

768

575

9285 2500

710

745 650

11535 2807

700

834 480

10055 2640

700

825 480

Summa kostnader

12890

14198

13890

16371

14700

Tillkommer/avgår:

Medgiven prisreglering

-1-1300

-

-

-

-

Medelsbehov

14190

14198

13890

16371

14700

Personal

Personalkategori

Antal

anställda omräknat till personår

1985/86

Planerat       Ulfall

1986/87 Planerat

1987/88 Nämnderna

Vapenfrinämnden

Handläggande personal

17

Övrig personal

6

Värnpliktsnämnden

Handläggande personal

4

Övrig personal

4

Försvarets fastighetsnämnd

Handläggande personal

1

Övrig personal

I

2 I

36

Försvarets personalnämnd Handläggande personal Övrig personal

17 6

2 I

36

17 6

2 I

38

17 6

2 1

39

1. Vapenfrinämnden

a)

Pris- och löneomräkningen ökar kostnaderna med 703 000 kr.

b)

Höjning av arvodet för vapenfriutredningar m. m. ökar kostnaderna med 1547000 kr.

2. Värnpliktsnämnden

a)

Pris- och löneomräkningen ökar kostnadema med 34000 kr.

b)

För personalförstärkningar erfordras ytterligare 123 000 kr.

c)

För datastöd erfordras ytterligare 150000 kr.

209

14   Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95

3.

Försvarets fastlgheisnämnd

Prop. 1986/87:95 Föreslär en minskning av anslaget med 10000 kr.

4.

Försvarets personalnämnd

Pris- och löneomräkningen medför att kostnaderna ökar med 89000 kr.

5. Övriga nämnder

Försvarets skolnämnd, militära arbetslidsdelegationen och försvarets ar­betstidsnämnd har upphön med sin verksamhet vilket medför att kostna­derna minskar med 170000 kr.

Överbefälhavarens yttrande

Överbelalhavaren har i sitt yttrande över myndigheternas anslagsfram­ställningar endast konstaterat alt han ej erhållil samtliga nämnders äskande varför han föreslår att anslaget förs upp med 14 255 000 kr.

Föredragandens överväganden

Med hänvisning till sammanstäUningen över kostnader och medelsbehov beräknar jag anslaget för nästa budgetår till 14700000 kr. För värnplikts-nämnden har jag beräknat medel för datorstöd för ärendehanteringen.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Vissa nämnder m.m. inom det militära försvaret för bud­getåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 14700000 kr.

F 19. Reserv för det militära försvaret 

1987/88 Förslag   132518000 kr.

Beräknade medel under anslaget avses utnyttjas dels inom armén när underlag för dess utveckling föreligger, dels för att täcka oförutsedda medelsbehov inom det militära försvaret i övrigt.

Hemställan

Jag hemställer atl regeringen föreslår riksdagen

att tUl Reserv för det miUtära försvaret för budgetåret 1987/88

anvisa ett anslag av 132518000 kr.

210

F20. Reglering av prisstegringar för det militära försvaret'

Prop. 1986/87:95

1985/86 Utgift

-'

1986/87 Anslag      [REDACTED_PERSONNUMMER] 1987/88 Förslag      [REDACTED_PERSONNUMMER]

' Tidigare beteckning F 19. Reglering av prisstegringar för det militära försvaret. ' Utgifterna redovisas under övriga anslag inom utgiftsramen för det militära försva-rel.

Anslagen inom utgiftsramen för det militära försvaret är för budgetåret 1987/88 beräknade i pris- och löneläget februari 1986. Anslaget Reglering av prisstegringar för det militära försvaret är avsett att täcka sädana pris-och löneökningar som inträffar frän februari 1986 till det genomsnittliga prisläget budgetåret 1987/88. Anslaget är ett s. k. täckningsanslag som inte skall belastas.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Reglering av prisstegringar för det militära försvaret för budgetåret 1987/88 anvisa etl förslagsanslag av 1 600000000 kr.

211

G. Civil ledning och samordning

Prop. 1986/87:95

överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB) är central förvaltningsmyndighet med uppgift atl i fred leda och samordna beredskapsförberedelserna vid övriga funktionsansvariga myndigheter och att vara ansvarig myndighet för funktionerna Civil ledning och samordning. Övrig varuförsörjning saml Kyrklig beredskap.

Verksamheten inom funktionen Övrig vamförsöijning består huvudsak­ligen av försöriningsanalyser, förberedelser för reglering, ransonering och annan planläggning, anskaffning av materiel, tryggande av försöriningsvik-tig inhemsk produktion, utveckling av inhemska substitut samt bered­skapslagring.

ÖCB utför vidare vissa lagringsuppgifter på uppdrag av statens jord­bruksnämnd, socialstyrelsen resp. statens energiverk när del gäller bered­skapslagring av gödsel- och bekämpningsmedel, läkemedel och sjukvårds­materiel resp. anskaffning och lagring av bränslen och drivmedel.

ÖCB leds av en styrelse med nio ledamöter. Chef för ÖCB är en generaldirektör som också är ordförande i styrelsen.

Överstyrelsen för civil beredskap

ÖCB redovisar för budgetåret 1987/88 fyra budgetalternativ benämnda A, B, C och D. De tre första ansluter till de alternativa ekonomiska ramar som regeringen har angett i anvisningarna för programplaneringen och anslags­framställningen. Alternativ D är myndighetens eget budgetförslag.

ÖCB begärde i anslagsframställningen medel över följande anslag på försvarsdepartementels huvudtitel (alt. D)

-

förslagsanslaget G 1. Överstyrelsen för civil

34 884 000 beredskap: Förvaltningskostnader

-

reservationsanslaget G 2. Civil ledning och

33 294 000 samordning

-

förslagsanslaget J 1. Drift av beredskapslager

262 268 000

-

reservationsanslaget J 2. Beredskapslagring

385 246000 och industriella åtgärder

-

förslagsanslaget J3. Överstyrelsen för

1 000 civU beredskap: Uppdragsverksamhet

-

förslagsanslaget J 4. Täckande av förluster

1000 tiU följd av statliga beredskapsgarantier m. m.

-

Medel för täckande av under budgetåret 1985/86

3 793 000 uppkomna lagringsförlusler inom funktionen

Övrig varuförsöijning

Jag kommer i det följande att beräkna medel till ÖCB under anslagen G 1. Överstyrelsen för civil beredskap: Förvaltningskostnader G 2. Civil ledning och samordning

J 1. Drift av beredskapslager

J 2. Beredskapslagring och industriella åtgärder

J 3. Täckande av förluster till följd av statliga beredskapsgaranlier m. m.

212

Medelsbehovet under anslagen är uppdelade på olika funktioner och delfunktioner. Regeringen har möjlighel att göra omfördelningar av anslag­na medel mellan olika funktioner och delfunktioner.

Prop. 1986/87:95

G 1. Överstyrelsen för civil beredskap: Förvaltningskostnader

1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

32100000 40800000

Anslaget omfattar centrala myndighetskostnader och upptar främst kostnader för personal, lokaler och övriga expenser.

1 OOO-tal kr.

Anslagspost

1986/87 Anslag

För 1987/88 beräknar

ÖCB

Före­draganden

Ledning och samordning Övrig varuförsörjning Central administration (varav engångsanvisning)

Summa anslag

9000

8944

14156

(300)

32100

10154

10215

14515

(500)

34884

10025

9745

21030

(300)

40800

Överstyrelsen för civU beredskap

ÖCB föreslår i sin anslagsframställning bl. a. följande:

1.

TUl följd av statsmakternas beslut (prop. 1984/85:160, FöU 11, rskr. 388) har ÖCB fått vidgade uppgifter när det gäller atl samordna de civila beredskapsförberedelserna. För dessa nya arbetsuppgifter behövs ytterli­gare sex tjänster för ledning och samordning och fyra tjänster för övrig vamförsörining samt administrativa följdkostnader för dessa (-1-2048000 kr.).

2.

Behovet av engångsanvisning för annonsering och inventarier beräk­nas tiU 500000 kr.

Föredragandens överväganden

För nästa budgetår bör medel för ÖCB:s verksamhet beräknas med ut­gångspunkt i överstyrelsens huvudförslag. Jag beräknar pris- och löneom­räkningen till 7437000 kr. Omräkningen av den del av anslaget som avses för lönekostnader har skett med hänsyn till höjda löneplansbelopp fr. o. m. den I december 1985 resp. den 1 januari 1986. Jag beräknar därutöver medel till fyra nya tjänster för Ledning och samordning inkl. administrati­va följdkostnader. För engångskostnader beräknar jag 300000 kr. under Central administration.

213

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört i det föregående och till sammanställ­ningen hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att till Överstyrelsen för civil beredskap: Förvaltningskostnader för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 40 800000 kr.

Prop. 1986/87:95

G 2. Civil ledning och samordning

1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

35 860000 53 300000

Från anslaget bestrids utgifter för statsbidrag tUl kommuner för den planläggning som kommunema ålagts att genomföra enligt 10b§ civilför­svarslagen (1960:74) samt tUl kommuner, landstingskommuner och kyrk­liga kommuner för den planläggning, utbildning och övning samt de andra förberedelser som de enligt länsstyrelsens förordnande enligl 6 och 7§§ lagen (1964:63) om kommunal beredskap ålagts alt genomföra.

Bestämmelser om ersättning för planläggningskostnaderna finns i 90 § civilförsvarskungörelsen (1960:377, omtryckt 1986:1046).

Från anslaget bestrids också utgifter för övriga beredskapsålgärder för funktionen Civil ledning och samordning och för Central administration.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Ändamål

1986/87

Planerat

1987/88

r idiii al

ÖCB

Föredraganden

Kommunal, landstings-

kommunal och kyrklig

beredskapsplanläggning

21550

19600

17000

Utbildning, övning och

övriga beredskapsåtgärder 11045

10130

10400

Kommunalteknisk för-

sörining

-

-

19700

Teleanordningar för den

civila försvarsberedska-

pen i länen

-

-

2500

Central administration

2830

2500

2500

Till regeringens dispo-

sition

435

1200

Priskompensation

-

1064

-

Kostnader = medelsbehov

35860

33294

53300

Överstyrelsen för civU beredskap

1.  För att hålla de kommunala beredskapsplanerna aktuella erfordras för

budgetåret 1987/88 14,2 milj. kr.

2.  För att genomföra utbildnings- och övningsverksamhet på lokal nivå

erfordras 2670000 kr. under budgetåret 1987/88.

3.   För att den landsiingskommunala beredskapsplanläggningen skall

uppdateras och samordnas med den kommunala beredskapsplanläggning­

en erfordras för budgetåret 1987/88 5,3 milj. kr.

214

4.

För planläggning och information om den kyrkliga beredskapen inkl.     Prop. 1986/87:95 begravningsväsendet i krig behövs för budgetåret 1987/88 100000 kr.

5.

För studier, utbildning, utåtriktad information och övriga beredskaps­åtgärder är medelsbehovet beräknat till 7460000 kr. för budgetåret 1987/88.

6.

För verksamhetsområdet central administration erfordras 2,5 milj. kr. under budgetåret 1987/88.

Föredragandens överväganden

Försvarskommittén framhåller särskilt betydelsen av den kommunaltek­niska försöriningens funktionssäkerhet. Jag delar den uppfattningen och har beräknat vissa medel härför.

Till anslaget har överförts 2,5 milj. kr. frän anslaget G 6. Vissa teleanord­ningar. Från den 1 juli 1987 blir överstyrelsen programmyndighel för programelementet Teleanordningar för den civila försvarsberedskapen i länen. Under tidigare budgetär reserverade medel på anslaget G 6. Vissa teleanordningar bör föras över till anslaget G 2. Civil ledning och samord­ning.

Jag delar försvarskommitténs uppfattning all en översyn av den lands­tingskommunala beredskapsplanläggningen bör genomföras och har för budgetåret 1987/88 beräknat 2,7 milj. kr. för delta ändamål.

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Hemställan

Med hänvisning till sammanställningen hemställer jag att regeringen före­slår riksdagen

atl till Civi7 ledning och samordning för budgetåret 1987/88 anvisa ett reservationsanslag av 53 300000 kr.

Civilbefälhavarna

Landets sex civilbefälhavare skall i fred verka för att totalförsvaret inom resp. civilområde planläggs så att det i krig och vid krigsfara kan föras med en enhetlig inriktning sä att största möjliga försvarseffekt uppnås. Förutom uppgiften atl samordna viss planläggning skall civilbefälhavaren leda öv­ningar, utbilda eller verka för utbildning av viss personal för uppgifter i krig samt planera för den egna verksamheten i krig och vid krigsfara. Civilbefälhavaren fär meddela länsstyrelserna de föreskrifter som behövs för planläggningen inom civilområdet och får också meddela vissa andra myndigheter föreskrifter om inriktningen av de beredskapsförberedelser som berör civilområdet.

För dessa uppgifter biträds civilbefälhavaren av ett kansli, vUkel i vissa

administrativa avseenden replierar på en länsstyrelse. Civilbefälhavar­

kanslierna har ca 50 anställda.

215

G3. Civilbefälhavarna

Prop. 1986/87:95

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

15086837 19120000 21300000

Civilbefälhavarnas anslagsframställningar

Civilbefälhavarnas anslagsframställningar för budgetåret 1987/88 redovisar en ökning med 4 417 000 kr. jämfört med innevarande år. Civilbefälhavarna lägger hämtöver fram förslag till förstärkning av organisationen med fem tjänster vilket innebär en ökning med ytteriigare 769000 kr. lill 24 306 000 kr.

Sammanställning av anslagsberäkningarna (1 OOO-tal kr.)

1986/87

Beräknad ändring 1987/88

Civilbefäl-havama

Före­draganden

Anslag

Förvaltningskostnader

Lokalkostnader

Utbildnings- och

övningsverksamhel

Till regeringens disposition

10949 I 133

6846 192

19120

4-2640 -I   442

-1-2 104 +5186

-Hl 096

-I-  442

-I-  392 -H   250

-1-2180

Föredragandens överväganden

Huvudförslaget har tillämpats pä anslaget. Med hänvisning till samman­ställningen förordar jag ett anslag till civilbefalhavarna 21,3 milj. kr.

Med hänsyn till civilbefälhavarnas utökade ansvar för verksamheten i fred inom civilområdena har jag beräknat medel för en ny tjänst i Övre Norrlands civilomräde samt medel för förvaltningskostnader för denna.

Jag övergår nu till att redovisa de beräknade medelsbehoven för resp. civilbefälhavare.

Civilbefälhavaren i Södra civilområdet

1986/87

Beräknad ändring 1987/88

Anslag

Förvaltningskostnader Lokalkostnader Utbildnings- och övningsverksamhet

Myndig­heten

Före­draganden

2401 187

-1-284 -1- 84

-1-171 -1- 84

1596

-1-365

-I 25

4184

-t-733

-t-280

1.

Lokalkostnaderna beräknas öka (-(-84000 kr.). Detta belopp inklude­rar större lokaler.

2.

Medel för anskaffning av persondator (-1- 75 000 kr.).

216

Föredragandens överväganden

Jag beräknar pris- och löneomräkningen till 243 000 kr.

Med hänvisning till sammanställningen beräknar jag medelsbehovet till 4464000 kr.

Prop. 1986/87:95

CivUbeJälhavaren i Västra civilområdet

1986/87

Beräknad ändring 1987/88

Anslag

Förvaltningskostnader Lokalkostnader Utbildnings- och övningsverksamhel

Myndig­heten

Före­draganden

1469

137

+ 75 -F    8

+ 60 -1-    8

712

-1-183

-105

2318

-1-266

- 37

Medel för anskaffning av persondator (-(- 75000 kr.) har begärts.

Föredragandens överväganden

Jag beräknar pris- och löneomräkningen till 105 000 kr.

Med hänvisning till sammanställningen beräknar jag medelsbehovet tiU 2281000 kr.

Civilbefälhavaren i Östra civilområdet

1986/87

Beräknad ändring 1987/88

Anslag

Förvaltningskostnader Lokalkostnader Utbildnings- och övningsverksamhet

Myndigheten

Före­draganden

2529 448

-t-469 -1-  17

-1-110

-1-  17

1976

-     1

-125

4953

+4SS

-(-    2

1, Civilbefälhavaren begär medel för en handläggare (-1- 160000 kr.).

2. Medel för anskaffning av persondator (4- 75 000 kr.) har begärts.

Föredragandens överväganden

Jag beräknar pris- och löneomräkningen till 96000 kr.

Med hänvisning tiU sammanställningen beräknar jag medelsbehovet till 4955000 kr.

217

Civilbefälhavaren i Bergslagens civilområde

Prop. 1986/87:95

1986/87

Beräknad ändring 1987/88

Myndig­heten

Före­draganden

Anslag

Förvaltningskostnader Lokalkostnader Utbildnings-och övningsverksamhel

1438 48

1099

-1-974

-1-     1

- 87

-(-120 -(-    1

-100

2585

-1-888

-1- 21

1.

Civilbefälhavaren begär medel för skillnaden mellan lönekostnader och erhållna medel för anställd personal (-(- 172000 kr.). Vidare begärs medel för en handläggare (-(- 149000 kr.) och en assistent (-(- 132000 kr.) samt för konsulttjänster (-(- 300000 kr.).

2.

Ökade kostnader i samband med nya lokaler har medtagits {+ 75000 kr.).

3.

Medel för anskaffning av persondator (-f 75 000 kr.) har begärts.

Föredragandens överväganden

Jag beräknar pris- och löneomräkningen från 197 000 kr.

Med hänvisning till sammanställningen beräknar jag medelsbehovet tiU 2606000 kr.

Civilbefälhavaren i Nedre Norrlands civilområde

1986/87

Beräknad ändring 1987/88

Anslag

Förvaltningskostnader Lokalkostnader Utbildnings- och övningsverksamhet

Myndig­heten

Före­draganden

1552 134

+   216

-1-       4

-f   210

-(-       4

420

-(-1218

-h   800

2106

-1-1438

-1-1 014

1.   Av   medlen  för  utbildnings-  och  övnings verksamheten  har   1   milj.   kr.

begärts för totalförsvarsövning 87.

2. Av förvaltningskostnaderna har 75 000 kr. begärts för en persondator.

Föredragandens överväganden

Jag beräknar pris- och löneomräkningen från 83 000 kr.

Med hänvisning till sammanställningen beräknar jag medelsbehovet till 3120000 kr.

218

Civilbefälhavaren i Övre

Norrlands civilområde

Prop. 1986/87:95

1986/87

Beräknad ändring

1987/88

Myndig­heten

Före­draganden

Anslag

Förvaltningskostnader Lokalkostnader

1560 180

-(- 622 -H   328

-(-425 -1-328

Utbildnings- och övningsverksamhet

1042

-(-   426

-103

2782

-1-1376

-1-650

1.

Civilbefähavaren begär medel för en tjänst som handläggare {+ 191000 kr.) och en tjänst som assistent (-(- 137000 kr.).

2.

De ökade lokalkostnaderna (H- 328000 kr.) hänför sig till atl nya lokaler erhölls 1986-02-01.

3.

De ökade förvaltningskostnaderna fördelar sig på skillnad mellan verkliga lönekostnader och erhållna medel för anställd personal (-(-62000 kr.), ökade kostnader på grund av lokalbyte och ökade kostnader om de begärda två tjänsterna skulle erhållas.

Föredragandens överväganden

Jag beräknar pris- och löneomräkningen frän 432 000 kr.

Med hänvisning till sammanställningen beräknar jag medelsbehovet tUl 3 432000 kr. Jag har därvid beräknat medel för ytterligare en tjänst.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att lill Civilbefälhavarna för budgetåret 1987/88 anvisa ett för­slagsanslag av 21 300000 kr.

Signal skydd

Verksamheten under delprogrammet Signalskydd omfattar resor och trak­tamenten för elever vid totalförvarets signalskyddsskola samt anskaffning och underhäU av särskild signalskyddsmateriel för totalförsvarets civUa sektor.

Verksamheten budgeteras på tre primämppdrag inom delproduktions­områdena Allmän ledning och förbandsverksamhel, Centralt vidtaget ma­terielunderhåll m. m. och Centralt vidtagen malerielanskaffning m. m.

Verksamheten finansieras från reservationsanslaget Signalskydd.

Planering för perioden 1987/88-1991192

Verksamhetens planerade omfattning och inriktning är av sådan natur att närmare redogörelse inle bör lämnas till regeringsprotokollel. Ytterligare upplysningar kommer att lämnas riksdagens försvarsutskott.

219

Den av överbefälhavaren beräknade utvecklingen av anslaget Signal­skydd framgår av följande sammanställning (prisläge februari 1986; I OOO-tal kr.).

Prop. 1986/87:95

1986/87

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

Summa

1820'

4065

3 170

3 200

3 000

4 520

17 855

' Prisläge februari 1985,

Det beräknade behovet av beställningsbemyndiganden för signalskydds­materiel samt bemyndigandeskuldens storlek under programplaneperioden framgår av följande sammanställning (I OOO-tal kr.).

1986/87

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

Summa 1987/92

Bemyndigan­debehov

560

1925

3 720

350

350

7980

14215

Bemyndigan­deskuld vid

1019

479

2679

1479

479

5479

utgången av resp. bud-

getår

G 4. Signalskydd

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

11034000 1820000 4050000

Reservation

Beställningsbemyndiganden och betalningsmedel (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m.m.

1986/87                             1987/88

Överbefälhavaren            Föredraganden

Bemynd.   Betalningsm.  Bemynd.   Betalningsm.  Bemynd.   Betalningsm.

Signalskydd:

Allmän ledning och

förbandsverksamhel

-

1300

_

1600

Centralt vidtaget

materielunderhåll

m.m.

270

270

300

300

Centralt vidtagen

malerielanskaff-

ning m. m.

290

250

1625

2165

Kostnader = medels-

behov

-

1820

-

4065

560

1925

Bemyndigandebehov

300

1610

1910

1600

300

2150 4050

Överbefälhavaren

Anslaget bör räknas upp med 2245000 kr. till 4065000 kr. och ett beställ­ningsbemyndigande om 1925000 kr. inhämtas.

220

Föredragandens överväganden

Prop. 1986/87:95

Min beräkning av det totala medelsbehovet framgår av sammanställningen över beställningsbemyndiganden och betalningsmedel. Jag kan i huvudsak godta den inriktning och omfattning av verksamheten som redovisats för programplaneperioden.

Hemställan

Med hänvisning tUl sammanställningen hemställer jag att regeringen före­slår riksdagen att

1.

bemyndiga regeringen att medge att beställningar av signal­skyddsmateriel får läggas ut inom en kostnadsram av I 910000 kr.,

2.

till Signalskydd för budgetåret 1987/88 anvisa ett reservations­anslag av 4050000 kr.

Vissa skyddsrumsanläggningar

Verksamheten under delprogrammet Vissa skyddsmmsanläggningar om­fattar anskaffning av andelar för statliga myndigheter i anläggningar för civilförsvarets krigsorganisation, anskaffning och underhåll av viss sam-bandsutmstning samt anskaffning av inventarier för vissa gemensamma stabsplatser.

Verksamheten under delprogrammet Vissa skyddsmmsanläggningar budgeteras på tre primäruppdrag inom delproduktionsområdena Centralt vidtaget materielunderhåll m.m.. Centralt vidtagen malerielanskaffning m. m. och Nybyggnad m. m.

Verksamheten finansieras från reservationsanslaget Vissa skyddsrums­anläggningar.

Planering för perioden 1987/88-1991/92

Statens räddningsverk anför alt omfattningen och inriktningen av verk­samheten under delprogrammet helt är beroende av den avvägning som är gjord för befolkningsskyddet och räddningstjänsten samt av andra myndig­heters programmässiga mål. Även om osäkerhet råder vad gäller de statli­ga intressentandelarnas storlek i samband med produktion av lednings­centraler i enlighet med de nya funktionskraven bedöms vissa resurser för nybyggnad behöva avdelas även framdeles.

Den av räddningsverket beräknade utvecklingen av anslaget Vissa skyddsmmsanläggningar framgår av följande sammanställning (prisläge juli 1986; 1 OOO-tal kr.).

1986/87

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

Summa 1987/92

9500'

10545

10145

8145

5145

5145

39125

Prisläge juli 1985.

221

G 5. Vissa skyddsrumsanläggningar

1985/86 Utgift

2 733 698

Reservation

1986/87 Anslag

9500000

1987/88 Förslag

8850000'

' Genomförandepris 1987/88.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

605 073

Prop. 1986/87:95

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Räddnings­verket'

Föredra­ganden

Vissa skyddsrumsanlägg-

ningar:

Centralt vidtaget

materielunderhåll m. m.

80

24

80

80

85

Centralt vidtagen

malerielanskaffning

m.m.

65

-

65

65

70

Nybyggnad m.m.

3194

2710

9355

10400

9 300

Kostnader = medelsbehov

3339

2734

9500

10545

9455

\ Prisläge juli 1986.

' Genomförandepris 1987/88.

Anslagsberäkning (1 OOO-tal kr.)

Medelstillgång

Beräknad medelsförbrukning

Reservation 1986-07-01

605

1986/87

9500

Anslag för 1986/87

9500

1987/88

9005'

Anslag för 1987/88

8400

(Förslag)

(Genomförande-

pris 1987/88

8850)

18505

18505

Genomförandepris 1987/88 = 9455.

Budgetåret 1987/88

Statens räddningsverk

1. För underhåll av viss sambandsutmstning beräknas etl medelsbehov av

80000 kr. för budgetåret 1987/88.

2.

För anskaffning av inventarier m. m. för vissa gemensamma stabs­platser beräknas ett medelsbehov av 65000 kr. för budgetåret 1987/88.

3.

För anskaffning av andelar för statliga myndigheter i anläggningar för civilförsvarels krigsorganisation beräknas ett medelsbehov av 10400000 kr. för budgetåret 1987/88 (-H 045 000 kr.).

Föredragandens överväganden

Min beräkning av medelsbehovel framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov, där jag har angivit medelsbehovel i genom­förandepris 1987/88.

222

Hemställan

Med hänvisning till sammanställningen hemställer jag att regeringen före­slår riksdagen

atl till Vissa skyddsrumsanläggningar för budgetåret 1987/88 an­visa ett reservationsanslag av 8850000 kr.

Prop. 1986/87:95

Vissa teleanordningar

Verksamheten omfattar anskaffning av viss teleteknisk utrustning.

Verksamheten finansieras från reservationsanslaget G 6. Vissa telean­ordningar.

Anskaffningen av teleteknisk utrustning för vissa statliga myndigheter är av sådan natur att närmare redogörelse inte bör lämnas till regeringsproto­kollet. Ytterligare upplysningar kommer atl lämnas riksdagens försvarsut­skott.

Den av televerket beräknade utvecklingen av anslagei Vissa teleanord­ningar framgår av följande sammanställning (prisläge december 1986; 1 OOO-tal kr.).

1986/87

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

Summa

1987/92

53 200'

7061

2000

3000

4000

3 000

19061

Prisläge december 1985.

G 6. Vissa teleanordningar

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

56168000

53 200000

2850000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag

1986/87

1987/88

Tele­verket

Före­dra­gan -den

Vissa teleanordningar Centralt vidtagen maleriel­anskaffning

Kostnader = medelsbehov

53200 53200

7061 7061

2850 2850

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta televerkets förslag lill inriktning av verksamhe­ten under programplaneperioden.

Från den 1 juli 1986 gäller förordningen (1986:294) om ledning och samordning inom totalförsvarets civila del. Mot bakgrund härav har jag

223

överfört vissa medel inkl. kvarstående reservationer som tidigare budgete-     Prop. 1986/87:95 råts under detta anslag lill anslaget G 2. Civil ledning och samordning. Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostna­der och medelsbehov.

Hemställan

Med hänvisning till sammanställningen hemställer jag att regeringen före­slår riksdagen

att till Vissa teleanordningar för budgetåret 1987/88 anvisa etl reservationsanslag av 2850000 kr.

224

H. Befolkningsskydd och räddningstjänst m. m.

Prop. 1986/87:95

Statens räddningsverk är central förvaltningsmyndighet för frågor om be­folkningsskydd, innefattande frågor om landlransporter av farligt gods, och räddningstjänst. Verket har programansvar för huvudprogrammet Ci­vilförsvar och fredsräddningsljänst. Huvudprogrammet indelas i delpro­grammen Befolkningsskydd. Räddningstjänst och Central förvaltning m. m.

Statens räddningsverk leds av en styrelse. Chef för verket är en general­direktör. Inom verket finns fyra sakenheter för verksamhetsområdena befolkningsskydd, räddningstjänst, utbildning och teknik, en administrativ enhet, sekretariat och fem skolor. Räddningsverkets centrala del är lokali­serad till Karlstad och skolorna till Revinge, Skövde, Katrineholm, Ro-sersberg och Sandö.

Statens räddningsverks verksamhet budgeteras på elt antal primärupp­drag inom delprogrammen Befolkningsskydd. Räddningstjänst och Central förvaltning m. m. och inom produktionsområdena Central förvaltning. Ut­bildning och övning. Extern information. Underhäll och förrädsverksam-het, Malerielanskaffning. Anläggningar för krigsorganisationen. Anlägg­ningar för fredsorganisalionen. Skyddsrum, Forskning och utveckling samt Ersättning till kommuner m. m.

Under littera H. Befolkningsskydd och räddningstjänst m. m. täcks ock­sä kostnaderna för framställning och distribution av identitetsbrickor som kostnadsfritt tilldelas nyfödda och barn lill invandrare eller till självkost­nadspris tillhandahålls andra personer. Verksamheten under delprogram­met Identitetsbrickor budgeteras på ett primäruppdrag under delproduk­tionsområdet Allmän ledning och förbands verksamhet. Länsskattemyn­digheten i Kristianstads län svarar för detta delprogram.

Vidare täcks under denna littera kostnader för generaltullstyrelsens program Beredskap för olje- och kemikaliebekämpning lill sjöss. Program­met indelas i delprogrammen Oljebekämpning till sjöss. Kemikaliebe­kämpning till sjöss. Stödsystem för olje- och kemikaliebekämpning till sjöss samt Forskning och utveckling.

Verksamheten finansieras från följande anslag. H I. Befolkningsskydd och räddningstjänst H 2. Anläggningar för fredsorganisationen H 3. Skyddsrum H 4. Identitetsbrickor

H 5. Ersättning för verksamhet vid räddningstjänst m. m. H 6. Beredskap för olje- och kemikaliebekämpning till sjöss

Inom anslagen H I. och H 3. har planeringen av verksamheten skett i tre ekonomiska alternativ, ett gmndalternativ och två ökningsallernativ. Sta­tens räddningsverk har hemställt om i första hand ökningsalternativ 2 och beräknat anslagen i prisläget februari 1986.

Om ej annat anges beräknar jag anslagen under littera H i genomförande­pris 1987/88.

225

15    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95

H 1. Befolkningsskydd och räddningstjänst

Prop. 1986/87:95

1985/86 Utgift

1986/87 Anslag        458000000'

1987/88 Förslag       546600000"

' Ytteriigare 6000000 kr, har tilldelals på lilläggsbudgel

I. 

 Genomförandepris 1987/88.

Bemyndigandeskulden för anskaffning av civilförsvarsmateriel var den 30juni 1986 159647 000 kr. För budgetåret 1986/87 har riksdagen lämnat ett beställningsbemyndigande om 167700000 kr. och anvisat 110880000 kr. i betalningsmedel. Den beräknade bemyndigandeskulden den 30 juni 1987 blir därmed (159647000-I- 167700000- 110880000) 216467000 kr.

Tidigare åtaganden beträffande ersättning till kommuner för anskaffning m. m. av anläggningar för civilförsvarets krigsorganisation motsvarar en bemyndigandeskuld den 30 juni 1986 av 43780764 kr. För budgetåret 1986/87 har riksdagen lämnat ett beställningsbemyndigande om 62 milj. kr. För samma budgetår har 45 milj. kr. anvisats i betalningsmedel. Med utnyttjande av dessa belopp blir bemyndigandeskulden den 30 juni 1987 (43780764 -t- 62000000 - 45000000) 60780764 kr.

Utgångspunkten för bildandet av statens räddningsverk var dels att effektivisera ledningen av befolkningsskyddet och räddningstjänsten, dels att åstadkomma besparingar för staten som kan realiseras fullt ut fr. o. m. budgetåret 1988/89. Räddningsverket avser att i samarbete med bl.a. för­svarets rationaliseringsinstitut under budgetåret 1988/89 genomföra en grundlig analys av verksamheten. Analysen skall klarlägga om de mål som sattes upp i riksdagsbeslutet om ledningen av befolkningsskyddet och räddningstjänsten har uppnåtts och om verksamheten bedrivs rationellt.

226

Beställningsbemyndiganden och betalningsmedel (1 OOO-tal kr.)

Prop. 1986/87:95

Primäruppdrag m.m.

1986/87

1987/88

Slatens räddningsverk'

Föredragu

mden-

Bemynd.

Betal­ningsm.

Bemynd.

Betal­ningsm.

Bemynd,

Betal-ningsm.

Befolkningsskydd och

räddningstjänst:

Cenlralförvallning

64 750

68000

71900

Utbildning och övning

199600

226700

221400

Extern information

18600

38000

34.500

Underhåll och förråds-

verksamhet

46000

49600

527.50

Malerielanskaffning

194 700'

128570

261 765"

241300

131300'

158700

Anläggningar för krigs-

organisationen

70200

50 200

72900'

71500

56000'*

68000

Forskning och

utveckling

5 200

9800

8500

Ersättning lill

kommuner

7 756

8771

9 250

Kostnader

264900

520676

334655

713671

187 300

625 000

Tillkommer/avgår:

Reducering på grund av

överplanering

- Malerielanskaffning

-II 

190

- 3 100

-13 329

- Anläggningar för krigs-

organisationen

- 5200

-  1500

-12000

Intäkter m.m.

- 2000

-48786

-IIOOO

-53 071

-11 000

-53071

Outnyttjade bemyndi-

ganden

-33 200

-10800

Reserv

2500

Medelsbehov

458000

656000

546600

Bemyndigandebehov

229700

323665

165500

' Prisläge februari 1986.

- Genomförandepris 1987/88.

' Varav 19430000 kr. i prisregleringsbemyndiganden.

" Varav 23 640000 kr. i prisregleringsbemyndiganden.

' Varav 11 900000 kr. i prisregleringsbemyndiganden.

** Varav 7 200000 kr. i prisregleringsbemyndiganden.

' Varav 6400000 kr. i prisregleringsbemyndiganden.

* Varav 4 400000 kr. i prisregleringsbemyndiganden.

Statens räddningsverk

Medelsbehovet för budgetåret 1987/88 beräknas till 656 milj. kr. i prisläget februari 1986. För malerielanskaffning behövs ett beställningsbemyndi­gande om 250765 000 kr. Dessutom behövs ett bemyndigande att medge ersättning till kommuner för att anskaffa anläggningar för civilförsvarets krigsorganisation om 72,9 milj. kr.

Central förvaltning

68 000 000 kr.

Inom produktionsområdet Central förvaltning har budgeterats en ökning med 3 250000 kr. i förhållande till budgetåret 1986/87. Räddningsverket motiverar ökningen på följande sätt.

227

A. Pris-och löneomräkning

Prop. 1986/87:95

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 3031 000 kr

B. Uppgiflsförändringar

Uppgiftsförändringarna innebär all kostnaderna ökar med 219000 kr. Bl. a. har kostnaderna för utrikes resor och konferenser för enheten för fariigt gods varil underdimensionerade. En utvidgning av räddningsverkets ADB-stöd planeras. Medel som för budgetåret 1986/87 inplanerats pä produk­tionsområdet för undersökning av naturförhållanden föresläs flyttas till produktionsområdet Ersättning lill kommuner m. m.

Utbildning och övning

226 700000 kr.

Inom produktionsområdet Utbildning och övning äskas en ökning med 27,1 milj. kr. iförhållande till budgetåret 1986/87. Räddningsverket motiverar ökningen på följande sätt.

A. Pris-och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 10204000 kr.

B. Uppgiflsförändringar

Uppgifisförändringama innebär att kostnaderna ökar med sammantaget 16896000 kr. Bl.a. föreslås II nya tjänster för fredsräddningstjänstut-bildning och lokal övningsverksamhet. Hyreskostnaderna för räddnings­skolorna ökar på grund av ny- och ombyggnad av lokaler. Utbildning av 200 elever föreslås ske vid försvarets skyddsskola samtidigt som övnings-verksamheten för civilförsvarsstab och fältstab utökas och särskilda funk­tionsövningar genomförs.

Ersättning till flygvapnet för alarmeringsavdelningarna vid STRIL-cent-ralerna beräknas öka med 1,6 milj. kr.

Verket föreslår vidare en ökning av bidraget till Svenska brukshund-klubben och förstärkt ADB-stöd inom utbildningsområdet. Medel beräk­nas även för mobila övningsanordningar för lokala övningar och för ersätt­ning till försvarsmakten för lunga ammunitionsröjningsgrupper.

Extern information

38000000 kr.

Under produktionsområdet Extern information har budgeterats en ökning

med 19,4 milj. kr. i förhållande till budgetåret 1986/87. Räddningsverket

motiverar ökningen på följande sätt.

228

A. Pris-och löneomräkning

Prop. 1986/87:95

Prisomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 1 038000 kr.

B. Uppgiftsförändringar

Uppgiftsförändringarna innebär att kostnaderna ökar med 18 362000 kr. Hotutrymningsannonsering planeras införas i telefonkatalogen under en tväårsperiod. Civilförsvarsinformalionen i katalogen trycks på de vanli­gaste invandrarspräken. Informalionsförberedelser för beredskap och krig ökar liksom räddningsverkets övriga informations- och upplysningsverk­samhet till allmänheten. För informationsutbyte med länsstyrelser och civilbefälhavare har budgeterats medel för konferensverksamhet. För en ökad satsning på självskyddsutbildning och rekrytering och utbildning av frivilliga hemskyddsombud har medel avsatts till Rikskommittén för själv­skydd och Sveriges civilförsvarsförbund.

Underhåll och förrådsverksamhet

49 600 000 kr.

Under produktionsområdet Underhåll och förrådsverksamhet har bud­geterats en ökning med 3.6 milj. kr. i förhållande till budgetåret 1986/87. Räddningsverket motiverar ökningen pä följande sätt.

A. Pris-och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär atl kostnaderna ökar med 2 294000 kr.

B. Uppgiftsförändringar

Uppgiftsförändringarna innebär att kostnaderna ökar med 1 306000 kr. Medel har beräknats för ökade kostnader för drift och underhåll, bl. a. av nya larmaggregat och utökade regionala oljeskyddsförråd. Kostnader för vissa åtgärder för kärnkraftsberedskapen har budgeterats. Kostnader för integrering av sektorlarmnätet i försvarets telenät skall budgeteras på räddningsverket. Anslutning för civilförsvarets kommunikationssystem till televerkets Mobitex medför viss kostnad för teleabonnemang. Genom rationalisering av materielens uppläggning m. m. beräknas hyreskostna­derna minska.

Malerielanskaffning

241 300 000 kr.

För budgetåret 1987/88 behövs bemyndiganden om 250765 000 kr. och

betalningsmedel om 241300000 kr. Ökningen av betalningsmedel,

112730000 kr. i förhällande till budgetåret 1986/87 motiveras på följande

sätt.

229

A.  Pris-och löneomräkning

Prop. 1986/87:95

Prisomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 7 174000 kr.

B.  Kostnaderna för materielinköpen ökar med 105 556000 kr. Fördelning­

en på materielslag framgår av följande sammanställning (inkl. prisomräk­

ning), I OOO-tal kr.

1.

Alarmeringsmaleriel

2

Andningsskydd

3.

Beklädnadsmaleriel

4.

Brandmaleriel

5.

Diverse materiel

6,

Fordonsmaleriel

7,

Olje- och kemikalie-

bekämpningsmaleriel

8,

Radiomaleriel

9.

Räddningsmaleriel

10,

Sjukvårdsmateriel

II,

Skydds- och sanerings-

materiel

12,

Telefonmaleriel

13.

Datorutrustning

14.

Övrigl

Av

går

Overplanering

Inkomster

24 100 90475 13000 27800 10325 5500

2000 25050

7600 20300

10750

2000

2100

300

-     3 100

-   11000

Summa medelsbehov

227 200

Anläggningar för krigsorganisationen

71 500000 kr.

För budgetåret  1987/88 behövs bemyndiganden om 72,9 milj. kr. och betalningsmedel till ett belopp av 71,5 milj. kr.

Fördelning på objektgrupper av de bemyndiganden som begärs för bud­getåret 1987/88 framgår av följande sammanställning (prisläge februari 1986; I OOO-tal kr.).

Objektgrupp

Bemyndigande

Produktion av ledningscentraler

55000

Ledningsplalser för organisation 80 K

5000

Branddammar och skydd för framskjutna enheter

500

Reservkraft

2000

Övrigt

4000

A vgår/Tlllkommer

Outnyttjade bemyndiganden

-

Prisreglering

-H6400

Summa

72900

Forskning och utveckling

9800000 kr.

Under produktionsområdet Forskning och utveckling begärs en anslagsök­

ning med 4,6 milj. kr. Ökningen motiveras på följande sätt.

230

A.  Pris-och löneomräkning

Prop. 1986/87:95

Prisomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 290000 kr.

B.  Uppgiftsförändringar

För ökad verksamhet inom området Forskning och utveckling beräknas 4 310000 kr.

Ersättning lill kommuner m.m.

8 771 000 kr.

Inom produktionsområdet Ersättning till kommuner m. m. äskas en ökning med I 015000 kr. i förhållande lill budgetåret 1986/87.

A.  Pris- och löneomräkning

Prisomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 433000 kr.

B.  Uppgiftsförändringar

Kostnaderna ökar med 582000 kr. bl. a. beroende på att medel för under­sökning av naturförhållanden flyttas över från produktionsområdet Central förvaltning.

Föredragandens överväganden

Jag har tidigare i samband med mina ställningstaganden till programplanen för statens räddningsverk (avsnitt 6.4.3.2) redogjort för de riktlinjer som verksamheten bör utvecklas efter i fortsättningen. Beträffande medelsbe­hovet för budgetåret 1987/88 och de beställningsbemyndiganden som be­hövs för verksamheten vill jag anföra följande.

Under produktionsområdet Central förvaltning har jag i mina beräkning­ar utgått från etl besparingsalternativ som innebär en besparing fördelad över en treårsperiod för produktionsområdet enligl regeringens anvisning­ar. Jag har dessutom beräknat lönekostnaderna till 39,2 milj. kr. i prislägel februari 1986. Kostnaderna för hela produktionsområdet beräknar jag till 71,9 milj. kr. (67,4 milj. kr. i prisläget febmari 1986.)

Jag har under produktionsområdet Utbildning och övning beräknat löne­kostnaderna till 61 milj. kr. i prisläget febmari 1986 inkl. två nya tjänster för övningsledare. Jag har i övrigt beräknat medel för bl.a. utökad öv­ningsverksamhet för civilförsvarsstab och fällstab, utbildning av elever vid försvarets skyddsskola och mobila övningsanordningar för lokala övning­ar. Jag har utgått från att antalet elevdagar totalt skall uppgå till ca 270000 och att medelsbehovet blir 221,4 milj. kr. (209,2 milj. kr. i prisläget febmari 1986) för produktionsområdet. Vidare skall kostnaderna för uppbyggnaden av kvalificerade ammunitionsröjningsenheter ej belasta räddningsverkets anslag.

Informationsverksamheten är av stor betydelse från beredskapssyn-

231

punkt både under fredsmässiga förhållanden och i en krigssituation. Ver- Prop. 1986/87:95 ket har till uppgift all lämna information inom sitt verksamhetsområde till allmänhet, myndigheter och organisationer. Med den nya skyddssynen som jag nu föreslår fordras ökade informationsinsatser. Jag har därför beräknat ytterligare medel för informationsinsatser i fred och i krig under produktionsområdet Extern information. Jag har tidigare understrukit be­tydelsen av uppbyggnaden av hemskyddsorganisationen och ökningen av självskyddsutbildningen. Jag har under samma produktionsområde beräk­nat medel till Sveriges civilförsvarsförbund och Rikskommilién för själv­skydd med 11 resp. 17 milj. kr. i prisläget februari 1986. Hänsyn har dä även tagits till ökade kostnader med anledning av riksdagens beslut (prop. 1985/86:134, FöU 10, rskr. 281) om förmåner inom frivilligförsvaret. Kost­naderna för produktionsområdet beräknar jag till 34,5 milj. kr. (32,5 milj. kr. i prislägel februari 1986).

Under produktionsområdet Underhåll och förrådsverksamhel har jag i prisläget februari 1986 beräknat kostnaderna för löner till 17.5 milj. kr. Kostnaderna för hela produktionsområdet beräknas till ca 52,7 milj. kr, (49,7 milj. kr. i prisläget februari 1986).

Under produktionsområdet Malerielanskaffning beräknar jag medelsbe­hovet till 134,4 milj. kr. (125,9 milj. kr. i prisläget februari 1986).

Under produktionsområdet Anläggningar för krigsorganisationen föror­dar jag att planerade installationer av reservkraft inte tidigareläggs. Vidare bör enligt min mening resurserna under posten Produktion av ledningscen­traler i största möjliga utsträckning användas för nyproduktion av cen­traler anpassade till den kommunala ledningen. Medelsbehovet under pro­duktionsområdet beräknar jag till 56 milj. kr. (52 milj. kr. i prisläget februari 1986).

Jag föreslår att 8,5 milj. kr. anvisas för produktionsområdet Forskning och utveckling (8 milj. kr. i prisläget februari 1986).

Under produktionsområdet Ersättning till kommuner m. m. biträder jag i huvudsak räddningsverkels förslag, dvs. att ca 9,2 milj. kr. anvisas (8,8 milj. kr. i prisläget februari 1986) inkl. medel för översiktliga undersök­ningar av naturförhållanden.

För budgetåret 1987/88 beräknar jag att räddningsverket för malerielan­skaffning behöver disponera elt beställningsbemyndigande om 109.5 milj. kr. Jag har då beaktat att 10,8 milj. kr. redan står till förfogande i form av outnyttjade bemyndiganden. Behovet av betalningsmedel beräknar jag till 134,4 milj. kr. Vid bifall till vad jag har förordat kommer bemyndigande­skulden för materielbeställningar den 30 juni 1988 att uppgå tUl 191 596000 kr. Beloppet bör sedan justeras med hänsyn till den beräknade fördelning­en av prisregleringsmedel för budgetåret 1986/87. Den beräknade bemyndi­gandeskulden den 30 juni 1988 blir därmed ca 183 milj. kr.

Jag beräknar att bemyndiganden atl medge ersättning lill kommuner för

anskaffning m. m. av anläggningar för civilförsvarels krigsorganisation

behövs till ett belopp av 56 milj. kr. Medelsbehovet beräknar jag också till

56 milj. kr. Vid bifall till vad jag har förordat kommer bemyndigandeskul­

den för ersättning för anskaffning av anläggningar för civilförsvarets krigs­

organisation den 30 juni 1988 att uppgå till 60780764 kr. Beloppet bör

232

sedan justeras med hänsyn till den beräknade fördelningen av prisregle­ringsmedel för budgetåret 1986/87. Den beräknade bemyndigandeskulden den 30 juni 1988 blir därmed ca 58 milj. kr.

Min beräkning av bemyndigande- och betalningsmedelsbehov framgår av sammanställningen över beställningsbemyndiganden och betalningsme­del.

Prop. 1986/87:95

Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört och till sammanställningen hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen all

1.

bemyndiga regeringen att medge att materiel beställs inom en kostnadsram av 109500000 kr.,

2.

bemyndiga regeringen atl medge all ersättning utgår för pro­duktionen av anläggningar för civilförsvarels krigsorganisation inom en kostnadsram av 56000000 kr.,

3.

till Befolkningsskydd och räddningstjänst för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 546600000 kr,

H 2. Anläggningar för fredsorganisationen

1985/86 Utgift

19992697

1986/87 Anslag

35000000

1987/88 Förslag

48000000'

' Genomförandepris 1987/88.

Verksamheten under anslaget omfattar nybyggnad av lokaler, ulbild-ningsanordningar m. m. vid slatens räddningsverks skolor och nybyggnad av vissa förråd för civilförsvarets mobiliseringsmateriel.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m.m.

1986/87

1987/88

Slatens rädd-         Föie-

ningsverk'             draganden"

Anläggningar för fredsorga-

nisationen:

Nybyggnad m, m. för

delprogrammet

Central förvaltning m. m.

37413                    49517         50917

Centralt beslulade ombyggnads-

och underhållsåtgärder för

delprogrammel Central

förvaltning m. m.

500

Summa

37 913

49517

50917

Reducering på grund av över-

planering

-2913

-3067

- 2917

Beräknal medelsbehov

35 000

46450

48 000

(varav för NU)

9000

144.50

14400

Prisläge februari 1986. Genomförandepris 1987/88.

233

Budgetåret 1987/88

Prop. 1986/87:95

Statens räddningsverk

Räddningsverket beräknar ett medelsbehov av 46450000 kr. för budget­året 1987/88 enligt vad som framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. För objekt som har påbörjats eller avses påbörjas före den Ijuli 1987 beräknas ca 39,6 milj. kr. Återstående medelsbehov hänför sig till de nya objekt som avses påbörjas under budgetåret 1987/88, bl.a. förläggningsbyggnad och garagebyggnad i Revinge. Av det beräknade me­delsbehovet hänför sig 14450000 kr. till kostnader för investeringar i Sandö för den utbildningsverksamhet som nämnden för u-landsutbildning bedriver där. Denna kostnad bör inte belasta utgiftsramen för civilförsva­ret.

Föredragandens överväganden

Mot bakgrund av bl.a. en beslutad utvärdering av sotningsverksamheten bör det föreslagna arbetet med en ny sotarskola i Rosersberg anstå tills vidare. Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Byggnadsstyrelsen skall redovisa bygg­nadsprogram och i en del fall huvudhandlingar för merparten av de nya byggnadsobjekt som finns upptagna i anskaffningsplanen. Det bör få an­komma på regeringen att, efter prövning av byggnadsprogrammet eller huvudhandlingarna och inom ramen för det anslag riksdagen anvisar, besluta om de redovisade byggnadsföretagen. I enlighet med vad jag har förordat under avsnittet 6.3 Ekonomisk ram för försvarsbeslutsperioden 1987/88-1991/92 bör 14,4 milj. kr. som avser anskaffning av lokaler för den utbildningsverksamhet som nämnden för u-landsutbildning bedriver vid skolanläggningen i Sandö inte belasta den ekonomiska ramen för totalför­svarets civila del.

Hemställan

Jag hemställer atl regeringen föreslår riksdagen

att   lill   Anläggningar för fredsorganisationen   för  budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 48000000 kr.

234

H 3. Skyddsrum

1985/86 Utgift

496071962

1986/87 Anslag 578700000 1987/88 Förslag 476700000' ' Genomförandepris 1987/88,

Verksamheten under anslaget omfattar utbetalning av ersättning m. m. för anordnande av skyddsrum för skydd av befolkningen.

Bemyndigandeskulden under anslaget värden 30 juni 1986 [REDACTED_PERSONNUMMER] kr. För budgetåret 1986/87 har riksdagen lämnat ett beställningsbemyndi­gande om 677 milj. kr. och anvisat ett anslag om 578,7 milj. kr. Den beräknade bemyndigandeskulden den 30 juni 1987 blir därmed (I 418 898 769-(-677 000 000 - 578 700 000) I 517 198 769 kr.

Bemyndiganden och betalningsmedel (1 OOO-tal kr.l

Prop. 1986/87:95

Primäruppdrag m. m.

1986/87

1987/88

Statens räddningsverk'

Föredragar

iden"

Bemynd.

Betal­ningsm.

Bemynd.

Betal­ningsm.

Bemynd.

Betal­ningsm.

Skyddsrum Prisreglering

Medelsbehov

Bemyndigandebehov

579700 -H 97 300

677000

578700 578700

690000 -1-95000

785000

690000 690000

360000 -1-67 000

427 000

476700 476700

' Prisläge februari 1986.

 Genomförandepris 1987/88.

Budgetåret 1987/88

Statens räddningsverk

För att komma till rätta med problemen med att beräkna betalningsmedels­utfallet och för att underlätta genomförandet av en gemensam planerings­ram för räddningsverkels verksamhet inkl. behovet av betalningsmedel för skyddsrumsproduktionen föreslås att lika mycket betalningsmedel erhålls som bemyndiganden och alt under- resp. övemtnyttjanden får föras över till nästkommande budgetår.

För budgetåret 1987/88 behövs bemyndiganden om 785 milj. kr. och betalningsmedel till ett belopp av 690 milj. kr.

Fördelningen på objektgrupper av de bemyndiganden som begärs för budgetåret 1987/88 framgår av följande sammanställning (prisläge febmari 1986; 1000-tal kr.).

235

Objeklgrupp

Bemyndigande

Prop. 1986/87:95

ErsäUning för skyddsrumsbyggande enligl

32 § civilförsvarslagen ErsäUning för skyddsrumsålgärdcr enligl

40 § civilförsvarshigen Modernisering Underhållsbcsiklning av skyddsrum saml

lillrättande av fel och brister Byggnadsljänst

Summa

506000

150000 5000

27 000 2000

690000

Del sammanlagda behovet av bemyndiganden är således 690 milj. kr. enligt prisläget februari 1986. Av begärda bemyndiganden avses därutöver 95 milj. kr. för prisreglering.

Betalningsmedlen avses huvudsakligen för att betala ersättning m. m. för den anskaffning av skyddsrum som har beställts med stöd av tidigare lämnade bemyndiganden.

Föredragandens överväganden

Under avsnittet 6.5.2 Ekonomisk ram och priskompensationssystem har jag förordat att det med hänsyn till prisutvecklingen enligl netloprisindex justerade anslagsbeloppet för budgetåret 1986/87 under förevarande an­slag, minskat med del faktiska utfallet för budgetåret, fär föras över till budgetåret 1987/88 för i första hand samma ändamål.

Min beräkning av bemyndigande- och medelsbehovel framgår av sam­manställningen över bemyndiganden och betalningsmedel.

Under avsnittet 6.4.3.2 Civilförsvar och fredsräddningsljänst har jag föreslagit en ny inriktning av befolkningsskyddet i krig. I detta samman­hang vill jag särskilt framhålla byggnadsljänstens betydelse i den nya inriktningen. Jag bedömer att de bemyndiganden jag har beräknat är till­räckliga för att det skall vara möjligt att bygga skyddsrum i takt med nyproduktionen av byggnader och anläggningar i skyddsrumsorternas risk­områden och att därutöver bygga ett antal skyddsrum för att avhjälpa de allvarligaste bristerna i främst de största städernas innerområden.

Med utnyttjande av de belopp som har tagits upp i sammanställningen blir bemyndigandeskulden den 30 juni 1988 I 467498769 kr. Beloppet bör sedan justeras med hänsyn till den beräknade tilldelningen av prisregle­ringsmedel för budgetåret 1986/87. Den beräknade bemyndigandeskulden den 30 juni 1988 blir därmed ca I 426 milj. kr.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

1.

bemyndiga regeringen atl medge att ersättning utgår för an­skaffning av skyddsrum för befolkningen inom en kostnadsram av 427 000000 kr.,

2.

till Skyddsrum för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 476700000 kr.

236

H4. Identitetsbrickor'

1985/86 Utgift

1059040

1986/87 Anslag

877 000

1987/88 Förslag

884 000

' Tidigare anslagsbeleckning H6, Idcnlilelsbrickor,

Länsstyrelsen i Kristianstads län har svarat för framställning och distri­bution av idenlitetsbrickor m.m. som koslnadsfrill tilldelas nyfödda och barn till invandrare eller till självkostnadspris tillhandahålls andra perso­ner, allt enligt riktlinjer som godkänts av riksdagen (prop. 1962:1 bil. 13, SU II, rskr. 1

1). 

Arbetsuppgifterna har fullgjorts vid dataenheten. Den I januari 1987 överfördes verksamheten till den nybildade länsskattemyn­digheten.

Verksamheten under delprogrammel Idenlitetsbrickor budgeteras pä ett primäruppdrag under delproduklionsområdet Allmän ledning och för­bandsverksamhet.

Verksamheten finansieras från förslagsanslaget Idenlitetsbrickor.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Prop. 1986/87:95

Primäruppdrag m.m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerai

Ulfall

Planerat

Länssly-relsen i Krislian-slads län och riks-skallever-kel

Föredra­ganden

Idcnlilelsbrickor:

Allmän ledning och

förbandsverksamhel

1 119

1059

877

884

884

Kostnader = medelsbehov

1 119

1059

877

884

884

Budgetåret 1985/86

Under budgetåret 1985/86 har 127000 idenlitetsbrickor tillverkats för ny­födda och invandrarbarn. Länsstyrelsen har tillhandahållit 7 000 brickor till självkostnadspris.

Budgetåret 1986/87

Verksamheten bedöms få i stort sett oförändrad omfattning. Den I januari 1987 överfördes verksamheten till den nybildade länsskattemyndigheten i Kristianstads län.

Budgetåret 1987/88

Länsstyrelsen i Kristianstads län och riksskattéverket

Pris- och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 7 000 kr.

237

Föredragandens överväganden

Prop. 1986/87:95

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Hemställan

Med hänvisning till sammanställningen hemställer jag att regeringen före­slär riksdagen

atl till Identitetsbrickor för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslags­anslag av 884000 kr.

H 5. Ersättning för verksamhet vid räddningstjänst m. m.

1985/86 Utgift

31069009

1986/87 Anslag

4000

1987/88 Förslag

4000

Enligt 36 § räddningstjänstlagen (1986:1102) är kommun berättigad till ersättning av statsmedel för räddningstjänst med anledning av oljeulfiöde till havs eller i vissa inre farvatten. För räddningstjänståtgärder som vidta­gits före den I januari 1987 tillämpas 21 § första stycket I i brandlagen (1974:80).

Kommunen har vidare enligt 37 § räddningsljänstlagen rätt till ersättning av staten om en räddningsinsats i kommunal räddningstjänst har medfört betydande kostnader. För insatser före den 1 januari 1987 gäller motsva­rande bestämmelser i brandlagen, nämligen 21 § första stycket 3.

Om en kommun haft kostnader för sanering med anledning av sådant oljeutflöde som avses i 36 § räddningstjänstlagen (21 § första stycket I brandlagen) har kommun rätt till ersättning enligt 65 § räddningstjänstför­ordningen (1986:1107). För saneringsarbete utfört före den 1 januari 1987 gäller 21 § första stycket 2 i brandlagen.

Tillämpningsbestämmelserna till ovanstående ersättningsregler finns i räddningstjänstförordningen (1986:1107) samt vad gäller åtgärder före den 1 januari 1987 i förordningen (1983:1002) om ersättning för deltagande i räddningstjänst m. m. Statens räddningsverk ansvarar för tillämpningen av ersättningsbestämmelserna.

Tullverkets kustbevakningsorganisation svarar enligt 27 § räddnings­ljänstlagen för räddningstjänsten när olja eller andra skadliga ämnen har kommit ul i vattnet inom Sveriges sjöterritorium med undanlag för vatten­drag, kanaler, hamnar samt andra insjöar än Vänern, Vättern och Mälaren. Från anslaget bestrids kostnaderna för bekämpningsoperationerna inkl. ersättningar till utomstående, som dellager i räddningstjänsten. Förskotts­medel och annan återbetalning tas upp som uppbörd under anslaget.

238

Medelsbehov (1000-lal kr.)

1986/87

1987/88___       Prop. 1986/87:95

Föredraganden

Ersättning enligl

36     § räddningstjänsllagen (21 § forsla

slycket 1 p. brandlagen)

1

I

37     S räddningsljänstlagen (21 §

första stycket 3 p, brandlagen)

I

1

65 § räddningsljänstförordningen

(21 § förslå slyckel 2 p, brandlagen)

I

I

Kostnader för bekämpningsoperalioner

till sjöss

1

I

Summa

4

4

Hemställan

Med hänvisning till sammanställningen hemställer jag att regeringen före­slår riksdagen

atl till Ersättning för verksamhet vid räddningstjänst m.m. för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 4000 kr.

H6. Beredskap för olje- och kemikaliebekämpning till sjöss'

1985/86 Utgift

11737918

1986/87 Anslag

11600000

1987/88 Förslag

13400000

' Tidigare anslagsbeleckning H7. Beredskap för olje- och kemikaliebekämpning till sjöss.

Kustbevakningen svarar för åtgärder lill havs och i kustvattnen, Vänern, Vättern och Mälaren för all avväga eller begränsa skada till följd av utflöde av olja eller annat som är skadligt. Från anslaget betalas bl.a. anskaffning av bekämpningsmateriel, tekniskt utvecklingsarbete samt drift och underhåll av materiel för bekämpning av miljöfarliga utsläpp.

Medelsbehov (lOOD-lal kr.)

1986/87

Beräknad änd

ring 1987/88

Generaltull­styrelsen

Före­draganden

Oljebekämpning lill sjöss

Kemikaliebekämpning till sjöss

Stödsystem för kemikalie­bekämpning

Forskning och utveckling

Summa

4502 900

3450

2748

11600

-t-4 708

-t-  640

+  675 -t-   398

-1-6421

-h998

+ 50

-1-150 -F602

-1-1800

Generaltullstyrelsen

Utgångspunkt för medelsbehovet är styrelsens "programplan för olje- och

kemikaliebekämpning Ull sjöss". Med hänsyn tiU de hotbilder som be-

239

skrivs i programplanen krävs en fortsatt uppbyggnad av beredskapen.     Prop. 1986/87:95 Styrelsen anser sig dock ha avstått från att begära anslag för det faktiska behovet, vilket innebär att den begärda anslagsnivån inte ligger i paritet med den uppbyggnads- och ersätlningslaki som bedöms nödvändig för atl programplanens mål skall uppnås.

Tolv små arbelsbåtar, som ingår i kustbevakningens materiel för olje-och kemikaliebekämpning, är under budgetåret 1987/88 mellan tolv och sjutton år gamla. Kraftig förslitning av båtarna gör behovet av ersättning nödvändig.

Prisomräkning har skett med I 160000 kr.

Föredragandens överväganden

Riksdagen har godkänt en grundsyn för inriktningen av det marina olje­skyddet för 1990-talet. Grundsynen har utarbetats inom forsknings- och utvecklingsprojektet TOBOS 85. På kemikalieområdet pågår ett nordiskt samarbete för utveckling av metod och teknik för bekämpning av utflöden. Mot denna bakgrund har jag beräknat medel för fortsatt ny- och ersätt­ningsanskaffning av materiel för bekämpning samt för underhåll och ut­bildning av personal. Medel har även beräknats för utbildning och övning av personal i de räddningskärer som enligt avtal skall ingå i kustbevaknin­gens beredskapsorganisation för kemikaliebekämpning.

Jag har inom anslagsposten stödsystem för olje- och kemikaliebekämp­ning beräknat medel för fortsatt uppbyggnad av den i Sverige utvecklade flygburna fjärranalysutrustningen för spaning efter olje- och kemikalieut­släpp. Med fjärranalysutrustningen kan olagliga utsläpp upptäckas, och utrustningen gör det också möjligt att följa oljan under en bekämpnings­operation sä att operationen blir effektivare. Fartyg som gör sig skyldiga till olagliga utsläpp kan identifieras med utrustningen, vilket möjliggör rättsligt ingripande. Kustbevakningens flygspaning har emellertid betydel­se även i andra avseenden, t. ex. för fiskeövervakning, isövervakning och allmän övervakning. Verksamheten bedrivs i samverkan med andra myn­digheter, särskUt i fråga om den allmänna havsövervakningen i samverkan med marinen. Delar av anslaget är avsett för installation och intrimning av utrustning i de nya flygplan, som levererats under innevarande budgetår.

De medel som upptas under anslagsposten Forskning och utveckling avser lill större delen vidareutveckling av kustbevakningens Ijärranalys-system för havsövervakning och detektering av olje- och kemikalieutsläpp.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört och till sammanställningen hem­ställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att till Beredskap för olje- och kemikaliebekämpning till sjöss för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 13400000 kr.

240

I. Psykologiskt försvar

Prop. 1986/87:95

11. Styrelsen för psykologiskt försvar

1985/86 Utgift

5455000

1986/87 Anslag

5 415 000

1987/88 Förslag

7 600000

Styrelsen för psykologiskt försvar är central förvaltningsmyndighet för det psykologiska förvaret med uppgift att leda och samordna planläggning­en av rikets psykologiska försvar, att sprida kunskaper om säkerhetspoliti­ken och totalförsvaret samt att främja och samordna andra myndigheters information. 1 krig har myndigheten dessutom till uppgift att bevara och stärka befolkningens försvarsvilja och motståndsanda.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

1985/86

1986/87

1987/88

Plane­rat

Utfall

Plane­rat

Styrelsen för psykologiskt försvar

Föredragan­den

5 455

5 249

5415

7 328

7 600

Budgetåret 1987/88

Styrelsen anger i sin anslagsframställning två ekonomiska nivåer dels ett grundallernativ för verksamhet i oförändrad form (5 328 kr.) dels elt ök­ningsalternativ som - i enlighet med regeringens anvisningar-överstiger grundalternalivet med 2 milj. kr.

Styrelsen framhåller att verksamheten på väsentliga områden behöver förstärkas. Utbildning och övning av krigsorganisationen och av informa-lionspersonal hos andra myndigheter är en särskilt angelägen uppgift. Vidare erfordras ökade insatser beträffande utbildning av informationsper­sonal vid andra myndigheter och i kommuner. Även studier och forskning avseende opinionsundersökningar, propagandastudier, nyhetsförmedling m. m. samt information om säkerhetspolitik och totalförsvar står inför ökade krav.

Personalmässigt beräknas styrelsen inte erfordra mer personal bl. a. med hänsyn till att experter kan anlitas inom styrelsens ansvarsområde.

A. Pris- och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 255 000 kr.

B. Uppgiftsförändringar

Samhällets utveckling och olika händelser i samhället ställer krav på ökade

insatser från styrelsen för psykologiskt" försvar. Insatserna krävs främst

inom områdena desinformation och psykologisk krigföring/propagandame-

241

16    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95

toder, studier av inlresse för det psykologiska försvaret vid händelser av     Prop. 1986/87:95 katastrofliknande natur samt den ökade efterfrågan på information. Även den snabba tekniska utvecklingen inom etermediamiljön ställer styrelsen för psykologiskt försvar inför nya uppgifter.

Sammantaget gör styrelsen för psykologiskt försvar bedömningen att ökningsalternativet erfordras för genomförande av de uppgifter styrelsen kommer att ställas inför.

Föredragandens överväganden

Styrelsens för psykologiskt försvar verksamhet budgetåret 1987/88 känne­tecknas av att myndigheten kommer atl befinna sig i en period under vilken den nya krigsorganisationen skall utbildas och övas samtidigt som myndig­heten skaU fördjupa sina insatser beträffande forskning m.m. inom infor­mationsområdet.

Medel för styrelsens för psykologiskt försvar verksamhet har beräknats med utgångspunkt från huvudförslaget.

I likhet med försvarskommittén beräknar jag medelsbehovet utifrån en viss utökad verksamhet vilken kräver en ökning av anslaget om 2 milj. kr. utöver grundalternalivet.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört i det föregående hemställer jag att regeringen föreslär riksdagen

alt till Styrelsen för psykologiskt försvar för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 7 600000 kr.

242

J. övrig varuförsörjning J1. Drift av beredskapslager

1986/87 Anslag

243 020000

1987/88 Förslag        264000000

Prop. 1986/87:95

Anslaget omfattar drift- och förvaltningskostnader för beredskapslag­ring, exkl. inlagringskostnader och cenlrala myndighetskostnader.

1 OOO-tal kr.

Anslagspost

1986/87 Anslag

För 1987/88 beräk

nar

ÖCB

Före­draganden

1.  Kapitalkostnader

2.  Drift-och för­

 valtningskostnader

Summa

205 888

37132 243020

226882

35386 262 268

226864

37136 264000

Överstyrelsen för civil beredskap

ÖCB föreslår i sin anslagsframställning bl. a. följande.

1.   Huvudförslaget budgetåret 1987/88 innebär en ökning av driftanslaget

med 19248000 kr.

2.   Den totala utgiftsminskningen är fördelad över en treårsperiod. ÖCB

redovisar nu sista året i besparingsplanen.

Föredragandens överväganden

Jag har i mina beräkningar utgått från överstyrelsens huvudförslag, vilket innebär en besparing för förvaltnings- och driflanslagen fördelade över en treårsperiod enligt regeringens anvisningar. Pris- och löneomräkningen uppgår till 1750000 kr.

Omräkningen av den del av anslaget som avses för lönekostnader har skett med hänsyn till höjda löneplanebelopp fr. o. m. den I december 1985 resp. den 1 januari 1986.

Jag beräknar kapitalkostnaderna för budgetåret 1987/88 till 226864000 kr. Härav utgör ca 210 717 000 kr. räntor pä beredskapslager och 16147000 kr. kapitalkostnader för anläggningar. Kapitalkostnaderna beräknas förde­las med ca 43 170000 kr. på delfunktionen Beklädnad m. m., 118 150000 kr. på delfunktionen Kemiska produkter m. m. och 65 550000 kr. på delfunk­tionen Metaller m. m.

Hemställan

Med hänvisning lill vad jag har anfört i del föregående och till sammanställ­ningen hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att till Drift av beredskapslager för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 264000000 kr.

243

J 2. Beredskapslagring och industriella åtgärder

Prop. 1986/87:95

1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

146800000 88230000

Anslaget omfattar samtliga investeringar i varor inkl. inlagringskost­nader samt olika former av industriella åtgärder. Under anslaget beräknas också medel för investeringar i förråd samt ätgärder för övriga beredskaps­åtgärder.

1 OOO-tal kr.

Delfunktion

1986/87 Anslag

För 1987/88 beräk

nar

ÖCB

Före-

(all. D)

draganden

Beklädnad m, m.

69840

80825

41230

Kemiska produkter m. m.

51 560

92700

68200

Metaller och verkstads-

produkter m. m.

25400

204 538

24 800

Summa kostnader

146800

378063

134230

Intäkter från utför-

säljning av bered­skapslager Inläkler frän utför-

-

-

29000

säljning av bufferl-lager

-

-

17000

Summa anslag

146800

378063

88230

Överstyrelsen för civil beredskap

1.

Det ekonomiska utrymmet varierar för detta anslag med alternativa ekonomiska ramar för programplaneringen avseende funktionen Övrig varuförsörjning. Alternativ D är överstyrelsens eget budgetförslag.

2.

ÖCB hemställer om bemyndigande atl ingå avtal om beredskapslån med betalningsutfall under senare budgetår inom en ram av högst 139 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Riksdagen har för innevarande budgetår beviljat en bemyndiganderam på 130 milj. kr. för beredskapslån som medför utbetalningar under flera år. Jag föreslår alt bemyndiganderamen under budgetåret 1987/88 utgör 117 milj. kr., varav 80 milj. kr. bör stå till regeringens disposition.

Jag kommer i det följande alt redovisa medelsbehovet uppdelat för delfunktionerna Beklädnad m. m.. Kemiska produkter m. m. samt Metaller och verkstadsprodukter m. m.

För delfunktionen Beklädnad m.m. beräknar jag för kostnader under detta anslag 41 230000 kr. Av det senare beloppet beräknas 38 milj. kr. för bl. a. beredskapslän till främst företag inom grundtextilindustrin. Jag be­räknar vidare 3,2 milj. kr. för övriga beredskapsålgärder.

244

1 fråga om delfunktionen Kemiska produkter m. m. beräknar jag 25 milj.     Prop. 1986/87:95 kr. i bemyndiganderam för beredskapslån och för kostnader under detta anslag 68,2 milj. kr. Av dessa medel beräknar jag 20,3 milj. kr. för bered­skapslagring av funktionskemikalier vid prioriterade företag, 36,6 milj. kr. för beredskapslän m. m. samt 11.3 milj. kr. för övriga beredskapsåtgärder.

För delfunktionen Metaller och verkstadsprodukter m.m. beräknar jag 12 milj. kr. i bemyndiganderam för beredskapslän och för kostnader under detta anslag 24,8 milj. kr. Av dessa senare medel beräknar jag 14,9 milj. kr. för beredskapslån m. m. till försörjningsviktig industri och 9,9 milj. kr. för övriga beredskapsåtgärder.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört i det föregående hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att

1.

bemyndiga regeringen alt inom en kostnadsram av 117 000000 kr. medge avtal om nya beredskapslän som medför utbetalningar under senare budgetär,

2.

till Beredskapslagring och industriella åtgärder för budgetåret 1987/88 anvisa ett reservationsanslag av 88 230000 kr.

J 3. Täckande av förluster till följd av statliga beredskapsgarantier m. m.

1985/86 Utgift

342202'

1986/87 Anslag

1000

1987/88 Förslag

1000

' Tidigare anslagsbeteckning H 5. Föriuster på beredskapsgaranlier m. m.

Från anslaget bestrids utgifter för infriande av statlig beredskapsgaranti enligt förordningen (1982:517) om beredskapslån och beredskapsgaranti, statlig garanti enligt brev den 15 december 1972 samt statlig garanti för säsongkrediter till läderskoföretag enligl regeringsbeslut den 30 april 1981.

Föredragandens överväganden

I enlighet med riksdagens beslut (prop. 1985/86:100, bil. 6, FöU 8, rskr. 182) har för beredskapsgarantier beviljats en engagemangsram om 125 milj. kr. alt gälla för budgetåret 1986/87. För budgetåret 1985/86 uppgår lämnade garantier till 22166000 kr. Vid budgetårets utgång hade inga ytterligare utfästelser om beredskapsgarantier gjorts.

För beredskapsgarantier bör beräknas en engagemangsram på 125 milj.

kr. Anslaget bör tas upp med formellt belopp av I 000 kr. Även förluster på

sädana garantier som har lämnats t. o. m. budgetåret 1985/86 gällande den

tidigare ramen om 125 milj. kr. bör belasta anslaget.

245

Hemställan

Prop. 1986/87:95

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Täckande av förluster till följd av statliga beredskapsga­rantier m.m. för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av I 000 kr.

246

K. Övriga ändamål

Försvarets forskningsanstalt

Försvarets forskningsanstalt är totalförsvarets gemensamma forskningsin­stitution. Forskningsanstalten har programansvar för delprogrammet Ge­mensam försvarsforskning samt produktionsansvar för huvuddelen av den verksamhet som bedrivs inom detta delprogram. Forskningsanstalten utför vidare vissa forsknings- och utredningsuppgifter för utrikesdepartementets räkning samt bedriver inläktsfinansierad forsknings- och utredningsverk­samhet för bl. a. avnämare utanför tolalförsvarssektorn.

Försvarets forskningsanstalt leds av en styrelse. Chef för forskningsan­stalten är en generaldirektör. Anstalten är organiserad på ett centralt kansli för planering och administration och fem huvudavdelningar. Varie huvud­avdelning svarar i princip för forskningen inom ett forskningsområde.

Forskningsanstalten är lokaliserad till flera orter. Sålunda är enheter ur huvudavdelning 5 föriagda till Karislad, huvudavdelning 3 och enheter ur huvudavdelning 5 till Linköping samt huvudavdelning 4 till Umeå. Övriga delar av forskningsanstalten ligger i Stockholmsområdet.

Huvuddelen av forskningen m. m. vid försvarels forskningsanstalt finan­sieras från fjärde huvudtitelns anslag F5. Gemensam försvarsforskning. En mindre del finansieras från tredje huvudtitelns anslag F5. Vissa åtgär­der för rustningsbegränsning och kontroll.

Den forsknings-, utrednings- och utvecklingsverksamhet vid forsknings­anstalten som bedrivs genom intäktsfinansierade uppdrag skall vara eko­nomiskt självbärande och finansieras fr.o.m. budgetåret 1983/84 över förslagsanslaget K 

I. 

Försvarets forskningsanstalt: Inläktsfinansierad upp­dragsverksamhet.

Prop. 1986/87:95

Kl. Försvarets forskningsanstalt: Intäktsfinansierad uppdragsverksamhet

1986/87 Anslag                   1000 1987/88 Förslag                  1000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m.m.

1986/87' Planerat

1987/88

Försvarets forsk­nings­anstalt

Föredra­ganden

Försvarets forskningsanstalt: Kostnader för forskning och ulvecklingsarbeie

A vgår:

Intäkter av uppdragsverksamhet

Medelsbehov

62 801

-62800

1

72001

-72000

1

72001

-72000

1

' Medelprisläge för budgelårel 1986/87. ' Medelprisläge för budgelårel 1987/88.

247

Prop. 1986/87:95

Försvarets forskningsanstalt biträder myndigheterna inom försvarsmak­ten, övriga myndigheter inom totalförsvaret, myndigheter utanför total­försvaret, forskningsråd och företag med intäktsfinansierade forsknings-, utrednings- och utvecklingsuppgifter. Ungefär hälften av uppdragsvoly­men utgörs av insatser för totalförsvaret, främst försvarets materielverk. Den återstående delen domineras av uppdrag från den offentliga sektorn, huvudsakligen statliga myndigheter och forskningsorgan.

Den intäktsfinansierade uppdragsverksamheten vid forskningsanstalten befinner sig ännu i elt uppbyggnadsskede. Den har tillmätts ökad betydelse i strävandena att vidmakthålla och vidareutveckla kompetensen inom så­dana vetenskaps- och teknikområden som är betydelsefulla för totalförsva­ret. Forskningsanstalten avser att utveckla sin marknadsföring.

Budgetåret 1985/86

Försvarets forskningsanstalt anger i sin redovisning att verksamheten under budgetåret 1985/86 i stort ökat enligt den planering som fördes efter budgetåret 1984/85. Åtgärder har, lotalt över FOA:s verksamhet, vidtagits för att förbättra löneläget men ocksä för att ge goda personliga utvecklings­möjligheter och en god arbetsmiljö i syfte att göra FOA attraktivare som arbetsplats.

Budgetåret 1986/87

Svårigheterna att behålla resp. rekrytera kvalificerad teknisk personal bedöms bestå även under budgetåret 1986/87. Fortsatta åtgärder för att förbättra löneläget och för alt ge goda personliga utvecklingsmöjligheter bl. a. genom intern utbildning vidtas och verksamheten bedöms kunna öka ca 5 % under budgetåret.

Inom svensk forskningspolitik läggs ökad vikt vid att tillvarata forsk­ningsresultat genom samarbete över myndighets- och sektorsgränser. Den­na inriktning skall omsättas till initiativ inom anstalten. Kunskaper och kontaktnät för att tillgodose detta syfte har byggts upp.

Marknadsplaneringen kommer att ägnas större uppmärksamhet.

Budgetåret 1987/88 Försvarets forskningsanstalt

Omsättningen bedöms kunna öka med ca 5 % i fast prisläge.

Insatserna för etl utvidgat forskningssamarbete över myndighets- och

sektorsgränser fortsätter. Kompetensprofil och uppdragsstruktur anpassas

till efterfrågan på tjänster, under förutsättning att den intäktsfinansierade

verksamheten samtidigt kan komplettera och stödja forskningen för total­

försvaret.

248

Föredragandens överväganden

Prop. 1986/87:95

Jag kan i huvudsak godta vad försvarets forskningsanstalt har anfört om den intäktsfinansierade uppdragsverksamhetens omfattning och inriktning under budgetåret 1987/88. Denna verksamhet har betydelse framför allt för att vidmakthålla och vidareutveckla kompetensen inom sådana veten­skaps- och teknikområden som är betydelsefulla för totalförsvaret och/eUer samverkan mellan olika samhällssektorer.

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Forskningsanstalten redovisar i sitt bokslut för budgetåret 1985/86 av­sättningar till statskapitalet och till särskilda resursfonder för investering­ar. Enligt min mening bör statskapitalet inte få öka till mer än ca 10 % av årsomsättningen för den intäktsfinansierade verksamheten. Vidare bör uppbyggnaden av särskilda resursfonder begränsas något.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört och till sammanställningen hem­ställer jag att regeringen föreslär riksdagen

att lill Försvarets forskningsanstalt: Intäktsfinansierad uppdrags­verksamhet för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 1 000 kr.

K 2. Flygtekniska försöksanstalten

Flygtekniska försöksanstalten (FFA) har lill uppgift att främja utveckling­en av flygtekniken inom landet. Förutom den s. k. uppdragsforskningen bedriver försöksanstalten egen, främst kunskapsuppbyggande forskning av allmän flygteknisk karaktär.

Flygtekniska försöksanstalten, som är central instans för flygteknisk forskning, ligger i Stockholm. Den leds av en styrelse. Chef för försöksan­stalten är en generaldirektör. Försöksanstalten är organiserad på ett kans­li, en aerodynamisk avdelning, en hållfasthetsavdelning och en teknisk avdelning.

Verksamheten under delprogrammel Flygtekniska försöksanstalten budgeteras på ett primäruppdrag inom delproduktionsområdet Allmän led­ning och förbandsverksamhet samt två primäruppdrag inom huvudproduk-tionsomrädel Forskning och utveckling. Denna verksamhet finansieras från förslagsanslaget Flygtekniska försöksanstalten. Uppdragsverksamhe­ten redovisas som självbärande verksamhet under detta anslag.

1985/86 Utgift

6920000

1986/87 Anslag

7 150000

1987/88 Förslag

lOOOOOOO

249

Kostnader och medelsbehov (1000-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerai

Ulfall

Planerat

Flyglek­niska försöks-anslallen'

Föredra­ganden

Flyglekniska för-

söksanstalten:

Allmän ledning

och förbands-

verksamhel

840

840

1050

1 180

1 180

Ulvecklingsarbeie

(uppdragsverk-

samhet)

66170

78639

83 395

93 375

93 375

Tillämpad forsk-

ning

6080

6080

6100

7125

6 320

Bidrag lill ut-

ruslning

~

5935'-

2500

Kostnader

73090

85559

90 545

107 615

103375

Avgår:

Intäkter av upp-

dragsverksamhet

-66170

-70432

-83 395

-91600

-91600

Balanserat över/

underskott

-

8207

-

1775"

1775

Medelsbehov

6920

6920

7150

14240

10000

Prop. 1986/87:95

' Flyglekniska försöksanstalten har, i enlighet med regeringens anvisningar, redovi­sat eli tilläggsförslag som innebär en med 5% utökad forskning. Medelsbehovel för detta altemativ är 19240 tkr. för budgetåret 1987/88.

- Avser akustiklaboratorium 4 865 tkr, och ny låghastigheistunnel 1070 Ikr. - Engångsanvisning. För budgelårel 1988/89 förutsätts tillföras ytteriigare 1,5 milj, kr. förakustiklaboraloriet,

* Verksamheten kommer enligl flyglekniska försöksanstalten atl ge eu underskott budgelårel 1987/88 om 1775 tkr.

Personal

Personalkategori

Antal anställda omräknat till personår

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Flyglek­niska försöks-anstalten

Civil personal

238

235

250

250

Under perioden 1987/88-1991/92 skall verksamheten enligt flygtekniska försöksanstalten inriktas pä att stödja dels utveckling och genomförande av försvarets materielplaner, dels den svenska flygindustrins förmåga att utveckla och tillverka flygplan- och robotsystem. Till följd av regeringens och överbefälhavarens åtgärder för att säkerställa inhemsk produktion av robotar kommer FFA:s resurser och kompetens att få ökad betydelse.

FFA:s verksamhet kommer att påverkas av den inhemska utvecklingen av civila fiygplan och Sveriges deltagande i det europeiska rymdprogram­met. Inom det senare förväntas FFA komma att medverka vid utveckling­en av rymdfärian Hermes. De internationella forskningsbehoven m.m.

250

inom det flygtekniska området bedöms ytteriigare öka efterfrågan på     Prop. 1986/87:95 FFA:s tjänster.

För att på sikt säkerställa dessa funktioner förutsätts del flygtekniska rådet rekommendera inriktning och omfattning av erforderiig modernise­ring av de experimentella resurserna.

Budgetåret 1986/87

Omstrukturering av verksamheten fortsätter som följd av ändrade beställ­ningar från försvarets materielverk och Saab-Scania AB.

FFA kommer att öka den analytiska och beräkningsmässiga delen inom aerodynamiken samt komposittillämpningar inom hålU"asthetsområdet. Härtill kommer också ny verksamhet inom det akustiska området. Robot-frågorna ökar i betydelse.

Den tillämpade forskningen kommer att koncentreras till viss långsiktig forskning och påböriade internationella samarbetsprojekt. Under året kommer marknadsföringen att öka, dock utan att huvudinriktnigen i an­staltens verksamhet ändras.

Budgetåret 1987/88

Flygtekniska försöksanstalten

Verksamhetens inriktning och omfattning under budgetåret 1986/87 be­stäms främst av arbetet för JAS-projektet och de militära och civila forsk­ningsprogrammen. Den påbörjade verksamheten inom akustikområdet fortsätter och den tillämpade forskningen kommer att koncentreras på viss långsiktig forskning samt vidareutveckling av påböriade internationella samarbetsprojekl. För de experimentella resursområdena bedöms mark­nadsföringen kunna ge något ökad beläggning.

Försöksanstalten föreslär etl nytt primäruppdrag för grundforskning inom det flygtekniska området fr. o. m. budgetåret 1988/89 för att kompen­sera förväntade minskade av beställningar med medel frän delprogrammet Gemensam försvarsforskning.

Förändringarna i förhållande till budgetåret 1986/87 motiverar flygtek­niska försöksanstalten på följande sätt.

A.      Pris- och löneomräkning för primäruppdragen

Pris- och löneomräkningen ökar kostnaderna med I 155000 kr., varav 130000 kr. för allmän ledning och förbandsverksamhet och I 025000 kr. för tillämpad forskning.

B. Uppgiflsförändringar

Materiel och anläggningar

Försöksanstalten har i särskild ordning hemställt om en ny låghastighets-

tunnel för 311 milj. kr. och om ett akustiklaboratorium för 4,8 milj, kr.

251

Anstalten hemställer för budgetåret  1987/88 om utruslningsbidrag med     Prop. 1986/87:95

1 070000 kr. för låghastighetstunneln och med 4 865 000 kr. för akustikla-

boraloriet.

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta den av flygtekniska försöksanstalten föreslagna inriktningen. Min beräkning av det totala medelsbehovel för allmän led­ning och förbandsverksamhet och tillämpad forskning framgår av samman­ställningen över kostnader och medelsbehov.

Jag kan inte biträda anstaltens förslag om att inrätta ett nytt primämpp­drag för grundforskning fr. o. m. budgetåret 1988/89.

Frågan om att till anstalten anskaffa ett akustiklaboratorium och en låghastigheistunnel har tidigare anmälts (prop. 1985/86:100, bil. 6). Jag förordade dä, efter samråd med chefen för industridepartementet, att dessa investeringar skulle prövas i samband med kommande näringspoli­tiska proposition. Efler samråd med chefen för induslrideparlemenetet vill jag dock här behandla dessa frågor. Flygtekniska försöksanstalten har lämnat kompletterande tekniskt och ekonomiskt underiag för bägge an­skaffningarna.

Jag tillstyrker anskaffning av ett akustiklaboratorium och har i min beräkning upptagit 1,5 milj. kr. härför under budgetåret 1987/88.

Jag är fortfarande inte beredd att la ställning till anskaffning av en låghastigheistunnel. Projektarbetet bör dock fortsätta och jag har i min sammanställning över kostnaderna beräknat I milj. kr. härför.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört och till sammanställningen hem­ställer jag att regeringen föreslår riksdagen

alt till Flygtekniska försöksanstalten för budgetåret 1987/88 anvi­sa ett förslagsanslag av 10000000 kr.

FN-styrkor m. m.

Verksamheten under delprogrammet FN-styrkor m.m. omfattar bl.a. re­

krytering, organisation och utbildning i Sverige av beredskapsslyrkan för

FN-tjänst. Denna verksamhet budgeteras på etl primäruppdrag inom del­

produktionsområdet AUmän ledning och förbandsverksamhet och finansi­

eras från förslagsanslaget Beredskapsstyrka för FN-tjänst. Delprogrammet

omfattar vidare FN-slyrkors tjänstgöring utomlands m. m. Denna verk­

samhet finansieras fr.o.m. budgetåret 1985/86 från förslagsanslagen

FN-styrkors verksamhet utomlands och Övervakningskontingenten i Ko­

rea.

Verksamheten under delprogrammet leds av chefen för armén.

252

K 3. Beredskapsstyrka för FN-tjänst

Prop. 1986/87:95

1985/86 Utgift

30100000

1986/87 Anslag

33 000000

1987/88 Förslag

28600000

Kostnader och medelsbehov (I OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m, m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat    Ulfall

Planerai

Chefen

för

armén

Föredra­ganden

Beredskapsstyrka för

FN-ljänst: Allmän 1

ed-

ning och förbandsverk-

samhel

30765       30 114

33 000

29126

28600

Kostnader = medels-

behov

30765        30114

33000

29126

28600

Personal

Personalkategori

Antal anställda omräknat till personår

198.5/86

1986/87

1987/88

Planerat    Utfall

Planerat

Chefen

för

armén

Föredra­ganden

Militär personal

12              12

12

16,5

16,5

Civil personal

37             37

37

42,5

42,5

49              49

49

59

59

Budgetåret 1985/86

Under budgetåret 1985/86 har två beredskapsbalaljoner om vardera ca 700 personer rekryterats och utbildats vid FN-skolan i Almnäs, Södertälje. Av dessa har totalt omkring 800 personer tagits i anspråk för tjänstgöring vid den svenska bataljonen i Republiken Cypern.

För tjänstgöring vid det svenska sjukhuskompaniet i södra Libanon har rekryterats och utbildats omkring 300 personer.

För tjänst i FN:s observatörsslyrkor i Mellersta Östern, Indien och Pakistan har rekryterats och utbildats 36 resp. 8 observatörer.

Till specialenhelen för katastrofhjälp har rekryterats och utbildats ca 50 personer.

Anskaffning av skyddsvästar till samllig personal i svenska förband utomlands har slutförts.

Budgetåret 1986/87

Under budgetåret 1986/87 har verksamheten ökat på grund av värt utökade engagemang i södra Libanon och omfattar rekrytering, organisation och utbildning av omkring 1 800 personer.

253

Budgetåret 1987/88

Prop. 1986/87:95

Chefen för armén

Två skytlebataljoner om vardera ca 400 personer kommer att rekryteras och utbildas för tjänstgöring i den svenska bataljonen i Republiken Cypern samt tvä underhållsbataljoner om vardera ca 640 man kommer alt rekryte­ras och utbildas för tjänstgöring i södra Libanon. Under förutsättning att mandaten förlängs kommer under budgetåret totalt omkring 2 100 personer att tas i anspråk för tjänstgöring vid de svenska bataljonerna i FN:s fredsbevarande styrkor i Republiken Cypern och södra Libanon.

Rekryteringen och utbildningen av observatörer m. fl. förutsätts få oför­ändrad omfattning.

Omkring 50 personer kommer att rekryteras och utbildas till specialen­heter för katastrofhjälp.

De erfarenheter som erhållits efter det andra verksamhetsåret vid FNS och den organisationsöversyn som genomförts under budgetåret 1986/87 kan komma att medföra vissa förändringar kopplat med det utökade enga­gemanget i södra Libanon för budgetåret 1987/88 som nu inte kan förutses.

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta vad chefen för armén har anfört om verksamhe­ten under budgetåret 1987/88.

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Medlen bör liksom tidigare anvisas utanför utgiftsramen för det militära försvaret.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

atl till Beredskapssiyrka för FN-tjänst för budgetåret 1987/88 an­visa ett förslagsanslag av 28600000 kr.

K 4. FN-styrkors verksamhet utomlands

1985/86 Utgift

133200000

1986/87 Anslag

133400000

1987/88 Förslag        213 800000

Medel för en svensk militär styrka i FN-tjänst anvisades första gängen pä tilläggsstat till riksstaten för budgetåret 1956/57 (prop. 1956:198, SU 179, rskr. 539). Därefter har årligen ytterligare medel anvisats för svenska FN-styrkors verksamhet.

Sedan budgetåret 1965/66 har anvisats medel för FN-styrkornas verk­

samhet utom Sverige under anslaget Kostnader för svenska FN-styrkor

m.m., fr.o.m. budgetåret 1972/73 benämnt FN-styrkors verksamhet ut­

omlands.

254

Sammanlagt har för den svenska verksamheten utomlands t. o. m. bud­getåret 1986/87 anvisats [REDACTED_PERSONNUMMER] kr.

Del av ifrågavarande kostnader avses bli ersatt av FN. Intill den 31 augusti 1986 har från FN återbetalats 793069847 kr. Vid den tidpunkten uppgick Sveriges återstående fordran hos FN enligt dittills framlagda krav till 216768 904 kr. Ersättningar från FN tillgodogörs statsbudgetens in­komsttitel Återbetalning av lån för svenska FN-styrkor.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87      1987/88

Prop. 1986/87:95

Planerat    Ulfall

Planerat    Chefen      Före-

för

dragan-

armén       den

FN-slyrkors verksamhet ulomlands: Allmän led­ning och förbandsverk­samhel

Kostnader = medels­behov

126500      133 200      133400      273 800      213 800 126 500      133200      133400      273800      213800

Budgetåret 1986/87

Under budgetåret har verksamheten fått en mycket ökad omfattning med anledning av regeringens beslut den 14 augusti 1986 att utöka vårt engage­mang i södra Libanon.

Enligt tidigare regeringsbeslut deltar Sverige i de nedan angivna fredsbe­varande FN-missionerna.

-

UNTSO (United Nations Truce Supervision Organization) i Mellersta Östern med 36 observatörer.

-

UNMOGIP (United Nations Military Observer Group in India and Pakistan) i Kashmir med åtta observatörer.

-

UNFICYP (United Nations Force in Cyprus) på Cypern med en batal­jon.

-

UNIFIL (United Nations Interim Force in Lebanon) i Libanon med en bataljon.

Förordningen (FFS 1984:31) om förmåner till anställd i beredskapsstyr­kan för FN-tjänsl och i övervakningskonlingenten i Korea har ändrats genom förordningen (FFS 1986:40) om ändring i nämnda förordning. Änd­ringen trädde i kraft den 1 januari 1987.

Budgetåret 1987/88 Chefen för armén

Om mandatet föriängs kommer en bataljon att tjänstgöra i FN:s fredsbe­varande styrka i Republiken Cypern.

Om mandatet förlängs kommer en underhållsbataljon alt tjänstgöra i FN:s fredsbevarande styrka i södra Libanon.

255

Om deltaganden med ytterligare en fredsbevarande styrka beslutas un-     Prop. 1986/87:95 der budgetåret, krävs ytterligare medel.

Föredragandens överväganden

Genom beslut i juni 1982 förordnade regeringen att ett sjukhuskompani omfattande högst 150 personer jämle viss stabspersonal skulle ställas till FN:s förfogande för fortsatt tjänstgöring i Mellersta Östern tills vidare.

Genom beslut i juni 1983 förordnade regeringen att tiden för den svenska FN-insatsen i Republiken Cypern skulle förlängas tills vidare. Styrkan på Cypern uppgår till ca 400 personer.

Genom beslut i juni 1985 medgav regeringen att chefen för armén varie budgetär får rekrytera och utbilda personal till sjukhuskompaniet i södra Libanon, styrkan i republiken Cypern, specialenhelen för katastrofhjälp samt observatörer i FN-tjänst. Vidare medgav regeringen att chefen för armén varie budgetår skall besluta om avlösning av observatörer i FN-tjänst.

Genom beslut i augusti 1986 medgav regeringen atl ytterligare personal ur beredskapsstyrkan för FN-ljänst, en underhällsbataljon som inkl. sjuk­huskompaniet omfattar ca 630 man, skulle ställas till FN:s förfogande för tjänst i södra Libanon tills vidare.

Jag kan för närvarande inte bedöma hur länge de svenska FN-styrkorna behöver fortsätta sin verksamhet. Jag har vid min beräkning av anslagsbe­loppet tagit hänsyn till det redovisade behovet av fordonsmaleriel.

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Medlen bör liksom tidigare anvisas utanför utgiftsramen för det militära försvaret.

Jag kan i huvudsak godta vad chefen för armén har anfört om verksam­heten under budgetåret 1987/88.

Beräkningen av medelsbehovet för budgetåret 1987/88 måste betraktas som ungefärlig med hänsyn till svårigheterna att beräkna vissa utgiftspos­ter samt möjligheten att regeringen fattar beslut om nya svenska FN-insatser eller att de nuvarande kontingenterna avvecklas.

Regeringen har i februari 1987 underrättat FN:s generalsekreterare om Sveriges beslut att - om inle väsentliga förbättringar åstadkommes främst rörande finansieringen - vid årsskiftet 1987/88 avveckla sin medverkan i FN-styrkan på Cypern (UNFICYP). I beräkningen av medelsbehovet för budgetåret 1987/88 antas att en avveckling av den svenska FN-styrkan kommer att ske.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till FN-slyrkors verksamhet utomlands för budgetåret 1987/88 anvisa etl förslagsanslag av 213 800000 kr.

256

K5. Övervakningskontingenten i Korea

Prop. 1986/87:95

1985/86 Utgift

2900000

1986/87 Anslag

3 200000

1987/88 Förslag

3 200000

Medel för övervaknings- och repatrieringskontingenten i Korea anvi­sades första gången på lilläggsstat lill riksstaten för budgetåret 1953/54 (prop. 1953:234. SU 196, rskr. 431). Den svenska repatrieringskontingen­ten upplöstes efter slutfört uppdrag år 1954 men övervakningskontingen­tens uppgift står alltjämt kvar.

För övervakningskonlingenlens fortsatia verksamhet har anvisats medel under anslaget Svenska övervakningskonlingenten i Korea, fr.o.m. bud­getåret 1972/73 benämnt Övervakningskonlingenten i Korea.

Sammanlagt har för den svenska verksamheten i Korea t. o. m. budget­året 1986/87 anvisals 52080000 kr.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

Chefen

för

armén

Före­dragan­den

Övervakningskontingenlen i Korea: Allmän ledning och förbandsverksamhel

Kostnader = medelsbehov

3 000 3000

2872 2872

3 200 3200

3 200 3200

3 200 3200

Föredragandens överväganden

Genom beslut i maj 1984 föreskrev regeringen att det skall finnas en övervakningskonlingenl i Korea om högst tio personer. Jag kan för närva­rande inte bedöma hur länge övervakningskontingenten i Korea behöver fortsätta sin verksamhet. Medel för verksamheten bör emellertid anvisas för budgetåret 1987/88. Jag anser att kontingentens personalstyrka även i fortsättningen bör hållas så låg som möjligt.

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Medlen bör liksom tidigare anvisas utanför utgiftsramen för det militära försvaret.

Beräkningen av medelsbehovet för budgetåret 1987/88 måste betraktas som ungefäriig med hänsyn till svårigheterna att beräkna vissa utgiftspos­ter samt möjligheten att kontingenten avvecklas.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Övervakningskontingenten i Korea för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 3 200000 kr.

17    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95

257

K 6. Anläggningar m. m. för vissa militära ändamål

Verksamheten under delprogrammet Anläggningar m. m. för vissa militära ändamål omfattar sådana ändamål som bekostas av medel utanför utgifts­ramen för det militära försvaret. 1 verksamheten ingår för budgetåret 1987/88 den projektilröjning som enligt avtal ankommer på staten inom de delar av Järvafället som har överiätits till Stockholms m.fl. kommuner, anskaffning av mark i anslutning till pansarövningsfältet i Skövde som kompensation för övningsmark som har överiätits till Skövde kommun samt nybyggnad av diverse befästningsobjekt.

Av verksamheten under delprogrammet budgeteras projektilröjningen på ett primäruppdrag inom delproduklionsområdet Centralt vidtagen ma­lerielanskaffning m.m.. markanskaffningen pä etl primäruppdrag inom delproduktionsområdet Markanskaffning saml nybyggnaden av befäst­ningsobjekt på ett primäruppdrag inom delproduklionsområdet Nybygg­nad m. m.

Verksamheten finansieras från reservalionsanslaget Anläggningar m. m. för vissa militära ändamål.

Prop. 1986/87:95

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

16 232000

1000

23 700000

Reservation

13 632 000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Primäruppdrag

1986/87

1987/88

Överbefäl-

Före-

havaren

draganden

Anläggningar m, m. för

vissa militära ändamål:

Centralt vidtagen maleriel-

anskaffning m, m.

3 000

5000

5000

Markanskaffning

500

500

500

Nybyggnad m. m.

10 133

7467

7400

Centralt beslulade om-

byggnads- och underhälls-

åtgärder

-

10800

10800

Kostnader medelsbehov

13633

23767

23700

Budgetåret 1987/88

Överbefälhavaren

Medelsbehovet för budgetåret 1987/88 beräknas till 23,7 milj. kr. enligt vad som framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov.

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta vad överbefälhavaren har anfört om verksamhe­ten under budgetåret 1987/88. Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Jag förordar att me­del anvisas enligl följande anslagsberäkning.

258

Anslagsberäkning (t OOO-tal kr.)

Medelstillgång

Beräknad medelsförbrukning

Prop. 1986/87:95

Reservation 1986-07-01 Anslag för 1986/87 Anslag for 1987/88 (förslugl

13 632 1

23 700 37333

1986/87

1987/88

Ber

ä

knad

reservation

1988-06-30

13 633 23 700

O 37 333

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Anläggningar m. in. för vissa milaära ändamål för budget­året 1987/88 anvisa elt reservationsanslag av 23 700000 kr.

K 7. Nämnden för vapenfriutbildning

Nämnden för vapenfriutbildning (NVU) har till uppgift att svara för uttag­ning till tjänstgöring, registrering och redovisning av vapenfria tjänsteplik­tiga.

Verksamheten finansieras från förslagsanslaget K 7. Nämnden för va­penfriutbildning. Tidigare finansierades verksamheten från arbetsmark­nadsdepartementets anslag B 16. Nämnden för vapenfriutbildning.

Kostnaderna för de vapenfria tjänstepliktigas utbildning och förmåner finansieras från förslagsanslaget K 8. Vapenfria ijänslepliktiga.

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

5 130000 5 138000 5 400000

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Anslag m. m.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerat

NVU

Föredrag­anden

K7, Nämnden för

vapenfriulbildning

4513

5 130

5 138

5 541

5400

Kostnader

4513

5130

5138

5541

5400

Titlkommerlavgår:

Tilläggsanslag

4-663

Medelsbehov

5176

5130

5138

5541

5400

259

Personal

Personalkategori

Anlal anställda omräknat till personår

Prop. 1986/87:95

1985/86

1986/87      1987/88

Planerat    Ulfall

Planerat    NVU

Föredrag­anden

Civil personal

22

22

22

Budgetåret 1987/88

Nämnden för vapenfriutbildning

Förändringarna i förhållande till budgetåret 1986/87 motiverar nämnden för vapenfriutbildning på följande sätt.

A. Pris- och löneomräkning

Pris- och löneomräkningen innebär att kostnaderna ökar med 288000 kr.

B. Uppgiftsförändringar

Utveckling av nya datarutiner och ny utrustning ökar kostnaderna med 115000 kr.

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta vad nämnden för vapenfriutbildning anfört om verksamheten under planeringsperioden.

Min beräkning av medelsbehovet framgår av sammanställningen över kostnader och medelsbehov. Jag har därvid beräknat medel för utveckling av nya datamtiner och ny utrustning.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört och till sammanställningen över kostnader och medelsbehov hemställer jag alt regeringen föreslår riksda­gen

att till Nämnden för vapenfriutbildning för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 5400000 kr.

260

K 8. Vapenfria tjänstepliktiga

Prop. 1986/87:95

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

123423000 124 785000 119600000

Från anslaget finansieras de vapenfria tjänstepliktigas ekonomiska och sociala förmåner samt vissa utbildningskostnader m.m. till kommuner, organisationer och affärsdrivande verk vilka tilldelas vapenfria tjänsteplik­tiga.

Kostnader och medelsbehov (1 OOO-tal kr.)

Anslag mm.

1985/86

1986/87

1987/88

Planerat

Utfall

Planerai

NVU

Föredra­ganden

1, Vapenfria ijänsle-

pliktiga

96733

119291

120385

115 500

115 500

2, Ersättning för

utbildningskost-

nader mm.

4 342

4 132

4400

5 870

4 100

Medelsbehov

101075

123423

124785

121370

119600

Budgetåret 1987/88

Nämnden för vapenfriutbildning

Nämnden för vapenfriutbildning beräknar behovet av tjänstgöringsdagar till 650000 kr. Medelsbehovet beräknas på följande sätt.

A. Vapenfria tjänstepliktiga

1. Förmåner för vapenfria tjänstepliktiga kostar 100 milj. kr.

2.

Kostnaderna för familjebidrag uppgår till 15 milj. kr.

3.

Kostnaderna för särskild hjälpverksamhet uppgår till 150000 kr.

4.

Fritidsstudieverksamheten kostar 350000 kr.

B. Ersättning för utbildningskostnader m. m.

Nämnden för vapenfriutbildning föreslår att ersättningen till bidragsberät­tigade utbildningsanordnare för grundutbildning av vapenfria höjs från 3000 kr. lill 4000 kr. per vapenfri. Dessa kostnader beräknas därmed uppgå till 5,6 milj. kr. Kostnaderna för medinflytandeverksamheten beräk­nas till 270000 kr.

Föredragandens överväganden

Jag kan i huvudsak godta vad nämnden för vapenfriutbildning har anfört om vapenfriutbildningen under planeringsperioden.

261

Min beräkning av medelsbehovel framgår av sammanställningen över     Prop. 1986/87:95 kostnader och medelsbehov.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört och till sammanställningen över kostnader och medelsbehov hemställer jag atl regeringen föreslär riksda­gen

all till Vapenfria Ijänslepliktiga för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 119600000 kr.

262

Bilaga l.l     Prop. 1986/87:95

Förslag till

Lag om ändring i familjebidragslagen (1978:520)

Härigenom föreskrivs atl 9§ familjebidragslagen (1978:520) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Familjepenning beräknas för må­nad till högst / 225 kronor för barn och till högst 2 150 kronor för annan person. Familjepenning för den som uppbär ersättning för vård som avses i 7 §7 eller för den som har rält till underhållsbidrag, som tjän-steplik tig är skyldig att utge, fär dock inte överstiga ersättningens eller bidra gets belopp för månad.

9§

Föreslagen lydelse

Familje penning beräknas för må­nad lill högst / 325 kronor för barn och till högst 2 J50 kronor för annan person. Familjepenning för den som uppbär ersättning för värd som avses i 7 §7 eller för den som har rätt till under hällsbidrag, som tjän­slepliktig är skyldig att utge, får dock inte över stiga ersättningens eller bidragets belopp för månad.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1987.

263

Bilaga 1.2     Prop. 1986/87:95

Remissvaren om 1984 års försvarskommittés

rapport (SOU 1985:23)

"Svensk säkerhetspolitik inför 90-talet"

1984 års försvarskommitte tillsattes i mars 1984 med uppgift att utarbeta förslag om säkerhetspolitikens inriktning och totalförsvarets utveckling efter budgetåret 1986/87. Kommittén lämnade en första rapport med titeln "Svensk säkerhetspolitik inför 90-lalet" (SOU 1985:23) i maj 1985.

Rapporten har från 20 juni till 15 november 1985 varil pä remiss hos etl stort antal myndigheter, institutioner och organisationer. Ett sextiotal remissvar har inkommit till försvarsdepartementet.

I rapporten redovisar kommittén sina bedömningar av den internationel­la utvecklingen med tonvikt pä öst-väst-relationerna och det nordeuro­peiska området. Kommittén diskuterar tänkbara konfiikter och hot som skulle kunna uppstå och som kan beröra Sveriges säkerhet. Den svenska samhällsutvecklingen belyses från resurs- och sårbarhetssynpunkt. Mot denna bakgrund redovisar kommittén sina förslag om svensk säkerhetspo­litik och dess viktigaste komponenter, utrikes- och försvarspolitiken. Kommittén är enig i sina förslag.

Överbefälhavaren delar i allt väsentligt försvarskommitténs beskrivning­ar och bedömningar och förslagel till inriktning av vår säkerhets- och försvarspolitik. Överbefälhavaren anser emellertid alt vissa områden är ofullständigt behandlade och utvecklar närmare sina synpunkter i anslut­ning till dessa. Civilförsvarsstyrelsen, överstyrelsen för ekonomiskt för­svar, civilbefähavarna i Södra, Västra och Östra civilområdena, statens vattenfallsverk samt länsstyrelserna i Malmöhus, Västernorrlands, Norr­bottens, Västerbottens och Jämtlands län formulerar sina sammanfattande omdömen på liknande, instämmande sätt.

Många finner det värdefullt med den fortsalla enigheten i grundläggande säkerhetspolitiska frågor. Detta säger civilbefälhavaren i Södra civilomrä-det. Centerns kvinnoförbund. Folkpartiets ungdomsförbund och kvinno­förbund, Sveriges reservofficersförbund och Allmänna försvarsförenin­gen. Andra, t.ex. Socialdemokratiska ungdomsförbundet. Lantbrukarnas riksförbund och Göteborgs universitet lägger tonvikt vid rapporten som grund för en breddad säkerhetspolitisk debatt. Styrelsen för psykologiskt försvar och länsstyrelsen i Stockholms län föreslår att rapporten ges ut i populärupplaga för att främja debatten. Kungliga Krigsvetenskapsakade­mien anser att rapporten tillsammans med en sammanställning av remiss­varen bör kunna användas i undervisningen.

Centerns kvinnoförbund ser det som väsentligt att folkrörelserna även får ta del av och yttra sig över kommitténs slutliga betänkande, som beräknas komma hösten 1986.

Överstyrelsen för ekonomiskt försvar, kommerskotlegium och Ingen­

jörsvetenskapsakademien erinrar om den ökade betydelse som internatio-

264

nella ekonomiska förhållanden och vårt lands tekniska kompetens har fått.     Prop. 1986/87:95 Detta borde ha ägnats mera uppmärksamhet.

Mänga remissvar berör endast någon begränsad del av försvarskommit­téns rapport, nämligen sådant som myndigheten eller organisationen haft särskild anledning av bevaka.

Den mest påtagliga kritiken mot rapporten gäller att den är för snävt inriktad på militära konflikter. Denna kritik behandlas utförligt nedan i avsnittet "Avvägningar i säkerhetspolitiken". En förskjutning från en bredare syn pä säkerhetspolitiken skulle ha skett sedan förra försvarskom­milléns motsvarande rapport. Sådana synpunkter framförs av Socialdemo­kratiska ungdomsförbundet, kvinnoförbundet och broderskapsrörelsen, Göteborgs, Lunds och Uppsala universitet. Svenska freds- och skilje­domsföreningen. Kristna fredsrörelsen. Internationella kvinnoförbundet för fred och frihet och Sveriges frikyrkoråd. Kvinnor för fred anser att kommittén invaggar oss i en känsla av falsk trygghet och Arbetsgruppen för en svensk folkriksdag för nedrustning vill ha alternativa mönster för säkerhetspolitiken presenterade.

Från främst freds- och antikärnvapenrörelserna kritiseras kommitténs föreställningar om etl framtida krigs karaktär. Riskerna för och verkning­arna av ett kärnvapenkrig anses vara underskattade. Möjligheterna att ta hand om de skadade är små. Denna kritik presenteras nedan i avsnittet "Kärnvapen"

Norden mellan öst och väst

Försvarskommittén beskriver i kapitel 2 och 3 den säkerhetspolitiska miljön, dels öst-väst-relationerna, dels det nordeuropeiska området. Kom­mittén bedömer att spänningsförhållandet mellan supermakterna, och där­med mellan maktblocken, även inför framtiden kommer att vara av avgö­rande betydelse för den internationella säkerheten. Den strategiska jäm­vikt och ömsesidiga andraslagsförmåga som etablerats har lett till återhåll­samhet och försiktighet i supermakternas agerande gentemot varandra. Men den snabba tekniska utvecklingen ökar parternas osäkerhet om mot­partens avsikter och resurser liksom farhågor att komma i ett militärt underläge. Detta kan leda till försämringar av det politiska klimatet. Många faktorer försvårar nedrustningsförhandlingarna - institutionella och struk­turella faktorer, den snabba vapentekniska utvecklingen och den bristfäl­liga ömsesidiga insynen.

Kommittén noterar alt det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets strategiska belydelse har ökat under en längre tid. Skälen härtill är främst kärnvapenstrategiska men också marinstrategiska och luftoperaliva. Även om stormaktsblockens ökade aktivitet i området i första hand bör ses som elt led i bevakningen av deras globala intressen så får den återverkningar och konsekvenser för de nordiska länderna. Därmed understryks vikten av de nordiska ländernas egen säkerhetspolitik som en stabiliserande faktor i området.

Ambassaderna i Bonn, London, Paris, Moskva och Oslo instämmer i

kommitténs bedömningar av de internationella förutsättningarna för den

265

svenska säkerhetspolitiken. Från Paris anförs att rapporten är värdefull     Prop. 1986/87:95 därför atl den å ena sidan klart redovisar grunderna för den svenska säkerhetspolitiken, sådana de utvecklas under lång tid, men samtidigt, å den andra, visar nödvändig öppenhet för de förändringar som kan registre­ras i värt närområde.

Frän Moskva rapporteras att del rör sig om gradvisa men långsiktiga förändringar i vårt närområde, vilka på ett lill synes varaktigt sätt kommer att ställa ökade krav på den svenska säkerhetspolitiken.

Ambassaden i London noterar att rapporten i sina strategiska resone­mang konsekvent talar om det nordeuropeiska och nordatlantiska området som en enhet. Ordvalet kommer enligt ambassaden att observeras med gillande av brittiska experter, som länge hävdat att vi i Sverige är alltför benägna atl betrakta Norden som en separat region, skyddad från spän­ningar i omvärlden.

Överbefälhavaren delar i allt väsentligt kommitténs bedömningar men anser att vissa områden är ofullständigt behandlade. Han saknar en be­skrivning av den grundläggande intressemotsättningen mellan supermak­terna, som torde komma att bestå inom överskådlig tid. Han fäster upp­märksamheten på de bägge stormaktsblockens starkt ökade satsning på konventionella stridskrafter och påpekar att moderniseringen av vapenar­senalerna är förenad med höga kostnader. Däriör kommer stormaktsblock­ens styrkor att bestå av förband och system med varierande modernitet och kvalitet. Den strategiska och tekniska utvecklingen skapar större möjligheter till integrerade och snabba operationer över större områden.

Överbefälhavaren anser att rapporten innehåller en god sammanfattning av de faktorer .som bidragit till Nordens ökade strategiska betydelse, men finner atl Öslersjöutloppens betydelse inte tillräckligt belysts.

Civilförsvarsstyrelsen, överstyrelsen för ekonomiskt försvar och försva­rets forskningsanstalt ansluter sig till kommitténs bedömningar.

LIniversitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] anser att en analys av varför avspänningen inte blev bestående skulle varil viktig som grund för anlaganden om den framtida utvecklingen av öst-väsl-relationerna. Universitetet i Uppsala finner att kommittén genomgående tycks ulgå från att nuvarande tendenser består. Mot bakgrund av de stora överraskningar som 1980-lalet hittills erbjudit borde olika framtidsbedömningar ha diskuterats.

Svenska kyrkan pekar ocksä pä de dynamiska utvecklingsfaktorerna i både öst och väst som varit värda en mer ingående uppmärksamhet.

Kvinnor för fred anser att kommittén alltför litet berör Norges växande betydelse för USA:s atomstralegi och den ökade militära verksamheten i vårt närområde.

Den traditionella hotbilden

Försvarskommittén redovisar en översikt över konflikter och hot som kan

beröra Sveriges säkerhet. Därvid behandlas militära hot mot Sverige i

samband med krig i Europa, problem i en neuiralitetssituation, militära hot

i fredstid och ekonomiska hot.

Det nordeuropeiska och nordatlanliska områdets ökade strategiska be-

266

lydelse, motsättningarna mellan stormaktsblocken och den militärtekniska     Prop. 1986/87:95 utvecklingen har sammantagna lett till att Sveriges läge blivit mera utsatt i samhand med kriser och väpnade konflikter i vår omvärld. Denna utveck­ling har också lett till ökade påfrestningar i fred, främst i form av kränk­ningar av vårt territorium.

Kommittén finner det osannolikt alt ett krig mellan maktblocken i Euro­pa kommer att uppstå som följd av överlagda beslut. Mera sannolikt är atl det uppstår genom en oavsiktlig upptrappningsprocess. Stormakternas väsentligaste militära intressen för vårt område torde vara atl utnyttja det i ett konventionellt krig. Ett kärnvapenkrig skulle med största sannolikhet bli kort. Stormakterna skulle tvingas koncentrera sig helt på att fä ett slut pä kriget och klara sin egen fortsatta existens.

Överbefälhavaren konstaterar att alla bedömningar av karaktären av ett eventuellt framtida krig i Europa är behäftade med avsevärda osäkerheter. Vi måste i vår försvarsplanering beakta såväl kortvariga, begränsade ope­rationer som mera utbredda eller utdragna krigshandlingar och dessutom ägna siörre uppmärksamhet ät hot under fred och i krissituationer.

Bland viktigare förändringar som överbefälhavaren pekar på kan näm­nas stormakisblockens starkt ökade satsning på de konventionella strids­krafterna, de större möjligheterna till snabba operationer över stora områ­den och en ökad risk att Sverige berörs tidigt eller till och med före en i övrigt öppen konflikt mellan maktblocken. Ju viktigare mäl en angripare har i det nordiska området, desto större blir behovet att utnyttja svenskt område.

Överbefälhavaren anser att Öslersjöutloppens betydelse för maktbloc­ken inte blivit tillräckligt belyst av kommittén. Danmark kan utnyttjas av både flyg- och markstridskrafter för att påverka utvecklingen i Central­europa. Även om Öslersjöulloppen fär betydelse för sjökriget först vid ett utdraget krig kan operationer för att få kontroll över dem inledas tidigt i en konflikt.

Civilbefälhavaren i Bergslagens civilomräde finner atl kommitténs be­skrivning av militära hot mot Sverige är allmänt hållen. En prioritering meUan hoten eUer hoiriktningarna efterlyses tiU ledning för en resursför­delning mellan olika delar av landet.

Statens jordbruksnämnd diskuterar möjligheten att en angripare lyckas ta delar av Sverige, t. ex. delar av övre Norrland, delar av södra Sverige eller en korridor genom Mellansverige, och att operationerna därefter stannar upp. Sådana situationer skulle få stora konsekvenser från försöri-ningssynpunkt. Därför vill jordbmksnämnden ha ett ställningstagande om de skall ligga lill gmnd för planeringen.

Göteborgs universitet efterlyser en analys av eskalationsprocesser som skulle kunna leda till krig i Europa och hot mot Sverige. En sådan analys skulle vara av utomordentlig betydelse för Sveriges möjligheter att tidigt under en kris vidta åtgärder inom totalförsvaret.

Lunds universitet finner hotbildsresonemanget väl traditionellt mot bak­grund av de iakttagelser kommittén gjort i föregående kapitel. Resone­manget om kemiska stridsmedel framstår som alltför ytligt.

Sveriges reservofficersförbund anser att stormakisblockens benägenhet

267

att ta risker måste vara siörre i Nordeuropa än i Centraleuropa. Detta     Prop. 1986/87:95 innebär att en konflikt i Europa mellan maktblocken mycket väl kan böria i Nordeuropa och att den kan få en överraskande och plötslig öppning.

Kungliga Krigsvetenskapsakademien finner att kommittén i alltför liten utsträckning betonat den förhärskande ideologiska konflikten mellan öst och väst. Därmed har krigsorsakerna och intressen av att anfalla Sverige fått en alltför ytlig behandling. Kommittén har lagt för stor vikt vid krig i Europa genom olycksfall eller spridning av utomeuropeiska konflikter. Akademien anser att etl storkrig i Europa skulle kunna utlösas genom ett medvetet beslut. Motiven bakom detta beslut bör preciseras som gmnd för analys av krigsmål, krigets varaktighet och geografiska utbredning.

Akademien diskuterar möjligheten av sådan aggression riktad mot Sveri­ge att huvudmotståndaren, dvs. del andra stormaktsblocket, inte vill eller kan ingripa. Som exempel nämns militära och ekonomiska hot i fredstid, isolerat eller överraskande angrepp och utpressning genom terrorhot. Des­sa fall bör ägnas uppmärksamhet i kommitténs fortsatta arbete.

Försvarets forskningsanstalt framhåller att det är oklart hur starkt åter­hållande politiska och militäroperativa krafter är mot användning av ke­miska stridsmedel i ett konventionellt krig. Dessa stridsmedel måste be­traktas som ett reellt hot.

Kärnvapen

Försvarskommittén anser i sitt betänkande att det är sannolikt att ett eventuellt framtida krig åtminstone inledningsvis kommer att föras med konventionella vapen. Risken för upptrappning lill kärnvapennivå är sär­skilt påtaglig om någon av parterna finner att ett fortsatt konventionellt försvar inte kan genomföras. En första demonstrativ kärnvapeninsals kan då göras. Varie beslut om kärnvapeninsats måste dock framstå som ödes­digert för dem som ytterst bär ansvaret.

Att bestämt uttala sig om sannolikheten av att kärnvapen sätts in i ett framtida krig i Europa synes inte meningsfullt, summerar kommittén.

En del remissinstanser instämmer i kommitténs bedömning, bl.a. för­svarets forskningsanstalt, som pekar på den stora och genuina osäkerhe­ten. Sverige bör ta hänsyn till att det finns många länkbara krigsföriopp, från utdragna konventionella konflikter till snabba upptrappningar lill kärnvapennivå. Uppsala universitet anser att 1984 års försvarskommitté, till skillnad från den föregående försvarskommittén, på ett tydligt sätt framhåller riskerna med den pågående kärnvapenutvecklingen.

Nedrustningsdelegationen i Geneve menar atl risken minskat för att kärnvapen skall komma till användning i regionala konflikter. Från den amerikanska debatten rapporterar ambassaden i Washington om en "ökad medvetenhet om att sannolikheten ökat för att ett storkrig i Europa blir konventionellt".

En del remissvar är däremot tveksamma, eller direkt kritiska, till kom­

mitténs bedömning av riskerna för kärnvapenkrig. Det är direkt fariigt atl

tro att ett krig i Europa kan föras utan kärnvapen, tycker t. ex. Kvinnor för

fred. Svenska freds- och skiljedomsföreningen tycker alt kommitténs argu-

268

mentering för att kriget inledningsvis blir konventionellt är "svår, luddig     Prop. 1986/87:95 och motsägelsefull". Kärnvapen kommer att tillgripas redan under kon­fliktens första dygn, tror Kristna fredsrörelsen.

De socialdemokratiska sidoorganisationerna, ungdomsförbundet, kvin­noförbundet och broderskapsrörelsen, anmärker på alt kommittén inte kritiserar avskräckningsteorin. Tvärtom kan man på vissa ställen utläsa ett vissl stöd för denna doktrin. Det kan inte vara officiell svensk politik, tycker organisationerna. Kommitténs syn på kärnvapendebatten i Europa är alltför NATO-präglad och tar inte upp det positiva i det folkliga engage­manget i fredsfrågan, anser man.

Även nedrustningsdelegationen i Geneve diskuterar den svenska synen på kärnvapenavskräckningen. Även om den svenska regeringen inte anser att avskräckningen på läng sikt kan utgöra en tillfredsställande utgångs­punkt för nationens inbördes relationer, så är det på kort och medellång sikt svårt att se hur någon annan ordning kan åstadkommas. Mera bekym­rade har vi på svensk sida anledning att vara för den s.k. utvidgade kärnvapenavskräckningen, som handlar om alt möta aggression med kon­ventionella vapen med kärnvapen.

De båda yrkesgrupperna Svenska läkare och ingenjörer mot kärnvapen (SLMK respektive SIMK) diskuterar risken för kärnvapenkrig ingående i sina remissvar. Läkarna håller med om att risken för kärnvapenkrig är låg i en politiskt stabil situation. I ett spänt internationellt läge kan bilden snabbi förändras. Kontrollen över kärnvapen måste då antagligen delege­ras. Tillsammans med den psykiska pressen innebär detta att risken ökar för att kärnvapen kommer till användning. Detta gäller särskilt taktiska kärnvapen. Inte bara de tekniska ulan också de psykologiska riskfaktorer­na måste beaktas. Kommittén underskattar enligt de två organisationerna också risken för kärnvapenkrig genom tekniska felfunktioner.

Om en väpnad konflikt trots allt skulle utbryta mellan supermakterna är tidig insats av taktiska kärnvapen i Centraleuropa sannolik om NATO följer sin avskräckningsdoktrin, anser SLMK.

Vi instämmer i kommitténs bedömning av åtgärderna för att förebygga krig - och finner atl kärnvapenkrig ändå kan uppslå, menar Svenska in­genjörer mot kärnvapen (SIMK). Detta kan ske genom upptrappning av elt konventionellt krig eller en kombination av tekniska fel och mänskliga felbedömningar eller genom en första insats från en mindre kärnvapenstat.

SIMK anser att den tekniska utveckhngen kan bidra både till all öka och minska risken för kärnvapenkrig. De tekniska kontrollfunktionerna har hittiUs fungerat. Men en rad faktorer bidrar till öka risken för kärnvapen­krig:

-

Missilerna blir rörligare, snabbare och mera träffsäkra, vilket bl.a. innebär kortare förvarningstider. USA:s strategiska försvarsinitiativ (SDI) kan innebära att människor inte alls kommer att finnas med i beslutsprocessen.

-

Kärnvapen finns numera i stort sett i varje vapenslag hos supermak­terna. Det mest oroande är ökningen hos sjöstridskrafterna.

-

Missilerna kan ha antingen kärnvapenstridsspets eller konventionell

stridsspets utan att det kan avgöras utifrån.

269

-

Kärnladdningarna blir alll svagare, i vissa fall ner till en sprängstyrka på     Prop. 1986/87:95 10 ton.

-

Den tekniska utvecklingen urholkar doktrinerna som bygger på ömsesi­dig garanterad förstörelse och har lett till tal om att vinna ett kärnva­penkrig.

-

Kärnvapenteknologi är i ökande grad tillgänglig för stater som idag inte har kärnvapen.

Försvarskommitlén sammanfattar att "lyckas vi stå utanför en inledan­de, konventionell fas av ett storkrig minskar även risken för att vi blir utsatta för bekämpning med kärnvapen".

En del remissvar ifrågasätter denna slutsats. Längst går Kvinnor för fred som menar att vi blir säkra kärnvapenmål om vi gör allvar av vår föresats att t. ex. skjuta ner kryssningsmissiler som passerar svenskt luftrum. "Ett starkt försvar skulle då dra på oss kärnvapen". Svenska sektionen av Internationella kvinnoförbundet för fred och frihet anser atl kommitténs slutsats är "egendomlig" och tycks bygga på tron pä att ett kärnvapenkrig går atl begränsa, vilket knappast ens stormakterna själva tror på idag.

Hela kommitténs resonemang om kärnvapenfrågor är mycket summa­riskt, tycker civilbefälhavaren i Bergslagens civilområde. Om något av maktblocken behöver svenskt territorium för att nå vitala fördelarkan man då överväga all sätta in kärnvapen för att snabbt bryta vårt motstånd och med liten risk för vedergällning/upptrappning? Även Kungliga Krigs­vetenskapsakademien pekar på denna risk.

Rapporten förmår inte riktigt klargöra eller gradera effekterna av olika nivåer av kärnvapeninsatser och bidrar därmed till att minska förståelsen för vad kärnvapenkrig innebär, anser Svenska läkare mot kärnvapen (SLMK). Med tanke pä alla de vetenskapliga rapporter som finns om konsekvenserna av ett kärnvapenkrig är detta en svår brist. Effekterna av kärnvapenkrig kan drabba Sverige utan atl kärnvapen detonerar på svenskt territorium. Det rör sig om "grov underskattning av kärnvapenkri­gets konsekvenser".

En planering till skydd mot effekterna av kärnvapenkrig i vår omvärld kan mildra konsekvenserna för vår del avsevärt, anser försvarskommittén. Våra skyddsåtgärder bör också syfta till alt öka vår förmåga att stå emot hot om kärnvapeninsatser. Om kärnvapen sätts in mot Sverige bör total­försvarels resurser kraftsamlas till alt skydda och undsätta befolkningen och bereda de skadade värd. Kommittén diskuterar ocksä principerna för sjukvård och socialtjänst i krig.

Svenska läkare mot kärnvapen (SLMK) kritiserar kommitténs förslag på detta område:

-

Avsnittet sjukvård och socialtjänst mäste tyvärr sägas vara oacceptabelt dåligt. Den summariska framställningen belyser pä intet sätt de oer­hörda problem hela sjukvårdsorganisationen skulle ställas inför även om Sverige endast i liten utsträckning berördes av kärnvapenkrig.

-

Resurserna i landet för vård av brännskadade räcker till omkring 20 patienter. Även en liten laddning av Hiroshima-storlek skulle ge tusen­tals svårt brännskadade för alt inte nämna problemet med alla patienter

som har kombinalionsskador, t. ex. strål- och brännskador. Detta skall

270

dock inte ses som en kritik mol det svenska civilförsvaret. Inget sjuk-     Prop. 1986/87:95 värdssystem klarar av atl ge adekvat värd ens vid små kärnvapenin­satser. - Rapportens behandling av sjuk- och hälsovården är mycket knapphän­dig och saknar i betänklig grad insikt och realism, konstaterar SLMK. Även en rad andra remissinstanser instämmer i denna kritik av kommit­téns betänkande. Civilbefälhavaren i Bergslagens civilområde efterlyser ett resonemang om hur det svenska försvaret skall kunna fortsättas även efter en begränsad insats av kärnvapen mot Sverige. När det gäller värd av skadade efter etl kärnvapenanfall är inga förberedelser gjorda eller plane­rade.   Ansvarsförhållanden   måste   klariäggas.   anser  civilbefälhavaren. Även Socialdemokratiska kvinnoförbundet och broderskapsrörelsen efter­lyser ett konkret resonemang om detta.

Uppsala universitet anser att 1984 års försvarskommitte har en mera realistisk syn på förmågan all stå emot ett kärnvapenangrepp än tidigare försvarskommitléer. som talat mera om atl fortsätta försvaret efter ett kärnvapenangrepp än om att ta hand om skadade. Delta understryker att arbetet för kärnvapennedrustning direkt berör svensk säkerhet, samman­fattar universitetet.

Den för sjukvården ansvariga myndigheten, socialstyrelsen, håller i huvudsak med kommittén om att totalförsvarets resurser efter ett kärnva­penangrepp mäste kraftsamlas till att ta hand om de skadade.

I en sådan situation blir det nödvändigt att förändra vårdstandard och behandlingsmetoder och kraftsamla de tillgängliga medicinska resurserna till dem som har en rimlig chans att överieva. anser socialstyrelsen.

En särskild fräga i delta sammanhang är hur vi ska skydda oss mot den elektromagnetiska puls (EMP) som uppstår vid kärnvapenexplosioner pä hög höjd och som man befarar kan allvariigt skada t. ex. elektronik. Civil­försvarsstyrelsen betonar atl en EMP som slår ut motståndarens lednings­system kan göra det omöjligt att få ett snabbt slut på kriget. Det kan därför inte ligga i någondera partens intresse att slå ut motståndarens ledningssys­tem. Delta talar för en lägre risk för insats av detta slag. Eftersom Sverige ändå ligger i närheten av spanings- och ledningssystem av vital betydelse för stormakterna så bör skyddsåtgärder mot EMP ändå ägnas stor upp­märksamhet. Även televerket tar upp EMP och anser att kommitténs syn på kärnvapenhotei stärker verkets uppfattning att mycket dyra åtgärder till skydd mot EMP inte bör prioriteras i allmänna telenät av den typ som televerket ansvarar för.

För svensk del bör det vara ett säkerhetspolitiskt inlresse att i nedrust-ningspoliiiska sammanhang prioritera sådana initiativ som skulle bidra till att reducera kärnvapenhotet mot vårt land, skriver nedrustningsdelega­tionen i Geneve. En sådan politik måste dock utformas med hänsyn tagen till den övergripande säkerhetspolitiska situationen. Delegationen går där­efter igenom olika nedrustningsåtgärder på kort och läng sikt, bl. a. prov­stopp, avtal om förbud mot kärnvapen osv.

Ett utförligt resonemang om svensk politik i syfte att förhindra kärnva­

penkrig finns i remissvaret från Svenska ingenjörer mot kärnvapen

(SIMK). Sverige måste föra en aktiv politik i detta avseende, och se till att

271

vi har det nödvändiga tekniska och strategiska kunnandet. Mer resurser     Prop. 1986/87:95 bör läggas pä denna del av säkerhetspolitiken, anser SIMK.

Försvarskommittén talar ganska kortfattat om den svenska politiken för att förhindra kärnvapenkrig. Några samlade åtgärder nämns dock inte, anser SIMK, och hänvisar till det seminarium om "krig av misstag" som SIMK och andra yrkesgrupper arrangerade i Stockholm i februari 1985. De förslag som där diskuterades kan ligga till grund för nya svenska nedrust-ningsiniliativ. SIMK talar för en rad förtroendeskapande åtgärder som kan bidra till att hejda kärnvapenupprustningen och som dessutom är möjliga att kontrollera: ett totalt provslopp för kärnvapen, reduktion av kärnva­penstyrkorna, stopp för ulplacering av vapen i rymden, stopp för nya anti-satellitvapen. Även i det nationella perspektivet bör vi vidta åtgärder som minskar risken för kärnvapenspridning, t.ex. stopp för export av produkter och tekniskt kunnande som stöder kärnvapenupprustningen.

Både första användning av kärnvapen och svarsanfall är det grövsta tänkbara brottet mot mänskligheten, anser Kvinnor för fred. Denna folk-rättsliga aspekt på kärnvapenhotet behandlas ingående i remissvaret från Svenska jurister mot kärnvapen (SJMK). Det folkrättsliga skyddet för alla neutrala stater måste stärkas och ut'idgas långt utöver nuvarande nivå. Det är absurt, menar SJMK, att 1985 års kryssningsmissiler diskuteras i förhållande till 1907 års folkrättsliga regler om neutralitet. Därför bör Sverige i FN väcka frågan om en separat och grundlig översyn av 1907 års Haag-konvention.

I ett vidgat neutralitelsskydd bör ingå t. ex. begränsningar av främmande makters marina närvaro eller övningar i närheten av neutrala staters terri­torium, förbud mot att i fredstid planera för att i krig överflyga neutralt territorium med t.ex. kryssningsmissiler samt sanktioner vid kränkningar av neutraliteten i fred och i krig.

Sverige bör principiellt hävda att endast sådana militärdoktriner som låter sig förenas med folkrätten är acceptabla, tycker SJMK.

Avvägningar i säkerhetspolitiken

"Sveriges säkerhetspolitik, liksom andra länders, syftar till all bevara landets oberoende". Så inleds den definition av målet för säkerhetspoliti­ken som riksdagen lade fast 1968 och som samtliga försvarskommittéer och försvarsbeslut sedan dess instämt i.

Definitionen anger två allmänna vägar för atl nå detta mål: å ena sidan att "trygga en nationell handlingsfrihet", ä andra sidan att "i samband därmed utåt verka för internationell avspänning och en fredlig utveck­ling". Hur avvägningen skall ske mellan dessa både vägar finns det olika åsikterom bland remissvaren.

Av alla remissvaren finns det egentligen bara ett som klart markerar en annan syn på säkerhetspolitikens mål. Det är Kvinnor för fred (KFF), som i kommitténs rapport säger sig sakna "del yttersta målet för vår säkerhets­politik, alt folkets livsmöjligheter och en levande miljö bevaras". "För­svar till döds är inget försvar", menar KFF.

Även Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund och broderskapsrö-

272

relsen iSSKF/SKSF) resonerar om säkerhetspolitikens mål. Organisatio-     Prop. 1986/87:95 nerna menar att den förra försvarskommitlén valde en mera ändamålsenlig uppläggning när den systematiskt gick igenom olika ätgärder för att nå säkerhetspolitikens olika del:

-

fredlig utveckling i väriden,

-

främja freden i Europa och Norden,

-

skapa förtroende för den svenska alliansfria politiken,

-

förhindra och begränsa konsekvenserna av fredskriser,

-

avhälla från ekonomisk och annan icke-militär aggression,

-

begränsa konsekvenserna av krig i värt närområde,

-

avhälla från militär aggression,

-

fullfölja säkerhetspolitiken om Sverige råkar i krig.

Olika instrument har olika relevans för de olika målen, anser SSKF/SKSF, och i säkerhetspolitiken är mälen, inte instrumenten, det centrala. En mera målinriktad analys skulle ge en bättre grund för att fördela resurserna mellan säkerhetspolitikens olika delar.

Även om enigheten förefaller att vara stor om säkerhetspolitikens mål så finns det bland remissvaren olika åsikter om dels vad som hotar Sveriges säkerhet, dels vilken betoning de olika instrumenten i säkerhetspolitiken bör ha.

I rapporten tecknar kommittén de allmänna dragen i den internationella utvecklingen och pekar kortfattat på den risk för konflikter som utgörs av t.ex. den växande klyftan mellan rika och fattiga länder, miljö- och svält­katastrofer, politiskt förtryck samt bristande respekt för mänskliga fri- och rättigheter. Kommittén betonar att spänningen mellan öst och väst, och i första hand dess militärstrategiska aspekter, är ett gmndläggande problem för den internationella säkerheten. Lösningar av regionala eller nationella konfiikter försvåras av att stormakterna tenderar atl betrakta också sådana konflikter i ett öst-väst-perspektiv.

Militärt angrepp mot vårt land bedöms även i fortsättningen vara det största hotet mot vår nationella säkerhet, sammanfattar kommittén. Hu­vuddelen av analysen av den säkerhetspolitiska miljön ägnas också ål öst-väst-frågor och utvecklingen i det nordeuropeiska området.

Mänga remissinstanser tycker att försvarskommittén gett en alltför snäv beskrivning av den säkerhetspolitiska hotbilden.

Socialdemokratiska ungdomsförbundet efterlyser en utförligare beskriv­ning av det globala läget, problem och hot.

Frikyrkorådet har en liknande uppfattning och säger att de stora, över­gripande säkerhetsfrågorna om vapenutspridning, vapenhandel, felaktig användning av naturtillgångar, miljöförstöring, hungerns samband med den transnationella jordbruksindustrin, bristen på jordreformer, icke-stat-liga och av stormakterna stödda arméer är exempel pä problemområden som utredningen ytligt eller inte alls berör.

Andra menar alt kommittén underskattat det hot mot freden, och där­

med mot Sverige, som ligger i nord/syd-frägoma, dvs. frågan om den

växande klyftan mellan fattiga och rika länder. Svenska kyrkans central­

styrelse menar att det finns ett samband mellan nord/syd-och öst/väst-

konfliklen, som kommittén borde ha analyserat närmare. Frågor om hung-

273

18    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95

er, massfattigdom och den sociala orättvisan faller nästan helt och hållet     Prop. 1986/87:95 utanför den ram som kommittén valt.

Uppsala universitet pekar på utvecklingen i Iran som ett exempel pä hur ulvecklingssträvanden i Tredje Världen kan resultera i kriser som också direkt berör oss i Nordeuropa. Ett snävt säkerhetsbegrepp leder till att dessa kopplingar försummas, anser universitetet. Även Svenska freds- och skiljedomsföreningen (SFSF), Kristna fredsrädet m.fl. efteriyser en när­mare analys av hur nord/syd-frågorna påverkar vår säkerhet. Kommittén bortser från t.ex. skuldkrisen, arbetslösheten och de protektionistiska tendenserna, anser SFSF.

I belänkandet behandlar försvarskommittén säkerhetspolitikens olika instrument: utrikespolitiken, försvarspolitiken, handels- och biståndspoli­tiken. Kommittén anser att utrikes- och försvarspolitiken utgör de centrala dimensionerna i säkerhetspolitiken.

Överbefälhavaren och några organisationer med militär anknytning häl­sar kommitténs bedömning med tillfredsställelse. ÖB betonar att trovär­digheten i väsentliga delar av vår utrikespolitik fömtsätter att den stöttas av elt starkt svenskt totalförsvar. "Om försvarskraften försvagas blir således även utrikespolitikens gmnd bräckligare". Sveriges reservofficers­förbund berömmer t. ex. rapportens "klarhet, skärpa och realism". Mode­rata ungdomsförbundet (MUF) tar avstånd frän alla tendenser till atl tona ned det svenska försvarels betydelse till förmän för utrikespolitiken. Det är försvaret som är den främsta garanten för vårt nationella oberoende. Utan ett starkt försvar saknar neutralitetspolitiken trovärdighet. Saknas den militära förmågan är vår politiska strävan atl stå utanför en eventuell konflikt av underordnad betydelse, anser MUF.

De flesta av de remissvar som diskuterar avvägningen mellan säkerhets­politikens olika instrument anser atl utrikespolitiken, särskilt nedrust­nings-, handels- och biståndspolitiken, fått för lite betoning i förhållande till säkerhetspolitikens militära aspekter.

Ett par av remissvaren antyder en radikalt annorlunda syn på avvägning­en i säkerhetsapolitiken, där frågan om Sveriges oberoende uppenbarligen spelar en tämligen undanskymd roll Svenska sektionen av Internationella kvinnoförbundet för fred och frihet talar t. ex. om den breda definition av säkerhetspolitiken som "den internationella samlevnaden kräver". Ar­betsgruppen för svensk folkriksdag för nedrustning menar alt kommitténs alltför starka betoning av "nuläget" gör att inriktningen av säkerhetspoliti­ken blir "mera snävt nationell och militär än vad som svarar mot beho­vet".

Även Sveriges frikyrkoråd och de Fria kristna samfundens råd (SFR/SAMRÅD) efteriyser en diskussion om ätgärder som "mer siktar till gemensam säkerhet än till att nationella och regionala säkerheisiniressen ensidigt prioriteras".

De utförligaste diskussionerna om avvägningen i säkerhetspolitiken

finns i remissvaren från universiteten (Stockholms och Umeå universitet

yttrar sig inte över rapporten). Genomgående efteriyser de en djupare

analys av alternativa säkerhetspolitiska strategier. Göteborgs universitet

menar att försvars- och utrikespolitiken baseras på delvis oförenliga prin-

274

ciper, som ytterst går tillbaka på skUda säkerhetspolitiska perspektiv. Prop. 1986/87:95 Säkerhetspolitikens dilemma ligger i att förena dessa båda till synes oför­enliga principer. Samtidigt som kommittén upprätthåller den komplexa synen på säkerhetspolitiken uttrycker den en tendens mot en ökad beto­ning av den försvarspolitiska komponenten. Kommittén markerar det na­tionella perspektivet på bekostnad av del internaiionella. Begreppet "ge­mensam säkerhet" nämns knappast alls, sambandet mellan nedmstning och utveckling endast i föregående, noterar universitetet.

Kommittén faller tillhaka på ett konventionellt säkerhetspolitiskt synsätt enligt vilka militära provokationer föranleder militära motåtgärder, menar instilutionen och efterlyser "större intellektuell skärpa och klarhet".

Göteborgs universitet är inne på samma tema och efterlyser "alternativa scenarier" och "kostnadskalkyler" för olika säkerhetspolitiska lösningar. Kommittén borde ha presenterat vilka "kostnader (politiska, ekonomiska etc) som är förbundna med att upprätthålla den nuvarande målsättningen under olika utvecklingsförlopp i vår omvärld". Även Lunds universitet saknar en analys av olika "länkbara utvecklingsmönster" och menar att kommittén blandar ihop olika tidsperspektiv.

Socialdemokratiska kvinnoförbundet och broderskapsrörelsen betonar att neutralitetspolitiken är del främsta medlet för vår säkerhetspolitik och att kommittén behandlat den alltför knapphändigt. Totalförsvarets bety­delse för neutralitetspolitiken är starkt överbetonad, anser Sveriges frikyr­koråd/De fria kristna samfundens råd (SFR/SAMRÅD). Det är omöjligt att fastställa vad som är ett "tillräckligt starkt totalförsvar" och vad som krävs för att "avhålla från angrepp". Neutraliteten mäste huvudsakligen uttryckas genom icke-militära ätgärder.

1 denna debatt intar Svenska kyrkans centralstyrelse något av en mellan-posiiion och betonar att vi inte kan avstå från ett militärt försvar därför att vi måste kunna värna om vårt territorium i bäde freds- och krigstid. "Ett väpnat försvar är ofrånkomligt". Men samtidigt finns det risk, menar centralstyrelsen, att en alltför stark koncentration pä det militära försvaret kan komma att begränsa våra möjligheter att med andra medel hävda vår nationella suveränitet. "Ett ensidigt förlitande på militära medel vore dock att svika de kristna idealen", citerar centralstyrelsen ur bir.kopsbrevet från hösten 1984. I stället måste vi enträgei söka efter icke-militära lösningar.

Att föisvarskommitténs perspektiv blivit så snävt anser några av re­misssvaren bero på att kommittén fäit fel direktiv och fel sammansättning. Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund och broderskapsrorelsen drar slutsatsen att inför 1992 års försvarsbeslut bör utredningen göras i två steg: först en delvis frislående säkerhetspolitisk utredning med bredare direktiv och sammansättning och mer tid till sill förfogande, samt därefter en totalförsvarsutredning. Också Kristna fredsrädet föroidar en sådan ut:ed-ningsmodcll.

SFR/SAMR,\D föreslår att komnitléii i sitt kommande arbete fär en sådan sammansättning och sådana utvidgade direktiv atl de säkerh .tspoli-tiska analyserna och förslagen väsentligen kan breddas.

De som hårdast betonar biståndspolitikens roll i säkerhetspolitiken är

Folkpartiets kvinnoförbund och ungdomsförbund. Oiättvisorna är ett av

275

de allvarligaste hoten mot fred och frihet i världen. Massiva resursöverfö-     Prop. 1986/87:95 ringar från i-världen möjliggör utveckling av Tredje Världen, anser FPU. Etl omfattande, effektivi u-landsbislånd är ett av de bästa bidrag vi kan ge väridsfreden. FPU vill därför höja biståndet till 2% av BNP.

En utjämning mellan rika och fattiga länder tillsammans med avståndsta­gande från ofrihet och förtryck, varhelst de sker, och ett starkt försvar är grunden för vår säkerhetspolitik, skriver kvinnoförbundet.

Även Svenska röda korset (SRK) pekar pä biståndspolitikens roll i sä­kerhetspolitiken. En helt annan resursfördelning är idag en förutsättning för att skapa något sä när drägliga förhållanden för världens befolkning. I det sammanhanget måste mstningarna i såväl i- som u-länder ses, anser SRK.

Vapenexport, ekonomi, handel och teknik

En del remissvar är kritiska mot den svenska vapenexporten och noterar att försvarskommittén inte närmare har gått in på den frågan. Svenska freds- och skiljedomsföreningen (SFSF) menar att kommittén t. o. m. ratat de resonemang som fanns i den förra kommitténs säkerhetspolitiska rap­port. Mot bakgrund av opinionen mot svensk vapenexport är det av myckel stor vikt att kommittén redovisar sin syn i denna fräga, anser SFSF. Även Socialdemokratiska ungdomsförbundet, kvinnoförbundet och broderskapsrörelsen efterlyser en diskussion om vapenexporten i kom­mande betänkande.

För att Sveriges trovärdighet i internationella nedruslningsdiskussioner skali upprätthållas måste den svenska vapenexporten upphöra, tycker Folkpartiets ungdomsförbund. Svenska kyrkans centralstyrelse nöjer sig med att "med kraft stödja regeringens och riksdagens beslut att så långt det är möjligt begränsa vapenexporten". Även Kvinnor för fred ser vapen­exporten som ett problem i neutralitetspolitiken: "Den svenska vapenex­porten sker ej i enlighet med svensk lagstiftning, vilket skapar misstro i vår omvärid".

En annan uppfattning i delta sammanhang företräder Svenska arbetsgi­vareföreningen/Sveriges industriförbund (SAF/SI), som i sill yttrande be­tonar att en inhemsk försvarsindustri är en säkerhetspolitisk tillgång och att den minskande volymen beställningar till det svenska försvaret ökat problemen: Om försvarsmaterielindustrin skall kunna fortsätta att fylla sin säkerhetspolitiskt viktiga funktion och den produktionskapacitet och kom­petens som finns inom dessa företag inte skall gä förlorad måste tUlämpas en mindre restriktiv politik när det gäller export av försvarsmateriel, skriver SAF'SI.

En stark ekonomi är ett väsentligt säkerhetspolitiskt intresse, konstate­

rar försvarskommitlén. SAF/SI häller med om delta och menar att de

samhällsekonomiska obalanser som utvecklats under de 15 senaste åren

utgör det allvarligaste hotet. Landsorganisationen tar också upp ekono­

min, men ur en annan vinkel: insatsen för att främja trygghet inom landet

utgör etl led i strävanden alt utåt skydda landets fred och oberoende.

276

Människornas känsla av samhörighet och solidaritet, och därmed deras     Prop. 1986/87:95 vilja att försvara landet, kan undergrävas om klyftorna i samhället ökar.

Kommerskollegium tycker att försvarskommittén inte tillräckligt upp­märksammat de säkerhetspolitiska konsekvenserna av de stora strukturel­la förändringar som skett i världens industriproduktion och i väridshan­deln. Kommerskollegium nämner särskilt det västeuropeiska samarbetet, USA:s handelspolitiska agerande saml Finlands vänskaps- och biståndsav­tal med Sovjetunionen. Samma brist pä övergripande synsätt finns när kommittén diskuterar transportfrågor, t. ex. det faktum atl utrikeshandels-flottans mycket konkurrensutsatta läge helt kan komma att förändra förut­sättningarna för transporter i krislägen.

SAF/SI lägger i sitt remissvar huvudvikten vid vårt teknologiska beroen­de av omvärlden. SAF/SI ser detta beroende som någonting i allt väsentligt positivt:

Den globala och regionala ekonomiska integration som är ett resultat av det internationella ekonomiska samarbetet är i sig den kanske starkaste fredsbevarande faktorn i världen, anser SAF/SI.

Den för värt ekonomiska försvar ansvariga myndigheten, överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF), betonar att värt teknologiska beroende kan innebära både att risken för konflikter ökar och att den minskar. Det går inte att generellt säga att situationen på grund av dessa förhåUanden nu är mera konfliktskapande än under 1960-talet, skriver ÖEF.

Vad som däremot hänt är att vi fåll vad ÖEF kallar en "delvis ny konfliktstruklur". Beroendeförhållanden har gett stora västliga i-länder ekonomiska maktmedel av säkerhetspolitisk dignitet, anser ÖEF. Risken för en långsiktig urholkning av Sveriges suveränitet och handlingsfrihet genom ökade beroenden har ökat. Dessa risker bör uppmärksammas mera i framtiden, i synnerhet som detta är risker som inte totalförsvaret har några medel för att motverka.

Landsorganisationen (LO) uppmärksammar också dessa säkerhetspoli­tiska risker och anser all försvaret bör vara så utformat och uppbyggt att behovet av materiel och förnödenheter i allt väsentligt kan tillgodoses inom landet. Detta skulle stärka trovärdigheten i vår alliansfria politik, skriver LO.

SAF/SI håller med om att värt starka beroende av utlandet för att få tillgång till för svensk industri viktiga komponenter i ett utsatt läge kan bli kritiskt. På sikt bör detta beroendeförhållande begränsas. SAF/SI föreslår t.ex. en intensifierad teknikutveckling, målinriktade nationella program för forskning och utveckling samt ökad forsknings- och utbildningsverk­samhet vid våra högskolor. För att höja vår kompetens och för att balanse­ra beroendet av USA bör möjligheterna starkt förbättras för Sverige att delta i del västeuropeiska teknikutvecklingssamarbetet.

Ingenjörsvetenskapsakademien är inne på samma tankar, och efteriyser en utförligare diskussion av tekniska och industriella frågor. I sitt svar hänvisar akademien till det projekt som man bedriver i samarbete med Kungliga Krigsvetenskapsakademien, "Forskning, industri och säkerhet­spolitik för 1990-talet".

Sveriges långsiktiga säkerhet och oberoende kommer i hög och växande

277

19  Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95. Bilagedel

grad att bero av vårl lands tekniska kompetensnivå, konstaterar Ingenjörs-     Prop. 1986/87:95 vetenskapsakademien.

Nedrustning och utveckling

Många remissvar betonar starkt nedrustningspolitikens roll i säkerhetspo­litiken.

Överbefälhavaren anser att det väsentliga är att minska risken för krig överhuvudtaget. Det är därför betydelsefullt att försöka reducera staters förmåga att bedriva offensiv verksamhet i större skala. De strategiska och eurostrategiska kärnvapnen bör begränsas och förhandlingarna om tak­tiska kärnvapen bör kopplas till den konventionella militära balansen. ÖB talar också för ett förbud mot kemiska vapen och anser att politiskt bindande och militärt betydelsefulla förtroende- och säkerhelsskapande åtgärder är i hög grad önskvärda.

Kommitténs kommande betänkanden bör mera utförligt behandla frågan om en kärnvapenfri zon i Norden, tycker Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund (SSU), som anser att kommittén allmänt undervärderat kärnvapnens roll. Det är väsentligt att kommittén noggrant går igenom problem, framkomstvägar och möjligheter. Kommittén borde mera ha framhållit zonens roll som politiskt förtroendeskapande åtgärd, anser SSU. På denna punkt får SSU instämmande från Svenska freds- och skiljedomsföreningen, som ser syftet med zonen som i första hand politiskt och först i andra hand som militärt. Även del Socialdemokratiska kvinno­förbundet och broderskapsrörelsen efterlyser en närmare analys av beho­vet och värdet av en kärnvapenfri zon i Norden.

Mera positiv till kommitténs skrivning om en kärnvapenfri zon i Norden är ambassaden i London, som anser rapportens avsnitt i frågan vara väl avvägt. Del hade dock varit värdefullt, anser ambassaden, om kommittén påpekat atl det är en självklar förutsättning att ett zonfördrag inte innehål­ler några bestämmelser som kan användas för inblandning i vår säkerhets­politik.

Även Landsorganisationen (LO), Lantbrukarnas riksförbund (LRF) och Kvinnor för fred uttalar sig till förmån för en kärnvapenfri zon i Norden.

Bland remissvaren finns egentligen bara en kritisk röst mot tanken på en kärnvapenfri zon i Norden, Moderata ungdomsförbundet (MUF). Det är ännu inte bevisat, anser MUF, atl en zon skulle bidra till ökad säkerhet. Kommitténs påstående alt zon-tanken skulle ha väckt bred anslutning förefaller att vara en sanning med viss modifikation. Stödet kommer främst från socialdemokratiska partier och grupper lill vänster om dem.

De svenska nedrustningsförslagen måste, om de ska föra fredsarbetet framåt, vara balanserade och inte ensidigt gynna den ena sidan. 1 annat fall riskerar Sveriges auktoritet på nedrustningsområdel atl undergrävas. För­slaget om t.ex. en kärnvapenfri korridor i Centraleuropa uppfyller inte detta krav, tycker MUF.

En kärnvapenfri zon i Norden skulle ha den fördelen att den inrymde

precisa åtaganden av de ledande kärnvapenmakterna. Värdet av sådana

åtaganden kan alltid diskuteras, men det kan ändå med fog hävdas alt etl

278

zonarrangemang skulle minska risken för användning av kärnvapen mot     Prop. 1986/87:95 värt land. Sverige bör fortsätta det fördjupade analysarbetet av frågan, anser nedrustningsdelegationen i Geneve.

Av svaren är del egentligen bara ett som uttryckligen talar för en ensidig svensk nedrustning: Svenska freds- och skiljedomsföreningen (SFSF). Föreningen anser att försvarskommittén inte tillräckligt analyserat rust­ningarnas drivkrafter. Särskilt borde den starkare ha betonat de inre, nationella drivkrafternas betydelse. SFSF anser att dessa inre drivkrafter dominerar och är därt"ör mera pessimistisk än kommittén i sin syn på värdet av nedrustningsförhandlingar. Därför vill SFSF starkare betona värdet av nedrustningsåtgärder som vidtas ensidigt av ett enskilt land, s. k. unilaterala ätgärder, som ett medel för att bryta dödläget i nedrustningsför­handlingarna.

Nedrustningsdelegationen i Geneve diskuterar i sitt remissvar också sambandet mellan kärnvapen och de konventionella vapnen. Sverige anser att kärnvapennedmstningen bör ges högsta prioritet. Samtidigt pågår en kraftig konventionell uppbyggnad inom bägge maktblocken. Eftersom den­na satsning syftar till att minska beroendet av kärnvapen bör vi vara försiktiga med att kritisera utbyggnaden av konventionella vapen.

I en del remissvar tas andra 'ledrustningsåtgärder upp. Kvinnor för fred föreslår att Sverige skall verka för ett förbud mot kryssningsrobotar och att Sverige inte bör tillåta örlogsbesök från kärnvapenstater om vi inte får garantier för att det inte finns kärnvapen ombord. Kristna fredsrörelsen anser det vara orealistiskt atl. som kommittén, tro alt kryssningsrobolar skulle kunna inkluderas i framtida överenskommelser om rustningsbe­gränsningar eftersom kontrollmöjligheter saknas. Nödvändigheten och svårigheten att visa att Sverige kan hävda sin neutralitet genom att hindra intrång av kryssningsmissiler och BI-bombplan i sitt luftrum diskuteras inte alls i rapporten, skriver Kristna fredsrörelsen.

Nedmslningsdelegationen i Geneve resonerar om en rad andra initiativ på nedrustningsområdel. Förhandlingstekniskt bör en överenskommelse om fullständigt förbud mot kemiska vapen vara möjlig inom de två-tre närmaste åren. Även frågan om radiologisk krigföring bör ges hög priori­tet. Sverige bör också delta i arbetet för att hejda en kapprustning i rymden. Detsamma gäller den marina kapprustningen, som hittills fått mycket lite uppmärksamhet i nedrustningsarbetet.

Allmänna försvarsföreningen talar om värdet av förtroendeskapande ätgärder. Dessa bör ges en sådan bredd att de leder till långsiktiga mentali­tetsförändringar: ökade och fördjupade kontakter mellan politiker, veten­skapsmän och vanliga medborgare, fritt utbyte av böcker, tidningar och massmediaprogram samt frihet för enskilda medborgare att förflytta sig både inom och mellan berörda nationer. Folkpartiets ungdomsförbund betonar att nedrustningsåtgärder på kärnvapenområdet inte behöver vara helt balanserade eftersom båda sidor ändå kommer att ha en tillräcklig avskräckande förmåga.

Vi räknar med att kommande betänkanden närmare behandlar Inga

Thorssons förslag i utredningen "Med sikte på nedrustning" för att under­

lätta en omställning frän militär till civil produktion inom försvarsmateriel-

279

industrin, anser bl. a. Socialdemokratiska ungdomsförbundet (SSU). I del-     Prop. 1986/87:95 ta instämmer det Socialdemokratiska kvinnoförbundet och broderskapsrö­relsen. Sverige bör gå före och påbörja omformningen av vår vapenindustri till civil produktion, anser Kvinnor för fred.

Även arbetsguppen för svensk folkriksdag för nedrustning och Svenska sektionen av Internationella kvinnoförbundet för fred och frihet saknar Inga Thorssons tankar i försvarskommitténs rapport. Hur kan vi och andra länder förverkliga intentionerna i Inga Thorssons utredning? Detta borde kommittén ha funderat på, tycker organisationerna.

Det militära försvaret

Försvarskommitténs arbete är uppdelat i tvä faser. Den första avslutades med den säkerhetspolitiska rapporten. Först i slutbetänkandel lämnar kommittén - utifrån de säkerhetspolitiska utgångspunkter som redovisats i rapporten - förslag om totalförsvarets inriktning och utformning efter bud­getåret 1986/87. 1 den säkerhetspolitiska rapporten behandlas därför för­svarets uppgifter ganska översiktligt. Detta har dock inte hindrat en del remissinstanser från alt lägga konkreta synpunkter på det militära försva­rets inriktning och utformning.

Försvarskommittén talar i sin rapport om "ett starkt och allsidigt total­försvar". Den formuleringen är bättre än den klassiska om "ett efter våra förhållanden starkt totalförsvar", anser några av remissinstanserna. Kung­liga Krigsvetenskapsakademien menaratt uttrycket "efter våra förhållan­den" kan tolkas så att det statsfinansiella läget och inte det reella, yttre hotet är styrande för våra försvarsansträngningar.

Ambassaderna i London, Washington och Paris betonar att den klas­siska formuleringen ställer till problem för en utländsk publik. Vad menar vi egentligen med "efler våra förhållanden"? Om uttrycket anses syfta på totalförsvarets andel av BNP så frågar sig en utländsk bedömare varför vi ansåg oss ha råd med 5 % på 1950-talet men med mindre än 3 % nu. Om man i stället menar att vår försvarsslyrka ska anpassas lill den militära styrkan i vår omvärid blir argumenteringen ännu svårare, påpekar ambas­saden i Washington: Den tolkningen leder till att Sverige skulle öka sitt försvar kraftigt, heter det, eftersom de militära resurserna i närområdet ökat betydligt i såväl antal som kapacitet.

Den kraftfullaste argumenteringen för ökade försvarsanslag återfinns i remissvaren från Svenska arbetsgivareföreningen och Sveriges industriför­bund (SAF/SI) och Moderata ungdomsförbundet. Organisationerna beto­nar att den försvagning av det militära försvaret som pågått sedan börian av 1970-talel måste brytas. SAF/SI erinrar om den fyrpartiuppgörelse om försvarskostnaderna som träffades 1984, men betonar att försvaret behö­ver en "finansiell förstärkning av helt andra mått" under en följd av år. Moderata ungdomsförbundet kräver "avsevärt ökade försvarsanslag", och menar att försvagningen av försvaret gynnat varken fredens eller Sveriges sak. Försvarets relativa styrka måste nu ålempprättas, tycker MUF.

Överbefälhavaren delar kommitténs syn på totalförsvarels roll och upp-

280

gifter. Men det räcker inte med att ha ett totalförsvar som är så starkt att Prop. 1986/87:95 del avhäller från angrepp. Försvarsmakten måste dessutom kunna förhind­ra att svenskt territorium och luftrum utnyttjas på ett sätt som strider mol den internationella rättens regler. Försvarsmaktens huvuduppgift är dock invasionsförsvar. Denna uppgift är sä väsentlig att den. enligt ÖB:s upp­fattning, borde återinföras i målsättningen för totalförsvaret.

Försvarsmaktens roll på lägre konfliktnivåer än krig har inte tillräckligt uppmärksammats av kommittén, anser ÖB. Vi måste - i fred, kris och neutralitet - kunna effektivt övervaka och hävda vårt territoriums integri­tet.

Även Kungliga Örlogsmannasällskapet diskuterar försvarsmaktens upp­gifter och betonar vikten av att försvarsmakten kan övervaka och kontrol­lera verksamhet pä värt territorium. Rapporten borde ha ägnat mera ut­rymme åt att analysera vilka krav som ställs på Sverige i en neuiralitetssi­tuation.

Det är hög tid att ompröva riktigheten av tidigare försvarsulredningars bedömning att skydd av importen skall lösas med andra medel än militära, anser Örlogsmannasällskapet.

Försvarskommittén konstaterar lakoniskt att motivet bakom ubåtsk­ränkningarna huvudsakligen torde "kunna hänföras till olika former av förberedelser för eventuella kris- och krigssituationer", men underlåter att vidare fördjupa sig i innebörden av detta konstaterande, skriver Sveriges reservofficersförbund. Ubåtskränkningarna bör "stämma till djupaste all­var och eftertanke", anser förbundet. Konsekvenserna är oerhörda av att främmande land i fredstid dolt skickar militära enheter till vårt land som förberedelser för en eventuell krigssituation utan att vi förmår hindra det, menar reservofficersförbundet.

Också Folkpartiets kvinno- resp. ungdomsförbund saknar en mera utför­lig analys av kränkningarnas konsekvenser. Kommittén bör återkomma med förslag till fortsatta ätgärder för att möta detta säkerhetspolitiska hot. Även Allmänna försvarsföreningen anser att ubåtskränkningarna bör ana­lyseras vidare och att ubåtsskyddet måste stärkas. Detta får dock inte ske på bekostnad av beredskapen mot invasion och mot andra hot och kränk­ningar, i första hand inom värt luftrum.

Försvarskommittén understryker fördelen för en krigförande part att kunna utnyttja svenskt luftmm för överflygning på väg mot mäl bortom Sverige. I ambassadernas remissvar är detta ett genomgående tema när de belyser utlandets syn på det svenska försvaret. För Storbritannien är det idag vår förmåga att motstå krav på överflygningsrätter och att avskräcka från luftmmskränkningar som utgör det avgörande kriteriet på trovärdig­heten i svensk neutralitetspolitik, rapporterar ambassaden i London.

En liknande syn på det svenska luftförsvarets betydelse redovisas av ambassaden i Washington. Kan Sverige stå emot och försvara sig mot en massiv sovjetisk överflygning? I den mån del bland amerikanska bedömare finns några tvivel på det svenska luftförsvarets förmåga så gäller det kvantiteten, inte kvalitén, rapporterar ambassaden.

Svenska reservofficersförbundet anser att försvarskommitlén under­

skattat de neutralitelspolitiska konsekvenserna av kryssningsrobotarna

281

och våra möjligheter all bygga upp elt effektivi försvar mot dem. Även     Prop. 1986/87:95 Landsorganisationen (LO), Kristna fredsrörelsen och Socialdemokratiska ungdomsförbundet efterlyser en analys av kryssningsrobotarnas betydelse för svensk säkerhets- och försvarspolitik. LO betonar särskilt att frågan är väsentlig ur neutralitetsrättslig synpunkt.

Vårt försvar bör även i fortsättningen bygga på allmän värnplikt. Nägot annat kan på sikt vara ett hot mot det demokratiska samhället, skriver Landsorganisationen (LO). Pä denna punkt får LO instämmande från Moderata ungdomsförbundet (MUF), som betonar att det inte finns någon motsättning mellan ett värnpliktsförsvar och en hög teknisk kvalitet. Båda linjerna är väl förenliga, anser MUF.

Totalförsvaret bör vara en hela folkets angelägenhet, heter del i kommit­téns rapport, och de allra flesta remissinstanser instämmer i detta. Överbe­fälhavaren, civilförsvarsstyrelsen och Svenska röda korset (SRK) är några av de organisationer som starkt understryker de frivilliga försvarsorganisa­tionernas betydelse för totalförsvaret och folkets försvarsvilja.

Civila delarna av totalförsvaret

Försvarskommittén redogör i kapitel 5 för samhällsutveckling, sårbarhet och samhällsekonomi. Kommittén bedömer alt ökad internationell integra­tion, teknisk utveckling och strukturella förändringar i samhället får konse­kvenser från sårbarhetssynpunkt: nya typer av hot måste beaktas, men förändringarna innebär också nya möjligheter att hantera de problem som kan uppstå. Ökade risker i fredssamhällei har lett till uppbyggnad av resurser som kan vara till nytta även i krig.

I kapitel 8 om försvarspolitiken säger kommittén bl.a. att vid militärt angrepp skall befolkning och egendom skyddas och den livsnödvändiga försörjningen tryggas. Samhällets väsentligaste funktioner skall säkerstäl­las. Försvarsviljan underbyggs genom att befolkningen är förvissad om att det finns en effektiv lotalförsvarsplanering för dessa svåra förhållanden.

Kommittén finner det väsentligt atl vår beredskap snabbt och flexibelt kan anpassas till aktuella situationer genom samordnade åtgärder inom hela totalförsvaret. De civila funktioner som är väsentliga för den omedel­bara totalförsvarseffekten skall snabbt kunna ställas om för krigsförhållan­den. Ett allsidigt näringsliv med styrka och förmåga att anpassa sig till krigsförhållanden är en nödvändig grund för försöriningsberedskapen. Härutöver erfordras kompletterande ätgärder inom totalförsvarets ram.

I 1982 års försvarsbeslut uttalades att totalförsvarets intressen bör beak­tas i den fredstida samhällsplaneringen. Därigenom bör besparingarna kunna uppnås jämfört med om kompletterande beredskapsålgärder vidtas först i efterhand. Försvarsbeslutet ledde bl. a. till att totalförsvarels chefs­nämnd fick i uppdrag all utreda hur detta i praktiken skulle kunna ske. Chefsnämnden har sedan presenterat sina förslag i betänkandet "Bered­skapshänsyn i samhällsplaneringen", (Ds Fö 1984:4).

Åtskilliga remissinstanser har redovisat synpunkter på de civila delarna

av totalförsvaret långt utöver vad kommittébetänkandet innehåller. Dessa

282

synpunkter får därtor ses som vägledning inför kommitténs fortsatta arbe-     Prop. 1986/87:95 te.

Civilförsvarsstyrelsen diskuterar konsekvenserna av den ökade risken för överraskande angrepp med inslag av sabotagehandlingar. Möjligheter­na till omfattande utrymningar begränsas, och det är osäkert om skyddade utrymmen hinner iordningställas. Slutsatsen är att det blir viktigare att ha tillgång till skyddsrum.

Civilförsvarsstyrelsen anser att den ökande sårbarheten för olika sam­hällsfunktioner gör det lönsamt för en angripare att bekämpa dessa. Efter­som de aktuella målen ofta är belägna i befolkningstäla områden växer skaderiskerna för civilbefolkningen.

Överstyrelsen för ekonomiskt försvar efterlyser en samlad syn på vilka verksamheter som behöver fortgå i ett krigsorganiserat samhälle. Detta får konsekvenser för bl.a. arbetskraftsplaneringen. Försvarets forskningsan­stalt, som bedriver en studie av samhället i kris och krig - det s.k. SKRlK-projektet - erinrar om de stora krav som ställs pä krigsorganise­ring av samhället när sabotagehandlingar och krigshandlingar pågår.

Överstyrelsen erinrar om den funktionsindelning av samhällets civila delar frän beredskapssynpunkt som beslutats. Denna motiverar en formell omarbetning av totalförsvarets målsättning. Civilbefälhavaren i Västra civilområdet har liknande synpunkter.

Livsmedelsförsöjningen i kris och krig väcker bekymmer hos flera re­missinstanser. Statens jordbruksnämnd är angelägen alt få mera precisera­de antaganden som grund för planeringen. Hur långvariga kriser och vilken krisimport bör man räkna med? Statens lantbruksuniversitet pekar på sårbarheten i produktionen. Anläggningar är beroende av elenergi, jord­bruket och transporterna är beroende av olja och skördenivån är beroende av handelsgödsel och kemiska bekämpningsmedel. Den mest strategiska frågan är försöriningen med kvävegödselmedel, som i högre grad borde bygga på inhemsk tillverkning. Lantbrukarnas riksförbund anser att kom­mitténs beskrivning av livsmedelsförsöriningens problem är vilseledande. Svagheterna kommer inte fram lika tydligt som i livsmedelskommitténs expertutredning om sårbarhetsfrågan (Ds Jo 1984:11). Sänkningen 1985 av jordbrukets produktionsmål är anmärkningsvärd. Bäde jordbruksproduk­tion och livsmedelsindustrin koncenteras allt mer till södra Sverige. Detta påpekar också Centerns kvinnoförbund, som talar för sitt förslag om tillverkning av etanol. Detta skulle bidra till drivsmedelsförsöriningen samt också ge protein och stärkelse.

Många remissinstanser uppmärksammar problemen med beredskaps­hänsyn i samhällsplaneringen. Överbefälhavaren anser att kommittén i sitt fortsatta arbete ytterligare bör uppmärksamma samhällsutvecklingens konsekvenser för totalförsvaret. Det är angeläget atl chefsnämndens för­slag fullföljs. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar utvecklar dessa tankar ytterligare och finner det angeläget att principerna för beredskapskoslna-dernas finansiering klarläggs.

Civilbefälhavaren i Övre Norrlands civilomräde och de fyra länsstyrel­

serna i norr trycker på behovet att beredskapsaspekterna redan från grun­

den beaktas i all samhällsplanering och exemplifierar med speciellt norr-

283

ländska problem. Övre Norrland är ett underskottsområde på människor,     Prop. 1986/87:95 livsmedel, industri och sysselsättning. Särskilt allvarlig är utvecklingen i inlandskommunerna. De stora avstånden ställer särskilda anspråk på kom­munikationerna.

Grunden för en siörre självförsörjning måste skapas nu under fredsför­hållanden genom ökade satsningar med regionalpolitiska medel.

Om exempelvis militära förband i ökad omfattning köper förnödenheter från närbelägna leverantörer ökar den lokala sysselsättningen och därmed också möjligheten för fler människor atl bo kvar på sina hemorter. Sådana idéer utvecklas i samverkan mellan militärbefälhavarna, förbandschefer, landsting och länsstyrelser. Ökade och mer differentierade beredskaps­lager i Norrland skulle också ge gynnsamma regionalpolitiska effekter.

Socialstyrelsen konstaterar alt hälso- och sjukvården är beroende av försörjningssystemen för vatten, avlopp, värme, el och tele. Dessa blir allt­mera sårbara. Vid den fredstida utbyggnaden är det därför mycket väsent­ligt att ta hänsyn till beredskapsaspekter. Försvarskommittén bör pröva fördelningen av kostnaderna mellan olika huvudmän. Landstingsförbundet har en liknande inställning och hävdar alt statliga medel måste ställas till förfogande för sjukvårdens säkerhet i krig.

Stockholms läns landsting erinrar om att omfattande rationaliseringar och effektiviseringar är nödvändiga inom den fredstida sjukvärden av ekonomiska skäl. Trots detta gör den tekniska utvecklingen det möjligt att tillgodose höga krav på standard och kvalitet inom sjukvärden. Särskilda insatser för att trygga beredskapen kan bli nödvändiga. Sjukvården är starkt beroende av teknisk utrustning för bl.a. diagnostik. Om den skall användas i krigstid krävs tillgäng till reservdelar och reparalionsmöjlighe-ter. Landstinget förutsätter att full kostnadstäckning erhålls för bered­skapsåtgärderna.

Televerket biträder kommitténs uppfattning om telekommunikationer­nas betydelse för totalförsvarels ledning i krig men pekar också på deras psykologiska betydelse för allmänheten. En krigsskyddsnämnd bör inrät­tas för att prioritera beredskapsinsatserna. Civilbefälhavaren i Västra civil­området vill se ökade satsningar för att minska el- och telesystemens sårbarhet.

Den militära hotbild som kommittén presenterar innebär enligt slatens vatlenfallsverk utomordentliga påfrestningar för elförsöriningssysiemel i händelse av krig, särskilt vid ett överraskande angrepp i kombination med sabotageaktioner. Det gäller då alt ha handlingsfrihet atl disponera resur­serna efter situationens krav. Mol den bakgrunden bör inte föreskrivas att kärnkraftverken skall slängas av vid risk för militärt angrepp. Däremot bör denna möjlighet finnas.

Moderata ungdomsförbundet anser att ekonomiskt försvar, psykologiskt försvar och civilförsvar bör vara starka men de får inte prioriteras på bekostnad av det militära försvaret.

Frågan om civilmotståndels möjliga roll inom totalförsvaret tycks helt

ha förbigått försvarskommittén, noterar Socialdemokratiska kvinnoför­

bundet och broderskapsrörelsen. Efter att med tillfredsställelse ha tagit

emot motståndsutredningens "Kompletterande molståndsformer" (SOU

284

1984:10) förutsätter organisationerna att betänkandets förslag las upp i     Prop. 1986/87:95 kommitténs fortsatta arbete. Frikyrkorådet tillfogar alt tystnaden på denna punkt är ytterligare ett tecken på kommitténs snäva säkerhetssyn. Även Svenska freds- och skiljedomsföreningen saknar något avsnitt om civil­motstånd.

Till delta kan i efterhand göras kommentaren att motståndsutredningens betänkande behandlas i 1986 års budgetproposition. Försvarsministern finner att det icke-militära motståndet är ett komplement, men inget alter­nativ, till militärt försvar och föreslär att en särskild delegation inrättas, avsedd som ett diskussionsforum.

285

Innehållsförteckning

Pp. 1986/87:95

1

Förberedelser inför 1987 års försvarsbeslut   ............ 

... 

7

2

Säkerhetspolitiska överväganden   .............................. 

... 

9

2.1

Inledning   .................................................................. 

9

2.2

Den säkerhetspolitiska miljön: öst-västrelationerna   

9

2.3

Den säkerhetspolitiska miljön: Del nordeuropeiska områdei

14

2.4

Konflikter och hot som kan beröra Sveriges säkerhet      

20

2.5

Grunder för Sveriges säkerhetspolitik   ....................... 

26

2.6

Hemställan   ................................................................ 

29

3 Försvarspolitikens Inriktning   ...................................... 

... 

30

3.1

Inledning   .................................................................. 

30

3.2

Allmänna principer   .................................................... 

30

3.3

Operativa grunder för totalförsvaret    ....................... 

... 

31

3.4

Hemställan   ............................................................... 

35

4 Vissa för totalförsvaret gemensamma frågor   ............ 

36

4.1

Inledning   .................................................................. 

... 

36

4.2

Vissa gemensamma utgångspunkter för planeringen      

36

4.3

Ledning och samordning av totalförsvaret   ............... 

39

4.4

Totalförsvarets beredskap   ....................................... 

40

4.5

Grunder för hälso- och sjukvården i krig  .................... 

42

4.6

Skydd mot kärnvapen, biologiska stridsmedel och kemiska hot

44

4.7

Ammunitionsröjning   .................................................. 

47

4.8

Totalförsvarets personalförsörining   .......................... 

48

4.9

Ledning av program- och funktionsutvecklingen samt produk­tionen            

50

4.10

Hemställan   ............................................................... 

51

5 Totalförsvarets militära del    ....................................... 

.. 

52

5.1  Det senast förflutna budgetåret (1985/86)    ............. 

.. 

52

5.1.1

Verksamheten   ................................................ 

.. 

52

5.1.2

Det ekonomiska utfallet   .................................. 

.. 

53

5.1.3

Verksamheten under innevarande budgetär (1986/87)   .,

53

5.1.4

Försvarsmaktens organisation m. m. i juni 1987, en översikt          

55

5.2  Det militära försvarets fortsatta utveckling ................ 

55

5.2.1

Bakgrund och inriktning    ................................. 

55

5.2.2

Inriktning av vissa funktioner  .......................... 

59

5.2.2.1

Beredskap ............................................ 

.59

5.2.2.2

Ledning  ................................................ 

.. 

59

5.2.2.3

Underrättelsetjänst   ............................ 

.. 

60

5.2.2.4

Telekrigföring    ..................................... 

.. 

61

5.2.2.5

Ubåtsskydd   ......................................... 

.. 

62

5.2.3

Arméstridskrafter   ............................................ 

63

5.2.4

Marinslridskrafter  ............................................. 

.. 

64

5.2.5

Flygstridskrafter   .............................................. 

.. 

66

5.2.6

Operativ ledning   ............................................. 

67

5.2.7

AnstäUd personal    .......................................... 

.. 

67

5.2.7.1

Allmänna utgångspunkter   ................... 

.. 

67

5.2.7.2

Löne- och anställningsvillkor   ............... 

.. 

68

5.2.7.3

Decentralisering   av   arbetsgivarens   befogen­heter och ansvar            

69

286

5.2.7.1

Långsiktigt behov av anställd personal   

70     Prop. 1986/87:95

5.2.7.2

Styrmetoder beträffande personalvolymen    .,,

71

5.2.7.3

Åtgärder för alt täcka personalbehoven      

72

5.2.7.4

Peronalröriighel   .................................. 

73

5.2.7.5

Befälsordningen ................................... 

74

5.2.8

Utbildning ......................................................... 

75

5.2.9

Fredsorganisationen   ...................................... 

80

5.2.10

Rationalisering  ................................................. 

.. 

83

5.2.11

Förvaring av vapen m. m. i militära förråd  ....... 

.. 

85

5.2.12

Beriden garnisonstjänst   ................................. 

85

5.2.13

Lekmannainflytande i försvarsmaktens myndigheter ,,,

86

5.2.14

Ekonomiska överväganden och förslag ............ 

86

5.2.14.1

Säkerheten i planeringen   ................. 

86

5.2.14.2

Ekonomiska utgångspunkter  ............. 

87

5.3   Hemställan   ............................................................. 

91

6 Totalförsvarets civila del   ........................................... 

. 

93

6.1

Inledning   ................................................................. 

. 

93

6.2

Inriktningen i 1982 års försvarsbeslut    .................... 

. 

93

6.3

Ekonomisk ram för försvarsbeslutsperioden 1987/88-1991/92   .

94

6.4

Den fortsatta utvecklingen av totalförsvarets civila del   

95

6.4.1

Grunder och inriktning  ..................................... 

. 

95

6.4.2

Administrativ beredskap   ................................. 

99

6.4.3

Funktionsvis inriktning   .................................... 

100

6.4.3.1

Civil ledning och samordning   .............. 

. 

100

6.4.3.2

Civilförsvar och fredsräddningstjänsl   . 

103

6.4.3.3

Psykologiskt försvar  ............................ 

112

6.4.3.4

Hälso- och sjukvård m. m...................... 

113

6.4.3.5

Telekommunikationer    ........................ 

113

6.4.3.6

Transporter   ........................................ 

. 

114

6.4.3.7

Livsmedelsförsörining m. m................... 

. 

115

6.4.3.8

Energiförsörining    ............................... 

. 

115

6.4.3.9

Övrig varuförsörjning  .......................... 

. 

117

6.4.3.10

Övriga viktiga samhällsfunktioner   ...... 

. 

120

6.5  Ekonomiska resurser för totalförsvarets civila del    .. 

. 

125

6.5.1

Finansieringsprinciper för den civila delen av total­försvaret              

125

6.5.2

Ekonomisk ram och priskompensationssystem  

. 

126

6.6  Hemställan   ............................................................... 

. 

129

7 Forskning och försvarsindustri    ................................. 

. 

130

7.1

Bakgrund  .................................................................. 

130

7.2

Överväganden    ........................................................ 

130

7.2.1

Forskning   ....................................................... 

130

7.2.2

Försvarsindustri    ............................................ 

. 

132

7.3  Hemställan   ............................................................... 

139

8 JAS-projektet   ............................................................. 

140

8.1

Bakgrund  .................................................................. 

. 

140

8.2

Teknisk värdering av projektet   ................................ 

. 

140

8.3

De ekonomiska förutsättningarna för projektet   ....... 

. 

141

8.4

Vissa industripolitiska aspekter på projektet   ........... 

. 

142

8.5

Hemställan   ............................................................... 

. 

142

287

9 Anslagsfrågor för budgetåret 1987/88 Fjärde huvudtiteln               

143     Prop. 1986/87:95

B      Arméförband   .......................................................... 

144

1.   Ledning och förbandsverksamhel........................... 

144

2.

Anskaffning av materiel   ....................................... 

147

3.

Anskaffning av anläggningar   ............................... 

. 

150

C     Marinförband ............................................................. 

153

1.

Ledning och förbandsverksamhel........................... 

153

2.

Anskaffning av materiel   ....................................... 

155

3.

Anskaffning av anläggningar  ................................ 

158

D     Flygvapenförband   ................................................... 

. 

161

1.

Ledning och förbandsverksamhel........................... 

. 

161

2.

Anskaffning av materiel   ....................................... 

165

3.

Anskaffning av anläggningar   ............................... 

168

E     Operativ ledning m. m................................................ 

171

1.

Ledning och förbandsverksamhel........................... 

171

2.

Anskaffning av materiel   ....................................... 

173

3.

Anskaffning av anläggningar   ............................... 

175

4.

Forskning och utveckling ....................................... 

177

F     Gemensamma myndigheter m. m................................. 

. 

179

1.   Försvarets civilförvaltning ...................................... 

179

2.

Försvarets sjukvårdsstyrelse ................................. 

180

3.

Fortifikationsförvltningen   ..................................... 

. 

182

4.

Försvarets matierlverk  .......................................... 

. 

184

5.

Gemensam försvarsforskning   .............................. 

186

6.

Anskaffning av anläggningar för försvarels forskningsanstalt

189

7.

Försvarets radioanstalt ......................................... 

. 

190

8.

Värnpliktsverket   .................................................. 

. 

191

9.

Försvarels rationaliseringsinstitut   ....................... 

. 

193

10.

Försvarshögskolan   .............................................. 

. 

195

11. Militärhögskolan   ................................................... 

196

12.

Försvarets förvallningsskola  ................................. 

199

13.

Försvarets läromedelscentral   .............................. 

201

14.

Krigsarkivet   .......................................................... 

202

15.

Statens försvarshistoriska museer   ...................... 

204

16.

Frivilliga försvarsorganisationer ............................. 

206

17.

Försvarets datacentral   ........................................ 

207

18.

Vissa nämnder m. m. inom det militära försvaret   . 

208

19.

Reserv för det militära försvaret ............................ 

210

20.

Reglering av prisstegeringar för det militära försvaret            

211

G     Civil ledning och samordning.................................... 

. 

212

1............................................................................. Överstyrelsen för civil beredskap:

Förvaltningskostnader   ......................................... 

213

2.

Civil ledning och samordning   ................................. 

214

3.

Civilbefälhavarna .................................................... 

216

4.

Signalskydd.............................................................. 

220

5.

Vissa skyddsrumsanläggningar ............................... 

222

6.

Vissa teleanordningar ............................................. 

223

288

H     Befolkningsskydd och räddningstjänst   ............ 

225     Prop. 1986/87:95

1.  Befolkningsskydd och räddningstjänst............. 

226

2.

Anläggningar för fredsorganisationen   ........... 

233

3.

Skyddsrum   ............................................. 

235

4.

Identitetsbrickor   ..................................... 

237

5.

Ersättning för verksamhet vid räddningstjänst m. m 

238

6.

Beredskap för olje- och kemikaliebekämpning till sjöss    ...

239

I      Psykologiskt försvar   .................................. 

241

I.    

Styrelsen för psykologiskt försvar   ............. 

241

J      Övrig varuförsörjning................................... 

243

1.  Drift av beredskapslager.............................. 

243

2.

Beredskapslagring och industriella ätgärder ..... 

244

3.

Täckande av föriuster till följd av statliga beredskaps­garantier m.m   

245

K     Övriga ändamål   ......................................... 

247

1.  Försvarets forskningsanstalt:

Intäktsfinansierad uppdragsverksamhet   ....... 

247

2.

Flyltekniska försöksanstalten   ..................... 

249

3.

Beredskapsstyrka för FN-tjänst   .................. 

253

4.

FN-styrkors verksamhet utomlands................ 

254

5.

Övervakningskontingenten i Korea   .............. 

257

6.

Anläggningar m. m. för vissa militära ändamål... 

258

7.

Nämnden för vapenfriutbildning .................... 

259

8.

Vapenfria tjänstepliktiga.............................. 

261

Bilaga l.l Förslag till lag om ändring i familjebidragslagen (1978:520)

263

Bilaga   1.2 Remissvaren  om   1984  års  försvarskommittés  rapport

(SOU 1985: 23) Svensk säkerhetspolitik inför 90-talet       

264

Norstedts Tryckeri. Stockholm 1987                                                                                                                    289

Bilaga 2     Prop. 1986/87:95

Justitiedepartementet

Bilaga 2

Justitie-

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987

departementet

Föredragande: statsrådet Wickbom

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

Andra huvudtiteln

Målsättningen för totalförsvaret, de säkerhetspolitiska övervägandena och den försvarspolitiska inriktningen, som har redovisats av chefen för för­svarsdepartementet i bilaga 1 till denna proposition, skall beaktas av samtliga i totalförsvaret ingående myndigheter. 1 prop. 1986/87:100 (bil. 4) har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, för budgetåret 1987/88 beräkna för Polisverksamheten rörande brott mot rikets säkerhet m.m. etl förslagsanslag av 163 199000 kr. Jag anhåller att nu få ta upp denna fräga.

B. Polisväsendet

B 2. Polisverksamheten rörande brott mot rikets säkerhet m.m.

1986/87 Anslag

163 199000

1987/88 Förslag

188 301000

Rikspolisstyrelsen föreslär att anslaget förs upp med 192547000 kr.

Föredragandens överväganden

Anslaget bör uppgå till 188301 000 kr. under nästa budgetår.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Polisverksamheten rörande brott mot rikets säkerhet m.m. för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 188301 000 kr.

Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95. Bilagedel

Bilaga 3     Prop. 1986/87:95

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Bilaga 3 Utrikes­departementet

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

Föredragandens överväganden

1984 års försvarskommitté anför i sitt slutbetänkande (SOU 1987:9) Det svenska totalförsvaret inför 90-lalet bl.a. att en stark ekonomi är ett väsentligt säkerhetspolitiskt intresse och en viktig faktor för motstånds­kraft och uthållighet i kris och krig. En slutsals av kommitténs analys av de hotbilder som bör ligga till grund för beredskapsplaneringen är att störning­ar i den internationella handeln kan uppstå tidigt under en framtida konflikt mellan maktblocken. Främst torde detta gälla strategiska råvaror och högteknologi. Successivt under en kris kan emellertid andra områden komma att beröras, och det multilaterala handelssystemet kan komma att få ökade inslag av bilaterala arrangemang.

Kommittén anför vidare atl Sverige under ett sådant förkrigsskede mås­te föra en aktiv handelspolitik som stöder vår strävan att vara neutrala i ett eventuellt kommande krig. Samtidigt mäste normala handelsförbindelser upprätthållas i så hög grad som möjligt. Beredskapen bör förutom för­krigsskeden avse även kriser av fredskaraktär, t.ex. på valutaområdet. Från rent handelspolitisk synpunkt är det enligt kommittén snarare krisens symptom än dess orsak som avgör hur den bör hanteras. Utöver den traditionella satsningen inom försörjningsberedskapen på lagring, omställ­ningsförberedelser osv. bör enligl kommitténs mening ekonomiska och handelspolitiska styrmedel i ökad grad utformas för att kunna möta ekono­miska kriser pä ett tidigt stadium.

Jag delar kommitténs uppfattning alt beredskapen mot utrikeshandels­störningar är en vital del av vår totala beredskap. Våra förberedelser bör därför vara omfattande och grundliga. Den snabba förändring och interna­tionalisering av vår ekonomi som pågår och som har viktiga effekter för vår försöriningsberedskap gör det nödvändigt att analysera tänkbara utrikes­handelsstörningar och granska vår beredskap att möta dem. Jag avser därför föreslå regeringen att en särskild utredare tillkallas för denna upp­gift.

Mäisättningen för totalförsvaret, de säkerhetspolitiska övervägandena och den försvarspolitiska inriktningen är grundläggande för alla delar av

totalförsvaret. Chefen för försvarsdepartementet har i bilaga 1 till denna proposition redovisat även andra övergripande ställningstaganden av sär­skild vikt, såsom vissa gemensamma utgångspunkter, ledning och samord­ning samt beredskap. Dessa ställningstaganden är självfallet av stor bety­delse för det fortsatia arbetet och skall beaktas av samtliga i totalförsvaret ingående myndigheter.

Chefen för försvarsdepartementet har vidare behandlat beredskapen på beklädnadsomiådet. De nya planeringsförutsätlningarna, som därvid redo­gjorts för, bidrar till all en mindre restriktiv importpolitik blir möjlig. Denna bör dock genomföras i en takt som medger nödvändig anpassning från den svenska tekoindustrins sida.

Vid förhandlingar inom GATT har beslutats alt förlänga den multilate­rala särordning som gäller på teko-området, det s. k, multifiberavtalet. De nordiska länderna har i dessa förhandlingar uppnått atl små länder med hög imporlandel av förbrukningen ges en särställning. Möjlighet har där­igenom skapats att även framgent begränsa lågprisimporten på de områden där etl skydd verkligen erfordras.

Funktionen Utrikeshandel inom totalförsvaret omfattar de åtgärder som är nödvändiga för att upprätthålla den import och export som under kriser och krig behövs för att klara försvarsansträngningarna och befolkningens försörining. Kommerskollegium är ansvarig myndighet för funktionen.

Medel för kollegiets verksamhet på detta område har beräknats i över­styrelsens för civil beredskap programplan för perioden 1987/88-1991/92 och i kollegiets anslagsframställning för budgetåret 1987/88 (110000 kr.).

Jag anser att programplanen och kollegiets anslagsframställning ger ut­tryck för en lämplig inriktning av verksamheten. Chefen för försvarsdepar­tementet har tidigare denna dag under anslaget G 2. Civil ledning och samordning beräknat medel för funktionen Utrikeshandel.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 3 Utrikes­departementet

Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad jag har anfört.

BUaga 4     Prop. 1986/87:95

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Bilaga 4 Social­departementet

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

1 Inledning

Målsättningen för totalförsvaret, de säkerhetspolitiska övervägandena och den försvarspolitiska inriktningen är grundläggande för alla delar av total­försvaret. Chefen för försvarsdepartementet har tidigare denna dag (bil. 1) redovisat vissa andra övergripande ställningstaganden av särskild vikt, nämligen vissa gemensamma utgångspunkter, ledning och samordning, beredskap, skydd mot kärnvapen, biologiska stridsmedel och kemiska hot samt personalförsörjning. Han har framhållit att dessa grundläggande re­dovisningar är av stor betydelse för det fortsatta arbetet samt att inrikt­ningen i dessa skall beaktas av samtliga i totalförsvaret ingående myndig­heter.

Hälso- och sjukvård 1 krig

Hälso- och sjukvården samt socialtjänsten i krig är en för hela totalförsva­ret viktig funktion. Förmågan och viljan till motstånd inom totalförsvaret kräver en väl fungerande hälso- och sjukvård samt socialtjänst med en nära samverkan mellan dessa.

Hälso- och sjukvården i krig är planlagd all bedrivas inom två samver­kande organisationer, den civila resp. den militära. Försvarsmaktens hälso- och sjukvård är ett komplement till den allmänna civila hälso- och sjukvården och är främst inriktad på akut omhändertagande av sjuka och skadade inom den militära organisationen.

1 1982 års försvarsbeslut (prop. 1981/82:102 bil. 5, FöU 18, rskr. 374) uppmärksammades hälso- och sjukvården i krig som en av de svagaste länkarna i totalförsvaret. Detta gällde främst den otillfredsställande bered­skapen av sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär. Försvarsbeslutet innehöll riktlinjer för den fortsatta utvecklingen av hälso- och sjukvården, hälsoskyddet samt socialtjänsten i krig. Därvid prioriterades åtgärder för att tillgodose behovet i krig av sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär och av läkemedel. Vidare prioriterades utbildning av hälso- och sjukvårds­personal, I försvarsbeslutet fastställdes för första gången en femårig eko­nomisk ram för den civila delen av hälso- och sjukvården i krig.

Försvarskommilléns förslag

Prop. 1986/87:95

1984 års försvarskommitté har i betänkandet (SOU 1987:7) Om det svens­ka totalförsvaret under 90-talet angett inriktningen för hälso- och sjukvår­den samt socialtjänsten i krig.

Försvarskommittén lämnade i en skrivelse den 7 februari 1986 till chefen för försvarsdepartementet förslag beträffande inriktningen av program­planeringen för perioden 1987-1992, bl.a. inom funktionen Hälso- och sjukvård m. m. Dessa förslag låg till grund för regeringens anvisningar för myndigheternas programplanering. För funktionen Hälso- och sjukvård m.m. angavs som ekonomiska förutsättningar ett grundalternativ (129 milj.kr.) och ett ökningsalternativ (159 milj. kr/år). Socialstyrelsen har enligl regeringens anvisningar med underlag från och efler samråd med överbefälhavaren lagt fram en programplan för den civila hälso- och sjuk­vården i krig för perioden 1987/88-1991/92 och därvid föreslagit ytterligare en ekonomisk ram.

Bilaga 4 Social­departementet

Utbildningsplikt för hälso- och sjukvårdspersonal m.fi.

1 lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m.m. finns bestämmelser om bl.a. utbildningsplikt för läkare. Lagens bestämmelser kom.pletteras av föreskrifter i bl.a. förord­ningen (1981:642) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal m. m.

I juni 1982 avlämnade utredningen om sjukvården i krig (USIK) betän­kandet (SOU 1982:42) Utbildning för hälso- och sjukvård vid katastrofer och i krig. (Ledamöter vid betänkandets avlämnande: f.d. riksdagsleda­moten Per[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, landshövdingen Lilly[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. landstingsrådet Ragnar Litzner, landstingsrådet Göte[REDACTED_EFTERNAMN] och riks­dagsledamoten Rune[REDACTED_EFTERNAMN].) USIK hade i uppdrag att dels göra en översyn av hur den fredslida yrkesutbildningen för personal inom hälso-och sjukvården bäst skulle komma totalförsvaret till godo, dels pröva olika personalgruppers behov av särskild utbildning om de svårigheter som sjukvården utsätts för vid katastrofer eller krig och dels pröva möjligheter­na alt öka sjukvårdshuvudmännens medverkan i utbildningen för totalför­svarets hälso- och sjukvård i krig. För att säkerställa en god beredskap inför katastrofer och krig föreslår USIK bl. a. att det skall fastställas mål för utbildning i katastrofmedicin/kalastrofberedskap saml att all hälso- och sjukvårdspersonal skall vara skyldig att i fred delta i utbildning för hälso-och sjukvård i krig. Sammanfattningen av USIK:s förslag samt lagförslaget i betänkandet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4.1 resp. 4.2. Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av remissytt­randena över de frågor som avser ändring i lagen om tjänsteplikt för hälso-och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m. och somjag lar upp i det följande har gjorts inom socialdepartementet och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Dnr S 2249/82).

En arbetsgrupp (arbetsgruppens ordförande generaldirektören S. Åke Lindgren), den s. k. Abrahamgruppen, tillkallades i december 1984 för att inom  regeringskansliet   närmare  överväga  bl.a.   utredningens  förslag.

Gruppen avlämnade i januari 1986 en rapport (Ds S 1986:

1) 

Decentralise­ring m. m. av beredskapsuppgifler frän socialstyrelsen. I rapporten uttalar arbetsgruppen i fråga om utbildningen av personal för hälso- och sjukvår­den i krig att ansvaret för civil grundutbildning och vidareutbildning liksom hittills bör åvila skolöverstyrelsen och universitets- och högskoleämbetet samt att ansvaret för fortbildning av den personal som är krigsplacerad hos sjukvårdshuvudmännen bör åvila dessa. Gruppen anser vidare alt utbild­ningsplikt bör införas för all hälso- och sjukvårdspersonal. En sammanfatt­ning av arbetsgruppens förslag bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4.3.

Regeringen beslutade den 5 februari 1987 att, med nämnda utrednings­material som underlag, inhämta lagrådets yttrande över ett inom socialde­partementet upprättat förslag till lag om ändring i lagen om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m.m. Lagrådet har lämnat förslaget ulan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4.4.

Jag avser att i del följande ta upp olika frågor om hälso- och sjukvården i krig.

Jag har i detta ärende samrått med cheferna för justilie-, försvars-, utbildnings-, jordbruks- och arbetsmarknadsdepartementen.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2 F

ö

redragandens 

ö

verv

ä

ganden

2.1 Allmänna utgångspunkter

Hälso- och sjukvården i krig bygger i stor utsträckning pä de fredstida resurserna. Den i fred gällande hälso- och sjukvårdslagstiftningen utgör grunden för sjukvården i krig enligt den s.k. totalförsvarsprincipen. När den gällande hälso- och sjukvårdslagen (1982:763, HSL) antogs av riksda­gen (prop. 1981/82:97, SoU 51, rskr. 381) slogs detta fast. Den innebär att ansvar i fred för viss verksamhet följs av ansvar för atl förbereda, genom­föra och leda samma verksamhet i krig. Det åligger därmed sjukvårdshu­vudmännen (landstingen) att redan i fred planlägga och vidta de olika åtgärder som fordras för att de skall kunna bedriva sin verksamhet under beredskap och krig.

Landstingen har numera ansvaret för huvuddelen av all hälso- och sjukvård. Därvid skall landstingen enligt HSL planera hälso- och sjukvär­den med utgångspunkt i befolkningens behov av värd. Verksamheten skall vidare samordnas med kommuner, enskilda vårdgivare samt även andra landstingskommuner för att åstadkomma ett samlat utbud av vård.

Under de senaste årtiondena har viktiga samhällsuppgifter decentralise­rats. Lagstiftningarna inom hälso- och sjukvårdens samt socialtjänstens områden utgörs i stor utsträckning av s. k. ramlagar. Detta innebär större kommunal självständighet och minskad detaljstyrning från centrala myn­digheter. Primärkommuner och landsting får härigenom stora möjligheter att anpassa sina insatser efter lokala behov och förutsättningar.

Riksdagen har är 1985 ställt sig bakom vissa riktlinjer för den framlida

hälso-och sjukvårdspolitiken (prop. 1984/85:181. SoU 28. rskr, 400). Som     Prop. 1986/87:95 övergripande mäl gäller därvid all en förbättrad folkhälsa förutsätter en fortsatt aktiv och samordnad hälsopolitik samt att vård på lika villkor för     Bilaga 4 hela befolkningen måste säkerställas. I fråga om vårdens struktur slås fast     Social­alt primärvården utgör basen i hälso- och sjukvårdssystemet och att läns-     departementet och regionsjukvården skall inriktas mol specialiserad sjukvård, vissa före­byggande insatser samt forsknings- och utvecklingsarbete. Länssjukvår­dens roll förväntas komma att förändras efter hand som primärvården utvecklas.

Utbyggnaden av primärvården innebär att tillgängligheten av behand­lings- och vårdresurser ökar för befolkningen. Dessa resurser förväntas ocksä komma all användas i den fredstida medicinska katastrofberedska­pen. Koncentration till länssjukvården av den specialiserade sjukvärden sammanhänger bl.a. med den medicinsk- tekniska utvecklingen som ger ökade möjligheter till diagnos, behandling och övervakning av vissa sjuk­domstillstånd. Dessa ökade möjligheter skapar dock samtidigt ett beroen­de av kvalificerade apparatur och personal för skötsel av denna.

Tillgängen pä yrkesulbildad personal har tidigare varit dålig inom hälso-och sjukvärden. Under senare år har dock skett en förbättring. För närva­rande råder totalt sett brist endast på vissa specialinriktade yrkeskategori­er. Samtidigt råder dock brist på personal i vissa delar av landet, särskilt i glesbygder. Sysselsättningsgraden är relativt låg för vissa personalkatego­rier. Statsmakterna och landstingen prövar olika åtgärder för att motverka personalbristen i vissa delar av landet. Utvecklingen inom personalområ-det går mot färre personalkategorier, ökade krav på baskompetens samt förskjutningar i fördelningen av ansvar och arbetsuppgifter mellan olika personalkategorier.

Hälso- och sjukvården är en samhällssektor med högt teknikberoende. Läkemedel och medicinsk-teknisk utrustning bygger i allmänhet på ett mycket högt vetenskapligt och teknologiskt kunnande. Inom landet saknas dock produktionsmöjligheter för vissa mycket vitala produkter såväl inom läkemedelsområdet som inom sjukvårdsmaterielområdet. Detta gäller ock­så för medicinsk-teknisk utrustning.

Sammantaget finns dock drag i samhällsutvecklingen som är positiva för möjligheten att klara hälso- och sjukvärden samt socialtjänsten i krig. Hit hör bl. a. de växande personella och andra resurserna, kommunernas ökande roll i samhällsverksamheten, utbyggnaden av primärvården samt möjlig utveckling inom läkemedels- och sjukvårdsmaterielområdet.

Samtidigt finns dock tendenser som kan medföra växande problem för verksamheterna i krig. Hit hör bl.a. den minskande lagerhållningen av sjukvårdens artiklar i produktions-, import-, distributions- och konsum­tionsleden samt det ökande utnyttjandet av elektronisk apparatur och sårbarheten hos systemen för teknisk försörining. Det förhållandet alt äldre, svårt sjuka och handikappade i allt större utsträckning bor hemma leder bl. a. till svårigheter vid sökande av skydd i krig.

Handlingsberedskapen för att i fred ta hand om ett begränsat anlal akut sjuka och skadade är hög. För större anspråk på akuta insatser finns en även för krigsförhållanden värdefull medicinsk katastrofberedskap. Denna

har dock en i förhållande lill behoven i krig begränsad kapacitet och uthållighet. Den offentliga sjukvårdens resurser utgör således en god grund för samhällets hälso- och sjukvård i krig. Dessa resurser förbättras konti­nuerligt i olika avseenden som är väsentliga för hälso- och sjukvården i krig.

1 takt med att dessa resurser förbättras ökar möjligheterna till en effektiv hälso- och sjukvård även under krigsförhållanden. För att under sådana förhållanden kunna möta ett starkt ökat värdbehov kompletteras den civila hälso- och sjukvårdens fredsresurser genom bl.a. operationsannex och vårdannex samt genom mobilisering av militära sjukvårdsenheter. Sjuk­värdens resurser förstärks bl.a. genom beredskapslagring och genom ett utökat personalutnyttjande.

För att hälso- och sjukvården inte skall bli en gränssättande faktor inom ramen för våra försvarsansträngningar måste den ha erforderliga personel­la och materiella resurser samt kunna utnyttja dessa flexibelt med hänsyn till olika krav.

Huvuddelen av de mest kvalificerade civila och militära resurserna för hälso- och sjukvård i krig bör ses som gemensamma resurser inom total­försvaret. De måste därför vara balanserade mot varandra och samordna­de på ett sådant sätt att erforderligt samutnyttjande kan ske. För alt tillgodose dessa krav måste främst den civila hälso- och sjukvården ges ökad förmåga atl snabbt höja beredskapen och att utveckla tillräcklig effekt under lång tid. Vidare krävs ökad samverkan mellan militär och civil sjukvård vad gäller t.ex. krigsförberedelsearbete, ledning, personal- och förnödenhetsförsörjning samt utbildning och övning.

Jag anser alt hälso- och sjukvården samt socialtjänsten är synnerligen betydelsefulla delar av totalförsvaret. Försvarskommittén understryker ocksä detta. En god beredskap inom dessa områden förstärker trovärdig­heten i våra övriga försvarsansträngningar.

Kommittén har understrukit att hälso- och sjukvården i krig bör ses som ett sammanhängande system sammansatt av civila och militära komponen­ter. En helhetssyn bör tUlämpas för att tillförsäkra att de olika delarna är sinsemellan balanserade och samordnade. Denna helhetssyn mäste prägla såväl den långsiktiga planeringen i fred som hur resurserna utnyttjas i krig. En väsentlig förutsättning härför är enligt kommittén en utökad och för­bättrad samverkan mellan främst socialstyrelsen, överbefälhavaren och sjukvårdshuvudmännen. Jag delar denna uppfattning samt vill också un­derstryka att en utökad och förbättrad samverkan är nödvändig på aUa nivåer. Särskilt sjukvårdshuvudmännens medverkan på olika sätt bör för­stärkas.

Hälso- och sjukvården kommer i krig att utsättas förökade påfrestningar som kan uppträda samtidigt på många ställen. Delta innebär att resurserna måste vara flexibelt uppbyggda så att man kan möta olika slag av påfrest­ningar och olika krav på verksamheten.

Ökade påfrestningar - risk för lokal eller regional överbelastning -ställer krav på omfördelning av resurser, såväl personal som förnöden­heter, från mindre hårt ansträngda områden till mera hårt ansträngda. Detta ställer i sin lur krav på förberedelser i fred som måste anpassas till de

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

faktorer som är gränssättande. Samtidigt måste patienter kunna förflyttas från hårt ansträngda områden till mindre hårt ansträngda. Detta ställer krav på en effektiv ledning av hälso- och sjukvården men också på en effektiv sjuktransportorganisation. När dessa åtgärder inte räcker till för att möta en överbelastning kan det bli nödvändigt att modifiera vårdstan­dard och behandlingsnormer. Kraven på flexibilitet kommer således att vara stora säväl på själva funktionerna som på de individer som arbetar inom dessa.

De sjukvårdsanläggningar som hälso- och sjukvården disponerar i fred utgör en viktig grund för verksamheten i krig. En strävan bör därför vara att utnyttja dessa lokaler i största möjliga utsträckning för att säkerställa hög kvalitet och kapacitet i krig.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2.2 Inriktningen i stort

Mitt förslag: De principer för hälso- och sjukvården i krig som fastställdes i 1982 års försvarsbeslut skall fortfarande gälla. Hälso-och sjukvärden skall ses som en sammanhängande totalförsvars­funktion sammansatt av civila och militära delar. En helhetssyn skall prägla verksamheten.

Skälen för mitt förslag: Jag anser att den inriktning av verksamheten som angavs i 1982 års försvarsbeslut fortfarande bör gälla. Försvarskommittén har haft samma uppfattning.

Mälet för hälso- och sjukvården i krig är enligt 1982 års försvarsbeslut att varie människa som är i behov därav skall sä långt möjligheterna medger ges den vård som hennes tillstånd kräver.

Hälso- och sjukvården i krig skall ses som en sammanhängande funk­tion. I denna har flera totalförsvarsmyndigheter att samverka för det gemensamma målet att varje människa, civil eller militär, skall kunna få den vård som hennes tillstånd kräver. De berörda totalförsvarsmyndighe­terna har ansvar och resurser för olika delar av hälso- och sjukvården. Genom försvarsmaktens hälso- och sjukvård tillförs funktionen hälso- och sjukvård i krig betydande resurser (läkemedel, utrustning, förbruknings­materiel, transportmedel, sjukhus och förbandsplatser) som normalt inte slår till förfogande för fredssjukvården.

Huvudansvaret för all hälso- och sjukvård, som inte faller under för­svarsmaktens ansvar, bärs av den civila hälso- och sjukvården. Verksam­heten inom försvarsmaktens hälso- och sjukvård bör främst inriktas på akut omhändertagande. Denna organisation bör därför bl.a. ha resurser för vissa kirurgiska operationer. Vid behov skall dessa resurser kunna förstärka den civila sjukvården. Likaså skall civila operationsresurser kunna förstärka försvarsmaktens fältsjukhus m. m. De av civilförsvaret organiserade s. k. sjukvårdsenheterna ingår i sjukvårdshuvudmännens krigsorganisation och ombesörjer att skadade människor snabbt kan tas om hand av medicinskt utbildad personal.

10

Den nödvändiga omställningen av fredssjukvärden i en krigssituation medför även atl hälso- och sjukvården pä primärvärdsnivå liksom social­tjänsten kommer att ställas inför ändrade krav. Antalet personer med behov av vård och omsorg kan komma att bli större än i fred. Bl.a. tillkommer nya grupper; skadade som kräver ett första omhändertagande, patienter som skrivs ut frän akutsjukhus samt patienter som väntar på sluten vård eller som av prioritetsskäl måste behandlas inom primärvår­den. 1 samband med utrymningar och flyktingsströmmar ökar också anta­let människor med behov av värd och stöd på primärvårdsnivå.

Principerna för hälso- och sjukvärden i krig måste utgå från att varje människa, pä alla nivåer, skall kunna ges den vård och omsorg som hennes tillstånd kräver sä långt möjligheterna medger. De ätgärder som krävs i värdkedjans olika steg måste därvid beaktas för att ett gott behandlingsre­sultat skall kunna uppnås. Det är viktigt att åtgärderna vid det första omhändertagandet av skadade är av god medicinsk kvalitet. Detta påver­kar i sin tur starkt åtgärderna vid de efterföljande stegen i vården. Det är därför nödvändigt att, trots försvårade förhållanden, eftersträva kontinui­tet mellan ätgärder i värdkedjans olika steg även i krig. Därav följer också att resurserna måste balanseras mot varandra inom hela vården.

I planeringen för verksamheten i krig är det av största vikt att beakta krigsmiljöns särskilda krav och skapa förståelse för vikten av att i kris- och krigstillstånd kunna lösa uppgifterna under mer primitiva förhållanden. Del är nödvändigt att i all planering inom funktionen Hälso- och sjukvård m.m. utgå från en sådan bakgrund. I planeringen måste man också vara medveten om att vårdstandard och behandlingsnormer inte kan vara de­samma som i fredstid. Målet för hälso- och sjukvården i krig får dock inte eftersättas. Planeringen måste inriktas pä att sä långt det är möjligt skapa sådana resurser och möjligheter att varie människa - civil eller militär -skall kunna få den vård som hennes tillstånd kräver.

Den sjukvård under fredstid som måste tillgodoses också under krig omfattar dels akuta kirurgiska operationer, dels akuta invärlesmedicinska åtgärder, dels akuta psykiatriska ätgärder. Vad gäller akuta kirurgiska operationer av fredsmässig karaktär torde behoven vara minst i samma storleksordning i krig som i fred. Erforderlig kirurgisk operaiionskapacitet måste således även i krig reserveras för dessa behov. Vårdbehoven inom långtidssjukvård och omsorgen av psykiskt utvecklingsstörda kvarstår i huvudsak oförändrade i krig.

Behandling av sjukdomar av såväl medicinsk som kirurgisk karaktär som i fred inle kräver akuta åtgärder kan till stor del anstå lill perioden efter ett krig med de antaganden som görs om varaktigheten av ett krigs­skede. Härigenom kan i krig resurser frigöras för verksamheter med högre medicinsk prioritet och där elt ökat behov kommer att uppstå i krig. Till dessa hör behandling av krigs- och olycksfallsskadade.

Möjligheterna att genom omprioriteringar och omdispositioner frigöra sjukvårdsresurser som kan tillgodose de av krigshandlingar direkt orsa­kade sjukvårdsbehoven har ingående studerats och redovisats av social­styrelsen (Sluten kroppssjukvård i krig. Socialstyrelsen redovisar 1986:3).

Studien visar bl. a. att av de ca 450000 kirurgiska operationer som i fred

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

11

åriigen utförs i Sverige, torde cirka en tredjedel kunna utgå i krig och anstå till efterkrigstiden.

Erfarenheterna från andra länder visar att krig och orostider med stör­ningar i livsmedelsförsörjningen, skador på vatten- och avloppssystem, elkraflsavbroll m. m. medför utomordentliga påfrestningar för befolkning­en. Sjukdomar spridda i vatten och livsmedel samt dåliga hygieniska förhållanden kan leda till omfattande sjuklighet. Jag ser det därför, liksom försvarskommitlén, som myckel viktigt att det finns ett väl utarbetat och fungerande, förebyggande hälsoskydd. Detta är främst en primärkom­munal uppgift, men också en uppgift för försvarsmakten.

Försvarskommitlén har övervägt totalförsvarets utveckling med hänsyn till risken för att kärnvapen samt biologiska och kemiska stridsmedel (A-, B- och C-stridsmedel) utnyttjas i ett framtida krig. Verkan av dessa strids­medel ställer speciella krav på sjukvårdsinsatser. Jag delar kommitténs uppfattning att detta måste beaktas i den fortsatta planeringen av funktio­nen Hälso- och sjukvård m. m. Planläggningen skall dock i huvudsak avse ett konventionellt krig.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2.3 Ledningen av hälso- och sjukvården i krig

Enligt min mening måste en effektiv ledning av hälso- och sjukvården både kunna säkerställa värdbehovet i snabbt skiftande lägen och kunna genom­föra en förutseende planering. Försvarskommittén är av samma uppfatt­ning.

Genom riksdagens beslut år 1981 om hälso- och sjukvården i krig har ansvaret för ledningen av hälso- och sjukvården i krig lagts fast på central, högre regional och lägre regional nivå. Centralt leds den civila hälso- och sjukvården i krig under regeringen av socialstyrelsen. Styrelsens uppgifter är reglerade i kommunala beredskapskungörelsen (1964:722).

Med stöd av 20 § HSL äger regeringen rätt att i krigssituationer meddela föreskrifter som tar över den fredstida lagstiftningen. Syfiet är främst all kunna organisera och bedriva hälso- och sjukvården så att den tillgodoser de särskilda krav som ställs på den i en krigssituation. Vid den tidpunkt regeringen bedömer lämplig kan ansvaret för den operativa ledningen av den civila sjukvården pä central nivå delegeras till socialstyrelsen. Det innebär rätt att besluta om förflyttning av personal, patienter och förnö­denheter samt i övrigt bestämma de civila hälso- och sjukvårdsresursernas utnyttjande mellan civilområdena (9 § kommunala beredskapskungörel­sen).

På högre regional nivå har civilbefälhavaren motsvarande befogenheter genom att han under regeringen leder den civila hälso- och sjukvården inom civilområdet. Som högsta civila totalförsvarsmyndigheten inom civil-omrädet skall civilbefälhavaren bl.a. verka för att det militära och civila försvaret samordnas.

Enligt min bedömning bör de övergripande och principiella besluten som behövs inom hälso- och sjukvårdsområdet i krig och vid kriser fattas av regeringen i likhet med vad som gäller för övriga samhällsfunktioner.

12

Ansvaret för all beslutsunderlag tas fram och presenteras för regeringen ankommer pä de funktionsansvariga myndigheterna.

Försvarskommittén framhåller att i krig leder regeringen de civila de­larna av totalförsvaret genom civilbefalhavarna. Detta innebär all de cen­trala myndigheterna främst fär en rådgivande roll vad gäller regeringens ledning av civilbefälhavarna. Vidare övertar de cenlrala myndigheterna vissa förvaltningsuppgifter frän regeringen. Enligl kommitténs uppfattning bör del i den praktiska planeringen tydligare markeras att det är regeringen som leder hälso- och sjukvården i krig. Socialstyrelsen bör i krig ha som främsta uppgift att ge underlag till regeringen för dess beslut av övergri­pande karaktär för inriktningen i stort av den civila hälso- och sjukvården och för den inriktning av resp. civilbefälhavares verksamhet på hälso- och sjukvårdsområdet som del ankommer på regeringen att anvisa. Jag delar helt kommitténs uppfattning.

När det gäller ledning och samordning av verksamheten bör det normala i krig bli att regeringen med utnyttjande av underlag från de centrala myndigheterna riktar sig till civilbefälhavarna med direktiv och riktlinjer.

Chefen för försvarsdepartementet har tidigare denna dag (bil, 

I) 

anmält att en samlad översyn av totalförsvarets ledning har påböriats. I avvaktan på dessa studier har jag inte funnit anledning att föreslå några ändringar i fräga om 1981 års riksdagsbeslut (prop. 1980/81:57, SoU 23, rskr. 216) om ledningsansvaret för hälso- och sjukvården i krig. Jag vill i detta samman­hang också nämna den översyn av den kommunala beredskapslagstiftning­en som görs av en särskild utredare (Dir. Fö 1985:01).

För att hälso- och sjukvårdens ledning skall kunna vara effektiv och kunna uppfylla ställda intentioner anser jag, oberoende av pågående över­syner, att ett närmare samarbete bör utvecklas mellan regeringskansliel, civila och militära myndigheter m. fl. inom funktionen Hälso- och sjukvård m. m. För att detta skall vara möjligt har jag i dag fått regeringens bemyndi­gande att tillkalla en särskild beredskapsdelegation för hälso- och sjukvård i krig. I fred skall dess uppgifter vara att hålla sig informerad om och vid behov ta ställning till olika beredskapsförberedelser inom området. Dele­gationen skall utgöra ett rådgivande organ knutet till socialdepartementet. 1 krig övergår delar av den till att utgöra ett stabsorgan inom socialdeparte­mentet med uppgift att bereda regeringens beslut om hälso- och sjukvård.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2.4 Decentralisering av beredskapsuppgifter

Regeringen fattade den 18 december 1984 beslut om socialstyrelsens fram­tida beredskapsuppgifter och därav betingad organisation. Beslutet inne­bar atl socialstyrelsen fortsättningsvis i första hand skulle arbeta med för hela riket övergripande och samordnande frågor och samverka främst med den högre regionala nivån, civilbefälhavaren. Del innebär att socialstyrel­sen skulle avlastas frågor av detaljkaraklär. Utgångspunkten var atl vissa arbetsuppgifter hade decentraliserats frän socialstyrelsen eller avvecklats. Den nya organisationen skulle fungera frän och med budgetåret 1986/87.

Samtidigt tillkallade jag en arbetsgrupp med företrädare för försvars-, social- och finansdepartementen med uppgift att föreslå decentralisering

13

eller avveckling av beredskapsfrågor enligl nämnda regeringsbeslut. Ar­betsgruppen antog benämningen ABRAHAM och har redovisat sitt arbete i rapporten (Ds S 1986: 1) Decentralisering m.m. av beredskapsuppgifter från socialstyrelsen.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2.5 Försörjning

Mitt förslag: Riktlinjerna i 1982 års försvarsbeslut fullföljs. Del innebär att förnödenhetsförsöriningen för behovet i krig förstärks främst när det gäller anskaffning av sjukvårdsmateriel av förbruk­ningskaraktär och läkemedel.

Skälen för mitt förslag: I 1982 års försvarsbeslut prioriterades bl.a. anskaffning för behovet i krig av sjukvårdsmateriel av förbrukningskarak­tär och läkemedel.

Som följd av 1982 års försvarsbeslut godkände regeringen i november 1983 principöverenskommelser om sjukvårdshuvudmännens medverkan i den civila hälso- och sjukvårdens försöriningsberedskap avseende förbruk­ningsmateriel och varaktig sjukvårdsutrustning. Dessa principöverens­kommelser gäller t.o.m. budgetåret 1986/87. För förbrukningsmateriel innebär del att sjukvårdshuvudmännen för statens räkning inköper, lagrar och omsätter förbrukningsmateriel inom den ekonomiska ram som stats­makterna har angell för försvarsbeslutsperioden. Parterna har enats om atl söka nä motsvarande överenskommelse om varaktig sjukvärdsutruslning.

Flera olika kategorier av sjukvård bestämmer försöriningsbehovet i be­redskapsplaneringen, nämligen dels den normala s.k. fredsmässiga sjuk­vården i elt förkrigsskede, dels den i krig kvarstående sjukvärden av fredsmässig karaktär, dels den i krig tillkommande sjukvården på grund av krigshandlingar. Härtill kommer motsvarande behov i ett efterkrigsskede samt behoven under neutralitetsskeden med importbegränsningar.

Sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär omsätts snabbt och i stor mängd inom den civila fredssjukvärden. Sortimentet är mycket stort. Av distributionstekniska och ekonomiska skäl begränsas den kommersiella lagerhållningen jämle sjukvårdshuvudmännens ordinarie lager till vad som motsvarar 24 månaders behov i fred. Utvecklingen pekar mot atl denna lagerhållning kan komma att minska på sikt.

Statens förhandlingsnämnd har vid årsskiftet 1986-1987 träffat avtal med samtliga landsting om atl t.o.m. budgetåret 1986/87 göra inköp av förbrukningsmateriel till etl värde av 115 milj.kr., dvs. i enlighet med fastställd ram innevarande försvarsperiod. Denna lagring i sjukvårdshu­vudmännens regi svarar tillsammans med övrig lagring enligt socialstyrel­sen mot det i krig beräknade kvarstående civila fredsmässiga sjukvårdsbe­hovet. Endast mycket begränsade lager av förbrukningsmateriel finns

14

emellertid för det i krig tillkommande sjukvårdsbehovet. Försvarsmakten har vissa lager för sina motsvarande behov.

Socialstyrelsen uppskattar att drygt hälften av de läkemedel som an­vänds i fred utgörs av importerade färdigprodukter och att cirka 75 % av den inhemska läkemedelsproduktionen baseras på importerade råvaror. Substanser för tillverkning av läkemedel finns enligl socialstyrelsen lagra­de för det fredsmässiga behovet under elt förkrigsskede. En sådan produk­tion förutsätter dock en viss förvarningstid. För den i krig kvarstående fredsmässiga sjukvärden finns vissa kommersiella och statliga lager av färdiga läkemedel. För det i krig tillkommande sjukvårdsbehovet finns däremot i huvudsak inga civila lager av läkemedel. Försvarsmakten har vissa lager för sina behov.

S. k. varaktig sjukvärdsutruslning finns hos landstingen i en omfattning som enligt socialstyrelsen ej fullt ut tillgodoser behoven i krig. Brister finns bl. a. vid operationsannexen.

Försvarskommittén har funnit att beredskapen i fråga om försörining med såväl sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär som läkemedel för främst den civila hälso- och sjukvårdsorganisationen fortfarande ligger på en oacceptabelt låg nivå. Målet för de insatser som därför måste göras bör enligl kommittén vara all vid den kommande försvarsbeslulsperiodens slut ha byggt upp resurser så alt i vart fall krigsbehoven i huvudsak kan tillgodoses. Baserat på en förnyad analys av behovet av operationsannex bör även tillgängen pä varaktig sjukvärdsutruslning förbättras. När det gäller sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär och läkemedel anser kommittén att omedelbara åtgärder bör vidtas dels för att förbättra möjlig­heterna till inhemsk produktion under kriser och i krig, dels för fortsatt uppbyggnad av beredskapslager för krigsbehovet. Jag delar försvarskom­mitténs uppfattning i dessa frågor.

Vad gäller beredskapslager av olika slag anser jag att anskaffning, lag­ring och omsättning så långt det är möjligt skall samordnas mellan civila och militära myndigheter. Principen bör vara att lagringen bör i första hand ske hos den som skall använda materielen.

Förnödenheter för i krig tillkommande sjukvårdsbehov har en annorlun­da sammansättning än förnödenheter avsedda för fredsmässig sjukvård. Till grund för överväganden om hur lagring av dessa förnödenheter i detalj skall genomföras bör läggas en bedömning av möjligheterna till omsättning i fred och till geografisk placering i områden där behovet av sjukvårdsre­surser i krig kan bli stort och på etl sätt som medger snabb omdisponering mellan och inom olika delar av landet. Jag delar kommitténs uppfattning att lagring pä kassalionsbasis så långt möjligt bör undvikas och alt möjlig­heterna att även utomlands omsätta sjukvårdsmateriel och läkemedel som ännu är användbara bör undersökas.

Av socialstyrelsens programplan framgår att de totala behoven av sjuk­vårdsmateriel och läkemedel under krig och därtill hörande för- och efter-krigsskeden är mycket omfattande. Viss lagring av färdigprodukler är ofrånkomlig dels för att vi skall kunna ha tillgång till de speciella förnöden­heter som överhuvud taget inte kan tillverkas inom landet, dels för att vi skall hinna ställa om industriproduktionen så att vi kan tillverka sådana

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

15

produkter. Dessutom mäste behovet för överraskande angrepp säkras. Detta leder till behov av beredskapslagring av såväl färdigprodukter som råvaror och halvfabrikat.

Enligt min mening bör behovet av sjukvårdsmateriel och läkemedel kunna begränsas i ett kris- eller krigsläge, i första hand genom begränsning av sortimentet samt genom olika åtgärder mol överförbrukning, genom ransonering av tillgängliga resurser och i viss mån genom återanvändning av engångsmaieriel. Dessa förändringar förutsätter dock både utbildning av och information till berörd personal för att kunna genomföras.

Anskaffningen av sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär för den civila hälso- och sjukvärden bör under programperioden 1987/88- 1991/92 enligt min uppfattning ske enligt den inriktning som har angetts av för­svarskommittén. Kommittén anser att ansvaret för försörjningsberedska­pen beträffande den "fredsmässiga" hälso- och sjukvården under ett för­krigsskede och i krig åvilar sjukvårdshuvudmännen. Jag har samma upp­fattning. Jag återkommer längre fram lill frågan om kostnader och finansi­ering av sjukvårdens försörjningsberedskap.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2.6 Personalförsörjning

Min bedömning: Tillgången pä hälso- och sjukvårdspersonal i krig är tillräcklig, men del är angeläget all fördelningen av personal civilt och militärt sker pä ett för hela sjukvårdsbehovet optimalt sätt. Fungerande personalregister för vissa nyckelgrupper är därvid en förutsättning. Krigsplacering bör ske av all hälso- och sjukvårdsper­sonal redan i fredstid.

Skälen för min bedömning: Tillgången pä hälso- och sjukvårdspersonal är avgörande för hälso- och sjukvårdens kapacitet i krig. Nyckelfrågan är därvid personalens fördelning på och övning inom olika delar av totalför­svarets sjukvårdsorganisation.

Personaltillgången i landet inom hälso- och sjukvårdsområdet bedöms både av försvarets sjukvårdsstyrelse och socialstyrelsen vara tillräcklig för att tillgodose behoven i krig. Icke desto mindre finns allvarliga vakanser i såväl den civila som den mUitära sjukvårdsorganisationen i krig. Detta beror enligt myndigheterna pä att nuvarande system för registrering och fördelning av personal inte fungerar tiUfredsställande.

För att möta detta anser försvarskommittén att individuell krigsplace­ring bör ske i fred av all den hälso- och sjukvårdspersonal som erfordras i krig. Härvid bör sjukvårdshuvudmännen och försvarsmakten svara för krigsplaceringen inom civila respektive militära sjukvårdsenheter. Kom­mittén anser att socialstyrelsen efter samråd med försvarets sjukvårdssty­relse bör ange principer för fördelning av denna personal. Liksom kommit­tén vill jag framhålla att merparten av den kvalificerade sjukvården avses ske vid de civila beredskapssjukhusen. Fördelning och krigsplacering av

16

hälso- och sjukvårdspersonalen måste ske på sådant sätt att största möjliga effekt uppnås för totalförsvaret som helhet.

Från olika häll. bl. a. av försvarskommitlén, har framhållits som angelä­get att ett heltäckande register inrättas för främst vissa nyckelgrupper av hälso- och sjukvårdspersonal. Ett sådant register bör enligt kommitténs bedömning vara i bruk senast under budgetåret 1988/89. Socialstyrelsen har hösten 1986 redovisat etl förslag lill hur en sådan registrering skall kunna ske.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2.7 Utbildning

2.7.1 Utbildningens inriktning

Utbildning av hälso- och sjukvårdspersonal inför krig gavs hög prioritet i 1982 års försvarsbeslut. Jag anser, liksom försvarskommitlén, att sädan utbildning skall forisätta och förstärkas. Bl. a. bör hälso- och sjukvården i krig ges ett större utrymme i den ordinarie civila utbildningen. Utbildning­en för verksamheten i krig bör i sä stor utsträckning som möjligt decentrali­seras till regional och lokal nivå, och därvid ses som en naturlig del i den ordinarie personalutbildningen.

För att hälso- och sjukvården skall kunna fullgöra sin viktiga funktion i krig är det nödvändigt med en redan i fred väl genomförd personalutbild­ning. All personal som är sysselsatt inom hälso- och sjukvården - medi­cinsk, administrativ och teknisk personal - behöver utbildning och övning för alt den på etl effektivt sätt skall kunna agera såväl i krig som vid katastrofer i fred. Av synnerlig vikt är att personal på ledande befattningar inom hälso- och sjukvårdens krigsorganisation utbildas för sina uppgifter.

I den civila grundutbildningen för hälso- och sjukvårdspersonal ingår undervisning i katastrofmedicin med inslag av hälso- och sjukvård i krig. Blivande läkare förutsätts få ca 40 timmars undervisning i ämnet försvars-och katastrofmedicin. Omfattningen av utbildningen varierar dock mellan de olika högskolorna. 1 sjuksköterskornas grundutbildning ingår ca 20 limmars undervisning. På vårdyrkeslinjen i gymnasieskolan får blivande undersköterskor ca 10 timmars undervisning i samma ämne. Däremot ingår inte någon särskild undervisning om försvars- och katastrofmedicin i läkarnas och sjuksköterskornas vidareutbildning. Vissa katastrofmedi­cinska aspekter kan dock beaktas.

Socialstyrelsen svarar för vissa fortbildningsinsatser som anordnas för olika kategorier hälso- och sjukvårdspersonal som har nyckelbefattningar inom den civila hälso- och sjukvårdens krigsorganisation. Utbildningsin­satserna gäller främst sädana läkare, sjuksköterskor, sjukvårdsadministra­törer och apotekare som kommer att möta nya och ändrade krav om det blir krig.

Den s.k. Abrahamgruppen har haft till uppgift att bl.a. överväga de förslag om utbildning som utredningen om sjukvården i krig (USIK) har lagt fram (se avsnitt 

I). 

Gruppen har konstaterat att socialstyrelsen i dag i överensstämmelse med USIK:s förslag arbetar med utbildning av berörd personal med bl.a. en decentralisering av utbildningen till de kommunala

17

2    Riksdagen 1986/87. I suml. Nr 95. Bilagedel

huvudmännen som mål. Inom socialstyrelsen bedrivs olika metodförsök

Prop. 1986/87:95

som syftar till att underiätta en sådan decentralisering. Socialstyrelsen

bistår i dag sjukvårdshuvudmännen med bl.a. utbildningspaket samt ge-

Bilaga 4

nomför lärar- och handledarutbildning. Omfattningen av dessa ätgärder

Social-

mäste bedömas i förhällande till de ekonomiska förutsättningar som finns.

departementet

2.7.2 De övergripande utbildningsmålen m. m.

Jag anser det naturligt att utbildning i katastrofberedskap och för krig skall ingå i grundutbildningen för all hälso- och sjukvårdspersonal. Detta över­ensstämmer ocksä med USIK:s förslag. Utbildningens innehåll och om­fattning måste dock anpassas till varje grupps behov. De centrala utbild­ningsmyndigheterna är i dessa fall skolöverstyrelsen samt universitets- och högskoleämbetet. Jag finner det lämpligt att de övergripande utbildnings­målen i den reguljära utbildningen formuleras av skolöverstyrelsen resp. universitets- och högskoleämbetet efler samråd med socialstyrelsen och försvarels sjukvårdsstyrelse. Del är enligl min uppfattning angeläget att dessa myndigheter så långt som möjligt följer upp utbildningens innehåll och omfattning. När det gäller fortbildning av landstingsanställd personal anser jag det naturligt att målen formuleras av socialstyrelsen efter samråd med sjukvårdshuvudmännen och försvarets sjukvårdsstyrelse.

Landstingsförbundet har till Abrahamgruppen framfört att sjukvårdshu­vudmännen kan åta sig ansvaret för katastrofutbildning vad gäller såväl grundutbildning för vissa grupper som fortbildning för all hälso- och sjuk­vårdspersonal som sjukvårdshuvudmännen disponerar i krig under förut­sättning alt utbildningsmål fastställs, utbildning av handledare genomförs och utbildningspaket tas fram av socialstyrelsen. Förbundet anser att vissa av socialstyrelsens kurser kan överlåtas till sjukvårdshuvudmännen. Landstingsförbundet förutsätter därvid att överenskommelse träffas om den ekonomiska ersättningen till sjukvårdshuvudmännen. Enligt min me­ning finns det inte något hinder för att sjukvårdshuvudmännen övertar ansvaret för den utbildning som här anges.

Försvarsmakten har åtagit sig att utbilda och öva .även icke värnpliktig hälso- och sjukvårdspersonal m. m som är krigsplacerad inom försvars­makten.

2.7.3 Förslag om utvidgning av utbUdningsplikten

Mitt förslag: Den utbildnings- och övningsplikt i fred som nu gäller för läkare utvidgas lill att gälla all hälso- och sjukvårdspersonal och veterinärpersonal som omfattas av tjänsteplikt enligt lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m. Utvidgningen avser också dem som är an­ställda med tillsynsuppgifter hos en miljö- och hälsoskyddsnämnd.

Utredningarnas förslag: Överensstämmer i princip med mitt förslag.

18

Försvarskommittén anser det angeläget att utbUdningsplikten i fred sna­rast utvidgas till att omfatta inte bara läkare utan all tjänslepliktig hälso-och sjukvårdspersonal.

USIK har inte närmare berört behovet av utbildningsplikt för veterinär­personal eller anställda med tillsynsuppgifter hos miljö- och hälsoskydds­nämnder. Utredningens förslag till lagstiftning omfattar dock även dessa personalkategorier.

Remissinstanserna: Alla remissinstanser som yttrat sig över USIK:s förslag tillstyrker i princip förslaget om utbildningsplikl. En ifrågasätter behovet av lagstiftning.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

Skälen för mitt förslag

Samtidigt som ledningsansvaret för hälso- och sjukvärden i krig flyttades över frän länsstyrelserna till sjukvårdshuvudmännen år 1981 antogs lagen (1981:292) om riänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt veteri­närpersonal m. m. (tjänstepliktslagen). Med stöd av bestämmelser om tjänsteplikt i denna lag kan de personella resurserna förstärkas högst avsevärt i en beredskaps- eller krigssituation.

1 lagens 4 § anges vilka som omfattas av tjänsteplikten. Dit hör inte bara hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal utan även viss perso­nal sysselsatt inom hälsoskyddet. Även den personal som har tidigare yrkeserfarenhet omfattas under vissa förutsättningar av tjänsteplikten. I förordningen (1981:642) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal m. m. (tjänstepliktsförordningen) preciseras närmare vilka personalkatego­rier inom hälso- och sjukvärden samt hälsoskyddet som omfattas av tjän­steplikten även om de inte längre är sysselsatta inom verksamhetsområdet. 1 krigsveterinärförordningen (1981:648) regleras vilken veterinärpersonal som omfattas av tjänsteplikt enligt tjänstepliktslagen. Tjänsteplikten, som inträder om riket kommer i krig eller under vissa andra i lagen angivna omständigheter, gäller från och med det kalenderår då den tjänstepliktige fyller 16 år till och med det kalenderår dä han eller hon fyller 70 är.

Enligt vad som föreskrivs i 6 § tjänstepliktslagen omfattas endast läkare av en särskild utbildningsplikt i fred. De kan åläggas att under högst 60 dagar delta i utbildning och övningar. Utbildningsplikten gäller under vissa förutsättningar oberoende av kön till och med del kalenderår då de uppnår 70 års ålder.

Enligl 10 § tjänstepliktsförordningen ansvarar socialstyrelsen för den utbildning som avses i 6 § tjänstepliktslagen. Med anledning av detta anordnar socialstyrelsen varje år kurser för läkare, där utbildningen inrik­tas på de speciella uppgifter som läkarna kan ställas inför i sina krigsbefatt­ningar. Detta innebär t. ex. atl kirurger genomgår särskilda kurser i krigs­kirurgi. Socialstyrelsen registrerar genomgången utbildning och betalar ersättning för mistade löneförmåner under utbildningstiden. Utbildningen har tidigare varit nästan helt inriktad på läkarna och deras uppgifter i krig. Under senare år har utbildningen alltmer kommit att omfatta även andra personalkategorier, då på frivillig grund. Numera anordnas ocksä gemen­samma kurser för läkare och sjuksköterskor. Erfarenheterna av dessa

19

kurser är mycket positiva. Bl. a. anordnas utbildning i atl direkt kunna ta hand om skadade på skadeplats och i primärvårdens roll och uppgifter under krig.

På initiativ av socialstyrelsen anordnar vidare Svenska kommunförbun­det kurser i hälsoskyddsberedskap för ledamöter och suppleanter i miljö-och hälsoskyddsnämnder saml hälsovårdsinspektörer (motsvarande). För veterinärpersonalens uppgifter i krig har på senare år inte anordnats någon utbildning.

Försvarsmaktens myndigheter har framhåUit att en utvidgad utbildnings-plikt är en förutsättning för att utbilda och öva den icke värnpliktiga hälso-och sjukvårdspersonal som är krigsplacerad inom försvarsmakten. Che­ferna för försvarets sjukvårdsstyrelse och civilförsvarsstyrelsen, numera statens räddningsverk, har i en gemensam skrivelse den 3 september 1985 till regeringen framhållit alt frågan om utbildningsplikl är synnerligen ange­lägen för att klara utbildningen av personal vid militära fältsjukhus m. m. samt hemställt om en lagstiftning i överensstämmelse med USIK:s förslag.

USIK:s förslag om en utvidgad utbildningsplikt har mottagits positivt av remissinstanserna som fäster stor vikt vid att totalförsvarets hälso- och sjukvårdsorganisation skall fungera i krig och under motsvarande förhål­landen.

Redan i dag deltar andra personalgrupper än läkare i betydande utsträck­ning i socialstyrelsens kurser. Det har inte varit svårt att få frivilliga deltagare, såväl förtroendevalda som medicinsk personal (främst sjukskö­terskor), administrativ och teknisk personal, vårdlärare m.fl. Sjukvårds­huvudmännen har betalat lön under kurstiden. Utbildningen anses värde­full även för den medicinska katastrofberedskapen i fred.

Jag anser att det behövs utbildning i fred även för andra än läkare för att kunna möta de ökade krav som ställs i krissituationer och i krig. Det är därför viktigt alt civilt krigsplacerad personal speciellt personal i nyckel­befattningar i fred utbildas för sina uppgifter i krigsorganisationen. Det är ocksä angeläget att icke värnpliktig personal som är krigsplacerad i försvarsmakten kan kallas lill utbUdning och övningar tillsammans med värnpliktig personal. Enligt 4 § tjänstepliktslagen är de som är sysselsatta inom hälso- och sjukvärden eller veterinärverksamheten samt vissa perso­ner inom hälsoskyddet skyldiga atl fullgöra viss tjänstgöring inom sitt verksamhetsområde i beredskaps- och krigssituationer. Jag anser att de som omfattas av tjänsteplikten har så betydelsefulla uppgifter under de nu angivna förhållandena att de också bör vara skyldiga att utbilda och öva sig för dessa uppgifter i fred.

Jag föreslår således en utvidgning av utbildningsplikten i fred till alt omfatta all personal som avses i 4 § ijänslepliktslagen. Förslaget föranle­der en ändring i lagens 6 §.

Somjag tidigare har nämnt ansvarar socialstyrelsen enligt 10 § tjänste­pliktsförordningen för den utbildning som avses i 6 § Ijänslepliktslagen. Mitt förslag om utvidgad utbildningsplikl innebär bl. a. att även veterinär­personal kommer alt omfattas. Jag avser att senare återkomma till rege­ringen med förslag till den ändring i tjänstepliktsförordningen som mitt förslag om utvidgad utbildningsplikt kan föranleda.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

20

Hittills har socialstyrelsen inkallat läkare lill utbildning enligt 6 § ijänsie-pliklslagen. Detta bör socialstyrelsen göra även i fortsättningen beträffan­de de kurser som styrelsen anordnar. I övrigt är det lämpligt atl den som anordnar utbildning som avses i 6 § Ijänslepliktslagen också får kalla in berörda personer till utbildningen. Jag utgår från att utbildningsplikten utnyttjas i rimlig omfattning.

Jag anser att tiden för utbildningsplikten bör vara högst 60 dagar för alla personalkategorier som berörs.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

Upprättat lagförslag

1 enlighet med vad jag nu har anfört har det inom socialdepartementet upprättats ett förslag till lag om ändring i lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt velerinärpersonal m. m. Lagförsla­get bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4.5. Lagförslaget överensstämmer med det till lagrådet remitterade lagförslaget. Som inled­ningsvis sagts har lagrådet granskal lagförslaget och lämnat det utan erin­ran.

Specialmotivering

Enligt lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m. (tjänstepliktslagen) är för närvarande endast läkare skyldiga att i fred delta i utbildning och övning för de arbetsuppgif­ter som de kommer att fä i beredskaps- och krigssituationer. Ändringen i 6 § innebär att utbildnings- och övningsplikten utvidgas till att gälla alla som omfattas av tjänsteplikt enligt tjänstepliklslagen. De yrkesgmpper som nu kommer att omfattas av utbildningsplikt bestäms således med utgångspunkt i vilka som omfattas av tjänsteplikt enligt 4 § tjänstepliktsla­gen. Närmare föreskrifter om vilka personer som omfattas finns i förord­ningen (1981:642) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal m.m. (tjänstepliktsförordningen) och i krigsveterinärförordningen (1981:648).

I 4 § första stycket tjänstepliktslagen anges atl tjänsteplikten omfattar den som är sysselsatt inom hälso- och sjukvården eller velerinärverksam-heten samt den som är anställd med tillsynsuppgifter hos en miljö- och hälsoskyddsnämnd. Enligt motiven tiU 4 § (prop. 1980/81:57 s. 34 f.) avses med uttrycket hälso- och sjukvård detsamma som i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m. fl. (tillsynslagen), dvs. den individuellt inriktade vården till förebyggande, uppspårande, utredning eller behandling av sjukdom, skada eller kroppsfel samt vård i samband med barnsbörd. I motiven anges vidare att begreppet hälso- och sjukvårds­personal definieras i tillsynslagen och att den lagen skall vara vägledande vid bedömningen av vilka som omfattas av tjänsteplikten. Uttrycket an­ställd med uppgifter hos en miljö- och hälsoskyddsnämnd infördes genom en ändring i 4 § (SFS 1983:305) som en följd av att en ny hälsoskyddslag (1982:1080) ersatte den tidigare hälsovårdsstadgan (1958:663). I sak gjordes ingen ändring. Tjänsteplikten omfattar således såväl dem som tidigare kallades för hälsovårdsinspektörer eller hade en motsvarande be-

21

fattning som dem som har anställts med motsvarande uppgifter hos en miljö- och hälsoskyddsnämnd. I övrigl hänvisas till vad som sägs i motiven till 4 S första stycket om tjänstepliktens omfattning.

Tjänsteplikten omfattar vidare (4 § andra stycket) personer som har tidigare yrkeserfarenhet inom verksamhetsområdet och som har legitima­tion för yrket, har fått en kvalificerad behörighet inom yrket eller har avslutat sin tjänstgöring inom verksamhetsområdet en kortare tid före den tidpunkt då tjänsteplikten görs gäUande. 1 tjänstepliktsförordningen - som inte reglerar veterinärpersonalen - anges närmare (I §) vilka som skall hänföras till sädan personal som anges i 4 § andra stycket Ijänslepliktsla­gen. Beträffande vissa yrkesgrupper föreskrivs också en längsta tid för att omfattas av tjänsteplikt sedan de har slutat sin tjänstgöring. Socialstyrel­sen ges möjlighet att efter visst samråd föreskriva att vissa yrkeskategorier skall omfattas av tjänsteplikten kortare lid efter tjänstgöringens upphöran­de än vad som har angetts i förordningen och atl även i övrigt begränsa antalet personer som skall omfattas av tjänsteplikten. Socialstyrelsens beslut i dessa avseenden får naturligtvis återverkningar på vilka som kommer att omfattas av utbildnings- och övningsplikl enligt 6 § tjänste­pliktslagen. I 11 § krigsveterinärförordningen finns motsvarande bestäm­melser för veterinärpersonal.

Antalet dagar som skall kunna tas ut är liksom tidigare högst 60 för alla.

Den enskilde skall även fortsättningsvis vara befriad från utbildnings-och övningsplikt i den utsträckning hans kroppskrafter och hälsotillstånd inte medger att han deltar.

Det finns inte någon anledning atl i 6 § behålla dess nuvarande särskilda begränsning till 70 års ålder eftersom utbildningsplikten omfattar endast dem som är tjänstepliktiga enligt 4 § och den tjänsteplikten enligt 5 § upphör året efter fyllda 70 år.

Bestämmelsen i 9 § Ijänslepliktslagen om påföljd för underlåtenhet att fullgöra skyldighet enligt 6 § kvarstår oförändrad.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2.7.4 Övriga frågor

Vad gäller registrering av genomgången utbildning föreslår USIK alt för­svarsmakten även i fortsättningen skall föra register över utbildning av krigsplacerad personal inom försvarsmakten och alt sjukvårdshuvudmän­nen skall föra register över den civilt krigsplacerade hälso- och sjukvårds­personalens utbildning. Abrahamgruppen har i sin rapport redovisat över­läggningar med berörda parter, nämligen försvarsmakten, socialstyrelsen och sjukvårdshuvudmännen, om det gemensamma registerunderlag som behövs civilt och militärt för hälso- och sjukvårdspersonalen. En central registrering av genomgången utbildning har därvid inle ansetts erforderlig. Någon form av enkel registrering av genomgången utbildning kan dock enligt min mening komma att behövas bl. a. för att kunna analysera utbild­ningsbehoven. För sjukvårdshuvudmännen bör detta vara möjligt atl ge­nomföra i de personaladministraliva system som huvudmännen har byggt upp. Delsamma bör gälla för kommunerna och kommunanställd personal samt för lantbruksstyrelsen och dess velerinärpersonal.

22

Socialstyrelsen utbetalar för närvarande viss högsta ersättning för mis­tad lön under utbildningstiden till de läkare som utbildar sig för den civila hälso- och sjukvården i krig. För egen del vill jag framhålla att jag ser en sådan utbildning som en normal del i fortbildningen av olika yrkeskategori­er och att den därför ocksä bör hanteras som sådan, dvs. betraktas som tjänsteuppdrag.

För den som med stöd av värnpliktslagen (1941:967) utbildas för upp­gifter inom försvarsmakten finns i dag ersättningsbestämmelser om bl.a. dagpenning i värnpliktsförmånsförordningen (1976:1008) och ytteriigare ersättningsbestämmelser i bl.a. familjebidragslagen (1978:520). Dagpen­ning motsvarar sjukpenning, men skall alltid bestämmas lill lägst 55 kr. Icke värnpliktiga som föreslås omfattas av utbildningsplikt enligt mitt förslag och som utbildas och övas för uppgifter inom försvarsmakten bör få samma ersättning som de värnpliktiga. Samma ersättningsnormer anser jag ocksä bör gälla för personal inom den civila sektorn som är privatanställd eller icke yrkesverksam och som omfattas av utbildningsplikten. Det är rimligt att den som anordnar och kallar till utbildning också svarar för ersättningen lill dem som deltar i den.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2.8 Sjuktransporter

2.8.1 Fjärrsjuktransporter

Sjuktransporterna har stor betydelse för hälso- och sjukvården i krig.

Landstingskommunerna, som svarar för en mycket stor del av totalför­svarets sjukvårdsresurser, ansvarar för och disponerar en mycket begrän­sad del av transportmedlen i krig. Det i fred utvecklade och för fredsbehov avpassade sjuktransportsystemet är i huvudsak avsett för transporter inom respektive sjukvårdsområde. En betydande del av sjuktransporterna i krig beräknas emellertid behöva ske över läns- och civilområdesgränser. För dessa behov är de fredstida civila sjuktransportresurserna inte tillräckliga.

I 1982 års försvarsbeslut angavs atl inriktningen borde vara att program­ansvaret för fjärrsjuktransporter (transporter mellan civil- och militärom­råden) pä sikt skulle föras över från försvarsmakten till socialstyrelsen. Innan detta kunde ske borde sjuktransportfrägan i sin helhet studeras i samverkan mellan berörda myndigheter och därvid särskilt prövas inrikt­ningen av och formerna för ledningen av sjuktransporterna.

Enligt min mening visar utvecklingen att programansvaret oförändrat bör åvila försvarsmakten. Överbefälhavaren och socialstyrelsen är också överens om detta. Försvarskommittén är av samma uppfattning och anser att försvarsmakten fortfarande bör ha detta ansvar.

2.8.2 Helikoptrar för sjuktransporter

Försvarskommittén anser att tillgång lill sjuktransporter med helikoptrar är av betydelse för en effektivt fungerande hälso- och sjukvård. Snabba transporter av akut sjuka eller skadade innebär i många fall färre dödsfaU, färre fall av invaliditet, minskat lidande och snabbare tillfrisknande för

23

patienterna samt tidsbesparingar och lägre vårdkostnader inom hälso- och sjukvärden.

1 fred föreligger behov av helikoptrar för sjuktransporter som komplette­ring till vägbundna ambulanser i stora delar av landet. Vid siörre olyckor och katastrofer finns dessutom behov att kunna genomföra samlade insat­ser med helikoptrar. I krig ökar de totala behoven av sjuktransporter med helikoptrar. Inom försvarsmakten föreligger för understöd av militära ope­rationer behov av helikoptrar för bl. a. sjuktransporter.

Kommittén anser att en ökning av sjuktransportkapaciteten med heli­koptrar bör ske för att tillgodose behovet i krig. En utökning av kapacite­ten för detta ändamål bör ske på elt sådant sätt att även behovet i fred kan tillgodoses. Kommittén har inhämtat atl det finns intresse för ett ökat landstingskommunalt och statligt samarbete på detta område. Sjuktrans­porter med helikoptrar bör enligt kommitténs uppfattning organiseras i landstingskommunal och statlig regi för att tillgodose behoven av sjuk­transporter i fred och organiseras samordnat med försvarsmakten och rikspolisstyrelsen, helikopterorganisationer samt privata helikopterföre­tag. I krig bör sjuktransporter med helikoptrar kunna ske samlat inom ramen för totalförsvaret.

Kommittén anser att vissa statliga medel bör avdelas för att förbättra sjuktransportkapacilelen med helikoptrar såväl i fred som i krig under förutsättning att sjukvårdshuvudmännen är beredda atl medverka i mot­svarande utsträckning.

Ansvaret för civila sjuktransporter åvilar enligt kommitténs uppfattning sjukvårdshuvudmännen. Rikspolisstyrelsens uppgifter beträffande luft­burna sjuktransporter bör således föras över till sjukvårdshuvudmännen.

Jag delar kommitténs uppfattning i denna fräga. Enligt min mening är det naturligt att sjukvårdshuvudmännen ges ett större ansvar för de civila sjuktransporterna. Jag avser också att pröva hur kommitténs förslag om en utökad anskaffning av ambulanshelikoptrar kan genomföras. Jag avser att återkomma i dessa frågor.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2.9 Hälso- och sjukvårdens skydd

Frågan om hälso- och sjukvårdens skydd i krig togs upp i 1982 års försvars­beslut. Tillräckligt underlag saknades då för att fatta beslut om den framti­da inriktningen av skyddet. Socialstyrelsen fick i uppdrag att utveckla synen avseende hälso- och sjukvärdens skydd i krig samt att göra en försöksutbyggnad av skydd för hälso- och sjukvården. Detta har styrelsen redovisat i rapporten om hälso- och sjukvärdens säkerhet i krig (SSIK).

Försvarskommittén har tagit del av socialstyrelsens förslag och anser att del är angelägel att åtgärder vidtas för att förbättra den tekniska försöri­ningen och skyddet i krig. Jag anser, liksom försvarskommittén och social­styrelsen, att åtgärder för att säkerställa den tekniska försöriningen t.ex. försörjning med el och vatten bör prioriteras före fysiskt skydd. Vidare bör enligt kommittén det folkrältsliga skyddet enligt Genévekonventionerna med tilläggsprotokoll utnyttjas. Jag delar kommitténs uppfattning att civila sjukvårdsanläggningar redan i fred bör utmärkas med röda korstecken

24

synliga från luften. Sjukvårdshuvudmännen bör enligt kommittén ha an­svaret för att sädana åtgärder genomförs. Ätgärder för att förbättra säker­heten bör därför i likhet med vad kommittén anser finansieras genom ett delat kostnadsansvar mellan landstingen och staten varvid staten bör an­svara för krigsbehovets kostnader. Jag återkommer under avsnitt 4 till frågan om medel för hälso- och sjukvärdens skydd i krig.

Jag anser del vara viktigt att hälso- och sjukvårdens skydd mot främst C-men även A- och B-stridsmedel förbättras. Försvarskommittén är av sam­ma uppfattning. Skyddet bör successivt byggas upp så att i första hand hälso- och sjukvårdens personal och sjukhusens egenskydd förbättras och så att möjlighet finns att ta emot, sanera och behandla bl. a. C-skadade. Jag återkommer till frågan om medel för detta ändamål längre fram.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2.10 Socialtjänst

Mitt förslag: Regeringen bemyndigas att meddela särskilda föreskrif­ter om socialtjänsten, om riket kommer i krig eller krigsfara eller om det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som riket har befunnit sig i. En bestämmelse om detta förs in i socialtjänstlagen (1980:620).

Skälen för mitt förslag: Under krig är det nödvändigt med en fördjupad samverkan mellan socialtjänsten och hälso- och sjukvården. En förstärk­ning av hemsjukvärden och den kommunala hemtjänsten behövs för t. ex. de patienter som inte kan beredas värd på sjukhus.

Äldreomsorgen utgör en växande del av socialtjänsten. Genom hemsjuk­vården och dagsjukvården härden en stark koppling till hälso- och sjukvår­den vid vårdcentraler och sjukhem (primärvården). Strävandena att äldre så långt som möjligt skall bo kvar i sina hem kan bli svåra att uppfylla i krig. Svårigheter för äldre och även handikappade att hinna till skyddsrum kan göra det nödvändigt att på ett tidigt stadium förflytta dessa människor. De försämrade möjligheterna att upprätthålla hemtjänsten gör att det också kan bli nödvändigt med kollektivt boende i högre grad i krig än i fred. Detta kommer att ställa krav på en fungerande transportorganisation, framför allt för att upprätthålla dagsjukvård vid vårdcentralerna.

Barnomsorgen i krig kommer att få ta emot avsevärt fler barn än i fred. Detta måste ske på ett sätt som utgår från barnens behov av stöd för att klara av de psykiska påfrestningarna under krigsförhållanden. I och med att familjer splittras under krigsförhållanden genom inkallelser och utrym­ningar m. m. är det viktigt att riktlinjer finns för hur barnen skall tas om hand.

Socialtjänsten regleras i huvudsak av socialtjänstlagen (1980:620). Hu­vudansvaret för socialtjänsten och den närmare utformningen av denna ligger hos kommunerna. Socialtjänstlagen ger en kommun stora möjlighe­ter atl anpassa olika insatser efter de behov och de förhållanden som råder inom kommunen. De riktlinjer som finns i fred bör enligt min mening även

25

gälla under krigsförhållanden. 1 krig måste dock verksamheten koncen­treras till de för krigsförhällandena speciella uppgifterna och den situation som råder lokalt. Vissa normer i socialtjänsten som gäller i fred kan därför komma att avvika från dem som gäller i krig.

Socialtjänsten måste enligt min mening kunna organiseras och bedrivas så, att den tillgodoser de särskilda krav som ställs på den i en krigssitua­tion. För alt detta skall vara möjligt bör regeringen ha rätt att meddela föreskrifter som i erforderiig utsträckning tar över reglerna för den fredsti­da socialtjänsten enligt socialtjänstlagen. Denna lag ger i sin nuvarande lydelse inte någon sådan rätt för regeringen. Jag föreslår därför att det i socialtjänstlagen förs in en bestämmelse om att regeringen skall kunna meddela särskilda föreskrifter om socialtjänsten enligt den lagen, om riket kommer i krig eller krigsfara eller om det råder sådana utomordenfliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som riket har befunnit sig i. Bestämmelsen bör lämpligen tas in som en ny 78 § i social­tjänstlagen.

I enlighet med vad jag nu har anfört har det inom socialdepartementet upprättats ett förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620). Lagförslaget bör fogas till protokollet i detta ärende som bUaga 4.6.

Socialstyrelsen har föreslagit all lagen (1964:47) om krigshjälp skall upphävas och att socialtjänstlagens regler om ekonomiskt bistånd skall anpassas därefter. Enligt vad jag har inhämtat från chefen för arbetsmark­nadsdepartementet kommer slatens invandrarverk alt senare under våren 1987 redovisa förslag till hur flyktingmottagning i krig skall gå till. Jag avser att avvakta det förslaget och är därför inte beredd att nu föreslå att lagen om krigshjälp skall upphävas.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2.11 Finansiering m. m.

Enligt 1982 års försvarsbeslut borde ansvarsfördelningen mellan staten och sjukvårdshuvudmännen prövas ytterligare. Försvarskommitlén har efler särskild utredning av generaldirektören Gunnar Petri angett följande prin­ciper för finansieringen av beredskapsförberedelser inom den civila delen av totalförsvaret: De beredskapsåtgärder som avser fredstida störningar bör i normalfallet genomföras och bekostas av de organ - bl. a. kommuner och landsting - som har ansvaret för den fredslida verksamheten. Statens kostnadsansvar för beredskapen mot sådana fredstida störningar bör där­för vara begränsat till situationer mol vilka den verksamhetsansvarige saknar reella möjligheter att skydda sig. Kostnadsansvaret vad gäller be­redskapen mot kriser och krig bör delas mellan staten och den som har ansvar för den aktuella verksamheten i fred. Den som skaU upprätthålla en verksamhet under kriser och i krig bör själv svara för de administrativa kostnaderna, dvs. kostnader för planerings-, utbildnings- och övningsverk­samhel.

Jag instämmer i dessa principer. Försvarskommittén menar dock atl staten tills vidare bör svara för finansieringen av kommunernas administra­tiva kostnader. Jag har inte något alt erinra mol detta, men anser det

26

samtidigt angeläget att det kommunala finansieringsansvaret snarast klaras ut.

Kommittén anser bl.a. att ansvaret för försörjningsberedskapen beträf­fande den fredsmässiga hälso- och sjukvärden under etl förkrigsskede och i krig åvilar sjukvårdshuvudmännen. Detta innebär enligt kommitténs me­ning att det ankommer på sjukvårdshuvudmännen att för dessa skeden ansvara för finansieringen av beredskapsåtgärder i fräga om bl.a. sjuk­vårdsmateriel av förbrukningskaraktär. Jag är av samma uppfattning.

Enligt min mening har sjukvårdshuvudmännen samma kostnadsansvar för sina invånare i krig som i fred. Ansvaret för uppgifter som rör hälso-och sjukvårdens beredskap i detta avseende och som inte är av övergri­pande rikskaraktär åvilar således sjukvårdshuvudmännen. Det i krig till­kommande behovet av åtgärder bör åvila staten och finansieras med statli­ga medel.

Socialstyrelsen föreslår i sin programplan all behovet av läkemedel för den i krig kvarstående fredsmässiga hälso- och sjukvården tillgodoses genom en i lag stadgad utökning av de kommersiella lagren hos den svenska läkemedelsindustrin och importörer. Kommittén har framhållit atl det är väsentligt att lagring för krigsbehovet byggs upp. Jag delar kommit­téns uppfattning. Kommittén har dock inle haft tillräckligt underlag för alt föreslå en lagstiftning. Det bör ankomma på regeringen att vidare överväga frågan.

Enligt regeringens anvisningar för program- och verksamhetsplanering­en för den civila hälso- och sjukvården i krig under perioden 1987/88 1991/92 skulle planeringen ulgå från vad försvarskommitlén föreslagit i skrivelse till regeringen i februari 1986. Kommittén angav därvid att plane­ringen skulle göras i två ekonomiska nivåer på 129,3 milj. kr/år resp. 159,3 milj. kr/år. Inom den anbefallda ramen ingår driftkostnader.

Socialstyrelsen har i programplanen 1987-1992 framhåUit att den för krig otillräckliga civila.försörjningsberedskapen måste avhjälpas främst genom en utökad beredskapslagring. Styrelsen har därvid valt att presente­ra ytterligare ett kostnadsalternativ pä i genomsnitt 342,6 milj. kr/är.

Försvarskommitlén förordar i sitt slutbetänkande en kraftig förstärkning av uthållighet och kapacitet för den civila hälso- och sjukvärden i krig. Kommittén ger en femårig ekonomisk ram på totalt 1096 milj.kr. varav 500 milj. kr. avser särskilda insatser under försvarsperioden. I genomsnitt per är innebär det 219,2 milj. kr. för den civila hälso- och sjukvärden i krig exkl. administrativa beredskapskostnader vid socialstyrelsen och statens bakteriologiska laboratorium. Jag delar kommitténs uppfattning om att det är angeläget alt vidta ätgärder för att åstadkomma förbättringar vad avser hälso- och sjukvården i krig. Den av kommittén föreslagna ramen bör enligt min mening leda till att beredskapen kraftigt förbättras inom detta område.

Jag återkommer till mina ställningstaganden till socialstyrelsens anslags­framställningar och min hemställan om anslag för budgetåret 1987/88 i det följande (avsnitt 4).

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

27

3  Hemställan

Prop. 1986/87:95

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen     Bilaga 4

föreslår riksdagen

Social-

dels att anta

departementet

1.   det av lagrådet granskade förslaget till lag om ändring i lagen

(1981:292) om tjänsteplikl för hälso- och sjukvårdspersonal samt

veterinärpersonal m. m.,

2.        förslagel till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620),

dels att

3.   godkänna de riktlinjer för hälso- och sjukvården i krig somjag

har förordat (avsnitt 2.2 och 2.5).

Vidare hemställer jag atl regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad jag i övrigl har anfört om hälso- och sjukvården i krig.

4 Anslagsfrågor för budgetåret 1987/88 Femte huvudtiteln

1 prop. 1986/87:100 (bil. 7) har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvak­tan på särskild proposition i ämnet, för budgetåret 1987/88 beräkna följan­de anslag:

till Statens bakteriologiska laboratorium: Försvarsmedicinsk verksam­het ett förslagsanslag av 4036000 kr.,

till Beredskapslagring och utbildning m. m. för hälso- och sjukvård i krig ett reservationsanslag av 85464000 kr.,

till Driftskostnader för beredskapslagring m. m. ett förslagsanslag av 56099000 kr.

Jag anhåller att nu få ta upp dessa frågor.

E 13. Statens bakteriologiska laboratorium: Försvarsmedicinsk verksamhet

1985/86 Utgift

3 900000

1986/87 Anslag

4036000

1987/88 Förslag

4070000

Detta anslag finansierar program 4. Försvarsmedicinsk verksamhet.

Statens bakteriologiska laboratorium (SBL)

SBL föreslår i sin anslagsframställning följande:

1.

Pris- och löneomräkning -1-121 000 kr.

2.

SBL föreslår att anslaget räknas upp med 879000 kr. Uppräkningen avser dels pris- och löneomräkning med 3 % efter avdrag för besparing med 2 %, dels ett belopp på 758000 kr. för utbyggnad av försvarsmedi­cinsk virologi.

28

3. SBL föreslår att den generella nedskärningen enligt huvudförslaget vidtas med 2 % under budgetåret 1987/88 och med 3 % under budgetåret 1988/89.

Föredragandens överväganden

Jag beräknar anslaget till 4070000 kr. Huvudförslaget genomförs med en total real minskning av utgifterna om 5 % med fördelningen 2 och 3 % för budgetåren 1987/88 resp. 1988/89. Jag har vid min beräkning tagit hänsyn tUl detta. .

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslär riksdagen

att till Statens bakteriologiska laboratorium: Försvarsmedicinsk verksamhet för budgetåret 1987/88 anvisa elt förslagsanslag av 4070000 kr.

E 20. Beredskapslagring och utbildning m. m. för hälso- och sjukvård i krig

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

55 809000 85464000 62 200000

Reservation

147954000

Från anslaget bekostas utgifter för investeringar i beredskapslager m. m. för den civila hälso- och sjukvården i krig. Vidare bekostas från anslaget utbildning av personal som skall tjänstgöra inom den civila hälso- och sjukvårdens krigsorganisation.

Socialstyrelsen

Planeringen för hälso- och sjukvärden, socialtjänsten samt hälsoskyddet i krig utgår från dels den inriktning som anges i 1982 års försvarsbeslut, dels regeringens anvisningar 1986-02-20, vilket har redovisats i programplan för perioden 1987-92. Styrelsen föreslår bl. a. följande:

1.   Medel för anskaffning av sjukvårdsutrustning för bl. a. operationsan­

nex (25,0 milj. kr.).

2.

Endast en mindre del av läkemedelsbehovet för den tillkommande krigsfallsbelastningen finns för närvarande anskaffad. De volymer läkeme­del som kommer att åtgå är så stora att omsältningslagring inte kan tilläm­pas. Långtidslagring som redan finns inom försvarsmakten, kommer att krävas även för den civila hälso- och sjukvården (90 milj. kr.).

3.

Nuvarande omsältningslagring i sjukvårdshuvudmännens regi tUl­sammans med ordinarie lagerhållning svarar mot de beräknade behoven för det i krig kvarstående normala sjukvårdsbehovet. Ytterligare omsält­ningslagring torde endast kunna åstadkommas i begränsad omfattning. För

29

den tillkommande krisfallsbelastningen erfordras utöver omsättningslag­ringen en långtidslagring av samma typ som för läkemedel (86,4 milj. kr.).

4.    De medel som socialstyrelsen f, n. disponerar för utbildningsåtgärder

medger inle att hela utbildningsbehovet kan täckas. En prioritering mäste

göras till de grupper som i en krigssituation kommer all fä en påtagligt

annorlunda arbetssituation och har det största utbildningsbehovet.

Socialstyrelsens förslag (16 milj. kr/år) innebär att de ekonomiska förut­sättningarna finns för att förverkliga förslagen i USIK:s utbildningsbetän­kande (SOU 1982:42).

5.

Utredningen om hälso- och sjukvårdens säkerhet i krig (SSIK) visar att merparten av akutsjukhusen är mycket sårbara. Styrelsens förslag (35 milj. kr/år) överensstämmer med SSIK:s förslag. I förslaget ingår också att ändringsarbeten i operationsannex och andra lokaler kan genomföras i större omfattning.

6.

Socialstyrelsen har den I juli 1986 övertagit programansvaret för fristående sjukvärdsplutoner och sjuktransportavdelningar från civilför­svaret. 130 sjukvårdsenheter byggs upp successivt under perioden 1986/87 - 1990/91 (12,9 milj. kr.).

7.

För ledning av hälso- och sjukvården krävs ett sambandssystem med stor tillgänglighet och stor uthållighet. Styrelsen har tagit fram ett förslag till sambandssystem. Medel beräknas för kompletteringar av sjukvårdshu­vudmännens fredssambandssystem till behovet för krigsorganisationen (9,8 milj. kr.).

8.

Socialstyrelsen är utbildnings- och krigsplacerande myndighet för vapenfria tjänstepliktiga inom hälso- och sjukvårdsområdet. Utbildning och tjänstgöring prioriteras inom specialområden, l.ex. teknisk försörj­ning, sjuktransporter, sanering och hemsjukvård (1 milj. kr.).

9.

Svenska röda korset utbildar civilsamariter för placering inom den civila sjukvårdens krigsorganisation i första hand inom hemsjukvården samt personal för krigsblodcentraler. Sveriges kvinnliga bilkärers riksför­bund utbildar bilförare för sjuktransporter. Styrelsen hemställer vidare om bidrag för utbildning av frivillig sambandpersonal (4 milj. kr.).

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

30

Utgifter

Anskaffning av utrustning m, m.

Beredskapslagring av läkemedel,

bakteriologiska preparat m.m.

Beredskapslagring av

förbrukningsmateriel

4.

Utbildning av personal för den civila

hälso- och sjukvårdens

krigsorganisation

Hälso- och sjukvårdens säkerhet

m. m.

Sjukvårdsenheter

Samband

Vapenfri utbildning

Bidrag till Svenska röda korset och

Sveriges kvinnliga bilkårislers

riksförbund m, m.

Summa utgifter Inkomster 10, ÖCB Nettoutgift

1986/87

Beräknad ändring 1987/88

Föredraganden

14 900000

7 754000

-H 76 257000

45 100000

5 175 000

8864 000

981000

+        

19000

2690000

-(- 460000

85464 000

+ 76 736 000

-

-100000000

85464000

- 23 264000

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

Föredragandens överväganden

Jag har tidigare (avsnitt 2.11) förordat att försvarskommitténs övervägan­den skall läggas till grund för medelsberäkningen. Liksom kommittén anser jag att en viss del av intäkterna frän försäljning av vissa beredskaps­lager hos överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB) bör användas för att förstärka hälso- och sjukvårdens beredskap. På grundval av kommitténs förslag och med hänvisning till sammanställningen beräknar jag anslaget till 62200000 kr.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att lill Beredskapslagring och utbildning m.m. för hälso- och sjukvård i krig för budgetåret 1987/88 anvisa ett reservationsanslag av 62200000 kr.

E 21. Driftkostnader för beredskapslagring m. m

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

45821000 56099000 57000000

Från anslaget bekostas förvaring och underhåll av beredskapsutruslning samt drift av beredskapslager av läkemedel m. m. för den civila hälso- och sjukvårdens krigsorganisation.

31

Socialstyrelsen

Styrelsen föreslår i sin anslagsframställning bl. a. följande:

1.

Driftkostnaderna för s. k. varaktig sjukvårdsutrustning består huvud­sakligen av hyror och underhåll av förrådslokaler, frakter, löner. Anslags­posten belastas också med kostnader för databaserad malerielredovisning (12 milj. kr.).

2.

Driftkostnader för beredskapslagring av läkemedel m. m. har beräk­nats efter samråd med överstyrelsen för civil beredskap. Investeringar i läkemedel uppgick till 160 milj. kr. den 30 juni 1986. Ränta på investerat kapital är den största delkostnaden. Driftkostnader för sera och vaccin­lagring vid SBL ingår också i delposten (35,8 milj. kr.).

3.    Styrelsen har beräknat driftkostnaderna för beredskapslagring av

förbrukningsmateriel enligt de avtal som träffats med sjukvårdshuvudmän­

nen (13,0 milj. kr.).

4.    Fr. o. m. kalenderåret 1986 har genomförts ett nytt statsbidragssystem

för ersättning till huvudmännen för planläggning av hälso- och sjukvården

(4,6 milj.kr.).

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

2. 3. 4. 5.

Summa

Förvaring och underhåll av utrustning

m. m.

Läkemedel m. m.

Förbrukningsmateriel

Ersättning lill sjukvårdshuvudmännen

Viss utredningsverksamhet m. m.

1986/87

Beräknad ändring

1987/88

Föredraganden

10 100000

-     100000

32449000

-19349000

8000000

+  1200000

4 550000

-M 9 450 000

1 OOOOOO

-    300000

56099000

-1-    901000

Föredragandens överväganden

Försvarskommittén har belräffande finansieringen av de civila delarna av totalförsvaret framhållit att den som skall upprätthålla en verksamhet under kriser och krig själv bör svara för de administrativa kostnaderna, dvs. kostnader för bl.a. planläggning, utbildning och övning. Kommittén har dock ansett att staten tills vidare inom detta område bör svara för finansieringen av administrativa kostnader. Jag har under ifrågavarande anslag efter samråd med företrädare för sjukvårdshuvudmännen beräknat en ram på 24,0 milj. kr. för ersättning till sjukvårdshuvudmännen för ovanstående kostnader. Det bör ankomma på regeringen att fördela dessa medel.

Driftkostnaderna för hälso- och sjukvårdens försörjningsberedskap är beroende av de investeringar som görs underdel föregående anslaget. Med hänvisning till sammanställningen beräknar jag anslaget till 57000000 kr. Jag har därvid inte beräknat några kapitalkostnader för investeringar i läkemedelslagringen.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Driftkostnader för beredskapslagring m.m. för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 57000000 kr.

32

Bilaga 4.1     Prop. 1986/87:95

Sammanfattning av USIK:s förslag (SOU 1982:42)

Kommittén föreslår:

att ett övergripande mål för utbildning i katastrofberedskap samt mål för utbildning i kalastrofmedicin inom reguljär vårdutbildning och mål för fortbildning i medicinsk katastrofberedskap fastställs,

fl/r grundläggande utbildning i katastrofmedicin skall ingå i den reguljära vårdutbildningen - grundutbildningen - för all hälso- och sjukvårdsperso­nal. Utbildningens innehåll och omfattning skall anpassas till varie grupps behov,

atl fördjupad utbildning i katastrofmedicin skall ingå i den reguljära vårdutbildningen - vidare- eller påbyggnadsutbildningen - för personal­grupper, vars arbetsuppgifter kan bli väsentligt förändrade vid en fredslida katastrof eller i en krigssituation. Utbildningen skall anpassas till varie grupps behov,

alt all personal inom hälso- och sjukvärden samt vissa förtroendevalda skall ges fortbildning i katastrofberedskap. Fortbildningens innehåll och omfattning skall anpassas till varie grupps behov.

alt socialstyrelsen åläggs programansvar för utbildning av personal inom den civila hälso- och sjukvärden för uppgifter inom den civila hälso- och sjukvårdens krigsorganisation,

atl produktionsansvaret för reguljär utbildning oförändrat skall åvila utbildningsmyndigheterna (dvs. främst skolöverstyrelsen och universitets-och högskoleämbetet),

atl produktionsansvaret för fortbildning i katastrofberedskap fördelas genom samråd mellan berörda myndigheter (motsv.) utifrån de principer kommittén angett,

alt en myndighet pä resp. central, regional och lokal nivå åläggs huvud­ansvar för att samverkan kommer till stånd:

centralt: socialstyrelsen

regionalt: civilbefälhavarna

lokalt: länsstyrelserna,

att socialstyrelsen i samråd med Landstingsförbundet åläggs att fortlö­pande bevaka behovet av reaktiveringsinsatser för icke yrkesverksamma och anställda som i fredslid tjänstgör inom andra vårdområden än de är krigsplacerade pä,

att utbildningsplikt i fred för all hälso- och sjukvårdspersonal skrivs in i lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m.,

att kostnaderna för fortbildning för hälso- och sjukvård i krig skall bäras av staten,

atl sjukvårdshuvudmännens ersättning ges formen av schabloniserat statsbidrag,

att den som är anställd inom den civila hälso- och sjukvärden och deltar i utbildning för sin befattning inom den civila hälso- och sjukvårdens krigs­organisation skall åtnjuta förmåner som vid ijänsteuppdrag.

Bilaga 4 Social­departementet

33

3    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95. Bilagedel

att den som utbildas för sin krigsbefattning hos myndighet utanför den

Prop. 1986/87:95

civila hälso- och sjukvärden skall uppbära ersättning i form av dagpenning

från försäkringskassan samt

Bilaga 4

att medel för fortbildning för hälso- och sjukvården i krig anvisas

Social-

fr. o. m. budgetåret 1983/84.

departementet

34

Bilaga 4.2     Prop. 1986/87:95

Utredningens lagförslag 

Förslag till

Bilaga 4 Social­departementet

Lag om ändring i lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso-och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m.

Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso-och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m. skall ha nedan angiv­na lydelse.

Föreslagen lydelse

Den som omfattas av tjänsteplikt under krig är skyldig att, 1 den ut­sträckning som det krävs för hans krigsbefattning och som hans kroppskrafter och hälsotillstånd medger, delta i utbildning och öv­ning, dock högst under 60 dagar.

Nuvarande lydelse

6 § Den som är behörig att här 1 riket utöva läkaryrket eller som har avlagt svensk läkarexamen och som ej före kalenderårels början fyllt 70 år är skyldig, att i den ut­sträckning som hans kroppskrafter och hälsotillstånd medger, under högst 60 dagar delta i utbildning och övning för tjänstgöring som avses i 4 §.

Är en tjänstepliktig som avses i första styckel värnpliktig, fär han åläg­gas att delta i utbildning och övning under den längre tid som han kunnat åläggas värnpliktstjänstgöring.

Denna lag träder i kraft den

Bilaga 4.3     Prop. 1986/87:95

Sammanfattning av Abrahamgruppens förslag (DsS 1986:1)

Arbetsgruppen konstaterar att hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) gäller i både fred och i krig. Det innebär att sjukvårdshuvudmännen har etl odelat ansvar för sina invånares hälso- och sjukvård såväl i fred som i krig.

Med dessa utgångspunkter föreslär arbetsgruppen decentralisering av vissa arbetsuppgifter på beredskapsområdet från socialstyrelsen till före­trädesvis civilbefälhavarna (CB) och sjukvårdshuvudmännen.

Arbetsgruppen anser att

-

socialstyrelsen fortsättningsvis i första hand bör arbeta med för hela riket övergripande och samordnande frågor och samverka främst med den högre regionala nivån (CB). Det innebär att socialstyrelsen avlastas frågor av detaljkaraklär. Som programansvarig myndighet bör styrelsen i ökad utsträckning reglera samarbetet med berörda produktionsmyn­digheter.

-

socialstyrelsen som stöd för civilbefälhavarnas planering bör ange vilka resurser i fråga om personal, utrustning, förbrukningsmaterial, lokaler m. m. som i krig kan komma all disponeras av CB. Socialstyrelsen bör också ange förutsättningar för olika verksamheter, l. ex,, behov av vård­resurser vid olika skadetyper, vårdstandard m. m. Socialstyrelsen skall också ange förutsättningar för ransoneringsåigärder inom hälso- och sjukvärden.

-

civilbefälhavarna för sjukvårdshuvudmännen skall ange de planerings­förutsättningar som skall gälla inom regionen. De organisatoriska for­merna för regional samverkan får lösas mellan CB och berörda sjuk­vårdshuvudmän. Det bör därvid ankomma på sjukvårdshuvudmännen att inom givna ramar planera sin beredskaps verksamhet. Någon central detaljreglering bör således inte ske.

-

försvarsplanerna utgör grunden för hur fördelning av personal skall ske regionall inom riket samt mellan totalförsvarets civila och militära delar. Om så erfordras avgör regeringen hur fördelningen av personella resur­ser skall ske. För personalplaneringsändamål bör socialstyrelsen ha ansvar för att register, särskilt för beredskapsändamål, över all hälso-och sjukvårdspersonal hålls aktuella hos socialstyrelsen.

-

ansvaret för utbildningens innehåll för hälso- och sjukvårdspersonalen liksom för viss lärarutbildning i oförändrad omfattning bör ligga kvar hos socialstyrelsen.

-

ansvaret för grundutbildning och vidareutbildning som hittills bör åvila SÖ och UHÄ och för fortbildning sjukvårdshuvudmännen.

-

utbildningsplikt bör införas för all hälso- och sjukvårdspersonal.

-

ansvaret för inriktningen m.m. av utbildning för vapenfria tjänstepUk-tiga bör ligga kvar på SoS. Utbildningen bör däremot överföras till nämnden för vapenfri utbildning och landstingen m. fl. Värnpliktsutbild­ningskommittén (VK 83) kommer att under våren 1986 framlägga ett sådant förslag.

Bilaga 4 Social­departementet

36

beredskapslagring av förbrukningsmateriel och s. k. varaktig utrustning bör handhas av sjukvårdshuvudmännen enligt de principer som god­känts av regeringen 1983-11-10. Det innebär att socialstyrelsens för­rådshållning av sjukvärdsmateriel avvecklas.

ett särskilt organ bör inrättas på central nivå för att i fred planera sjukvårdsberedskapen och för att förbereda ledningen i krig av hälso-och sjukvården.

frågan om finansiering för förberedelser och drift av hälso- och sjukvår­den i krig bör prövas av försvarskommittén.

arbetsgruppens förslag medför oförändrade eller lägre kostnadsramar. Det kan emellertid innebära omfördelningar mellan olika verksamheter. De statliga bidrag som kan komma att utgå till sjukvårdshuvudmännen bör vara generella.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

37

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1987-02-10

Bilaga 4.4     Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

Närvarande: justitierådet[REDACTED_EFTERNAMN], f. d. justitierådet Sterzel, regeringsrå­det Totlie.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 5 februari 1987 har rege­ringen beslutat inhämta lagrådets yttrande på hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] över förslag till lagom ändring i lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m.

Förslaget har inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Christina Bergenstrand.

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

38

Propositionens lagförslag

(se avsnitt 2.7.3)

I Förslag till

Bilaga 4.5     Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

Lag om ändring i lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso-och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m.

Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso-och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m. skall ha följande ly­delse.

Föreslagen lydelse

Den som omfattas av tjänsteplikt enligt 4 § är skyldig att, i den ut­sträckning som hans kroppskrafter och hälsotillstånd medger, under högst 60 dagar delta i utbildning och övning för sådan tjänstgöring som avses i den paragrafen.

Nuvarande lydelse

6§

Den som är behörig atl här i riket utöva läkaryrket eller som har av­lagt svensk läkarexamen och som ej före kalenderårets början fyllt 70 år är skyldig att, i den utsträckning som hans kroppskrafter och hälso­tillstånd medger, under högst 60 da­gar delta i utbildning och övning för tjänstgöring som avses i 4 §.

Är en tjänslepliktig som avses i första stycket även värnpliktig, får han åläggas att delta i utbildning och övning under den längre tid som han kunnat åläggas värnpliktstjänstgöring.

Denna lag träder i kraft den I juli 1987.

39

Bilaga 4.6     Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

Propositionens lagförslag

(se avsnitt 2.10)

. 2 Förslag till Lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620)

Härigenom föreskrivs att det i socialtjänstlagen (1980:620) skall införas en ny paragraf, 78 §, och närmast före 78 § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse Socialtjänsten i krig m.m.

78 §

Regeringen får meddela särskil­da föreskrifter om socialtjänsten enhgt denna lag, om riket kommer i krig eller krigsfara eller om del råder sådana utomordentliga för­hållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som riket har befunnit sig i.

Denna lag träder i kraft den I juli 1987.

40

Innehållsförteckning

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987 ..

5

1

Inledning ......................................................... 

5

2

Föredragandens överväganden............................. 

7

2.1

Allmänna utgångspunkter............................... 

.... 

7

2.2

Inriktningen i stort ...................................... 

.. 

10

2.3

Ledningen av hälso-och sjukvärden i krig ......... 

.. 

12

2.4

Decentralisering av beredskapsuppgifter .......... 

.. 

13

2.5

Försörining ................................................. 

.. 

14

2.6

Personalförsörining....................................... 

16

2.7

Utbildning  ................................................. 

.. 

17

2.7.1

Utbildningens inriktning    ....................... 

.. 

17

2.7.2

De övergripande utbildningsmålen m. m...... 

18

2.7.3

Förslag om utvidgning av UtbUdningsplikten       

18

2.7.4

Övriga frågor   ..................................... 

22

2.8 Sjuktransporter............................................ 

.. 

23

2.8.1

Fjärrsjuktransporter............................... 

.. 

23

2.8.2

Helikoptrar för sjuktransporter ................. 

.. 

23

2.9

Hälso-och sjukvårdens skydd ......................... 

24

2.10

Socialtjänst ............................................... 

.. 

25

2.11

Finansiering m. m......................................... 

26

3

Hemställan........................................................ 

28

4

Anslagsfrågor för budgetåret 1987/88 ................... 

.. 

28

BUaga4.l     Sammanfattning av USIK:s förslag (SOU 1982:42)    

33

Bilaga 4.2    Utredningens lagförslag........................ 

.. 

35

Bilaga 4.3     Sammanfattning av Abrahamgruppens förslag

(DsS 1986:1) ....................................... 

.. 

36

Bilaga 4.4 Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen

(1981:292) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdsperso­

nal samt veterinärpersonal m. m................ 

.. 

38

Bilaga 4.5     Propositionens lagförslag ..................... 

.. 

39

Bilaga 4.6    Propositionens lagförslag ...................... 

.. 

40

Prop. 1986/87:95

Bilaga 4 Social­departementet

41

Bilaga 5     Prop. 1986/87:95 Bilaga 5

Kommunikationsdepartementet

Kommunika-

tionsdep.

Uldrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

1 Civilt totalförsvar: funktionen Telekommunikationer

Inledning

Totalförsvaret är till alla delar beroende av ett väl fungerande telenät. I televerkets försvarsförberedelser ingår därför att planera verksamheten i krig och under beredskap så att skilda totalförsvarsgrenars oundgängliga behov av telekommunikationer inom landet och med andra länder kan tillgodoses. Detta innebär att det åligger verket att under såväl fred som krig leverera, sätta i drift och underhålla teleanordningar för totalförsvaret. Under krig skall televerket dessutom i erforderlig omfattning upprätthålla driften vid sina anläggningar. Verket skall vidare arbeta för att omställ­ningen från fredsförhällanden till beredskaps- och krigstillstånd skall kun­na genomföras snabbt och att föreliggande uppgifter i största möjliga utsträckning skall kunna lösas även under omställningstiden.

Programplan

Televerket har enligt regeringens anvisningar utarbetat en programplan för

perioden 1987/88-1991/92 avseende planerade beredskapsåtgärder i tele­

verkets nät. Programplanen innehåller även en redovisning av befintligt

EMP-skydd i tele- och radionäten, ADB-säkerhet under kriser och i krig,

hotet från sabotageförband mot televerket samt skydd häremot, hotet från

telekrigföring och möjliga skyddsåtgärder samt exempel på åtgärder som

ökar telenätets krigsuthållighet och därmed bidrar till ökad beredskapshän­

syn i samhällsplaneringen. Planeringen skulle enligl anvisningarna ha som

utgångspunkt att en betydande höjning krävs av ambitionen i fråga om

krigsskyddsålgärder för telekommunikationssystemet samt att åtgärderna

bör vidtas i takt med att systemet byggs ut. De ekonomiska planeringsför­

utsättningarna för televerket var att programplaneringen avseende investe­

ringskostnader skall genomföras utifrån en nivå på 12 milj. kr. per budgetår

under planeringsperioden. Dämtöver angav direktiven att två ökningsal-

43

ternativ för investeringskostnaderna skulle redovisas; 30milj. kr. per år resp. 75 milj. kr. per år.

Televerket redovisar i programplanen beredskapsåtgärder avseende ad­ministrativ beredskap, materiell beredskap, personell beredskap, telefon­nätet, övriga nät (l.ex. telex- och datanäten), byggnadslekniska förstärk­ningar, teleanordningar för televerkets ledning i krig samt åtgärder för försvarssäkerhei (bl. a. åtgärder för tillträdesskydd). De redovisade åtgär­derna är hänförliga till både investeringar och driftkostnader och redovi­sade i ovan nämnda tre nivåer. 1 programplanen redovisar televerket planerade beredskapsåtgärder utifrån det högsta allernativet beträffande investeringar; 75 milj. kr. per är. 1 detta alternativ är ocksä de beräknade driftkostnaderna högst - årligen ca 120milj. kr. jämfört med nuvarande ca 100 milj. kr. per år. Beträffande investeringar i krigsskydd redovisas i vissa fall antal objekt som kan erhållas i de olika investeringsnivåerna.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 5

Kommunika-

tionsdep.

1984 års försvarskommitté

Försvarskommittén konstaterar i sitt slutbetänkande (SOU 1987:9) att telekommunikationernas funktionssäkerhet är av grundläggande betydelse för totalförsvaret under kriser och i krig. Det militäroperativa och taktiska ledningssystemets behov av telekommunikationer tillgodoses främst ge­nom det för försvarsändamål exklusivt utbyggda Försvarets telenät (FTN). Detta nät är dessutom en gemensam resurs för samgrupperade delar av totalförsvaret. Med något undantag är totalförsvaret i övrigt helt beroende av televerkets nät. Samhällets kraftigt ökade behov av telekommunika­tioner beror bl. a. pä den snabba tekniska utvecklingen på ADB-området. Störningar som medför betydligt minskad kapacitet inom televerkets nät torde få svåra följder för det civila samhället. Detta påverkar i sin tur även försvarsmakten som har blivit alltmer beroende av slöd från den civila sektorn.

Telekommunikationernas sårbarhet för störningar av olika slag har, enligt kommittén, uppmärksammats i skilda sammanhang under senare år. Till exempel framhålls i en rapport från FOA år 1985 atl telesystemet är mycket känsligt för sabotage såväl mot stationer som överföringsnät.

Försvarskommitlén anser det angelägel att televerkets nät ges en sådan motståndskraft och flexibilitet atl del kan uppfylla de höga funktionskrav som kommer att ställas på del under kriser och i krig. Strävan bör vara att telekommunikationer för i krig prioriterade samhällsfunktioner med säker­het skall kunna upprätthållas i godtagbar omfattning även under störda förhållanden. Det är enligt kommitténs mening väsentligt att dessa krav beaktas vid den fortsatta utbygganden av telenätet.

Televerkets redovisning av behovet av krigsskyddsåtgärder dimensione­ras väsentligen av de krav som ställs i ett krigsfall där Sverige är indraget. Kommittén pekar på vikten av att televerket också beaktar de fillförsel-störningar ifråga om elektroniska reservdelar som kan uppkomma redan i ett förkrigsskede.

Televerkets krigsskyddsåtgärder vidtas väsentligen i samband med den fredsmässiga moderniseringen av näten. Kommittén framhåller i detta

44

sammanhang att en avvägning bör göras med hänsyn till de regionala prioriteringarna och att telekommunikationerna i Norrland härvid bör äg­nas särskild uppmärksamhet.

Försvarskommittén anser att beredskapsåtgärder bör vidtas som mol­svarar det högsta av regeringen anvisade planeringsalternativen beträffan­de investeringar i beredskapsålgärder, Enligl försvarskommittén medger denna ambitionshöjning bl.a. att prioriterade stationer och nät ges ett krigsskydd i samband med televerkets fredsmässiga utbyggnads- och mo­derniserings verksamhet.

Försvarskommittén har ocksä redovisat förslag beträffande finansiering­en av beredskapsåtgärder för den civila delen av totalförsvaret. Belräffan­de telekommunikationerna föreslår kommittén att televerket självt skall svara för finansieringen av sina beredskapsåtgärder samt alt styrformer utarbetas som medger att regeringen kan tillse att telekommunikationerna utformas på elt sådant sätt att de kan uppfylla kraven under kriser och i krig. Kommittén anser vidare att åtgärder pä telekommunikationsområdet som tillgodoser en enstaka totalförsvarsmyndighets behov bör finansieras av denna myndighet.

Försvarskommitlén finner det vidare angeläget att de nya mobila radio­system som flera civila lotalförsvarsmyndigheter planerar att skaffa, möj­liggör kommunikation mellan enheter ur olika totalförsvarsmyndigheter samt att de har tillräckligt krigsskydd.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 5

Kommunika-

tionsdep.

Föredraganden

Totalförsvarets samband i krig och beredskap bygger i stor utsträckning på televerkets nät. Televerkets programplan som är upprättad enligt regering­ens anvisningar har inriktats mot en förstärkning av krigsuthålligheten hos verkets anläggningar. Jag godtar i huvudsak televerkets förslag till inrikt­ning av åtgärderna under programplaneperioden. I likhet med försvars­kommitlén, och särskilt mot bakgmnd av vad försvarsministern tidigare anfört om det ökade behovet av säkerhet och snabbhet i lednings- och informationssystemen, anser jag att televerket under perioden 1987/88-1991/92 bör vidta beredskapsåtgärder som motsvarar det högsta plane­ringsalternativet. Jag förordar således att en investeringsnivå på i storleks­ordningen 75 milj. kr. åriigen med tillhörande driftkostnader läggs tUl grund för televerkets fortsatta försvarsberedskap. Denna nivåökning beträffande investeringarna i beredskapsåtgärder innebär en avsevärd ambitionshöj­ning. Den exakta investeringsvolymen bör kunna få variera något för att uppnå en fullgod samordning med den fredsmässiga utbyggnaden och moderniseringen av telenätet. Televerkets försvarsinvesleringar bör i likhet med försvarskommitténs förslag - frän och med budgetåret 1987/88 finansieras med televerkets rörelsemedel. Även de åtgärder som televerket vidtar i beredskapshöjande syfte och som kan betraktas som driftkost­nader bör givetvis liksom hittills finansieras med verkets rörelsemedel. Vidare förordar jag att åtgärder på telekommunikationsområdet som tillgo­doser en enstaka totalförsvarsmyndighets behov bör finansieras av denna myndighet. Det finns i televerkets verksamhet ett nära samband mellan

45

fredsmässiga krav på säkerhet och beredskap och de krav som uppkommer i ett läge av beredskap och krig. Genom mina förslag förbättras bl.a. möjligheterna till ett effektivt hänsynstagande inom verket till behovet av beredskapsåtgärder i den fredstida verksamheten. Jag delar vidare kom­mitténs uppfattning att del kan finnas anledning att särskilt överväga formerna för styrning av televerkets försvarsinvesteringar. Det är t. ex. angeläget att höga krav på effektiviteten i resursanvändningen kan tiUäm­pas för försvarsinvesteringarna liksom för televerkets insatser i övrigt. Det bör ankomma pä regeringen all besluta om lämpliga styrformer.

Beträffande anskaffningen av de nya mobila radiosystemen vill jag hän­visa till vad försvarsministern tidigare anfört.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 5

Kommunika-

tionsdep.

Hemställan

Jag hemställer alt regeringen föreslår riksdagen att

1.   godkänna de riktlinjer för den fortsatta utvecklingen av tele­

verkets försvarsberedskap somjag har angett samt

2.   godkänna att televerkets försvarsinvesteringar från och med

budgetåret 1987/88 finansieras med televerkets rörelsemedel.

2 Civilt totalförsvar: funktionen Transporter

Inledning

Transporter är av mycket stor betydelse för totalförsvaret. Särskilt viktigt är därvid att de samlade transportresurserna kan fungera med kort förvar­ning i samband med mobilisering och krig. Funktionen Transporter har som uppgift atl tillgodose totalförsvarets behov av transporter. Funktionen delas in i delfunktionerna Transportsamordning, Järnvägstransporter, Landsvägstransporter, Vägar, Flygtransporler och Sjötransporter. Träns-portrådet är ansvarig myndighet för funktionen Transporter och för del­funktionerna Transportsamordning och Landsvägstransporter, medan sta­tens järnvägar, vägverket, luftfartsverket och sjöfartsverket svarar för beredskapsplaneringen inom de övriga delfunktionerna.

Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB) redovisar i sin programplan budgetåren 1987/88-1991/92 för det hittillsvarande ekonomiska försvaret ett förslag till inriktning av verksamheten och medelstilldelningen inom funktionen Transporter under programplanperioden. Försvarskommittén har i sitt slutbetänkande inget att erinra mot ÖCB:s förslag i dessa frågor.

Föredraganden

Chefen för försvarsdepartementet redovisade tidigare i dag sin syn på vissa gemensamma utgångspunkter av särskild vikt för totalförsvarets fortsatta utveckling, och underströk därvid vikten av ledning och samordning av totalförsvaret saml de ökade kraven pä snabbhet och flexibilitet inom Iransportberedskapen.

46

Försvarsministern ställer sig också bakom försvarskommitténs syn på     Prop. 1986/87:95

behovet av  modellutveckling och ytteriigare  studier inom funktionen

Transporter. Jag delar försvarsministerns uppfattning i dessa frågor.

Bilaga 5

Beträffande medelstilldelningen för delfunktionerna inom funktionen     Kommunika-Transporter under budgetåret 1987/88 har jag - i likhet med försvarskom-     tionsdep. mitten - inget att erinra mot ÖCB:s förslag. Jag återkommer i det följande till anslagsfrågor i anledning av detta. Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen lillfäUe

att ta del av vad jag anfört om den fortsatta verksamheten inom funktionen Transporter av totalförsvarets civila del.

Anslagsfrågor för budgetåret 1987/88

Sjätte huvudtiteln

B. Vägväsende

B 8. Vägverket: Försvarsuppgifter

1985/86 Utgift

28570000

Reservation

30239000

1986/87 Anslag

35 300000

1987/88 Förslag

37000000

Frän anslaget betalas vägverkets kostnader för planering m.m. samt investeringar vad gäller försöriningsberedskapen inom totalförsvarets civi­la del.

Föredragandens överväganden

I prop. 1986/87:100 bil. 8 har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvaktan* på särskild proposition i ämnet, till Vägverket: Försvarsuppgifter för bud­getåret 1987/88 beräkna ett reservationsanslag på 35 300000 kr. Jag an­håller om alt nu få ta upp denna fråga.

Anslaget avser den verksamhet som skall tillgodose totalförsvarets krav på väghållning vid krigsfara och i krig och den planläggning i fred som erfordras härför. Anslaget omfattar delposterna drift och investering.

I delposten drift inräknas främst sädana uppgifter som planläggning av vägverkets krigsorganisation, upprättande av krigsvägplan, försvarsut­bildning, organisering och utbildning av driftvärn, säkerhetsskydd samt övriga åtgärder inom ramen för civilt och militärt försvar.

Delposten investeringar omfattar främst anskaffning av reservbromate-riel och reservdelar för verkets färior, fordon och maskiner.

Chefen för försvarsdepartementet har tidigare i dag anmält bl.a. pro­gramplan för totalförsvarets civila del och därvid redovisat sin syn på funktionen Transporter. Som jag tidigare anfört ansluter jag mig till hans ställningstaganden. Jag beräknar för delfunktionen Vägar medelsbehovel för budgetåret 1987/88 till 37 milj. kr.

I följande sammanställning redovisas hur kostnaderna i stort fördelar sig

under år 1988.

47

n

»

Prop. 1986/87:95

Bilaga 5

 Kommui

 37 000000

tionsdep.

kr.

Drift

11800000

.

Investeringar

25 200000

Kommunika-

Vägverket bör genom ett lämpligt avvägt bestäUningsbemyndigande ges möjlighet alt anskaffa reservbromateriel så ekonomiskt som möjligt. Mot bakgrund av de av mig förordade investeringarna anser jag att elt lämpligt beställningsbemyndigande för år 1989 är 10 milj. kr.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

1.

att till  Vägverket: Försvarsuppgifler för budgetåret  1987/88 anvisa ett reservationsanslag på 37000000 kr. samt

2.

att medge alt regeringen lämnar vägverket det beställningsbe­myndigande somjag har förordat i det föregående.

D. Statens Järnvägar

D 3. Försvarsinvesteringar vid statens järnvägar

1985/86 Utgift

12864000

Reservation

4281000

1986/87 Anslag

14900000

1987/88 Förslag

28000000

Från anslaget betalas järnvägsinvesteringar för försöriningsberedskapen inom totalförsvarets civila del. Investeringsmedlen förs inte till det statska­pital SJ skall förränta. Driftkostnader för försvars- och beredskapsändamål på järnvägsområdet finansieras dels över 

IV 

huvudtiteln, dels med SJ:s egna driftmedel.

I prop. 1986/87:100 bil. 8 har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvak­tan på särskild proposition i ämnet, till Försvarsinvesteringar vid statens järnvägar för budgetåret 1987/88 beräkna ett reservationsanslag på 14,9 milj. kr. Jag anhåller nu om att få ta upp denna fråga.

SJ:s anslagsframställning

SJ har i sin anslagsframställning beräknat medelsbehovet för budgetåret 1987/88 till 28 milj. kr. Detta innebär en ökning i förhällande till innevaran­de års anslag med 13,1 milj. kr.

I beräkningen ingår bl.a. medel för en fortsatt utbyggd säkerhet i tele-

och radionätet genom t.ex. kringgångskablar. För det fortifikatoriska

skyddet har resurser avsatts för insatser vid bl.a. omformarstationer,

Irafiklednings- och eldriftscentraler samt vid större signalslällverk. För

48

elförsöriningen planeras en fortsatt anskaffning av dieseldrivna reservel­verk för att säkerställa att växlar och signaler fungerar vid elstopp. För att möta sabotagehot planeras en förstärkning av tillträdesskyddei genom bl.a. tekniska skyddsanordningar vid viktigare anläggningar. För att höja reparationsberedskapen har i medelsberäkningen inräknats fler rörliga en­heter för verksladstjänst. I den planerade verksamheten ingår också en anskaffning av olika former av lasthanteringsmateriel för att göra det möjligt att lasta och lossa bl. a. tyngre fordon utan krav på fasta stationsan­läggningar.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 5

Kommunika-

tionsdep.

Föredragandens överväganden

Chefen för försvarsdepartementet har tidigare i dag anmält bl. a. program­plan för totalförsvarets civila del och därvid redovisat sin syn på funktio­nen Transporter. Som jag tidigare anfört ansluter jag mig till hans ställ­ningstaganden. Jag förordar att statens järnvägar för delfunktionen Järn­vägstransporter budgetåret 1987/88 anvisas 28 milj. kr. I den föreslagna medelsramen har inräknats påbörjandet av en begränsad upprustning av bandelen Jokkmokk Arvidsjaur för att tillgodose totalförsvarets behov tills dess alt etl framlida långsiktigt ställningstagande föreligger om person­trafiken pä banan.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslär riksdagen

att lill Försvarsinvesteringar vid statens Järnvägar för budgetåret 1987/88 anvisa ett reservationsanslag på 28000000 kr.

E. Sjöfart

E 1. Ersättning till sjöfartsverket för vissa tjänster

Föredraganden

I prop. 1986/87:100 bil. 8 föreslår jag att sjöfartsverket från och med den 1 juli 1987 ombildas till affärsverk. Detta innebär i princip att verksamheten skall finansieras genom avgifter frän sjöfarten. Sädana kostnader som inte skall belasta handelssjöfarten avses även i fortsättningen finansieras via anslag över statsbudgeten.

I prop. 1986/87:100 bil. 8 har jag för budgetåret 1987/88 beräknat 101406000kr. som ersättning till sjöfartsverket för vissa tjänster, varav I 500000 kr. avser den civila delen av totalförsvaret. 1 beloppet ingår medel för information och utbildning om sjöfartens och handelsflottans betydelse i kris och krig. Vidare ingår medel för inköp av kommunikationsutrustning till ett antal svenska utlandsbeskickningar för etl rationellt utnyttjande av handelsflottan vid kris och krig.

Vidare har sjöfartsverket inom den avgiftsfinansierade delen av verk­samheten kostnader för den civila delen av totalförsvaret som beräknas

49

4    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95. Bilagedel

Rättelse: S. 58 raderna 32-37: Jag vill      föreslå inrättas, Ulgår

uppgå lUI I 791000 kr. budgetåret 1987/88. I beloppet ingår kostnaden för sjöfartsverkets försvarskontor, halva kapitalkostnaden för Falsterbokana­len samt kostnaderna för drift av beredskapslager. Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle

att ta del av vad jag anfört om sjöfartsverkets verksamhet inom totalförsvarets civila del.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 5

Kommunika-

tionsdep.

F. Luftfart

F I. Beredskap för civil luftfart

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

20204000 12900000 17 100000

Reservation

3 216000

Föredraganden

I prop. 1986/87:100 bil. 8 har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, till Beredskap för civil luftfart för budget­året 1987/88 beräkna ett reservationsanslag på I2,9milj.kr. Jag anhåller om atl nu få la upp denna fråga.

Chefen för försvarsdepartementet har tidigare i dag anmält bl.a. pro­gramplan för totalförsvarels civila del och därvid redovisat sin syn på funktionen Transporter. Somjag tidigare anfört ansluter jag mig till hans ställningstaganden. Jag beräknar medelsbehovel för delfunktionen Flyg­transporter budgetåret 1987/88 till 17,1 milj.kr., dvs. en ökning med 4,2 milj. kr. i förhållande till föreslaget anslag i prop. 1986/87:100 bil. 8. Den föreslagna medelstilldelningen medger en ökad handlingsberedskap för ledningsfunktioner, fortifikatoriska åtgärder samt malerielanskaffning för flygplanens tekniska underhåll.

Jag hemställer atl regeringen föreslår riksdagen

att till Beredskap för civU luftfart för budgetåret 1987/88 anvisa ett reservationsanslag på 17 100 000 kr.

H. Institut m.m. 

H 1. Transportrådet

Föredraganden

Transportrådet (TPR) har enligt sin instruktion (SFS 1979:1037, ändrad senast 1986:1072) bl. a. uppgifter inom den civila delen av totalförsvaret. I prop. 1986/87:100 bil. 8 har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild proposition anvisa ett oförändrat anslag för åtgärder inom totalförsvarets civila del (drift- och förvaltningskostnader) med avdrag för den engångsanvisning som TPR disponerar för innevarande budgetår. Jag anhåller nu om att få ta upp denna fråga. I TPR:s anslagsframställning

50

begärs ett engångsanslag pä 10075 000 kr. för särskilda åtgärder inom totalförsvarets civila del. Merparten av medlen föresläs användas för åt­gärder att begränsa verkningarna av elavbrott pä drivmedelsförsöriningen. I förslaget ingår vidare utbildning av beredskapsplanläggande och krigspla­cerad personal, datalistor med fordonsuppgifter, statistik för landsvägsfor­don, underhållsavtal för radioulmstning, datorprogram för uppgifter från centrala bilregistret samt för konsultmedverkan lill översyn av betalnings­system vid drivmedelsransonering.

Chefen för försvarsdepartementet har tidigare i dag anmält bl.a. pro­gramplan för totalförsvarets civila del och därvid redovisat sin syn på funktionen Transporter. Somjag tidigare anfört ansluter jag mig till hans ställningstaganden. Jag förordar att transportrådet för delfunktionerna Transportsamordning och Landsvägstransporter anvisas sammanlagt 10075000 kr. för budgetåret 1987/88 som en engångsanvisning.

Jag hemställer att regeringen utöver vad som hemställts i budgetpro­positionen - föreslår riksdagen

atl till Transportrådel för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsan­slag pä 10075 000 kr.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 5

Kommunika-

tionsdep.

51

Innehållsförteckning

Sid

1.     Civilt försvar:

funktionen Telekommunikationer............................... 

43

Inledning................................................................... 

... 

43

Programplan ............................................................. 

... 

43

1984 års försvarskommitté ...................................... 

... 

44

Föredraganden ......................................................... 

45

Hemställan ............................................................... 

... 

46

2.     Civilt totalförsvar:

funktionen Transporter ............................................. 

46

Inledning................................................................... 

46

Föredraganden ......................................................... 

... 

46

Anslagsfrågor för budgetåret 1987/88  .................... 

... 

47

B.       Vägväsende  .................................................. 

... 

47

B 8.    Vägverket: Försvarsuppgifter ......................... 

47

Föredragandes överväganden ........................ 

47

Hemställan ....................................................... 

48

D.     Statens Järnvägar ............................................ 

48

D 3.    Försvarsinvesteringar vid slatens järnvägar .. 

.. 

48

SJ:s anslagsframställning ................................ 

.. 

48

Föredragandens överväganden........................ 

49

Hemställan ....................................................... 

49

E.      Sjöfart............................................................... 

49

E 1.    Ersättning till sjöfartsverket för vissa tjänster. 

49

Föredraganden ................................................ 

49

F.      Luftfart ............................................................. 

50

Fl.    Beredskap för civil luftfart  ................................. 

.. 

50

Föredraganden ................................................ 

.. 

50

H.      Institutm.m....................................................... 

50

H 1.   Transportrådet................................................. 

50

Föredraganden ................................................ 

50

Prop. 1986/87:95

Bilaga 5

Kommunika-

tionsdep.

52

Bilaga 6     Prop. 1986/87:95

Bilaga 6 Finans­departementet

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

Förslag till en ny organisation för tullverkets kustbevakning

1 Myndigheter, verksamheter och ansvarsfördelning inom övervakning, säkerhet och räddningstjänst till sjöss (sjöövervakningen)

En rad myndigheter med olika uppgifter och ansvar deltar i sjöövervak­ningen. Mångfalden av arbetsuppgifter och de skiftande ansvarsförhållan­dena framgår av följande tablå:

Myndigheter, verksamheter och rollfördelning inom sjöövervakningen

Verksamhet

Huvudansvarig

Medverkande

Övervakning och kontroll

Allmän gräns- och havsöver­vakning av Sveriges sjö-lerrilorium, fiskezonen och angränsade farvatten

Kustbevakningen Marinen

Sjöfartsverket, polisen

Tilllrädeskonlroll (statsfartyg)

Marinen

Kuslbevakningen, sjöfartsverkel, polisen

Utlänningskontroll

Polisen

Kustbevakningen

Skyddsområdestillsyn

Polisen

Kustbevakningen, marinen, sjöfartsverket

Tullkontroll, smugglings­bekämpning

Kustbevakningen

Polisen, sjöfartsverkel

Havsfiskeövervakning

Kustbevakningen

Mannen

Fiske-, jakl- och natur-vårdslillsyn

Kustbevakningen Polisen

Sjötrafikövervakning (trafikregler, vattenföro­rening etc.)

Kustbevakningen Polisen

Sjöfartsverkel, marinen

Kontinenlalsockelkontroll, marilima fornfynd

Kustbevakningen

Polisen

Säkerhet

Farledsverksamhet

Sjöfartsverket

Marinen, kuslbevakningen

Farlygsinspektion

Sjöfartsverket

Kustbevakningen, polisen

Sjöräddning Räddning av liv

Sjöfartsverket

Kustbevakningen, mannen, polisen m.fl.

Räddning av miljö (olje-och kemikaliebekämpning)

Kustbevakningen

Sjöfartsverket, marinen

En lång rad uppgifter till sjöss åvilar fyra olika myndigheter vilka samtli-     Prop. 1986/87:95 ga sorterar under skilda departement. Marinen ombesörjer den militära gränsbevakningen lill sjöss, kustbevakningen ansvarar för fisketillsyn och     Bilaga 6 miljöskydd, skydds- och konlrollomrädeslillsynen ligger hos polisen och     Finans-sjöfartsverket är samordningsansvarig för sjöräddningsinsatser avseende     departementet räddande av liv. Inom ramen för dessa ansvarsförhållanden skall samtidigt en medverkan ske mellan de nyss nämnda myndigheterna inom i princip samtliga verksamhetsområden. Utifrån denna beskrivning kan slutsatsen dras att sjöövervakningen präglas av en långt gången sektorisering, som i sin tur medför stora risker för dubbleringar verksamhetsmässigt, såväl i materiellt som personellt hänseende.

De nu beskrivna förhållandena med dess splittrade ansvarsbild har se­dan lång tid tillbaka varit föremål för uppmärksamhet i skilda samman­hang. I betänkandet REN-TUR (SOU 1979:43-45) föreslogs att kustbe­vakningen skulle brytas ut ur tullverket och föras samman med sjöfartsver­ket. Enligt utredningsförslaget skulle planeringen av sjösäkerhetsarbetet underlättas och förbättras i den föreslagna organisationen samtidigt som etl effektivare resursutnyttjande förväntades leda lill en bättre tillsyn av farledsanordningar, intensifierad besiklningsverksamhet och samordnade insatser vid oljebekämpning och katastrofsituationer. I sjöövervaknings­kommitténs betänkande "Samordning av övervakningen och räddnings­tjänsten till sjöss" (DsH 1980:1) framfördes förslaget att även kustbevak­ningen och sjöfartsverket borde ha tillgång till information från marinens radar- och datorbaserade informationssystem. Man hänvisade till försök som hade påböriats i Malmö med en för dessa myndigheter gemensam sjöövervakningscentral.

I 1982 års försvarspolitiska beslut betonade riksdagen vikten av att ett ökat samulnyttjande kom till stånd mellan försvarets och det övriga sam­hällets resurser. I försvarsutskottets betänkande (FöU 1981/82:18, s.40) konstaterades att de myndigheter som är verksamma inom sjöövervak­ningen i huvudsak agerar självständigt när det gäller planering, organisa­tionsutveckling och resursutbyggnad. Denna ordning riskerade att leda till en viss dubblering av personal och materiel. Försvarsutskottets slutsats bl.a. med hänvisning till de utredningsförslag som nyss nämnts - var alt man vid överväganden om samordning på den civila sidan även borde beakta möjligheterna till samordning och samulnyttjande med marinen. Man syftade då på en vidare samordning än enbart ett gemensamt utnytt­jande av ledningsinformation som försöken i Malmö med gemensam infor­mationscentral för sjöövervakning vid denna tidpunkt gick ut på. Tänkbara ätgärder som borde prövas var en ytterligare integrering av ledningsorgani­sationen, gemensamt utnyttjande av förråd och underhållsorganisation, samordnade inköp av fartyg och båtar samt materiel i övrigt, gemensam flygövervakning och samordning av resurserna för ledning av sjöräddning­en. Etl sådant gemensamt utnyttjande av militära och civila resurser kunde leda lill betydande effektivitetsvinster.

Även 1984 års försvarskommitté har i sitt helt nyligen avlämnade betän­kande föreslagit att en utökad samordning mellan kustbevakningen och marinen bör genomföras. Det framhålls att bl. a. sambandssystem, förråds­hållning och underhåll bör integreras.

54

2 Kustbevakningen och sjöfartsverket

Prop. 1986/87:95

1 budgetpropositionen 1983 (prop 1982/83:100 bil. 8) behandlades frågan om en gemensam organisation för tullverkets kustbevakning och sjöfarts­verket. Föredragande statsråd konstaterade att slutsatserna frän betänkan­det REN-TUR och frän en ytteriigare genomlysning av förslaget som statskontoret hade genomfört visade att en organisatorisk integration skul­le medföra klara samordningsvinster. Mol denna bakgrund tillkallade rege­ringen i maj 1983 en särskild utredare, Per-Erik[REDACTED_EFTERNAMN], med uppgift att ta fram etl förslag till gemensam organisation för sjöfartsverket och kustbe­vakningen.

1 maj 1985 överlämnade den särskilde utredaren sitt förslag (DsK 1985:5) till uppbyggnad av en ny myndighet. Sjöfarts- och kustbevaknings­verket (SKV). Utgångspunkten för utredarens förslag var en bibehållen ambitionsnivå hos den nya organisationen men där samtidigt arbetsuppgif­terna skulle fullgöras med en totalt sett mindre resursinsats. Organisatio­nen föreslogs utformas sä att dess resurser skulle kunna samverka med andra organ inom övriga sektorer av samhället för alt därmed tillgodose övergripande behov.

Den nya organisationen förväntades ge besparings- och rationaliserings­vinster inom ett flertal områden. Ett effektivare resursutnyttjande förut­spåddes bl. a. genom merutnyttjande av materiel, gemensamt användande av verkstäder och förråd och samordnat bruk av informationssystem. Sammantaget ansågs förslagen kunna leda till en minskning av personalbe­hovet med 120 tjänster.

De berörda myndigheterna och personalorganisationerna hade en rad synpunkter på de slutsatser som hade dragits i betänkandet. Frän tullver­kets sida hävdades att en mer framkomlig väg skulle vara att behåUa nuvarande organisationsstruktur och inom ramen för denna utarbeta mer utvecklade samverkansformer med marinen, sjöfartsverket och polisen. Inom kustbevakningen fanns en tveksamhet mol förslaget.

Mot bakgrund av de fortsatta övervägandena och de negativa reaktioner som hade lämnats av remissinstanserna avstod regeringen från att lägga fram ett förslag om ett organisatoriskt samgående mellan kustbevakningen och sjöfartsverkel.

Bilaga 6 Finans­departementet

3 Det fortsatta utredningsarbetet

Den övergripande utgångspunkt som hade gällt för utredningen om sjö­fartsverket och kustbevakningen - nämligen att ansvarsförhållandena inom sjöövervakningen måste förändras för att märkbara effektivitetsvin­ster skall kunna uppnås - är fortfarande giltig. I den debatt som fördes i samband med frågan om en sammanslagning av sjöfartsverket och kustbe­vakningen framkom ett flertal gånger synpunkten att marinen skulle vara en mer naturlig samarbetspartner för kustbevakningen än sjöfartsverket. Något utredningsarbete som närmare hade visat på förutsättningarna för en sådan samordning har inte genomförts. Dock har vissa samarbetspro­jekl mellan kustbevakningen och marinen bedrivits under senare år.

55

Således gav regeringen överbefälhavaren år 1983 i uppdrag att i samråd med generallullstyrelsen utreda förutsättningarna för ett gemensamt ut­nyttjande av flygplan för övervakning till sjöss. I skrivelser avlämnade dels i september 1983 och dels i mars 1984 redovisade överbefälhavaren och generaltullstyrelsen hur behoven av flygplan för övervakning av våra havs­områden kunde samordnas i form av utnyttjande, drift och underhåll. I februari 1985 föreskrev regeringen genom särskilt beslut att övervakning m.m.till sjöss med flygplan skulle samordnas mellan försvarsmakten och tullverkets kustbevakning. Under våren 1986 kunde försvarets materiel­verk för marinens och tullverkets räkning teckna avtal för upphandling av tre spanska CASA-plan.

I november 1983 överlämnade statskontoret till regeringen en utvärde­ring av försöket med gemensam informationscentral för sjöövervakning i Malmö. Inför ett slutligt ställningstagande i frågan fick statskontoret i uppdrag att bl. a. redovisa hur ledningen och driften av verksamheten i den gemensamma centralen skulle fördelas mellan myndigheterna. Som ett resultat av dessa utredningar beslöt regeringen att permanenta den gemen­samma informationscentralen fr.o. m. den 1 januari 1985.

Dessa samordningsåtgärder kan förväntas leda till ett mer rationellt resursutnyttjande. Men detta är bara en mindre del av den mängd områden där kuslbevakningen och marinen har verksamheter som idag löper paral­lellt. Väsentliga rationaliserings- och effektivitetsvinster går att nå inom sådana områden som gemensam materialanskaffning, materielunderhåll, system för ledning, samband och kommunikation, förrådshållning, utbild­ning och operativt samutnyttjande av resurser. Mot denna bakgmnd har sedan försommaren 1986 inom regeringskansliet bedrivUs ett arbete med syfte att studera förutsältningarna för elt närmare samarbete och en mer integrerad samordning mellan kustbevakningen och marinen inom de nyss nämnda områdena. En utgångspunkt för arbetet har varil att organisatorisk tillhörighet och utformning har en avgörande betydelse för rationalise­ringssträvandena. De effektiviseringseffekter som kan förväntas uppkom­ma har därvid studerats inom ramen för tre alternativa organisatoriska modeller:

-

Kustbevakningen blir en frislående civil myndighet inom det civila totalförsvaret.

-

Kustbevakningen blir en fristående civil myndighet inom det militära försvaret.

-

Kustbevakningen inordnas som en del i marinen.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 6 Finans­departementet

4 Föredragandens överväganden och förslag

4.1 Kustbevakningens uppgifter och organisation

Kustbevakningen svarar för den reguljära civila övervakningen längs våra kuster. Genom att ansvaret för den allmänna övervakningen av sjölerritoriet åvilar kustbevakningen har det varil naturligt att genom årens lopp tillföra kustbevakningen elt flertal ytterligare mer specifika arbetsuppgifter som knyter an till sjöövervakningen.

56

Kustbevakningens arbetsområden inbegriper numera funktionerna

'- allmän gränsövervakning

>

- tullbevakning längs kusten

-      skyddsområdestillsyn och viss tillsyn av obemannade militära anlägg­

ningar i havsbandet

- jakt-, fiske- och naturvårdstillsyn inom kust- och skärgårdsområden

- havsfiskeövervakning

- sjötrafikövervakning

- havsbottenövervakning (kontinentalsockeln)

- sjöräddning och sjuktransporter

-      avvärjning eller begränsning av miljöfarliga utsläpp till havs och i kust­

vatten (olje- och kemikaliebekämpning)

- oceanografisk observationstjänst

- transporthjälp åt andra myndigheter

En genomgång av de funktioner som åvilar kustbevakningen visar att de flesta uppgifterna inte alls eller endast i begränsad omfattning knyter an till den egentliga tullverksamheten.

Den allmänna gränsövervakningen innebär t. ex. att kustbevakningen övervakar att främmande fartyg inte inträder och uppträder på svenskt sjöterritorium i strid med gällande regler. Ansvaret för att övervaka att bestämmelserna i bl. a. tillträdesförordningen (1982:755) efterlevs delar kustbevakningen med försvaret. Ett annat exempel på arbetsuppgifter som har fä beröringspunkter med tullverksamheten är havsfiskeövervakningen som bl.a. innebär att kustbevakningen håller uppsikt över att de fartyg som fiskar i den svenska fiskezonen har rätt till delta och att fångsterna som tas upp håller sig inom gällande överenskommelser.

Tullbevakning är i dag således endast en liten del av de arbetsuppgifter som åvilar kustbevakningen. Merparten av de uppgifter och tjänster som kustbevakningen utför ligger inom andra myndigheters ansvarsområden och inom skilda departementsområden. Övervakningsuppgifterna regleras i lag respektive förordning om tullverkets medverkan vid polisiär övervak­ning. Räddningstjänst och serviceuppgifter regleras i instruktion, avtal eller annan överenskommelse. Myndighetsintressenten för fiskeövervak­ningen är fiskeristyrelsen, kontroll av efterlevnaden av lagen om kontinen­talsockeln görs på uppdrag av statens industriverk, oceanografisk observa­tionstjänst görs efler överenskommelser med SMHI, medverkan i sjörädd­ningsoperationer görs inom sjöfartsverkets ansvar för räddande av liv, etc.

Delta innebär atl kustbevakningen verksamhetsmässigt enligt min me­ning ligger närmare försvaret, polisen och sjöfartsverket än tullen.

Ett framgångsrikt effektiviseringsarbete påverkas enligt mina erfarenhe­ter i hög utsträckning av de organisatoriska förutsättningarna för verksam­heten. Sektorsintressen tenderar annars att lägga hinder i vägen för ett vidgat samarbete.

Den nuvarande sektorindelade organisationen inom sjöövervakningen har lett till en rad dubbleringar i materiellt och personellt hänseende. Jag delar därför den uppfattning som redovisats i flera olika utredningsarbeten att effektivitetsvinster finns att göra inom områden som system för led­ning, samband, kommunikation liksom malerielanskaffning och underhåll

Prop. 1986/87:95

Bilaga 6 Finans­departementet

57

genom en ökad samordning och integration med verksamheter av liknande karaktär som kustbevakningens. Men för att nä en sådan önskvärd sam­ordning och högre kostnadsmässig, men även verksamhetsmässig effekti­vitet, krävs en organisatorisk förändring. En sådan förändring mäste givet­vis ske i riktning mot verksamheter som ställer anspåk på samma typ av organisation, resurser och utrustning. Mot den bakgrunden finns två alter­nativa vägar att gå, antingen i riktning mot samordning med sjöfartsverket eller med försvaret. Prövningen av allernativet med sjöfartsverket har, som redovisats tidigare, av olika skäl avförts inom regeringskansliet. Mina överväganden har därför koncentrerats till de samverkansformer som kan utvecklas mellan försvaret och kustbevakningen inom ramen för de tidiga­re redovisade alternativa organisatoriska modellerna. Jag återkommer se­nare till mina överväganden och förslag i denna del.

Från tullverkets sida har i anslutning till tidigare utredningsarbeten starka invändningar rests mot ett avskiljande av kustbevakningen frän tullverket. Farhågorna har framför allt gällt risken för att kustbevakningen i framtiden skulle komma att nedprioritera tullbevakningsuppgifterna.

Jag delar inle den oron. Den löpande övervakning av sjötrafiken som kustbevakningen utför utifrån gällande tullbestämmelser skiljer sig funk­tionellt sett inte nämnvärt från den övervakning som kustbevakningen gör med avseende på andra bestämmelser som reglerar svenska och utländska fartygs rörelser pä svenskt sjöterritorium, t.ex. övervakning av sjötrafik­bestämmelser, liksom i fråga om föreskrifter rörande t. ex. jakt och fiske etc. för vUka annan myndighet än tullverket är huvudman. Ett avskiljande av kustbevakningen frän tullverket behöver därför enligt min bedömning inle medföra någon ändring med avseende på den från tullsynpunkt ak­tuella övervakningen. Kustbevakningen skall t. ex. i samma utsträckning som för närvarande kunna utnyttjas för insatser i fråga om bekämpning av narkotikasmuggling och annan grövre smuggling. En fömtsättning för det­ta är givetvis att kustbevakningspersonalen bibehåller sina befogenheter att ingripa mot brott mot smugglingslagstiftningen och tullförfattningarna.

Jag vill sluthgen framhålla atl inle heller när det gäller övriga arbetsupp­gifter kommer en ny organisation att innebära några väsentligare verksam­hetsmässiga förändringar för kuslbevakningen. Nuvarande arbetsuppgtfter skall i sin helhet utföras inom ramen för en ny organisation. Dessutom kan det med de ändrade organisatoriska förutsättningarna bli aktuellt att pröva frågan om att föra över ytterligare arbetsuppgifter till kustbevakningen i syfte att minska sektoriseringen inom sjöövervakningen. Uppgifterna skall även fortsättningsvis komma till uttryck i instruktionen för den nya kustbe­vakningsmyndigheten jag senare kommer att föreslå inrättas.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 6 Finans­departementet

58

4.2 Syfte med förändring av kustbevakningens organisatoriska ställning

Utgångspunkten för arbetet har varil alt inte förändra kustbevakningens uppgifter utan istället att bevara dess särart och identitet men med en förändrad organisatorisk ställning. Kustbevakningen skall enligl min me­ning vara en självständig organisation under regeringen som själv ansvarar för sin verksamhet utgående från regeringens uppdrag.

Med denna allmänna förutsättning skall målet med en förändrad organi­satorisk ställning vara att dels nå en totalt sett effektivare sjöövervakning m. m., dels öka möjligheterna till en totalt sett mera rationell statlig verk­samhet inom detta område. Ökad rationalitet bör kunna uppnås inom etl flertal områden bl. a. i fråga om ledning och samband, malerielanskaffning, underhåll, förrådshållning och utbildning.

1984 års försvarskommitté har redovisat behovet av att förbättra över­vakningen av vårt sjöterritorium, en verksamhet som berör bäde kustbe­vakningen och försvarsmakten. Denna verksamhet har under senare år samordnats i viss utsträckning. Enligt försvarskommilléns mening bör emellertid en betydligt utökad samordning genomföras, vilket skulle vara lill fördel för båda organisationerna. Bl.a. bör enligt kommitténs mening möjligheterna till samulnyttjande av flygplan och fartyg inom ramen för ubätsskyddet utnyttjas. I detta syfte bör vissa av kustbevakningens fartyg utrustas så att de, då möjlighet föreligger, kan medverka i ubålskyddet, dock endast i spaning efter främmande ubåtar.

Jag delar försvarskommitténs uppfattning i dessa avseenden och föror­dar en utveckling som ökar effektiviteten i sjöövervakning och därmed sammanhängande verksamhet inom ramen för de resurser som totalt dis­poneras i olika statliga verksamheter. Med en sådan inriktning bör också försvarets resurser i ökad utsträckning kunna medverka för att öka kapaci­teten i kustbevakningens verksamhet. Jag vill erinra om att kustbevakning­en ingår i marinens krigsorganisation, vilket talar för att en ökad samord­ning med försvaret redan i fred är lill stor fördel.

Om ett sålunda ökat gemensamt resursutnyttjande skall vara effektivt fordras enligt min mening att ledningsorganisation och sambandssystem inom försvaret och kuslbevakningen utvecklas så att en fortlöpande smidig samverkan möjliggörs. I detta sammanhang vill jag också anföra att här angiven inriktning bör kunna leda till en effektivare och säkrare sjörädd­ning.

Säväl kustbevakningen som försvarsmakten har i dag med vissa lokala undantag egna kusttäckande radionät. Till detta kommer televerkets kust­radiostationer. Näten arbetar för närvarande med olika basstationer, fre­kvenser och radiostationer. Inom både marinen och kustbevakningen finns stora behov av att bygga ut och modernisera sambandsnäten. En integre­ring av sambandsnäten bör kunna ge betydande fördelar. I uppbyggnaden av ett gemensamt sambandsnät måste trafikbehovet med bl. a. polis, sjö­fartsverket och tullverket tillgodoses. Ett sådant samordnat, kustläckande nät gemensamt för kustbevakningen och marinen bedöms väsentligt öka lednings- och samverkanseffektiviteten och ge betydande rationaliserings-

Prop. 1986/87:95

Bilaga 6 Finans­departementet

59

vinster. Även underhållskostnaderna borde minska avsevärt i ett sådant    Prop. 1986/87:95 gemensamt sambandsnät.

Jag förordar sålunda att inriktningen bör vara all få till stånd ett iniegre-    Bilaga 6 rat sambandsnät där sambandsbestämmelser, utbildning, hantering och    Finans­teknisk materiel sä långt möjligt är lika mellan försvaret och kustbevak-    departementet ningen.

I fråga om anskaffning av fartyg och annan materiel bedöms betydande rationaliseringsvinster kunna göras. Kustbevakningen är en teknikintensiv verksamhetsgren och disponerar för närvarande teknisk materiel lill ett samlat kapitalvärde om ca I miljard kronor. Även försvaret har en högtek­nologisk utrustning som måste underhållas och förnyas. Försvarsmakten och kustbevakningen står inför stora investeringar på parallella områden framöver. Inom kustbevakningen gäller detta behov av teknikutveckling och teknikupphandling inom områdena fartyg, tele, fjärranalys, miljö­skydd och undervattensspaning. Vidare kan konstateras att försvarsmak­ten och kustbevakningen för den närmaste 10-årsperioden planerar att bygga fartyg och båtar av jämförbara storlekar för ca I miljard kronor. En samordning av denna anskaffning från komponenlnivå till i vissa fall hela fartyg bör ge tekniska och ekonomiska vinster. Del förutsätter dock att beställarnas verksamhetsspecifika krav kan samordnas från grunden. De väsentliga vinsterna i materielanskaffningsprocessen erhålls enligt min mening när materielen kan anskaffas gemensamt i större serier. Härigenom begränsas utvecklingskostnaderna, styckepriset och underhällskostnader.

Beträffande materielunderhåll och förrådshållning vill jag anföra följan­de. Löpande underhåll av materielen sker primärt på regional nivå. Redan i dag genomförs en viss del av kustbevakningens fartygsunderhåll och far­tygsreparationer vid marinens verkstäder. Kustbevakningen har en för­rådshållning av miljöskyddsmateriel m. m. utmed svenska kusten och vid Vänern och Mälaren. Underhållet av denna miljöskyddsmateriel utgör ett speciellt problem och från kustbevakningens sida framförs krav på perso­nalförstärkning i form av förrådstekniker.

Mina överväganden har visat på goda möjligheter att uppnå effektivare underhåll och förbättrad förrådshållning genom ett gemensamt utnyttjande av befintliga resurser i syfte att nyttja rationaliseringspotentialen inom dessa områden.

I fräga om utbildning bör vinster kunna göras genom effektivare utnytt­jande av befintliga utbildningsresurser. Sålunda bör prövas möjligheten att i ökad utsträckning utnyttja marinens skolor för utbildning av kustbevak­ningens personal i vissa specialijänster. Med hänsyn till kustbevakningens uppgifter vid incidenter i fred och ingående i försvarsmaktens krigsorgani­sation är det vidare nödvändigt att viss utbildning och övning anordnas gemensamt för kustbevakningens och marinens personal. För atl försvars-maklen på ett effektivt sätt skall kunna biträda kustbevakningen vid rädd­ningstjänstoperationer är det också angeläget att försvarsmaktens personal erhåller praktisk utbildning och övning härför. Motsvarande gäller även för de enheter inom sjöfartsverket som kan bli aktuella att utnyttja.

60

4.3 Granskning av de organisatoriska alternativen

Prop. 1986/87:95

1 alternativet där kustbevakningen bildar en egen myndighet inom den civila delen av totalförsvaret bedömer jag samordningsvinsterna inte vara nämnvärt större än i dag. Visserligen har överstyrelsen för civil beredskap en samordningsuppgift för denna del av totalförsvaret, men kustbevak­ningens verksamhet har ett samband med främst den kommunala rädd­ningstjänsten vid. t.ex. kemikalieutsläpp och oljeolyckor. Enligt min me­ning ger alternativet inte förutsättningar för en förstärkt sjöövervakning eller möjligheter till ökade rationaliseringar, varför alternativet måste för­kastas.

Den bästa samordningen och de största rationaliseringsvinsterna erhålls i alternativet där kustbevakningen inordnas som en del i marinen. Emeller­tid kan detta förhållande inte vara ensamt styrande för mitt ställningstagan­de. För det första strider del mot grundkravet som ställdes pä de organisa­toriska lösningarna, nämligen att kustbevakningen alltjämt skall vara en självständig organisation, som själv ansvarar för sin verksamhet. För det andra måste folkrättsliga aspekter föras in i bilden. Om kustbevakningen redan i fredstid integreras med marinen, oavsett om det är en civil eller militär funktion, kan dess civila status komma att ifrågasättas. Kustbevak­ningens fartyg skulle i elt sådant organisationsalternaliv kunna komma att betraktas som örlogsfartyg. För örlogsfartyg gäller emellertid vissa särskil­da folkrättsliga regler. Bl. a. måste de föra kännetecken som örlogsfartyg och stå under befäl av officer i försvarsmaktens förteckning. Kustbevak­ningens arbetsuppgifter ute till sjöss vad gäller övervakning av fiskezoner och kontroll av båttrafik har som en grundläggande förutsättning att kust­bevakningsfunktionen är civil. Enligt min bestämda mening fär inte kust­bevakningens civila status och de operativa handlingsmöjligheterna som ligger däri, gå förlorad. Alternativet måste därför förkastas.

Återstår det alternativ som innebär att kustbevakningen bildar en egen civil myndighet inom den militära utgiftsramen. Jag vill något utveckla innebörden av begreppen militära utgiftsramen och försvarsmakten. Vad först gäller försvarsmakten är detta uttryck ett samlingsbegrepp för de försvarsmyndigheter som överbefälhavaren har ett överordnat lednings-och samordningsansvar för enligt förordningen (1983:276) om verksamhe­ten inom försvarsmakten. Inom den militära utgiftsramen ligger, förutom försvarsmaktens myndigheter, försvarets forskningsanstalt (FOA) och för­svarets rationaliseringsinstitut (FRI). Vad gäller myndigheter inom den militära utgiftsramen sker en samordning av planering och budgetering inom den gemensamma ekonomiska ramen. Kustbevakningen skulle där­emot, i likhet med FOA och FRI inte ingå i försvarsmakten i fred.

Innebörden av detta är att kustbevakningen får en fristående ställning på samma sätt som FOA och FRI men med mycket goda möjligheter till samarbete och samverkan både med försvarsmakten och de civila delarna av totalförsvaret. Samtidigt beaktas systematiskt möjligheter till rationali­sering genom samordnad planering och budgetarbete. Detta alternativ innebär att kustbevakningen behäller sin civila status samtidigt som effek­tiviteten i sjöövervakningen bör kunna förbättras avsevärt genom ökad

Bilaga 6 Finans­departementet

61

samordning, liksom att rationaliseringar bör kunna åstadkommas i betyd-     Prop. 1986/87:95 Ungt högre grad än för närvarande.

Detta alternativ underlättar en effektiv fortlöpande samverkan mellan     Bilaga 6 försvarsmakten och kustbevakningen. Därigenom bör, genom utökat ge-     Finans-mensamt utnyttjande av resurserna, kapaciteten för att lösa respektive     departementet organisations uppgifter öka. 1 detta alternativ skapas avsevärt förbättrade möjligheter till en samordnad ledning och integrerade system för samband. I linje härmed bör enligl min mening en fortsatt utbyggnad av gemensam­ma centraler för övervakning, information och ledning genomföras i likhet med den central som byggts upp i Malmö. En samordnad lokalisering på olika nivåer bör sålunda vara möjlig att uppnå.

1 alternativet föreligger enligt min mening goda rationaliseringsmöjlighe­ter inom området malerielanskaffning. Framgångsrik anskaffning av kvali­ficerad materiel kräver i princip tillgång till två olika funktioner med olika kunskaper. Den ena funktionen skall ha goda kunskaper om verksamheten på fältet samt om framtida krav på materielen. Den andra funktionen skall ha teknisk och kommersiell kunskap. Inom försvarsmakten representerar staberna den första funktionen och försvarets materielverk (FMV) den andra funktionen. Inom kustbevakningen fullgörs den första funktionen av kustbevakningsbyråns operativa sektion och den andra funktionen av i kustbevakningsbyrän ingående fartygs- och telesektioner. Kustbevakning­ens resurser härför är myckel knappa och en personalförslärkning har från kustbevakningens sida betraktats som angelägen.

Den första funktionen - stabsfunktionen - kommer atl kvarstå som separata enheter men med förbättrade samordningsmöjligheter. Vad gäller den andra funktionen kommer ett överförande av kustbevakningens male­rielanskaffning till FMV att säkerställa erforderlig teknikutveckling och teknikupphandling för kustbevakningens del. Därigenom kommer en god teknisk och kommersiell samordning av materielanskaffningen att erhållas. På motsvarande sätt bör enligt min mening goda förutsättningar föreligga att uppnå rationaliseringsvinster främst inom områdena materielunderhåll, förrådshållning och utbildning.

Av här redovisade skäl förordar jag att detta alternativ läggs lill grund för en förändring av kustbevakningens organisatoriska ställning. Denna organisatoriska förändring bör medge betydande rationaliserings- och ef­fektivitetsvinster och på sikt kunna ge ytterligare sådana inom hela sjö-övervakningen. Så småningom kommer dubbelinvesteringar både materi­ellt och personellt alt kunna undvikas. Jag har avstått från atl kvantifiera besparingarna då mycket av resurserna som frigörs kommer att behövas för den utveckling som väntar framöver. Kuslbevakningen och marinen slår inför omfattande investeringar i båtar, fartyg och annan utrustning. Jag har under de senaste åren konstaterat de svårigheter som föreligger all tillgodose kustbevakningens resursbehov. Mitt synsätt är atl dessa an­språk på ett bättre sätt kan tillgodoses genom de rationaliseringsvinster som kan åstadkommas till följd av en ökad samordning med försvarsmak­ten.

Detta alternativ ger således goda förutsättningar för en effektivare sjö­övervakning samtidigt som det inte belastas av de nackdelar som skulle

62

följa av alternativet där kustbevakningen integreras i marinen. Alternativet ger också förutsättningar för ökad samverkan med andra myndigheter och organisationer inom sjöövervakningen.

4.4 Fortsatt arbete

Mitt förslag innebär att kustbevakningen organisatoriskt avskiljs från tull­verket och bildar en egen civil myndighet inom försvarsdepartementets verksamhetsområde och inom den militära utgiftsramen. Del bör ankom­ma på en organisationskommitté att lämna förslag rörande den nya myn­dighetens organisation, ledning, lokalisering, arbetsformer och relation till försvarsmakten, liksom hur de av mig beskrivna rationaliseringseffekterna skall uppnås. Vidare bör kommittén utarbeta förslag till erforderiiga änd­ringar i lagar och övriga författningar. Kommittén bör också utarbeta en plan för genomförande av förslaget. Arbetet bör bedrivas med målet att den nya myndigheten skall inrättas den 1 juli 1988. Kommittén bör arbeta med utgångspunkt i nägra principieUa fömtsättningar som jag redovisar i det följande.

Myndigheten bör självständigt ansvara för den verksamhet som rege­ringen ålägger myndigheten. Kustbevakningens särskilda karaktär och identitet bör behållas.

Myndigheten bör lyda direkt under regeringen, erhålla uppdrag från regeringen och i enlighet därmed inkomma med anslagsframställning tUl regeringen. Myndighetens totala verksamhet bör finansieras från ett anslag inom den militära utgiftsramen. I anslutning till den prövning som regering­en gör av kustbevakningens resursbehov yttrar sig överbefälhavaren över myndighetens anslagsframställning.

För att på bästa sätt utnyttja samordningsmöjligheterna bör kustbevak­ningen medverka i överbefälhavarens perspektiv- och programplanering.

Beträffande genomförandet av myndighetens verksamhet bör lämplig samordning med försvarsmakten uppnås genom att överbefälhavaren och kustbevakningen fortlöpande samverkar. Därigenom bör det enligt min mening kunna säkerställas atl de båda organisationernas samlade resurser utnyttjas för det ändamål som i vae situation är mest angeläget.

Kustbevakningen har under de senasie tio åren varit föremål för en rad utredningar. Jag finner det angeläget att organisationen nu får bästa möj­liga arbetsro genom alt här föreslagna förändringar av dess organisatoriska ställning snabbt genomförs.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att godkänna de av mig förordade riktlinjerna för kustbevakning­ens organisation

Prop. 1986/87:95

Bilaga 6 Finans­departementet

63

Bilaga 7    Prop. 1986/87:95

Bilaga 7 Utbildnings­departementet

Utbildningsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987

Föredragande:statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

1 Inledning

Målsättningen för totalförsvaret, de säkerhetspolitiska övervägandena och den försvarspolitiska inriktningen är grundläggande för alla delar av total­försvaret. Chefen för försvarsdepartementet har i bilaga I till denna propo­sition redovisat vissa andra övergripande ställningstaganden av särskild vikt, nämligen dels i avsnittet Vissa gemensamma utgångspunkter för planeringen, dels i efterföljande avsnitt rörande ledning och samordning, beredskap, skydd mot kärnvapen, biologiska stridsmedel och kemiska hot samt personalförsörjningen. Dessa grundläggande redovisningar är av stor belydelse för det fortsatta arbetet. Inriktningen i dessa bör i tillämpliga delar beaktas av samtliga i totalförsvaret ingående myndigheter. I det följande behandlar jag inriktningen av den gällande beredskapsplanlägg­ningen för funktionen Skolväsende och Sveriges Radios verksamhet till den del den avser psykologiskt försvar.

2 Skolväsende

Skolöverstyrelsen (SÖ) ansvarar för funktionen Skolväsende inom total­försvaret, övriga myndigheter inom funktionen är länsskolnämnderna.

Verksamheten inom skolväsendet under krig och vid krigsfara regleras i förordningen (1983:724) om skolverksamhet under krig och vid krigsfara och i förordningen (1984:825) om verksamheten vid vissa statliga skolor under krig och vid krigsfara.

I krig sker en omfattande decentralisering av SÖ:s uppgifter lill regional och lokal nivå. SÖ:s uppgifter begränsas därigenom avsevärt vilket medför att myndigheten i krig närmast blir ett expertorgan åt regeringen.

På lägre nivå kvarstår i krig länsskolnämnderna. Nämnderna övertar härvid i princip de uppgifter vad gäller skolverksamheten i länet som i fred ankommer på SÖ.

På lokal nivå är kommunens skolstyrelse ansvarigt organ.

Enligt gällande beredskapsplanläggning är det i första hand den obligato­riska skolans verksamhet som skall upprätthållas i krig. Skolstyrelsen skaU söria för att alla skolpliktiga barn som vistas i kommunen får föreskriven

65

5    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95. Bilagedel

utbildning i dess grundskola. Skolstyrelsen får göra de jämkningar i grund­skolans tim- och kursplaner som behövs för att undervisningen skall kunna bedrivas.

Utbildningen i gymnasieskolan bedrivs i krig i den utsträckning som förhållandena medger. Om gymnasieskolans personal, lokaler och utrust­ning behövs för grundskolans verksamhet, skall skolstyrelsen besluta att lägga ned undervisningen i gymnasieskolan i den omfattning som behövs.

Om arbetsmarknadsutbildningen behöver del av gymnasieskolans perso­nal, lokaler och utrustning, fär länsskolnämnden besluta att resurserna skall användas för detta ändamål.

I krig har styrelsen för sameskolan och specialskolan befogenhet alt göra de jämkningar i tim- och kursplanerna som behövs för att undervisningen där skall kunna upprätthållas. Om verksamheten läggs ner, skall styrelsen för skolan se till atl eleverna får den tillsyn och vård de behöver antingen hos sina vårdnadshavare eller i den kommun där eleverna vistas. Om verksamheten har lagts ner, skall eleverna fullgöra sin skolplikt i grundsko­lan i den kommun där eleven vistas.

Beträffande verksamheten vid särskola finns för närvarande inga regler. Verksamheten vid statens skolor för vuxna skall bedrivas i den omfatt­ning som förhållandena medger. Beträffande övrig vuxenutbildning saknas regler om verksamheten vid krig och krigsfara.

Övrig skolverksamhet förutsätts inte bedrivas i krig. Enligt vad jag har inhämtat bedömer SÖ att beredskapsläget i vad avser skolväsendet har förbättrats genom den nya beredskapsplanläggning som nu genomförs i kommunerna, och att beredskapslägel för närvarande kan anses vara gott.

För egen del anser jag att inriktningen av den gällande beredskapsplan­läggningen i vad avser funktionen Skolväsende är lämplig även för den kommande försvarsperioden. Regler bör dock införas beträffande verk­samheten i krig vid särskola. Reglerna bör ha i princip samma innebörd som nuvarande regler för sameskolan och specialskolan. Regler bör ocksä införas beträffande verksamheten inom grundutbildning för vuxna och kommunal vuxenutbildning. Dessa regler bör ha samma innebörd som nuvarande regler för gymnasieskolan. Jag avser att återkomma till rege­ringen med förslag.

Jag har i denna fråga samrått med chefen för försvarsdepartementet och statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1986/87:95

Bilaga 7 Utbildnings­departementet

3 Psykologiskt försvar 

Sveriges Radios verksamhet

De nuvarande riktlinjerna för Sveriges Radio-koncernens verksamhet lades fast av riksdagen år 1978 (prop. 1977/78:91, KrU 24, rskr. 337) samt ändrades och kompletterades genom beslut av riksdagen år 1986 (prop. 1985/86:99. KrU 21, rskr. 343). Sändningsrätt enligt radiolagen (1966:755, omtryckt 1986:1209) tillkom-

66

mer för närvarande koncernens fyra programföretag, dvs. Sveriges Televi­sion AB, Sveriges Riksradio AB, Sveriges Lokalradio AB och Sveriges Utbildningsradio AB. 1 avtal mellan staten och resp. företag anges närmare vad som gäller beträffande sändningsrätt och programverksamhet. I avtal mellan staten och Sveriges Radio AB (SR) regleras dels detta bolags uppgifter som moderbolag i koncernen, dels koncernens verksamhet under krig eller vid krigsfara. Gällande avtal omfattar tiden fram till utgången av juni 1992.

Vid tillämpningen av avtalet för krig och krigsfara, det s. k. krigsavtalet, förändras koncernens verksamhet. I sin krigsorganisation skall koncernen utgöra en självständig organisation inom totalförsvaret och lyda direkt under regeringen.

Det åligger enligt krigsavtalet SR att utarbeta erforderliga beredskaps­planer för verksamheten i krig eller vid krigsfara. Ansvaret för att koncer­nens bolag häller erforderlig beredskap åvilar SR:s chef, som vid sin sida har en av regeringen utsedd rådgivande nämnd om fem personer.

SR redovisar årligen femåriga verksamhetsplaner för koncernens för­svarsberedskap. Planerna har följt de riktlinjer som angavs i 1982 års riksdagsbeslut om säkerhetspolitiken och totalförsvaret (prop. 1981/82:102, FöU 18, rskr. 374) med de revideringar och kompletteringar som senare fattade riksdagsbeslut och anvisningar frän regeringen föran­lett. Den verksamhetsplan avseende rundradioverksamhetens inriktning som redovisats för perioden 1987/88 1991/92 följer också dessa riktlinjer. Även försvarskommitténs betänkande (SOU 1985:23) Svensk säkerhets­politik inför 90-talet har varit en utgångspunkt. Planen har i tillämpliga delar utarbetats i samråd med televerket och försvarsstaben.

Vid överrraskande händelser och angrepp saml under beredskap och krig är del av största vikt alt vikliga meddelanden snabbt når ut till allmänheten och att denna även i övrigt fär en snabb och saklig informa­tion. Radion och televisionen är därvid av vital betydelse. Gällande rikt­linjer för SR:s beredskapsplanering har formulerats med detta som ut­gångspunkt och kan sammanfattas enligt följande.

-

Planeringen skall bedrivas så att programverksamheten, i första hand sändningsledning och nyhetsverksamhet, kan bedrivas utan avbrott.

-

Verksamheten skall planeras så all bästa möjliga kontakt kan upprätt­hållas med olika samhällsorgan.

-

SR:s organisation för beredskap och krig skall planeras så att den sä långt möjligt överensstämmer med verksamhetsformer och ansvarsför­delning i fredstid.

Dessa riktlinjer bör enligt min mening kunna ligga till grund för SR:s beredskapsplanering även under den kommande försvarsperioden. Jag har i denna fråga samrått med chefen för försvarsdepartementet och statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN].

SR redovisar i sin senaste verksamhetsplan beredskapsläget den I juli 1986. Av redovisningen framgår bl. a. att de senare årens förändringar i koncernens organisation och produktionsmetoder till viss del ändrat förut­sättningarna för beredskapsplaneringen, vilket lett till att en viss eftersläp­ning inom denna förekommer. Vidare har händelser som t. ex. gasutsläp-

Prop. 1986/87:95

Bilaga 7 Utbildnings­departementet

67

pet i Karlskoga och mordet på statsministern Olof[REDACTED_EFTERNAMN] visat pä vikten av fungerande samband och samverkan mellan sändningsledning och nyhets­verksamhet om allmänheten skall kunna få snabb och korrekt information.

Med utgångspunkt i målen för beredskapsplaneringen och de brister som kunnat konstateras planerar SR att under perioden 1987/88 - 1991/92 särskilt uppmärksamma områdena personalplanering och utbildningsverk­samhet, återanskaffning av teknisk materiel och fortsatt planering av krigs-uppehållsplatser, utbyggnad av länsradion med ökade möjligheter till lo­kala program samt utnyttjande av tillkommande distributionsnät och sän­dare för ljudradion.

Sedan budgetåret 1979/80 bestrids Sveriges Radios kostnader för bered­skapsplanläggning, viss beredskapsutrustning, deltagande i utbildning och övning saml åtgärder för bevakning och säkerhet av medel ur radiofonden. I förslagen i 1987 års budgetproposition (prop. 1986/87:100 bil. 10) till medelsberäkningar för budgetåret 1987/88 för den med mottagaravgifter finansierade radio- och TV-verksamheten, har hänsyn tagits till behovet av medel för beredskapsåtgärder (jfr. s. 503).

Prop. 1986/87:95

Bilaga 7 Utbildnings­departementet

4 Närradio

Frågan om hur närradions tekniska resurser skall utnyttjas vid krig och krigsfara bör enligt min mening övervägas ytterligare. Jag avser att senare återkomma till regeringen i denna fråga.

5 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad jag har anfört om

1.

funktionen Skolväsende,

2.

Sveriges Radios verksamhet lill den del den avser psykologiskt försvar.

68

Bilaga 8     Prop. 1986/87:95

Jordbruksdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987 Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Bilaga 8 Jordbruks­departementet

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

Livsmedelsförsörjning m. m.

1 Inledning

Funktionen Livsmedelsförsörjning m. m. omfattar försöriningen med livs­medel inkl. vatten. Slatens jordbruksnämnd är funklionsansvarig myndig­het. Vidare har lantbruksstyrelsen, statens livsmedelsverk och statens veterinärmedicinska anstalt uppgifter pä detta område.

1984 års förvarskommitté har lagt fram förslag om totalförsvarets ut­veckling för den närmaste femårsperioden. Som underiag för kommitténs arbete med funktionen Livsmedelsförsörining m. m. har funnits bl. a. en av överstyrelsen för civil beredskap utarbetad programplan för det hittillsva­rande ekonomiska försvaret och statens jordbruksnämnds programplan för funktionen Livsmedelsförsörining m. m.

2 Allmän inriktning

Målsättningen för totalförsvaret, de säkerhetspolitiska övervägandena och den försvarspolitiska inriktningen är grundläggande för alla delar av total­försvaret. Chefen för försvarsdepartementet har i bUaga 1 till denna propo­sition redovisat vissa andra övergripande ställningstaganden av särskild vikt, nämligen vissa gemensamma utgångspunkter, ledning och samord­ning, beredskap, skydd mot kärnvapen, biologiska stridsmedel och ke­miska hot samt personalförsöoningen. Dessa grundläggande redovisningar är av stor betydelse för det fortsatta arbetet och jag vill särskilt framhålla att inriktningen i dessa skall beaktas av samtliga i totalförsvaret ingående myndigheter. Efter samråd med chefen för försvarsdepartementet vill jag anföra följande.

Som försvarskommittén framhåller, förutsätter ett starkt och allsidigt totalförsvar att dess olika delar är i balans med varandra och väl samordna­de sinsemellan.

För att kunna fullfölja vår säkerhetspolitiska linje i situationer med reducerad eller avbruten import är det av stor betydelse att vi inom landet har sädana tillgångar av förnödenheter och produktionskapacitet att total-

69

försvarets uthållighet säkerställs. Kommittén konstaterar att uihålligheien     Prop. 1986/87:95 inom vissa delar av totalförsvaret är otillfredsställande, samtidigt som andra delar har givits en mycket hög uthållighet. Enhetliga antaganden om     Bilaga 8 krisers och krigs varaktighet och karaktär måste enligt kommitténs mening     Jordbruks-tillämpas inom hela totalförsvaret i syfte att uppnå en tillfredsställande     departementet balans i uthållighetshänseende. Vid planeringen av åtgärder för att tillgo­dose uthålligheten måste enligt kommittén försöriningsproblemen i övre Norrland och på Gotland särskilt uppmärksammas.

Ett förkrigsskede bör enligt kommitténs mening i planeringen antas ha en varaktighet av upp till ett år. Det bör antas atl den internationella handeln och tillgången på varor vid periodens inledning i huvudsak har normal omfattning. Främst mot periodens slut kan däremot avsevärda handelsbegränsningar förekomma. Ett totalt handelsbortfall ter sig emel­lertid för de flesta varuområden inte realistiskt ens vid förkrigsskedets slut. Ett undantag kan därvid utgöras av förnödenheter där något land har en ren monopolsituation.

Möjligheterna till import i ett läge med krig i Europa är svårbedömda. Del förefaller sannolikt atl viss handel kommer att fortgå åtminstone inledningsvis, men kommittén har för planeringsändamäl i strävan att säkerställa en tUlräckligt hög försöriningssäkerhet ändå bedömt att plane­ringen bör utgå frän att all handel kan omöjliggöras i en sådan situation.

I planeringen bör även försöriningsproblemen under elt skede efter krig i vår omvärid beaktas, främst i form av vissa analyser rörande omställning­en till inhemsk produktion av livsnödvändiga förnödenheter. Utgångs­punkten bör därvid vara att utrikeshandeln inom något år gradvis återgår till acceptabel nivå.

Försvarskommittén har redovisat grunder för planeringen utgående frän en bedömning av krisers och krigs längd och karaktär. Vad som där anförs om s. k. förkrigsskedens längd och karaktär innebär en inte oväsentlig förändring jämfört med de planeringsförutsättningar som hittills gällt för livsmedelsberedskapen. Sålunda bör enligt kommitténs mening bl. a. på livsmedelsområdet kunna förutsättas en mer omfattande utrikeshandel än vad som hittills legal till grund för planeringen.

Mol bakgrund av de enhetliga planeringsförutsättningar som skaU gälla för de olika funktionerna inom det hittillsvarande ekonomiska försvaret kan enligt min mening beredskapslagren av insatsvaror till jordbruket reduceras. Däremot bör som framgår i det följande lagren av livsmedel byggas ut i viss omfattning.

Jag vill i detta sammanhang samtidigt understryka betydelsen av andra beredskapsåtgärder som stärker vårt lands anpassningsförmåga i kriser. Det är väsentligt att förmågan att höja handlingsberedskapen inom total­försvaret vidareutvecklas.

I fråga om försörjningsslandarden har riksdagen på vissa områden gjort preciserade uttalanden om den ambitionsnivå som bör gälla. Således har för livsmedelsområdet uttalats att en kriskost som molsvarar 2900 kcal/ dag bör vara en utgångspunkt för planeringen. Enligt kommitténs mening bör emellertid riksdagen på detta område uttrycka sig i mer allmänna termer. De preciserade mål för försöriningsstandard m.m. som nu gäller

70

bör därför upphävas såsom av riksdagen beslutade mål. Det bör ankomma på regeringen och de funktionsansvariga myndigheterna att på grundval av allmänna uttalanden av riksdagen i dessa hänseenden göra de preciseringar som erfordras för planeringen. Jag delar kommitténs uppfattning i detta avseende.

Vidare instämmer jag med kommittén att frågan om den regionala för-söriningsförmågan i krig bör ägnas särskild uppmärksamhet i den fortsatta planeringen. Detta bör främst gälla övre Norrland och då bl. a. möjligheter­na att när så erfordras, eventuellt redan under normala fredstida förhållan­den, kunna öka de kommersiella lagren av livsmedel och livsmedelsrä-varor. De statliga lagren av livsmedel och livsmedelsråvaror som främst är avsedda för krigsfallet bör ökas. Risken för konsekvenserna av att stor­stadsområdena avskärs från tillförsel bör analyseras. Denna fråga bör enligt min mening särskilt uppmärksammas av försörjningsansvariga myn­digheter.

Jag vill även fästa uppmärksamheten pä vad chefen för försvarsdeparte­mentet anfört tidigare i dag beträffande alt det är angeläget för livsmedels­försörjningen att kunna indikera beläggningsfältet från kärnvapeninsatser utomlands och bedöma radioaktiva substansers spridning i naturen och upptagning i växter och djur. Därvid bör erfarenheterna från Tjernobyl­olyckan kunna utnyttjas.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 8 Jordbruks­departementet

3 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att godkänna vad jag har förordat om funktionen Livsmedelsför­sörining m.m.

4 Anslagsfrågor för budgetåret 1987/88

I prop. 1986/87:100 bil. 11 har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvak­tan på särskild proposition i ämnet, för budgetåret 1987/88 tiU Inköp av livsmedel m. m. för beredskapslagring beräkna ett reservationsanslag av 9200000 kr. och till Kostnader för beredskapslagring av livsmedel m. m. beräkna ett förslagsanslag av 231 968000 kr. Jag anhåller att nu få ta upp dessa frågor.

71

Nionde huvudtiteln

C. Jordbruksprisreglering

C 4. Inköp av livsmedel m. m. för beredskapslagring

64 038970

9200000

12 700000

Reservation

13 453 298

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

Prop. 1986/87:95

Bilaga 8 Jordbruks­departementet

Under anslaget anvisas medel förutom för investeringar i beredskaps-lager även för produktionsförberedelser. A-, B- och C-skydd samt ransoneringsförberedelser.

Överstyrelsen för civil beredskap

Överstyrelsen förordar i sin programplan alt funktionen livsmedelsför­sörining m.m. tilldelas 82,9 milj. kr. exkl. räntekostnader för budgetåret 1987/88.

Statens jordbruksnämnd

Jordbruksnämnden anser att medelsramen bör vara sådan att det blir möjligt att förutsätta atl produklionsomslällningarna inom jordbruket tidi­gast kan börja fä nägon nämnvärd effekt efter tre månader. Mot bakgrund av osäkerheterna beträffande omställningens genomförbarhel och omfatt­ningen av den inhemska ammoniakproduktionen föreslår nämnden att beredskapslagringen av kvävegödselmedel och proteinfodermedel tills vi­dare bibehålls på nuvarande nivå.

Nämnden föreslär en ändrad anslagskonstruktion. Anslaget Inköp av livsmedel m. m. för beredskapslagring föreslås benämnas Livsmedelsbe­redskap och inkludera personalkostnader, kostnader för investering och drift av lager samt övriga åtgärder. Nämnden beräknar kostnaderna till 143,7 milj. kr.

Föredragandens överväganden

Mot bakgrund av de enhetliga planeringsförutsättningar som försvarskom­mittén förordat bör vissa förändringar av beredskapslagringen pä livsme­delsområdet genomföras. Under förevarande anslag bör, fömtom vissa kostnader för produktionsförberedelser m. m., anvisas medel för bruttoin­vesteringar i beredskapslager. Tidigare har investeringskostnaderna redo­visats netto.

Efler samråd med chefen för försvarsdepartementet beräknar jag under detta anslag 12,7 milj. kr. för budgetåret 1987/88. Jag har därvid beräknat 11,0 milj. kr. för lagring av livsmedel och utsäde samt 1,7 milj. kr. för produktionsförberedelser, m. m.

Någon ändring av anslagskonstruktionen bör inte göras.

72

Jag hemställer att regeringen föreslär riksdagen

Prop. 1986/87:95

alt till Inköp av livsmedel m. m.för beredskapslagring för budget­

året 1987/88 anvisa ett reservationsanslag av 12 700 000 kr.

Bilaga 8

Jordbruks­departementet

C 5. Kostnader för beredskapslagring av livsmedel m. m.

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

196603 331 231968000 161500000

Från anslaget bestrids driftkostnaderna för beredskapslagring av livsme­del m. m. samt kostnaderna för andra beredskapsåtgärder än lagring i form av planering m. m. Under anslaget Statens jordbruksnämnd anvisas medel för lönekostnader m. m. för viss personal.

1986/87

Beräknad ändring 1987/88

Föredraganden

Anslag

Utgifter

Beredskapslagring av livsmedel.

fodermedel m. m.:

personalkostnader

610000

+    325000

räntor

122 984000

-15784000

övriga driflkoslnader

74637 000

-1-21228000

Beredskapslagring av gödsel- och

bekämpningsmedel:

räntor

25 890000

-f-12 110000

övriga driflkoslnader

6300000

+    800000

Övergripande planering, planläggning

och övriga beredskapsåtgärder

l.')4700D

+  1953000

231968000

-(-20632000

Inkomster

Utförsäljning av lager

-

-1-91 100000

Nettoutgift

231968000

-70468000

Överstyrelsen för civil beredskap

Överstyrelsen föreslår att livsmedelsfunktionen tilldelas 82,9 milj. kr. exkl. räntekostnader budgetåret 1987/88.

Statens Jordbruksnämnd

Som tidigare redovisats under anslaget Inköp av livsmedel m. m. för be­redskapslagring har nämnden föreslagit en ändrad anslagskonstmktion. Nämnden föreslår att anslaget Kostnader för beredskapslagring av livsme­del skall benämnas Räntekostnader.

73

Beredskapslagring av livsmedel, fodermedel m. m.

Räntan pä disponerat kapital vid ingången av budgetåret 1987/88 har beräk­nats efter en räntesats av 12%. Varulagrets värde vid börian av budgetåret 1987/88 beräknas uppgå till knappt 900 milj. kr. varav proleinfodermedlen svarar för 250 milj. kr. Den årliga räntan på detta kapital blir ca 107 milj. kr. Övriga driftkostnader har beräknats lill 96,8 milj. kr. Personalkost­nader beräknas till 935 000 kr.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 8 Jordbruks­departementet

Beredskapslagring av gödsel- och bekämpningsmedel

Det disponerade kapitalet vid ingången av budgetåret 1987/88 uppgår till 317 milj. kr. Den årliga räntan på detta kapital blir 38 milj. kr. Övriga driflkoslnader har beräknats till 7,1 milj. kr.

Jordbrukets blockorganisation

För planläggning av jordbrukets blockorganisation och utbUdning m. m. av blockledare beräknas 931000 kr. Jordbruksnämnden avser vidare att ge­nomföra särskilda blockstudier för 364000 kr. Till åtgärder för att säker­ställa erforderlig tillgång pä dragkraft m. m. behövs 104000 kr. Undersök­ningar och utveckling av reservelverk inom blockorganisationen kräver 177000 kr. under budgetåret 1987/88.

Övriga beredskapsåtgärder

För övriga beredskapsåtgärder beräknas 11 milj. kr. Dessa åtgärder omfat­tar beredskapsrådets verksamhet och undersökningar, information och utbildning av personal, utveckling av styrmedel för omställning av jord-bmksproduklionen vid en kris och av regleringssystem för insalsvaror till jordbruket, planläggning av livsmedelsberedskapen med ADB-system samt förberedelser för undanförsel.

Planeringsåtgärder

Till följd av bristande personaltillgång vid beredskapsbyrån har eftersläp­ningar uppkommit framför allt i förberedelserna för produktionsomställ­ningar inom jordbruket (bl.a. utredning av regleringssystem för insats­varor och av andra styrmedel), i framtagandet av inhemska produktions­alternativ (för t.ex. bekämpningsmedel), i utvecklingen av beredskapen mot kärnvapen, biologiska och kemiska stridsmedel samt beträffande in­formationsberedskapen. Samtidigt dimensioneras beredskapslagringen ut­gående från att produktionsomställningarna kan genomföras. Redan i 1982 års försvarsbeslut framhöUs dessutom betydelsen av att förbättra hand­lingsberedskapen och atl söka alternativ till den allt dyrare beredskapslag­ringen. Dessutom betonades alt ökad uppmärksamhet måste ägnas åt skyddet mot bl. a. kärnvapen. Det senare har ytterligare understrukits av konsekvenserna av den inträffade kärnkraftsolyckan i Tjernobyl. Jord-

74

bruksnämnden har dessutom erhållit i uppdrag att tillsammans med över­styrelsen för civil beredskap och i samråd med statskontoret vidareut­veckla system för reglering av förbrukningen av dagligvaror.

Nämnden föreslär därför en omfördelning av medlen varigenom anslags­posten Personalkostnader ökas så att nuvarande vakantsättning vid nämn­dens beredskapsbyrå av en handläggartjänst upphör.

Förutom styrmedel och regleringssystem krävs ytterligare studier/ forskning beträffande foderstater, de enskilda jordbruksföretagens ekono­mi m.m.

För att förbättra handlingsberedskapen avser jordbruksnämnden att öka informationsberedskapen samt övnings- och utbildningsverksamheten.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 8 Jordbruks­departementet

Föredragandens överväganden

Som framgår under anslaget Inköp av livsmedel m. m. för beredskapslag­ring bör någon ändring av anslagskonstruktionen inte göras.

Med anledning av de förändringar som föresläs i inriktningen av livsme­delsberedskapen kan viss utförsäljning av beredskapslagren av gödselme­del, bekämpningsmedel och proteinfodermedel genomföras vilket medför att värdet av dessa lager minskar från ca 567 milj. kr. till ca 482 milj. kr. under budgetåret 1987/88. Inkomsterna bör disponeras för att täcka ut­gifter i driften. För personalförstärkning i samband med ökad beredskaps­planering bör etl engångsbelopp av 325000 kr. anvisas under förevarande anslag.

Livsmedelsverket har i anslagsframställningen för budgetåret 1987/88 yrkat medel för en tjänst för beredskapsärenden. En omfattande utred­nings- och utvärderingsverksamhet om effekterna av Tjernobylolyckan bedrivs för närvarande, som kommer att ge ökat underlag för beredskaps­planering. Verkets betydelse i samband med händelser av totalförsvarska­raktär kommer därvid att belysas. Jag är därför inte beredd att nu ta ställning till livsmedelsverkets förslag och avser alt återkomma till frågan i samband med 1988 års budgetproposition.

Av den av chefen för försvarsdepartementet tidigare denna dag föreslag­na planeringsramen för totalförsvarets civila del beräknar jag under detta anslag 16,3 milj. kr. för budgetåret 1987/88. Tillsammans med de medel som föresläs under anslaget Inköp av livsmedel m. m. för beredskapslag­ring utgör dessa medel planeringsramen för funktionen Livsmedelsförsöri­ning m. m.

Med hänvisning till sammanställningen och till vad jag har anfört i det föregående hemställer jag att regeringen föreslär riksdagen

att till Kostnader för beredskapslagring av livsmedel m.m. för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 161 500000 kr.

75

Bilaga9     Prop. 1986/87:95

Bilaga 9

Arbetsmarknads­departementet

Arbetsmarknadsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987.

Föredragande: statsrådet G.[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

Totalförsvarets civila delar: funktionen Arbetskraft och funktionen Flyk­tingverksamhet.

Arbetskraft

Föredraganden

Chefen för försvarsdepartementet har tidigare i dag redovisat grunder och inriktning för planeringen av totalförsvarets civila delar, inkl. personalför-söriningen. Efter samråd med honom vill jag anföra följande.

Inom ramen för programmet Arbetskraft har arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) ansvaret för att personalplanläggning sker vid krigsviktiga myndig­heter, organisationer och företag. AMS utfärdar råd och föreskrifter samt deltar aktivt i arbetsgivarens planering i syfte att säkerställa en fungerande produktion i krigsförhållanden. En viktig del i en fungerande personalför­sörining är de resurser som finns inom de frivilliga försvarsorganisationer­na. AMS skall svara för att den civila delen av denna arbetskraftsresurs utnyttjas och ges en adekvat utbildning.

Genom del arbete som AMS bedrivit har viktigare delar inom näringsli­vet nu aktuella personalplaner. Som försvarskommittén framhåller är det av vikt att personalplanläggningen kan intensifieras såväl inom näringsli­vet, som inom förvaltning och organisationer. För att detta skall vara möjligt fordras dels att tillräckliga resurser för planering finns inom arbets­marknadsverket, dels att berörda arbetsgivare på ett aktivt sätt tar sitt ansvar för personalplaneringen. Jag vill speciellt framhålla betydelsen av att myndigheters och företags personalplanering kompletteras så alt den omfattar alla krigsviktiga myndigheter, företag m. m.

Möjligheterna att tillgodose totalförsvarets behov av arbetskraft har under det senasie året ökat genom kvinnornas ökade arbetskraftdella-gande. Som försvarskommittén framhåller är det viktigt att AMS under­söker möjligheterna att skapa en förbättrad överblick över yrkesbakgrun­den hos kvinnor med sikte på att kunna tillvarata deras kompetens inom

77

totalförsvaret så all verksamheten i företag och förvaltning, även efter omfattande inkallelser av män, kan fortsälla.

En annan viktig fräga som försvarskommittén har behandlat gäller det arbetsrättsliga systemet under krig och beredskap. Frågan, som har hand­lagts av den s.k. beredskapsdelegationen (A 1983:02) är nu i princip slutbehandlad. Jag kommer atl föreslå regeringen all under våren 1987 överlämna en lagrådsremiss i ämnet.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 9

Arbetsmarknads­departementet

Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle

att ta del av vad jag nu har anfört i fråga om funktionen Arbets­kraft.

Anslagsfrågor för budgetåret 1987/88

I prop. 1986/87:100 bil. 12 har regeringen föreslagit riksdagen att till Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader för budgetåret 1987/88 an­visa ett ramanslag av I 817 048 000 kr. och, i avvaktan på särskild proposi­tion i ämnet, för budgetåret 1987/88 beräkna till Statsbidrag till frivilliga försvarsorganisationer ett förslagsanslag av 7 323 000 kr. (s. 95).

Med hänvisning lill vad chefen för försvarsdepartementet tidigare i dag har anfört i fråga om funktionen Arbetskraft anhåller jag att nu få ta upp följande anslagsfrågor.

Tionde huvudtiteln

B. Arbetsmarknad m. m.

B 1. Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader

Under denna rubrik har i prop. 1986/87:100 bU. 12 för budgetåret 1987/88 föreslagits ett ramanslag av I 817 048 000 kr.

Arbetsmarknadsverket disponerar under innevarande budgetår 660 000 kr. för planläggnings- och övningsverksamhet för verkets del i totalförsva­ret. Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) har i sin anslagsframställning för budgetåret 1987/88 hemställt bl.a. om sammanlagt I milj. kr. för särskilda kostnader i samband med myndigheters och företags kontroll av persona­lens disponibilitet mot uppgifter i befolkningsregistret vid personalplan­läggningen. I 1987 års budgetproposition föreslog jag i avvaktan på förelig­gande proposition inte någon höjning av det belopp som anvisats för ändamålet för innevarande budgetår, 660 000 kr.

Mot bakgrund av vad jag nyss anfört om vikten av att AMS fär tillräck­liga resurser för att fullgöra sin uppgift förordar jag en uppräkning av anslaget för detta ändamål till den av AMS föreslagna nivån. Jag beräknar därför medelsbehovet för ändamålet under anslaget B I. Arbetsmarknads­verkets förvaltningskostnader för budgetåret 1987/88 till I milj. kr., dvs. en ökning av det begärda anslaget med 340 000 kr.

78

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader för budget­aret 1987/88, utöver i prop. 1986/87:100 bil. 12 upptagna medel, anvisa ett ramanslag av 340 000 kr.

B 8. Statsbidrag till frivilliga försvarsorganisationer

I prop. 1986/87:100 bil. 12 har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvak­tan pä särskild proposition i ämnet, till Statsbidrag till frivilliga försvarsor­ganisationer för budgetåret 1987/88 beräkna ett förslagsanslag av 7 323 000 kr.

AMS har i sin anslagsframställning för budgetåret 1987/88 begärt 12,2 milj. kr., dvs. ytterligare 4,9 milj. kr. för statsbidrag till frivilliga försvars­organisationer. Av beloppet avser 2 milj. kr. kostnadsökningar med anled­ning av förbättrade ersättningar och förmåner inom frivilligförsvaret enligt prop. 1985/86:134.

Jag beräknar medelsbehovet för statsbidrag till frivilliga försvarsorgani­sationer för budgetåret 1987/88 till totalt 9 milj. kr. Jag har därvid räknat med alt kostnadsökningarna med anledning av prop. 1985/86:134 om er­sättning och förmåner inom frivilligförsvarel blir lägre än vad som förut­setts. En uppräkning av anslaget för pris- och löneökningar har ocksä gjorts. Jag räknar med att verksamheten härigenom kommer att kunna behållas på i huvudsak oförändrad nivå dvs. totalt ca 25 000 utbildningsda­gar.

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Statsbidrag till frivilliga försvarsorganisationer för budget­året 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 9 000 000 kr.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 9

Arbetsmarknads­departementet

Flyktingverksamhet

Föredraganden

Totalförsvarsfunktionen Flyktingverksamhet omfattar ansvar för motta­gande och omhändertagande av flyktingar under kriser och i krig samt härför erforderliga beredskapsförberedelser i fred.

Statens invandrarverk är ansvarig myndighet för funktionen.

Regeringen har genom beslut den 3 april 1986 uppdragit åt slatens invandrarverk att utreda och lämna förslag rörande den framtida utform­ningen av beredskapen för mottagande och omhändertagande av flyktingar under kriser och i krig.

I fredstid gällande organisation för mottagning och omhändertagande av flyktingar bör så långt möjligt tillämpas även under kriser och i krig. Härigenom möjliggörs en smidig övergång till den organisation som bör vara förberedd för alt omhänderta etl stort antal flyktingar under kort tidsrymd.

Beredskapsförberedelserna för mottagning och omhändertagande av flyktingar bör samordnas med övrig beredskapsplanläggning inom civilom-

79

råden, län och kommuner. I uppdraget till invandrarverket ingår att över­väga och lämna förslag lill hur en sådan samordning bör åstadkommas. Invandrarverket skall också lämna förslag till de författningsbestämmelser som kan behövas.

Uppdraget kommer att redovisas för arbetsmarknadsdepartementet un­der första halvåret 1987. Jag kommer därefter att återkomma till regeringen i denna fräga i den män det erfordras komplettering eller ändring av författningar eller andra åtgärder som kräver beslut av regeringen.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 9

Arbetsmarknads­departementet

Hemställan

Jag hemställer alt regeringen bereder riksdagen tillfälle

att ta del av vad jag nu har anfört i fråga om funktionen Flykting-verksamhet.

80

Bilaga to     Prop. 1986/87:95

Bostadsdepartementet

Bilaga lo

Bostads-

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987

departementet

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

Elfte huvudtiteln

I prop. 1986/87:100 (bil. 13, s. 85) har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, till Försvarsberedskap för bud­getåret 1987/88 beräkna etl reservationsanslag av 3 018000 kr. Jag anhåller all nu få ta upp denna fråga.

D. Lantmäteriet 

D4. Försvarsberedskap

Reservation

168712

1985/86 Utgift

2911500

1986/87 Anslag

3018000

1987/88 Förslag

3 160000

Program 4. Försvarsberedskap

Programmet består av två delprogram:

4a. Säkerhetsskydd

4b. Beredskapsplanläggning

Programmet omfattar främst granskning av kartor och flygbilder i sek-retessyfte. Dessutom omfattar programmet uppgifter för att trygga total­försvarets behov av landskapsinformation, främst beredskapsplanläggning och förberedelser för tryckning av kartor för totalförsvaret.

Lantmäteriverket

Lantmäteriverket föreslär en treårig plan för verksamheten. Verkets för­slag innebär ökade medel för regional beredskapsplanläggning och lång-tidsplanerad övningsverksamhet. Verket förutsätter vidare att reglerna för sekretessgranskning av kartor och flygbilder ändras under perioden.

Föredraganden

Jag beräknar behovet av medel för försvarsberedskap med utgångspunkt i

en real minskning av utgifterna om 5 % på tre år där hela minskningen tas

81

6   Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95. Bilagedel

ut det tredje budgetåret. Mitt skäl för denna fördelning är alt jag räknar med att ändrade regler för sekretessgranskning av kartor m. m. skall vara införda del iredje budgetåret och innebära lägre kostnader för lantmäteri­verkets granskningsverksamhet.

Regeringen har tidigare (prop. 1986/87:100 bil. 1) lämnat förslag om försök med etl nytt system för överföring av anslagsmedel mellan budget­är. Lantmäteriverket har föreslagits ingå i försöksverksamheten fr. o. m. budgetåret 1987/88. Medel för Försvarsberedskap bör därför anvisas under ramanslag.

Målsättningen för totalförsvaret, de säkerhetspolitiska övervägandena och den försvarspolitiska inriktningen är grundläggande för alla delar av totalförsvaret. Chefen för försvarsdepartementet har i bilaga 1 till denna proposition redovisat även vissa andra övergripande ställningstaganden av särskild vikt, nämligen vissa gemensamma utgångspunkter, ledning och samordning, beredskap, skydd mot kärnvapen, biologiska stridsmedel och kemiska hot saml personalförsöriningen. Jag vill framhålla alt inriktningen i dessa grundläggande redovisningar skall beaktas av alla i totalförsvaret ingående myndigheter.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 10 Bostads­departementet

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Försvarsheredskap för budgetåret 1987/88 anvisa ett ram­anslag av 3 160000 kr.

82

Bilagall     Prop. 1986/87:95

Bilaga 11 Civil­departementet

Civildepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

Totalförsvarsfrågor m. m. vid länsstyrelserna

Länsstyrelserna är högsta civila totalförsvarsmyndighet på lägre regional nivå. De skall inrikta och samordna den civila delen av totalförsvaret inom länen och samverka med försvarsområdes- och civilbefälhavarna. Inom varie länsstyrelse fullgörs dessa uppgifter främst av försvarsenheten. Där­utöver svarar försvarsenheterna för en stor del av länsstyrelsernas upp­gifter vad gäller fredsräddningstjänsten.

Målsättningen för totalförsvaret, de säkerhetspolitiska övervägandena och den försvarspolitiska inriktningen är grundläggande för alla delar av totalförsvaret. Chefen för försvarsdepartementet har i bilaga 1 till denna proposition redovisat vissa andra övergripande ställningstaganden av sär­skild vikt, nämligen vissa gemensamma utgångspunkter, ledning och sam­ordning, beredskap, skydd mot kärnvapen, biologiska stridsmedel och kemiska hot samt personalförsörjningen. Dessa grundläggande redovis­ningar är av stor betydelse för det fortsatta arbetet och jag vill särskilt framhålla att inriktningen i dessa skall beaktas av samtliga myndigheter som ingår i totalförsvaret.

Länsstyrelsernas uppgifter och deras organisation regleras i förordning­en (1986:1122) med länssiyrelseinslruktion. För krigsorganisationen finns en särskild förordning (1975:1004) med krigsinstruktion för länsstyrelserna (ändrad senast 1986:1125).

1 civildepartementet förbereds en proposition med förslag om samord­nad länsförvaltning. Propositionen är avsedd att föreläggas riksdagen un­der innevarande mandatperiod. Uppgifter som rör länens utveckling och framtid skall då sammanföras i en myndighet - en ny länsstyrelse. Arbetet med propositionen grundas bl. a. på den försöksverksamhet i Norrbottens län som riksdagen har beslutat om.

Inom ramen för departementets arbete med propositionen utreds läns­styrelsernas krigsorganisation av en särskilt förordnad sakkunnig. Denne överväger ocksä vilka förändringar som kan behöva göras i länsstyrelser­nas fredstida handläggning av totalförsvarsuppgifter, civilbefälhavarnas freds- och krigsorganisation samt i de uppgifter som rör fredsräddnings­ljänsten. Arbetet sker i nära samverkan med försvarsdepartementet.

Som jag tidigare anförde utförs huvuddelen av länsstyrelsernas bered­skapsförberedelser och arbete med fredsräddningstjänsten av försvarsen-

83

heterna. Försvarskommittén har i sill belänkande (SOU 1987:9) framhållit att länsstyrelsernas resurser bör prioriteras på ett sådant sätl att försvars-enheterna ges möjlighet att fullgöra sina uppgifter. Jag vill i korthet kom­mentera denna fråga.

Länsstyrelserna har frihet, men också skyldighet, att inom ramen för tilldelade resurser prioritera mellan sina uppgifter. Jag förutsätter att läns­styrelserna beaktar vad som anförts av försvarskommittén. I detta sam­manhang vill jag särskilt framhålla vikten av atl beredskapshänsyn tas i den fredstida samhällsplaneringen.

Under senare år har regeringen i budgetpropositionen angivit de områ­den och verksamheter inom vilka anslagsnedskärningar har skett. Sådana riktade åtgärder har täckt huvuddelen av de besparingar som föreslagits för länsstyrelserna. Några riktade besparingar som avsett försvarsenheterna och deras verksamhet har därvid inte föreslagits.

Jag vill också erinra om att regeringen under förra budgetåret tilldelade sex länsstyrelser extra medel för information och andra åtgärder med anledning av olyckan i Tjernobyl. I syfte alt förbättra fredsräddningsljän­sten har riksdagen på regeringens förslag beslutat att under detta budgetår tilldela länsstyrelserna ytterligare 500000 kr. för kompletterande inköp av kommunikationsutrustning.

I detta sammanhang vill jag också nämna att överstyrelsen för civil beredskap, statens räddningsverk m.fl. totalförsvarsmyndigheter och länsstyrelserna har återkommande kontakter med varandra bl.a. för att diskutera länsstyrelsernas verksamhet inom resp. område. Om det vid dessa kontakter visar sig att man inle kan enas om avvägningen mellan nationella och regionala mål förutsätter jag att regeringen underrättas.

Jag anser således att det finns goda möjligheter atl hålla länsstyrelsernas insatser inom totalförsvaret och fredsräddningstjänsten på önskvärd nivå.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 11 Civil­departementet

Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle att ta del av jag nu har anfört.

84

Bilaga 12     Prop. 1986/87:95

Bilaga 12

Miljö- och energi-

Miljö- och energidepartementet

departementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1987. Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling

1 Inledning

Under kriser och i krig beror våra försörjningsmöjligheter på vUka resurser vi har tillgång till och på vår förmåga till snabb anpassning och omställning. Avbrott och störningar i importen av viktiga råvaror och förnödenheter, t. ex. energi, kan fä allvarliga säkerhetspolitiska konsekvenser och försäm­ra vår försvarsförmåga. Pä energiområdet kan störningar i tillförseln även under fredstid ogynnsamt påverka levnadsstandard, sysselsättning och utrikeshandel. Redan under normala förhållanden måste därför åtgärder vidtas för att det skall bli möjligt alt i olika krissituationer utnyttja tillgäng­liga resurser på bästa sätt och därmed minska störningarnas effekter.

Sverige är för sin energiförsörining fortfarande till stor del beroende av importerade bränslen. Beroendet av importerad olja har länge varit ett av de största problemen frän beredskapssynpunkt. Betydande resurser har satsats pä lagring av råolja och oljeprodukter som skall kunna användas vid störningar och avbrott i tillförseln.

Riktlinjerna för energipolitiken har lagts fast genom riksdagens beslut våren 1985 (prop. 1984/85:120, NU 30, rskr. 362). De innebär att samhäl­lets och industrins behov av en billig och säker energiförsörining skall tryggas genom ett energisystem som i största möjliga utsträckning är grundat på varaktiga, helst förnybara och inhemska, energikällor, med minsta möjliga miljöpåverkan. Betydande resultat har redan nåtts.

Oljans andel av energiförsöriningen beräknas är 1986 uppgå till 46%, mot närmare 70% i slutet av 1970-talet. Omställningen av energisystemet mot en minskad oljeandel väntas fortgå men i något långsammare takt. Statens energiverks prognoser för energiförbrukningen år 1992 visar på en totalt sett något minskad energianvändning, varvid oljeförbrukningen vän­tas minska mera än den totala energianvändningen. Inom ramen härför ligger dock beroendet av importerad olja kvar pä en hög nivå när det gäller drivmedel, dvs. bensin och dieselolja. Kolanvändningen, som också inne­bär import, beräknas öka nägot fram till år 1992.

Gällande mäl och inriktning av försöriningsberedskapen inför kriser och

85

krig inom bl.a, energiområdet lades fast av statsmakterna i 1982 års för­svarsbeslut (prop. 1981/82:102, FöU 18, rskr. 374). Vikten av att prioritera oundgängliga behov inom vissa försöriningsområden, bl. a. värme, betona­des. Nu gällande riktlinjer för beredskapslagring av olja, kol och kärn­bränsle beslutades av riksdagen år 1984 (prop, 1984/85:53, FöU 6, rskr, 94). I anslutning härtill beslutades om oljelagringsprogram t. o. m. inneva­rande budgetår.

År 1975 beslöt riksdagen, närmast med anledning av oljekrisen 1973-1974, alt en s. k. fredskrisreserv av olja skulle byggas upp (prop. 1975:42, NU 29, rskr. 180). Sverige anslöt sig då till det s.k. lEP-avtalel inom ramen för OECD-samarbelet. Avtalet innebär bl. a. alt varie land skall ha en fredskrisreserv som motsvarar 90 dagars nettoimport.

Skyldigheten att vidta beredskapsålgärder för naturgaskonsumenter be­slutades av riksdagen år 1985 (prop. 1984/85:172, FöU 13, rskr. 390) och gäller fr. o. m. lagringsåret 1986/87.

1985 års energiberedskapsutredning har i sitt betänkande (SOU 1986:42) Bränsle- och drivmedelsberedskapen under kriser och i krig lagt fram förslag om försörjningsberedskapen inom bränsle- och drivmedelsområdet under programperioden 1987/88-1991/92. Betänkandet har remissbehand­lats. En sammanfattning av betänkandet och remissyttrandena bör fogas till protokollet som bUaga 12:1.

En sammanfattning av och remissyttranden över en rapport från Swede­gas AB, benämnd Leveransberedskap Naturgas, bör fogas till protokollet som bilaga 12:2.

Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB) har i augusti 1986 redovisat en programplan för del hittillsvarande ekonomiska försvaret inklusive funk­tionen Energiförsörining för perioden 1987/88-1991/92.

1984 års försvarskommitté behandlar i sitt betänkande (SOU 1987:9) Det svenska totalförsvaret inför 90-talet även energiberedskapsfrågorna. ÖCB:s programplan och försvarskommitténs betänkande har i det föregå­ende redovisats av chefen för försvarsdepartementet.

Jag anhåller att nu få ta upp mina överväganden och förslag om totalför­svarets fortsatta utveckling såvitt avser miljö- och energidepartementets verksamhetsområde.

Målsättningen för totalförsvaret, de säkerhetspolitiska övervägandena och den försvarspolitiska inriktningen är grundläggande för alla delar av totalförsvaret. Chefen för försvarsdepartementet har tidigare denna dag (bil. 1) redovisat dessa och vissa andra övergripande ställningstaganden. Vad gäller den allmänna inriktningen av vår försöriningsberedskap vill jag därför hänvisa till vad chefen för försvarsdepartementet nyss har anfört.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

86

2 Föredragandens överväganden och förslag

2.1 Mål och allmän inriktning av försörjningsberedskapen inom energiområdet

Mitt förslag: Försörjningsberedskapen inom energiområdet - såväl för bränslen som för el m. m. - skall inriktas på att med tillräckligt hög säkerhet trygga de oundgängliga behoven för individens över­levnad och samhällets funktioner om vi i händelse av en kris eller ett krig helt eller delvis blir hänvisade till de försöriningsresurser som dä finns tillgängliga inom landet. För att med god marginal kunna garantera de oundgängliga behoven bör emellertid i planeringen utgångspunkten vara en högre försörjningsnivä.

1 del fredstida arbetet och i t.ex. planeringen av anläggningar och system för fredstida bruk skall en tillräcklig hänsyn tas till bered­skapsaspekterna. Detta är särskilt viktigt att beakta i den omlägg­ning av energisystemet som nu pågår.

Det är omöjligt att förutse eventuella krisers karaktär och föriopp. I planeringen är det därför viktigt att vara tillräckligt flexibel och inte för hårt låsa sig till anlaganden om vissa bestämda krisfall. För att bedöma behovet av beredskapslager och andra beredskapsåt­gärder är det dock nödvändigt att bygga på antaganden om bl.a. olika förlopp av en kris och möjlig krisimport.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.2 Planeringsförutsättningar

2.2.1 Krisperiodernas längd och karaktär

Min bedömning: Vid beredskapsplaneringen inom energiområdet skall man utgå från samma planeringsförutsättningar som chefen för försvarsde­partementet har förordat för planeringen av totalförsvaret (bil. 1).

Förkrigsskedet skall därvid i planeringen antas ha en utsträckning om ungefär ett år. Utrikeshandeln antas gå ned gradvis under perioden. Under detta skede kan selekliva civila och militära beredskapshöjningar förekom­ma.

Förkrigsskedet antas följas av antingen ett neutralitetsskede eller ett krigsskede. Alternativt antas att krisen avvecklas dessförinnan. Under neutralitetsskedet kan situationer med höjd beredskap fömtsättas råda under åtminstone en del av tiden. Utrikeshandeln antas i stort sett ha upphört. Krigsskedet antas avse situationen då Sverige är i krig varvid utrikeshandeln antas i stort sett ha upphört.

Särskilda antaganden om en fredskris längd eller karaktär ingår inte direkt i planeringsförutsättningarna. Planeringen inför en fredskris inom oljeområdet följer i stället av åtagandena enligt det s.k. lEP-avtalet, som Sverige anslöt sig till år 1975. Enligl avtalet skall varie anslutet land hålla ett beredskapslager som motsvarar 90 dagars nettoimport.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer med min bedöm-

87

ning. Utredningen grundar sig helt på 1984 års försvarskommittés bedöm­ning.

2.2.2 Konsumtionsstandard under kris

Min bedömning: För att kunna göra bedömningar och beräkningar av vilka beredskapslager och andra beredskapsåtgärder som kan krävas behöver man göra bl. a vissa antaganden om vilken konsumtionsstandard man önskar upprätthålla i olika kriser. Konsumtionsnivän är ett mått pä den standard i förhållande lill den normala som det är önskvärt att kunna upprätthälla. Nivån beräknas utifrån de antaganden som görs i fråga om industriproduktion, transportbehov, uppvärmningsbehov m.m. under kriser och i krig.

Man bör enligt min mening räkna med att industriproduktionens oljebe­hov i förkrigsskedet minskar med inemot en tredjedel av normalbehovet och behovet under neutralitet och krig till något mindre än hälften.

Bedömningen av konsumtionsstandarden inom transportområdet grun­dar sig på att en stor del av drivmedelsförbrukningen avseende sådan personbilstrafik som inte är resor till arbetet eller i tjänsten kan dras in. Som en följd av den allmänna nedgången i ekonomin under ett förkrigs­skede antas även förbrukningen kunna sänkas för den yrkesmässiga trafi­ken samt för resor lill och från arbetet.

Bedömningen av energibehovet för uppvärmning grundar jag pä social­styrelsens rekommendationer för uppvärmning av bostadsutrymmen. Med hänsyn härtill och till att ungefär en tredjedel av tappvarmvattenförbruk-ningen antas kunna tas bort räknar jag med att man bör kunna planera för en konsumtionsstandard i storleksordningen tre fjärdedelar av normalför­brukningen under förkrigsskedet, och omkring två tredjedelar under neu­tralitet/krig.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer i huvudsak med min bedömning.

Remissinstanserna: Instämmer i huvudsak i utredningens förslag. Trans­portrådet menar dock att förslaget innebär att bensinen ransoneras så hårt att detta kan bli gränssättande för industriproduktionen.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.2.3 Krishandel

Min bedömning: Synen på värt försörjningsläge under olika politiska kriser har gradvis förändrats. Den tänkbara krisens längd har ökat men också möjligheterna till krishandel. Under förkrigsskedet bedöms inget fullstän­digt avbrott i utrikeshandeln uppkomma. Handeln antas i stället komma att utmärkas av prisstegringar och viss knapphet på strategiska varor.

Vidare har den internationella produktionskapaciteten för olja ökat och fördelats pä flera producenter samtidigt som konsumtionen i Sverige har stagnerat. Riskerna för att mer än 50 % av importen skall falla bort till följd av bortfallen produktionskapacitet bedöms av bl. a. 1985 års energibered­skapsutredning som relafivt begränsade.

Beredskapsplaneringen för delfunktionen Bränslen och drivmedel bör

bygga på att importen under förkrigsskedet successivt går ner till en låg nivå vid periodens slut. Jag har därvid räknat med en genomsnittlig import­nivå under perioden om närmare 60% av den normala. För neutralitet/krig bör man däremot inte räkna med någon import alls.

När jag gör denna bedömning utgår jag också från att risken för en fredskris under den närmaste femårsperioden bedöms som mindre än tidigare. Den fredskrisreserv som vi har skapar därför i viss mån en ökad säkerhet för förkrigsskedet.

1985 års energiberedskapsutredning: Utredningen föreslår att 40% av normal import antas kunna importeras under förkrigsskedet och 0% i neutralitet/krig.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har delade meningar när det gäl­ler antagandena om krishandelns genomsnittliga nivå. ÖCB anser att det är ett högt säkerhetspolitiskt risktagande att, för en sä strategisk och för vår civila och militära beredskap avgörande vara, i ett allvarligt krisskede förlita sig på en så omfattande import som utredningen antar.

Statens pris- och kartellnämnd liksom Industriförbundet framhåller att under ett förkrigsskede, liksom under andra förhållanden, beror möjlighe­terna att köpa råolja och oljeprodukter på möjligheten att betala rådande marknadspris. De menar därför alt man bör kunna anta en högre import-nivå än den utredningen förordat. Svenska Petroleum Institutet framhåller att försöriningstryggheten är mycket högre i dag än för fem till tio är sedan, bl.a. genom alt vi numera köper större delen av vårt råoljebehov från nordsjöproducenterna i stället för som tidigare frän Mellersta Östern.

1984 års försvarskommitté: Överensstämmer i princip med min bedöm­ning.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.2.4 Prognoser över energikonsumtionens utveckling

Min bedömning: Vid beräkningen av krisbehoven bör utnyttjas prognoser Över användning och tillförsel av energi under programperioden. Till grund för lagringsbehovet av olja och kol lagringsäret 1991/92 bör ligga förbruk­ningsprognoser för år 1992.

Under perioden fram t.o.m. år 1992 förutsätts industrins energian­vändning påverkas av främst konjunkturutvecklingen, investeringarna och energipriserna. Inom samfärdselsektorn finns för godstransporter också en nära koppling till konjunkturutvecklingen. Persontransporterna påverkas främst av hushållens disponibla inkomster och av bensinpriset men även i viss omfattning av konjunkturerna. Övrig energianvändning - huvudsakli­gen energi för uppvärmningsändamål och s.k. drift- och hushällsel -förutsätts vara tämligen okänslig för konjunktursvängningar och följer närmast en utveckling förorsakad av förändringar i energipriser och inves­teringsbeslut.

Den totala energianvändningen inom industrisektorn beräknas öka nå­got. Elenergin förväntas svara för den övervägande delen av ökningen. Förbrukningen av eldningsolja väntas minska.

Inom samfärdselsektorn väntas användningen av såväl bensin som die­selolja öka.

89

Bostads- och servicesektorn beräknas fortsätta atl minska sin energiför-     Prop. 1986/87:95

brukning vad gäller uppvärmning. En viss minskning av oljeförbrukningen

förutses därvid.

Bilaga 12

Fjärrvärmeproduktionen väntas öka.

Miljö- och energi-

Totalt sett väntas användningen av kol, trädbränslen samt bensin och     departementet dieselolja komma att öka under perioden fram till år 1992. Användningen av eldningsoljor väntas däremot till är 1992 minska med en tredjedel av användningen är 1985.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer med min bedöm­ning. Utredningen grundar sig på de prognoser som slatens energiverk på utredningens uppdrag har utarbetat.

Remissinstanserna: Framför ingen avvikande mening med undantag för statens pris- och karteUnämnd som menar att utredningen borde ha räknat med ett högre oljepris och därmed en mindre energianvändning.

2.3 Behov av beredskapsåtgärder

Min bedömning: För att trygga de mest angelägna behoven av energi i en krissituation eller i ett krig krävs att beredskapsåtgärder vidtas och plane­ras när normala förhållanden råder. De ätgärder som står till buds är sådana som dels avser planering och förberedelse för hur man skall handla i en krissituation för att bäst utnyttja tillgängliga resurser, dels mer direkta åtgärder som lagring av bränslen och drivmedel, anskaffning av reserv­kraftaggregat m. m. och byggande av särskilda skyddsanordningar.

Enligt min mening är det nödvändigt att använda olika slag av åtgärder för att nä en tillräcklig effekt av beredskapssatsningarna. Vissa slag av åtgärder kan också förutsätta atl andra slag av åtgärder vidtas. För alt i en krissituation kunna utnyttja elt beredskapslager krävs en planering för hur lagret bäst skall utnyttjas. Vidare förutsätts att omställningsålgärder har förberetts och organisationer utbildats och övats för ett snabbt och flexi­belt agerande.

Det är dyrt att lagra olja och kol, m. m. Därför bör beredskapsåtgärderna prioriteras i följande ordning: handlingsberedskap, åtgärder för bevarande och ökning av inhemsk produktion, omställningsätgärder, ersättning med inhemska bränslen eller el samt lagring av importbränslen.

2.4 Ersättning av importbränslen

Min bedömning: Importerade bränslen kan vid störningar i tillförseln un­

der kris eller i krig till viss del och efter viss tid ersättas av andra energi­

former, nämligen inhemska bränslen och el. Detta innebär atl behovet av

beredskapslager kan räknas ned i motsvarande omfattning. Jag bedömer

att det under etl förkrigsskede bör vara möjligt att ersätta sammanlagt

drygt I milj. m' olja med el. Bakgrunden härtill är främst att elanvändning­

en inom industrin minskar under ett förkrigsskede. Ytterligare drygt 0,3

milj. m' olja bör kunna ersättas med ved. I krigsfallet kan man inle räkna

med att ersätta olja med el, men inhemska bränslen bör i ökad omfattning

90

kunna stå till förfogande, bl.a. eftersom industrins behov av skogsråvara då sjunker.

De totala oljeersättningsmöjlighelerna bedömer jag vara omkring 2,2 milj. m"*, varvid drygt 1 milj. m' olja ersätts med el och lika mycket med ved.

Jag bedömer vidare att knappt I milj. ton kol kan ersättas med inhemska bränslen och el.

Jag har vid denna beräkning räknat med att möjligheterna alt ersätta importerade bränslen med el och ved är nägot mindre än vad energibered-skapsutredningen räknat med. Bakgrunden härtill är att jag bedömer att industriproduktionen med anledning av antagandena om en högre import­nivå under förkrigsskedet kan antas vara något högre än vad utredningen utgått frän.

En viktig del i beredskapsarbetet blir att se till atl den beräknade oljeer-sällningen förbereds i sädan utsträckning att den kan genomföras inom rimlig tid i en kris.

Uppskattningen av möjligheterna att under förkrigs- och neutralitet/ krigsskedet ersätta olja med ved beror i hög grad på hur lång tid det bedöms ta att ställa om energiproduktion och -användning. Vid en mycket lång kris ökar vedens betydelse eftersom det dä blir möjligt och också nödvändigt att i allt större omfattning använda ved för uppvärmning. Vid mycket långvariga kriser, där drivmedelsförsöriningen inte kan upprätthål­las, är gengas ett alternativ för transportsektorn. I sådana fall mäste ved avdelas för även detta ändamål.

Vad gäller förberedelser för att möjliggöra omställning, vedavverkning m. m. återkommer jag i det följande.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer i princip med min bedömning.

Remissinstanserna: Godtar i huvudsak utredningens förslag.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12

Miljö- och energi­departementet

2.5 Fjärrvärme 

2.5.1 Allmänt

Min bedömning: Ombyggnadstiden för ett fjärrvärme verk bedöms vara sex till tolv månader. För att det skall vara möjligt atl i en kris samtidigt bygga om ett stort anlal verk krävs omfattande ttUgängar pä materiel och perso­nal. Det krävs därför en planering i förväg av bl.a. i vilken turordning verken bör byggas om. En sädan planering har förberetts i samråd med Svenska Värmeverksföreningen.

I fjärrvärmesystemen beräknas, förutom inhemska bränslen, 760000 m' olja och 1,8 milj. ton kol förbrukas år 1992. Baslasten utgörs av kol och inhemska bränslen. Oljan används främst för s.k. spetslast, dvs. under korta perioder med särskilt hög värmeproduktion. I en krissituation med ransonering faller en betydande del av detta oljebehov bort.

Fjärrvärmesystemen är i princip mycket flexibla i valet mellan olika energislag. De relativt sett låga olje- och kolpriserna bör antas vara ytterli­gare några år. Trots detta antas insatsen av inhemska bränslen nära nog

91

fördubblas från år 1985 till år 1992. Användningen av el kommer däremot att minska kraftigt på grund av att de fasta elleveranserna till andra abon­nenter ökar och att möjligheterna till leveranser till avkopplingsbara elpan­nor då trängs undan. 1 en krissituation medför detta, när den fasta elför­brukningen hos industrier och ordinarie värmekunder sjunker, att elinsat­sen i fjärrvärmesyslemen kan ökas. Totalt medger befintliga elpannor etl uttag om 5 TWh när de används för kol- och oljeersättning. Pä grund av elsystemets effektbalans måste det emellertid fortfarande finnas möjlighet att koppla bort dem vid höglasttid och då måste uppvärmningen ske med oljepannor. Gjorda beräkningar visar att ca 150000 m olja måste reser­veras för att under förkrigsskedet garantera atl elpannorna i fjärrvärmesy­stemen skall kunna kopplas bort under höglaslperioder.

Samtidigt beräknas insatsen av inhemska bränslen i kris kunna öka med motsvarande 2,5 TWh. Denna insats kan, tillsammans med den el som inte går åt till reguljär men ransonerad elanvändning eller lill oljeersättning, användas för alt ersätta kol. Liksom för olja finns ett basbehov av kol som inte kan ersättas utan stora svårigheter. Delta har beräknats till 0,9 milj. ton.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer med min bedöm­ning.

Remissinstanserna: Uttalar sig inte i denna fråga.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.5.2 Spillvärme

Min bedömning: För sådant importbränsle som används för processända­mål föreligger ingen lagringsskyldighet. I de fall spillvärmen från industri­ella processer används för energiändamål finns inga särskilda beredskaps­ålgärder vidtagna. Avgörande för om spillvärmekonsumenternas behov kan tillgodoses i krig eller under en längre kris är dels varifrån den industri­ella spillvärmen tas, dels om konsumenterna har reservutrustning för vär­meproduktion m. m. i beredskap vid ett eventuellt bortfall av leveranserna från industrin.

Frågan om hur spillvärmekonsumenternas energiberedskap skall tillgo­doses bör enligt min mening vara en angelägenhet för i första hand kommu­nerna att planera för. Denna fråga bör därför inordnas i den kommunaltek­niska försörining som kommunerna enligt lagen (1964:63) om kommunal beredskap har ansvar för. Frågan om lagen bör vidgas lill att avse även värmeförsörjning bör också tas upp i i ett sådant sammanhang. Dessa frågor kan bäst bedömas då den pågående kommunala beredskapsplan­läggningen och utvecklingen av metodiken för kommunal riskhantering har avslutats. Chefen för miljö- och energidepartementet har därför för avsikt atl återkomma till denna fråga i annal sammanhang.

1985 års energiberedskapsutredning: Översstämmer i princip med min bedömning.

Remissinstanserna: Godtar utredningens förslag.

92

2.6 Beredskapsåtgärder inom elkraftsområdet 

2.6.1 Försörjningsberedskap inom elkraftsområdet

Mitt förslag: Som riktlinjer för beredskapsåtgärder inom elkraftsom­rådet skall följande gälla.

Mälet för beredskapsverksamheten inom elkraftsomrädet skall vara att trygga samhällets behov av elenergi under säväl fredskris som förkrigsskede och neutralitet/krigsskede så att dels störningar och avbrott undviks eller begränsas, dels - i svårare kriser och i krig - motståndsförmägan och de viktigaste funktionerna kan vid­makthållas.

Kraftföretagen, kommunerna och eldistributörerna skall stimule­ras till en ökad beredskapshänsyn i sin fredslida planering.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

ÖCB:s programplan: Överensstämmer med mitt förslag.

1984 års försvarskommitté: Överensstämmer med mitt förslag.

Skälen för mitt förslag: För ledning och samordning av beredskapspla­neringen inom elkraftsomrädet svarar statens vatlenfallsverk. I uppgif­terna ingår att verka för att erforderliga beredskapsålgärder vidtas även vid kommunala och enskilda kraftföretag och av eldistributörer.

Som en grund för den fortsatta beredskapsplaneringen på elområdet slutförs f. n. regionala elförsöriningssiudier. Vatlenfallsverkel planerar all också genomföra en riksomfattande elförsörjningsstudie.

Elförsöriningen är enligt min - och också 1984 års försvarskommittés -mening ett område som måste ges en hög prioritet i beredskapsplanering­en. Utöver de ätgärder som vidtas av vatlenfallsverkel och övriga kraft­producenter, och som finansieras av företagen själva, bör i fortsättningen särskild uppmärksamhet ägnas åt distributionsnäten. Bakgrunden härtill är bt. a. betydelsen av en stabil ellillförsel för funktionssäkerheten hos trans­porter, telekommunikationer och kommunaltekniska system inklusive eluppvärmning i samband med en krigsorganisering av samhället.

När det gäller åtgärder som krävs för att motverka krigstida störningar bör - i enlighet med vad ÖCB och försvarskommittén har föreslagit -särskilda resurser sättas av i enlighet med ÖCB:s huvudalternativ i pro­gramplanen. Dessa resurser bör ställas till statens vattenfallsverks förfo­gande för att stimulera andra kraftföretag, eldistributörer m.fl. att i sin löpande verksamhet ytterligare stärka beredskapen genom bl.a. installa­tioner av reservanordningar och åtgärder som möjliggör start och drift av separata delsystem. Jag återkommer till medelsberäkningen härför i det följande (avsnitt 5 anslag C 19).

Vad gäller behovet av lagring av olja för elkraftproduktion i oljekondens-och gasturbinanläggningar återkommer jag i anslutning till vissa särskilda oljelagringsfrågor (avsnitt 2.7.5).

93

2.6.2 Åtgärder på elkraftsomrädet som tryggar den kommunaltekniska försörjningen

Mitt förslag: Som riktlinjer för beredskapen mol störningar i den kommunaltekniska försöriningen genom elavbrott skall följande gäl­la.

Del ankommer på kommunerna att vidta ätgärder avseende den kommunaltekniska försörjningen så atl en tillräcklig säkerhet mot fredstida störningar genom elavbrott åstadkoms. När det gäller ål-gärder som härutöver krävs för att motverka krigstida störningar på grund av elavbrott skall, som chefen för försvarsdepartementet nyss har förordat, särskilda statliga resurser avsättas för bl. a. installatio­ner av reservanordningar och ätgärder som möjliggör start och drift av separata delsystem.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

ÖCB:s programplan: ÖCB betonar i sin programplan betydelsen av reserv- och skyddsanordningar för den kommunaltekniska försörjningen under krig och krigsfara. ÖCB har emellertid i sin programplan inte reser­verat några medel för funktionssäkerhet i kommunallekniska system m m. Bakgrunden härtill är att man vill avvakta kommunernas arbete med den pågående beredskapsplanläggningen, pågående utveckling av metodiken för kommunal riskhantering i fred och krig och principbeslut om finansi­ering av åtgärder för kommunalteknisk försörjning.

1984 års försvarskommitté: Överensstämmer med mitt förslag.

Skälen för mitt förslag: Beredskapsproblemen vad gäller möjligheterna att trygga den kommunaltekniska försöriningen - dvs. försöriningen med bl.a. gas, fjärrvärme, vatten och avlopp - sammanhänger med bl.a. möjligheterna att upprätthålla elförsörjningen.

Jag vill i likhet med 1984 års försvarskommitté särskilt betona betydel­sen av att en tillräcklig säkerhet snarast åstadkoms vad gäller störningar och avbrott i den kommunaltekniska försörjningen, särskilt sådana avbrott som orsakas av störningar i elförsöriningen. Det bör ankomma på kommu­nerna att vidta sådana åtgärder. Vad gäller åtgärder mot fredstida elavbrott i övrigt anser jag alt det bör ankomma såväl pä eldistributörerna som pä avbroltskänsliga elabonnenler att själva vidta ätgärder för alt öka säkerhe­ten.

När det gäller åtgärder som härutöver krävs för alt motverka krigstida störningar bör som jag nyss nämnde (avsnitt 2.6.1) inom ramen för den civila delen av totalförsvaret särskilda resurser avsättas för insatser inom elberedskapsområdel.

Frågan om den kommunaltekniska försöriningen i övrigt har chefen för försvarsdepartementet nyss behandlat (bil. 1).

94

2.7 Beredskapslagring av olja

2.7.1 Riktlinjer för beredskapslagring av olja

Mitt förslag: Som riktlinjer för beredskapslagring av olja skall föl­jande gälla.

Liksom hittills skall en försörjningsberedskapsreserv finnas för fredskris, förkrigsskede och neutralitet/krig. Reservens storlek skall i princip planeras med utgångspunkt i landets totala beredskapsbe­hov av olja. Därvid skall beaktas de planeringsförutsättningar som kommer att läggas fast vad gäller krisperiodernas längd och karak­tär, konsumtionsstandard under kris, möjligheter till import under kris och möjligheten att i kris ersätta olja med inhemska bränslen eller el.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer med mitt förslag.

Remissinstanserna: Har inte redovisat någon avvikande mening.

Skälen för mitt förslag: De gällande riktlinjerna för beredskapslagring av olja lades fast genom riksdagens beslut är 1984 (prop. 1984/85:53, FöU 6, rskr. 94). De innebar bl.a. att beslut fattades om en ny lag (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol. Dessa regler bör gälla även fortsätt­ningsvis. De förändringar avseende beredskapslagring av olja som jag förordar hänger närmast samman med de antaganden om möjligheter till import under ett förkrigsskede, somjag nyss berört, en förenklad beräk­ning av tvångslagringsskyldigheten genom ett fast lagringsprocenttal och en omstrukturering av ansvaret för olika slag av lager, som jag strax kommer att ta upp.

2.7.2 Behov av lager

Min bedömning: Behovet av beredskapslager är bl.a. beroende av de förväntade möjligheterna till krishandel. Som framgår av vad jag har anfört i det föregående anser jag i likhet med 1984 års försvarskommitté att man bör kunna räkna med en störte import under förkrigsskedet än vad 1985 års energiberedskapsutredning har räknat med. Vid min bedömning av det totala oljelagringsbehovet har jag tagit hänsyn till alt det s. k. freds­krislagret som Sverige i enlighet med det internationella energiprogrammet lEP har åtagit sig att hålla kan utgöra en tillgång även i förkrigsskedet. Mot bakgrund av de planeringsförutsättningar i övrigt somjag nyss har redovi­sat räknar jag med alt oljelagringsmålet för år 1992 kan sänkas till ca 8,5 milj. m'.

Som jag nyss har anfört räknar jag med atl risken för en fredskris inom oljeförsöriningsområdet under de närmaste fem åren är mindre än under 1970-talet. Jag räknar också med att - åtminstone i krisens inledningsske­de - ett förkrigskede kan likna en fredskris.

Vad gäller åtagandet enligt lEP-avlalet vill jag särskilt framhålla att när jag nu förordar en minskning av våra totala beredskapslager påverkar detta

95

inle vårt åtagande att enligt avtalel hålla ett oljelager som motsvarar 90 dagars nettoimport. Vad jag strax kommer att föreslå om en ökad hand­lingsberedskap bör ha en positiv effekt även för de i lEP-avialet dellagande länderna genom att vår handlingsberedskap även inför fredskriser därmed kommer att stärkas.

1985 års energiberedskapsutredning: Utredningen bedömer behovet till ca 10,5 milj m'.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser anser att planeringsförutsätt­ningarna, särskilt krisimportantagandena, har lagts fast så att lagerbehovet blivit onödigt stort. ÖCB accepterar däremot endast med viss tvekan det förordade lagringsmålet.

1984 års försvarskommitté: Överensstämmer med min bedömning.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.7.3 Lagringsprocenttal m. m.

Mitt förslag: För programperioden 1987/88-1991/92 bör gälla ett fast lagringsprocenttal som bör vara i stort sett lika för alla oljeprodukter och alla lagringsskyldiga utom för vissa av dem som driver värme­verk eller kraftvärmeverk, för vilka särskilda regler skall gälla.

Skälen för mitt förslag: I enlighet med vad energiberedskapsutredningen anför förordar jag ett syslem med fasta lagringsprocentlal. Jag anser emel­lertid att man bör gå ett steg längre än vad utredningen har föreslagit och fastställa ett lagringsprocenttal som är lika för alla oljeprodukter och för varie år i planeringsperioden. Ett sådant system har fördelar för bäde tillsynsmyndigheten och de lagringsskyldiga. För tillsynsmyndigheten för­enklas administrationen något och för de lagringsskyldiga underlättas Överblicken över lagringsskyldigheten och deras planeringsförutsättningar förbättras därmed.

Enligt mina preliminära beräkningar bör detta lagringsprocenttal vara 25 % av föregående års förbrukning eller försäljning. Det ankommer på regeringen alt besluta härom.

Vissa oljelager som ägs av dem som driver värmeverk eller kraftvärme­verk ligger strategiskt placerade i landet och utgör en viktig del i den lagerreserv som behövs inför en allvarlig avspärrningssilualion. Dessa lager behöver bibehållas men på en någol lägre nivå och ligga utspridda över landet ungefär som nu. Jag förordar att man här gör elt avsteg från principen att en lagringsskyldigs lager skall vara avsett för landets samlade behov. I ett sådant fall bör enligt min mening den lagringsskyldige lagra för värmeverkets eget bruk i neutralitet/krig. Dessa lagringsskyldiga kan där­med påverka sin lagringsskyldighet genom att redan i normala tider gä över till inhemska bränslen. Det bör ankomma på statens energiverk att närma­re precisera lagringskraven för respektive lagringsskyldig.

Enligt 9 § lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol be­stämmer regeringen med utgångspunkt i landets totala behov av bered­skapslager för varie slag av lagringsbränsle hur stor andel som skall lagras.

96

1 enlighet med vad jag nu har anfört bör lagens 9 § kompletteras med en föreskrift om att storieken av beredskapslagren som ägs av den som driver ett värmeverk eller kraftvärmeverk får bestämmas med utgångspunkt i det egna beredskapsbehovet för värmeverket eller kraftvärmeverket.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer delvis med mitt förslag. Utredningen föreslår fasta lagringsprocenttal för olika oljepro­dukter. Vidare föreslår utredningen att tills vidare ett årligt lagringsmål fastställs för bensin. Bakgrunden härtill är bl. a. att utredningen anser att bensinförbrukningens fördelning pä olika ändamål bör följas upp under de närmaste åren. Utredningen skiljer inte på kommunala och andra lag­ringsskyldiga.

Remissinstanserna: Redovisar ingen avvikande mening.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.7.4 Omstrukturering av ansvaret för oljelagringen

Mitt förslag: Staten skall ha det samlade ansvaret för de delar av oljelagren som är avsedda för neutralitet/krig. De tvångslagrings-skyldiga skall svara för övrig beredskapslagring av olja.

Skälen för mitt förslag: De statliga lagren av råolja och oljeprodukter är f.n. avsedda främst för kriser i fredstid. De tvångslagringsskyldigas lager är avsedda främst för behoven under avspärrning och krig. För neutralitet och krig är det angeläget att lagren utgörs av produkter eftersom man -åtminstone i krig - inte kan räkna med att raffinaderierna kan vara i gång i tillräcklig omfattning. Produktlager för allvarliga krislägen finns i dag i anläggningar som är skyddade eller ligger utspridda i landet. De ägs av oljebolagen eller storförbrukarna. Försvarsmakten lagrar dock stora delar av sitt krigsbehov i statliga anläggningar.

1984 års försvarskommitte framhåller som sin mening att det med hän­syn till lagrens tillgänglighet och mot bakgrund av behovet av flexibilitet i produktsammansättningen är angeläget att slatens beredskapslager av olja bibehålls på i huvudsak nuvarande nivå.

Oljebolagen har under hand pekat på att en minskning av deras tvångs­lager av den storleksordning som det nu blir fräga om inte kan genomföras utan en minskning av bolagens skyddade lager.

Ett förkrigsskede kan, med de förutsättningar man nu räknar med, delvis liknas vid en fredskris - åtminstone i ett inledningsskede. I sådana lägen är det naturligt att oljebranschen i det längsta fungerar på normala före­tagsekonomiska villkor, dvs. med så små krav som möjligt på direkt statligt agerande inom raffinering, distribution, osv. Annoriunda förhåller det sig i allvarligare krislägen, när staten kan väntas på olika sätt reglera varumarknader och produktion för att klara folkförsöriningen. Det finns mot denna bakgrund skäl för att staten bör ansvara för de lager som är avsedda för de allvarligaste krislägena.

Jag förordar att ansvaret för lagerhållningen inom oljeområdet ändras så att staten får det samlade ansvaret för de delar av oljelagren som är

97

7    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95. Bilagedel

avsedda för neutralitet/krig och att de tvångslagringsskyldiga svarar för övrig lagring. Som ett undantag härför bör. somjag nyss har förordat, gälla att sådana lagringsskyldiga som driver värmeverk eller kraflvärmeverk skall svara för sin egen beredskapslagring. Vidare bör staten svara för den samlade beredskapslagringen av flygdrivmedel.

Mina förslag innebär alt de lagringsskyldigas lager kan minskas med omkring 5 milj. m i förhållande till det lagringsmål som f. n. gäller. Statens oljelager blir i stort sett lika stort som f. n. men kommer att få delvis annat innehåll och annan lokalisering.

En så omfattande lagerminskning har naturligtvis stor ekonomisk bety­delse för de lagringsskyldiga. En höjning av skatten pä bensin och oljor bör därför kunna ske ulan alt priset för konsumenterna ökas. Under hand har en överenskommelse härom träffats med de prisledande oljeföretagen. Överenskommelsen innebär en höjning av energiskatten på olja med 30 kr. per m' och av bensinskatten med 10 öre per liter. Chefen för finansdeparte­mentet återkommer till frågan i annat sammanhang.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.7.5 Särskilda oljelagringsfrågor

2.7.5.1 Statliga myndigheter

Min bedömning: Formerna för regleringen av de statliga myndigheternas beredskapslagring bör vara oförändrade, dvs. regeringen bör även fortsätt­ningsvis besluta om myndigheternas lagringsskyldighet.

Statliga myndigheter omfattas inle formellt av tvångslagringsbestämmel-serna. Enligl lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol beslutar regeringen om myndigheternas beredskapslagring. Statens vatten­fallsverk, försvarels materielverk, statens järnvägar och vägverket har ålagts skyldighet atl hålla beredskapslager.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer med min bedöm­ning.

Remissinstanserna: Uttalar sig inle i frågan.

2.7.5.2 Oljekondenskraftverk

Min bedömning: För att tillgodose elbehovet i en krigssituation räknar jag preliminärt med att ytterligare omkring 200000 m' olja behöver lagras. Eftersom kondenskraftverkens kapacitet är begränsad till all utnyttja en­dast hälften härav bör endast ytterligare 100 000 m' olja lagras vid oljekon-denskraftverken. Resterande 100000 m' olja bör användas för gasturbin­drift. Det ankommer pä regeringen att besluta om lagringsmängderna. Det finns här ingen anledning att kräva att oljan skall finnas i omedelbar anslutning till respektive anläggning utan den kan tillföras efter hand om och när behov uppstår att utnyttja gasturbinerna som komplement lill oljekondenskraft verken.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer med min bedöm­ning.

Remissinstanserna: Statens vattenfallsverk och Svenska kraftverksför­eningen godtar utredningens förslag vad. gäller en ökning av lagren vid

98

oljekondenskraftverken. Förslaget om att öka lagren vid gasturbinerna avstyrks däremot.

2.7.5.3 Gaslurbinanläggningar

Min bedömning: Uthålligheten förgasturbinanläggningar bör i förkrigsske­det vara oförändrad i förhållande till vad som gäller för närvarande. För neutralitet/krig bör den beräknade drifttiden ändras mot bakgrund av de ändrade planeringsförutsättningarna.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer med min bedöm­ning.

Remissinstanserna: Statens vattenfallsverk tillstyrker utredningens för­slag som har redovisats i en hemlig bilaga. Både vattenfallsverket och Svenska kraftverksföreningen är emellertid som nyss nämnts negativa till att lägga ökade lager vid gasturbinerna.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.7.5.4 Raffinaderiernas råoljelager

Min bedömning: Enligt lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol fär tillsynsmyndigheten medge alt den som driver ett oljeraffina­deri helt eller delvis fär tillgodoräkna sig sitt råoljelager för att fullgöra sin lagringsskyldighet. Hänsyn skall därvid tas till beredskapsapekterna och råolja kan därför inte till någon del användas för krigslagring. En särskild föreskrift finns om att statens energiverk vid medgivande att räkna in råoljelager i lagringsskyldigheten - skall räkna bort en avdragspost om sammanlagt 450000 m av de totala råoljelagren. Vid särskilda skäl får emellertid verket fram till den 31 december 1987 medge att hela råoljelagret tillgodoräknas Ivångslagringen.

Med hänsyn till bl. a. att råoljelagren kan utnyttjas flexiblare än lager av färdigprodukler bör enligl min mening möjligheten för statens energiverk att medge att hela råoljelagrel får tillgodoräknas ivångslagringen finnas kvar tills vidare. Det ankommer pä regeringen att besluta härom.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer med min bedöm­ning.

Remissinstanserna: Har inga invändningar mot utredningens förslag.

2.7.5.5 Kommersiella lager

Min bedömning: Vid inledningen av en försöriningskris bör man kunna räkna med att vissa kommersiella lager finns tillgängliga. Dessa lager utgörs i första hand av dieselbrännolja i gärdscisterner, tunn eldningsolja i fastigheter, tjock eldningsolja hos större förbrukare samt jetbensin och flygfotogen hos oljehandeln. Enligt min bedömning bör ca 1,2 milj. m' betraktas som avdragsposler vid beräkningen av lagerbehoven. Jag gör dä en bedömning som ligger nägot lägre än den man räknat med i nu gällande försörjningsplan.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer med min bedöm­ning.

99

Remissinstanserna: Endast transportrådel redovisar en annan uppfatt­ning. Rådet anser att en mindre volym dieselolja kan antas vara tillgänglig i gårdscisterner än vad utredningen räknat med.

2.7.5.6 Inlagring

Min bedömning: De regler som förordades i prop. 1984/85:53 om rätt till s. k. inlagring, dvs. att lagringen ombesöris efter överenskommelse av någon annan lagringsskyldig, bör i princip gälla även fortsättningsvis. De oljehandelsföretag som har genereUt tiUstånd för inlagring bör emellertid i god tid innan inlagringen behöver ske anmäla behovet härav till tillsyns­myndigheten. Vad gäller oljebolaget OK Petroleum AB bör, med hänsyn till bl.a. att bolaget enligt ett särskilt avtal med staten har åtagit sig vissa uppgifter vid krissitutioner, bolaget kunna ges möjlighet till generell inlag­ring hos statens vattenfallsverk. Den av utredningen förordade skärpning­en av uttaget av lagringsavgift vid otillåten inlagring anser jag f. n. inte behöver genomföras. Kan tillsynsmyndigheten konstatera missbmk av in­lagringen får frågan naturligtvis prövas på nytt.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer i huvudsak med min bedömning. Utredningen förordar dock en skärpning bl. a. vad gäller den lagringsavgift som tas ut vid inlagring utan tillstånd.

Remissinstanserna: Statens energiverk och Svenska Petroleum Institutet är negativa lill de av utredningen förordade skärpningarna.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.7.5.7 Vinterdispensen

Min bedömning: Den s. k. vinterdispensen bör upphöra fr. o. m. den I juli 1987 utom vad gäller stadsgas.

Med vinterdispens menas att en lagringsskyldig under vissa månader får minska den mängd tjock eldningsolja och råvara för framställning av stads­gas som skall hållas i lager med vissa volymer. Regeringen får enligt 10 § lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol bestämma att, med undantag för januari månad, lagringsvolymen får underskrida den fast­ställda med högst 20%. Av lagen framgår alt eldningsolja I och 2 inte omfattas av vinterdispensen.

I prop. 1984/85:53 om beredskapslagring av olja och kol m.m. har föredraganden anfört att vinterdispensen från principiella utgångspunkter är tvivelaktig och på sikt borde avskaffas. Av beredskapsskäl bör enligt min mening beredskapslagren vid alla tider pä året hålla erforderliga ni­våer. Detta är givetvis särskilt angeläget mot bakgrund av vad jag nyss har anfört om en minskning av våra oljelager.

Mot bakgrund av stadsgasens begränsade användning och pågående överväganden om stadsgasens framtida roll anser jag emellertid att vinter­dispensen för stadsgas tills vidare bör finnas kvar.

Någon ändring i lagen om beredskapslagring av olja och kol med hänvis­ning till vad jag nu har anfört är enligt min mening inte erforderlig.

1985 års energiberedskapsutredning: Har enligt direktiven redovisat konsekvenserna av att vinterdispensen upphör och förordar atl den finns kvar för stadsgas.

100

Remissinstanserna: Statens energiverk stöder utredningens förslag me­dan Sveriges Industriförbund och Svenska Värmeverksföreningen anser att vinlerdispensen bör behållas. Värmeverksföreningen förordar att vin­terdispens för kol införs.

2.7.5.8 Tröskeleffekten

Min bedömning: Gällande regler är tillräckliga för att medge de nytillkom­mande lagringsskyldiga de lättnader i lagringssskyldighelen som kan vara motiverade.

Enligt gällande bestämmelser uppstår en s.k. tröskeleffekl när lagrings­skyldighet inträder eftersom skyldigheten inträder vid vissa förbrukade eller sålda kvantiteter och pä en gäng kommer att omfatta den förbrukade eller sålda kvantiteten. Utredningen har undersökt möjligheterna att mins­ka denna effekt. 1 likhet med vad utredningen kommit fram till anser jag att gällande regler är tillräckliga för att medge nytillkommande lagringsskyl­diga de lättnader som kan vara motiverade.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer med min bedöm­ning.

Remissinstanserna: Uttalar sig inte i frågan.

2.7.5.9 Vissa miljöaspekter

Min bedömning: Beredskapslagring av olja skall, liksom andra åtgärder för alt trygga vår energiförsörining i olika avspärrningslägen och i krig, ske med iakttagande av de lagar som gäller till skydd för miljön. I beredskaps­planeringen bör man därför i princip utgå från att dessa lagar skall liUäm­pas både i kris- och krigslägen. I krig eller i mycket allvarliga försörj­ningskriser kan emellertid förhållandena vara sådana att miljö- och nalur-vårdskraven inle kan upprätthållas fullt ut.

I vissa av de skyddade och lokaUserade beredskapslagren lagras hög-blyad bensin. Sådan blyad bensin behöver inte omsättas sä snabbt som blyfri bensin och är därför mera lämpad för denna typ av lagring. Använd­ning av denna blyade bensin bör enligt min mening kunna accepteras i ett allvarligt säkerhetspolitiskt läge bl. a. med hänsyn till de begränsade vo­lymer det då blir fråga om.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.8 Beredskapslagring av kärnbränsle

Mitt förslag: Som riktlinjer för beredskapslagring av kärnbränsle skall följande gälla.

Liksom hittills skall en försöriningsberedskapsreserv finnas för ett förkrigsskede. Beredskapen pä kärnbränsleområdet bibehålls på nuvarande nivå.

1985 års energiberedskapsutredning: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Svensk Kärnbränslehantering AB (SKB) har inga

101

invändningar.

Skälen för mitt förslag: Frågan om försörjningsberedskapen på kärn­bränsleområdet behandlades senast i prop. 1981/82:102 (bil. 3 s. 72-73) om säkerhets- och försvarspolitiken saml totalförsvarets fortsatta utveck­ling och i prop. 1984/85:53 (s. 35-36) om beredskapslagring av olja och kol m. m.

Jag anser att de överväganden som då gjordes fortfarande är giltiga.

Det innebär att det befintliga beredskapslagrel av kärnbränsle bör hållas på en oförändrad nivå.

Beredskapslagringen av kärnbränsle regleras genom ett avtal mellan staten och SKB. Enligt avtalet, som gäller tills vidare, förbinder sig SKB att hålla ett beredskapslager av kärnbränsle som möjliggör en kraftproduk­tion om lägst 35 TWh. Härtill kommer det bränsle som finns i reaktorerna och i de kommersiella lagren m. m. Tillsammans medger dessa tillgångar en total uthållighet om 100-110 TWh, vilket molsvarar knappt två års full drift av tolv kärnkraftverk.

1 de planeringsförutsättningar för totalförsvarets energiförsörining som jag nyss har redovisat ingår att kärnkraftverken skall kunna stängas av i krig. 1 ett förkrigsskede avses däremot verken kunna drivas med full effekt. Den befintliga lagringen medger en uthållighet som sträcker sig över en längre period.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.9 Beredskapslagring av kol

Mitt förslag: Som riktlinjer för beredskapslagring av kol skall följan­de gälla.

Liksom hittills skall en försöriningsberedskapsreserv finnas för förkrigsskede och neutralitet/krig. Reservens storlek skall planeras med utgångspunkt i landets totala krisbehov av kol justerat med hänsyn till omslällningsmöjligheter, import och konsumtionsbe­gränsningar.

De lager som ingår i försörjningsberedskapsreserven är dels kom­mersiella lager, dels tvångslager enligl lagen (1984:1049) om bered­skapslagring av olja och kol.

1985 års energiberedskapsutredning: Utredningen har hafl i uppdrag att pröva risken atl kolimporlen kan komma atl drabbas av fredskrisstöringar och, om så bedöms vara fallet, lämna förslag om hur en fredskrisreserv av kol bör byggas upp.

Utredningen anser att sannolikheten för en fredskris inom kolomrädet är låg. Om en sådan trots allt skulle inträffa väntas världshandeln med kol efter ett övergångsskede normaliseras. Under mellanperioden kan kol efter viss omställning i stor utsträckning ersättas med olja, ved eller el. Utred­ningen finner därför inte anledning alt förorda att ett fredskrislager av kol nu byggs upp.

Remissinstanserna: Har inga invändningar.

102

Skälen för mitt förslag: Frågan om beredskapslagring av kol har senast behandlats i prop. 1984/85:53 (s. 30-35) om beredskapslagring av olja och kol m m. Föredraganden förordade därvid att samma riktlinjer som för olja bör gälla vid beräkningen av beredskapslagringsbehovet inför avspärrning och krig. Mot bakgrund härav beslutade riksdagen (FöU 6, rskr. 94) att införa lagringsskyldighet för kol fr. o. m. lagringsåret 1985/86. Samma för­utsättningar gäller därvid för kol som för olja, med det undantaget att särskilt fredskrislager inte behövs. I propositionen framhöll föredraganden emellertid att planeringsnormerna för kol kommer att övervägas noga inför kommande försvarsbeslut.

1985 års energiberedskapsutredning har haft i uppdrag att pröva risken för att kolimporlen kan komma att drabbas av en fredskrisstörning. I likhet med utredningen bedömer jag sannolikheten för en fredskris som skulle starkt påverka kolmarknaden som begränsad. Jag anser därför att det inte finns anledning att nu ändra gällande riktlinjer för beredskapslagringen av kol.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.10 Beredskapslagring av naturgas m. m.

2.10.1   Bakgrund

Naturgas började introduceras i Sverige år 1985. Samma år antogs lagen (1985:635) om försöriningsberedskap på naturgasområdel. Den trädde i kraft den I januari 1986. Storförbrukare av naturgas - årsförbmkning minst 5 milj. m' - och gasdistributörer är enligl lagen skyldiga att vidta beredskapsåtgärder. Storförbrukarna skall hålla lämpligt ersättnings-bränsle för naturgasen - normalt olja eller gasol - saml ha utrustning tillgänglig för atl kunna använda ersättningsbränslet.

Distributörer av naturgas skall enligt lagen vidta beredskapsåtgärder för att kunna värma upp naturgasvärmda bostadsområden om gastillförseln avbryts eller försvåras. Lagen ger möjlighet att lösa ersättningsfrågan på det sätt som ärmest praktiskt i varie enskilt fall. Hittills har förutsatts att uppvärmningsbehovet i de flesta fall skall kunna tillgodoses med elektrisk uppvärmning och i övrigt med olja.

Enligt propositionen (1984/85:172) om försöriningsberedskap på natur­gasområdet är dessa lösningar av beredskapsfrågan provisoriska i avvak­tan på att tekniskt och ekonomiskt godtagbara metoder att lagra naturgas har färdigutvecklats.

För vissa gaskunder - främst mindre industrier (årsförbrukning under 5 milj. m' naturgas) - har krav på beredskapsåtgärder tills vidare skjutits på framtiden därför att nägot tekniskt-ekonomiskt rimligt provisorium inte stått Ull buds.

Inom Swedegas AB och hos andra gasintressenter pågår arbete för att finna permanenta lösningar av beredskapslagringsfrägan. Swedegas AB har i samråd med Sydgas AB och Svenska Gasföreningen i januari 1986 redovisat ett utredningsarbete i rapporten Leveransberedskap Naturgas. Rapporten har remissbehandlats (bilaga 12:2).

103

Inom Vattenfall har under första halvåret 1986 utarbetats rapporten Bergrumslager för naturgas Jämförande studie av olika lagerkoncept.

ÅF-Energikonsult AB har på uppdrag av statens energiverk utarbetat rapporten Leveransberedskap för naturgas. I rapporten redovisas bl.a. koslnadsbedömningar av olika beredskapslösningar.

Vidare har Swedegas AB och Sydgas AB i en gemensam promemoria den 10 november 1986 redovisat en beskrivning av pågående och planerade beredskapsåtgärder inom naturgasområdet.

För närvarande gäller således för försörjningsberedskapen på naturgas­området en provisorisk lösning. Beredskapsåtgärder vidtas för dels stor­förbrukare inom industrin, dels de förbrukare som i huvudsak använder naturgasen för bostadsuppvärmning. För övriga naturgasförbmkare har beredskapsåtgärder fått anstå i avvaktan på att tekniskt och ekonomiskt godtagbara lösningar blir tillgängliga.

Underlag har nu tagits fram för att bedöma inriktningen av det fortsatta arbetet med att utforma en permanent lösning.

Jag lägger i det följande fram förslag om inriktningen av det fortsatta arbetet med naturgasens beredskapsfrågor. Jag lägger vidare fram förslag till komplettering av lagen om försöriningsberedskap på naturgasområdet.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.10.2 Beredskapsåtgärder på naturgasområdet

Mitt förslag: Som riktlinje för beredskapsåtgärderna inom naturgas­området skall gälla att frågan om naturgasens försörjningsberedskap skall vara permanent löst senast år 1995.

För att formellt slå fast beredskapsskyldighelens omfattning kompletteras lagen (1985:635) om försörjningsberedskap på natur­gasområdet så att det klart framgår att skyldighet atl ordna bered­skapsåtgärder av permanent slag kan åläggas säljare av naturgas.

Swedegas AB: För att ersätta den nuvarande provisoriska ordningen med en permanent lösning av naturgasens försöriningsberedskap har Swedegas AB studerat fyra olika huvudalternativ. Dessa är

-

naturgaslagring i bergrum, eventuellt under högt tryck,

-

gasol (LPG),

-

substitut för naturgas i form av bränngas från "kracker" i Stenungsund (SNG) och

-

naturgas kyld till vätskefas (LNG) i uppankrade överskottsfartyg.

I samtliga alternativ har beaktats, förutom behovet av beredskapslag­ring, bl.a. behovet av leveransberedskap för tekniska avbrott, säsongsut­jämning samt spetslasl.

Swedegas bedömer att de totala kostnaderna för de fyra alternativen är av ungefär samma storlek. Emellertid finner Swedegas bergrumsalternati­vet överlägset när det gäller lillföriitlighel och säkerhet.

Remissinstanserna: Godtar i stort den bedömning Swedegas gör. Några pekar dock på att tekniken att lagra gas i berg under högt tryck är oprövad.

104

Skälen för mitt förslag: Redan vid tillkomsten av lagen om försörjnings­beredskap på naturgasområdet betonades atl den antagna lösningen har provisorisk karaktär. Bl.a. det förhållandet att vissa konsumenter förut­sätts gå över till elvärme vid avbrott av gasleveranserna gör att den inle är godtagbar på sikt.

Arbetet på atl lösa denna beredskapsfråga på ett permanent sätt måste därför drivas vidare. Frågan om valet mellan olika alternativ behöver studeras mera. Av vikt härvidlag är bl. a. det framtida gasnätets omfattning samt reparationsberedskapen för ledningsavbrott.

Förutsättningar för att träffa ett definitivt val mellan olika alternativ föreligger således för närvarande inte. Ytterligare några år måste därför avsättas för studier, försök, m. m. Jag fömtsätter emellertid alt berörda företag till regeringen senast år 1990 redovisar utformning, kostnader m.m. vad gäller en permanent beredskapslösning. Mälet bör vara att erforderliga anläggningar skall slå färdiga att tas i bruk senast år 1995.

Naturgasföretagen bör sålunda utgå från att den beredskapslagring som sedan länge har förutsatts skall ske från denna tidpunkt. Förberedelseät­gärder för denna lagring måste givetvis vidtas dessförinnan.

Redan i detta sammanhang bör därför slås fast att beredskapsskyldiga säljare av naturgas inom säljarens distributionsområde av regeringen skall kunna åläggas att vidta de ätgärder som krävs för att inom säljarens distributionsområde tillgodose beredskapsbehov även för andra förbru­kare än uppvärmningskostnader, givetvis med undanlag för sådana stor­förbrukare som själva är beredskapslagringsskyldiga. Regeringen bör ges ett bemyndigande att meddela föreskrifter om vilka ätgärder som skall vidtagas för de förbrukare som nu inte omfattas av lagen och om den närmare ordning i vilken detta skall ske. Den tidpunkt då regeringen ålägger naturgasdistributörerna att genomföra beredskapsålgärder blir gi­vetvis beroende av när beslutsunderlag finns för en permanent lösning.

Fram till dess alt den permanenta lösningen har genomförts bör som för närvarande olja, gasol och el få vara beredskapsalternativ. Efter det atl erforderliga anläggningar står färdiga bör elalternativet utmönstras medan det kan övervägas att behälla olje- och gasolalternattven för dem som föredrar det och som har verifierad möjlighet att gå över till dessa energi­former utan tidsspillan eller andra problem.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.11 Ett samlat lagringsprogram

Min bedömning: Jag har nyss redovisat mina allmänna bedömningar om behovet av lager av olika bränslen. För olja räknar jag med ett totalt lagringsbehov av omkring 8,5 milj. m' för såväl fredskrisbehoven som behoven under förkrigsskede och neutralitet/krig.

Kärnbränslelagringen bör vara oförändrad enligt avtalet mellan staten och SKB och motsvara 35 TWh elkraftproduktion.

För våra behov av kol under förkrigsskede och neutralitet/krig räknar jag preliminärt med att omkring 900000 ton behöver finnas i lager.

Beredskapsåtgärderna för naturgaskonsumenterna bör beräknas med utgångspunkt i behoven under förkrigsskede och neutralitet/krig. Ätgär-

105

derna under den nu aktuella femårsperioden bör vara av i princip samma slag som hittills. Mot bakgrund härav och av vad jag nyss har anfört om planeringsförutsättningar m. m. bör statens energiverk i den försörjnings-plan som jag strax återkommer till redovisa vilka lagringskrav som bör gälla. Verket bör härvid även beskriva och i planen ta hänsyn till de effekter beredskapsåtgärderna för naturgasanvändarna får för andra ener­gislag.

Omfattningen av näringslivets tvångslagringsskyldighet anges genom ett s.k. lagringsprocenttal. De tvångslagringsskyldiga har att hålla en viss andel av föregående års försäljning eller konsumtion som beredskapslager. För olja har jag nyss förordat att detta tal preliminärt bör vara 25 % under femårsperioden 1987/88-1991/92. För kol räknar jag preliminärt med ett lagringsprocenttal om 37% och för sladsgas 36%. För koleldade värme­verk eller kraftvärmeverk bör gälla, i likhet med vad jag tidigare har förordat beträffande oljeeldade värmeanläggningar, alt lagringsskyldighe-len bestäms med hänsyn till det individuella verkets omställningsmöjlighe­ter och möjligheterna atl skaffa ersättningsbränsle. Enligt min uppfattning bör detta innebära minskad lagringsskyldighet för flertalet koleldade fjärr­värmeverk. Det bör ankomma på regeringen att besluta om vilka lagrings­procenttal som skall gälla. Som ett underlag härför krävs att en ny försöri-ningsplan utarbetas.

Mot bakgrund av vad jag nu har förordat och redovisat om behovet och inriktningen av beredskapslagringen bör tillsynsmyndigheten, statens en­ergiverk, utarbeta en försöriningsplan. Chefen för miljö- och energidepar­tementet har för avsikt att i annat sammanhang föreslå att energiverket får i uppdrag atl utarbeta en sådan plan.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.12 Handlingsberedskap

Mitt förslag: Som riktlinje för vår handlingsberedskap inför olika slag av kriser i energiförsöriningen skall följande gälla.

Handlingsberedskapen och förmågan att hantera kriser inom en-ergiförsöriningsomrädet skall stärkas. Elt handlingsprogram skall snarast möjligt utarbetas.

Skälen för mitt förslag: Vår förmåga att möta olika försöijningskriser som kan hota vårt välstånd och ytterst även vårt oberoende gentemot politiska och mUitära maktblock måste tillmätas stor betydelse. Kriserna inom energiområdet kan vara av olika slag.

I de fall försöriningskriser orsakas av störningar i oljetillförseln eller i tillförseln av kol och naturgas kan de skadliga verkningarna till en del undanröjas genom beredskapslagring samt genom en i förväg planerad och förberedd ersättning med olika inhemska alternativ. Vid andra fall av energikriser, t. ex. vid långvariga elavbrott, måste andra typer av åtgärder tillgripas. Handlingsberedskapen inom elområdet inriktas därför mot alt förebygga elavbrott genom etl finmaskigare överföringsnät och genom en

106

förstärkning av de lokala distributionsnäten samt genom olika bortkopp-lings- och omkopplingsmöjligheter. Planering för att snabbt kunna reparera elavbrott är också en del av handlingsberedskapen.

Åtgärderna för atl trygga energitillförseln har hittills främst inriktats mot att förebygga verkningarna av internationella kriser. Risken för försöri­ningskriser till följd av störningar även i våra inhemska produktions- och distributionssystem uppmärksammas emellertid alltmer.

Det är inte möjligt att förutse och i förväg planera för alla de kriser som kan uppstå. Därför är det viktigt att del finns en handlingsberedskap och krishanteringsförmåga som snabbt kan utlösas för det fall en kris inträffar. De nu förslagna minskningarna av lagringsprogrammen för olja och kol påverkar kraven på att snabbt kunna sätta in ätgärder och också ha en planering för att rätt åtgärd sätts in vid rätt tillfälle. Skärpta insatser måste göras för atl förbättra vår handlingsberedskap och krishanteringsförmåga.

Avgörande för förmågan att hantera en kris är en god kunskap om hur energisystemen hänger samman och fungerar. En realistisk uppfattning om var de sårbara punkterna finns, hur förändringar i vår omvärld kan påverka energiförsöriningen, och vilka ersättningsmöjligheter som är aktuella krävs också. Dessa kunskaper finns på olika håll inom myndigheterna och i näringslivet. En viktig uppgift är alt samla in och bearbeta sädan informa­tion och utarbeta strategier för att möta olika kriser.

Statens energiverk är funktionsansvarig myndighet för energiförsöri­ningen. Det bör därför vara verkets uppgift alt efter samråd med övriga ansvariga myndigheter utarbeta förslag till handlingsprogram för hur fram­tida energikriser skall bemötas. Bland de frågeställningar som därvid kom­mer att behöva belysas kan nämnas översyn och anpassnig av ransone­ringssystem, alternativ för att utnyttja flexibiliteten i värt nuvarande en­ergisystem samt organisations- och informationsfrågor. Chefen för miljö-och energidepartementet avser att i annat sammanhang återkomma med förslag om uppdrag till statens energiverk att utarbeta förslag om de olika komponenter som bör ingå i ett sådant program.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

3 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nyss har anfört i avsnitt 2.7.3 och 2.10.2 har det inom miljö- och energidepartementet upprättats förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol,

2.

lag om ändring i lagen (1985:635) om försörjningsberedskap på natur­gasområdel.

Förslagen bör fogas till protokollet som bilaga 12:3 och bilaga 12:4.

Med hänsyn till att lagförslagen är så okomplicerade att lagrådets höran­de skulle sakna belydelse är det enligt min mening inte motiverat att inhämta lagrådets yttrande över dem.

107

4 Hemställan

Prop. 1986/87:95

Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslär riksdagen

dels alt anta förslagen till

1.

lag om ändring i lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol,

2.

lag om ändring i lagen (1985:635) om försörjningsberedskap på naturgasområdet,

dels alt godkänna de riktlinjer somjag har förordat för

3.

mål och allmän inriktning av försöriningsberedskapen inom energiområdet (avsnitt 2.1),

4.

försöriningsberedskapen inom elkraftsområdet (avsnitt 2.6.1),

5.

kommunalleknisk försörining (avsnitt 2.6.2),

6.

beredskapslagring av olja (avsnitt 2.7.1),

7.

lagringsprocentlal m. m. (avsnitt 2.7.3),

8.

omstmkturering av ansvaret för oljelagringen (avsnitt 2.7.4),

9.

beredskapslagring av kärnbränsle (avsnitt 2.8),

10. beredskapslagring av kol (avsnitt 2.9),

11. beredskapsåtgärder pä naturgasområdel (avsnitt 2.10.2),

12.         handlingsberedskap (avsnitt 2.12),

dels bereda riksdagen lillfälle atl

13.    la del av vad jag i övrigl har anfört om planeringsförutsätt­

ningar (avsnitt 2.2), behov av beredskapsåtgärder (avsnitt 2.3), er­

sättning av importbränslen (avsnitt 2.4), fjärrvärme (avsnitt 2.5), be­

redskapslagring av olja (avsnitt 2.7), beredskapslagring av naturgas

(avsnitt 2.10) och ett samlat lagringsprogram (avsnitt 2.11).

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

5 Anslagsfrågor för budgetåret 1987/88

Fjortonde huvudtiteln

I prop.  1986/87:100 (bil.  16) har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, för budgetåret 1987/88 beräkna till Drift av beredskapslager ett förslagsanslag av 669630000 kr., till Beredskapslagring och industriella åtgärder ett reservationsan­slag av 173460000 kr.,

till Särskilda kostnader för lagring av olja, motorbensin, m. m. ett förslagsanslag av 1 000 kr. och

till Oljekrisnämnden ett förslagsanslag av 10000 kr. Jag anhåller att nu få ta upp dessa frågor. Först vill jag emellertid ta upp frågan om de administrativa resurserna för energiberedskapsfrågorna vid statens energiverk.

108

c. Energi

C 1. Statens energiverk: Förvaltningskostnader

I årets budgetproposition (prop. 1987/88:100 bil. 16 s. 68) anförde föredra­ganden beträffande energiberedskapsverksamheten bl.a. att, om kom­mande ställningstaganden avseende tolalförsvarsfrågorna skulle komma att beröra funktionen Energiförsörining, hon avsäg att återkomma i frågan. Jag återkommer nu fil! denna fråga.

1 anslutning till att det samlade myndighetsansvaret för energibered­skapsfrågorna fr.o.m. innevarande budgetår fördes över frän dåvarande överstyrelsen för ekonomiskt försvar till statens energiverk beräknade föredraganden medel under anslaget till energiverkets förvaltningskost­nader motsvarande 15 årsarbetskrafter eller i praktiken de 16 tjänster som fördes över fill energiverket (prop. 1985/86:100 bil. 14 s. 110).

Den inriktning av energiverkets arbete med energiberedskapsfrågorna som föredraganden förordade i årets budgetproposition bör kompletteras enligt följande.

De förslag till riktlinjer för energiberedskapsverksamheten för den kom­mande femårsperioden som jag nyss har förordat innebär krav pä ökade insatser inom vissa områden från energiverkets sida. Del gäller bl. a. ökade insatser för att stärka vår handlingsberedskap inför olika slag av försöri­ningskriser inom energiområdet. Jag räknar dock med atl det, inom ramen för energiverkets samlade resurser och med hänsyn till de resurser som redan har tillförts verket för energiberedskapsuppgifterna, bör vara möjligt atl skapa utrymme för sådana förstärkta insatser.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

Hemställan

Jag hemställer att regeringen bereder riksdagen tillfälle

att ta del av vad jag har anfört om de administrativa resurserna för energiberedskapsfrägorna vid statens energiverk.

C 16. Drift av beredskapslager

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

662415 783 669630000 683 730000

Från anslaget bestrids driftkostnader för beredskapslagring av bränslen och drivmedel, exkl. inlagringskostnader. Anslaget omfattar också perso­nal- och kapitalkostnader för beredskapslagringen samt hyreskostnader för lagringsanläggningar.

109

Personalkostnader Övriga driflkoslnader Kapitalkostnader

1986/87

8680000

45951000

614999000

669630000

Beräknad ändring 1987/88

Föredraganden

-1-14 100000

-1-14100000

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12

Miljö- och energi­departementet

Statens energiverk

Statens energiverk har i sin anslagsframställning i augusti 1986 beräknat anslaget med utgångspunkt i del oljelagringsprogram som gäller t.o.m. budgetåret 1986/87. Verket konstaterar i anslagsframställningen att omfatt­ningen av oljelagringen fr. o. m. nästa budgetår blir beroende av de beslut som kommer att fattas mot bakgrund av bl. a. energiberedskapsutredning-ens förslag. Verket ulgår från all det i första hand är kapitalkostnaderna som under detta anslag kommer att påverkas härav.

Personalkostnaderna för ÖCB:s personal inom ramen för uppdragsverk­samheten beräknas av verket till 8420000 kr. exklusive löneomräkning för budgetåret 1987/88, vilket innebär en besparing om 260000 kr. i förhåUan­de lill innevarande budgetår. Energiverket beräknar kostnaderna för repe­titionsutbildning av vapenfria tjänstepliktiga till 120000 kr. för budgetåret 1987/88. För kontroll av de lagringsskyldigas lageruppgifter erfordras en­ligt verket 80000 kr. för nästa budgetårs revisionskostnader.

Föredragandens överväganden

Med hänvisning till sammanställningen beräknar jag anslaget till 683 730000 kr. för nästa budgetår. Jag har därvid tagit hänsyn till att kostnader för hyra av vissa lager kan uppstå i samband med den omstruk­turering av .ansvaret för olika slag av lager som jag har förordat i det föregående (avsnitt 2.7.4). Medel för repetitionsutbildning av vapenfria tjänsteplikliga och kontroll av lageruppgifter beräknar jag under anslaget C 17. Beredskapslagring och industriella åtgärder.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen alt

till Drift av beredskapslager för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 683 730000 kr.

C 17. Beredskapslagring och industriella åtgärder

1985/86 Utgift 1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

18 524 844 173460000 109 100000

Reservation

[REDACTED_PERSONNUMMER]

110

Från anslaget bestrids kostnader i samband med inlagringsverksamheten samt olika former av industriella åtgärder. Under anslaget beräknas ocksä medel för handlingsberedskap. Sistnämnda post innefattar bl. a. kostnader för övningar och utbildning av personal som tas ul för att ingå i krisorgani-salioner m. m. Statens energiverks egna kostnader för atl administrera verksamheten bekostas från anslaget C 

I. 

Statens energiverk: Förvalt­ningskostnader.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

1986/87

Beräknad ändring 1987/88

Föredraganden

Utgifter

Lagring

158100000

-57 200000

Industriella åtgärder/

Omställningsålgärder i

energisystemet

1070000

-1- 2930000

Handlingsberedskap/

Krishanteringssystem

290000

-1- 3910000

Till regeringens

disposilion

15 000000

-15 000000

174460000

-65360000

Inkomster

Clearingfonden

1000000

-   1000000

Nettoutgift

173460000

-64360000

Statens energiverk

Energiverkets anslagsframställning har grundats på nu gällande oljelag­ringsprogram, som löper t. o. m. innevarande budgetår. Verket framhåller att lagerförändringar och ekonomiska konsekvenser av energiberedskaps-utredningens förslag om försörjningsberedskapen inom bränsle- och driv­medelsområdet vid tiden för verkets anslagsframställning inte kan för­utses.

Under industriella åtgärder föreslär verket att 2 milj. kr. anvisas för fortsatt arbete nästa budgetår med utveckling av gengasberedskapen. För vidmakthållande av handlingsberedskapen erfordras enligt verket 380000 kr. för budgetåret 1987/88.

Föredragandens överväganden

För inlagring under budgetåret 1987/88 av molorbensin, fotogen, eldnings­olja 3-5 och vissa smörimedel beräknar jag kostnaderna till sammanlagt 100,9 milj.kr.

Den nya inriktningen av energiberedskapen ställer krav på avsevärda förbättringar i krishanteringssystemen och på en utökad handlingsbered­skap. För nästa budgetår beräknar jag kostnaderna härför till 4,2 milj.kr. Jag har då tagit hänsyn även till kostnader för inköp av datorutrustning samt repetitionsutbildning av vapenfria tjänstepliktiga och vissa kostnader för kontroll av krishanteringssystemen som innevarande budgetår har be-

lll

räknats under anslaget till drift av beredskapslager.

Prop. 1986/87:95

För omställningsåtgärder i energisystemet - som rör t. ex. gengas, alter­

nativ till gengasen, omställning av värmeverk och blockcentraler m. m. -     Bilaga 12

beräknar jag för nästa budgetär 4 milj.kr.

Miljö- och energi-

Medlen för förbättring av krishanteringssystemen och för omställnings-     departementet åtgärderna - sammanlagt 8,2 milj. kr. - bör räknas av mot den av chefen för försvarsdepartementet tidigare i dag föreslagna ekonomiska ramen för den civila delen av totalförsvaret.

Hemställan

Jag hemställer alt regeringen föreslår riksdagen

att till Beredskapslagring och industriella åtgärder för budgetåret 1987/88 anvisa etl reservationsanslag av 109 100000 kr.

C 18. Särskilda kostnader för lagring av olja, motorbensin, m. m.

1985/86 Utgift

0

1986/87 Anslag

1000

1987/88 Förslag

1000

Anslaget står till regeringens disposition för att täcka oförutsedda kost­nader under reservationsanslaget C 17. Beredskapslagring och industriella åtgärder i samband med lagring av olja, motorbensin, m. m.

Statens energiverk

Statens energiverk föreslår att anslaget står kvar oförändrat.

Föredragandens överväganden

Jag förordar alt anslaget nästa budgetär står kvar oförändrat.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslär riksdagen

att till Särskilda kostnader för lagring av olja, molorbensin, m.m. för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 1 000 kr.

C 19. Åtgärder inom delfunktionen Elkraft

Nytt anslag (förslag)   11300000

Med hänvisning till vad jag tidigare har anfört (avsnitt 2.6.1) om försörj­

ningberedskapen inom elkraftsområdet förordar jag att ett nytt anslag förs

upp för åtgärder inom delfunktionen Elkraft. Med utgångspunkt i huvud­

förslaget i ÖCB:s programplan beräknar jag behovet av medel för sådana

112

åtgärder till 11,3 milj. kr. för budgetåret 1987/88. Beloppet bör räknas av mol den av chefen för försvarsdepartementet tidigare i dag föreslagna ekonomiska ramen för den civila delen av totalförsvaret.

Medlen bör disponeras av statens energiverk, som har ett samordnande ansvar för hela funktionen Energiförsörjning inom den civila delen av totalförsvaret. Medlen bör emellertid av energiverket ställas till statens vattenfallsverks förfogande för att användas till att stimulera andra kraft­företag att vidta beredskapshöjande åtgärder i sin fredstida planering.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Åtgärder inom delfunktionen Elkraft för budgetåret 1987/88 anvisa etl reservationsanslag av 11 300000 kr.

C 20. Oljekrisnämnden

1986/87 Anslag 1987/88 Förslag

10000 10000

I det fall Sverige i enlighet med International Energy Agency's (lEA) krisfördelningssyslem skall fullgöra s.k. tilldelningsskyldighet av olja får regeringen, eller myndighet som regeringen bestämmer, besluta att ägare eller innehavare av olja skall avstå denna till staten eller annan. Den ersättning som skall utgå för vad som tas i anspråk bestäms av oljekris­nämnden.

Oljekrisnämnden

Nämnden föreslår oförändrade resurser 10000 kr. - för arvoden, ex­penser m. m.

Föredragandens överväganden

Anslaget bör för nästa budgetår vara oförändrat.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

att till Oljekrisnämnden för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslags­anslag av lOOOOkr.

8    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95. Bilagedel

113

Bilaga 12:1     Prop. 1986/87:95

Bilaga 12

Miljö- och energi-

Bränsle- och drivmedelsberedskapen under kriser

departementet

och i krig (SOU 1986:42)

Sammanfattning av och remissyttranden över 1985 års energiberedskapsutrednings betänkande

Innehåll

1...................................................................................... Sammanfattning av betänkandet (SOU 1986:42) Bränsle- och driv­

medelsberedskapen under kriser och i krig  ................... 

. 

114

1.1.................................................................................. Bakrundm.m         

114

1.2

Planeringsförutsättningar.......................................... 

115

1.3

Prognoser över energikonsumtionen ........................ 

117

1.4

Ersättning med inhemsk energi ................................ 

118

1.5

Särskilda lagringsfrägor............................................. 

119

1.6

Lagringsbehov .......................................................... 

122

1.7

Lagrens fördelning mellan staten och övriga lagringsskyldiga ..

123

1.8

Lagringsprocenttal .................................................... 

125

2 Remissyttranden ............................................................. 

126

2.1

Remissförfarandet ..................................................... 

126

2.2

Allmänt....................................................................... 

126

2.3

Planeringsfömlsättningar........................................... 

. 

127

2.4

Prognos över energikonsumtionen ........................... 

128

2.5

Ersättning med inhemsk energi ................................. 

128

2.6

Särskilda lagringsfrågor............................................. 

. 

128

2.7

Lagringsbehov .......................................................... 

129

2.8

Lagrens fördelning mellan staten och övriga lagringsskyldiga ..

130

2.9

Lagringsprocenttal .................................................... 

131

I Sammanfattning av betänkandet (SOU 1986:42) Bränsle-och drivmedelsberedskapen under kriser och i krig

1.1 Bakgrund m.m.

Utredningen, som antagit benämningen 1985 års energiberedskapsutred­ning (EBU), har haft i uppdrag att klarlägga hur försörjningsberedskapen inför krissituationer skall säkras inom bränsle- och drivmedelsområdel under programperioden 1987/88-1991/92.

För alt trygga energiförsöriningen under kriser och krig har särskilda beredskapsåtgärder i form av lagring vidtagits för försöriningen av olja, kol, naturgas och kärnbränsle. För naturgaskonsumenterna upprätthålls viss beredskap genom lagring av ersättningsbränslen samt el. Andra be­redskapsåtgärder är t. ex. förberedelser för omställning till användning av inhemska bränslen.

Uppbyggnaden av beredskapslagren av olja har skett successivt alltse­

dan år 1938 till följd av skilda beslut av statsmakterna. Besluten har

fr. o. m. år 1958 omfattat avgränsade lidsperioder med fastställda program

avseende lagringsvolymer, lagringsskyldighetens fördelning och lagringens

114

finansiering. Särskilda beredskapslager av kol har byggts upp fr. o. m. innevarande lagringsär (1985/86). Beredskapslagren av kärnbränsle tillgo­doses genom alt Svensk Kärnbränslehantering AB (SKB) enligt avtal med staten lagrar anrikat uran och zircalloy. För naturgasanvändare gäller att storförbrukare och distributörer av naturgas är skyldiga att fr. o. m. den I juli 1986 upprätthålla viss beredskap i form av ersättningsbränslen eller el enligl lagen (1985:635) om försörjningsberedskap på naturgasområdel.

Nuvarande oljelagringsprogram löper t.o.m. lagringsåret 1986/87. Del totala lagringsmälel har fastställts till 14 milj. m' för 1986/87, vilket innebar en minskning av de tidigare beredskapsmålen (prop. 1984/85:53, FöU 6, rskr 94).

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

1.2 Planeringsförutsättningar

Omfattningen av de åtgärder som vidtas för att trygga försörjningen under kriser och krig bestäms bl. a. av antaganden om krisers och krigs längd och karaktär. Av stor betydelse är också den försöriningsstandard och för­sörjningsuthållighet som eftersträvas samt de antaganden som därvid gäl­ler i fråga om omfattningen av krishandel och industriproduktion samt reglering av förbrukningen av olika varor. Inom energiförsörjningen beak­tas också särskilt möjligheten att i krislägen ersätta importbränslen med inhemska bränslen och el.

EBU diskuterar i ett särskilt avsnitt planeringsförutsättningar av detta slag av betydelse för försörjningsberedskapen under programperioden 1987/88-1991/92.

1 detta avsnitt redovisar EBU bl.a. de bedömningar som 1984 års för­svarskommitté (FK 84) och överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) har gjort av långvariga försöriningskriser och av ekonomiska hot samt vilka krav dessa ställer på vår krisplanering. Bl.a. har synen på olika krisskedens längd och karaktär förändrats. Planeringen bör enligt FK 84 och ÖEF avse fredskris, förkrigsskede, neutralitets-/krigsskede samt ett efterkrisskede.

Fredskrisen har av statsmakterna definierats som en situation då normal fredsstandard inte kan upprätthållas i produktion, sysselsättning, export och konsumtion på grund av importbortfall av en eller flera för försörining­en viktiga varor utan att det är krig eller krigsfara i vår nära omvärld. Fredskris bör skiljas från sädana knapphetssituationer, konkurrenssitua­tioner och handelsstrukturomvandlingar som är ständigt återkommande i det internationella handelsutbytet. Det bör också skiljas från en situation där kriser och konflikter föranleder medvetna åtgärder selektivt riktade mol Sverige med syfte att uppnå politiska fördelar gentemot oss.

År 1975 beslöt riksdagen, närmast med anledning av oljekrisen 1973-1974, att en s. k. fredskrisreserv av olja skulle byggas upp. Sverige anslöt sig, inom ramen för OECD, till det s.k. lEP-avtalet (prop. 1975:42) som bl. a. innebär att varie land skall ha ett beredskapslager som motsvarar 90 dagars nettoimport.

FK 84 har i sitt förslag till inriktning av programplaneringen för perioden 1987-1992 (Ds Fö 1986:1) i stort anslutit sig till ÖEF:s följande omarbe-

115

tade allmänna karakläristik av kris- och angreppsfallen. De olika skedena delas in i förkrigsskede, neutralitetsskede, krigsskede och efterkrigsskede. Förkrigsskedet beskrivs som ett skede med tilltagande motsättningar mel­lan stormaklsblocken och alltmer omfattande handelsstörningar innan krig i Sverige eller i vår nära omvärld har brutit ut. Neutraluetsskedet omfattar en situation då krig råder i vår nära omvärld, men då vi själva inte är berörda av krigshandlingar. Under krigsskedet är Sverige indraget i krig och all utrikeshandel förutsätts vara avbruten. Under efterkrigsskedet antas atl utrikeshandeln successivt ökar.

Förkrigsskedet fömtsatts pågå i ca etl år. Neutralitets-/krigsskedet antas ha en utsträckning i liden i enlighet med regeringens anvisningar. Oljebe­hovet tillgodoses hell genom ianspråktagande av lager under neutrali-tets-/krigsskedet.

Förbrukningen bestäms av de antaganden som görs beträffande industri­produktionens storlek och sammansättning, utnyttjandet av transportsy­stem, hushållens uppvärmningsstandard m. m. Den anger således kapaci­tetsutnyttjandet i kris i förhållande till ett normalläge.

Enligt 1982 års försvarsbeslut skall verksamheten inom det ekonomiska försvaret, genom komplettering av det fredstida samhällets resurser och förberedelser för dess omställning, skapa en sädan försörjningsberedskap att individens överievnad och samhällets funktion kan tryggas om vi helt eller delvis blir hänvisade till egna försörjningsresurser. Detta innebär att näringslivets egen förmåga i största möjliga utsträckning utnyttjas för att lösa förekommande uppgifter under kriser och krig.

En utgångspunkt för planeringen skall härvid vara att samhällets minimi­behov skall kunna tillgodses med hög säkerhet. Det innebär att försöri-ningsförmågan i första hand skall säkerställas för livsmedel, beklädnad, värme, hälso- och sjukvård samt härför erforderliga stödfunktioner i form av insatsvaror, arbetskraft, energi och transporter.

Efter samråd med överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB) har EBU beräknat försörjningen för olika behovskategorier enligl tabell 1.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

Tabell 1. Genomsnittlig konsumtionsstandard under kriser (% av normal konsum­tion)

-

Industrin (65 % under förkrigsskedet och 45 % under neutralitets- /krigsskedel)

-

Dieseldrivna landsvägstransporter (79% under förkrigsskedet och 65% under neuiralilels-/kngsskedet)

-

Bensindrivna transporter (45% under förkrigsskedel och 38% under neulrali-tets-/krigsskedet)

-

Flygtrafik (62% under förkrigsskedet och 36% under neulralitels-/krigsskedet)

-

Bostads- och servicesektorn inkl. fjärrvärme (75 % under förkrigsskedet och 65 % under neutralitets-Zkrigsskedel; jord- och skogsbruk m. m. 100%)

-

Utrikes sjöfart (60% under förkrigsskedel)

TiU detta skall läggas vissa behov för försvarsmakten som inte tillgo­doses i annan ordning samt behov av insatsvaror för ammoniak- och kimröksframställning inom kemifunktionen. Enligt de beräkningar som kommittén har gjort innebär ovan redovisade förutsättningar en genom­snittlig samhällelig försörjningsnivå på 65 %, varav under förkrigsskedet 69% och under neutralitets-Zkrigsskedet 61 %. Ökningen under neutrali­tets-Zkrigsskedel jämfört med beslutet år 1981 beror bl.a. på ökad lag-

116

ringsskyldighet för elproduktionen samt en höjning av förbrukningsnivån     Prop. 1986/87:95

på bensin. I tidigare försöriningsplaner togs inte oljekondenskraftverkens

lager in i försörningsplanen.

Bilaga 12

Om försörjningsnivån ändras med 10 procentenheter ökar/minskar lag-     Miljö- och energi-

ringsbehovet med minst 1,6 milj. m\

departementet

Försörjningsnivän är delvis beroende av krishandelns omfattning. Om t, ex. oljeimporten är 75% av normal import torde det vara svårt att under nägon längre tid motivera en väsentligt lägre försörjningsnivä, t.ex. 60%. Regeringens direktiv om att oljeimporten kan antas ligga mellan 20-50% av normalimporten ses som en säkerhetspolitisk bedömning, där ett anta­gande om högre import än 50% ger en för hög säkerhetspolitisk risk. Efter samråd med ÖEF föreslår utredningen alt importen under förkrigsskedet antas uppgå till 40% av den normala. En höjning av importantagandet till 50% medför ett minskat lagringsbehov om 1,6 milj. m' olja.

1.3 Prognoser över energikonsumtionen

Vid bedömning av krisbehoven utnyttjas prognoser över användning och tillförsel av energi under programperioden. Till grund för lagringsbehovet av olja och kol lagringåret 1991/92 skall ligga förbrukningsprognoser för år 1992. Statens energiverk har på uppdrag av utredningen utarbetat energi­prognoser t. o. m. är 1992. Energiverket har för utredningen presenterat etl "högprisalternativ" och elt "lågprisalternativ" med utgångspunkt från elt råoljepris på 23 resp. 18 dollar per fat. EBU har i sina förslag utgått från etl pris av 18 dollar per fat. Energiverkets bedömning redovisas i tabell 2.

Tabell 2. Slutlig energianvändning totalt (exkl. utrikes sjöfart), PJ

Statens

energiverks prognos

1985

1992

låg

hög

Industri

505

524

523

Samfärdsel

265

290

277

Övrigl

599

527

516

Summa

1369

1342

1316

Därav:

El

410

421

435

Fjärrvärme

132

129

129

Oljor/naturgas

578

533

490

Kol

57

63

66

Inhemska bränslen

192

195

197

Den totala energianvändningen inom industrisektorn beräknas öka med ca 10 TWh, varav elenergin förväntas svara för den övervägande delen av ökningen. Förbrukningen av eldningsolja 1 och 2-5 beräknas minska med 11 resp. 27%.

Inom samfärdselsektorn beräknas energianvändningen öka med totalt 9

117

TWh. Bensinanvändningen beräknas öka med ca 14% och dieselanvänd-

Prop. 1986/87:95

ningen med ca 16%.

Bostads- och servicesektorn beräknas minska sin förbrukning med 4

Bilaga 12

TWh. En viss minskning av oljeförbrukningen förutses, men möjligheten

Miljö- och energi­

an övergå till andra bränslen vid prisändringar är stor.

departementet

1.4       Ersättning med inhemsk energi

Inom EBU har en särskild arbetsgrupp studerat möjligheterna till och förutsättningarna för att ersätta olja och kol med el och ved. Denna fråga har tillmätts stor betydelse. En ökad inhemsk försörjning under en kris ger större oberoende samtidigt som en sådan ersättning har en samhällsekono­misk betydelse.

Sammanlagt kan enligt EBU ca 1,2 milj. m olja ersättas under förkrigs­skedet genom en bruttotillförsel av drygt 10 TWh el. Ytterligare 370000 m olja kan ersättas med ved. Den totala oljeälgången för uppvärmning år 1992 uppgår till ca 3,2 milj. m'. Efter ransonering och ersättning kvarstår av denna olja ca 1,2 milj. m' som inte kan ersättas.

För uppvärmning behövs normalt 22,3 TWh el. Genom omdisponeringar och efter ransonering går det åt 25,8 TWh el, dvs. nettoökningen är endast

3.5       TWh. Huvuddelen av denna ökning kanaliseras till avbrytbara leveran­

ser; högst 1,0 TWh förbrukas i icke urkopplingsbara system. Emellertid

kan redan en så här liten ökning av elförbrukningen innebära problem i

södra Sverige under höglasttid. Av det skälet reserveras 200000 m' olja för

drift av kraftvärmeverk. Därmed garanteras att den ovan föreslagna

elersätlningen med stor säkerhet skall kunna genomföras.

Nettoökningen av vedanvändningen motsvarar för småhusen och flerfa-miljhusen, beräknad pä samma sätt som elkraften ovan, 150000 m olja. Totalt föreslås att dessa under förkrigsskedet förbrukar ca 13,5 TWh ved mot normalt 12 TWh ved. Möjligheten till vedersältning har således an­vänts med försiktighet. I fjärrvärmesystemet, där kraven på råvaran är mindre och där distributionen m. m. är enklare att lösa, utnyttjas möjlighe­terna lill att använda inhemska bränslen fullt ut. Totalt föreslås en ytterli­gare tillförsel av ca 2,5 TWh. Tillskottet används för att ersätta kol. Ca 1 milj. ton kol föresläs ersättas med inhemska bränslen och el.

Tabell 3. Nettobehov olja för uppvärmning under förkrigsskedet, 1000 m-*

Normalförbrukning

Neltobehov efter ransonering och ersättning

Eol-2

Eo3-5

Eo

Eo3-5

Småhus

Flerfamiljhus

Fjärrvärme

1240 1020

33

2293

300

675

975

250 420

25

695

200 200

400

I krigsfallet kan endast ved ersätta olja.

De totala ersättningsmöjligheterna uppgår enligt EBU därmed till ca 2,4

11

milj. mvarvid 1,2 milj. m' olja ersätts med el och lika mycket med ved.     Prop. 1986/87:95 Dessa ersättningsmöjligheter kan inte direkt jämföras med avdragsposten 1,6 milj. m i nu gällande försöriningsplan. För att kunna göra en sådan     Bilaga 12 jämförelse måste särskilda beräkningar göras, eftersom beräkningstekni-     Miljö- och energi-ken skiljer sig åt. Genom att jämföra netlobehovet av olja för uppvärmning     departementet 1986/87 kan ökningen av avdragsposten beräknas, efter del att vissa juste­ringar gjorts för ändrad krisstandard och krislängd. Den faktiska avdrags­posten för ersättning med inhemska alternativ har enligt EBU i förhållande till 1986/87 ökat med ca 500000 m' till totalt 2,1 milj. ml

Den försiktiga uppskattningen av möjligheterna att under förkrigs- och neutralitet-/krigsskedet ersätta olja med ved beror framför allt på att det tar tid att ställa om energiförsöriningen. Vid en mycket lång kris och i ett efterkrisskede ökar naturligtvis vedens betydelse. Det blir nödvändigt men också möjligt att i allt större omfattning använda ved för uppvärmning. Vidare kan gengas införas i transportsektorn.

1.5 Särskilda lagringsfrågor

Fömtom beredskapslager i form av tvångslager hos säljare och förbrukare och statliga lager av råolja och färdigprodukter finns lager för vilka lag­ringsskyldigheten regleras i särskild ordning. Denna särskilda lagrings­skyldighet kan omfatta bl. a. ägare av gasturbinanläggningar för framställ­ning av elektrisk kraft, ägare av oljekondenskraftverk och anläggningar för framställning av stadsgas.

EBU har gjort en förnyad bedömning över lagringsbehovet av olja för elproduktion. Bedömningen utgår från en neutralitets-/krigsperiod enligt de nya planeringsfömtsättningarna med reducerad överföringskapacitet på stamnätet under den kallare delen av året. Antaganden görs vidare om elförbrukningen år 1992, vattenkraftproduktionen, produktionen vid kraft­värmeverk samt industriell mottrycksproduktion.

Enligt kommitténs bedömningar skulle ytterligare 200000 m' olja (totalt 600000 m') behöva lagras för att tillgodose elbehovet i en krigssituation. Då kondenskraftverkens kapacitet enligl uppgift är begränsad till att kunna utnyttja endast ca 100000 m av denna volym bör oljekondenskraftverkens lagringsåläggande begränsas till 500000 m'. För att tillgodose beredskapen på elproduktionsomrädet bör enligt kommitténs mening resterande 100000 m' lagras vid gasturbinanläggningarna.

Lagringsmängden i fråga om gasturbinanläggningar bedöms med ut­gångspunkt i installerad effekt, bränsleåtgång per megawattimme och be­räknad äriig drifttid.

Regeringens anvisningar för neutralitets-Zkrigsskedet innebär en föränd­

rad planeringsperiod än gällande planeringsförutsättningars krigsskede.

Enligt EBU:s mening finns det skäl att ändra drifttiden i enlighet därmed.

EBU:s bedömningar och förslag i denna del återfinns i en hemlig bilaga.

Utöver vad som framgår av denna bör enligt EBU vid gasturbinanläggning­

arna finnas ett ytterligare lager av olja på 100000 m', som behövs för att

säkra elbehovet i neutralitets-/krigsskedel och som har redovisats i avsnit­

tet om oljekondensverken.

119

Enligt kommitténs mening bör dock uthålligheten för gasturbindriften     Prop. 1986/87:95 vara oförändrad i förkrigsskedet.

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

Lagren vid gasturbinanläggningarna bör enligt EBU i likhet med lagren vid oljekondenskraftverken fä las i anspråk även i fredstid i särskilda fall. Del ankommer pä tillsynsmyndigheten att närmare reglera detta.

Lagringsskyldigheten i fråga om stadsgasverk utgör en procentandel av förbrukad vara för gasframslällning.

Enligt EBU behöver, med de nya planeringsförutsättningarna, den pro­centuella andelen höjas om samma försöriningstrygghet som gäller för t.ex. oljeberoende energikonsumenter skall uppnås. EBU:s närmare be­räkningar framgår av den hemliga bilagan.

Vid landets raffinaderier finns lager av råolja. EBU föreslår att raffina­derierna får tillgodoräkna sig dessa fr. o. m. den I juli 1987 för att fullgöra lagringsskyldighelen av produkter.

EBU föreslår att följande kommersiella lager beaktas som avdragspos­ter i försöriningsplanerna för perioden 1987/88-1991/92. Vid mera väsent­liga förändringar i lagerhållningen under perioden till följd av t. ex. energi­konsumtionens utveckling bör dessa under perioden beaktas genom revi­deringar i aktuell försöriningsplan.

-

100000 m dieselbrännolja i gårdscisterner,

-

500000 m' tunn eldningsolja i fastigheter,

-

500000 m riock eldningsolja hos större förbrukare,

-

20000 m'jelbensin hos oljehandeln,

-

80000 m' flygfotogen hos oljehandeln,

-

80000 ton ångkol hos kolhandel och förbmkare.

Med inlagring menas att en lagringsskyldig uppdrar åt en annan lag­ringsskyldig att helt eller delvis ombesöria lagring för hans räkning. För att minska riskerna att tvångslagren tas i anspråk vid oljehandelsföretags inlagring bör enligt EBU bl.a. vissa ändringar vidtas i tUlämpningsföre-skrifterna till lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol samt lagringsavgiften höjas då inlagring sker utan tiUstånd.

Enligt direktiven skall EBU utgå från att vinterdispensen för tjock eld­ningsolja och råvara för framställning av stadsgas kommer att upphöra fr.o.m. den 1 juli 1987. EBU anser emeUertid att vinterdispensen för stadsgasråvara t. v. bör finnas kvar.

Med tros kel effekt en avses det förhållandet att, när en förbmkare eller säljare av bränslen eller drivmedel inträder som lagringsskyldig, skyldighe­ten baserar sig på hela den under basåret förbrukade resp. sålda kvantite­ten. EBU har enligt direktiven haft att undersöka möjligheten att eliminera eller minska tröskeleffekten.

EBU menar att gällande lagbestämmelser ger det utrymme som krävs för att för varie nytillkommen lagringsskyldig medge de eventuella lätt­nader som kan anses vara motiverade. EBU hänvisar sålunda lill möjlighe­ten till inlagring vid särskilda skäl och möjligheten att medge hel eller delvis befrielse från lagringsskyldigheten vid synnerliga skäl.

Ar 1984 levererades 1,9 TWh industriell spillvärme till fjärrvärmenät. 17

värmeverk hade en andel spillvärme som var större än 25% av total

värmeproduktion.

120

Skyldigheten att hålla beredskapslager av lagringsbränslen grundar sig på den del av de försålda/förbrukade lagringsbränslena som används för energialstring. För sådant bränsle som används för processändamäl före­ligger ingen lagringsskyldighet. I de fall spillvärmen från industriella pro­cesser används för energiändamål finns inga särskilda beredskapsålgärder vidtagna i händelse av krig eller andra allvarliga försöriningskriser. EBU har haft i uppdrag att pröva hur försöriningsberedskapen för spillvärme­konsumenterna bör tillgodoses.

Enligt lagen (1977:439) om kommunal energiplanering (ändrad 1985:47) åligger det kommunen att upprätta plan för tillförsel, distribution och användning av energi i kommunen. Enligt lagen (1964:63) om kommunal beredskap (ändrad 1985:290) är kommunen, efler länstyrelsens förord­nande, vidare skyldig att vidtaga reservanordningar för gas-, vatten- och elektriciletsförsöriningen.

Avgörande för om spillvärmekonsumeniernas behov kan tillgodoses i krig eller under en längre kris är enligt EBU dels varifrån den industriella spillvärmen las, dels om kommunerna har reservanordningar, l.ex. olje­pannor, i beredskap vid ett eventuellt bortfall av leveranserna från indu­strin.

Frågan om hur spillvärmekonsumeniernas energiberedskap skall tillgo­doses i händelse av krig eller annan allvarlig försöriningskris bör enligl EBU:s mening vara en angelägenhet som åläggs kommunen att planera för. För närvarande pågår ett arbete under ÖCB:s ledning, i syfte att utarbeta analysmetoder för alt systematisera kommunernas riskbedöm­ningar inom bl.a. området kommunalteknisk försörining inkl. fjärrvärme­försörjningen för att tillgodose beredskapen såväl i fredssituationer som i kris-/krigssituationer. Frågan om finansieringsansvaret mellan stat och kommun studeras särskilt.

Enligt EBU:s mening bör frågan om spillvärmekonsumeniernas bered­skap inordnas i den kommunaltekniska försöriningen. Som underlag bör kommunerna göra upp planer över nödvändiga beredskapsåtgärder inne­fattande bl.a. oljepannor, omställbarhet till inhemska bränslen och lager­behov. När resultatet av arbetet föreligger får ställning tas till finansiering­en av åtgärderna mellan stat och/eller kommun beroende på åtgärdernas freds- resp. kris- /krigsnytla. Ansvaret för planläggningen av åtgärderna, dessas genomförande och beredskapens upprätthållande bör åvila kommu­nen.

EBU pekar i sammanhanget på att enligt lagen om kommunal beredskap kommun inte är skyldig att vidtaga särskilda anordningar för värmeförsörj­ ningen. Enligt EBU:s mening är också värmeförsörjningen en angelägen­het som bör ta sig uttryck i lagen.

Ett beredskapslager av kärnbränsle motsvarande 35 TWh elproduktion har byggts upp genom ett avtal mellan staten och det av kärnkraftförelagen ägda Svensk Kärnbränslehantering AB. Lagret förvaltas av ovannämnda bolag. Tillsammans med det i reaktorerna befintliga bränslet samt produk­ter i arbete och kommersiella lager finns därmed en total uthållighet pä 22 23 månader vid full drift av samtliga reaktorer. Enligt EBU finns det inte skäl för att nu överväga ändrade principer för kärnbränslelagringen eller att föreslå en ändrad storlek av beredskapslagret.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

121

F. n. finns inte något fredskrislager av kol. EBU har haft i uppdrag att pröva risken att kolimporten kan komma att drabbas av fredskrisstörning-ar. Enligt EBU torde sammanfattningsvis sannolikheten för en fredskris inom kolområdet vara låg. Om en sådan trots allt skulle inträffa kommer världshandeln med kol, efter ett övergångsskede, att normaliseras. Under mellanperioden kan kol efler viss omställning i stor utsträckning ersättas av olja, ved och el. EBU finner därför inte anledning att förorda atl elt fredskrislager av kol nu byggs upp.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

1.6 Lagringsbehov

Till grund för beräkningar av försöriningsbehovet lägger EBU den tidigare redovisade prognosen över den fredstida konsumtionen av olja och kol inom olika samhällssektorer.

Kris- och krigskonsumtionen bestäms av de konsumtionsnivåer som bedömts nödvändiga för olika sektorer av samhället. Till dessa görs tillägg för behov av eldningsolja för framställning av ammoniak och kimrök.

Lagerbehovet erhålls genom att den beräknade konsumtionen korrigeras med avdrag för beräknad import samt ersättningsmöjligheler med el och ved. Ett tillägg görs för oåtkomliga kvantiteter.

Tillgångarna för att täcka det beräknade lagerbehovet består av kom­mersiella lager, lager i fastigheter och gårdscisterner, statliga lager, tvångs­lager inkl. lager hos vissa statliga verk samt lager för elproduktion i krig.

Beräkningen av behovet av lagring av olja och kol grundas på statens energiverks lågprisprognos (18 dollar per fat). Behoven för de tre krisfallen har beräknats till totalt 10,5 milj. m' olja och 1,2 milj. ton kol med avdrag för antagen import under förkrigsskedet. Vad avser bensinlagringsbehovet föreslås att detta tills vidare skall reduceras med ca 300000 m'. Tills vidare bör således ett årligt lagringsmäl fastställas för bensin.

I enlighet med tidigare förslag har den genomsnittliga importen satts till 40%. Försöriningsniväerna överensstämmer även med tidigare reviderade förslag. Vid beräkningen av lagerbehovet har vidare förutsatts att I 750000 m' tunn eldningsolja och 625 000 m' tjock eldningsolja kan ersättas med el och ved.

Sänkningen av det totala lagerbehovet, jämfört med nu gällande lag­ringsprogram, beror framför allt på den förändrade synen på förkrigsske­del. Direktiven innebär en förlängning av den sammanlagda tiden för förkrigsskede och neutralitet/krig jämfört med nu gällande för avspärrning och krig, men samtidigt innebär beskrivningen av krisen all möjligheterna till import ökar. Vidare blir energiförsörjningssystemet alltmer flexibelt. Inhemska alternativ ökar relativt i betydelse.

EBU:s förslag innebär en höjning av försöriningsnivån i förhåUande lill beslutet år 1981, men en sänkning i förhållande till den fakttska försöri­ningsnivån 1986/87. Även detta medverkar till alt lagringen kan minskas.

I regeringens anvisningar för programplaneringen har i särskilda anvis­ningar föreskrivits att kommittén skall redovisa lagerbehovel vid en anta­gen import om 50 % av den normala. Om importaniagandet höjs till 50 % och antas ha en lämplig fördelning på produkter kan lagren minskas med

122

ytteriigare 1,6 till ca 9 milj. m"* olja. Kollagringen kan minska med ca 250000 ton. Detta medför dock ett ökat säkerhetspolitiskt risktagande. EBU:s analys pekar på atl ökningen är begränsad med den beskrivning av förkrigsskedet som gäller. Med tanke på den osäkerhet som ändå finns, har EBU av försiktighetsskäl valt ett importantagande om 40%. Statsfinan­siellt har valet mellan 40- och 50-procentsnivån ingen betydelse. Däremot har det en viss samhällsekonomisk betydelse genom att ivångslagren kan minskas vid ett högre importanlagande.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

1.7 Lagrens fördelning mellan staten och övriga lagringsskyldiga

Det totala lagringsbehovet lagringsäret 1991/92. fördelat pä produkter, beräknas uppgå till 10,5 milj. m\ I tabell 4 redovisar EBU lagringsbehovet fördelat pä produkter samt förslag till fördelning mellan lagringsskyldiga.

Tabell 4. Lagerförändringen 1991/92 jämfört med lagringsåret 1986/87 enligt prop. 1984/85:53 (I 000 m')

Produkt

Kommer-

Statens

Statens

Särskild

Tvångs-

siella lager

råolje­lager

produkl-lager

lagring

lager

Molorbensin

_

-  400

-180

0

-1-   518'

Flygbensin Jelbensin

-i- 20

-    23

-    3

-F    5

~

_

Flygfotogen

Fotogen

Dieselbrännolja

-1- 80

-    33

-F 33

-    55

saml

eldingsolja 1-2

- 75

-   565

-6i7

-f 100

-   670

Eldningsolja 3-5

-200

-  424

-

+ 100

-  994

Gasol

-

-    46

-149

+   125

Summa

-175

-1491

-911

-1-200

-1076

' Tills vidare föreslås utökning endast med 180000 m\

" 1 beräkningarna har föruisalls att försvarsmakten hell svarar för lagringen av sina

behov. 1 annat fall ökar Ivängslagringsbehovel med motsvarande kvantitet.

Mot bakgrund av direktiven föreslär EBU att:

-

Det ökade oljelagringsbehovet för elproduktionen i krig om 200000 m fördelas pä oljekondenskraftverken och gasturbinanläggningarna med 100000 mardera.

-

Statens lager av råolja och oljeprodukter, förutom lagren av flygdrivme­del (totalt ca 2,5 milj. m), säljs ut. I och för sig finns inget hinder för utförsäljning även av lagren av flygdrivmedel. Om man emellertid - vid nuvarande prisläge och i förhåUande till de faktiska lagren vid utgången av lagringsäret 1985/86 - vill undvika kostnadsökningar för de tvångs­lagringsskyldiga som kollektiv måste vissa produktlager behållas. Vid en sådan bedömning har kommittén funnit det lämpligast att staten behåller lagringen av flygdrivmedel. Detta förutsätter emellertid en viss utökning av statens nuvarande produkflager av jetbensin och flygfoto­gen, eftersom en del av dessa ligger i råoljelagret.

-

Tvängslagren minskas med drygt 1 milj. m i förhällande till förslaget enligt prop. 1984/85:53. Minskningen i förhållande lill de verkliga lagren den 30 juni 1987 blir dock 0,6 milj. m, eftersom lagringsskyldigheten

123

har kunnat minskas efter årliga justeringar i prognoserna. Av tabellen framgår att tvångslagringsbehovel av bensin ökar med ca 500000 m'. Det tvångslagringsskyldiga föreslås la över hela bensinlagringen. EBU föreslår dock att ca 300000 m', vilket molsvarar ökningen av det totala lagerbehovet, inte nu lagras in. Förslaget innebär en temporär lättnad förde tvångslagringsskyldiga.

-

Bestämmelsen om den särskilda avdragsposten om 450000 m' råolja vid raffinaderierna tas bort fr. o. m. den I juli 1987.

-

Staten bör sälja eller hyra ut lediga utrymmen för bl. a. bensin och gasol.

Den fortsatta omstruktureringen av lagrens produktsammansätlning som förslaget innebär medför enligt EBU behov av ytterligare lagerutrym­men för bensin. Ett sätl all undvika detta skulle kunna vara att låta de tvångslagringsskyldiga äga ett gemensamt råoljelager och i motsvarande omfattning minska sina produktlager. Den närmare utformningen av en sådan lösning bör enligl EBU prövas av statens energiverk i samverkan med de lagringsskyldiga. 1 samband härmed kan ocksä en förnyad pröv­ning av ökningen av bensinlagringsbehovet göras.

Större delen av överskottet bör kunna säljas ut i börian av perioden. Bl. a. bör statens lager av råolja och oljeprodukter, fömtom flygdrivmedel, kunna säljas ut under lagringsåret 1987/88. Enligt en preliminär beräkning, som är grundad på en förbrukningsprognos för år 1986, blir förändringen i försörjningsberedskapsreserven för lagringsåret 1987/88 den som framgår av tabell 5.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

Tabell 5. Preliminär lagerförandring 1987/88 Jämfört med prop. 1984/85:53, samt faktisk lagerförändring jämfört med utfallet 1986/87. (1000 m')

Produkt

Kommersiella lager

Stålens*

Särskild"

Tvångslage]

-   lager (inkl.

lagring

Prop.

Utfall

råolja)

Prop.

Ulfall

1984/85:53

1986/87

1984/85:53

1986/87

Motorbensin

-

-

-   580

-

-2.58'

-233'

Flygbensin

-

-

3

-

-

-

Jetbensin

-H 20

0

-     18

-

Flygfotogen

-F 80

0

0

-

-

-

Fotogen

-

-

- 61

- 26

Dieselbrännolja

saml eldnings-

olja 1-2

- 75

0

-1182

-1-100

-648

-560

Eldningsolja 3-5

-200

0

-   424

-t-lOO

-340

- 32

Gasol

-

-

-   195

-

-t-212

-1-208=

Summa

-175

0

-2402

-1-200

-529

-177

' Av denna kvantitet föreslås 180000 m' lagras in,

 Gasolförbrukningen under 1985 och 1986 är mycket hög men sjunker sedan. Lagringsmålet bör fastställas till

atl inte vara högre än för 1991/92. Ökningen blir då 121000 m, vilket kan lösas genom att näringslivet köper

motsvarande del av statens lager.

' Lättbensin för kemiprogrammet om 59000 m' ligger utanför.

" Utfall 86/87 = prop. 1984/85:53,

Vad avser kol ligger numera hela lagringsskyldighelen redan hos förbm-karna. EBU föreslår ingen ändring härvidlag. Tvångslagringsbehovel för lagringsäret 1987/88 har preliminärt uppskattals till ca 1 milj. ton. Tillsam­mans med kommersiella lager beräknas försöriningsberedskapsreserven av kol till 1,1 milj. ton.

124

Vad gäller kostnader och finansiering anför EBU att staten kan sälja ut netto 2.5 milj. m' olja, till ett värde av ca 1,6 miljarder kronor (prisläge maj 1986), vilket medför en engångsförstärkning av statsbudgeten med motsva­rande summa. När omstruktureringen av lagren ägt rum uppstår även årliga kostnadsbesparingar i form av minskade drifts- och underhållskost­nader, vilka ej närmare beräknats. De tvångslagringsskyldigas lager kan minskas med ca I milj. m' i förhållande till beräkningarna i prop. 1984/85:53, motsvarande ett värde av 0,3 miljard kronor. Till följd av att lagren redan har kunnat minskas i större omfattning än vad som fömtsågs i samma proposition fär förslaget inga ekonomiska effekter. Hänsyn har då ej tagits till det föreslagna tillfälliga stoppet i utbyggnaden av bensininlag­ringen. Därtill kommer att den särskilda avdragsposten för raffinaderiernas råoljelager tas bort, vilket innebär att raffinaderierna kan använda hela sitt råoljelager för att fullgöra lagringsskyldigheten av produkter exkl. den del som är hänförlig till krigsreserven.

Kostnadsökningar uppslår för innehavare av oljekondenskraftverk och gasturbinanläggningar till följd av ökad lagring av olja för elproduktion i krig. Vidare medför förslaget smärre kostnadsökningar för sladsgasindu-slrin.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

1.8 Lagringsprocenttal

Enligt EBU:s mening försvinner en stor del av fördelen med metoden med procentuella lagringsmål om åriiga översyner görs. Administrationen hos tillsynsmyndigheten blir mer omfattande och de lagringsskyldigas över­blick över tvångslagringsäläggandet försvåras. Vidare medför översynerna att hänsyn tas till sädana smärre konsumtionsförändringar som inte har nägon reell inverkan på beredskapens upprätthållande - särskilt inle som definitiva uppgifter över konsumtionen aktuellt basår inle föreligger när procenttalen skall fastställas.

EBU föreslär att ett system med fasta lagringsprocenttal genomförs med början från lagringsåret 1987/88. Ett sådant system kan tillämpas utan att lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol behöver ändras.

De lagringsprocenttal som enligt EBU bör gälla för lagringsperidoen 1987/88-1991/92 redovisas i hemlig bUaga.

2 Remissyttranden

2.1 Remissförfarandet

Efter remiss har yttrande över betänkandet avgivils av överbefälhavaren, överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB), försvarets forskningsanstalt (FOA), transportrådel, statens industriverk, statens energiverk, statens vattenfallsverk (Vattenfall), 1984 års försvarskommitte, statens pris- och kartellnämnd (SPK), riksrevisionsverket (RRV), länsstyrelsen i Västerbot-lens län. Landstingsförbundet, Svensk Kärnbränslehantering AB (SKB), Svenska Gasföreningen, Svenska kommunförbundet. Svenska Kraftverks-föreningen, Svenska Petroleum Instilutet (SPI), Svenska Stenkolsimpor-

125

lörers Förening, Svenska Värmeverksföreningen, Sveriges Industriför-     Prop. 1986/87:95 bund. Sydgas AB, Sydkraft Naturgas AB.

Bilaga 12

Miljö- och energi­departementet

2.2 Allmänt

Slatens energiverk kan i allt väsentligt ansluta sig till de förslag och de bedömningar EBU gör. Förslaget innebär i flera fall att förenklingar i struktur och regler genomförs eller blir möjliga vilket verket välkomnar.

1984 års försvarskommitté betonar att det inte nu, dvs. i oktober 1986, är möjligt att la ställning lill försörjningsberedskapen på oljeområdet. Elt mot de övriga delarna av totalförsvaret avvägt förslag, grundat på kommitténs säkerhetspolitiska rapport, kommer att redovisas i kommitténs slutbetän­kande.

RRV anser sammanfattningsvis att utredningens analys är otillräcklig pä flera områden. Direktiven har följts men på en rad punkter är argumente­ringen allt för otydlig för att verket skall kunna tillstyrka utredningens förslag till total lagring och det statliga avvecklingsalternativel. När det gäller förslag angående övriga lagringsfrågor ansluter sig dock verket till utredningens synpunkter.

SPI vill inledningsvis väcka frågan om icke tiden nu är mogen att fä till stånd ett nytänkande inom det föråldrade tvångslagringsområdet. Enligt SPI har tvångslagringssystemet allt mer kommit att likna ett mycket bro­kigt lapptäcke, som är myckel svårt alt överblicka i hela dess vidd och konsekvenser. Vidare försvårar och komplicerar det nuvarande systemets konstmktion strukturförändringar inom oljeindustrin.

SPI hänvisar vidare bl.a. till att antalet dagars oljeförbrukning, som måste lagerhållas av de tvångslagringsskyldiga, har ökat dramatiskt. Från att för några år sedan ha motsvarat tre till fem månaders konsumtion, tvingas nu de lagringsskyldiga enligt SPI att hålla sex till åtta månaders förbrukning i lager.

Vidare anför SPI bl. a. att det starkt torde kunna ifrågasättas om det kan vara rimligt att det för försvarsmakten och för folkförsörjningen livsviktiga behovet av oljeprodukter för krig och avspärrning skall lagras inom ramen för en kommersiell verksamhet. Utifrån alla rimliga aspekter borde enligt SPI i StäUet ansvaret för dessa slag av beredskapslager åvila i första hand staten.

SPI hemställer att regeringen kallar oljeindustrin till överläggningar för att förutsättningslöst pröva, hur beredskapsintressena i framtiden kan säkerställas inom oljeområdet och hur den långsikliga fördelningen av det ekonomiska ansvaret kan delas mellan stat och näringsliv. I avvaktan på sådana överläggningar hemställer SPI vidare att betänkandet icke läggs till grund för en proposition till riksdagen saml att staten icke f. n. säljer ut den råolja och de produkter staten beredskapslagrar.

Sveriges industriförbund ansluter sig i princip till den allmänna inrikt­ningen av förslagen i betänkandet men har avvikande mening i vissa frågor.

126

2.3 Planeringsförutsättningar

Prop. 1986/87:95

FOA anser att kunskaps- och beslutsunderlaget inför ställningstagandena till försöriningsberedskapen bör breddas med en känslighetsanalys som belyser hur beredskapen påverkades om importnivåerna blev lägre än de antagna och/eller om försöriningsberedskapen blev väsentligt annorlunda.

Transportrådel anser att det inte är möjligt att ransonera bensin så hårt under ett förkrigsskede som EBU förutsätter om transportsektorn inte skall bli gränssättande för produktionen.

ÖCB framhåller bl. a. att ett antagande att importen av olja och oljepro­dukter kommer att vara ca 40% av normal fredsmässig import innebär ett höjt säkerhetspolitiskt risklagande som enligt ÖCB ligger på gränsen till vad som kan accepteras utan att den säkerhetspolitiska grundvalen rubbas.

Statens energiverk kan ansluta sig till den avvägning som utredningen gjort mellan importnivåer, försöriningsnivåer och uthållighet.

Flera remissinstanser anser att antagandet om krisimport har satts för lågt.

SPK uttalar att det främst är förmågan och viljan att betala marknadspris som avgör om Sverige erhåller oljeleveranser vid ett eventuellt utlands­bortfall. Sveriges betalningsförmåga lorde enligt bl. a. SPK vara minst lika hög som hos de andra konsumentländerna, som Sverige som neltoköpare måste konkurrera med. Vidare kommer enligt SPK sannolikt oljeproduk­tionen att öka i flera områden, åtminstone under den nu aktuella program­perioden 1987/88-1991/92. Det kan bl.a. med hänsyn härtill enligt SPK övervägas att något öka den antagna krisimporten om 40% av det normala.

Enligl RRV finns det en genomgående tendens i analyser och beräkning­ar att utredningen lägger sig pä höga nivåer. Det fär till följd att lagringsni-vån när det gäller olja kan ha övervärderats kraftigt. Bortfallet av olja vid fredskris sätts enligt direkfiven och efter samråd med ÖEF lill 60% samti­digt som utredningen visat atl den sannolikt skulle vara mindre, ca 25%. Vid beräkningar av lagringsbehovet av bensin har utredningen utgått ifrån en höjd konsumtionsstandard, från 41 till 45 % i förkrigsskedet samt 25 till 38 % vid krig, utan att analysera orsakerna närmare. När det gäller lagring­en av gasol är utredningen enligt RRV ytterst knapphändig. I ett särskilt yttrande i betänkandet lämnas en kompletterande utredning. I denna påvi­sas risker för överdriven lagring av gasol.

RRV anser att utredningen borde beräknat och redovisat alternativa lagringsnivåer vid olika antaganden om importmöjligheter, försörjningsni­våer, energipriser m. m.

Svenska gasföreningen anser alt man bör kunna räkna med minst 50% import under fredskris samt att "lagringsprocenlen" för naturgas och naturgasersättning bör sättas avsevärt lägre än för olja.

SPI anser att importen under förkrigsskedet bör antas uppgå till 50% av den normala. Sveriges Industriförbund uttalar att 50% bör vara den natur­liga nivån för krishandeln om man vill följa direktiven. T. o. m. direktivens låsning lill 50%> kan ifrågasättas enligt förbundet.

Svenska Stenkolsimportörers Förening anser alt importnivån för kol i vart fall inte bör sättas lägre än 65 %.

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

127

Prop. 1986/87:95

2.4 Prognos över energikonsumtionen

SPK anser att utredningen borde ha räknat med ett högre oljepris pä grund

Miljö- och energi­departementet

av energiskattehöjningar vilket skulle reducera användningen år 1992 och     *j"aga

därmed lagringsbehovet.

2.5 Ersättning med inhemsk energi

Vad gäller att ersätta eldningsolja med ved och el ifrågasätter ÖCB i och för sig inte riktigheten av gjorda beräkningar. ÖCB vill dock peka på sårbarheten i eldistributionssystemet.

Landstingsförbundet anser att det bör studeras hur snabbt en omställ­ning till vedeldning kan ske.

2.6 Särskilda lagringsfrågor

Oljekondenskraftverk och gasturbinanläggningar

Vattenfall och Svenska Krafiverksföreningen tillstyrker förslaget att öka oljekondenskraftens lagringsåläggande från 400000 till 500000 m' olja.

Enligt Vattenfall är det knappast rimligt att ställa så extremt stora krav på lagringsskyldighet för ägare lill gasturbinanläggningar som görs i be­tänkandet.

Vattenfall tillstyrker utredningens förslag i den hemliga bilagan beträf­fande gasturbinanläggningarnas lagringsåläggande. Vattenfall liksom Kraftverksföreningen avstyrker däremot utredningens förslag att gastur­binanläggningarnas lagringsåläggande ökas med 100000 m

Kraftverksföreningen uttalar att gasturbinanläggningarnas lagringsåläg­gande är tillräckligt omfattande redan i dagsläget och föreslår att viss nedsättning skall kunna medges i speciella fall.

Raffinaderiernas råoljelager

Förslaget atl raffinaderierna skall få tillgodoräkna sig hela sina råoljelager för att fullgöra sin lagringsskyldighet tillstyrks av statens energiverk. Ver­ket påpekar att del inte innebär nägon saklig förändring.

KommersieUa lager

ÖCB har ingen invändning mot beräkningen av kommersiella lager. Trans­portrådet anser att det bör finnas minst 200000 m' dieselbrännolja i gårds­cisterner, dvs. minst dubbelt så mycket som enligt EBU:s uppfattning.

Inlagring

EBU:s förslag alt begränsa möjligheterna lUl inlagring och all skärpa sanktionerna avstyrks av statens energiverk som dock är positivt till att gå igenom mtiner och tillämpningsregler för inlagringen. Även SPI anser atl det generella inlagringstillslåndet bör bibehållas.

128

Vinterdispenser

Förslaget att vinterdispenser skall avvecklas helt utom för sladsgas stöds av statens energiverk. Svenska Värmeverksföreningen och Sveriges Indu­striförbund förordar däremot att vinterdispenser för olja bibehålls. Värme­verksföreningen anser att vinterdispens för kol bör införas.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

Tröskeleffekten

Liksom utredningen anser ÖCB att det inte är motiverat med särskilda regler för att minska eller eliminera den s. k. tröskeleffekten.

Beredskapen för spiltvärmekonsumenter

ÖCB biträder utredningens förslag liksom statens energiverk, Landstings­förbundet och Svenska Värmeverksföreningen.

Beredskapslagring av kärnbränsle

EBU anser att det inte finns skäl att nu ändra principerna för kärnbränsle­lagringen eller att ändra storleken av beredskapslagret. SKB ansluter sig till utredningens bedömning.

Fredskrislagring av kol

ÖCB liksom Svenska Stenkolsimportörernas Förening delar utredningens uppfattning att skäl saknas för att bygga upp ett fredskrislager av kol.

2.7 Lagringsbehov

Vad gäller lagringsmålen för olja och kol om 10,5 milj. m' respekfive 1,2 milj. ton kol kan ÖCB i konsekvens med vad man sagt angående plane­ringsfömtsättningarna acceptera dem med tvekan. En följd av förslagen är enligt ÖCB att man behöver lagra ytteriigare 45000 ton nafta. ÖCB uttalar att kostnaden för en sådan ytterligare investering uppgår till 60 milj. kr. som måste tillföras ÖCB.

SPK anser att användningen av olja år 1992 och därmed lagringsbehov har beräknats för högt.

Svenska gasföreningen anser att en höjning av lagringsprocenten för stadsgasråvara inte bör genomföras eftersom det leder fill investeringar som endast får något års utnyttjande samt att förslagen beträffande lagring av gasol inte är tillräckligt underbyggda för att ligga till grund för beslut.

Svenska Kommunförbundet pekar på några faktorer som enligt förbun­det kan innebära siörre lagringsbehov än vad prognoserna visar:

-

antagen elprodukfionskapacitet räcker inte för att ersätta både olja och naturgas i beräknad omfattning

-

anspråk från spillvärmeleverantörer

-

långsam omställning från olja till inhemska bränslen.

129

9   Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 95. Bilagedel

SPI uttalar att fredskrisreserven bör minska från nuvarande 90 dagars till 60 dagars förbrukning.

Vidare anser SPI att lagerbehovet av motorbensin bör baseras på en förbrukning av ca 5,0 milj. mVår och en konsumtionsstandard under för­krigsskedet på 41 % och under krig/neutralitet på 25%, dvs. samma stand­ard som beslöts år 1981.

I fråga om kol anser Svenska Värmeverksföreningen att lagringskravet bör begränsas till 40%. Vidare bör enligt föreningen generellt dispenskrav införas som tar hänsyn till snabb omställbarhet av kolpannor till inhemska bränslen.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.8 Lagrens fördelning mellan staten och övriga lagringsskyldiga m. m.

EBU har föreslagit atl statens lager av råolja och oljeprodukter förutom jetbensin, flygbensin och flygfotogen säljs ut.

Remissopinionen är i huvudsak negativ till EBU:s förslag.

ÖCB har inga invändningar mot förslaget vad gäller oljeprodukter men motsätter sig avvecklingen av den statliga räoljelagringen. Det viktigaste skälet för att behälla statlig råolja i lager är enligt ÖCB att tillförsäkra statsmakterna en viss handlingsfrihet i inledningsskedet av en kris då ransoneringslagen ännu inte satts i tillämpning. Att nu sälja råolja och kanske tvingas att köpa sådan till ett högt pris i inledningen av en kris såsom varit fallet under 1970-talets kriser är dålig ekonomi. ÖCB anser därför att staten skall behålla 1,6 milj. m' råolja som återstår den 30 juni 1987 efter tidigare beslutade försäljningar.

Om den av EBU föreslagna försäljningen av de sista 1.6 milj. m' råolja och samtliga färdigprodukter skall äga rum bör detta enligt ÖCB av pris-och marknadsmässiga skäl göras under tre budgetår med beaktande av de affärsmässiga aspekterna. Om ÖCB:s förslag att enbarl sälja färdigpro­dukter vinner gehör bör detta ske under två budgetår.

Från eventuella intäkter av försäljningen bör enligt ÖCB avdelas medel för ÖCB:s lagring av nafta och för avveckling av de anläggningar som inle längre skall bevaras av beredskapsskäl.

FOA framhåller alt eftersom nya oljekriser inte är uteslutna kan en utförsäljning av de statliga råoljelagren bli ett steg i ett ogynnsamt hand­lingsmönster som innebär att staten köper olja när den är dyr och säljer när den blivit billig. Detta är enligl FOA inte i och för sig ett tillräckligt skäl att avstå från en utförsäljning, men förhållandet borde vägas in i analysen. Vidare anser FOA all en mer utförlig analys borde ha gjorts av det handlingsutrymme råoljelagring och inhemsk raffineringskapacitet inne­bär.

Transportrådet ifrågasätter det lämpliga i att sälja ut de statliga lagren ur säkerhetspolitisk och ekonomisk synvinkel.

Enligt SPK:s mening torde den föreslagna utökningen av bensinlagring­en kunna reduceras om de stadiga råoljelagren bibehålls i tillgängliga bergmm. En sädan lösning skulle enligt SPK totalt för landet innebära lägre kostnader än en utökad lagring av bensin. Landstingsförbundet anser att med det,antal osäkerhetsfaktorer som

130

redovisas i betänkandet bör en större del av de statliga lagren av råolja bibehållas åtminstone tills osäkerheten kring dessa faktorer undanröjts.

Svenska kommunförbundet framför likartade synpunkter. Kommunför­bundet uttalar vidare att värmeverkens kunder redan har varit med om att finansiera de statliga oljelagren. Förbundet anser det inte skäligt att dessa kunder återigen tvingas finansiera beredskapslagringen av olja. Därför förordar förbundet att de av fjärrvärmeabonnenterna bekostade statliga oljelagren behälls, eller att vinterdispensen behälls även fortsättningsvis.

SPI, liksom även Sveriges Industriförbund, förordar att statens och näringslivets lager minskas procentuellt lika mycket.

Även Svenska Värmeverksföreningen framför synpunkter av liknande slag. Föreningen anser alt det statliga beredskapslagret bör bibehållas samt atl det minskade lagringsbehovet fördelas mellan staten och förbmkarna. Om det statliga lagret avvecklas yrkar föreningen alt lagret återgår lill dem som finansierat uppbyggnaden, dvs. förbrukarna, och att ersättning till staten utgår endast för den del av lagret som finansierats av aUmänna medel.

Vidare förordar SPI i fråga om gasol atl Ivångslagringen inte höjs, utan fastställs till nuvarande 25% av basmängden.

Prop. 1986/87:95

Bilaga 12 Miljö- och energi­departementet

2.9 Lagringsprocenttal

EBU:s förslag om fasta lagringsprocenttal tillstyrks av bl.a. Svenska Vär­meverksföreningen.

131

Bilaga 12:2     Prop. 1986/87:95

Leveransberedskap Naturgas

Sammanfattning av och remissyttranden över en rapport utarbetad av Swedegas AB

Innehåll

1

Sammanfattning av Swedegas AB:s rapport Leveransberedskap  132 Naturgas         

2

Remissyttranden................................................    134

2.1

Remissförfarandet.......................................... 

134

2.2

Tekniska lösningar ........................................ 

135

2.3

Beredskapskrav ............................................ 

137

2.4

Kostnader ................................................... 

138

2.5

Förslag om ytterligare utredningar om naturgaslagring         

140

2.6

Övrigt ........................................................ 

141

I Sammanfattning av Swedegas AB:s rapport Leveransberedskap Naturgas

Swedegas AB har på industridepartementets begäran i samråd med Sydgas AB och Svenska Gasföreningen utrett hur försörining av naturgaskunder under avspärrnings- och krislägen skall kunna ske. Vissa riktlinjer beträf­fande utformningen av rapporten har erhållits från en särskild grupp på departementet som har följt utredningsarbetet.

Syftet är att redovisa leveransberedskapsalternativ samt att föreslå en handlingsplan för hur en tillfredsställande långsiktig lösning skall utformas för den nu aktuella naturgasmarknaden inom Sydgas- och Västgasområ-dena motsvarande ca 7 TWh/år (700 milj. m gas).

Gällande lagar och förordningar föreskriver i princip samma bered­skapsskyldighet för naturgas som för olja och kol. För naturgas gäller att skyldighet att vidta beredskapsåtgärder åvilar storförbmkare (med årsför­bmkning större än 5 milj. m'/år) och gasdistributörer. De senares skyldig­het gäller dock tills vidare enbart att vidta åtgärder för uppvärmning av bostadsområden vid avbrott i gastillförseln. Storförbrukarnas bered­skapsåtgärder förutsätts tills vidare ske genom beredskapslagring av er­sättningsbränsle, normalt olja.

För eldningsolja och kol gäller för lagringsäret 1985/86 att ca 60% av årsförbrukningen 1984 skall lagras. Lagringsskyldighet för naturgas in­träder den Ijuli 1986.

Swedegas förordar i rapporten att försöriningsberedskap på lång sikt skall ske genom lagring av naturgas i bergrum. För de ekonomiska kalky­lerna blir lagringsprocenlen av stor betydelse. Om denna sätts på samma nivå som i dag gäller för olja och kol blir kravet på lagring av naturgas långtgående och så vilt Swedegas vet siörre än i något annat land där gaslager endast motiveras av kommersiella skäl.

Naturgas är en för Sverige ny energiform som 1985 introducerats i

132

Sydsverige. Som andra nya energislag har naturgasen svårt att lill en Prop. 1986/87:95 börian ekonomiskt hävda sig pä en redan etablerad energimarknad. Natur­gasens fysikaliska egenskaper medför att den är dyr att lagra och den kan genom höga krav pä beredskapslagring få mycket höga initialkostnader. Skall det bli ekonomiskt möjligt för Sverige att i högre grad utnyttja den miljövänliga naturgasen fordras därför en lösning som innebär att ekono­min även under inlroduktionsfasen blir acceptabel. Swedegas jämför med oljesidan dar motsvarande problematik mildrades genom att en subven­tionerad successiv uppbyggnad av beredskapslager skedde under 1960-talet.

Fyra system har utvärderats, nämligen naturgaslagring i bergrum, LPG (gasol), SNG (substitut för naturgas) - här i form av bränngas från kracker i Stenungsund - och LNG (naturgas kyld till vätskefas) - här i uppank­rade surplusfarlyg.

1 samtliga alternativ har beaktats tidsaspekten, optimeringen av behov av leveransberedskap fömtom för beredskapslagring, även för tekniska avbrott, säsongsutjämning samt peakshaving (spetslasl).

Följande analysresultat har erhållits.

Utvärderingsresultat

Kostnader

Bergrum

LPG

LNG

SNG

milj. kr.

Investering'

700

300

425

125

Bränsle'

760

795

780

795

Drift och underhåll

ärligt

17

19

63

21

Lager i Danmark

-

21

-

21

Beredskapslager'

440

220

300

90

Beredskapslager

kostnader öre/kWh

fr.o.m. 1985"

1,25

1,08

1,29

1,03

Värderingskriterier

Skyddsaspekt

-1-

+

-

-

Leveranssäkerhel

-1-

-1-

4-

0

Flexibilitet inkl. ledningssystenr

1     4-

4-

0

-

Lokalisering

0

-(

0

Säsongslager i Danmark

-H

-

- 

Osäkerhet i pris pä LPG

+

-

-1-

-

' Fasl penningvärde totalintegrerat syslem inkl, peak och säsongslager,  Summa nuvärde 30 år 6% ger nuvärdesfaktor ca 14, ' Enbart inveslering i beredskapslager.

'' Enbart beredskapslagerkoslnad i öre/kWh räknat på 30 är 6% ekvivalent tidsperi­od och gasvolym.

-

LNG-alternativet kan av ekonomiska skäl och med hänsyn till svårighe­ten att genomföra det avföras som orealistiskt.

-

SNG-alternativet med krackern i Stenungsund bedöms ej böra ingå i en långsiktig lösning, men kan vara användbart medan en annan långsiktig lösning etableras.

-

LPG-alternalivet liksom SNG-alternativet baseras på känd och säker teknik men båda är kostnadsmässigt mycket beroende av priset på

gasol. I båda alternativen ingår som komplement för säsongsuljämning

I33

hyra av naturgaslager i Danmark.

10   Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 95. Bilagedel

-      Bergrumslagring innebär den bästa lösningen, varför det förordas en     Prop. 1986/87:95

utveckling av denna metod. Skulle det uppstå tekniska svårigheter atl

använda bergrum, kan i första hand LPG-alternativet i stället realiseras.

-      Beredskapslagringskravet har en kostnadsbelastning på gaspriset av

storleksordningen 1,5 öre/kWh som real kostnad i genomsnitt för beräk­

ningsperioden allt räknat på volymen naturgas som kräver gasformigt

ersättningsbränsle. Detta utgör 34 gånger så hög kostnad som motsva­

rande krav i dag skulle ge för nyetablerade oljebolag.

Investeringarna för genomförandet av den långsikliga lösningen torde

för perioden till färdigt bergrum uppgå till 440 milj. kr. för bergrumsinve-steringen. Investeringen i bränsle uppgår till ca 180 milj. kr. inkl. inköp av naturgas för lagring men exkl. kvarvarande beredskapslagrad eldningsolje­volym.

Industridepartementet har i en utredning fått belyst hur större industri­kunder inom Sydgasområdet kan fä sin energiförsörining tryggad av "icke naturgasberoende" system vid extrema kriser. En nyligen utförd försöri-ningsutredning avseende Varberg har kommit till samma resultat. Utred­ningarna visar att övriga kunder vid gastillförselavbrott kan få omkring 50% av sin energiförsörining via elnätet. Denna ellillförsel kan väl tillgo­doses dä elenergiefterfrågan minskar vid krislid. Ur beredskapssynpunkt kan vissa kostnader för elnätsförstärkning bli aktuella.

Kärnkraftproducenterna som nu medverkar till alt introducera naturga­sen lagrar för närvarande bränsle i beredskapssyfte i en omfattning vilken överstiger myndigheternas krav. Vid en beredskapssituation borde natur­gasen därför tillgodoräknas viss beredskap i form av kärnkraftel.

Mot bakgrund av den hårda kostnadsbelastning som nuvarande bered-skapslagringskrav medför bör ytterligare belysas vissa av de grundläggan­de fömtsättningarna för fastställande av lagringsprocenten för naturgas. Detta gäller t.ex. antagandena om de sannolika gasleveranserna under avspärrning liksom möjligheterna att under en övergångstid använda el som back-up alternativ i större utsträckning.

2 Remissyttranden

2.1 Remissförfarandet

Efter remiss har yttranden över Swedegas AB:s rapport Leveransbered­skap Naturgas avgelts av överbefälhavaren (ÖB), överstyrelsen för ekono­miskt försvar (ÖEF), statens industriverk (SIND), statens energiverk, statens vatlenfallsverk (Vattenfall), statens pris- och kartellnämnd (SPK), sprängämnesinspekfionen, statens planverk, länsstyrelserna i Malmöhus län och i Hallands län, Malmö kommun, Helsingborgs kommun. Svensk Kärnbränslehantering AB (SKB), Svenska Gasföreningen, Svenska Kom­munförbundet, Sveriges Industriförbund, Sydgas AB, Sydkraft Naturgas AB.

Vidare har yttrande kommit in från dels Göteborgs kommun, dels Avesta AB och Conswede AB gemensamt.

Vid utsändandet av remissen angavs att remissbehandlingen i första

134

hand borde inriktas på frågan om vilken teknisk lösning för den långsiktiga     Prop. 1986/87:95 beredskapen som är lämpligt med beaktande av kostnaderna för denna och lämplig beredskapsnivå.

2.2 Tekniska lösningar

Swedegas AB har i rapporten redovisat fyra olika tekniska system för försöriningsberedskap för naturgaskunder, nämligen lagring av naturgas i bergrum, LPG (gasol), SNG (substitut för naturgas) - här i form av bränngas från kracker i Stenungsund - och LNG (naturgas kyld till vät­skefas) - här uppankrad i surplusfartyg. Swedegas AB förordar i rappor­ten att försöriningsberedskapen på lång sikt skall ske genom lagring av naturgas i bergrum.

Det överväganden antalet remissinstanser som lar upp frågan om olika tekniska lösningar för lagring av naturgas förordar lagring i bergrum.

ÖB förordar valet av lagring i bergrum främst med hänsyn till leverans­säkerheten, skyddsaspekterna, lokaliseringen och att säsongsutjämnings-lager i Danmark inte erfordras.

ÖEF biträder uppfattningen atl lagring av naturgas i ett centrallager i berg är den lämpligaste lösningen på sikt men anser att tekniken är relativt oprövad varför det är angeläget att insatser görs för utveckling av denna metod.

Vattenfall bedömer att den teoretiska grunden för gaslagring i oinklädda bergrum är god. Beträffande inklädda bergrum bedömer Vattenfall atl den utformning som beskrivs i rapporten inte torde vara lämplig.

Länssryrelsen 1 Malmöhus län tillstyrker det alternativ för leveransbe­redskap av naturgas som innebär ett trestegsförfarande där skilda tekniker tillämpas under olika tidsperioder beroende på tillgängligheten för olika system och där slutmålet är beredskapslagring i bergrum i kombination med konventionell oljelagring. Länsstyrelsen anser att alternativet är en optimering med hänsyn till de krav som kan ställas på ett beredskapslag-ringssystem samtidigt som det är ekonomiskt acceptabelt.

Länssryrelsen i Hallands län är av uppfattningen att bergmmslagring av naturgas ger de flesta fördelarna även om det medför högre kostnader än övriga alternativ.

Malmö, Helsingborgs och Göteborgs kommun samt Sydgas AB anser att bergrumslagring av naturgas i gasfas utgör den bästa långsiktiga lös­ningen av beredskapsfrågan.

Kommunförbundet har inga synpunkter på valet av teknik men anser att gasbranschen, som har det slutliga ansvaret för gasleveranserna, också bör välja en teknik som ger hög leveranssäkerhet.

Statens energiverk finner för sin del ingen anledning att ifrågasätta Swedegas rangordning av de utredda alternativen.

SPK har inga principiella invändningar mot den tekniska lösning som föresläs.

Svenska Gasföreningen känner sig tveksam till att man redan nu skall ta ställning lill vilken lagringsform som bör väljas.

Industriförbundet framhåller att metoden att lagra naturgas under högt

135

tryck i bergrum är helt oprövad. Ett betydande utvecklingsarbete återstår     Prop. 1986/87:95 fortfarande. Del är därför enligt förbundet omöjligt atl i dag avgöra om den föreslagna metoden är lämplig från ekonomiska och tekniska synpunkter.

Några remissinstanser berör även de andra föreslagna tekniska lösningarna.

Länsstyrelsen i Hallands län anser att även bergrumslagring av gasol kan vara etl godtagbart alternativ men att det medför vissa risker. Försla­get om att utnyttja krackeranläggningen i Stenungsund är ett alternativ med stora begränsningar, bl.a. kräver processen importråvaror, vilket försvagar systemet som ett långsiktigt alternativ. Alternativet att ankra upp tankfartyg som lagerplatser anser länsstyrelsen som orealistiskt. Det utgör inle bara ett problem för den fredstida räddningstjänsten utan inne­bär också ett sårbart system mot sabotage och krigshandlingar.

Öffanser att om lagring av naturgas i bergrum inte är genomförbar bör lagring av LPG/propan vara de närmast liggande alternativet eftersom det bygger på känd teknik. En gasoUagring har emellertid andra nackdelar eftersom gasolen inte kan transporteras i huvudledningen utan kräver en omfattande distribution.

Vattenfall pekar på olika nackdelar med alternativen LPG, SNG och LNG med framhåller att det ännu är för tidigt att ta definitiv ställning till vilken slutlig lösning som skall väljas.

Malmö kommun framhåUer att en fuUständig utvärdering bör göras mellan olika tekniska lösningar och att man även bör överväga om en lagerelablering i Danmark är genomförbar.

Sydkraft Naturgas AB anser atl det fortsatta utredningsarbetet bör kon­centreras på de båda bergrumsalternativen men med beaktande av möjlig­heterna för en LNG-lösning, som skulle ge stor flexibilitet. De föreslagna alternativen för en övergångslösning betecknas som mindre lämpliga. SNG är för sårbart och kan ge tekniska problem när det kopplas in på högtrycks-systemet. LPG kan bl.a. medföra en fördyring med anledning av skärpta krav vid lokalisering.

Alternativ lagring, dvs. lagring av andra bränslen än naturgas för nalurgaskunder, diskuteras av några remissinstanser.

Enligt statens energiverks uppfattning finns inget atl invända emot att andra bränslen utnyttjas för atl tillgodose beredskapskraven. Det kan tvärtom vara att föredra om beredskapskraven därigenom uppfylls till lägre kostnad. Vissa verksamheter förutsätter dock att ett gasformigt bränsle finns. Del är enligt verket nödvändigt alt dessa kunder förses med gas även i krissituationer. En kritisk punkt i en utredning om naturgaslag­ring är därför enligt verket hur stor denna gasspecifika andel är. Energiver­ket anser att även andra beredskapslösningar än lagring av gas bör behand­las utförligare innan slufiig ställning kan tas till förslagel om bergmmslag­ring.

Med tanke pä kostnaderna finns det enligt SIND anledning atl allvarligt söka efter alternativa metoder till beredskapslagring, eller genom ökad flexibilitet hos gaskunderna möjUggöra ett utnyttjande av andra ttUgängliga energiformer i händelse av en störning.

Även VattenfaU pekar pä att det behöver ytterligare klarläggas humvida

136

andra delar av naturgasmarknaden än den större industrin kan få sin     Prop. 1986/87:95 beredskapsförsörjning permanent löst genom oljelagring.  Vidare pekar Vattenfall på att elsektorns möjligheter att inte bara temporärt utan pä läng sikt klara beredskapsförsörjningen för delar av nalurgasmarknaden bör ytterligare undersökas.

Svenska Gasföreningen anser också att alternativ energi, lagring av andra bränslen, lagring av utrustningar, produktionsplaner för apparater etc. bör uppmärksammas. Föreningen anser att en omfattande beredskaps­lagring av just naturgas som enda lösning av beredskapsfrågan inte är ekonomiskt rimlig.

2.3 Beredskapskrav

ÖB framhåller att leveranssäkerheten gentemot K-företag måste säkerstäl­las och betonar att reservalternativ för dessa företag bör fastställas i planeringsfasen.

ÖEF anser att man beroende pä storleken av lagringen av sårbarhetsskäl bör överväga en uppdelning av anläggningen på exempelvis tvä enheter. Enligt ÖEF:s uppfattning bör en principiell lösning av naturgasberedska­pen vara att naturgas lagras i sådan omfattning alt den tillgodoser bered­skapen för samtliga gaskunder. Vad gäller nuvarande provisoriska lösning med elutrustning bör den helt ersättas med lagring av naturgas. Däremot vill ÖEF inte motsätta sig att storförbrukarnas beredskap för naturgas även på längre sikt sker i form av oljelagring.

Statens energiverk betonar att beredskapstryggheten för naturgasanvän­darna skall vara lika hög som för andra importbränsleanvändare.

Kommunförbundet anser att staten har ejt ansvar för att bevaka att beredskapskraven blir samma för alla importbränslen.

Länssryrelsen i Malmöhus län understryker betydelsen av att naturgas-användarna får en försöriningssäkerhet under kriser och krig som är i nivå med den som gäller för brukare av andra energislag.

Länssryrelsen i Hallands län pekar särskilt på fördelarna med bergmms­lagring vad gäller minskad sårbarhet mot krigshandlingar och sabotage. Även för den fredstida räddningstjänsten innebär detta alternativ de minsta riskerna. Länsstyrelsen påtalar emellertid de brister som finns under upp­byggnadstiden då relativt omfattande hantering och lagring av gasol blir nödvändig.

Sprängämnesinspektionen konstaterar alt regler kring de konkreta be­redskapsalternativen saknas och framhåller att inspektionens avsikt är att tillsammans med berörda myndigheter skapa en säkerhetsnivå som är i paritet med övriga naturgasanläggningar.

Med hänsyn till nuvarande försögning från Danmark och framtida ytter­

ligare försörjningsmöjligheter delar Vattenfall bedömningen att naturgasen

bör vara helt undantagen från krav på försöriningsberedskap för freds­

kriser. Vidare bör man enligt Vattenfall kunna räkna med en väsentligt

högre imporlandel än 26% under elt avspärrningsskede. Vallenfall pekar

vidare på att ett sätt alt minska beredskapskraven vore att tUlåta alt alla

137

lagringsbehov under normala fredsförhållanden får tillgodoses med hjälp     Prop. 1986/87:95 av beredskapslagrel.

Enligt Kommunförbundets mening förefaller det inle övertygande all naturgasleveranser frän Nordsjön kommer att fortgå ostörda i ett läge när stridshandlingar utbryter i Europa. Härtill kommer att en naturgasledning enligt Kommunförbundet är väsentligt mera sårbar än t.ex. de oljetran­sporter som Swedegas i andra sammanhang jämför gasen med.

Enligt SIND är det angeläget att beredskapsreglerna för naturgas sä snart som möjligt fastläggs dä en utvidgning av naturgasanvändningen nu är aktuell och presumtiva gaskunder bör få den fullständiga kostnadsbilden redovisad. Det är enligt SIND en rimlig utgångspunkt att beredskapsskyl-dighelen skall delas lika mellan importerade bränslen men genom den uppnådda riskspridningen kan kraven pä vart och elt av energislagen sänkas. Dessutom bör också viss hänsyn tas till det enskilda bränslets förutsättningar.

Helsingborgs kommun framhåller att under introduktionsfasen måste orimliga kostnader för beredskapslagring undvikas, t. ex. genom att under en övergångsperiod acceptera en relativt låg beredskapsnivå. Tillgängliga resurser bör koncentreras på att få till stånd en långsiktlig lösning.

Enligl Gasföreningen gäller allmänt att riskerna för leveransstörningar förknippade med såväl tekniska fel som sådana situationer som medför importbegränsningar är mycket små för ett välutvecklat naturgasnät med flera inmatningspunkter. Den viktigaste långsiktiga leveransberedskapsät-gärden bör därför vara att fortsätta utbyggnaden av nalurgassyslemet så att anknytning kan åstadkommas med flera system än det själländska.

Industriförbundet förordar att den lösning som nu tillämpas inom Sydgas AB:s försöriningsområdet skall gälla tills vidare även inom andra områden. Förbundet anser alt del är för tidigt alt la ställning till hur beredskapen för naturgas skall lösas på lång sikt. Naturgasens betydelse i energiförsöri­ningen är än så länge obetydlig. Att avvakta ett bättre beslutsunderlag torde därför inte medföra några allvariiga konsekvenser ur beredskapssyn­punkt.

2.4 Kostnader

Vad gäller kostnaderna för den föreslagna lösningen har ÖEF den princi­piella uppfattningen alt varje importerat energislag skall bära kostnaderna för beredskapen. Swedegas har i sin utredning räknat med vissa bidrag från statens sida. Den jämförelse som gjorts med beredskapslagringen av olja utgår enligt ÖEF från oriktiga utgångspunkter beträffande relationen mel­lan kommersiella lager och tvångslager.

En subventionering av naturgasens leveransberedskap bör enligt SIND

inte komma i fråga då naturgasen enligt tidigare angivna förutsättningar

skall introduceras på kommersiella grunder. SIND framhåller vidare att

frågan om beredskap för naturgaskunderna i gruppen mindre och mellan­

stora företag måste klaras ut och det på ett sätt som inte ekonomiskt

missgynnar dessa förelag i förhållande Ull andra icke gasanvändande före­

tag.

138

Slatens energiverk konstaterar att kostnaderna för lagring av naturgas i Prop. 1986/87:95 bergrum är hög. Eftersom det är en relativt liten del av den totala naturgas­marknaden som fordrar att naturgas lagras, kan det vara svårt att motivera varför hela marknaden skall vara med och bära kostnaderna för lagring. De stora induslrikunderna lagrar ju olja själva till en betydligt lägre kostnad. Energiverket framhåller vidare att det från energipolitiska utgångspunkter inte finns anledning att bevilja beredskapslagring av naturgas större eller mindre bidrag än andra bränslen.

Vattenfall anser atl den i utredningen angivna beredskapslagringen utgör en så allvarlig kostnadsbelastning atl naturgasintroduktionen allvarligt för­svåras. Vattenfall anser vidare att det är rimligt att naturgasen erhåller stöd på liknande sätt som skett för andra energiformer.

SPK har inte bedömt de ekonomiska konsekvenserna av beredskapslag-ringskraven pä naturgas. Behovet av beredskapslagring bör dock inte främst bestämmas av lagringskostnaderna utan av kraven på försörjnings-trygghet. SPK pekar på att om kraven på uppbyggnad av beredskapslager medför att initialkostnaderna för uppbyggnaden av naturgassystemet blir för hög för att naturgasen skall kunna hävda sig i konkurrensen med andra energislag, kan det motivera att lageruppbyggnaden stöds med statliga medel på samma sätt som vid uppbyggnaden av beredskapslager av olja. Merparten av beredskapslagren av olja har ytterst finansierats av konsu­menterna. Konsekvenserna för lagring av naturgas bör enligt SPK pä motsvarande sätt huvudsakligen bäras av distributörerna och därmed slut­ligen av användarna av naturgas för att kostnads- och konkurrensneutrali­tet skall föreligga gentemot olja och kol.

Malmö kommun anser att under en introduktionsfas måste beredskaps­kravet finna sådana lösningar alt naturgasen inte belastas med kostnader som omöjliggör en marknadsuppbyggnad. Malmö kommun utgår från att staten är beredd att ekonomiskt kompensera Sydgasprojektet om ätgärder vidtas under konsortialavtalets giltighetslid som innebär en ekonomisk belastning pä Sydgasprojektet.

Även Helsingborgs kommun konstaterar att speciella förutsättningar gäller för Sydgasprojektet och framhåller att ytterligare ekonomisk belast­ning inte kan bäras av projektet.

Göteborgs kommun framhåller alt introduktionen av naturgas kommer att avsevärt försvåras om naturgasen belastas med samma höga krav på beredskapslagring som oljan.

SKB anser att varje energislag skall bära sina egna kostnader. Således bör naturgasförelagen finansiera de beredskapslager som erfordras vid naturgasanvändning, oavsett om dessa består av naturgas, olja, gasol eller kärnbränsle.

Gasföreningen framhåller att man, vid utnyttjande av alternativa ener­

gislag i stället för lagring av naturgas, ser till att de andra energislagen inte

får bära kostnaden för beredskapslagringen. Om staten har för avsikt att

behandla naturgasen likadant som olja en gång behandlades, kommer den

kommersiella lagringen att gynnas av detta. Om branschen själv förordar

billigare beredskapslösningar och därigenom ådrar sig dyrare kommersiell

lagring, kan ett särskilt stöd för denna behöva utredas och diskuteras.

139

Kommunförbundet anser att det torde vara möjligt att ta ut erforderliga     Prop. 1986/87:95 kostnader av abonnenterna. Förbundet nämner i sammanhanget att natur­gasen för närvarande belastas med mindre skatt än olja.

Sydgas AB hävdar att för att det skall bli ekonomiskt möjligt att bygga upp en nalurgasmarknad i Sverige krävs lösningar så atl naturgasen under en introduktionsfas inte belastas med kostnader för försöriningsberedska­pen som omöjligör en utbyggnad. Det av Sydgas föreslagna förfarandel som innebär att resurserna koncentreras till en långsiktig lösning och att man under en övergångsperiod accepterar en något lägre beredskapsnivå, medverkar lill alt uppnå detta syfte. Sydgas utgår vidare från alt om åtgärder under konsortialavtalets giltighetstid införs som innebär en eko­nomisk belastning på Sydgasprojektet vad avser försörjningsberedskap utöver uppvärmningskunderna, staten är beredd att med andra åtgärder ekonomiskt kompensera Sydgasprojektet för dessa.

Sydkraft Naturgas AB vill kraftigt understryka att de presenterade lös­ningarna medför oacceptabla ekonomiska konsekvenser vid den hittills beslutade naturgasintroduktionen i landet.

Avesta AB/Conswede AB framhåller att de av Swedegas angivna inves­teringskostnaderna för bergrum avser oinklätt djuplager. Samma gasvolym kan lagras enligt Avesta AB/Conswede AB:s koncept till inklätt bergrum pä mindre djup för i storleksordningen halva kostnaden.

2.5 Förslag om ytterligare utredningar om naturgaslagring

Swedegas anser att bergrumslagring är bästa lösningen och förordar en utveckling av denna metod i regi av Swedegas/Vattenfall. Swedegas anser vidare att man ytterligare bör belysa vissa av de grundläggande förutsätt­ningarna för fastställande av lagringsprocenten.

Flera av remissinstanserna påpekar atl de nämnda och även andra problemområden kan behöva studeras närmare innan beslut fattas. Vad gäller de tekniska lösningarna framhåller remissinstanserna följan­de

ÖB, som förordar bergrumsalternalivet, är beredd att inhämta syn­punkter från försvarets materielverk och fortifikationsförvaltningen vad gäller den tekniska utformningen.

ÖEF, som också förordar bergrumsalternativet, framhåller alt denna lagringsleknik är relativt oprövad varför del är angelägel atl insatser görs för utveckling av denna lagringsmetod.

Vattenfall anser att det i dag är för tidigt atl fastna för en teknisk lösning för bergrumslagring och hänvisar till att Swedegas FUD-projekt framöver bör kunna leda lill elt säkrare beslutsunderlag. Ytterligare undersökningar erfordras innan definitivt val kan ske.

Enligt Sydgas AB:s bedömning är det viktigt all i det vidare utrednings­arbetet förutsättningslöst värdera de två alternativen inklätt bergrum resp. djupt bergrum. Sydgas undersöker förutsättningarna för att i samarbete med entreprenörer medverka till att en mindre pilotanläggning med den inklädda tekniken kommer Ull stånd i Hallandsåsen.

Även Sydkraft Naturgas AB betonar betydelsen av en förutsättningslös

140

värdering av de båda bergrumsalternativen i det fortsatta utredningsarbe-     Prop. 1986/87:95 tet.

Avesta AB/Conswede AB anser atl gasintressenterna bör ges i uppdrag att ytteriigare studera inklädda system och föreslår också en planering för att ta fram en mindre provanläggning.

Malmö kommun anser all en fullsländig utvärdering bör göras mellan olika tekniska lösningar.

Industrijörbundet anser att det i dag är omöjligt att avgöra om bergrums­metoden är lämplig frän ekonomiska och tekniska synpunkter. Ett bety­dande utvecklingsarbete återstår enligt förbundet.

Några remissinstanser tar ocksä upp frågan om ytteriigare underiag vad gäller beredskapskrav och alternativa lösningar.

ÖEF anser att ytterligare utredningar och överväganden måste företas om de normer som bör ligga till grund för bedömningen av omfattningen av beredskapslagringen. Först när energiberedskapsutredningens förslag slut­ligen kan behandlas kan en definitiv beräkning göras av lagringsbehovei.

Energiverket efterlyser en utförligare belysning av hur stor den gasspeci­fika användningen är. Verket anser vidare det önskvärt att en klarare distinktion görs mellan kommersiella lager och beredskapslager.

Sydkraft Naturgas AB och Göteborgs kommun anser att de grundläg­gande fömtsättningarna för fastställande av lagringsprocenten bör ytterii­gare belysas.

Kommunförbundet framhåller att i ett beredskapsläge är det troligt att inle bara gaskonsumenter utan också en stor del av oljekonsumenterna önskar utnyttja el för uppvärmning. Förutsättningarna för en övergång från gas till el bör därför enligt Kommunförbundets mening studeras i ett sammanhang där vår totala försöriningsberedskap beaktas.

Energiverket och Vattenfall anser att även andra beredskapslösningar än lagring av gas bör behandlas utföriigare innan slutlig ställning kan las lill förslaget om bergrumslagring.

Vattenfall framhåller att definitiva bedömningar av beredskapskraven inte bör göras för tidigt med tanke pä att andra leverantörer kan bli aktuella och eventuellt kan ändra beredskapsförutsättningarna.

Med tanke på kostnaderna finns det enligt SIND anledning att allvariigt söka efter alternativa metoder till lagring eller genom ökad flexibilitet hos kunderna möjliggöra etl utnyttjande av andra tillgängliga energiformer.

Gasföreningen anser att man, innan beslut las beträffande de långsiktiga beredskapsåtgärderna, bör utreda billigare beredskapslösningar än lagring av gas.

2.6 Övrigt

Planverket anser att en lokaliseringsutredning bör ske i vilken olika alter­

nativa lägen vägs och bedöms även med hänsyn till planmässigt samman­

hang och motstående intressen. ÖB förutsätter att lokaliseringen av be­

redskapslager kommer alt remissbehandlas. Sydgas AB anser alt man vid

lokalisering av lager även bör studera alternativ i närheten av marknadens

tyngdpunkt.

'41

Avesta AB/Conswede AB framhåller att lokaliseringsmöjligheterna är     Prop. 1986/87:95 större med alternativa inklädda bergrum än det djupa oinklädda huvudal­ternativet.

Pannor över en viss storlek förutsätts av Swedegas få dispens från fastbränslelagens krav om förberedelser för eldning med fasta bränslen. Vattenfall delar helt bedömningen att denna dispens är nödvändig för att inte slå ut gasen från denna del av marknaden. Energiverket påpekar att frågan är under beredning inom verket.

142

BUaga 12:3     Prop. 1986/87:95

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol

Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol skall ha följande lydelse

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

Med utgångspunkt i landets be-

Med utgångspunkt i landets be-

hov av beredskapslager av olja och     hov av beredskapslager av olja och

kol bestämmer regeringen för varie     kol bestämmer regeringen för varie

slag av lagringsbränsle hur stor an-     slag av lagringsbränsle hur stor an­

del av basmängderna som skall lag-     del av basmängderna som skall lag­

ras under lagringsäret.

ras  under   lagringsåret.   För  lag­

ringsskyldig som driver värmeverk

eller kraftvärmeverk får regeringen

dock bestämma storleken av bered­

skapslagrel   med  utgångspunkt   i

verkets eget beredskapsbehov.

Denna lag träder i kraft den I juli 1987.

143

Bilaga 12:4     Prop. 1986/87:95

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1985:635) om försörjningsberedskap på naturgasområdet

Härigenom föreskrivs att 8 § och 14 § lagen (1985:635) om försörinings­beredskap på naturgasområdet skall ha följande lydelse

Nuvarande lyddse

Föreslagen lydelse

8§

Säljare av naturgas som avses i 5 § 2 skall vidta beredskapsåtgärder som gör del möjligt att, om tillförseln av naturgas avbryts eller försvåras, värma upp bostadsområden som annars uppvärms med naturgas.

Vilka åtgärder som skall vidtas bestäms med utgångspunkt i uppvärm­ningsbehovet för de fastigheter inom distributionsområdet som vid bas­årets utgång uppvärms med naturgas.

Säljare av naturgas som avses i 5 § 2 är också skyldig att vidta be­redskapsåtgärder för förbrukare inom distributionsområdet som an­vänder naturgas i annat syfte än som avses i första stycket och som inte själva är lagringsskyldiga en­Ugt 5 § I. Regeringen får meddela föreskrifter om vilka åtgärder som skall vidtagas och om den närmare ordning i vilken detta skall ske.

14 § Tillsynsmyndigheten skall för varie lagringsår

1.

för var och en som är beredskapsskyldig enligt 5 § 1 fastställa storie­ken av beredskapslagret och den utrustning som skall hållas enligt 6 §.

2.

fastställa beredskapsplan för vaoe säljares distributionsområde.

I beredskapsplanen skall anges

I beredskapsplanen skall anges

vilka särskilda åligganden som skall

vilka särskilda åligganden som skall

åvila fastighetsinnehavare enligt 8 §

åvila fastighetsinnehavare enligt 8 §

och vilka särskilda åligganden som

första och andra styckena och vilka

skall åvila fastighetsinnehavare en-

särskilda åligganden som skall åvila

ligt 9 § andra stycket. Om säljaren

fastighetsinnehavare enligt 9 § and­

åläggs atl hålla visst beredskaps-

ra stycket. Om säljaren åläggs att

lager, skall storleken pä detta fast-

hålla visst beredskapslager, skall

ställas.

storieken pä detta fastställas.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1987.

144

Innehåll

Prop. 1986/87:95

1

Inledning ........................................................ 

85

2

Föredragandens överväganden och förslag ............ 

.. 

87

2.1

Mål och allmän inriktning av försöriningsberedskapen inom energiområdet      

87

2.2

Planeringsfömlsättningar ............................... 

87

2.2.1

Krisperiodernas längd och karaktär............ 

.. 

87

2.2.2

Konsumtionsstandard under kris .............. 

88

2.2.3

Krishandel ........................................... 

.. 

88

2.2.4

Prognoser över energikonsumtionens utveckling  

89

2.3

Behov av beredskapsåtgärder ........................ 

90

2.4

Ersättning av importbränslen ......................... 

.. 

90

2.5

Fjärrvärme.................................................. 

91

2.5.1

AUmänt .............................................. 

91

2.5.2

Spillvärme ................................ ,......... 

92

2.6 Beredskapsåtgärder inom elkraftsomrädet ........ 

93

2.6.1

Försöriningsberedskap inom elkraftsområdet       

93

2.6.2

Åtgärder på elkraftsomrädet som tryggar den kommu­naltekniska försöriningen 

......................................................... 

94

2.7 Beredskapslagring av olja............................... 

95

2.7.1

Riktlinjer för beredskapslagring av olja...... 

.. 

95

2.7.2

Behovavlager ...................................... 

95

2.7.3

Lagringsprocenttal m. m........................ 

.. 

96

2.7.4

Omstmkturering av ansvaret för lagringen 

.. 

97

2.7.5

Särskilda oljelagringsfrågor .................... 

.. 

98

2.7.5.1

Stadiga myndigheter...................... 

.. 

98

2.7.5.2

Oljekondenskraftverk .................... 

.. 

98

2.7.5.3

Gasturbinanläggningar ................... 

.. 

99

2.7.5.4

Raffinaderiernas räoljelager ............ 

.. 

99

2.7.5.5

Kommersiella lager ........................ 

.. 

99

2.7.5.6

Inlagring ..................................... 

100

2.7.5.7

Vinterdispensen............................ 

100

2.7.5.8

Tröskeleflekten ............................ 

101

2.7.5.9

Vissa miljöaspekter ....................... 

101

2.8

Beredskapslagring av kärnbränsle ................... 

101

2.9

Beredskapslagring av kol ............................... 

102

2.10

Beredskapslagring av naturgas m.m................. 

103

2.10.1

Bakgrund ........................................... 

103

2.10.2

Beredskapsålgärder pä naturgasområdet... 

104

2.11

Ett samlat lagringsprogram ........................... 

105

2.12

Handlingsberedskap .......................  ........... 

106

3

Upprättat lagförslag .......................................... 

107

4

Hemställan....................................................... 

108

5

Anslagsfrågor för budgetåret 1987/88 ................... 

108

C 16. Drift av beredskapslager............................. 

109

C 17. Beredskapslagring och industriella åtgärder..... 

110

C 18. Särskilda kostnader för lagring av olja, motorbensin, m.m.  .

112

C 19. Åtgärder inom delfunktionen Elkraft............... 

112

C20. Oljekrisnämnden......................................... 

113

Bilaga 12:1 Sammanfattning av och remissyttranden över 1985 års energiberedskapsutrednings belänkande (SOU 1985:42) Bränsle- och drivmedelsberedskapen under kriser och

krig .................................................... 

114

145

Bilaga 12:2   Sammanfattning av och remissyttranden över Swedegas

Prop. 1986/87:95

AB:s rapport Leveransberedskap Naturgas ..    132

Bilaga 12:3   Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1049) om bered­

skapslagring av olja och kol .....................    143

Bilaga 12:4   Förslag fill lag om ändring i lagen (1985:635) om försöri­

ningsberedskap pä naturgasområdet ..........    144

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987                                                                                                              146