Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1984/85:63 Regeringens proposition 1984/85:63 

om regelsanering på det kyrkliga området;

beslutad den 25 oktober 1984.

Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar INGVAR[REDACTED_EFTERNAMN]

BO[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen på det kyrkliga området upphäver ett 30-tal äldre författningar som numera saknar betydelse. Vidare fömtskickas i propositionen att ett stort antal andra kyrkliga författningar inom kort kommer att upphävas av regeringen.

1 Riksdagen 1984185.1 saml. Nr63

Prop. 1984/85:63

2

Förslag till

Lag om upphävande av vissa författningar på det kyrkliga området

Härigenom föreskrivs alt följande författningar, i den mån de fortfarande gäller, skall upphöra att gälla vid utgången av år 1984, nämligen

1.

p. 4, resolutionen den 13 december 1672 pä allmogens allmänna besvär,

2.

förordningen den 11 februari 1687 huru med rättegång uti domkapitlen skall förhållas,

3.

cirkulärbrevet den 12 december 1693 om kyrkobyggnadsskyldighet m. m.,

4.

§ 41, resolutionen den 25 maj 1720 på allmogens allmänna besvär,

5.

8 1, resolutionen den 14 juni 1720 på prästerskapets allmänna besvär,

6.

8 20, resolutionen den 16 oktober 1723 på städernas besvär,

7.

§ 33, resolutionen den 17 december 1734 på städernas allmänna besvär,

8.

8 8, resolutionen den 14 juli 1741 för Borgå stift,

9.

brevet den 3 juni 1752 lill samtliga hovrätter angående plikt för den präst, som försummar att hälla lingspredikan,

10.    § 1, resolutionen den 1 oktober 1754 på prästerskapets i Åbo stift

enskilda besvär,

11.    förbudet den 12 september 1783 emot ytterUgare försäljande av de en

gäng till privata försålda gravar i kyrkor och kyrkogårdar,

12.

cirkulärbrevet den 21 augusti 1786 till samtliga konsistorierna i riket om vidtagande av några sådana mått och steg, som må befordra goda egenskaper i läroståndet,

13.

cirkulärbrevet den 7 december 1787 till konsistorierna innefattande förklaring huru med de i skrivelsen den 21 augusti 1786 1 8 nämnda ärenden förhållas bör,

14.

p. 34, förklaringen den 23 mars 1807 över allmänna lagens stadgan­den i åtskilliga rum m. m.,

15.

cirkulärbrevet den 24 januari 1811 med förklaring över vissa paragra­fer i cirkulärbrevet den 21 augusti 1786,

16.

cirkulärbrevet den 23 juni 1813 angående präst- och pastoralexamina,

17.

kungörelsen (1847:41 s. 2) angående avgifterna för sinnessjuka perso­ner, som å hospitalen i rikel intagas,

18.

skrivelsen (1858:98 s. 3) till kammarkollegiet angående utarrendering av prästerskapels annex- och mensalhemman i Skåne, Halland och Blekinge,

19.

kungörelsen (1863:48 s. 1) angående försäljning till skatte av de s. k. halländska kyrkohemmanen,

20.

förordningen (1869:43 s. 1) angående förändring av grundräntor och kronolionde,

21.

lagen (1909:55 s. 2) angående byggnad och underhåll av kyrka med vad därtill hörer så ock av särskild sockenstuva,

22.

lagen (1909:55 s. 3) angående skyldighet att deltaga i kostnaden för byggnad och underhåll av prästgård,

23.

lagen (1921:282) om upphävande av patronatsrätt,

24.

förordningen (1928:401) om ändrade grunder för utgörande av vissa utlagor,

25.

lagen (1933:100) med ytterligare föreskrifterom lindring i arrendevill­koren för vissa arrendatorer av ecklesiastika boställen,

26.

förordningen (1937:590) angående upphörande av vissa fill Lunds domkyrka utgående avgifter.

Prop. 1984/85:63

3

27.

lagen (1942:157) om upphörande av det särskilda domkapitlet för Stockholms stad,

28.

lagen  (1958:516) med särskilda bestämmelser om tillsättning av prästerliga tjänster vid nyindelning av riket i pastorat.

Rättelse: S. 4, under Närvarande Står:[REDACTED_EFTERNAMN] Rättat till:[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1984/85:63

Utdrag

CIVILDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1984-10-25

Närvarande: statsrådet I.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Thunborg.

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om regelsanering på det kyrkliga området

1. Inledning

Återkommande genomgångar av Svensk författningssamling har tidigare lett till att elt antal betydelselösa författningar har kunnat upphävas. Sålunda upphävde regeringen år 1973 ett storl antal författningar. Vidare har år 1982 riksdagen genom lag och regeringen genom förordning upphävt över 200 äldre författningar som saknade betydelse. I den proposition (prop. 1981/ 82:194) som låg till grund för riksdagens nyssnämnda beslul uttalade föredragande statsrådet (s. 8) att det fanns anledning all räkna med att ytterligare författningar kan upphävas efter en genomgång av del slora antal författningar som rör svenska kyrkan.

De av riksdagen beslutade reformerna på kyrkans område som trädde i kraft den 1 januari 1983 innebar bl. a. att normgivningen på det kyrkliga området fördelades mellan staten och kyrkan. Genom delegation fick kyrkomötet normgivningskompetens på vissa internt kyrkliga områden. Avsikten är att de författningar som riksdag och regering har utfärdat och som rör de delegerade ämnena skall successivt ersättas av kyrkomötets egna författningar. I den proposition (prop. 1981/82:77) som låg fill grund för riksdagens beslut om formerna för den kyrkliga lagstiftningen uttalade föredragande statsrådet (s. 24) all det, sedan beslut fattats om principerna för fördelningen av normgivningen mellan staten och kyrkan, är angeläget att en fullständig genomgång av alla gällande kyrkliga författningar görs.

Mot denna bakgrund beslöt regeringen att tillkalla en särskild utredare'

Kammarrätlspresidenlen Carl-Axel Petri

Prop. 1984/85:63

5

(Kn 1982:06), kyrkoförfaUningsulredningen, med uppdrag alt se över regelbesländet rörande svenska kyrkan m. m. Uiredningen avlämnade år 1983 betänkandet (Ds C 1983:18) Kyrkoförfattningar I, En kartläggning av regelsystemet m.m. I belänkandet har uiredningen lämnal förslag lill lag resp. förordning om upphävande av vissa författningar på det kyrkliga området m. m. Utredningens förfatlningsförslag omfattar upphävandet av sammanlagt elt 80-lal författningar.

En sammanfattning av utredningens överväganden och förslag bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1 och de författningsförslag som läggs fram i belänkandet som bilaga 2. Belänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinslanserna och en sammanställning av deras yttranden bör fogas lill protokollet som bilaga 3.

Jag lar nu upp frågan om att sanera reglerna på det kyrkliga området. I denna proposition behandlar jag de författningar som enligt min mening bör upphävas av riksdagen. Det fär sedermera ankomma på regeringen att pröva frågan om elt upphävande av övriga författningar, som uiredningen har ansett sakna betydelse.

2. Föredragandens överväganden

Mitt förslag: På det kyrkliga området upphävs 28 äldre författningar som numera fär anses sakna betydelse.

Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med mill förslag.

Remissinstanserna: Utredningens förslag tillstyrks i allmänhel. Pä nägra punkter ifrågasätts dock om elt upphävande kan ske. Beträffande några få författningar avstyrker vissa remissinstanser utredningens förslag. Några remissinstanser anser att kyrkomötets yttrande bör inhämtas.

Skälen för mitt förslag: Ell viktigt led i det förändringsarbete som pågår för att vitalisera den offenliga seklorn är strävandena att avbyräkralisera samhället och förenkla de lagar och andra författningar som måste finnas. En första etapp pä vägen mot alt åstadkomma en regelförenkling är att mönstra ut sådana författningar som numera får anses betydelselösa men som ändå inle formellt har blivit upphävda. Först härefter blir det möjligt att med kraft gripa sig an de övriga reglerna för att anpassa dem till dagens behov och göra dem lättillgängliga.

I enlighet med sina direktiv har kyrkoförfaltningsulredningen gått igenom författningarna på del kyrkliga området och lagt fram förslag till upphävande av författningar som numera får anses sakna betydelse. Uiredningen arbetar vidare med att förenkla och systematisera de kyrkliga författningar som bör vara kvara och sammanställa dem till en enhetlig kyrkolagstiftning, en ny kyrkolag. Arbetet inom utredningen syftar alltså till att minska antalet regler och samtidigt höja deras kvalitet. Parallellt med utredningen arbetar en av svenska kyrkans centralstyrelse tillsatt ulredning med etl förslag till kyrklig

1 * Riksdagen 1984/85. 1 saml Nr 63

Prop. 1984/85:63

6

kungörelse som innehåller föreskrifler i de ämnen som enligt övergångsbe­stämmelserna till regeringsformen omfattas av kyrkomötets normgivnings­kompetens.

Kyrkoförfaltningsulredningen föreslår all 30 författningar av olika konsti­tutionell karaktär skall upphävas av riksdagen. Dessulom föreslär utredning­en alt 50 författningar upphävs av regeringen. Enligt utredningen saknar författningarna numera betydelse. Skälen till detta kan enligl utredningen vara flera. Vissa av författningarna anknyter till samhällsförhållanden som har förändrats. Några har föriorat sin betydelse genom senare reglering i författningar, avtal e. d. Ytterligare nägra avser övergängsförhällanden som inte längre fordrar någon särskild reglering.

De författningar som utredningen anser att riksdagen bör upphäva är inte bara föråldrade lagar, utan även en del äldre författningar av annal slag. I dessa regleras emellertid ämnen som enligt regeringsformen tillhör riksda­gens normgivningsområde. Beträffande vissa författningar kan del diskute­ras huruvida de bör upphävas av riksdagen eller av regeringen. För att del inte skall råda något tvivel om giltigheten av upphävandet av en författning anser jag i likhel med utredningen alt det i dessa fall bör vara riksdagen som prövar etl upphävande. Jag är alllsä för min del beredd all följa uiredningens förslag pä denna punkt.

1 uiredningens lagförslag finns förtecknade de författningar som utred­ningen anser alt riksdagen bör upphäva. Remissinstanserna tillstyrker uiredningens förslag på de flesta punkterna. En del remissinstanser förordar emellertid försiktighet när det gäller att konstatera om en författning har kommil ur bruk eller i övrigi saknar betydelse. Också jag anser naturligtvis att förutsättningarna för att upphäva en författning bör undersökas noggrant innan författningen i fräga upphävs. Samtidigt anser jag del värdefullt alt i ett sammanhang kunna rensa ut så många ålderdomliga och svårförståeliga bestämmelser som möjligt. Skulle det i framliden visa sig att en reglering ändå behövs är del, som jag ser det, tämligen enkelt alt dä arbeta fram moderna och ändamålsenliga föreskrifler. När man går in i ett arbete med att utmönstra så ålderdomliga författningar som det här är fråga om kan jag därför inle dela den tveksamhet som har kommit till uttryck i några remissyttranden.

Beträffande några författningar har det vid remissbehandlingen riklats kritik mol uiredningens förslag. I fråga om två av författningarna instämmer jag i kritiken och anser följaktligen alt författningarna inte bör upphävas nu.

Den ena författningen är kammarkollegiets kungörelse (1867:9 s. 7) angående landgille och städja för vissa kyrkolägenheter i Skåne, Halland och Blekinge. I kungörelsen regleras skyldigheten för innehavare av viss kyrkojord att betala avgift lill församlingskyrka. Kammarkollegiet anser alt kungörelsen inte kan upphävas utan ytterligare utredning. Jag anser att det bör få ankomma på kyrkoförfattningsutredningen att under dess fortsatta arbete närmare undersöka förutsättningarna för kungörelsens upphävande.

Prop. 1984/85:63

7

Den andra författningen är kungörelsen (1950:421) angående tillämpning av 1947 års tjänsle- och familjepensionsreglemente för folkskolan å kantorer m. m. Statens löne- och pensionsverk (SPV) framhåller att äldre författning­ar fortfarande gäller för de anställda som har avgått före den 1 juli 1959, dvs. före ikraftträdandet av statens allmänna tjänstepensionsreglemente. Enligl SPV skulle ett upphävande av kungörelsen innebära att SPV saknade stöd i författning för vissa utbetalningar. Jag anser att SPV:s invändning är befogad och alt författningen därför t. v. bör finnas kvar.

När det gäller de andra författningar mot vilkas upphävande del under remissbehandlingen har riklats kritik vill jag lill en början nämna resolutio­nen den 14 juli 1741 för Borgå stift och resolutionen den 1 oklober 1754 på prästerskapets i Åbo stift enskilda besvär. I den förstnämnda resolutionen regleras bl. a. skyldigheten att vara kyrkovärd. I den senare resolutioen regleras skyldighet att underrätta konsistoriet då präst eller skollärare blir åtalad för brott eller stämd i mål angående hans tjänst eller rättigheter, så att konsistoriet kan utse rättegångsbiträde för vederbörande. Kammarkollegiet anser att resolutionerna automatiskt upphävdes då Finland år 1809 skildes från Sverige. Enligt kollegiet kan det knappast komma i fräga att nu upphäva författningar som gällt uteslutande för finskt område. Etl sådant beslut skulle enligt kollegiet förutsätta att svenska författningar forlfarande fär anses gälla i Finland. Jag har förståelse för kollegiets synpunkter men anser ändå för klarhetens skull att tillfället nu bör las i akt att upphäva resolutionerna. Även om de formellt har gällt finska förhållanden har de nämligen kommit att uppfattas som gällande ocksä för stiften i Sverige.

Vid remissbehandlingen har också riktals invändning mot alt två cirkulär­brev och en förordning upphävs. Det gäller cirkulärbrevet den 12 december 1693 om kyrkobyggnadsskyldighel m. m. och cirkulärbrevet den 21 augusti 1786 till samtliga konsistorierna i rikel om vidtagande av några sådana mått och steg, som må befordra goda egenskaper i läroståndel. Det gäller vidare förordningen (1869:43 s. 1) angående förändring av grundränta och krono­tionde. Svenska kyrkans personalförbund anser att cirkulärbrevet från 1693 bör vara kvar tills föreskrifterna i detla har ersatts av erforderlig annan reglering. Domkapitlet i[REDACTED_EFTERNAMN] och Svenska kyrkans personalförbund framhåller att cirkulärbrevet från år 1786 fortfarande har aktualitet eftersom del innehåller vissa uppgifter om kontraktsprosts uppgifter som inte finns på annat håll. Vidare ifrågasätter domkapitlet i Strängnäs om förordningen om grundränta och kronolionde kan upphävas.

För egen del vill jag hänvisa till vad jag nyss har sagt om värdet av att i ett sammanhang kunna rensa ut så många ålderdomliga och svårförståeliga bestämmelser som möjligt. Jag anser i likhet med utredningen att de tre nu angivna författningarna kan upphävas. Om del mot all förmodan skulle visa sig nödvändigt med en reglering på något område som omfaltas av författningarna är det, som jag redan har framhållit, möjligt alt meddela nya föreskrifter som uppfyller moderna krav.

Prop. 1984/85:63

8

När det gäller vissa författningar som uiredningen anser bör vara kvar, ifrågasätter kammarkollegiet om de ändå inle kan upphävas. Det gäller cirkulärbrevet den 24 april 1788 angående konsistoriernas redogörelseansvar för förvaltningen av de under deras värd lämnade medel. Det gäller också cirkulärbrevet den 10 oktober 1806 till konsistorierna angående deras tillsyn över alla, lill förmån för akademier, gymnasier, katedral- och trivialskolor gjorda, enskilda donationer samt andra fromma stiftelser. Vidare gäller det lagen (1925:456) angående anlitande av kyrkofonden för uppförande av prästgårdar inom vissa delar av Härnösands och Luleå stift saml ämbetsskri­velsen den 10 december 1971 till statskontoret med provisoriska bestämmel­ser om lån och anslag ur kyrkofonden för uppförande av prästgårdar ä vissa orler. Jag anser alt det inle är möjligt att ulan närmare undersökning la ställning till om de nu angivna författningarna kan upphävas. Det bör därför överlåtas ål kyrkoförfattningsutredningen att i dess fortsatta arbete ta upp frågan om ?lt eventuellt upphävande av dem.

Med hänvisning lill vad jag nu har anfört är jag alltså beredd att följa utredningens förslag med undanlag för de tvä författningar som jag tidigare har nämnt. I specialmotiveringen återkommer jag till de enskilda författning­ar som jag sålunda föreslår skall upphävas av riksdagen.

Några remissinstanser anser all kyrkomötets yttrande bör inhämtas över förslaget att upphäva de nu ifrågavarande författningarna. Till en början kan jag konstatera att inle någon av de författningar som nu föreslås bli upphävda av riksdagen är av den karaktären att det enligl punkt 9 övergångsbestäm­melserna lill regeringsformen fordras samtycke eller yttrande av kyrkomölet för alt författningarna skall kunna upphävas. De allra flesla författningar som föreslås bli upphävda av riksdagen är sådana föråldrade och betydelselö­sa författningar om vilkas upphävande det inle råder något tvivel bland remissinstanserna. Jag kan därför inte heller med tanke på förfaltningsmate-rialets karaktär finna några särskilda skäl för att inhämta kyrkomötets yltrande över mitt förslag. Ett sådant förfarande skulle enbart fördröja ärendets handläggning. Detta skulle vara till nackdel för del pågående arbetel med en regelförenkling på kyrkans område. Jag är alltså inte beredd att biträda den uppfattning som har framförts om kyrkomötets yttrande över förslagel.

Med tanke pä att lagförslaget innebär ett upphävande av numera betydelselösa författningar saknas det enligt min mening anledning att inhämta lagrådets yttrande över förslagel.

3. Upprättat lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom civildepartementet upprättats ett förslag till lag om upphävande av vissa författningar på det kyrkliga området.

Förslaget har upprättals efter samråd med cheferna för justitie- och finansdepartementen.

Prop. 1984/85:63

9

4. Specialmotivering

Förslaget till lag om upphävande av vissa författningar på det kyrkliga området

I lagförslaget tar jag upp 28 äldre författningar som har utfärdats mellan åren 1672 och 1958. Några av dessa utgör resolutioner i anledning av de dåtida ständernas s. k. besvär. 1 varje sådan resolution tas under olika punkter eller paragrafer upp föreskrifter i vilt skilda ämnen. Jag har i mitt lagförslag, i enlighet med utredningens synsätt, vall alt som en självständig författning behandla varje i en resolution inlagen punkt eller paragraf som innehåller föreskrifter med anknytning till kyrkliga ämnen. Jag finner detta naturligt med tanke pä att de olika punkterna eller paragraferna i de ifrågavarande resolutionerna rör sä skilda ämnesområden all dessa förskrif­ter i dag skulle ha meddelats i flera författningar. Jag har anlagt samma betraktelsesätt när del gäller p. 34, förklaringen den 23 mars 1807 över allmänna lagens stadganden i åtskilliga rum m.m.

Liksom uiredningen har jag i lagförslaget tagit med endast grundförfatt­ningar. De osjälvständiga ändringsförfattningarna är nämligen helt avhäng-iga av grundförfatlningarna.

Punkt 1: p. 4, resolutionen den 13 december 1672 på allmogens allmänna besvär

Föreskriften avser skyldighet för allmogen m.fl. alt inom resp. socken hjälpa till med att bygga kyrkor och prästgårdar samt med att underhälla broar och vägar.

Byggandet av kyrkor och prästgårdar och underhåll av broar och vägar regleras numera helt i moderna författningar. Författningen saknar därför betydelse och kan upphävas.

Punkt 2: förordningen den 11 februari 1687 huru med rättegång uti domkapit­len skall förhållas

Förordningen innehåller närmare regler om den dåtida processen inför domkapitlen. Genom lagen (1936:567) om domkapitel och genom lagen (1942:157) om upphörande av det särskilda domkapitlet för Stockholms stad har förordningen upphävts i vad den strider mot bestämmelserna i resp. lag.

Förordningens övriga bestämmelser synes sakna betydelse och kan upphävas.

Punkt 3: cirkulärbrevet den 12 december 1693 om kyrkobyggnadsskyldighet m. m.

I brevet finns regler om vilka som är skyldiga att "hålla kyrkorna vid makt". Regleringen av byggnadsskyldigheten beträffande kyrkor finns i

Prop. 1984/85:63

10

lagen (1982:1052) om församlingar och kyrkliga samfälligheter. Något behov av att därutöver reglera denna skyldighet finns inle. Cirkulärbrevet kan därför upphävas.

Punkt 4; § 41, resolutionen den 25 maj 1720 på allmogens allmänna besvär

I föreskriften anges bl.a. omfattningen och innebörden av allmogens byggnadsskyldighet på prästgård. Undantag görs för bl. a. prästerskapet. Författningen saknar numera betydelse och kan därför upphävas.

Punkt 5: § 1, resolutionen den 14 juni 1720 på prästerskapets aUmänna besvär

I föreskriften sägs att mål som angår kyrkans räll inte får upptas vid tinget utan att prästerskapet fått vetskap om delta, så alt detta kan ge rätten nödvändiga upplysningar i målet. Genom processueUa föreskrifter i modern lagstiftning får anses säkerställt att domstolarna i mål som rör kyrkan inhämtar nödvändiga upplysningar. Författningen kan därför upphävas.

Punkt 6: § 20, resolutionen den 16 oktober 1723 på städernas besvär

Föreskriften innebär skyldighet för i princip alla husägare i städerna att bekosta brandvakt och vägröjning samt att underhålla kyrko- och prästgårds­byggnad m. m.

Brandskydd, väghållning och byggnadsverksamhet regleras numera ut­tömmande i moderna författningar. Författningen kan därför upphävas.

Punkt 7: § 33, resolutionen den 17 december 1734 på städernas allmänna besvär

Föreskriften reglerar samma skyldighet som den i punkt 6 angivna författningen. I förevarande författning stadgas skyldighet för alla "civilbe-tjänte" och ståndspersoner som äger hus i staden att betala avgift för underhåll enligt föreskrifler under punkt 6.

Författningen saknar numera betydelse och kan upphävas.

Punkt 8: § 8, resolutionen den 14 juU 1741 för Borgå stift

Punkt 10: § 1, resolutionen den 1 oktober 1754 på prästerskapets i Åbo stift enskilda besvär

I den första författningen regleras bl. a. skyldigheten att vara kyrkovärd.

I den andra författningen rekommenderas domare att underrätta konsisto­riet då präst eller skollärare blir åtalad för brott eller stämd i mål angående hans tjänst eller rättigheter, så att konsistoriet kan utse rättegångsbiträde för vederbörande.

Prop. 1984/85:63

11

Beträffande dessa författningar får jag hänvisa lill vad jag har anfört i del föregående. Jag anser att tillfället nu bör tas i akt att formellt upphäva författningarna.

Punkt 9: brevet den 3 juni 1752 lill samtliga hovrätter angående plikt för den präst, som försummar att hålla tingspredikan

I brevet anges alt präst som utan laga förfall försummar att hålla tingspredikan bör bota visst belopp till socknens fattiga. Brevet saknar numera betydelse och kan upphävas.

Punkt 11; förbudei den 12 september 1783 emot ytterligare försäljande av de en gång till privata försålda gravar och kyrkogårdar

Förbudet innehåller bestämmelser om förbud mot ny försäljning eller upplåtelse på viss tid av gravar i kyrkor och på kyrkogårdar som redan tidigare har försålts till enskilda. Redan genom lagen (1916:94) om nyttjan­derätl till gravplats, som sedermera har ersatts av annan lagsliftning, har förbudei mol ny försäljning av privata gravar på kyrkogårdar upphävts.

Beträffande privata gravar i kyrkor lorde förbudet inte längre ha någon betydelse, varför det kan upphävas.

Punkt 12; cirkulärbrevet den 21 augusti 1786 tiU samtUga konsistorierna i rikel om vidtagande av några sådana mått och steg, som må befordra goda egenskaper i läroståndet

Punkt 13: cirkulärbrevet den 7 december 1787 lill konsistorierna innefattande förklaring huru med de i skrivelsen den 21 augusti 1786 1 § nämnda ärenden förhållas bör

Punkt 15; cirkulärbrevet den 24 januari 1811 med förklaring över vissa paragrafer i cirkulärbrevet den 21 augusti 1786

Brevet under punkt 12 innehåller bl. a. bestämmelser om lydnadsplikt, uppsikt över underlydande, konsistoriets domsrätt och disciplinåtgärder vid ämbets- eller tjänstefel och om begränsning av antalet prästvigningar. Bestämmelserna synes numera sakna betydelse, eftersom innehållet regleras i moderna författningar. Beträffande vad som av vissa remissinstanser anförts om bestämmelsernas innehåll vad gäller kontraktsprosts uppgifter får jag hänvisa till vad jag tidigare har anfört i mina allmänna överväganden.

Brevet under punkt 13 innehåller bl. a. bestämmelser om vittnesförhörs hållande genom allmän domstols försorg och allmän domstols behörighet i vissa mål. Genom brevet under punkt 15 har förklaring getts till hur vissa paragrafer skall tillämpas i 1786 års brev.

Också breven under punkterna 13 och 15 saknar numera betydelse och kan därför upphävas.

Prop. 1984/85:63

12

Punkt 16; cirkulärbrevet den 23 juni 1813 angående präst- och pasioratex-amina

I cirkulärbrevet finns närmare bestämmelser om innehållet i präst- och pastoralexamen.

Bestämmelser som rör prästexamina har senare kommit att regleras i stadgan (1884:13 s. 2) angående prästexamen. Genom kungörelsen (1884:13 s. 4) ang. pastoralexamens upphörande m. m. upphävdes tidigare författ­ningar enligt vilka pastoralexamen utgjorde villkor för behörighet till vissa prästerliga befattningar.

Innehållel i cirkulärbrevet är numera utan betydelse, varför brevet kan upphävas.

Punkt 14; p. 34, förklaringen den 23 mars 1807 över allmänna lagens stadganden i åtskilliga rum m. m.

Förklaringen innehåller bestämmelser om förordnande av krono- och regemenlsfullmäktige samt annal särskilt ombud i vissa jordatvister avseen­de bl. a. kronohemman. Vidare anges vad rätlen har alt iaktta i förordnan­defrågan och om verkan av att allmänt ombud ulan laga förfall uteblir från en förhandling. Dessutom stadgas att i allmänhel endasl konsislorie- eller regemenlsfullmäktige bör förordnas i mål rörande ecklesiastik- eller mili-liestaten anslagen jord.

Frågan om ställföreträdarskap och ombud för staten i tvister rörande statens fastigheter regleras i senare processuell lagstiftning. Förklaringen synes därför kunna upphävas.

Punkt 17; kungörelsen (1847:41 s. 2) angående avgifterna för sinnessjuka personer, som å hospitalen i rikel intagas

Punkt 18; skrivelsen (1858:98 s.3) tiU kammarkollegiet angående utarrende­ring av prästerskapels annex- och mensalhemman i Skåne, Halland och Blekinge

Författningarna rör äldre samhällsförhållanden och saknar numera bety­delse. De kan därför upphävas.

Punkt 19: kungörelsen (1863:48 s. 1) angående försäljning tiU skatte av des. k. halländska kyrkohemmanen

Genom kungörelsen avstod kronan från alla anspråk på äganderätt till de halländska kyrkohemmanen. Kungörelsen är obsolet och kan därför upp­hävas.

Prop. 1984/85:63

13

Punkt 20: förordningen (1869:43 s. 1) angående förändring av grundräntor och kronolionde

I förordningen sägs att gmndräntor och kronotionden som utgift in natura skall omsättas i pengar och att vissa räntor och tiondeanslag skall dras in till statsverket och ersättas av statsanslag. Som jag redan har nämnt ifrågasätter en remissinstans om inte förordningen fortfarande har betydelse. Jag vill i detta sammanhang hänvisa till vad jag anfört i mina allmänna överväganden. Förordningen bör enligt min mening kunna upphävas.

Punkt 21: lagen (1909:55 s.2) angående byggnad och underhåU av kyrka med vad därtill hörer sä ock av särskild sockenstuva

Punkt 22: lagen (1909:55 s. 3) angående skyldighet att deltaga i kostnaden för byggnad och underhåll av prästgård

Enligt de under punkterna 21 och 22 upptagna lagarna skall alla som inom församlingen erlägger kommunalutskylder delta i kostnader för byggnad och underhåll av kyrka och prästgård samt särskild sockenstuva. I båda lagarna görs dock undantag från denna skyldighet för den som åtnjuter förmåner genom prästerskapets privilegier. Genom senare lagstiftning har lagarna kommit att sakna betydelse. De kan därför upphävas.

Punkt 23: lagen (1921:282) om upphävande av patronatsrätt

Lagen gäller övergångsförhållanden som inte längre behöver någon särskild reglering. Den kan därför upphävas.

Punkt 24: förordningen (1928:401) om ändrade grunder för utgörande av vissa utlagor

Genom förordningen anpassades äldre avgiftsbeslämmelser till den termi­nologi som infördes i kommunalskattelagen (1928:370). Den anger vad som skall avses med avgifter som enligt äldre författningar m. m. skulle utgå i förhållande till bl. a. bevillningstaxeringsvärde. Vidare anger den vad som skall gälla i fråga om avgifter enligt löneregleringsresolutioner för präster jämlikt förordningen den 11 juni 1862 angående allmänt ordnande av prästerskapets inkomster. Slutligen anger förordningen vad som skall förstås med kommunalutskylder i äldre författningar. Förordningen saknar numera betydelse och kan upphävas.

Punkt 25: lagen (1933:100) med ytterligare föreskrifter om lindring i arrende­villkoren för vissa arrendatorer av ecklesiastika boställen

1** Riksdagen 1984/85.1 saml. Nr63

Prop. 1984/85:63

14

Punkt 26; förordningen (1937:590) angående upphörande av vissa till Lunds domkyrka utgående avgifter

Förordningarna under punkterna 25 och 26 gäller äldre samhällsförhållan­den. De saknar numera betydelse och kan därför upphävas.

Punkt 27; lagen (1942:157) om upphörande av det särskilda domkapiUel för Stockholms siad

Genom lagen upphävdes bestämmelserna om det särskilda domkapitlet för Stockholms stad och pastor primarius i Stockholm i och med all förordnandet om bildandel av Stockholms stift trädde i kraft. I lagen finns vidare vissa övergängsbeslämmlser om den forlsatia handläggningen av mäl och ärenden samt om förordnande och val första gängen av ledamöter och suppleanter i det nya domkapitlet. Författningen har förlorat sin praktiska betydelse genom all den avser förhällanden som numera är genomförda. Lagen kan därför upphävas.

Punkt 28: lagen (1958:516) med särskilda bestämmelser om tillsättning av prästerliga tjänster vid nyindelning av riket i pastoral

Lagen tillkom i samband med pastoratsindelningsreformen, som trädde i kraft den 1 januari 1962. Lagen innehåller vissa undanlagsbestämmelser frän reglerna i präslvalslagen om tillsättning av prästerliga ijänsler. Av förarbele­na till lagen framgår att lagen är tillfällig och endasl lar sikte pä den numera avslutade pastoratsindelningsreformen frän är 1962 (prop. 1958:146 och L'U B 8). Eftersom pasloralsregleringen numera är genomförd och de särskilda övergängsanordningarna inte längre har aktualitet saknar lagen betydelse. Den kan därför upphävas.

5. Hemställan

Jag hemställer alt regeringen föreslår riksdagen att anta förslagel lill lag om upphävande av vissa författningar pä det kyrkliga området.

6. Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar alt genom proposition föreslå riksdagen att anla del förslag som föredraganden har lagt fram.

Prop. 1984/85:63

15

BUaga 1

Utredningens sammanfattning av sina överväganden och förslag

Författningsregleringen för svenska kyrkan har under de senaste decen­nierna i stora delar fåll beslå oförändrad och har inle reformerats i samma utsträckning som författningar pä andra områden. Regelsystemet har efter hand blivil svåröverskådligt och svårtillgängligt. Det motsvarar i dag inle kyrkans aktuella behov.

Författningarna är onödigt mänga och flera är myckel gamla. Den äldsta författningen som tillämpas är från är 1571. Grundvalen för den svenska kyrkorätten utgörs alltjämt av 1686 års kyrkolag, som ofta betecknats som ell lagverk i ruiner. Nägol liknande kan också sägas om flera av de andra kyrkliga författningar frän 1600- och 1700-lalen som allljäml gäller,

1 samband med 1982 års kyrkomölesreform infördes en ny ordning i fråga om normgivningsförfarandet på det kyrkliga området. Den nya ordningen innebär bl. a. alt kyrkomötet har fått en egen normgivningskompetens i en rad inomkyrkliga frågor. För alt reformen i praktiken skulle kunna genomfö­ras förutsattes att en sedan länge behövlig genomgång gjordes av hela del förfatlningsmaterial som reglerar den svenska kyrkan. I början av år 1983 fick kyrkoförfaltningsulredningen i uppdrag att göra denna översyn.

Utredningen har i denna första etapp gäll igenom över 500 förfaliningar och andra bestämmelser av olika konslilulionell natur. Sedan en del bestämmelser sovrats ut har en sammanställning upprättats med 362 formellt gällande författningar pä det kyrkliga området. Av dessa hänför sig 63 författningar till tiden före 1900-lalel. (Bilagan)

Utredningen föreslår att 80 av författningarna i sammanställningen nu upphävs. Det är författningar som numera saknar betydelse, t. ex. på grund av ändrade samhällsförhållanden eller senare författningsregleringar. En del avser förhällanden som har reglerats övergångsvis men inle längre behöver någon särskild reglering. (Kapilel 4.)

Bland de återstående författningarna har utredningen funnit många som inte uppfyller de funktionella krav som kan ställas på en författning och som därför behöver ses över. De kan delvis ha förlorat sin betydelse, vara språkligt föråldrade, omodernt uppställda etc. Della gäller inle minst 1686 ärs kyrkolag. I denna första etapp av utredningens arbeie föreslås inte några ätgärder beträffande sädana författningar. Det har dock ansetts angeläget att redan nu fästa uppmärksamheten på dem. Uiredningen har därför i belänkandet delat upp delta förfatlningsmaterial i olika grupper och gett vissa synpunkter på hur man bör förfara med dessa. Del rör sig om ell hundratal olika författningar, vilka efter närmare ulredning i många fall torde komma att ersättas av modernare författningar. (Kapitel 5.)

Prop. 1984/85:63

16

Ett stort antal författningar är dock av den arten att de f. n. inte behöver ses över. Sådana författningar har utredningen inte haft anledning att kommen­tera i detta skede. Översynen av övriga författningar kan dock komma all medföra behov av vissa systematiska förändringar också i det förutnämnda materialet. Behovet av sådana förändringar kommer utredningen emellerlid att behandla i nästa etapp av utredningsarbetet. (Kapitel 6.)

En del författningar ligger helt inom kyrkomötets eget normgivningsområ­de. Dessa författningar bör vara kvar tills kyrkomötet haft tillfälle att självt ta ställning till om de fortfarande behövs eller om de bör ersättas med kyrkomötets egna föreskrifter. Utredningen lämnar därför inga förslag rörande dessa författningar. (Kapitel 6.)

Den första etappen av utredningens arbete har alltså inneburit en genomgång av hela författningsmaterialet och ett förslag att upphäva vissa författningar som saknar betydelse. Vidare har vissa synpunkter getts på hur det fortsatta arbetet med översynen bör bedrivas m. m.

I den andra etappen av utredningens arbete kommer bl.a. 1686 års kyrkolag och vissa andra författningar att ses över.

Slutmålet för utredningens arbete är en förenklad och ändamålsenlig författningsreglering för svenska kyrkan.

Prop. 1984/85:63

17

Bilaga 2

Utredningens författningsförslag

1 Förslag till

Lag om upphävande av vissa författningar på det kyrkliga området m. m.

Härigenom föreskrivs att följande författningar, i den mån de fortfarande gäller, skall upphöra att gälla vid utgången av år 1984, nämUgen

1.

resolutionen den 13 december 1672 på allmogens aUmänna besvär, p. 4,

2.

förordningen den 11 febmari 1687 hum med rättegång uti domkapiden skall förhållas,

3.

cirkulärbrevet den 12 december 1693 om kyrkobyggnadsskyldighet m. m.,

4.

resolutionen den 25 maj 1720 på allmogens allmänna besvär, § 41,

5.

resolutionen den 14 juni 1720 på prästerskapets aUmänna besvär, § 1,

6.

resolutionen den 16 oktober 1723 på städernas besvär, § 20,

7.

resolutionen den 17 december 1734 på städernas allmänna besvär, § 33,

8.

resolutionen den 14 juU 1741 för Borgå stift, § 8,

9.

brevet den 3 juni 1752 till samtliga hovrätter angående plikt för den präst, som försummar att hålla tingspredikan,

10.

resolutionen den 1 oktober 1754 på prästerskapets i Åbo stift enskilda besvär, § 1,

11.

förbudet den 12 september 1783 emot ytterligare försäljande av de en gång till privata försålda gravar i kyrkor och kyrkogårdar,

12.

cirkulärbrevet den 21 augusti 1786 till samtliga konsistorierna i riket om vidtagande av några sådana mått och steg, som må befordra goda egenskaper i läroståndet,

13.

cirkulärbrevet den 7 december 1787 till konsistorierna innefattande förklaring hum med de i skrivelsen den 21 augusti 1786 1 § nämnda ärenden förhållas bör,

14.

förklaringen den 23 mars 1807 över allmänna lagens stadganden i åtskilliga mm m. m., p. 34,

15.

cirkulärbrevet den 24 januari 1811 med förklaring över vissa paragra­fer i cirkulärbrevet den 21 augusti 1786,

16.

cirkulärbrevet den 23 juni 1813 angående präst- och pastoralexamina,

17.

kungörelsen (1847:41 s. 2) angående avgifterna för sinnessjuka perso­ner, som å hospitalen i riket intagas,

18.

skrivelsen (1858:98 s. 3) tUl kammarkollegiet angående utarrendering av prästerskapets annex- och mensalhemman i Skåne, Halland och Blekinge,

19.

kungörelsen (1863:48 s. 1) angående försäljning till skatte av de s. k. halländska kyrkohemmanen.

Prop. 1984/85:63

18

20.

kammarkollegiets kungörelse (1867:9 s. 7) angående landgille och städja för vissa kyrkolägenheter i Skåne, Halland och Blekinge,

21.

förordningen (1869:43 s. 

I)

angående förändring av grundräntor och kronolionde,

22.

lagen (1909:55 s. 2) angående byggnad och underhåll av kyrka med vad därtill hörer så ock av särskild sockensluva,

23.

lagen (1909:55 s. 3) angående skyldighel all dellaga i kostnaden för byggnad och underhåll av prästgård,

24.

lagen (1921:282) om upphävande av patronatsrätt,

25.

förordningen (1928:401) om ändrade grunder för utgörande av vissa utlagor,

26.

lagen (1933:100) med ytterUgare föreskrifter om lindring i arrendevill­koren för vissa arrendatorer av ecklesiastiska boställen,

27.

förordningen (1937:590) angående upphörande av vissa lill Lunds domkyrka utgående avgifter,

28.

lagen (1942:157) om upphörande av det särskilda domkapitlet för Stockholms stad,

29.

kungörelsen (1950:421) angående tillämpning av 1947 ärs tjänste- och familjepensionsreglementen för folkskolan å kantorer, m. m.,

30.

lagen  (1958:516)  med särskilda bestämmelser om  tillsättning av prästerliga ijänsler vid nyindelning av riket i pastorat.

Prop. 1984/85:63

19

2 Förslag till

Förordning om upphävande av vissa författningar på det kyrkliga området

m. m.

Regeringen föreskriver att följande författningar, i den män de fortfarande gäller, skall upphöra att gälla vid utgången av år 1984. nämligen

1.

påbudet och förordningen den 8 februari 1681 huruledes med präster­skapets uppbörd av allmogen vid trolovningar, barndop m. m. förhällas skall. §7,

2.

brevet den 15 november 1694 till samtliga biskoparna om den kyrka i vilken präster skola ordineras,

3.

förordningen den 16 oktober 1723 angående den uppbörd som präster­skapet i Skåne hava av sina åhörare alt undfå, samt de dem eljest tillsländiga rättigheter och förmåner, 8 13,

4.

stadgan och påbudet den 20 mars 1735 till hämmande av varjehanda villfarelser, och deras utspridande, emol den rena evangeliska läran,

5.

brevet den 19 december 1748 till samlliga konsistorier angående deras förhör, som till prästämbetet kallade bliva, så också om hjälppräster, med mera,

6.

cirkulärbrev den 5 maj 1762 om prästmans anmälan i konsistorium m. m., då för honom är nödigt att göra resa ulom stiftet,

7.

cirkulärbrev den 16 februari 1778 till biskoparna angående antagande av en nationell dräkt, den klädebonad prästerskapet ägnar och bruk av sidenkappor, m. m.,

8.

cirkulärbrev den 21 februari 1781 till landshövdingarna angående insättning av årtal och konungs regeringstid å nybyggda eller utvidgade kyrkor,

9.

brevet den 11 juli 1781 till konsistorium i Härnösand angående lördagspredikningar i Västerbotten,

10.

kungörelsen den 20 mars 1786 angående vad hädanefter, i anseende till inskriptioner och överskrifter å monumenter och minnesmärken, kom­mer alt i akt lagas,

11.

cirkulärbrevet den 1 juni 1791 angående konsistorienotariers och domkyrkosysslomäns antagande på konslitutorial,

12.

brevet den 30 november 1797 lill kanslikollegium huru förhällas bör vid föreslående av predikanter vid Kungl. Maj:ts utrikes beskickningar, 13, brevet den  15 juli  1803 till consistorium ecclesiasticum i  Uppsala angående  ifrågasatt rättighet för krono- och konsistoriefullmäktige lill ersättning för resekostnad och besvär,

14.

skrivelsen (1829:8 s. 41) lill kommerskollegiet angående vederböran­des förständigande att tillse del, sä vilt möjligt är, marknader icke varda hållna ä platser, belägna nära kyrkorna, m.m.,

15.

ordningen (1838:33 s. 1) rörande vad mosaiska trosbekännare hava all hädanefter iakttaga i avseende på utövningen av deras religion och bestyret inom deras församling m.m..

Prop. 1984/85:63

20

16.

cirkuläret den 15 juli 1845 rörande ansökningar om befrielse från teologiskt fakultetsförhör för dem, som i prästeståndet ämna ingå,

17.

kungörelsen (1862:42 s. 3) om upphävande av kungl. kungörelsen den 19 juni 1830, angående villkoren för kyrkors sammanbyggnad och behand­lingssättet av därom uppkomna frågor,

18.

cirkuläret den 12 maj 1865 angående den kateketiska undervisningen,

19.

cirkuläret den 25 oktober 1878 till samtliga consistoria ecclesiastica angående ifrägsatl ändring i lydelsen av 4 kap. kyrkohandboken,

20.

kungörelsen (1884:13 s. 4) angående pastoralexamens upphörande m. m.,

21.

cirkuläret (1886:75 s. 1) till domkapitlen och Stockholms stads konsistorium angående användande av kyrkokassas medel,

22.

cirkuläret (1902:bih. 111) angående åtgärder för betryggande av kyrkokassornas bestånd i Skåne, Halland, Blekinge och Bohuslän,

23.

cirkuläret den 31 december 1904 angående vinets utdelning i natt­varden,

24.

kungörelsen (1906:2 s. 1) angående tjänstårsberäkning för döv-stumpräster,

25.

kungörelsen (1916:338) angående sättet för skriftväxUng mellan domstolar, civila, militära och ecklesiastika ämbetsmyndigheter samt äm­bets- och tjänstemän i tjänsten rörande ärenden,

26.

kungörelsen (1921:592) angående ny koralpsalmbok för svenska kyrkan,

27.

kungörelsen (1926:106) med tillämpningsföreskrifter till lagen den 21 maj 1926 (nr 104) angående lindring i arrendevillkoren för vissa arrendatorer av till ecklesiastikt ändamål anslagen jord,

28.

kungörelsen (1932:466) med tillämpningsföreskrifter till lagen den 21 oktober 1932 (nr 465) om ändring i arrendevillkoren för vissa arrendatorer av ecklesiastika löneboställen,

29.

cirkuläret (1933:614) till statsmyndigheterna om tUlämpningen av föreskrifterna i kungörelsen den 3 juli 1916 (nr 338) angående sättet för skriftväxling mellan domstolar, civila, militära och ecklesiastika ämbetsmyn­digheter samt ämbets- och tjänstemän i tjänsten rörande ärenden,

30.

cirkuläret den 29 november 1935 med anvisningar för upprättande av skogshushållningsplaner för ecklesiastika löneboställen,

31.

kungörelsen (1942:158) angående ändring av rikets indelning i stift,

32.

kungörelsen (1942:237) med vissa bestämmelser i anledning av inrättandet av Stockholms stift,

33.

kungörelsen (1950:422) angående bestridande av kantorstillägg i vissa fall,

34.

kungörelsen (1951:119) om utsträckning av viss i övergångsbestäm­melserna till kyrkomusikerstadgan den 2 juni 1950 (nr 375) föreskriven anmälningstid,

35.

tjänstepensionsreglementet (1951:667) för präster,

Prop. 1984/85:63

21

36.

familjepensionsreglementel (1951:668) för präster,

37.

kungörelsen (1951:782) med övergångsbestämmelser i anledning av upphävandet av vissa författningar angående prästerskapets löne- och pensionsförhållanden,

38.

kungörelsen (1952:19) angående redovisning till slatens intressekon­tor av för präst avdraget lönebelopp,

39.

kungörelsen (1953:175) angående redovisning till statens intressekon­tor av för kyrkomusiker avdraget lönebelopp,

40.

cirkuläret den 30 juni 1954 till hovkonsisloriet samt alla domkapitel och stiftsnämnder angående lönegradsplacering för vissa organisttjänster,

41.

kungörelsen (1958:355) angående tjänste- och familjepensionsrätt för skolkanlorer,

42.

kungörelsen (1958:372) med övergångsbestämmelser i anledning av vissa ändrade grunder för kyrkomusikerorganisationen,

43.

kungörelsen (1961:2) med föreskrifter angående tillämpning av lagen den 17 oktober 1958 (nr 516) med särskilda bestämmelser om tillsättning av prästerliga tjänster vid nyindelning av riket i pastorat,

44.

kungörelsen (1961:442) om prästeriiga övergångsbefaltningar, som inrättas vid nyindelning av riket i pastorat,

45.

cirkuläret den 16 juni 1961 till statskontoret samt alla domkapitel och stiftsnämnder ang. fastställande och utbetalning av vissa kostnader ur kyrkofonden,

46.

cirkuläret den 17 december 1965 till hovkonsistoriet och domkapiflen ang. vissa bestämmelser i anledning av upphävandet av avlöningsreglemen­tet för kyrkomusiker m. m.,

47.

ämbetsskrivelsen den 30 december 1971 till rikskatteverket om tUlhandahållande av Svensk författningssamling till pastorsämbetena,

48.

cirkuläret den 28 januari 1972 till samtliga domkapitel om upphävande av vissa beslut, varigenom medgetls att komministertjänst får uppehållas med vikarie, m.m.,

49.

ämbetsskrivelsen den 15 november 1974 till kammarkollegiet om inrättande av organ för samråd och informaiion mellan domkapitel samt präster och kyrkomusiker,

50.

förordningen den 20 november 1975 med bestämmelser om tillträde till praktisk-teologisk övningskurs.

Prop. 1984/85:63

22

Bilaga 3

Sammanställning av remissyttranden över kyrkoförfattningsutred­ningens betänkande (Ds C 1983:18) Kyrkoförfattningar I, En kart­läggning av regelsystemet m. m.

1. Inkomna yttranden

Efter remiss har yttranden över belänkandet avgetls av justitiekanslern, Svea hovrätt, kammarrätten i Stockholm, kommerskollegium, vägverket, kammarkollegiet, statens arbetsgivarverk, slatens löne- och pensionsverk, svenska kyrkans centralstyrelse, länsstyrelsen i Stockholms län. domkapitlen i Uppsala (efter hörande av svenska församlingarna i Paris och London), Linköping, Skara, Strängnäs, Västerås, Växjö,[REDACTED_EFTERNAMN] (efter hörande av Karlskrona amiraliietsförsamling), Göteborg (efter hörande av Göteborgs tyska församling), Karlstad, Härnösand, Luleå och Visby, hovkonsistorium, stiftsnämnderna i Uppsala,[REDACTED_EFTERNAMN] och Göteborg, Svenska kyrkans personal­förbund. Kyrkomusikernas riksförbund. Svenska kyrkans utbildningsnämnd saml Kungl. Vitterhels Hislorie och Antikvitets Akademien.

2. Allmänna synpunkter

De flesta remissinstanserna tillstyrker uiredningens förslag och de riktlin­jer som utredningen har presenterat för hur det fortsatta arbelel bör bedrivas. Flera remissinstanser finner det värdefullt alt en översyn har gjorts i syfte att begränsa och förenkla regelbeståndet.

Justitiekanslern och Svea hovrätt har lämnal förslagen utan erinran.

Kammarrätten i Stockholm;

Det kan dock påpekas att uiredningen under 4 i en del fall (s. 48 tredje st., s. 49 första st., s. 53 Iredje st.) har ansett aU viss författning kan upphävas under förutsättning att komplettering sker i annan författning e. 1. Detta villkor har inle beaktats i övergångsbestämmelser till de författningsförslag som utredningen har lagl fram eller på annat säll. Kammarrätten förutsätter alt behovet av en synkronisering i aktuellt hänseende tillgodoses under departemenlsbehandlingen.

Med hänsyn till att många av de aktuella författningarna är myckel ålderdomliga är del ibland svårt att avgöra om det ankommer på riksdagen eller regeringen all beslula om elt upphävande. 1 den mån tveksamhet råder bör riksdagen fatta beslul i frågan.

Prop. 1984/85:63

23

Svenska kyrkans centralstyrelse:

Centralstyrelsen anser att 1985 ärs kyrkomöte bör beredas lillfälle all yttra sig över utredningens förslag i olika delar och föreslär därför delta. Även om p. 2 i övergångsbetämmelserna lill 1982 ärs ändring i RFÖg icke är tillämplig på utredningens lagförslag - vilket likväl skulle kunna göras gällande med hänsyn till beskaffenheten hos några av de lagar som därigenom föresläs bli upphävda - hävdar centralstyrelsen all del med hänsyn till omfaiiningen och angelägenhetsgraden av lagstiftningsärendet vore värdefullt med kyrkoniö-lels granskning.

Även domkapitlen i Västerås och / Linköping anser alt 1985 års kyrkomöte bör beredas tillfälle att yttra sig över utredningens förslag i denn;i del.

Lunds domkapitel och siifisnämnden i[REDACTED_EFTERNAMN] anser det rikligt all ulgallring-en av författningar som bedöms vara inle längre gällande eller aktuella sker med slor försiktighet.

Liknande synpunkler framförs ocksä av Svenska kyrkans personalförbund och av Kungl. Vitterheis Hislorie och Antikiviteis Akademien.

3. Författningsbegreppet

Endast två remissinstanser kommenterar uiredningens överväganden om vad som skall tas med i den av utredningen upprättade sammanställningen av författningar på det kyrkliga området. Svenska kyrkans ceniralsiyrelse instämmer i uiredningens analys av författningsbegreppet.

Kammarkollegiet;

Utredningen har funnit (s, 31) att en de! bestämmelser, däribland breven

den 2 juni 1961 till kammarkollegiet ang. ny indelning av       /resp, stift/

..... i lerrilorieila pastoral m, m. i vart fall numera saknar förfaliningska-

raklär. Breven har därför inle tagits med i sammanställningen över formelll gällande författningar. Kollegiet ifrågasätter om delta är riktigt. Förutom beslul om pastorats- och konlraklsindelningen i stiften innehåller nämligen breven, vad gäller flerförsamlingspastoraten. bestämmelser om pastoratets namn och om kyrkoherdens stalioneringsorl inom pastoratet. Då och dä förekommer ärenden om dispens från dessa bestämmelser. - Vidare vill kollegiet peka på all länens indelning i kommuner efter beslut om sädana ändringar tillkännages i Svensk författningssamling (1976:985. 1979:908 och 1982:953). Praktiska skäl kan lala för en motsvarande publicering av gällande kyrklig indelning i lämpliga intervaller.

4. Författningar som bör upphävas

Svenska kyrkans centralstyrelse delar uiredningens bedömning av vilka författningar som bör upphävas.

Prop. 1984/85:63

24

4.1 Författningar av olika slag som är föråldrade eller som uppenbart har förlorat betydelse

En del remissinstanser anser att del är tveksamt om vissa av utredningen i detta sammanhang angivna författningar kan upphävas.

Kammarkollegiet;

Resolution 1741-07-14 för Borgå stift, 8 8. (Angående skyldighet att vara kyrkovärd och den honom tillkommande lön. Punkt 18.) Resolution 1754-10-01 på prästerskapets i Åbo stift enskilda besvär, § 1. (Angående de tillfällen, då konsistorium lill prästs eller skollärares biträde fullmäktig förordna bör etc. Punkt 21.) Kollegiet anser att resolutionerna automatiskt upphävdes dä Finland är 1809 skildes från Sverige, Det kan knappasl komma i fräga att nu upphäva författningar som gällt uteslutande för finländskt område. Ett beslul därom skulle förutsätta all svenska författningar anses fortfarande gälla i Finland. Resolutionerna borde inte ha tagits med i sammanställningen.

Kungörelse (1863:48 s. 1) angående försäljning lill skatte av de s. k. halländska kyrkohemmanen (Punkt 50). Till åtskilliga av dessa hemman ansåg sig kronan, sedan HaUand blivit svenskt, ha städselrälien och därmed ocksä äganderätten. Genom 1863 års kungörelse förklarades, att kronan för sin del avstod från alla anspråk pä äganderätt till hemmanen. Vidare medgavs att dessa, såvida inte kyrkan kunde styrka sin äganderätt lill dem med köpe- eller donationsbrev och de inte var anslagna lill prästerskapets avlöning, fick lösas till skatte av vederbörande äbo, arrendalor och innehava­re. Vid sådan skattelösen skulle hemmanet i stället för köpeskilling åsättas skatteköpsräntor, vilka jämte utgående landgille tillföll lokalkyrkan. Dessa avgälder skall avlösas mol ersättning till vederbörande kyrkoråd enligt lagen (1938:159) om avlösning av avgälder från de lill skatte försålda så kallade halländska kyrkohemmanen (punkt 110). 1863 års kungörelse är obsolet och kan därför upphävas, vilkel ocksä utredningen föreslagit.

Kammarkollegiets kungörelse (1867:9 s. 7) angående landgille och städja för vissa kyrkolägenheter i Skåne, Halland och Blekinge (punkt 52). I brev 1867-02-08 till kammarkollegiet förordnade Kungl. Maj:t att del tillkom vederbörande församling att för sådan kyrkojord i Lunds och Göteborgs stift, vilken enligt gällande författningar skall brukas under prästgård eller annat visst hemman, bestämma beloppet av den avgift som bör eriäggas till kyrkan. Om jordens innehavare inle åtnöjdes med beslutet, skulle frågan överlämnas tiU avgörande av länsstyrelsen och biskopsämbetet, i vilkas beslut ändring sedan fick sökas hos kammarkollegiet. På Kungl. Maj:ts befallning kungjorde kollegiet brevet (1867-03-01). I kungörelse 1932:430 förordnade Kungl. Maj:t "med ändring i nu förevarande delar av Kungl. Maj:ls brev till kammarkollegiet den 8 februari 1867 (nr 9, sid. 7)" alt om innehavare av sådan kyrkojord i Lunds eller Göteborgs stift, "vilken enligt gällande författningar skall under prästgård eller annal visst hemman brukas", inte skuUe åtnöjas med vederbörande församlings beslut om avgiften till kyrkan, frågan skulle överlämnas till avgörande av siifisnämn­den. Över nämndens beslut fick klagan föras hos Kungl. Maj:t genom besvär i den ordning som stadgades i ecklesiastik boslällsordning. Enligt punkten 2 i övergångsbestämmelserna till förordningen om förvaltning av kyrklig jord

Prop. 1984/85:63

25

upphävdes 1932 års kungörelse vid ulgången av år 1971, Dock gäller enligl punkten 3 att ärende om slorieken av avgiften till församlingskyrkan skall överlämnas till stiftsnämnden för avgörande, om innehavaren av församlingskyrkans fastighet inte är nöjd med församlingens beslul om avgiften. I bestämmelsen åberopas de författningar som avsägs i 1932 års kungörelse. Med hänsyn härtill anser kollegiet att kungörelsen inte kan upphävas ulan ytterligare utredning.

Cirkulär 1972-01-28 lill samtliga domkapitel om upphävande av vissa beslul, varigenom medgetls alt komministertjänst får uppehållas med vikarie, m. m. (punkt 277), Utöver vad som framgår av rubriken föreskrivs i cirkuläret att domkapitel, som önskar befrielse från skyldigheten enligt 7 § stadgan (numera förordningen om präslval) att kungöra ledig komminister­tjänst vartannat år, har all efter hörande av vederbörande pastoralskyrkoråd anhålla om vakanlsätining av tjänsten. Föreskriften har fortfarande praklisk betydelse, och cirkuläret bör därför inte upphävas ulan vidare.

Skara domkapitel:

Domkapitlet tillstyrker förslaget alt författningar som är föråldrade också formellt upphävs. Somliga angivna författningar hör till en kategori där fillämpning i dag är hell utesluten, därför att de förhällanden som avses över huvud inle föreligger längre, medan beträffande andra gäller alt de möjligen skulle kunna tillämpas men förhållandena ändrals sä att en tillämpning av dem vore otidsenlig.

Denna senare grupp tangerar den grupp, som uiredningen föreslår bör upphävas pä den grund all det kan vara främmande för vårt synsätt att centralt reglera vissa förhållanden. Som exempel pä detta nämns föreskrifler från 1781 om all sälta årtal och konungs regeringslid på kyrka (s. 46). Domkapit­let delar i stort utredningens uppfatining även belräffande den gruppen. Del kan naturligtvis ifrågasättas om del t. ex. inte forlfarande är av kulturhisto­riskt intresse, att på kyrka ha angivet byggnadsår, vilket ju dock kan las i rekommendationsform i stället. Vidare ifrägsätter domkapitlet om inte innehållet i brevet år 1694 om domkyrkans ställning som ordinationskyrka pä något sätt kunde fortleva.

Domkapitlet tillstyrker, alt föreskrifter som förlorat sin betydelse genom senare reglering nu utrensas. Domkapitlet tillstyrker upphävande av den grupp föreskrifler som avser övergångsförhållanden eftersom dessa förhål­landen som sedan länge är elt passerat stadium saknar betydelse.

DomkapiUel i[REDACTED_EFTERNAMN] och Svenska kyrkans personalförbund anser att bestämmelserna i cirkulärbrevet den 21 augusti 1786 (KL 1845:241) fortfa­rande har aktualitet eftersom brevet innehåller bestämmelser om kontrakts­prosts uppgifter som inle finns på annat häll.

DomkapiUel i Göteborg;

Del kan ifrågssätlas om inle cirkuläret 1904-12-31 angående vinets utdelning i nattvarden (under punkt 68 i slutsammanställningen) bör kvarstå, då eljest viss oklarhet kan uppkomma om vem beslutanderätten i dessa ärenden tillkommer l.ex. när det gäller fräga om räll använda särkalkar.

Prop. 1984/85:63

26

Doinkapillel i Härnösand:

Belräffande upphävande av cirkulärbrevel 1781-02-21 ang. insättning av årtal och konungs regeringslid på kyrkor vill domkapitlet göra följande kommentar. Mänga av de kyrkor som har byggts under de senaste decennierna saknar uppgift om byggnadsår. Enligt domkapitlets uppfatining är detta en brist. En kyrka är i allmänhel en karaktärsbyggnad i sin miljö och är ofta ett kvalificerat exempel pä sin tids byggnadsskick. Kyrkor är i regel kulturhistoriskt värdefulla eller intressanta och har genomsnittligt lång livstid. Det finns ell allmänt intresse för dem även hos personer som inle betraktar sig som "kyrkliga". Därför är del av värde att en besökare genasl kan fä den information som ligger i upplysningen om kyrkans byggnadsår. Det ger en möjlighel all knyta an till elt historiskt sammanhang, något som alll fler människor upplever som väsenlligl. Domkapitlet kan inte motsätta sig alt 1781 års bestämmelser upphävs, särskilt som den på många håll torde ha fallit i glömska och därför inte iakttas. Med hänvisning till det ovan anförda vill vi dock förorda all innehållet i föreskriften får finnas kvar i någon form, åtminstone som en rekommendation.

Svenska kyrkans utbildningsnämnd;

Utbildningsnämnden tillstyrker alt förordningen 1975-11-20 med bestäm­melser om lilllräde till praktisk-teologisk övningskurs upphäves enär den praklisk-teologiska övningskursen vid universitet upphörde våren 1980 och huvudmannaskapet då övergick till Svenska kyrkans utbildningsnämnd. Utbildningen bedrivs nu vid Svenska kyrkans pastoralinslitut och lilllrädel regleras av dess utbildningsplan.

4.2 Författningar om stiftsindelningen

De remissinstanser som har yllrat sig särskilt i denna del har ingen erinran mol utredningens förslag.

Svenska kyrkans centralstyrelse:

Centralstyrelsen har övervägt huruvida icke de av uiredningen angivna författningarna om ändring i sliftsindelningen (s. 47 f.) måste betraktas som gällande, och sålunda utgöra prov pä en successiv författningsreglering av sliftsindelningen. Någon praktisk betydelse synes detla icke ha. Ur formell synpunkt skulle ell sädanl betraktelsesätt innebära all vid en eventuell framtida grundläggande författningsreglering av sliftsindelningen dessa författningar om ändringar av den äldre indelningen bör upphävas. Central­styrelsen är emellertid böjd all acceptera uiredningens bedömning.

Skara domkapitel:

Domkapillet anser i likhel med uiredningen att de stifsindelningsföreskrif-ter som nämnts (s. 47, 48) och som lar sikte pä enslaka stift bör ersättas med en övergripande och grundläggande författning om hela rikels indelning bl.a. i stift.

Prop. 1984/85:63

27

DomkapiUel i Strängnäs:

Frågan om en grundläggande författning om hela rikets indelning i kyrkliga lerrilorier bör överlämnas till 1982 ärs kyrkokommitté med lillläggsdirektiv all inkomma med förfatlningsförslag. Förfailningsbesiäm-melser om en förvallningsmässig uppdelning av den kyrkliga jorden i Stockholms stift bör snarasl införas i förordningen (1971:860) oin förvaltning av kyrklig jord.

Även domkapitlet i Göteborg tillstyrker införandet av en grundläggande författning om hela rikets indelning i stift, kontrakt, pastorat och försam­lingar.

4.3 Författningar om kyrkokassor

Av de remissinstanser som har ytiral sig över utredningens förslag i denna del är kaiiiinarkollegiel av samma uppfaltning som uiredningen. Nägra remissinstanser har ifrågasatt om författningarna om kyrkokassor kun upphävas.

Karlstads domkapitel;

Man kan möjligen ifrågasätta om cirkuläret (1886:75 s, 1) angående användande av kyrkokassans medel bör upphävas. Utredningen menar, att medlen på grund av sin sliftelsekarakiär inle fär användas till främmande ändamål, även om uttryckliga föreskrifler saknas. Denna uppfallning är av alll all döma riklig, men del angivna förhällandet stär kanske inte alllid klart för kyrkoråden. Besiämmelserna kan däför måhända framdeles liksom hittills fylla en uppgift. Kyrkokassorna har varil föremål för en rält omfattande behandling säväl i litteraturen som i praxis (se bl. a. Sundbergs Kyrkorätt s. .342 ft.)

Lunds doiiikapilel:

Författningarna under punkterna 62 och 65 angående kyrkokassorna innehåller vissa grundläggande besiämmelser rörande användningen av församlingskyrkas egendom. Visserligen skulle eu upphävande sannolikt inte innebära nägon ändring i sak. Del finns emellerlid särskill i Lunds stift församlingskyrkor som äger belydande egendomar och som har och kommer all fä donationsmedel av betydande omfaltning. Del är därför vikligt all genom de berörda besiämmelserna göra kyrkoråden uppmärksamma pä vad som gäller,

Siifisnämnden i[REDACTED_EFTERNAMN] är av samma uppfallning.

Siifisnämnden I Göteborg och domkapiUel i Skara ifrägasälter om inte föreskrifterna om kyrkokassa bör kvarstå med hänsyn lill betydelsen av alt medel tillhörande församlingskyrka inte sammanblandas med andra tillgång­ar utan särskiljas från kassa av kyrkokommunal karaktär.

Prop. 1984/85:63

28

Svenska kyrkans personalförbund:

Dessa författningar kan sägas upprepa och precisera de grundläggpude bestämmelserna och vad som alltid ansetts gälla om användande av församlingskyrkas medel och egendom. Ett upphävande skulle förmodligen inle innebära någon ändring i sak. Författningarna har dock aktualitet och den torde inte bli mindre. Trots slifielsekaraktären och dessa cirkulär har församlingskyrkas medel inte sällan sammanblandats med andra medel och används för annat än resp. lokalkyrkas behov. Det har även förekommit missvisande information från dem som givit anvisningar om kyrkliga räkenskaper. Med hänsyn till det anförda och med hänsyn till att det i vissa fall gäller betydande egendom och alt det finns skäl all anta att belydande egendom kommer alt tillfalla kyrkor bör författningarna vara kvar, inte minst som observandum för förvaltare av kyrkor och granskare av kyrkas räkenskaper. Bestämmelserna bör eventuellt ersättas med andra motsvaran­de bestämmelser. Det bör vidare beaktas att kyrkor byggda efter 1817, i städerna efter 1843, ej alltid är juridiska personer men det oaktat anges som mottagare av gåvor och donationer.

4.4 Föreskrifter om sammanbyggnad av kyrkor

Elt par remissinstanser har yttrat sig över utredningens förslag i denna del. Domkapitlet i Göteborg tillstyrker förslagel medan de övriga remissinstan­serna har en annan uppfattning.

Kammarkollegiet:

Anskaffande och vård av kyrka är enligl LFKS liksom enligl tidigare gällande 1961 års församlingsstyrelselag en församlingsangelägenhet. Enligt 1958 års utredning kyrka-stal (SOU 1967:46 s. 95) torde delta främsl innebära att församling har befogenhet att anslå medel till dessa ändamål. Några lagbestämmelser som ålägger församling att bygga och underhålla kyrka finns inte enUgt kyrka-statutredningen, men del får anses sedvane-rättsligl fastslaget att församlingsbildning medför skyldighet för församling­en att anskaffa och vårda kyrka. Regeringen torde kunna ålägga församling att mot dess vilja fullgöra denna skyldighet.

Lunds domkapitel;

Det är viktigt att utgallringen av författningar som bedöms vara inte längre gällande eller aktuella sker med stor försiktighet. Utredningen har beträffan­de några författningar angivit att de kan upphävas först sedan vissa bestämmelser överförts till annan lagstiftning. Domkapitlet vill göra samma bedömning beträffande författningen under punkt 49. Det är inte självklart att bestämmelsen i lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter om alt församling själv får vårda sina angelägenheter och att anskaffande och vård av kyrka är en församlingsangelägenhet innebär att det står församlingen helt fritt alt själv bestämma om man skall bygga kyrka. Av ålder har det inom svenska kyrkan varil så att en församling har ansetts skyldig att bygga församlingskyrka. Enligt domkapitlets uppfattning bör inle författningen under punkt 49 utmönstras utan att ha blivit ersatt med annan.

Prop. 1984/85:63

29

Skara domkapitel:

Föreskriften från år 1862 (s. 50 ff.) med krav pä regeringens tillstånd för församlingar som vill förena sig om alt bygga en kyrka anser domkapitlet inle skall utgå. Skulle i dag etl sådant samgående om kyrka bli aktuellt, styr ju detla också en kommande pastoralsreglering på del sättet, all banden mellan tvä sädana församlingar blir svårupplösliga, vilkel kan slå i slrid med vad statsmakterna (och domkapitlet) bedömer vara en lämplig avgränsning av pastoratsenhel.

Svenska kyrkans personalförbund;

Den s.k. kyrkobyggnadsskyldighelen kan inle som utredningen (s. 41) menar anses tillräckligt reglerad i församlingsstyrelselagslifiningen. Besläm­melsen i 1 kap. 3 8 "får" kan tolkas som det slår församlingen fritt att bygga och underhålla kyrka saml tillhandahålla vad som erfordras för gudstjänst och kyrkans handlingar eller underlåta detsamma. Sä är dock inle förhållan­det, vilket framgår av gällande specialbestämmelser samt av förutsatt och erkänd sedvanerätt. I och med att församling bildals och kyrka där saknas är byggande av kyrka med vad därtill hören församlingsgemenskapen åtföljan­de förpliktelse. För att en församlings rält tili kyrkans gudstjänst och handlingar (präst) skall bli tillgodosedd av kyrkan, dvs. trossamfundet genom biskop och stift, fordras en invigd kyrka. Samlliga författningar som gäller kyrkobyggnadsskyldigheten bör vara kvar tills de ersatts med erforder­lig annan reglering.

4.5 Löne- och pensionsförfattningar

Av de remissinstanser som berörs av uiredningens förslag i denna del har statens arbetsgivarverk och Kyrkomusikernas riksförbund tillstyrkt förslagel medan slatens löne- och pensionsverk avstyrkt utredningens förslag.

Statens löne- och pensionsverk;

På s. 51-53 i betänkandet finns en förteckning över vissa författningar innehållande pensionsbeslämmelser gällande för präster och skolkanlorer på 50-talet före ikraftträdandet den 1 juli 1959 av statens allmänna tjänstepen­sionsreglemente (SPR). Kyrkoförfaltningsulredningen föreslär att de upp­räknade författningarna upphävs. Enligt ikraftlrädandebestämmelsen till SPR "träder reglementet ikraft den 1 juli 1959, då vad i tidigare av Kungl. Maj:t utfärdad författning eller föreskrift finnes stridande mol reglementes bestämmelser upphör alt gälla, såvitt angår anställningshavare, å vilken reglementet må vinna tillämpning". Härav framgår att äldre författningar utan hinder av SPR:s ikraftträdande fortfarande gäller för de f. d. anställda som avgått (med rätt lill pension eller lill framtida tjänstelivränta) före den 1 juli 1959. Huvudregeln är att pensionsförhållandena för en f d. anställd regleras av del regelkomplex, som gäller för honom vid avgången ur tjänst och som därefter äger fortsatt giltighet, så länge han eller hans efterlevande kan hävda rätt till pensionsförmåner med stöd av bestämmelserna. Om bestämmelserna upphävdes, skulle det innebära att SPV saknade slöd i författning för de utbetalningar som verket kontinuerligt verkställer resp.

Prop. 1984/85:63

30

kommer att påbörja framdeles lill personer som ännu ej uppnått 65 års ålder men som har en latent rält till livränta fr. o, m. nämnda ålder. SPV fär med hänvisning härtill avstyrka utredningens förslag i denna del. Någon uppgift angående hur mänga personer som nu eller framdeles har rält till förmåner enligl de i betänkandet angivna författningarna kan SPV inle lämna, enär registren inte är förda på sädanl sätt alt en sädan statistik kan tas fram.

Av uttalandet på s. 53-54 i betänkandet framgår att uiredningen haft kontakter med företrädare för SPV i förevarande fråga. Av texten framgår alt utredningen fått den uppfattningen all SPV godkände förslagel alt berörda författningar kunde upphävas. Det är svårt att i efterhand klarlägga hur etl sådant missförstånd, för vilket verket lar på sig hela ansvaret, kan ha uppställ. Sannolikt beror del på alt SPV-föreirädaren fält den uppfattningen att frågan gällde om författningarna kunde strykas i SFS-regislret. På s. 75-76 anför utredningen att vissa uppgifter, som har förfaltningskaraklär utfärdats i form av förvallningsbeslul. SPV har i och för sig inte någol alt erinra mol att föreskrifterna i "Kbr den 27 maj 1970 lill SPV ang. 1968 års kyrkomötes skrivelse, nr 41, om rätt för präst alt i pensionshänseende tillgodoräkna tjänstgöring hos internationellt organ" som utredningen föreslär utfärdas i form av förordning. Därvid måste man länka pä de problem som beror pä att bestämmelserna i sin nuvarande form även gäller som kollektivavtal. Parterna pä den statliga arbetsmaknaden har f. ö. inlett diskussioner som är avsedda att leda lill elt nytt statligt pensionsavtal. Sannolikt kommer föreskrifterna i bl. a. nämnda Kbr att tas in som specialbestämmelser till del nya avtalet.

4.6 Författningar som inte enbart rör svenska kyrkan eller som saknar anknytning till svenska kyrkan

Endast två remissinstanser kommenterar utredningens förslag i denna del. Komerskollegium har inle något emol att skrivelsen (1829:83 s. 41) lill kommerskollegiet upphävs.

Domkapitlet i Strängnäs:

Domkapillet ifrägasälter huruvida förordningen (1869:43 s. 1) ang. för­ändring av grundräntor och kronotionden (punkt 53) kan upphävas med hänsyn till utgående ersättningar för domkyrkotunnor och annan kronotion­de till vissa domkyrkor.

5. Författningar som bör ses över

5.1 Författningar om de icke-territoriella församlingarna

Svenska församlingarna i Paris och i London delar utredningens åsikt att föreskrifterna om de svenska utlandsförsamlingarna bör undersökas närma­re försl sedan utlandsförsamlingarnas organisatoriska ställning har utretts.

Prop. 1984/85:63

31

Kammarkollegiet:

Uiredningen framhåller (s. 66) all de i avsnittet angivna författningarna om de icke-territoriella församlingarna är ålderdomliga och därmed svårtill­gängliga och bör ses över. Del bör därvid undersökas, om LFKS i vissa delar kan göras tillämplig pä dessa församlingar. Kollegiet vill med anledning av uiredningens hänvisning till LFKS erinra om alt denna lag enligt 1 kap. 2 8 Iredje stycket redan gäller i lillämpliga delar för de icke-territoriella församlingarna. I övergångsbestämmelserna (punkt 4) till lagen sägs alt beträffande icke-territoriell församling tillämpas den ordning som förut gällt, om församlingen beslutar det.

Svenska kyrkans centralstyrelse:

I övrigt bör framhållas att 1984 års kyrkomöte har fallat beslul om ytterligare utredning av utlandsförsamlingarnas framlida ställning, vilkel avviker från vad centralstyrelsens arbetsgrupp hade föreslagit och vad utredningen låtit anteckna på s. 68 i betänkandet.

5.2      Författningar om helgdagar-arbetsfria dagar

Domkapitlet i Strängnäs;

Domkapitlet anser att översynen av helgdagar-arbetsfria dagar bör resultera i etl mera systematiskt språkbruk så att helgdagarbegreppet reserveras för de kyrkliga gudstjänsts-, högtids- och helgdagarna.

5.3      Föreskrifter om användningen av kyrkofondsmedel

Kammarkollegiet;

Lagen (1925:456) angående anlitande av kyrkofonden för uppförande av prästgårdar inom vissa delar av Härnösands och Luleå stift (punkt 86). Ämbetsskrivelse 1971-12-10 till statskontoret med provisoriska bestämmel­ser om lån och anslag ur kyrkofonden för uppförande av prästgårdar å vissa orler (punkt 272). Enligt 1 § 1925 års lag i dess lydelse enligt lagen 1951-06-29, nr 576, fär Konungen i de fall, då inom Härnösands och Luleå stift tjänlig prästgård saknas för sådan kyrkoherde eller komminister som är stationerade på ort av utpräglad ödebygdskaraktär, medge att från kyrkofon­den utlämnas räntefritt län till pastoratet för byggande av ny prästgård under förutsättning bl. a. att nybyggnaden med hänsyn till de ekonomiska förhål­landena i pastoratet måste anses medföra oskäligt slor lunga för pastoratet och dess invånare. 2 8 i 1925 ärs lag anger att, där särskilda förhållanden sådant påkallar. Konungen får medge att kostnaderna för byggnadsskyldig­hetens fullgörande helt eller delvis bestrids av kyrkofondens medel ulan återbetalningsskyldighet för pastoratet.

Närmare föreskrifter för tillämpningen av lagen fanns meddelade först i kungörelsen 1925:457 och därefter i 5 kap. reglementet (1935:18) för ecklesiastik medelsförvaltning. Sedan Kungl Maj:t upphävt reglementet genom kungörelsen (1971:861) om kyrkliga kostnader, förordnade Kungl Maj:i genom den förut nämnda ämbetsskrivelsen 1971-12-10 att 5 kap. reglementet provisoriskt skulle tillämpas efter den 31 december 1971. I

Prop. 1984/85:63

32

propositionen 1925:213 med förslag lill ifrågavarande lag motiverade depar­tementschefen den föreslagna möjligheten alt lämna pastorat hjälp ur kyrkofonden med att uppförande av prästgärd ålåg vederbörande pastorat men pä grund av fattigdomen i dessa ödebygder pastoraten ej sällan var urståndsatta att fylla sin skyldighet i delta avseende. Numera lorde det inte för något pastorat i Norrland kunna uppstå sä slora svårigheter att finansiera etl prästgärdsbygge som kunde föreligga år 1925. Genom ändringar i lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader har kyrkofonden fr. o. m. är 1983 en ny och väsentligt utvidgad funktion när del gäller att utjämna kostnaderna för församlingar och pastorat. Det nya syslemel bygger liksom den kommunala skalteutjämningen pä en skatlekraftsgaranti. 1 grundgaranlin ingär kost-nadsfaklorer som är geografiskt betingade. Garanterad skattekraft i procent av medelskallekraften varierar mellan 98 i slörre delen äv landel och 119 längst i norr. Kollegiet ifrågasätter därför, om inte 1925 års lag och 1971 års ämbetsskrivelse lill statskontoret bör upphävas.

Cirkuläret (1937:219) angående biskopsgårds förvaltning, m.m. (punkt 105). Cirkulärets bestämmelser i vad de avser främst frågor om besiktning, underhälls- och andra arbeten på biskopsgärd och dess möbler för represen-talionsändamål har setts över inom kollegiets allmänna avdelning. Förslag till ändring har getts in till departementet med särskild skrivelse. Kopia av förslaget kommer att tillställas kyrkoförfatlningsutredningens sekreterare.

Statskontorets cirkulär 1972-01-31 angående utbetalning av vissa koslna­der ur kyrkofonden (punkt 278). Cirkuläret ses nu över inom kollegiets fondbyrå.

Svenska kyrkans centralstyrelse:

Också inom området för kyrkofondens användning kan det med anledning av initiativ som tagils av 1984 ärs kyrkomöte bli aktuellt med författningsänd­ringar.

Domkapitlet i Göteborg;

Förslaget att sammanföra gällande bestämmelser om kyrkofonden lill en författning och i samband därmed upphäva den rad av beslul som rör samma ämne är utmärkt och skulle bilda en säkrare grund för bedömning av hithörande frågor.

Siifisnämnden i Uppsala;

Stiftsnämnden instämmer i uiredningens kommentar i p 6.1 beträffande författningarna om förvaltning av kyrklig jord. Vidare tillstyrks övervägan­det (5.2.5) att i förordningen om kyrkliga kostnader införa angivna bestäm­melser om användning av kyrkofondsmedel till en samlad kalalog.

5.4 Författningar om prästexamen

Domkapitlet i Strängnäs: Författningar om prästexamen bör sammanföras i en förordning.

Prop. 1984/85:63

33

5.5 Instruktion för hovkonsisloriet

Utom i 1681 ärs instruktion regleras konsistoriets verksamhei i lagen (1936:657) om domkapitel enligt den beslämmelse i 22 § nämnda lag som säger att domkapilelslagen i tillämpliga delar gäller även belräffande hovkonsistoriet men rörande dess sammansättning och befogenhet hänvisar lill de särskilda bestämmelserna i 1681 års instruktion.

Hovkonsislorium likslälls med domkapitlen som ett offentligräitsligl organ. Dess uppgift motsvarar domkapitlens när det gäller tillsynen över hovförsamlingen. Del har dessutom särskilda uppgifter med avseende pä hovkleresiet. Efter upplösningen av Skeppsholms församling med ulgången av är 1969 övar konsistoriet tillsyn över enbarl Hovförsamlingen. Försam­lingens offentligrättsliga ställning är sädan all den skiljer sig från andra kyrkoförsamlingars. I tillämpliga delar lyder den visserligen under försam­lingslagen (se prop. 1983/84:19 s. 66), och den ingär i samma valkorporation som Stockholms stifts församlingar vid val till kyrkomötet. Den samverkar vidare i frivilligt stiflsarbele med församlingarna i stiftet genom medlemskap i sliflstingel. Däremot är den inte underkastad domkapitlets tillsyn och myndighet i motsats till vad som gäller belräffande de båda andra icke territoriella församlingarna i Stockholm. Församlingen väljer inte heller präst enligl präslvalslagen, utan pastor utses av Konungen. Församlingens gudstjänster förrättas av hovpredikanterna i kleresistaten. Församlingskyr­kan upplåts av Konungen, och församlingens utgifter bestrids i van fall f. n. med ett särskilt, årligt anslag från Konungen vid sidan av församlingsskatten. Det kan i enlighet med det nu anförda konstateras att församlingens och hovkonsistoriums offentligrättsliga ställning bygger på den särskilda ordningen med elt hovkonsistorium vid sidan av domkapitlen. Konsistoriets ställning kan därmed inle förändras ulan att på samma gång frågan om en reglering av hovförsamlingens ställning i olika hänseenden kommer upp.

I det föregående har nämnts att konsistoriet har befattning med frågor rörande hovkleresiet. I kleresistaten ingår överhovpredikanten, de tjänstgö­rande ordinarie hovpredikanterna (vanligen två-tre till anlalel) och e. o. hovpredikanterna (vanligen 25-30 till antalet) liksom även en jurist, konsistorienotarien. Befattningshavarna i kleresistaten utnämns av Konung­en, och dennes utnämningsrält påverkas ej av den slatliga normgivningen som uiredningen har för ögonen. 1 hovkonsisloriums befogenheter ingår alt öva tillsyn också över kleresistaten. Del är från principiella utgångspunkter knappasl tänkbart all den kan utövas av annan än överhovpredikanten som preses i konsistorium.

Genomgängen enligt det återgivna av hovkonsistoriels uppgifter ger vid handen alt dess plals i det offentligrättsliga systemet gör det behövligt all behålla en normgivning för dess sammansättning och befogenheter. Den ålderdomliga 1681 års instruktion rörande hovkonsislorium kan alltså inte ulan vidare upphävas. Om del sker måste den ersättas med ny lag, Lagtekniskt synes denna uppgift eventuellt kunna lösas pä det sättet all domkapitelslagen kompletteras med bestämmelser som gäller sammansätt­ningen av hovkonsislorium. Bestämmelser härom har i 1681 års instruktion sin närmasle motsvarighet i pp 1-6 (se Wetterberg, Handbok för kyrkolag-farenhet, Håkan Ohlssons Boktryckeri. Lund). Vad som sägs under övriga punkter i instruktionen (ibm) har i alll väsentligt sin motsvarighet i andra senare tillkomna bestämmelser i domkapitelslagen och församlingslagen. Till den del instruktionen behandlar överhovpredikanlens uppgifter särskilt med avseende på tillsynen över slottskyrkorna lär del kunna regleras i

Prop. 1984/85:63

34

författningar som utfärdas av riksmarsalksämbelet.

Till vad som anförts i betänkandet i avsnittet 5.2,2. vill konsistoriet i det här sammanhangel slutligen framhålla att hovförsamlingen - eftersom församlingslagens bestämmelser är tillämpliga på den - utnyttjat möjligheten i lagens övergångsbestämmelser punkt 4 all särskilt förbehålla sig att i ställel för församlingslagen lillämpa äldre ordning där denna i nägol hänseende kan avvika frän vad som annars enligt den nya lagen skall gälla rörande församlingsstyrelsen,

5.6 Författningar om domkapitlets tillsyn över vissa stiftelser

Kammarkollegiet:

Cirkulärbrev 1788-04-24 angående konsistoriernas redogörelseansvar för förvaltningen av de under deras vård lämnade medel (punkt 31). Enligt cirkuläret skulle konsistorierna för varje är upprätta räkning över de stipendiemedel, som stod under deras vård, och över alla andra inkomster som anordnats lill de högre eller lägre läroverkens understöd och som konsistorierna mottagit lill förvaltning. Räkningen skulle med därtill höran­de verifikationer avlämnas lill vederbörande länsstyrelse, som hade att insända den lill kammarrevisionen för granskning.

Cirkulärbrev 1806-10-10 till konsistorierna angående deras tillsyn över alla, till förmån för akademier, gymnasier, katedral- och trivialskolor gjorda, enskilda donationer saml andra fromma stiftelser (punkt 36). Genom cirkuläret ålades konsistorierna dels tillsyn över enskilda donationer till förmån för akademier m.fl., vare sig donationerna blivil ställda under konsistoriets vård eller ej, dels en allmän tillsyn över alla sädana fromma stiftelser som inte blivit ställda under särskild publik styrelse.

Cirkulärbrev 1809-07-13 med förklaring angående i underdånighet väckt fräga om konsistoriernas åliggande att infordra årliga redogörelser för och granska de inom varje stift lill förmån för akademier och skolor anslagna donationsmedel (punkt 38). Genom cirkuläret anbefalldes konsistorierna alt hos kammarkollegiet uppgiva de stiftelser till undervisningsverken, som då fanns i varje stift, jämte de personer, som hade att redovisa för stiftelserna.

Enligt 22 8 lagen (1929:116) om tillsyn över sliflelser skall de bestämmel­ser, som meddelats i 1788, 1806 och 1809 års cirkulär inte fillämpas på stiftelse som står under tillsyn enligl denna lag. Utredningen framhåller (s. 73) all breven bör revideras i samband med den inom justitiedepartemen­tet pågående revisionen av stiftelselagstiftningen. Kollegiet vill erinra om att domkapitlens verksamhet och de medel, som de förvallar, är underkastade revision av kammarkollegiets revisionskonlor. Enligl kollegiets mening är cirkulären obsoleta, och de kan därför upphävas utan ytterligare utredning.

Skara domkapitel:

De delvis föråldrade, omodernt redigerade, svåröversiktliga och utspridda författningar som nämns under detta avsnitt är - som inledningsvis framgått -en stor grupp inom denna sektor. Bland de föreskrifter som lagits upp har domkapitlet bl. a. noterat dem från åren 1788, 1806 och 1809 (5.2.8. s. 72 ff) som avser domkapitlets tillsyn över vissa stiftelser och bekräftar att de i många hänseenden är sä föråldrade alt de inte kan efterlevas.

Prop. 1984/85:63

35

Lunds domkapitel:

Domkapitlet ifrågasätter om författningarna under punkt 36 och 38 längre har nägon aktualitet. Domkapitlet har i vart fall inle såvitt är känt fullgjort de åligganden rörande donationer underställda universitet och skolor som stadgas.

5.7 Övriga föreskrifter

Kammarkollegiet:

Cirkulär 1971-12-10 till statskontoret och samlliga sliftsnämnder om fastställande av hyra för tjänstebostad ät präst (punkt 271). I cirkuläret erinrar Kungl Maj:l om att siiflsnämnd enligt 8 S kungörelsen, numera förordningen om förvaltning av kyrklig jord. fastställer hyra för ijänslebo-stad pä prästgård och förordnar att hyra för tjänsteboslad åt präst även i annal fall skall fastställas av siiflsnämnd. Grundläggande regler om tjänsle-bosladshyra m. m, finns dels i kungörelsen (1961:333) angående ijänstebos-tadshyra m.m., dels i kungörelsen (1961:334) angående bränslekostnads-gottgörelse lill innehavare av vissa tjänslebosläder. Kungörelsen angående Ijänslebostadshyra har inte tagits med i sammanställningen, eftersom den enligt uiredningen (s.41) saknar en uttrycklig anknytning lill svenska kyrkan. Däremol finns kungörelsen om bränslekostnadsgotigörelse med i sammanställningen (punkt 188). I sammanställningen har också lagits med kungörelsen (1968:649) om vissa tjänslebosläder m.m. inom offenllig verksamhet (punkt 240).

Kollegiet vill erinra om all enligl elt avtal 1983-11-25 mellan arbetsgivar­verket och berörda arbetstagarorganisationer tjänstebostadstvånget skall finnas kvar - förutom för tjänstemän inom utrikesförvaltningen och för landshövdingar- bara för präster med statligt reglerade anställningar. Och enligl en särskild överenskommelse samma dag mellan parlerna skall kungörelsen om bränslekostnadsgotigörelse upphöra alt gälla fr,o,m. 1984-07-01. Med anledning av avtalet och överenskommelsen kommer enligt vad som kollegiet erfaril alt läggas fram förslag till bl. a, en präsibosiadsför-ordning, genom vilken upphävs 1961 års kungörelserom ijänslebostadshyra och bränslekostnadsgotigörelse samt 1968 års kungörelse om vissa tjänsle­bosläder m. m. inom offenllig verksamhei. Enligt förslaget till prästboslads-förordning bestäms hyran för bostaden av stiftsnämnden. Förut nämnt cirkulär 1971-12-10 om fastställande av hyra för tjänsteboslad ål präst skulle därmed upphävas.

Statens löne- och pensionsverk;

På s. 75-76 anför utredningen att vissa uppgifter, som har förfaltningska­raklär utfärdats i form av förvallningsbeslul. SPV har i och för sig inle nägol att erinra mot all föreskrifterna i "Kbr den 27 maj 1970 till SPV angående 1968 ärs kyrkomötes skrivelse, nr 41, om rätt för präst att i pensionshänseen­de tillgodoräkna tjänstgöring hos internationellt organ" som utredningen föreslår utfärdas i form av förordning. Därvid måste man tänka på de problem som beror pä att bestämmelserna i sin nuvarande form även gäller som kollektivavtal. Parlerna på den statliga arbelsmarknaden har f. ö. inlett diskussioner som är avsedda all leda lill ett nytt statligt pensionsavtal.

Prop. 1984/85:63

36

Sannolikl  kommer  föreskrifterna i  bl. a.  nämnda  Kbr  all tas  in  som specialbestämmelser till del nya avtalet.

Skara domkapitel;

Bland föreskrifter som eventuellt bör utfärdas i förordning anser sig domkapillet böra nämna ämbetsskrivelsen den 23 januari 1970 angående löneförmåner ät viss personal vid stiftsnämnden vid dellagande i skogsveck­ans förhandlingar, som är obsolet, Fräga som avses med cirkuläret bör ju numera tas upp som en ordinär intern fråga om de medel myndigheten kan satsa pä fortbildning inom ramen för sin budget, där numera inte specifik anslagspost för ändamålet finns.

DomkapiUel i Göteborg;

Domkapitlet tillstyrker förslagel att sammanföra föreskrifterna rörande utbildning, tjänster, löneförmåner, delegationsärenden m. m. till en författ­ning.

Svenska kyrkans personalförbund;

Med anledning av utredningens förslag att Uppsala mötes beslul 1593-03-20 bör vara kvar vill personalförbundet ifrågasätta om del ens är möjligt alt upphäva Uppsala mötes beslut eftersom detta fattats av etl koncilium, som inte har någon motsvarighet i dag.

Kyrkomusikernas riksförbund tillstyrker utredningens förslag att författning­arna om kyrkomusiker bör vara kvar men få en översyn av kyrkomusikeml-redningen.

Stiftsnämnden i Göteborg:

En hel del av de föreskrifler som avses kvarstå bör sålunda kunna efter viss omarbetning överföras till annan författningstext, exempelvis punkten 206 cirkulär 1963-12-19 som reglerar bl. a. rätlen att betala ersättning åt särskild värderingsman i samband med försäljning eller förvärv av fast egendom. Sä länge en bestämmelse av detta slag återfinns i elt cirkulär som inte formellt har anknytning till annan förfaltningslext föreligger alllid risk, alt den icke uppmärksammas vid det lillfälle den behöver tillämpas.

6. Synpunkter på det fortsatta utredningsarbetet

Svenska kyrkans centralstyrelse:

Vad gäller uiredningens synpunkter på författningar som bör ses över vill cenlralstyrelsen framhälla alt den genomgäng av 1686 ärs kyrkolag med anslutande författningar som äger rum genom centralstyrelsens försorg inom arbetsgruppen för kyrkoordning, kyrkostadga m. m. måste få la skälig lid i anspråk, eftersom arbetet är förenat med den nödvändiga systematiseringen av del framtida kyrkliga regelsystemet. Cenlralstyrelsen anser därför alt

Prop. 1984/85:63

37

arbelel under uiredningens etapp 2 måste bedrivas med utgångspunkt från kyrkans intresse av alt den gamla kyrkolagen ges en värdig och ändamålsen­lig efterföljare. Föga står därvid att vinna genom all forcera arbetet inom kyrkoförfattningsutredningen mer än den kyrkliga arbetsgruppen kan följa jämsides.

Domkapitlet i Göteborg:

En begränsning av den av uiredningen påtalade sväröverskådlighelen av bestämmelserna genom en sammanföring lill etl minskat antal författningar är etl önskemål för enklare hantering av föreskrifterna.

Domkapitlet i Västerås:

1979 års och 1982 års kyrkomötens utredningsnämnder saml 1982 års och 1983 ärs kyrkomöten har betonat, att en nära samverkan och samordning mellan kyrkoförfattningsutredningen och centralstyrelsens arbetsgrupp för kyrkoordning, kyrkostadga m. m. säväl arbelsmässigt som tidsmässigt mäste komma till stånd. Detta antyds också i kyrkoförfatlningsutredningens direktiv. Detsamma framhölls av 1982 års kyrkomötes utredningsnämnd i dess betänkande 1983:1 s. 226: "Mycket av det som i dag regleras i 1686 års kyrkolag synes i mer eller mindre förändrad form böra ingå i kyrkoordningen eller kyrkosladgan. Arbetet med kyrkoordningen och kyrkostadgan bör därför samordnas med en avveckling av kyrkolagen. Detla är nödvändigt även av lagtekniska skäl".

Det slår klart sedan länge, alt de uppgifter, som i della sammanhang åvilar staten och kyrkan, dels berör Svenska kyrkans mest vitala inlressen dels lill sin omfattning svårligen kan avgränsas utan kommer att avse det kyrkliga regelsystemet i sin helhet. Av den anledningen är det uppenbart, alt utredningsarbetet bör tillåtas fortlöpa utan tidspress.

1979 års kyrkomötes utredningsnämnd har i sill slutbetänkande, avsnitt 5.3., behandlat de allmänna principerna för kyrkomötets roll i normgivningen, och i avsnitt 6 framlagt förslag lill fördelning av normgivning mellan riksdag/regering och kyrkomöte på olika ämnesområden. 1982 års kyrkomöte har godkänt förslaget och därmed således uttalat att delta bör ligga till grund för det fortsatta arbetet härvidlag. De synpunkler, som ulredningsnämnden framfört i silt slutbetänkande, vad avser ovannämnda avsnitt om fördelningsprinciperna, bör tillmätas avgörande betydelse vid översyn av kyrkoförfattningarna.

Svenska kyrkans personalförbund;

Förbundet finner det angeläget att den av kyrkoförfaltningsulredningen påbörjade översynen av del kyrkliga regelsystemet genomföres. De kyrkliga bestämmelserna är tillkomna under mycket lång tid och kringspridda inom vitt skilda rättsområden. Delta gör alt kyrkolagfarenhetsområdel är mycket svåröverskådligt och stundom svårtiUämpat. Ännu lillämpliga och behövliga bestämmelser bör komma eventuellt i en mera tidsenlig form, jämte tillkommande bestämmelser systematiseras med hänsyn till ämnesområde och vikt (jfr det gamla begreppet kyrkoordning och kyrkostadga) och samlas i en kyrkans författningscodex.

Prop. 1984/85:63

38

Avslutningsvis vill förbundet särskilt betona, all del fortsatta översynsar-betel i erforderlig utsträckning tar hänsyn till även de teologiska grunder som kan ligga bakom de äldre bestämmelserna och som forlfarande är relevanta, varför förbundet föreslär att en i kyrkolagfarenhel erfaren leolog knyts till utredningen som expert.