Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1989/90:5

om godkännande av protokoll till 1979 års

konvention om långväga gränsöverskridande

'"''P-

luftföroreningar rörande reglering av utsläppen av        989/90.5 kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden

Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 21 juni 1989.

På regeringens vägnar

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Birgitta[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner protokollet till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar rörande reg­lering av utsläppen av kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden. Protokollet undertecknades av 25 stater vid ett sammanträde med konven­tionens styrelse i Sofia i november 1988. Enligt protokollet åtar sig de fördragsslutande staterna att till utgången av år 1994 begränsa de årliga utsläppen av kväveoxider till 1987 års nivå. Förhandlingar skall dessutom inledas om ytterligare minskningar, så att utsläppen reduceras till nivåer som motsvarar vad miljön tål.

I    Riksdaeen 1989/90. 1 saml. Nr 5

Miljö- och energidepartementet

Prop-1989/90:5

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 juni 1989

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén, S![REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om godkännande av protokoll till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar rörande reglering av utsläppen av kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden

1  Inledning

Sverige har sedan länge sökt få till stånd åtgärder på det internationella planet för att lösa problemen med luftföroreningar som sprider sig över längre avstånd och som orsakar miljöproblem i andra länder. Det interna­tionella arbetet på detta område bedrivs främst inom ramen för konventio­nen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar, som underteckna­des 1979 i Geneve och som trädde i kraft i mars 1983. Konventionen har undertecknats av så gott som samtliga medlemsstater inom FN:s ekono­miska kommission för Europa (ECE), som även innefattar USA och Kana­da.

Konventionen är av ramkaraktär och särskilda åtaganden överenskoms genom protokoll till konventionen. Två sådana protokoll har tidigare förhandlats fram. Det första gällde finansieringen av det internationella mätprogrammet, EMEP. Det trädde i kraft den 28 januari 1988. Det andra protokollet undertecknades av 21 parter vid ett möte med konventionens styrelse (verkställande organ) i Helsingfors år 1985. Parterna förband sig att minska sina svavelutsläpp med minst 30 procent till år 1993, jämfört med 1980 års nivå. Andra konventionsparter utlovade unilateralt vissa mindre långtgående åtgärder för att minska sina svavelutsläpp. Svavelpro­tokollet trädde i kraft den 28 januari 1988.

Vid ett möte på ministernivå med konventionens styrelse i Sofia under­tecknades den 1 november 1988 ett protokoll om en begränsning av utsläppen av kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden. Proto­kollet undertecknades av 25 länder, däribland Sverige. Ytterligare ett antal länder uttryckte sin förhoppning eller avsikt att senare kunna ansluta sig. Sverige och elva andra länder utfäste sig i samband med undertecknandet av protokollet att minska sina utsläpp av kväveoxider med 30 procent senast år 1998, baserat på utsläppen under något av åren 1980-1986.

Kväveoxidprotokollets engelska text och en översättning till svenska av den bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1 och 2.

Innan ratificering sker bör protokollet underställas riksdagen för god-     Prop. 1989/90:5 kännande. Jag kommer här att ta upp denna fråga.

2 Kväveoxidprotokollets tillkomst

Vid det möte med konventionsstyrelsen år 1985 då svavelprotokollet tillkom tillsattes på förslag av bl. a. Sverige en arbetsgrupp med uppdrag att förbereda lämpliga internationella åtgärder syftande till en minskning av utsläpp av kväveoxider (NO,;) eller dessas gränsöverskridande flöden. Arbetsgruppen skulle också överväga andra luftskyddande åtgärder, bl. a. med hänsyn till sambanden mellan utsläpp av kväveoxider och kolväten vid bildandet av sekundära föroreningar (oxidanter, som t. ex. ozon).

Sverige och några likasinnade länder försökte redan vid detta tillfälle vidga mandatet till att omfatta förhandlingar om ett protokoll för utsläpps­minskningar av kväveoxider. Detta förslag hindrades dock av en majoritet länder, som ansåg att utsläppens omfång, transportvägarna i atmosfären och utsläppens miljö- och hälsoeffekter var ofullständigt kända. Dessa länder förutsåg att arbetsgruppen behövde genomföra ett omfattande och mångårigt analys- och utredningsarbete innan man hade underlag för förhandlingar om ett avtal.

Vid tiden för konventionsstyrelsens möte i november 1986 hade kun­skapsläget på dessa områden avsevärt förbättrats. Till detta hade inte minst det nordiska samarbetet på luftföroreningssidan bidragit. Sverige kunde därför på ett ökande antal likasinnade länders vägnar lägga fram ett förslag om att vidga arbetsgruppens mandat till att omfatta förhandlingar om ett protokoll om kväveoxider. Styrelsen kunde efter besvärliga för­handlingar fatta beslut om ett sådant utvidgat mandat, som dock begränsa­des av en rad för de fortsatta förhandlingarna komplicerande förutsätt­ningar. Bl. a. avsåg mandatet endast en kontroll av kväveoxidutsläpp, ej en minskning.

Ett färdigt förslag till ett protokoll kunde läggas fram till konventionssty­relsens sjätte möte i Sofia i november 1988. Som jag tidigare har nämnt undertecknades protokollet då av 25 länder. Förhandlingsarbetets huvud­sakliga stötestenar gällde bl. a. ambitionsnivån för åtaganden om utsläpps­begränsningar samt den komplicerade frågan om att underlätta transfere­ring av teknologi för kontroll av kväveoxidutsläpp. I det första fallet krävde Sverige tillsammans med Nederiänderna, Schweiz, Förbundsrepu­bliken Tyskland och Österrike att staterna redan i ett första steg borde genomföra en minskning av kväveoxidutsläppen. En betydande majoritet var endast beredda att förhandla om en frysning av utsläppen. Genom att introducera ett tvåstegsförfarande, där det andra steget skall sikta mot utsläppsminskningar som hänför sig till kritiska belastningsgränser (s.k. critical loads) för i regionen dominerande ekosystem, kunde till slut enig­het nås. Dessa förhandlingar skall påbörjas senast sex månader efter det protokollet träder i kraft. De fem länderna och sju andra länder avgav därtill en gemensam deklaration i anslutning till protokollets underteck­nande, i vilken man unilateralt utfaster sig att minska sina kväveoxidut-

tl    Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 5

släpp med i storleksordningen 30procent till år 1998 med utgångspunkt i     Prop. 1989/90:5 1980-1986 års utsläppsnivåer.

Frågan om underlättande av teknologiöverföring, i praktiken från väst­länderna till de östeuropeiska länderna, kunde först lösas sedan man kommit överens om att skjuta upp förhandlingar i sak till ett senare skede. Ramarna för dessa förhandlingar blev dock fastställda i protokollet, lik­som att parterna förbinder sig att påbörja förhandlingar inom dessa ramar senast sex månader efter det att protokollet träder i kraft.

Konventionsstyrelsen fattade även vid sitt möte i Sofia vissa beslut om ett andra steg i förhandlingsarbetet, både beträffande kväveoxidprotokol­let och protokollet om svavelutsläpp. Styrelsen tillsatte på svenskt förslag en arbetsgrupp som skall utarbeta villkor och förslag till strategier för begränsningar av utsläpp av föroreningar i atmosfären. På franskt-schwei-ziskt-tyskt initiativ tillsattes en arbetsgrupp som skall utreda förutsättning­arna för åtgärder i syfte att begränsa utsläpp av flyktiga organiska ämnen (VOC), framför allt kolväten. Den förstnämnda gruppen skall utarbeta förslag till konventionsstyrelsens åttonde möte år 1990, då kväveoxidpro­tokollet bedöms kunna träda i kraft.

3 Kväveoxidprotokollets huvudsakliga innehåll

Protokollet rörande reglering av utsläppen av kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden består av en inledning och 17 artiklar samt en teknisk bilaga, som redovisar tekniker och kostnader för rening.

1 inledningen anges bl. a. att parterna är fast beslutna att vidta effektiva åtgärder för att reglera och minska kväveoxidutsläpp eller dessas gräns­överskridande flöden. Främst skall detta ske genom tillämpning av gränsvärden för nya källor till utsläpp och genom modifikation av vissa befintliga källor.

Parternas grundläggande skyldigheter framgår av protokollets artikel 2. Enligt artikelns första punkt skall sammanfattningsvis den årliga nivån för utsläpp eller spridning av kväveoxider regleras eller minskas så att denna nivå senast den 31 december 1994 inte överskrider nivån under kalender­året 1987 eller ett annat, tidigare år som anges vid undertecknande av eller anslutning till protokollet. Senast två år efter protokollets ikraftträdande skall parterna tillämpa nationella emissionsgränsvärden för nya fasta och rörliga källor till utsläpp av kväveoxider och vidta åtgärder för att begrän­sa utsläppen från befintliga stationära källor (artikel 2 andra punkten). Parterna får vidta strängare åtgärder än de nu nämnda (artikel 2 Jjärde punkten).

Senast sex månader efter protokollets ikraftträdande skall som ett andra steg förhandlingar inledas om vidare åtgärder för att minska utsläpp eller spridning av kväveoxider, med hänsyn tagen till bl. a. internationellt ac­cepterade kritiska belastningsgränser. Parterna skall samarbeta för att fastställa kritiska belastningsgränser och de minskningar i utsläpp eller spridning av kväveoxider som behövs för att uppfylla målsättningar grun­dade på sådana gränser. Parterna skall vidare fastställa vilka åtgärder som

krävs för att genomföra minskningarna och en tidtabell för dessa åtgärder med början senast den 1 januari 1996 (artikel 2 tredje punkten).

För att underlätta trafik med fordon som är utmstade med katalysatorer skall parterna göra oblyat bränsle tillgängligt, åtminstone längs större internationella trafikleder, senast två år från protokollets ikraftträdande (artikel 4).

Parterna skall utarbeta nationella program, riktlinjer och strategier för att reglera och minska kväveoxidutsläpp eller spridningen av sådana ut­släpp över gränserna (artikel 7). Sådan forskning och utveckling skall prioriteras som syftar till att genom en metodik baserad på kritiska belast­ningsgränser fastställa erforderliga minskningar av kväveoxidutsläppen. Genom nationella forskningsprogram och internationellt samarbete skall parterna söka kartlägga och kvantifiera utsläppens effekter och bestämma den geografiska utbredningen av utsatta områden. Parterna skall bl. a. också söka förbättra prestanda och kostnadskalkyler beträffande renings­teknik och utveckla metoder för att samordna data som underlag för beslut om lämpliga strategier för att reglera utsläppen (artikel 6).

Utbyte av erfarenheter och teknik för att minska utsläppen, såväl inom den enskilda som den offentliga sektorn, skall underlättas på olika sätt. Senast sex månader efter protokollets ikraftträdande skall parterna börja att överväga åtgärder för att skapa gynnsammare villkor för ett sådant utbyte (artikel 3).

Protokollet skall regelbundet granskas av partema med hänsyn till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen på området. Den första gransk­ningen skall äga rum senast ett år efter protokollets ikraftträdande (artikel 5). Ändringar i protokollet skall beslutas enhälligt (artikel 11 tredje punk­ten).

Parterna skall meddela konventionens styrelse om sådana nationella program, riktlinjer och strategier som de utarbetar enligt artikel 7. Vidare skall de årligen för konventionens styrelse redovisa de framsteg som har gjorts inom ramen för protokollets tillämpningsområde (artikel 8). Under­lag för styrelsens ställningstaganden skall också tillhandahållas av EMEP (artikel 9).

Protokollet innehåller i övrigt sedvanliga bestämmelser om underteck­nande, ratifikation och ikraftträdande m.m. (artiklarna 12-15). Slutligen finns en regel om uppsägning (artikel 16).

Prop. 1989/90:5

4 Godkännande av kväveoxidprotokollet m. m.

Mitt förslag: Riksdagen skall godkänna protokollet rörande regle­ring av utsläppen av kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden.

Skälen för mitt förslag: Kväveföreningar som släpps ut i luften har stor betydelse för de allvarliga problem vi nu upplever i form av försurning och

skogsskador. Enligt det av riksdagen år 1985 antagna programmet mot Prop. 1989/90:5 luftföroreningar och försurning (prop. 1984/85:127, JoU 28, rskr. 275) skall de svenska utsläppen av kväveoxider minskas med 30 procent vid utgången av år 1995, jämfört med 1980 års nivå. Jag har i prop. 1987/88:85 om miljöpolitiken inför 1990-talet redogjort för de fortsatta åtgärder som bör vidtas för att minska de inhemska utsläppen. Statens naturvårdsverk har vidare fått i uppdrag att inom ramen för en ny ak­tionsplan mot luftföroreningar och försurning redovisa vilka ytterligare åtgärder som krävs för att halvera kväveoxidutsläppen till sekelskiftet. Kväveoxidutsläppen är dock i hög grad en regional fråga, där Sverige påverkas av utvecklingen i främst övriga Europa. Således torde det svens­ka bidraget till nedfallet av oxiderade kväveföreningar i Sverige ligga inom intervallet 15 30 procent. I södra delen av landet härden helt övervägan­de delen av nedfallet sitt urspmng utanför Sveriges gränser. Det är mot den bakgrunden från svensk synpunkt ytterst betydelsefullt att internatio­nella åtgärder vidtas för att begränsa och minska utsläppen. Som framgått av min redogörelse för tillkomsten av kväveoxidprotokollet spelar Sverige en aktiv och pådrivande roll för att sådana åtgärder skall komma till stånd.

Kväveoxidprotokollet är ett viktigt första steg i riktning mot en begräns­ning av de internationella utsläppen till nivåer som är ofarliga för hälsan och miljön även på längre sikt. Det är angeläget att Sverige snarast ratifi­cerar protokollet. Som jag tidigare har nämnt kan detta väntas träda i kraft år 1990. Det är min förhoppning att de förhandlingar som därefter kom­mer att inledas som ett andra steg enligt protokollet kan resultera i en överenskommelse om påtagliga minskningar av utsläppen. Sverige kan i den process avseende teknikutbyte som behandlas i protokollet bidra med sådana kunskaper och erfarenheter som har vunnits och kommer att vinnas i vårt arbete för en bättre miljö.

Konventionens artiklar medför inte några problem när det gäller förhål­landet till svensk rätt. Någon situation där Sverige skulle komma att bryta mot konventionen kan för närvarande inte förutses. De insatser i form av utbyte av teknik som fömtsätts i protokollet bör enligt min mening kunna utföras inom ramen för den verksamhet som redan bedrivs på detta område av berörda myndigheter och organisationer och med anlitande av de anslag som står till förfogande.

4 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen

föreslår riksdagen att

godkänna protokollet till 1979 års konvention om långväga gräns­överskridande luftföroreningar rörande reglering av utsläppen av kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden.

5   Beslut

Prop. 1989/90:5

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta det förslag som föredragan­den har lagt fram.

Protocol to the 1979 Convention on Long-range Transboundary Air     Prop. 1989/90:5 Pollution concerning the Control of Emissions of Nitrogen Oxides or     Bilaga 1 their Transboundary Fluxes

The Parties,

Determinedlo implement the Convention on Long-range Transboundary Air Pollution,

Concerned that present emissions of air pollutants are causing damage, in exposed parts of Europé and North America, to natural resources of vital environmental and economic importance,

Recalling Ihal the Executive Body for the Convention recognized at its second session the need to reduce effectively the total annual emissions of nitrogen oxides from stationary and mobile sources or their transboundary fluxes by 1995, and the need on the part of other States that had already made progress in reducing these emissions to maintain and review their emission standards for nitrogen oxides,

Taking into consideration existing scientific and technical data on emis­sions, atmospheric movements and effects on the environment of nitrogen oxides and their secondary products, as well as on control technologies,

Conscious that the adverse environmental eflfects of emissions of nitro­gen oxides vary among countries,

Determined to take effective action to control and reduce national annual emissions of nitrogen oxides or their transboundary fluxes by, in particular, the application of appropriate national emission standards to new mobile and major new stationary sources and the retrofitting of existing major stationary sources,

Recognizing that scientific and technical knowledge of these matters is developing and that it will be necessary to take such developments into account when reviewing the operation of this Protocol and deciding on further action,

Noling that the elaboration of an approach based on critical loads is aimed at the establishment of an effect-oriented scientific basis to be taken into account when reviewing the operation of this Protocol ändat deciding on further internationally agreed measures to limit and reduce emissions of nitrogen oxides or their transboundary fluxes,

Recognizing that the expeditions consideration of procedures to create more favorable conditions for exchange of technology will contribute to the effective reduction of emissions of nitrogen oxides in the region of the Commission,

Noting wilh appreciation the mutual committment undertaken by sever-al countries to implement immediate and substantial reductions of national annual emissions of nitrogen oxides,

Acknowledging the measures already taken by some countries which have had the effect of reducing emissions of nitrogen oxides,

Have agreed as follows:

Artide 1 Definitions

For the purposes of the present Protocol,

1. "Convention" means the Convention on Long-range Transboundary Air Pollution, adopted in Geneva on 13 November 1979;

2.

"EMEP" means the Co-operative Programme for Monitoring and     Prop. 1989/90:5 Evaluation of the Long-range Transmission of Air Pollutants in Europé;        Bilaga 1

3.

"Executive Body" means the Executive Body for the Convention constituted under artide 10, paragraph 1 of the Convention;

4.

"Geographical scope of EMEP" means the area defined in artide 1, paragraph 4 of the Protocol to the 1979 Convention on Long-range Trans­boundary Air Pollution on Long-term Financing of the Co-operative Pro­gramme for Monitoring and Evaluation of the Long-range Transmission of Air Pollutants in Europé (EMEP), adopted in Geneva on 28 September 1984;

5.

"Parties" means, unless the context otherwise requires, the Parties to the present Protocol;

6.

"Commission" means the United Nations Economic Commission for Europé;

7.

"Critical load" means a quantitative estimate of the exposure to one or more pollutants below which significant harmful effects on specified sensitive elements of the environment do not occur according to present knowledge;

8.

"Major existing stationary source" means any existing stationary source the thermal input of which is at least 100 MW;

9.

"Major new stationary source" means any new stationary source the thermal input of which is at least 50 MW;

10.  "Major source category" means any category of sources which emit

or may emit air pollutants in the form of nitrogen oxides, induding the

categories described in the Technical Annex, and which contribute at least

10 per cent of the total national emissions of nitrogen oxides on an annual

basis as measured or calculated in the first calendar year after the date of

entry into force of the present Protocol, and every fourth year thereafter;

11.  "New stationary source" means any stationary source the constmc-

tion or substantial modification of which is commenced after the expira-

tion of two years from the date of entry into force of this Protocol;

12.  "New mobile source" means a motor vehicle or other mobile source

which is manufactured after the expiration of two years from the date of

entry into force of the present Protocol.

Artide 2

Basic obligations

1.

The Parties shall, as soon as possible and and as a first step, take effective measures to control and/or reduce their national annual emis­sions of nitrogen oxides or their transboundary fluxes so that these, at the latest by 31 December 1994, do not exceed their national annual emissions of nitrogen oxides or transboundary fluxes of such emissions for the calendar year 1987 or any previous year to be specified upon signature of, or accession to, the Protocol, provided that in addition, with respect to any Party specifying such a previous year, its national average annual transboundary fluxes or national average annual emissions of nitrogen oxides for the period from 1 January 1987 to 1 January 1996 do not exceed its transboundary fluxes or national emissions for the calendar year 1987.

2.

Furthermore, the Parties shall in particular, and no låter than two years after the date of entry into force of the present Protocol:

(a) Apply national emission standards to major new stationary sources and/or source categories, and to substantially modified stationary sources

in major source categories, based on the best available technologies which     Prop. 1989/90: 5 are economically feasible, taking into consideration the Technical Annex;      Bilaga 1

(b)

Apply national emission standards to new mobile sources in all major source categories based on the best available technologies which are economically feasible; taking into consideration the Technical Annex and the relevant decisions taken within the framework of the Inland Transport Committee of the Commission; and

(c)

Introduce pollution control measures for major existing stationary sources, taking into consideration the Technical Annex and the character-istics of the plant, its age and its råte of utilization and the need to avoid undue operational dismption.

3.   (a) The Parties shall, as a second step, commence negotiations, no

låter than six months after the date of entry into force of the present

Protocol, on further steps to reduce national annual emissions of nitrogen

oxides or transboundary fluxes of such emissions, taking into account the

best available scientific and technological developments, internationally

accepted critical loads and other elements resulting from the work pro­

gramme undertaken under artide 6.

(b) To this end, the Parties shall co-operate in order to establish: (i) Critical loads;

(ii) Reductions in national annual emissions of nitrogen oxides or transboundary fluxes of such emissions as required to achieve agreed objectives based on critical loads; and (iii) Measures and a time-table commencing no låter than 1 January 1996 for achieving such reductions.

4.   Parties may take more stringent measures than those required by the

present artide.

Artide 3

Exchange of technology

1.  The Parties shall, consistent with their national laws, regulations and

practices, facilitate the exchange of technology to reduce emissions of

nitrogen oxides,; particularly through the promotion of:

(a)

Commercial exchange of available technology;

(b)

Direct industrial contacts and co-operation, induding joint ventures;

(c)

Exchange ofinformation and experience; and

(d)   Provision of technical assistance.

2.   In promoting the activities specified in subparagraphs (a) to (d)

above, the Parties shall create favourable conditions by facilitating con­

tacts and co-operation among appropriate organizations and individuals

in the private and public sectors that are capable of providing technology,

design and engineering services, equipment or finance.

3.  The Parties shall, no låter than six months after the date of entry into

force of the; present Protocol, commence consideration of procedures to

create more favourable conditions for the exchange of technology to re­

duce emissions of nitrogen oxides.

Artide 4

Unleadedfuel

The Parties shall, as soon as possible and no låter than two years after the

date of entry into force of the present Protocol, make unléaded fuel

10

sufficiently available, in particular cases as a minimum along main inter-     Prop. 1989/90: 5 national transit routes, to facilitate the circulation of vehides equipped     Bilaga 1 with catalytic converters.

Artide 5 Review process

1.

The Parties shall regularly review the present Protocol, taking into account the best available scientific substantiation and technological de-velopment.

2.

The first review shall take place no låter than one year after the date of entry into force of the present Protocol.

Artide 6

Work to be undertaken

The Parties shall give high priority to research and monitoring related to the development and application of an approach based on critical loads to determine, on a scientific basis, necessary reductions in emissions of nitrogen oxides. The Parties shall, in particular, through national research programmes, in the work plan of the Executive Body and through other co-operative programmes within the framework of the Convention, seek to:

(a)

Identify and quantify eflfects of emissions of nitrogen oxides on humans, plant and animal life, waters, soils and materials, taking into account the impact on these of nitrogen oxides from sources other than atmospheric deposition;

(b)

Determine the geographical distribution of sensitive areas;

(c)

Develop measurements and model calculations induding harmo-nized methodologies for the calculation of emissions, to quantify the long-range transport of nitrogen oxides and related pollutants;

(d)  Improve estimates of the performance and costs of technologies for

control of emissions of nitrogen oxides and record the development of

improved and new technologies; and

(e)  Develop, in the context of an approach based on critical loads,

methods to integrate scientific, technical and economic data in order to

determine appropriate control strategies.

Artide 7

National programmes, policies and strategies

The Parties shall develop without undue delay national programmes, policies and strategies to implement the obligations under the present Protocol that shall serve as a means of controlling and reducing emissions of nitrogen oxides or their transboundary fluxes.

Artide 8

Injbrmation exchange and annual reporting

1. The Parties shall exchange information by notifying the Executive

Body of the national programmes, policies and strategies that they develop

11

t2    Riksdagen 1989/90. I saml. Nr 5

in accordance with artide 7 and by reporting to it annually on progress     Prop. 1989/90:5 achieved under, and any changes to, those programmes, policies and     Bilaga 1 strategies, and in particular on:

(a)

The levels of national annual emissions of nitrogen oxides and the basis upon which they have been calculated;

(b)

Progress in applying national emission standards required under artide 2, subparagraphs 2 (a) and 2 (b), and the national emission stan­dards applied or to be applied, and the sources and/or source categories concerned;

(c)

Progress in introducingthe pollution control measures required under artide 2, subparagraph 2 (c), the sources concerned and the measures intro-duced or to be introduced;

(d)   Progress in making unléaded fuel available;

(e)   Measures taken to facilitate the exchange of technology; and

(O Progress iii éstablishing critical loads.

2. Such information shall, as far as possible, be submitted in accordance with a uniform reporting framework.

Artide 9

Calculations

EMEP shall, utilizing appropriate models and in good time before the annual meetings of the Executive Body, provide to the Executive Body calculations of nitrogen budgets and also of transboundary fluxes and deposition of nitrogen oxides within the geographical scope of EMEP.

In areas outside the geographical scope of EMEP, models appropriate to the particular circumstances of Parties to the Convention therein shall be used.

Artide 10

Technical Annex

The Technical Annex to the present Protocol is recommendatory in char-acter. It shall form an integral part of the Protocol.

Artide 11

Amendments to the Protocol

1.    Any Party may propose amendments to the present Protocol.

2.

Proposed amendments shall be submitted in writing to the Executive Secretary of the Commission who shall communicate them to all Parties. The Executive Body shall discuss the proposed amendments at its next annual meeting provided that these proposals have been circulated by the Executive Secretary to the Parties at least ninety days in advance.

3.

Amendments to the Protocol, other than amendments to its Technical Annex, shall be adopted by consensus of the Parties present at a meeting of the Executive Body, and shall enter into force for the Parties which have accepted them on the ninetieth day after the date on which two-thirds of the Parties have deposited their instruments of acceptance thereof Amendments shall enter into force for any Party which has accepted them

after two-thirds of the Parties have deposited their instruments of accep-

12

tance of the amendment, on the ninetieth day after the date on which that     Prop. 1989/90:5

Party deposited its instrument of acceptance of the amendments.

Bilaga 1

4.

Amendments to the Technical Annex shall be adopted by consensus of the Parties present at a meeting of the Executive Body and shall become effective thirty days after the date on which they have been communicated in accordance with paragraph 5 below.

5.

Amendments under paragraphs 3 and 4 above shall, as soon as possible after their adoption, be communicated by the Executive Secretary to all Parties.

Artide 12

Settlement ofdisputes

If a dispute arises between two or more Parties as to the interpretation or application of the present Protocol, they shall seek a solution by negotia-tion or by any other method of dispute settlement acceptable to the parties to the dispute.

Artide 13 Signature

1.

The present Protocol shall be open for signature at Sofia from 1 November 1988 until 4 November 1988 indusive, then at the Headquar-ters of the United Nations in New York until 5 May 1989, by the member States of the Commission as well as States having consultative status with the Commission, pursuant to paragraph 8 of Economic and Social Council resolution 36 

(IV) 

of 28 March 1947, and by regional economic integration organizations, constituted by sovereign States members of the Commis­sion, which have competence in respect of the negotiation, conclusion and application of International agreements in matters covered by the Proto­col, provided that the States and organizations concerned are Parties to the Convention.

2.

In matters within their competence, such regional economic integra­tion organizations shall, on their own behalf, exercise the rights and fulfil the responsibilities which the present Protocol attributes to their member States. In such cases, the member States of these organizations shall not be entitled to exercise such rights individually.

Artide 14

Ratification, acceptance, approval and accession

1.

The present Protocol shall be subject to ratification, acceptance or approval by Signatories.

2.

The present Protocol shall be open for accession as from 6 May 1989 by the States and organizations referred to in artide 13, paragraph 1.

3.

A State or organization which accedes to the present Protocol after 31 December 1993 may implement artides 2 and 4 no låter than 31 December 1995.

4.

The instruments of ratification, acceptance, approval or accession shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations, who

will perform the functions of depositary.

13

Artide 15

Prop. 1989/90:5

Entry into force

Bilaga 1

1.

The present Protocol shall enter into force on the ninetieth day followingthe date on which the sixteenth instmment of ratification, accep­tance, approval or accession has been deposited.

2.

For each State and organization referred to in artide 13, paragraph 1, which ratifies, accepts or approves the present Protocol or accedes thereto after the deposit of the sixteenth instrument of ratification, acceptance, approval, or accession, the Protocol shall enter into force on the ninetieth day following the date of deposit by such Party of its instrument of ratification, acceptance, approval, or accession.

Artide 16

Withdrawal

At any time after five years from the date on which the present Protocol has come into force with respect to a Party, that Party may withdraw from it by giving written notification to the depositary. Any such withdrawal shall take eff"ect on the ninetieth day following the date of its receipt by the depositary, or on such låter date as may be specified in the notification of the withdrawal.

Artide 17

Authentic texts

The original of the present Protocol, of which the English, French and Russian texts are equally authentic, shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations.

IN WITNESS WHEREOF the undersigned, being duly authorized thereto, have signed the present Protocol.

DONE at Sofia this first day of November one thousand nine hundred and eighty-eight.

TECHNICAL ANNEX

1.

Information regarding emission performance and costs is based on official documentation of the Executive Body and its subsidiary bodies, in particular documents EB.A1R/WG.3/R.8, R.9 and R.16, and ENV/WP.1/R.86, and Corr.l, as reproduced in chapter 7 of Ejfects and Control of Transboundary Air Pollution.*) Unless otherwise indicated, the technologies listed are considered to be well established on the basis of operational experience.**)

2.

The information contained in this annex is incomplete. Because experience with new engines and new plants incorporating low emission technology, as well as with retrofitting existing plants, is continuously

*) Air Pollution Studies No. 4 (United Nations publication, Sales No. E.87.

II.

E.36).

**) It is at present difficult to provide reliable data on the costs of control technol­

ogies in absolute terms. For cost data included in the present annex, eniphasis should

therefore be placed on the relationships between the costs of different technologies

rather than on absolute cost figures.

14

expanding, regular elaboration and amendment of the annex will be neces-     Prop. 1989/90: 5 sary. The annex cannot be an exhaustive statement of technical options; its     Bilaga 1 aim is to provide guidance for the Parties in identifying economically feasible technologies for giving effect to the obligations of the Protocol.

1. Control Technologies for NO emissions from stationary sources

3.

Fossil fuel combustion is the main stationary source of anthropogenic NO,i emissions. In addition, some non-combustion processes can contribute relevant NO, emissions.

4.

Major stationary source categories of NOx emissions may include:

(a)

Combustion plants;

(b)

Industrial process furnaces (e.g., cement manufacture);

(c)

Stationary gas turbines and internal combustion engines; and

(d)   Non-combustion processes (e.g., nitric acid production).

5.

Technologies for the reduction of NO emissions focus on certain com-bustion/process modifications, and, especially for large power plants, on flue gas treatment.

6.

For retrofitting of existing plants, the extent of application of lowNO, technologies may be limited by negative operational side-eflfects or by other site-specific constraints. In the case of retrofitting, therefore, only approxi-mate estimates are given for typically achieveable NO, emission values. For new plants, negative side-effects can be minimized or exduded by appro­priate design features.

7.

According to currently available data, the costs of combustion modifi­cations can be considered as small for new plants. However, in the case of retrofitting, for instance at large power plants, they ranged from about 8 to 25 Swiss francs per kWi (in 1985). As a rule, investment costs of flue gas treatment systems are considerably higher.

8.

For stationary sources, emission factors are expressed in milligrams of NO2 per normal (0° C, 1013 mb) cubic metre (mg/m'), dry basis.

Combustion plants

9. The category of combustion plants comprises fossil fuel combustion in furnaces, boilers, indirect heaters and other combustion facilities with a heat input larger than 10 MW, without mixing the combustion flue gases with other effluents or treated materials. The following combustion tech­nologies, either singly or in combination, are available for new and exist­ing installations:

(a)

Low-temperature design of the firebox, induding fluidized bed com­bustion;

(b)

Low excess-air operation;

(c)

Installation of special low-NO burners;

(d)   Flue gas recirculation into the combustion air;

(e)   Staged combustion/overfire-air operation; and

(f)    Reburning (fuel staging). ***)

Performance standards that can be achieved are summarized in table 1.

*

*) There is limited operational experience of this type of combustion technology.

15

Prop. 1989/90:5 Bilaga 1

Table 

I: 

NO , performance standards (mg/m) that can be achived by combustion modifications

Plant type"

Uncontrolled baseline

Existing plant retrofit*

New Plant

O2

(%)

Range

Typical value

Solid Fuels

Gråte Combustion (coal) 10 MW 'Fluidized Bed Combustion to           (i)     stationary 300 MW (ii)    circulating

Pulverized Coal Combustion

(i)     dry bottom

(ii)    wet bottom

300-

300-150-

700-1000-

-1000

-   600

-   300

-1700 -2 300

600-1000-

-1100 -1400

600 800

400

400 200

600 1000

7

7 7

6 6

Pulverized Coal Combustion 300 MW (i)     dry bottom (ii)   wet bottom

700-1000-

-1700 -2 300

600-1000-

-1100 -1400

-

600 1000

6 6

10 MW

' Distillate OilCombustion

-

300

-

3

Liquid Fuels

300 MWResidual Oil Combustion

500-

-1400

200-

-400

400

-

3

300 MW Residual Oil Combustion

500-

-1400

200-

-400

-

-

3

10 MW

to Gaseous 300 MW Fuels

c

1

150-

-1000

100-

-300

_

300

3

300 MW

250-

-1400

100-

-300

-

300

3

" Capacity numbers refer to MW (thermal) heat input by fuel (lower heating value).

* Only approximate values can be given due to site specific factors and greater uncertainty for retrofitting of

existing plant.

' Forsmall (10 MW 100 MW) plants a greater degree of uncertainty applies to all figures given.

10.   Flue gas treatment by sdective catalytic reduction (SCR) is an

additional NO,; emission reduction measure with eff"eciencies of up to 80

per cent and more. Considerable operational experience from new and

retrofitted installations is now being obtained within the region of the

Commission, in particular for power plants larger than 300 MW (thermal).

When combined with combustion modifications, emission values of 200

mg/m' (solid fuels, 6% O2) and 150 mg/m' (liquid fuels, 3% O2) can be

easily met.

11.  Sdective non-catalytic reduction (SNCR), a flue gas treatment for a

20-60% NO,j reduction, is a cheaper technology for special applications

(e.g., refinery fumaces and base load gas combustion).

Stationary gas turbines and internal combustion (IC) engines

12.

NO, emissions from stationary gas turbines can be reduced either by combustion modification (dry control): or by water/steam injection (wet control). Both measures are well established. By these means, emission values of 150 mg/m' (gas, 15% O2) and 300 mg/m' (oil, 15% Oj) can be met. Retrofit is possible.

13.

NO, emissions from stationary spark ignition IC engines can be

reduced either by combustion modifications (e.g., lean-burn and exhaust

16

gas recirculation concepts) or by flue gas treatment (dosed-loop 3-way Prop. 1989/90: 5 catalytic converter, SCR). The technical and economic feasibility of these Bilaga 1 various processes depends on engine size, engine type (two stroke/four stroke), and engine operation mode (constant/varying load). The lean-burn concept is capable of meeting NO, emission values of 800 mg/m' (5 % O2), the SCR process reduces NO, emissions well below 400 mg/m' (5% O2), and the three-way catalytic converter reduces such emissions even below 200 mg/m'(5 %02).

Industrial process furnaces Cement calcination

14. The precalcination process is being evaluated within the region of the Commission as a possible technology with the potential for reducing NO, concentrations in the flue gas of new and existing cement calcination furnaces to about 300 mg/m' (10% O2).

Non-combustion processes - Nitric acid production

15. Nitric acid production. with a high pressure absorption (8 bar) is capable of keeping NO, concentrations in undiluted eflffuents below 400 mg/m'. The same emission performance can be met by medium pressure absorption in combination with a SCR process or any other similar effi-cient NO, reduction process. Retrofit is possible.

IL Control technologies for NO emissions from motor vehides

16.

The motor vehides considered in this annex are those used for road transport, namely: petrol-fuelled and diesel-fuelled passenger cars, light-duty vehides and heavy-duty vehides. Appropriate reference is made, as necessary, to the specific vehicle categories (M,, Mj, M3, N,, N2, N3) defined in ECE Regulation No. 13 pursuant to the 1958 Agreement con­cerning the Adoption of Uniform Conditions of Approval and Reciprocal Recognition of Approval for Motor Vehides Equipment and Parts.

17.

Road transport is a major source of anthropogenic NO, emission in many Commission countries, contributing between 40 and 80 per cent of total national emissions. Typically, petrol-fuelled vehides contribute two-thirds of total road transport NO, emissions.

18.

The technologies available for the control of nitrogen oxides from motor vehides are summarized in tables 3 and 6. It, is convenient to group the technologies by reference to existing or proposed national and Interna­tional emission standards diflfering in stringency of control. Because cur-rent regulatory test cycles only reflect urban and metropolitan driving, the estimates of rdative NO, emissions given below take account of higher speed driving where NO, emissions can be particularly important.

19.

The additional production cost figures for the various technologies given in tables 3 and 6 are manufacturing cost estimates rather than retail prices.

20.

Control of production conformity and in-use vehicle performance is important in ensuring that the reduction potential of emission standards is achieved in practice.

21.   Technologies that incorporate or are based on the use of catalytic

converters require unléaded fuel. Free circulation of vehides equipped

17

with catalytic converters depends on the general availability of unléaded petrol.

Prop. 1989/90:5 Bilaga 1

Petrol-fuelled and diesel-fuelled passenger cars (M,)

22. In table 2, four emission standards are summarized. These are used in table 3 to group the various engine technologies for petrol vehides according to their NO, emission reduction potential.

Table 2: Definition of emission standards

Standard

Limits

Comments

A.ECER.15-04       HC +NO,: 19-28 g/test

B. "Luxembourg 1985"

HC + NO,: 1.4-2.0 1:8.0 g/test This standard only used to group technology (

I; 

15.0 g/test,) >2.0 1:6.5 g/test

C. "Stockholm 1985"

NO,: 0.62 g/km NO,: 0.76 g/km

NO,: 0.25 g/km

D. "California 1989"

Current ECE standard (Regula­tion No. 15, induding the 04 se­ries of amendments, pursuant to the 1958 agreement referred to in paragraph 16 above), also adopt­ed by the European Economic Community (Directive 83/351/ EEC). ECE R.15 urban test cy-cle. Emission limit varies with vehicle mäss.

Standards to be introduced dur-ing 1988-1993 in the European Economic Community as dis-cussed at the 1985 Luxembourg meeting of EEC 4 Council of Ministers and finally agreed upon in December 1987. ECE R.15 urban test cycle applies. Standard for engines > 2.0 I is generally equivalent to US 1983 standard. Standard for engines 

1.4 

I.

Standards for national legisla-tion based on the "master docu-ment" developed after the 1985 Stockholm meeting of Environ­ment Ministers from eight coun­tries. Matching US 1987 stan­dards with the following test pro­cedures:

US Federal Test Procedure (1975)

Highway fuel economy test pro­cedure.

Standards to be introduced in the State of California, United States from 1989 models on-wards. US Federal Test Proce­dure.

Table 3: Petrol engine technologies, emission performance, costs and fuel consumption      Prop. 1909/90: 5

for emission standard levels

Bilaga 1

Stan-   Technology

Composite"        Additional *

Fuel

dard

NO, reduction     production cost       consumption

(%)

(1986 Swiss francs) index "

A.                                         Baseline (Current

'

100

conventional spark-ignition

engine with carburettor)

B. (a) Fuel injection -t-

25

200

105

EGR + secondary air''

(b)

Open-loop three-way

55

150

/03 catalyst(-l- EGR)

(c)

Lean-burn engine

60

200-600

90 with oxidation

catalyst(-t- EGR)''

C.                                        Closed-loop three-way

90

300-600

95

catalyst

D.                                        Closed-loop three-way

92

350-650

98

catalyst (+ EGR)

" Composite NO, reduction and fuel consumption index estimates are for an average weight European car operating under average European driving conditions.  Additional production costs could be more realistically expressed as a percentage of the total car cost. However, since cost estimates are primarily for comparison in relative terms only, the formulation of the original documents has been retained. ' Composite NO, emission factor = 2.6 g/km. '' "EGR" means exhaust gas recirculation.

' Based entirely on data for experimental engines. Virtually no production of lean-burn engined vehides exists.

23. The emission standards A, B, C and D include limits on hydrocar-bon (HC) and carbon monoxide (CO) emissions as well as NO,. Estimates of emission reductions for these pollutants, relative to the baseline ECE R. 15-04 case, are given in table 4.

Table 4: Estimated reductions in HC and CO emissions from petrol-fuelled passenger cars for different technologies

C. D.

Standard

HC-reduction

CO-reduction

(%)

(%)

(a)       30-40

50

(b)       50-60

40-50

(c)       70-90

70-90

90

90

90

90

24.   Current diesel cars can meet the NO, emission requirements of

standards A, B and C. Strict particulate emission requirements, together

with the stringent NO, limits of standard D, imply that diesel passenger

cars will require further development, probably induding electronic con­

trol of the fuel pump, advanced fuel injection systems, exhaust gas recircu­

lation and particulate traps. Only experimental vehides exist to date. (See

also table 6, footnote a)).

Other light-duty vehides (N,)

25.   The control methods for passenger cars are applicable but NO,

reductions, costs and commercial lead time factors may diff"er.

19

Heavy-duty petrol-fuelled vehides (M, M N Nj)

Prop. 1989/90:5

26.  This dass of vehicle is insignificant in western Europé and is de-     ""8

creasing in eastern Europé. US 1990 and US 1991 NO, emission levels (see

table 5) could be achieved at modest cost without significant technology advancement.

Heavy-duty diesel-fuelled vehides (M2, Mj, N2, Nj)

27.  In table 5, three emission standards are summarized. These are used

in table 6 to group engine technologies for heavy-duty diesel vehides

according to NO, reduction potential. The baseline engine configuration is

changing, with a trend away from naturally aspirated to turbo-charged

engines. This trend has implications for improved baseline fuel consump­

tion performance. Comparative estimates of consumption are therefore

not included.

Table 5: Definition of emission standards

Standard

NO, limits (g/kWh)

Comments

I

ECE R.49

II

US-1990

III

US-1991

\i

8.0

6.7

13 mode test Transient test Transient test

Table 6: Heavy-duty diesel engine technologies, emission performance," and costs for emission standard levels

Standard  Technology

NO, reduction     Additional

estimate (%)

production

cost (1984 US$)

Current conventional

direct injection

diesel engine

Turbo-charging +

40

aftercooling +

injection timing

retard (Combustion

chamber and port

modification)

(Naturally-aspirated

engines are unlikely

to meet this standard)

Further refinements of

50

technologies listed

under II together with

variable injection

timing and use of

electronics

$115

($69 attributable

to NO, standard)'

$404

($68 attributable

to NO, standard)'

" Deterioration in diesel fuel quality would adversely affect emission and may affect fuel consumption for both héavy and light duty vehides.

* It is still necessary to verify on a large scale the availability of new components. ' Particulate control and other considerations account for the balance.

20

Protokoll till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande    Prop. 1989/90:5 luftföroreningar om reglering av utsläppen av kväveoxider eller des-    Bilaga 2 sas gränsöverskridande flöden

Parterna,

som är beslutna att förverkliga konventionen om långväga gränsöver­skridande luftföroreningar,

oroade över att de nuvarande utsläppen av luftföroreningar orsakar skador i utsatta delar av Europa och Nordamerika på naturresurser av vital miljömässig och ekonomisk betydelse,

erinrar om att konventionens verkställande organ vid sin andra session erkände nödvändigheten av en väsentlig minskning före år 1995 av de totala åriiga utsläppen av kväveoxider från stationära och rörliga källor eller dessas gränsöverskridande flöden samt nödvändigheten för de stater som redan hade lyckats minska dessa utsläpp att vidmakthålla och granska sina emissionsgränsvärden beträffande kväveoxider,

beaktar tillgängliga vetenskapliga och tekniska data om utsläpp, atmo-sfäriska rörelser och miljöeffekter av kväveoxider och dessas sekundära produkter samt om reningsteknik,

medvetna om att de negativa miljöeffekterna av kväveoxidutsläpp vari­erar mellan olika länder,

beslutna att vidta effektiva åtgärder för att reglera och minska staternas årliga utsläpp av kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden, främst genom tillämpning av avpassade nationella emissionsgränsvärden för nya rörliga och nya större stationära källor samt modifiering av befint­liga större stationära källor,

inser all de vetenskapliga och tekniska kunskaperna om dessa förhållan­den utvidgas och att det blir nödvändigt att beakta detta vid en granskning av genomförandet av detta protokoll och vid beslut om vidare åtgärder,

konstaterar att utvecklingen av en metodik baserad på kritiska belast­ningsgränser syftar till att lägga en effektinriktad vetenskaplig grund, vil­ken bör beaktas vid en granskning av genomförandet av detta protokoll och vid beslut om ytterligare internationellt överenskomna åtgärder för att reglera och minska utsläppen av kväveoxider eller dessas gränsöverskri­dande flöden,

inser att ett skyndsamt övervägande av åtgärder för att skapa gynnsam­mare förutsättningar för teknikutbyte kommer att bidra till en väsentlig minskning av utsläppen av kväveoxider inom kommissionens område,

konstaterar med tillfredställdse det gemensamma åtagande som har gjorts av flera länder för att genomföra omedelbara och stora minskningar av sina årliga utsläpp av kväveoxider,

uppmärksammar de åtgärder som redan har vidtagits av en del länder och som har lett till en minskning av kväveoxidutsläppen,

har kommit överens om följande:

Artikel 1 Definitioner

I detta protokoll avses med

1.

"Konvention" konventionen om långväga gränsöverskridande luft­föroreningar, antagen i Geneve den 13 november 1979;

2.

"EMEP" det gemensamma programmet för övervakning och utvärde­ring av den långväga transporten av luftföroreningar i Europa;

3.

"Verkställande organ" konventionens verkställande organ, som inrät­tades enligt konventionens artikel 10 punkt 1;

21

4.  "EMEP:s geografiska räckvidd" det område som definieras i artikel 1     Prop. 1989/90:5

punkt 4 i protokollet till 1979 års konvention om långväga gränsöverskri-     Bilaga 2

dande luftföroreningar om den långsiktiga finansieringen av det gemen­samma programmet för övervakning och utvärdering av den långväga transporten av luftföroreningar i Europa (EMEP), som antogs i Geneve den 28 september 1984;

5.

"Parter" om inte annat framgår av sammanhanget, parterna i detta protokoll;

6.

"Kommission" Förenta nationernas ekonomiska kommission för Eu­ropa (ECE);

7.

"Kritisk belastningsgräns" ett beräknat tröskelvärde för exponering för en eller flera föroreningar under vilket, såvitt för närvarande är känt, det inte uppstår några väsentliga skadliga effekter i fråga om specificerade utsatta delar av miljön;

8.

"Större befintlig stationär källa" befintlig stationär källa med en tillförd värmeenergi av minst 100 MW;

9.

"Större ny stationär källa" ny stationär källa med en tillförd värme­energi av minst 50 MW;

10.  "Huvudkategori av källor" kategori av källor som släpper ut eller

kan släppa ut luftföroreningar i form av kväveoxider, inklusive de katego­

rier som redovisas i den tekniska bilagan, och som svarar för minst 10

procent av ett lands totala årliga utsläpp av kväveoxider enligt mätningar

eller beräkningar gjorda under det första kalenderåret efter dagen för detta

protokolls ikraftträdande samt vart fjärde år därefter;

11.  "Ny stationär källa" stationär källa som börjar byggas eller blir

föremål för omfattande modifiering efter det att två år har förflutit från

dagen för detta protokolls ikraftträdande;

12.  "Ny rörlig källa" ett motorfordon eller en annan rörlig källa som

tillverkas efter det att två år har förflutit från dagen för detta protokolls

ikraftträdande.

Artikd 2

Grundläggande skyldigheter

1.

Parterna skall, så snart söm möjligt och som ett första steg, vidta effektiva åtgärder för att reglera och/eller minska sina åriiga utsläpp av kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden, så att dessa senast den 31 december 1994 inte överskrider de årliga utsläppen av kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden under kalenderåret 1987 eller annat tidigare år som anges vid undertecknande av, eller anslutning till, proto­kollet, förutsatt härutöver att, i fråga om part som anger ett sådant tidigare år, medeltalet för nationella årliga gränsöverskridande flöden eller utsläpp av kväveoxider under perioden från den 1 januari 1987 till den 1 januari 1996 inte överskrider gränsöverskridande flöden eller nationella utsläpp under kalenderåret 1987.

2.

Vidare skall parterna senast två år efter det att detta protokoll träder i kraft:

(a)

tillämpa, för större nya stationära källor och/eller huvudkategorier av källor och väsentligt modifierade stationära källor inom huvudkategori­er av källor, nationella emissionsgränsvärden baserade på den bästa till­gängliga, ekonomiskt möjliga tekniken, med beaktande av den tekniska bilagan;

(b)

tillämpa, för nya rörliga källor inom alla huvudkategorier av källor,

nationella emissionsgränsvärden baserade på den bästa tillgängliga, eko-

22

nomiskt möjliga tekniken, med beaktande av den tekniska bilagan och     Prop. 1989/90:5 tillämpliga beslut som fattas inom ramen för kommissionens kommitté för     Bilaga 2 inrikes transport; samt

(c) införa åtgärder för att begränsa utsläpp av föroreningar från större befintliga stationära källor, med beaktande av den tekniska bilagan och anläggningens karaktär, ålder och utnyttjandegrad samt behovet av att undvika onödiga driftstörningar.

3.   (a) Parterna skall, som ett andra steg och senast sex månader efter

dagen för detta protokolls ikraftträdande, inleda förhandlingar om vidare

åtgärder för att minska nationella årliga utsläpp av kväveoxider eller

dessas gränsöverskridande flöden, med beaktande av den mest avancerade

utveckling inom vetenskap och teknik som finns att tillgå, internationellt

accepterade kritiska belastningsgränser och andra resultat av det arbets­

program som har antagits enligt artikel 6.

(b) I detta syfte skall parterna samarbeta för att fastställa: (i) kritiska belastningsgränser;

(ii) de minskningar av respektive länders årliga utsläpp av kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden som krävs för att uppfylla de på grundval av kritiska belastningsgränser beslutade målsättningar­na; samt

(iii) åtgärder och en tidtabell, med början senast den 1 januari 1996, för att åstadkomma nämnda minskningar.

4.   Parterna får vidta strängare åtgärder än de som krävs enligt denna

artikd.

Artikd 3 Teknikutbyte

1.   Parterna skall, så långt det är förenligt med lagar, föreskrifter och

praxis i respektive länder, underlätta teknikutbyte för att minska utsläp­

pen av kväveoxider, särskilt genom att främja:

(a)

kommersiellt utbyte av tillgänglig teknik;

(b)

direkta kontakter och samarbete inom näringslivet, inklusive gemen­samma projekt ("joint ventures");

(c)

utbyte av information och erfarenheter; samt

(d)   åtgärder för tekniskt bistånd.

2.

Vid främjandet av de verksamheter som anges i (a)-(d) ovan, skall parterna skapa gynnsamma förutsättningar genom att underlätta kontak­ter och samarbete mellan sådana organisationer och personer inom den enskilda och den offentliga sektorn, vilka kan bidra med teknik, konstruk­törs- och ingenjörstjänster, utrustning eller finansiering.

3.

Parterna skall, senast sex månader efter dagen för detta protokolls ikraftträdande, börja att överväga åtgärder för att skapa gynnsammare villkor för utbyte av teknik för att minska utsläpp av kväveoxider.

Artikel 4

Oblyat bränsle

Parterna skall, så snart som möjligt och senast två år efter dagen för detta

protokolls ikraftträdande, göra oblyat bränsle tillgängligt i tillräckliga

mängder, som ett minimum i särskilda fall längs större internationella

trafikleder, för att underlätta trafik med fordon utrustade med katalysato­

rer.

23

Artikd 5

Prop. 1989/90:5

Granskningsprocess

öiiaga z

1.

Parterna skall regelbundet granska detta protokoll och därvid beakta bästa tillgängliga vetenskapliga rön och tekniska utveckling.

2.

Den första granskningen skall äga mm senast ett år från dagen för detta protokolls ikraftträdande.

Artikel 6

Arbete som skall utföras

Parterna skall prioritera forskning och övervakningsprogram som syftar till att utveckla och tillämpa en metodik baserad på kritiska belastnings­gränser för att fastställa, på en vetenskaplig gmnd, erforderliga minskning­ar av utsläpp av kväveoxider. Parterna skall särskilt, genom nationella forskningsprogram, i det verkställande organets arbetsprogram och genom andra samarbetsprogram inom ramen för konventionen, söka:

(a)

identifiera och kvantifiera kväveoxidutsläppens effekter på männi­skor, växt- och djurliv, vatten, mark och material, med beaktande av inverkan av kväveoxider på dessa från andra källor än nedfall från atmo­sfären;

(b)

faställa den geografiska utbredningen av känsliga områden;

(c)

utveckla mätmetoder och modellberäkningar, inklusive samordnade metoder för beräkning av utsläpp, för att kvantifiera den långväga trans­porten av kväveoxider och besläktade föroreningar;

(d)   förbättra prestanda- och kostnadskalkyler beträffande teknik för

begränsning av kväveoxidutsläpp samt dokumentera utvecklingen av för­

bättrade och nya tekniker; samt

(e)  utveckla, inom ramen för en metodik baserad på kritiska belastnings­

gränser, metoder för att samordna vetenskapliga, tekniska och ekonomis­

ka data som underlag för beslut om lämpliga strategier för att begränsa

utsläppen.

Artikel 7

Nationella program, riktlinjer och strategier

Parterna skall utan onödigt dröjsmål utarbeta nationella program, rikt­linjer och strategier för uppfyllandet av skyldigheterna enligt detta proto­koll, vilka skall tjäna som medel för att reglera och minska utsläppen av kväveoxider eller dessas gränsöverskridande flöden.

Artikel 8

Informationsutbyte och årlig rapportering

1. Parterna skall utbyta information genom att meddela det verkställan­de organet om de nationella program, riktlinjer och strategier som de utarbetar enligt artikel 7 och genom att årligen till det verkställande organet redovisa de framsteg som har gjorts inom ramen för dessa pro­gram, riktlinjer och strategier samt ändringar i dessa, särskilt vad beträffar:

(a)

nivåerna för nationella årliga utsläpp av kväveoxider och underlaget för beräkningen av dessa;

(b)

framsteg vid tillämpningen av nationella emissionsgränsvärden en-

24

ligt artikel 2, punkterna 2 (a) och 2 (b), de nationella emissionsgränsvärden     Prop. 1989/90: 5 som har tillämpats eller kommer att tillämpas samt berörda källor och/el-     Bilaga 2 ler kategorier av källor;

(c)  framsteg när det gäller att införa åtgärder för att begränsa förorening­

ar enligt artikel 2, punkt 2 (c), berörda källor samt de åtgärder som har

vidtagits eller som kommer att vidtas;

(d)   framsteg när det gäller att göra oblyat bränsle tillgängligt;

(e)   åtgärder för att främja teknikutbyte; samt

(O framsteg när det gäller att fastställa kritiska belastningsgränser. 2. Sådan information skall, såvitt möjligt, redovisas enligt ett enhetligt förfarande.

Artikd 9

Beräkningar

EMEP skall, med användning av lämpliga modeller och i god tid före det verkställande organets årsmöten, tillställa det verkställande organet beräk­ningar avseende kvävebudgetar samt gränsöverskridande flöden och ned­fall av kväveoxider inom EMEP:s geografiska räckvidd. Beträffande områ­den utanför EMEP:s geografiska räckvidd skall modeller användas som är anpassade för de förhållanden som gäller konventionens parter i respekti­ve områden.

Artikd 10

Teknisk bilaga

Den tekniska bilagan till detta protokoll har karaktären av rekommenda­tion. Den skall utgöra en integrerad del av protokollet.

Artikd 11

Ändringar i protokollet

1.     Varje part får föreslå ändringar i detta protokoll.

2.

Förslag till ändringar skall skriftligen tillställas kommissionens exeku­tivsekreterare, som skall vidarebefordra dem till alla parter. Det verkstäl­lande organet skall diskutera ändringsförslagen vid sitt nästa årsmöte, förutsatt att förslagen har skickats ut av exekutivsekreteraren till parterna minst nittio dagar i förväg.

3.

Ändringar i protokollet, med undantag för ändringar i den tekniska bilagan, skall antas enhälligt av dé parter som är närvarande vid ett möte med det verkställande organet och skall träda i kraft, såvitt gäller de parter som har godtagit dem, nittio dagar efter den dag då två tredjedelar av parterna har deponerat sina instrument avseende godtagande. I fråga om part som har godtagit ändringar efter det att två tredjedelar av parterna har deponerat sina instrument avseende godtagande, skall ändringarna träda i kraft nittio dagar efter den dag då parten deponerade sitt instrument avseende godtagande av dessa.

4.

Ändringar i den tekniska bilagan skall antas enhälligt av de parter som är närvarande vid ett möte med det verkställande organet och skall träda i kraft trettio dagar efter den dag då de har meddelats enligt punkt 5 nedan.

5.

Ändringar enligt punkterna 3 och 4 ovan skall, snarast efter det att de

har antagits, meddelas av exekutivsekreteraren till alla parter.

25

Artikd 12

Prop. 1989/90:5

Biläggande av tvister

°

Om tvist uppkommer mellan två eller flera parter om tolkningen eller tillämpningen av detta protokoll, skall de söka nå en lösning genom för­handlingar eller annan metod för att bilägga tvister som kan godtas av parterna i tvisten.

Artikd 13 Undertecknande

1.   Detta protokoll skall vara öppet för undertecknande i Sofia från och

med den 1 november 1988 till och med den 4 november 1988, och sedan

vid Förenta nationernas högkvarter i New York till den 5 maj 1989, av

kommissionens medlemsstater och stater med konsultativ status i kom­

missionen enligt punkt 8 i Ekonomiska och sociala rådets (ECOSOC:s)

resolution 36 

(IV) 

av den 28 mars 1947, samt av regionala organisationer

för ekonomiskt samarbete som har inrättats av kommissionens suveräna

medlemsstater och som är behöriga att förhandla om, ingå och tillämpa

internationella avtal i frågor som avses i protokollet, förutsatt att berörda

stater och organisationer är parter till konventionen.

2.   1 frågor inom deras behörighet skall sådana regionala organisationer

för ekonomiskt samarbete självständigt utöva de rättigheter och uppfylla

de skyldigheter som detta protokoll tillskriver deras medlemsstater. 1

sådana fall skall dessa organisationers medlemsstater inte ha rätt att utöva

sådana rättigheter var och en för sig.

Artikel 14

Ratificering, godtagande, godkännande och anslutning

1.

Detta protokoll skall ratificeras, godtas eller godkännas av signatärer-na.

2.

Detta protokoll skall vara öppet för anslutning från och med den 6 maj 1989 av de stater och organisationer som avses i artikel 13, punkt 1.

3.

En stat eller organisation som ansluter sig till detta protokoll efter den 31 december 1993 skall ha tillämpat artiklarna 2 och 4 senast den 31 december 1995.

4.

Instrument avseende ratificering, godtagande, godkännande eller an­slutning skall deponeras hos Förenta nationernas generalsekreterare, som fullgör de åligganden som tillkommer en depositarie.

Artikd 15 Ikraftträdande

1.   Detta protokoll skall träda i kraft den nittionde dagen efter dagen då

det sextonde instrumentet avseende ratificering, godtagande, godkännan­

de eller anslutning har deponerats.

2.   1 fråga om stat eller organisation som avses i artikel 13, punkt 1, som

ratificerar, godtar eller godkänner detta protokoll eller ansluter sig till det

efter deponering av det sextonde instrumentet avseende ratificering, god­

tagande, godkännande eller anslutning, skall protokollet träda i kraft den

26

nittionde dagen efter den dag då denna part deponerade sitt instrument     Prop. 1989/90:5

avseende ratificering, godtagande, godkännande eller anslutning.

Bilaga 2

Artikd 16

Uppsägning

När som helst efter utgången av fem år räknat från dagen för detta protokolls ikraftträdande med avseende på part, kan denne säga upp protokollet genom skriftligt tillkännagivande till depositarien. En sådan uppsägning skall träda i kraft den nittionde dagen efter det att depositarien har mottagit den, eller vid en sådan senare tidpunkt som anges i tillkänna­givandet om uppsägning.

Artikd 17

Autentiska texter

Originalet till detta protokoll, vars engelska, franska och ryska texter är lika giltiga, skall deponeras hos Förenta nationernas-generalsekreterare.

Till bekräftelse härpå har undertecknade, därtill vederböriigen bemyndi­gade, undertecknat detta protokoll.

Upprättat i Sofia den första november nittonhundraåttioåtta.

TEKNISK BILAGA

1.  Uppgifterna om emissioner och kostnader för reningsteknik är basera­

de på officiell dokumentation från det verkställande organet och dess

underordnade organ, främst dokumenten EB.AIR/WG.3/R.8, R.9 och

R.16, ENV/WP.1/R.86 samt Corr.l, som finns återgivet i kapitel7 av

Effects and Control of Transboundary Air Pollution.*) Om inte annat anges

anses den redovisade tekniken beprövad på grundval av erfarenheter som

har erhållits under driftförhållanden.**)

2.  Uppgifterna i denna bilaga är ofullständiga. Eftersom erfarenheterna

av nya motorer och anläggningar med tillämpning av teknik för låga

utsläpp, liksom av modifieringar av befintliga anläggningar, kontinueriigt

utvidgas, kommer en fortlöpande vidareutveckling och revidering av bila­

gan att bli nödvändig. Bilagan kan inte ge en uttömmande redovisning av

de tekniska valmöjligheterna; syftet är att ge parterna ledning vid valet av

ekonomiskt möjlig teknik för att fullgöra sina åtaganden enligt detta proto­

koll.

I. 

Reningsteknik för utsläpp av NO från stationära källor

3.

Förbränning av fossila bränslen är den största stationära källan till de utsläpp av NO, som orsakas av mänsklig verksamhet. Därutöver kan en del processer utan förbränning svara för utsläpp av betydelse.

4.

Större stationära källor till utsläpp av NO, kan innefatta:

* Air Pollution Studies No. 4 (Förenta nationernas skrift med försäljningsnr. E.87.I1.E.36).

** Det är för närvarande svårt att ge tillförlitliga uppgifter i absoluta termer beträf­

fande kostnaderna för en viss reningsteknik. När det gäller kostnadsuppgifterna i

denna bilaga bör därför tonvikten läggas pä forhållandet mellan kostnaderna för

olika tekniker snarare än på kostnader i absoluta termer.

27

(a)

förbränningsanläggningar;

Prop. 1989/90:5

(b)

processugnar inom industrin (t. ex. cementproduktion);

Bilaga 2

(c)

stationära gasturbiner och förbränningsmotorer; samt

(d)  produktionsprocesser utan förbränning (t. ex. produktion av salpe­

tersyra).

5.

Tekniken för att minska utsläpp av NO, bygger på vissa modifieringar av förbränningen/processen samt, speciellt i fråga om större kraftverk, på rökgasrening.

6.

När det gäller modifieringar av befintliga anläggningar kan tillämp­ningen av tekniker för låga NO,-utsläpp begränsas av negativa bieffekter i samband med anläggningens drift eller andra anläggningsspecifika fakto­rer. Beträffande modifieringar ges därför endast approximativa uppskatt­ningar av nivåer för utsläpp av NO, som normalt går att uppnå. I fråga om nya anläggningar kan sådana negativa effekter reduceras till ett minimum eller helt elimineras genom ändamålsenliga konstruktioner.

7.

Enligt nu tillgängliga uppgifter kan kostnader för modifieringar av förbränningsprocessen anses som låga när det gäller nya anläggningar. Emellertid uppgår kostnaderna för modifieringar av t. ex. större befintliga kraftverk till mellan 8 och 25 schweizerfranc per kW, (år 1985). I allmän­het är investeringskostnaderna för rökgasreningssystem avsevärt högre.

8.

Vad gäller stationära källor uttrycks emissionsfaktorerna i milligram NO2 per normal (0° C, 1013 mb) kubikmeter (mg/m) torrgas.

Förbränningsanläggningar

9. Med förbränningsanläggningar avses anläggningar för förbränning av fossila bränslen utan blandning av förbränningsgaserna med andra utsläpp eller ämnen, dvs. ugnar, pannor, apparater för indirekt uppvärmning och andra anläggningar med en värmetillförsel större än 10 MW. Följande förbränningstekniker finns att tillgå, antingen ensamma eller i kombina­tion, för nya och befintliga anläggningar:

(a)

flamugnar konstruerade för låg temperatur, inklusive förbi-änning i fluidiserad bädd;

(b)

drift med lågt luftöverskott;

(c)

montering av speciella låg-NO, brännare;

(d)   rökgasåterföring i förbränningsluften;

(e)  stegvis förbränning/drift med luftinblandning över elden ("overfire-

air"); samt

(O flerstegsförbränning med sekundär bränsletillsats ("reburning").***) De minskade utsläppsnivåer som kan uppnås redovisas i tabell 1.

*** Drifterfarenheterna från denna förbränningsteknik är begränsade.

28

Prop. 1989/90:5 Bilaga2

Tabell 1: Utsläppsnivåer för NO, (mg/m-*) som kan nås genom modifierade förbränningsprocesser

Typ av anläggning'

Utan modi­fiering

Modifierad befintlig anläggning Intervall         Typvärde

Ny an­läggning

O2

(%)

Fasta Bränslen

10 MW

till

300 MW

Rost (kol)

Fluidiserad bädd

(i)     stationär

(ii)    cirkulerande

Kolpulver

(i)     torr botten

(ii)    våt botten

300-1000

300-   600 150-   300

700-1700 1000-2 300

600-1 100 1000-1400

600 800

400

400-200

600 1000

7

7 7

6 6

300 MW

Kolpulver

(i)     torr botten

(ii)    våt botten

700-1700 1000-2 300

600-1 100 1000-1400

-

600 1000

6 6

Flytande bränslen

10 MW

till

300 MW

Oljeförbränning Restoljeförbränning

500- 1 400

200-   400

300 400

3 3

300 MW

Restoljeförbränning

500-1400

200-   400

-

3

Gas­formiga bränslen

10 MW'

till

300 MW

150-1000

100-   300

_

300

3

300 MW

250-1400

100-   300

____ 

300

3

' Angiven storlek avser MW värmeenergi tillförd genom bränsle (effektivt värmevärde).  Endast ungefarliga värden kan anges beroende på anläggningsspecifika faktorer och osäkerhet vid modifi­ering av befintliga anläggningar. ' För små anläggningar (10 MW- 100 MW) gäller en högre grad av osäkerhet beträffande samtliga värden.

10.  Rökgasrening genom selektiv katalytisk reduktion (SCR) är ytterli­

gare en åtgärd som kan minska kväveoxidutsläpp med 80 procent eller

mer. En mängd erfarenheter av nya och modifierade anläggningar i drift

samlas nu inom kommissionens område, särskilt när det gäller kraftverk'

på mer än 300 MW (termiskt).

Kombinerad med förbränningsmodifieringar kan denna metod utan vidare minska emissionsvärdena till 200 mg/m (fasta bränslen, 6% O2) och 150 mg/m (flytande bränslen, 3 % O2).

11.  Selektiv icke-katalytisk reduktion (SNCR), en metod för rökgasre­

ning som minskar kväveoxidutsläppen med 20-60 procent, är en billigare

teknik för vissa användningsområden (t. ex. raffinaderiugnar och gasför­

bränning vid baslast).

Stationära gasturbiner och förbränningsmotorer

12.

Utsläpp av NO, från stationära gasturbiner kan minskas antingen genom modifieringar av förbränningsprocessen (torr rening) eller genom insprutning av vatten eller ånga (våt rening). Båda är beprövade metoder. Härigenom kan man uppnå emissionsvärden på 150 mg/m' (gas, 15% O2) och 300 mg/m' (olja, 15 % O2). Eftermontering är möjlig.

13.

Kväveoxidutsläpp från stationära explosionsmotorer kan minskas antingen genom modifieringar av förbränningsprocessen (t. ex. lean-burn och avgasåterföringsteknik) eller rening av förbränningsgaserna (trevägs-katalysator med slutet system, SCR). Frågan om de olika metoderna är

29

genomförbara från teknisk och ekonomisk synpunkt är beorende av mo-     Prop. 1989/90:5 torns storlek och typ (tvåtakts- eller fyrtakts-) samt driftsättet (kontinuer-     Bilaga 2 lig/varierande belastning). Med lean-burnteknik kan man uppnå emis­sionsvärden för NO, på 800 mg/m' (5% O2), SCR-processen minskar utsläppen av NO, till långt under 400 mg/m' (5 % O2) och trevägskatalysa-torer nedbringar dessa värden ända till mindre än 200 mg/m' (5% O2).

Processugnar inom industrin cementkalcinering

14. Utvärdering pågår inom kommissionens område av förkalcinerings-processens potential för att minska koncentrationerna av NO, i förbrän­ningsgaserna i nya och befintliga kalcineringsugnar till ca 300 mg/m' (10% 

O2).

Processer utan förbränning produktion av salpetersyra

15. Vid produktion av salpetersyra med hög tryckabsorption (8 bar) kan koncentrationen av NO, i outspädda utsläpp hållas under 400 mg/m'. Samma effekt kan nås med meddtrycksabsorption kombinerad med en SCR-process eller någon annan liknande effektiv reningsteknik för NO,. Eftermontering är möjlig.

II. 

Reningsteknik för utsläpp av NO från motorfordon

16.

De motorfordon som avses i denna bilaga är vägtrafikfordon av följande typer: bensin- och dieseldrivna personbilar, övriga lätta fordon samt tunga fordon. Hänvisning sker vid behov till fordonskategorierna (M,, Mj, M3, N,, N2, N3) som definieras i ECE Regulation nr. 13 enligt 1958 års avtal om antagande av enhetliga villkor för godkännande och ömsesi­dig bekräftelse av godkännande av utrustning och komponenter för motor­fordon.

17.

Vägtrafiken är en huvudkälla till de av mänsklig verksamhet orsaka­de utsläppen av NO, i många av kommissionens länder och svarar för mellan 40 och 80 procent av de totala nationella utsläppen. I regel bidrar bensindrivna fordon med två tredjedelar av samtliga utsläpp av NO, från vägtrafiken.

18.

De tekniker som finns för kontroll av utsläpp av NO, från motorfor­don redovisas i tabellerna 3 och 6. Det är av praktiska skäl lämpligt att indela dessa tekniker med hänsyn till gällande och föreslagna nationella och internationella normer för utsläpp av varierande skärpa. Eftersom nu tillämpade normerade testcykler endast återspeglar körning i storstäder och tätorter, har i beräkningarna nedan av utsläpp av NO, hänsyn även tagits till körning vid högre hastigheter, där utsläpp av NO, kan vara av särskild betydelse.

19.

Merkostnaderna för de olika tekniker som anges i tabellerna 3 och 6 avser tillverkningskostnader och inte detaljistpriser.

20.

Kontroll av att tillverkningen följer fastlagda normer och av utsläpp från fordon i bruk är viktig för att garantera att de minskningar som normerna för utsläpp är avsedda att åstadkomma uppnås i praktiken.

21.

Tekniker som innefattar eller bygger på användningen av katalysato­rer kräver oblyat bränsle. För att fordon utrustade med katalysatorer skall kunna användas utan inskränkningar krävs att oblyad bensin blir allmänt

tillgänglig.

30

Bensin- och dieseldrivna personbilar (M,)

22. I tabell 2 redovisas fyra normer för utsläpp i sammandrag. Dessa används i tabell 3 för att dela in olika tekniker för bensindrivna fordon efter förmåga att minska utsläpp av NO,.

Tabell 2: Normer för avgasutsfäpp

Prop. 1989/90:5 Bilaga 2

Norm

Gränsvärde

Anmärkningar

A.ECER.15-04       HC + NO,: 19-28 g/test

B. "Luxembourg 1985"

HC+NO,: 1,4-2,01:8,0 g/test Gränsvärdet an­vänds endast för alt klas­sificera teknik (

I: 

15,0 g/test, >2,0 1: 6,5 g/ test)

C.   "Stockholm 1985"

NO.: 0,62 g/km NO,: 0,76 g/km

NO,,: 0,25 g/km

D. "California 1989"

Gällande ECE-norm (Regulation nr 15, inklusive ändringsserie 04 enligt 1958 års avtal, som nämnts i punkt 16 ovan), även antaget av EG (Direktiv 83/351/ EEC). ECE R.15 testcykd för stadskörning. Emissionsgränser­na varierar med fordonets vikt.

Normer som skall införas inom EG 1988-1993 enligt överlägg­ningar vid 1985 års Luxem-bourg-möte med EG:s minister­råd; slutligt beslutade i december 1987. ECE R.15 testcykd för stadskörning tillämpas. Gränsvärdet för motorer > 2,0 1 motsvarar generellt gränsvärdet enligt US 1983. Gränsvärdet för motorer 1,4 

I.

Normer för nationell lagstiftning baserade på "master document" utarbetade efter mötet i Stock­holm år 1985 med miljömi­nistrar från åtta länder. Motsva­rar US 1987-normer. Följande testmetoder används: US Federal Test Procedure (1975)

Testmetod för bränsleekonomi vid landsvägskörning.

Normer som skall införas i Kali­fornien, USA, fr.o.m. 1989 års modeller. US Federal Test Procedure.

31

Tabell 3: Tekniker för bensinmotorer, emissionsprestanda, kostnader samt bränsleför-     Prop. 1989/90: 5

brukning enligt olika normer för utsläpp

Rilaea 7

Norm Teknik                      Total minskning 

Ö

kad tillverk-  Br

ä

nslef

ö

r-

av NO,'

ningskostnad

brukning

(%)

(Schweizerfranc       index'

______________________________ 1986)______________ 

A.                                      Gängse teknik (konven-

-'

-

100

tionell explosionsmotor

med förgasare)

B.  (a) Bränsleinsprutning +

25

200

105

EGR + sekundärluff

(b)                                 trevägskatalysator

55

150

103

utan styrsystem

( + EGR)

(c)                                 Lean-burnmotor med

60

200-600

90

oxiderande kataly­

sator (+EGR)*

C.                                      Trevägskatalysator med

90

300-600

95

styrsystem

D.                                      Trevägskatalysator med

92

350-650

98

styrsystem ( +EGR)

' De beräknade minskningarna av NO,-emissioner och bränsleförbrukningsindex

gäller europeiska bilar i mellanklassen under normala europeiska körförhållanden.

- Det skulle vara mera realistiskt att uttrycka ökade tillverkningskostnader i procent

av hela bilkostnaden. Eftersom kostnadsberäkningarna i första hand skall tjäna som

jämförelsematerial i relativa termer, har dock uppgifterna i originaldokumenten

behållits.

 Faktor för totalt utsläpp av NO, = 2.6 g/km.

*         Med "EGR" avses avgasåterföring ("exhaust gas recirculation").

*         I sin helhet baserat på data från experimentmotorer. F. n. förekommer knappast

någon produktion av fordon med leanbum-motorer.

23. Normerna för utsläpp A, B, C och D innefattar gränsvärden för kol­väten (HC) och koloxid (CO) förutom för NO,. Beräknade minskningar i utsläppen av dessa föroreningar i förhållande till kraven enligt ECE R. 15-04 redovisas i tabell 4.

Tabell 4: Beräknade minskningar av HC- och CO-utsIäpp från bensindrivna person­bilar med olika tekniker

Norm

Minskning av

Minskning av

HC-utsläpp (%)

CO-utsläpp (%)

C. D.

(a)

30-40

50

(b)

50-60

40-50

(c)

70-90

70-90

90

90

90

90

24. Dieselbilar kan för närvarande uppfylla utsläppskraven beträffande NO, enligt normerna A, B och C. Stränga krav vad gäller partikelutsläpp, tillsammans med de höga kraven för utsläpp av NO, enligt normen D, betyder att dieselbilarna måste utvecklas vidare, troligen med elektronisk styrning av bränslepumpar, avancerade bränsleinsprutningssystem, avgas­återföring och partikelfällor. Sådana fordon finns för närvarande endast på försöksstadiet. (Se även tabell 6, not 1).

32

övriga lätta fordon (N,)

25. Samma metoder som används för personbilar kan tillämpas men begränsningar i utsläpp av N0 kostnader och kommersiella ledtidsfakto­rer kan variera.

Prop. 1989/90:5 Bilaga 2

Tunga bensindrivna fordon (Mj, Mj, N;, NJ

26. Denna fordonstyp saknar betydelse i Västeuropa och minskar i Östeuropa. Gränsvärden för utsläpp av NO, enligt US 1990 och US 1991 (se tabell 5) kan nås till låg kostnad utan att det behövs någon omfattande utveckling av tekniken.

Tunga dieseldrivna fordon (Mj, Mj, Ny, Ns)

27. I tabell 5 redovisas tre normer för utsläpp i sammandrag. Dessa används i tabell 6 för att dela in olika tekniker för tunga dieseldrivna fordon efter förmåga att minska utsläpp av NO,. När det gäller motorer sker för närvarande en övergång från sugmotorer till turboladdade moto­rer. Denna utveckling bör medföra förbättrade prestanda när det gäller bränsleförbrukning. Jämförande beräkningar av bränsleförbrukning har därför inte tagits med. 

Tabell 5: Normer för avgasutsläpp

Norm

NO,-gränser (g/kWh)

Anmärkningar

II III

ECE R.49

US-1990 US-1991

18,0

8,0

6,7

Test med 13 belastningssteg Körcykelprov Körcykelprov

Tabell 6: Tekniker för motorer i tunga dieselfordon, emissionsprestanda' och kostna­der enligt olika utsläppsnormer

Norm

Teknik

Beräknad minsk­ning av NO,-utsläpp 

(%)

Ökad kostnad för tillverkning (1984 US$)

III

Gängse konventionell

dieselmotor med

direktinsprutning

Turboladdning +

40

efterkylning + fördröjd bränsle­insprutning (Modifierad bränn­kammare och portar) (Sugmotorer klarar knappast detta gränsvärde)

Vidareutveckling av

50

tekniker enligt II samt styrning av bränsleinsprutning och elektronik

$115

(varav $69 för att uppnå gränsvär det för NO,)

$404

(varav $68 för att uppnå gränsvär­det för NO,)

' Sämre dieselbränsle inverkar negativt på utsläppen och kan påverka bränsleför­brukningen för såväl tunga som lätta fordon.

 Det är alltjämt nödvändigt att verifiera tillgången i större skala på nya komponen­ter. ' Åtgärder för alt minska partikelutsläpp m. m. svarar för återstoden.

33

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1989