Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1977/78:155

Regeringens proposition

1977/78:155

om exportkreditfinansiering, m. m.;

beslutad den 6 april 1978.

Regeringen föreslår riksdagen all antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokolU

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

STAFFAN[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås åigärder för atl ge svenska företag ökade möjlig­heter att konkurrera på i huvudsak samma villkor som andra länders före­lag i fråga om krediter vid export. AB Svensk Exportkredit föreslås få öka­de möjligheter att på Intemationellt konkurrenskraftiga vUlkor refinansiera exportkrediter. Nuvarande exportkredilstöd, som ulgår 1 form av ett extra avdrag vid inkomsttaxeringen för vissa räntekostnader vid exportkredit, föriängs och kompletteras samtidigt med ett bidrag för de företag som ej kan utnyttja avdraget. Vidare föreslås all exportkredilnämndens verksam­het byggs ut med nya garantiformer saml alt ramen för garantigivning vid export av särskild betydelse för u-ländernas ekonomiska utveckling utö­kas.

1 Riksdagen 1977178. I saml. Nr 155.

Prop. 1977/78:155

Utdrag

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde

1978-04-06

Närvarande: statsministem FäUdin, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Anionsson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Burenslam[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsråden[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om exportkreditfinansiering, m. m.

Föredraganden anmäler sina förslag till närmare riktlinjer för och ut­formning av åigärder i fråga om exportkreditflnansiering, m. m. Anföran­dena och förslagen redovisas i underprotokollen för handels-, budget- och industridepartementen.

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN] hemställer all regeringen 1 en gemensam proposition föreslår riksdagen alt antaga de förslag som han och övriga föredraganden har lagt fram.

Ärendet bör behandlas under innevarande riksmöte.

Regeringen ansluter sig till föredragandenas överväganden och beslutar att genom proposition förelägga riksdagen vad föredragandena har anfört för den åtgärd eller det ändamål som de har hemställt om.

Regeringen föreskriver att de anföranden och förslag som redovisas i handels-, budget- och industridepartementens underprotokoll skall bifogas propositionen som bilagor 1-3.

Prop. 1977/78:155

Bilaga 1

Utdrag

HANDELSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-04-06

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan tiU proposition om exportkreditfinansiering, m.m. såvitt avser handelsdepartementets verksamhetsområde

1    Inledning

Efler regeringens bemyndigande tillkallade chefen för handelsdeparte­mentet den 1 mars 1977 en kommitté med högst nio ledamöter (H 1977:01) för all undersöka huruvida åtgärder bör vidtas för all ge svenska företag ökade möjligheter all konkurrera på i huvudsak samma villkor som andra länders förelag i fråga om krediter vid export. Kommittén,' som antog namnet exporlkredilulredningen, fick till uppgift alt pröva om nuvarande syslem för finansiering eller stöd för finansiering kan förbättras och om be­hov därutöver föreligger av atl tillskapa nya finansieringsformer.

Utredningen har den 2 febmari 1978 överlämnat betänkandet (Ds H 1978:1) Exporlkreditfinanslering. 1 belänkandet framläggs förslag om öka­de möjligheter för AB Svensk Exportkredit atl på intemationellt konkur­renskraftiga villkor refinansiera exportkrediter. Vidare föreslås atl lagen (1973:423) om avdrag vid inkomsttaxeringen avseende kostnad för export­kredit upphävs och ersätts med en ny lag som innebär att nuvarande av-dragssyslem kompletteras med en bidragsmöjlighet.

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgivits av styrelsen för in­ternationell utveckling (SIDA), allmänna pensionsfondens första, andra och tredje fondstyrelser, bankinspektionen, konjunkturinstitutet, riksrevi­sionsverkel (RRV), riksskatteverket (RSV), kommerskollegium (KK), ex-portkredilnämnden (EKN), arbetsmarknadsstyrelsen (AMS), statens In­dustriverk, fullmäktige i Sveriges riksbank, fullmäktige i riksgäldskonlo­rel, Sveriges exportråd, Intemationella Handelskammarens Svenska Na-

' Direktören Stig Ramel, ordförande, direktören Carl-Johan Bouveng, direktören Gunnar Kronbladh, utredningssekreteraren Lars-Gunnar Lendenius, direktören Gösta[REDACTED_EFTERNAMN], riksbanksdirektören Lennart[REDACTED_EFTERNAMN], ulredningssekreleraren Jan[REDACTED_EFTERNAMN] och hovrättsrådet Axel[REDACTED_EFTERNAMN]. Den 1 april tillkallades direktören Karl-Erik[REDACTED_EFTERNAMN] som ledamot.

Prop. 1977/78:155

4

lionalkommitté*. Svenska Kommunförbundei, Landstingsförbundet, Sve­riges industriförbund*. Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Cen­tralorganisationen SACO/SR, Landsorganisationen i Sverige (LO), Svens­ka arbetsgivareföreningen (SAF)*, Sveriges redareförening, Förelagare-föreningamas Förbund, Sveriges Investeringsbank AB, Svenska bankför­eningen - med instämmande från PK-banken, Svenska sparbanksföre­ningen, AB Svensk Exportkredit, Svenska byggnadsenlreprenörfö­reningen*. Svenska konsultföreningen*, Sveriges varvsindustriförening, Sveriges mekanförbund. Svenska Företagares Riksförbund*, Sveriges Hantverks- och Induslriorganlsation*, Svensk industriförening*, Svenska handelskammareförbundet och Sveriges Föreningsbankers Förbund.

Parallellt med utredningens arbete har inom exportkreditnämnden (EKN) genomförts en översyn av garantiverksamheten. I skrivelse den 2 februari 1978 har föreslagits vissa reformer vilka syftar lill alt göra del sven.ska exportkredilgarantisystemet mer likställt med garanlisystemen i övriga industriländer. I skrivelsen behandlas läckning av risker i samband med ställande av säkerheter, s. k. "bonds". Man föreslår all nämnden ges bemyndigande att meddela garanti mot otillbörligt utnyttjande av säkerhe­ter som ställts för fullföljande av anbud, s. k. "bid bonds", samt alt ett sär­skUt belopp anvisas för läckande av föriuster som uppkommer p. g. a. olill­böriigt utnyttjande av säkerheter. Vidare föreslås all EKN erhåller möjlig­het all anpassa riskbeskrivnlngama i de allmänna villkoren för exporlkre-dltgaranti till motsvarande bestämmelser i EG-ländema. En sådan ändring skulle främst avse dels införandet av en generalklausul, som innebär all nuvarande läckning av s. k. politiska risker vidgas ulan närmare precise­ring av vilka föriuslbringande händelser som kan komma 1 fråga, dels läck­ning av förlust till följd av s. k. naturhändelser. EKN hemställer slutligen om bemyndigande atl medge upp lill 95 % läckning av icke-kommersiella risker vid bank-llll-bank krediter.

Skrivelsen har remissbehandlats och yttranden har inkommit från bank­inspektionen, RRV, KK, fullmäktige i Sveriges riksbank, riksgäldsfull-mäkllge, Sveriges exportråd, Internationella Handelskammarens Svenska Nationalkommitté, Sveriges industriförbund*, SAF*, Sveriges Invesle-ringsbank AB, Svenska bankföreningen med instämmande av PK-banken, Svenska sparbanksföreningen, AB Svensk Exportkredit, Svenska bygg­nadsenlreprenörföreningen*, Svenska Konsullföreningen*, Sveriges varvsindustriförening, Sveriges mekanförbund. Svenska företagares riks­förbund* , Sveriges hantverks- och industriorganisalion*, Svensk industri­förening*. Svenska handelskammarförbundet* och SACO/SR,

* Dessa organisationer har avgivit gemensamt remissvar vilket fortsättningsvis kommer alt refereras till som Sveriges industriförbund m.fl. organisationer. Även Sveriges varvsindustriförening och Sveriges exportråd har förklarat sig ansluta sig till delta remissvar.

Prop. 1977/78:155

5

Såsom framhållits i proposition (1977/78:135) om riktiinjer för intema­tioneUt utvecklingssamarbete m. m. har efterfrågan på exportkreditgaran­tier vid export av särskild betydelse för u-ländernas ekonomiska utveck­ling ökat starkt under senare tid. För all möta efterfrågan på sådana garan­tier har EKN i skrivelse den 2 mars 1978 hemställt om en höjning av maxi­mibeloppet för statens betalningsansvar i form av garanti för exportkredit från nuvarande 35 000 till 40000 milj. kr. Av detla belopp avses 11 000 milj. kr. reserveras för garantigivning på särskilt gynnsamma villkor vid export av betydelse för u-ländernas ekonomiska utveckling.

Efter remiss har yttrande över skrivelsen angivits av SIDA, fullmäktige i Sveriges riksbank och riksgäldsfullmäktige.

2   Exportkreditutredningens betänkande

2.1 Den internationeUa utvecklingen

Utredningen konstaterar inledningsvis atl exportkrediter har kommit alt få en växande betydelse i den intemationella handeln och därmed för kon­kurrensen mellan exportländer.

Detla gäller framför alll vid export till utvecklingsländer och slalshan­delsländer. Med tiden har denna export kommit atl avse alll större affärer - ofta i form av stora s. k. paketleveranser eller färdiga anläggningar - för vilka en allt mer omfattande kreditgivning kommit i fråga. Även för export av konsulttjänster, som tidigare normall inle har krävt krediter, fömtsatts 1 dagslägel atl säljaren 1 vissa fall lämnar kredit. Under de senaste åren har också kraven på krediter i samband med exporlleveranser till 1-länder vuxit starkare.

Verkningarna av oljekrisen har bl.a. haft väsentlig betydelse i detla sammanhang. Sedan år 1974 ackumuleras slora bytesbalansunderskott hos OECD-länderna som grupp och många av de icke oljeproducerande u-län­derna. Dessutom har stalshandelsländerna - av andra orsaker - haft slora belalningsbalansunderskotl under samma lidsperiod. Som ett led i många u- och statshandelsländers strävan all bl. a. minska belalningsbalansun-derskotlen har därför slora investeringsprojekt syftande till atl minska im­portberoendet men också all stärka exporlkapacileten givils hög prioritet.

Stora köparkategorier har fåll alll sämre möjligheter all klara finansie­ringen av sin impori, varigenom deras behov av krediter har ökat. Under de senasie åren har konkurrensen mellan leverantörerna skärpts bl.a. som en följd av en allmänt svag eflerfrågeutveckling på hemmamarknadema. I kombination med köparnas krav på bättre krediter har detta resulterat i en starkt ökad kreditgivning vid export av främst investeringsvaror.

Det förefaller således uppenbart, menar utredningen, att utvecklingen f. n. kännetecknas av ell utbud från alll fler leverantörer och en efterfrågan från stora köparkategorier med begränsade möjligheter atl på egen hand klara finansieringen. Del framstår också som sannolikt, all förhåUandena i

Prop. 1977/78:155

6

delta avseende knappast kommer att förändras i någon större utsträckning under de närmaste åren.

Utredningen noterar atl under 1970-talet har exportkreditgivningen från de industrialiserade ländema ökat 1 snabbare takt än exporten av investe­ringsvaror från samma länder. De långfristiga exportkrediterna, dvs. kre­diter med en löplid över 5 år, utgör en mycket stor del av lämnade export­krediter. De långa kreditema har också konstaterats väga tyngre i de skan­dinaviska ländemas exporlkreditglvning än genomsnittligt för OECD-län­dema.

De statiiga stödåtgärderna för exportkreditfinansiering i OECD-länder­na är koncentrerade lill krediter med en löptid på minsl två år. Stödåtgär­derna avser i regel export av investeringsvaror och enlreprenadarbelen samt ofta även tjänster. 1 några länder underlättas dessutom finansieringen av kortare krediter genom diskonteringsmöjligheter hos landets central­bank lill räntor under gängse marknadsränta.

2.2      Consensus-överenskommelsen

Den hårdnande kredilkonkurrensen på exportmarknaderna under 1970-talel har främst tagit sig ullryck i utsträckta kreditlider. Den genomsnittli­ga räntenivån har dock också pressals ner något. Mot denna bakgrund har man från regeringshåll i olika intemationella sammanhang strävat efler att begränsa det långtgående utnyttjandet av exportkrediter för atl därigenom söka motverka dess snedvridande effekter på den intemationella handeln.

Efler några års förhandlingar kunde de stora industriländerna år 1976 enas om gemensamma riktlinjer för exportkreditkonkurrensen, den s. k. consensus-överenskommelsen. Vid slutet av år 1977 hade samtliga OECD-länder utom Österrike och Nya Zeeland anslutit sig till överens­kommelsen, vars riktlinjer gäller förskottets andel, räntesatsens höjd och kredittidens längd. Överenskommelsen betraktas allmänt som ett första steg i riktning mot en begränsning av exportkreditkonkurrensen. Utred­ningen konstaterar dock att många köpare kommit alt betrakta de angivna minlmiränlesalserna som normgivande.

2.3      Problem vid exportkreditfinansiering

För all bl. a. erhålla ett kvantitativt underlag för bedömningen av olika åtgärder har utredningen genom en enkät samlat in uppgifter från ett antal större exportföretag med särskild erfarenhet av exportkredilgivning. I en­lighet med utredningsdirektiven har man särskilt försökt belysa omfatt­ningen av den medel- och långfristiga kreditgivningen. De huvudområden som behandlats är företagens exportkredilgivning, utestående kredilslock, refinansieringsallernaliv samt valuta- och ränleproblem. De bearbetade enkätformulären omfattar 37 förelagsgrupper, med totalt cirka 230000 an-

Prop. 1977/78:155

7

ställda år 1975. Dessa företag svarade för 38,5 % av den svenska exportvo­lymen detla år och utgör merparten av de förelag som hittills ansökt om exportkredilstöd. Enkätresultaten är 1 vissa avseenden otillräckliga men ger en god indikation på omfattningen av den framtida kreditgivningen. Ut­redningen har även haft tillgång till den kartläggning av de svenska kredit­institutens finansiering av exportkrediter som genomfördes av Svenska Bankföreningen under hösten 1977. Enkäten omfattade samtiiga svenska affärsbanker utom Sparbankemas Bank och Föreningsbankeraas Bank samt även Sveriges Invesleringsbank AB och AB Svensk Exportkredit. Krediter med en löplid understigande I år och fartygskrediler ingår ej i un­dersökningen.

Av materialet framgår alt många svenska exportföretag fömtser en kraf­tig ökning av exportkreditgivningen under de närmaste åren.

Härvid beräknas alt krediter med löplid över ett år successivt kommer alt öka sin andel av den totala kreditgivningen. Vidare framgår alt öknings­takten för exportkreditgivningen lill u- och slalshandelsländer beräknas bli större än för exportkreditgivningen lill i-länder. Vid utgången av år 1980 beräknas ca 80-90% av andelen krediter med en löptid över ell år avse ex­port lill u- och slalshandelsländer.

Som orsak lill den ökade exportkreditgivningen har man från enkälföre-lagens sida bl. a. pekat på faktorer som krav på förlängda kredittider och kreditgivning för produkter för vilka krediter inle tidigare har krävts. Delta gäller bl.a. vid export till Industriländer. Övriga anspråk från köparen ut­göres av krav på fast ränta, specificerade kreditkrav redan vid offerttlUfäl-lel, val av faklureringsvaluta etc.

Exportkrediter med löptider över ell år motsvarande ca 16 miljarder kr. beräknas komma atl lämnas under treårsperioden 1978-1980. Av denna kreditgivning bedöms ca 44% eller 7,1 miljarder kr. komma alt avse via bank förmedlade krediter direkt lill köparen eller dennes bank. Andelen försålda exporlfordringar beräknas till ca 4 miljarder kr. eller 25%. Reste­rande andel, 4,9 miljarder kr, (31%), av exportkreditgivningen avser kre­diter som enkätförelagen planerar att finansiera i bank eller i egen regi.

I takt med en växande exportkredilvolym ökar företagens refinansie­ring och därmed också skuldsättningsgraden 1 förelagen. För atl bl. a. mot­verka en försämrad soliditet och slora kreditriskengagemang strävar många förelag efter atl avlasta balansräkningama från dessa kundfordring­ar med åtföljande skulder i form av refinansleringslån. Under senare år alltmer utnyttjade metoder härför är att sälja delar av kundfordringsstoc­ken eller atl genom bank förmedla lån direkt till den utiändske köparen (s.k. bank-till-köpare kredit) eller dennes bank (bank-liU-bank kredit). Härigenom får exportföretagen kontant betalning vid leveranstidpunkten. Många av de undersökta enkätförelagen har angett atl de överhuvudtagel inte avser att själva lämna medel- och långfristiga exportkrediter ulan en­bart tänker möta finansieringskraven genom förmedling av banklån direkt lill köparen eller dennes bank.

Prop. 1977/78:155

g

Av utredningens enkätundersökning framgår vidare all den övervägande andelen förelag har redovisat större exportberoende räntekostnader än ränteintäkter. Enkätmaterialet möjliggör inle en relevant mätning av den samlade räntedifferensen. Som jämförelse kan dock i sammanhanget näm­nas atl enligl den särskilda analysen av nuvarande ränleslöd som har ge­nomförts framgår alt den genomsnittliga refinansieringsräntan har stigit med 3 procentenheter under de senaste fyra åren, från 8,3 procent år 1973 till 11,3% år 1977, Även skillnaden mellan refinanslerings- och exportkre-dilräntan har ökat under perioden och uppgick i genomsnitt under första halvåret 1977 till 3,4 procentenheter.

Utredningen har vid sin genomgång av de svenska exportföretagens möjligheter all refinansiera exportkrediter i Sverige och i utiandet funnit att i första hand refinansleringen av krediter med löplider på minsl två år, medför betydande problem. De svårigheter som härvid ofta uppstår för ex­portörerna kan sammanfattningsvis beskrivas enligl följande.

Vanligen kräver köparen fast exportkreditränta, särskilt i sådana fall där en exportkredit med lång löplid skall lämnas. Ur konkurrenssynpunkt är det viktigt all exportören kan erbjuda fast ränta redan vid offerllillfället. För all undvika de svåröverskådliga ränterisker som skulle uppslå om ex­portkrediten lämnades lill fast ränta och refinansleringen å andra sidan an­tingen måste ske lill rörlig ränta eller lill en fast ränta, som inle var känd vid offerlens lämnande, är del därför angelägel all säljaren kan kalkylera med refinansiering till en känd fast ränta vid offertlidpunklen.

Utredningen har kunnat konstalera all möjligheterna är begränsade för svenska exportföretag att lill en rimlig kostnad erhålla förhandsbesked om refinansiering till fast ränta redan vid offertlillfällel. Detla gäller främst vid refinansiering i utländsk valuta. I dessa fall tvingas exportören många gånger att ta på sig svårbedömbara ränte- och kursrisker under liden mel­lan offert- och leveranstidpunkten. Del är inte ovanligt alt denna period kan uppgå lill 2-3 år vid stora projekt. I praktiken saknas även möjligheter att på utländska kredit- och kapitalmarknader finansiera en enskild affär, om samtidigt kraven på förhandsbesked och/eller på vid offertlidpunklen fast ränta skall kunna uppfyllas.

De betalningsvillkor som kan komma ifråga vid en viss affär, oberoende av om det rör sig om export eller ej, är beroende av den konkurrenssitua­tion som råder. På många exportmarknader har konkurrensen hårdnat be­tydligt under senare år. Exportkrediter har därvid kommit att bli allt vikti­gare och de kreditvillkor som kan erbjudas är i många fall avgörande för om affären skall kunna genomföras eller inte. För atl kunna överhuvudta­get använda exportkrediter som konkurrensmedel krävs all svenska före­tag kan refinansiera dessa på konkurrenskraftiga villkor. En exportkredit måste helst kunna refinansieras under hela sin löplid, vilken varierar från fall till fall. Möjligheten alt ställa kundfordran som säkerhet för lån liksom valutasitualionen och exportörens möjlighet alt skydda sig mot kursrisker

Prop. 1977/78:155

9

påverkar refinansieringsmöjlighelerna. Av uiredningens enkät framgår att två tredjedelar av de undersökta företagens export faktureras i svenska kronor. Generellt kan sägas atl en exportör tenderar atl kräva kontant be­talning i sin egen eller i vad som på marknaden betraktas som en stark va­luta medan importören föredrar kredit i sin egen eller i en svag valuta. De slutliga betalningsvillkoren avgörs av respektive parts förhandlingsstyrka.

Utredningen skiljer mellan två typer av exportkrediter s. k. löpande varukrediler och specifika exportkrediter. Den första typen avser vanligen råvaror, halvfabrikat och konsumtionsvaror och exportörens kreditåtagan­de överstiger i allmänhet inle två år räknat från offertlidpunklen. Specifika exportkrediter å andra sidan har i regel en löptid på mer än ell år och före­kommer i regel för varor med lång tillverkningstid l.ex. kapitalvaror. Ti­den mellan kredilkontraklets Ingående och leveranstidpunkten uppgår ofta till flera år varför totala kredittiden ibland kan bli myckel lång. Detla gäller särskilt s. k. paketieveranser och stora konsult- eller enlreprenadarbelen. Till specifika exportkrediter räknas utöver leverantörskredit, de tidigare nämnda bank-llll-bank kreditema och bank-lill-köpare krediter.

Samtliga dessa former av krediter kan både lämnas och refinansieras i antingen svenska kronor eller utiändsk valuta. Refinansiering 1 utländsk valuta sker lill fast eller röriig ränta på lokal utländsk kapitalmarknad eller på den internalionella marknaden (euromarknaden eller eurovalutamark-naden).

Vid refinansiering av specifika exportkrediter möter exportören bl.a. följande problem:

a.   Saknas bindande löfte om refinansleringsmöjlighel och kreditvillkor

när exportören gör sin offerlkalkyl blir kalkylen myckel osäker, vilket ska­

par svåra problem för förelag med begränsade finansiella resurser och vid

exportprojekl med lång till verkningstid.

b.   Eftersom köparen 1 regel kräver kredit till fast ränta uppstår svårighet

för exportören atl kalkylera eventuella framtida ränledifferenser om ex­

portkrediten endasl kan refinansieras lill rörlig ränta eller tiU fast ränta

först vid oflFerttillfället.

c.   På många utländska kapitalmarknader saknas möjlighet atl refinan­

siera krediter med längre löptid om kravet på fast ränta och/eller förhands­

besked skall vara uppfyUt.

d.   Många köparländer kräver kredh i exportörens valuta, varför svensk

exportör då föredrar alt refinansiera sig i svenska kronor.

e.   Vid ell projekt med lång tillverkningstid stäUs slora krav på säkerhe­

ter från exportören för alt möjliggöra finansiering av verksamheten innan

exportintäkterna inflyter.

När refinansiering av exportkrediter sker hos inhemska banker eller kre­ditinstitut gäller marknadsmässiga villkor och upplåningen får konkurrera om utrymmet på kredllmarknaden med andra upplåningsbehov. Svenska banker och kreditinstitut lar i vissa utsträckning upp lån på de internatio-

Prop. 1977/78:155

10

nella kredltmarknadema för all refinansiera långivningen. Vissa större svenska förelag har även möjlighet alt i eget namn låna upp medel utom­lands.

Genom valutalagstiflningen begränsas bankernas refinansiering av ex­portkrediter så att refinansiering som regel éj får ske i Sverige av kredit med en löptid översiigande 5 år och ell belopp på 100 milj. kr. eller mer. Ej heller får kredit för utländska varor refinansieras i Sverige om den utiänds­ka delen överstiger 5% av totala krediten och beloppet är I milj. kr. eller mer.

2.4 Refinansiering i utlandet

Internationell upplåning på de nationella utländska kapitalmarknaderna sker främst i form av obligationslån eller bankkrediter. De största mark­naderna för utländska obligationsemissioner finns i Förenta Staterna, Schweiz och Förbundsrepubliken Tyskland, Mera begränsade marknader förekommer bl.a. i Nederländerna och Japan. Emissioner sker vanligen i landets valuta varefter medlen förs ur landet, eventuellt kan de dessförin­nan växlas in mot annan valuta. Möjligheten för utländska låntagare att ut­nyttja de nationella marknaderna för sin finansiering begränsas av valula­reglering och andra restriktioner i respektive land.

Den intemationella penning- och kapitalmarknaden, omfattas inte av några nationella regleringar. Lånlagarna på denna marknad är spridda över hela världen medan långivarna är koncentrerade lill vissa finansiella cent­ra, främst London, På euromarknaden förekommer kort-, medel- och lång­fristig utlåning till såväl fast som rörlig ränta. Sex månader är dock den vanligaste löptiden för exportkredilrefinansiering. Refinansieringslånel förlängs sedan varje halvår under exportkreditens livstid. Räntesatsen för ett sådant lån bestäms vid varje 6-månadersperiods början. Svenska affärs­banker har i stor utsträckning finansierat exportkrediter genom alt la upp sådana 6-månaderslån på euromarknaden. Lånen kan tas upp i skiftande valutor men räntekostnaden kan ej överblickas för mer än 6 månader i la­get och banken löper hela tiden en risk att ej kunna finna nödvändigt kapi­tal när ett lån skall förnyas. Marknaden för lån till fast ränta är avsevärt mindre än för rörlig ränta och sådana lån har sällan en löptid översiigande 5 år.

Svenska banker är enligl valutaregleringen förhindrade all direkt lämna kortfristiga lån i utländsk valuta lill svenska förelag. Genom utländska dot-lerbanker och via av svenska banker delägda banker i utlandet, s. k. kon­sortiebanker, har dock denna typ av långivning i viss mån kunnat arrange­ras av svenska banker.

De större svenska exportföretagen har även viss möjlighet att utnyttja utländska banker för refinansiering av sina exportkrediter. För del slora flertalet svenska förelag kräver dock den utländska banken atl svensk bank medverkar som förmedlare eller garant.

Prop. 1977/78:155

II

2.5 Nuvarande system för refinansiering av exportkrediter

Under senare år har olika statliga åigärder vidtagits för atl förbättra ex­portörernas finansieringsmöjligheter. Inom EKN har reglema för garanti­givning fortlöpande setts över och nya former av garantier har införts i syf­te all anpassa verksamheten till den Internationella utvecklingen på ex-portkreditgarantiområdet. Ramen för EKN:s garantigivning har successivt ökats och det av riksdagen fastställda maximibeloppet för statens betal­ningsansvar uppgår f.n. till 35000 milj. kr. Vid 1977 års slut uppgick EKN:s totala engagemang till knappt 32000 milj. kr., varav drygl 12000 milj. kr. avseende förbindelser och resterande i det närmaste 20000 milj. kr. i form av utfästelser. Inom EKN har under del senaste året bedrivits ell omfattande utredningsarbete avseende nya garanliregler, varför utredning­en nöjt sig med alt redovisa EKN:s garantiverksamhet utan alt gå närmare in på någon utvärdering av denna.

År 1962 liUskapades AB Svensk Exportkredit (SEK), som ägs till hälfien av staten och lill hälfien av ett antal affärsbanker, SEK har lill uppgift atl genom kreditgivning medverka vid finansiering av svensk export. Enligl uppgifi uppgick SEK:s utestående exportkrediter vid slutet av år 1977 lill 3 571 milj. kr., varav cirka 55 % upptogs av refinansiering av varvskredi­ter, Refinansiering i svenska kronor kan ske hos SEK som lämnar för­handsbesked om finansiering till fast ränta mot särskild löftesprovision (f n. 0,6% p.a.) fr.o.m. kontraktstidpunkten. Bindande förhandsbesked om fast ränta kan inte erhållas vid offertlidpunklen. Provision ulgår t. o. m. tidpunkten för utbetalning. SEK:s ullåningsränla är f n. 11,0 % för lån som har avtalats efter den 17 februari 1978. För finansiering i svenska kronor hos SEK krävs vanligen atl fakturering också sker i svenska kronor. Fi­nansiering i utländsk valuta hos SEK kan i princip ske på marknadsmässi­ga villkor.

Medel- och långfristiga exportkrediter lämnas också av Sveriges Inves­leringsbank AB. Denna exportkredilgivning är i hög grad koncentrerad till stora projekt där banken ibland bildar konsortier med andra kreditinstitut. Investeringsbanken finansierar i princip endast sådana exportkrediter som övriga institut och banker inle kan tillgodose på grund av kreditens storlek, risktagande m.m. Utredningen har inle närmare berört bankens verksam­het, eftersom denna samtidigt var under utredning av en speciell arbets­grupp inom regeringskansliet.

År 1973 tillkom lagen (1973:423) om avdrag vid inkomsttaxering avseen­de kostnad för exportkredit (ändrad senast 1977:1175). Enligl denna lag kan exportkredilstöd lämnas i form av ett extra avdrag vid inkomsttaxe­ringen för kreditaffärer med väsentlig samhällsekonomisk och sysselsält-ningspolllisk betydelse. Avdraget medges med ell belopp motsvarande skillnaden mellan refinansieringsräntan och räntan på exportkrediten, dock högst 4 % på uteslående kredllbelopp vid beskattningsårets ingång. För all slöd skall ulgå krävs all del finns anledning antaga atl konkurreran­de utländska företag har tillgång lill exportkredilstöd.

Prop. 1977/78:155

12

Exportkreditstödel har hittills varit många svenska exportörer lill hjälp vid kreditförsäljning främst lill u- och slalshandelsländer. Stödet har vida­re gett de svenska exportörerna möjlighet atl välja refinansieringskälla. Bland annat med tanke på de ökade refinansieringskostnadema för kronlån i Sverige och atl refinansleringen på senare år 1 slor utsträckning gjorts ut­omlands har nackdelarna med exportkreditstödel blivit mer framträdande. Detta sammanhänger vidare med en mer osäker vinstsituation i exportfö­retagen. En väsentlig nackdel är att företagen i princip måste redovisa vinst under kreditperioden. Efiersom kredillldema 1 dessa sammanhang vanligen är längre (5- 10 år) än den tid för villken de flesta förelag har en planering försvåras möjlighetema atl vid offertlidpunklen bedöma och be­akta stödets effekter. Detla medför i praktiken att förelag 1 många fall helt eller delvis avstår från alt kalkylera med ränleslödel vid prissättningen.

1 sammanhanget bör noteras, all flera väsentliga problem vid medel- och långfristig exportkredilgivning inle löses inom ramen för ett exportkredil­stöd av denna typ. Den största begränsningen med nuvarande system är att tillgången på medel i svenska kronor för refinansiering av exportkredi­ter inle är säkrad. Mot bakgrund av den svenska kapitalmarknadens be­gränsade storlek måste refinansiering ofla helt eller delvis ske på interna­tionella marknader. Exportkreditstödel löser inle heller problemet med de kursrisker som många företag tvingas atl la på sig vid refinansiering i ut­ländsk valuta. Vidare kan förelagen inte räkna med bindande kredlllöfte om finansiering till fast ränta redan vid offerttillfällel. TUl skiUnad från fler­talet utländska konkurrenter tvingas förelag härigenom till ell större risk­tagande eller lill merkostnader.

Enligt utredningens mening kan exportkreditstödel därför endast delvis sägas ha uppfyllt del mål som ställdes upp vid systemels införande år 1973, nämligen att "säkerställa alt de svenska förelagens konkurrensläge vid ka­pitalvaruexport inte allvariigt försämras i förhållande till andra länders fö­relag".

2.6 Utredningens förslag

Mot bakgrund av rådande intemationell konkurrens på exportkredit-området anser utredningen atl svensk exportindustri måste ges möjlighet alt konkurrera på lika villkor vad avser lämnandet av konkurrenskraftiga exportkrediter. Svenska exportföretag och banker bör ges möjlighet atl re­finansiera exportkrediter till fast ränta vid consensus mlnimlränlenivåer. Staten bör ta på sig ansvaret för de ränte- och kursrisker som kan uppstå vid anskaffningen av medel för refinansiering av dessa krediter. Förelagen bör också kunna erhålla kostnadsfri förhandsutfäslelse om sådana krediter edan vid offertgivningen till köparen.

Enligt uiredningens uppfattning bör följande principiella krav ställas på utformningen av ett nytt exportkreditsystem.

Prop. 1977/78:155

13

a)

Ell statligt exporlkredilsystem bör syfta lill all utjämna rådande skill­nader i konkurrensvillkoren mellan svenska och utländska exportföretag vid statsunderstödd exportkredilgivning. Härav följer bl. a. alt svenska ex­portföretag bör kunna erbjuda exportkrediter lill fast konkurrenskraftig ränta redan 1 samband med offert.

b)

Exportkredilsyslemel bör vara marknadsneulrall och således syfta lill all neutralisera statsunderstödd kreditkonkurrens oavsett exportmark­nad. Statiiga stödåtgärder bör inle stimulera till en ur affärssynpunkt onor­mal kredllförsäljning.

c)

Utformningen av statliga stödinsatser skall stå i överensstämmelse med Sveriges intemationella åtaganden. Detla innebär bla all statsunder­stödda krediter för refinansieringsändamål inle lämnas lill räntesatser som understiger gällande consensus-räntor (fn 7,25-8,0%). I de fall det kan påvisas all consensusanslulna eller andra länder tillåter avvikelser från de överenskomna kreditvillkoren bör dock s k matching kunna förekomma vad avser såväl refinansieringsränta som konlantandel och kreditlid.

d)   I överensstämmelse med reglema för nuvarande exportkredilstöd

bör statiiga stödinsatser avse refinansiering av exportkrediter med en löp­

lid av minst två år.

e)   Ell exporlkredilsystem bör kunna utnyttjas lika av alla svenska före­

lag som exporterar varor eller tjänster. I likhet med nuvarande ordning för

exportkredilstöd bör del emellertid i varje enskilt fall krävas ett normalt

prövningsförfarande. Härvid bör bl. a. de av EKN tillämpade reglerna för

kreditvillkor m. m. vara vägledande. Obligatorisk EKN-garanli bör inte

krävas.

f)    Statliga insatser för exporlkreditfinanslering bör anpassas efler rå­

dande konkurrensförhållanden på kredilområdet. Del bör vidare vara möj­

ligt atl styra de statliga insatsema med hänsyn till deras stalsfinansiella

konsekvenser. Ett exporlkredilsystem bör därför vara enkelt all förändra.

Ur förelagens synvinkel bör systemet vara lättöverskådligt och enkelt all

utnyttja.

g)   Ett exporlkredilsystem bör vara tidsbegränsat och gälla under en för­

söksperiod med möjligheter tiU löpande omprövning. Av detta skäl bör in­

förande av nya statliga stödåtgärder inte väsentligt påverka den rådande

arbetsfördelningen mellan de institutioner som f. n. är verksamma med ex-

portkredilfinansiering på den svenska kreditmarknaden. Det innebär bl. a.

alt inga nya institutioner bör inrättas.

h) Anskaffning av medel för refinansiering av exportkredit bör ske ge­nom en lämplig blandning av svensk och utländsk upplåning.

Utredningen har vid sin genomgång av olika tänkbara altemativ bl. a. övervägt all SEK och affärsbankema skulle ges möjlighet atl hos riks­gäldskonlorel refinansiera exportkrediter i såväl svenska kronor om ut­ländsk valuta. En sådan prioritering av exportkreditfinansieringen försvå­ras dock av atl den skuHe kunna medföra krav på likartad behandling även

Prop. 1977/78:155

14

av andra angelägna kreditbehov. Utredningen har vidare bl. a. prövat möj­ligheten alt tillfredsställa företagens behov genom atl enbart komplettera nuvarande ränteavdrag med ell räntebidrag. Ett sådant kompletterande bi­drag ger emellertid inte företagen möjlighet all erhålla förhandsutfäslelse om finansiering till fast ränta vid offerttillfällel. Förelagens kursriskpro­blem skulle inle heller lösas Inom ramen för ell sådant system.

Utredningen har funnit det ändamålsenligt all förorda atl siatens ränle-och kursriskåtagande huvudsakligen läggs inom ramen för ett system som ger möjligheter till samordning av statens åtagande, samtidigt som företa­gens behov av förhandsutfäslelse och kursriskläckning kan tillgodoses. Vid sidan av detta bör det nuvarande exportkreditstödel bibehållas i delvis ändrad form.

2.7 Riktlinjer för utformningen av ett exportkreditsystem

Utredningen föreslår atl ell syslem som i huvudsak baseras på SEK och affärsbankerna införs från och med halvårsskiftet 1978.

Under en försöksperiod på tre år ställs genom SEK:s försorg kapital till förfogande för refinansiering av exportkrediter med en löplid av minsl två år. Under denna period lämnar SEK kostnadsfri utfästelse om lån i svens­ka kronor eller utländsk valuta till fast ränta enligl consensusvillkor inom en förutbestämd låneram. SEK:s utiåningsverksamhel bör i huvudsak av­se avlyft av affärsbankernas krediter lill den utländske köparen eller den­nes bank. Krediter direkt lill exportören bör också kunna lämnas. Erfor­derliga refinansieringsmedel anskaffas under perioden främst genom ut­ländsk upplåning. Den svenska kapitalmarknaden las i anspråk huvudsak­ligen i nuvarande omfattning. Staten ålar sig alt årsvis och i efterskott täc­ka skillnaden mellan SEK:s utiånings- och upplåningsräntor (inklusive kosnadsmarginal) och svara för eventuella kursrisker, samtidigt som också eventuella kurs- och räntevinster tillfaller staten.

För bl. a. företag med utpräglad internationell inriktning är det angeläget att även fortsättningsvis ha möjlighet atl välja olika finansieringsalternativ. Sådana förelag bör ges möjlighet all inom ramen för ett exportkredilsy-stem l.ex. genom sina utländska bankförbindelser finna flexibla och för varje exporttillfälle lämpliga finansieringslösningar. Ur statens synvinkel kan det också vara angeläget all SEK:s resurser inle onödigtvis belastas, speciellt vad gäller upplåningsverksamhelen i ullandel. Dessa möjligheter kan tillgodoses inom ramen för del nuvarande exportkredilslödet i modi­fierad form. Utredningen föreslår därför att nuvarande exportkreditstöd föriängs atl gälla fram lill utgången av år 1981. Nuvarande regler bör emel­lertid kompletteras i vissa väsentliga hänseenden, så all bristerna bl. a. vad avser vinstberoendel begränsas.

En förutsättning för utredningens förslag är bl. a. alt statens ränte- och kursriskengagemang kan samordnas och styras. Det föreslagna SEK-sy-

Prop. 1977/78:155

15

stemel gör det möjligt alt följa utvecklingen av del statliga åtagandet bl. a. genom statens styrelserepresentalion. Genom utformningen av SEK:s upplåning skapas vidare vissa möjligheter att balansera ränteskillnader och kursrisker på sådant sätt all de samlade kostnaderna kan begränsas. Den­na möjlighet saknas 1 princip inom ramen för nuvarande exportkredilstöd. Graden av stödinsats kommer där 1 praktiken alt styras av företagens och/eller bankernas val av bl. a. finansieringsvalutor. Statens åtagande be­gränsas å andra sidan genom avdragels storlek och gjorda åtaganden kan därmed överblickas. Efiersom denna stödform inle gördel möjligt för ban­ker och företag all erhålla förhandsutfäslelse om finansiering lill fast ränta och kursrisken inte läcks, torde emellertid utnyttjandet av ränleslödel jämfört med SEK-systemel begränsas. På grund av ovissheten om olika räntors framtida utveckling och kursutveckling för olika valutor i förhål­lande till den svenska kronan, saknas självfallet möjligheter all på förhand med säkerhet bedöma kostnaderna för statens åtagande i de båda syste­men.

Utredningen understryker vikten av alt effekterna av exportkreditsyste-men fortlöpande följs upp dels med hänsyn till de stalsfinansiella konse­kvensema och dels med hänsyn tiU förändringar 1 del samhällsekonomiska läget överhuvudtaget. En samlad utvärdering av stödformerna bör göras mot slutet av försöksperioden.

Det förekommer i utiandet all olika former av krediter med inslag av bi­ståndsmedel, s.k. blandade krediter, lämnas tUl utvecklingsländer. Dessa krediter lämnas på starkt subventionerade vUlkor under consensus och an­vänds av många större Industriländer i syfte att stödja pågående export­verksamhet. Många svenska förelag har mötts av denna form av statsun­derstödd kredilkonkurrens under de senaste åren. Mot bakgmnd av rådan­de internationeUa konkurrenssituation på exporlkredllområdet finner ut­redningen det sannolikt alt sådana krediter 1 ökad utsträckning kan komma att användas som konkurrensmedel i framtiden, framför aUt om möjlighe­tema atl på andra sätt erbjuda förmånligare kreditvillkor än konkurrenter­na effektivt spärras genom consensus-reglema. Med tanke på frågans vikt anser utredningen det angeläget att ett särskilt utredningsarbete snarast påbörias i syfte alt kartlägga denna form av kreditkonkurrens.

Ell flertal uppmärksammade fall då svenska företag har gått miste om försäljning på hemmamarknaden pekar enligt utredningen på all statliga in­satser bör komma ifråga för alt reducera effekterna av utländsk statsunder­stödd kreditkonkurrens vid försäljning på den svenska marknaden. I likhet med vad som är fallet i bl. a. Norge och Finland föreslås således SEK i så­dana fall kunna lämna lån på i princip samma villkor som vid normala ex­portleveranser. I begränsande syfte bör dock utländsk statsunderstödd kreditkonkurrens i varje enskilt fall klart kunna påvisas. För atl möjliggöra en aUsidlg bedömning bör frågan om sådana lån 1 varje enskilt fall prövas av regeringen.

Prop. 1977/78:155

16

Utredningen har bl. a. förslagU att SEK skall kunna lämna krediter till consensus-villkor, varvid betalningsvillkoren skall överensstämma med av EKN tillämpad praxis. Liksom vid prövningsförfarandet i nuvarande ex­portkredilstöd kommer EKN:s prövning i detta sammanhang atl vara av väsentlig betydelse. Utredningen pekar på behovet av en samordning av prövnlngsförfarandel. Mot denna bakgmnd bör det övervägas all över­föra hanteringen av nuvarande exportkredilstöd från regeringen till EKN. Praktiska skäl talar också för atl statens representation i SEK:s och EKN:s styrelse i viss utsträckning samordnas. Frågor om exportkrediter handläggs för närvarande inom flera departement, myndigheter och insti­tutioner. Mot bakgrund av del föreslagna utökade statiiga åtagandet fram­håller utredningen starkt viklen av atl kontinuerlig samordning sker 1 dessa frågor.

Utredningen har diskuterat frågan om huruvida en utjämning av rådande skillnader i konkurrensvillkoren mellan svenska och utiändska exportföre­tag bör ske endasl 1 den utsträckning som statsunderstödd konkurrens kan påvisas föreligga i del enskilda fallel eller om anpassning bör ske till en konkurrensnivå som bedöms vara normal för konkurrentiändema. Efter år av informationsutbyte mellan exportkredltgarantilnstituten i olika länder beträffande förekommande betalningsvillkor för enskilda affärer har ett alltmer ensartat synsätt på dessa frågor skapats 1 olika länder. EKN har så­ledes en god uppfattning om vilka villkor man utomlands normalt är be­redd alt acceptera och godtar i sin prövning av garantiärenden motsvaran­de betalningsvillkor. Denna praxis stämmer överens med de strävanden som görs i internationella sammanhang för atl begränsa användningen av exportkrediter som konkurrensmedel i den intemationella handeln. En motsvarande praxis föregår beslut om räntestöd i nuvarande exportkredit-syslem och bör enligl uiredningens mening i princip även tillämpas i det fö­reslagna SEK-systemel. Ett generellt krav på kontroll i varje enskilt fall av konkurrensläget beträffande refinansieringsräntan skulle emellertid med­föra sådana svårigheter och vara så administrativt betungande alt det 1 praktiken skulle bli omöjligt all upprätthålla. Ränlestöd lämnas i konkur­rentländer normalt utan krav på att konkurrens skall påvisas i varje enskUt fall. Ett sådant krav för svenskt vidkommande skulle enligt utredningen in­nebära ett avsteg från den konkurrensneutralitet som eftersträvas och skulle försvåra för svenska företag att konkurrera med utiändska förelag på lika villkor.

1 den mån svensk export 1 framtiden kommer att möta konkurrens till räntesatser understigande consensus-nivån och baserade på statsunder­stödda refinansieringsmöjligheter, t. ex. då consensus-anslutna länder fuU­följer tidigare givna kredltiöflen eller vid konkurrens från icke-consensus-anslulna länder, bör möjlighet finnas alt 1 undantagsfaU anpassa del före­slagna exportkredllsystemet till sådan extraordinär konkurrens. Prövning bör dock i sådana fall alltid ske 1 samråd med EKN.

Prop. 1977/78:155

17

2.8 Vissa riktlinjer för SEK:s ut- och upplåningsvolym

Utredningen fömtsätter att SEK vid sin upplåning utomlands, med be­aktande av rimliga kursrisker, söker låna på de skilda utiändska marknader som tillsammans ger de mest gynnsamma villkoren vad gäller lånetid och räntekostnader. SEK:s upplåning bör därför inte knytas direkt till specifi­ka affärer. För att begränsa siatens kursriskåtagande bör SEK fortsätt­ningsvis erhålla inhemska refinansieringsmöjligheter i minsl samma ut­sträckning som hittills. Statens engagemang kommer alt bil beroende av bl. a. kurs- och räntefluktuatlonema på de olika kapitalmarknaderna. SEK bedöms endast 1 undantagsfall komma atl erlägga särskild löflesprovlsion för sin upplåning utomlands. Löptiden för av SEK lämnad kreditulfästelse bör begränsas och sällas till 6 månader räknat från offert till kontrakt med möjlighet till föriängning efter ny prövning.

Utredningen förordar, all siatens åtagande gentemot SEK bör gälla inom en på förhand fastställd kreditram. Med tanke på de svårigheter som föreligger atl uppskatta en årlig kvot inom denna ram bör ramen inled­ningsvis kunna fastställas till 10.000 milj. kr. för hela den föreslagna perio­den, dvs. mellan den Ijuli 1978 och den 30 juni 1981.

Det föreslagna exportkredilsyslemel ger i princip företagen möjlighet all erhålla statiigt slöd för refinansiering av krediter med en löptid på minst två år oavsett importland. Det föreslagna prövnlngsförfarandel förutsätter bl. a. alt utländsk statsunderstödd kredilkonkurrens generellt sett kan an­tas föreligga vid export till ifrågavarande land. Omfattningen härav kan dock inte bedömas på förhand. Eftersom den övervägande delen av den fö­reslagna kreditramen avser export till utvecklings- och slalshandelsländer, för vilka sådan kreditkonkurrens är vanligast förekommande, bedömer ut­redningen det som troligt atl den föreslagna ramen kommer atl lill fullo be­höva las i anspråk under perioden. Regeringen bör därför i den årliga bud­getpropositionen redovisa hur ramen utnyttjas och om del visar sig nöd­vändigt begära en justering av dess storlek.

SEK:s aktiekapital kommer alt uppgå lill 400 milj. kr. vid halvårsskiftet 1978. Detta innebär atl SEK:s upplånlngskapacitel under de närmaste tre åren kommer alt ligga i storleksordningen 8.000 milj. kr. Den föreslagna kredilvolymen kommer i praktiken ej all behöva lånas upp i sin helhet då SEK kommer alt ha möjlighet alt bl.a. löpande utnyttja återbetalda låne­belopp för vidare utlåning efiersom ul- och upplåningen har olika lidsprofi­ler. Utredningen finner del därför inle nödvändigt all nu förorda ytteriigare insatser för att stärka SEK:s framtida upplåningskapacitel. Skulle dock så­dana insatser bli erforderiiga förutsätter utredningen all samråd sker mel­lan delägarna. Utredningen pekar dock på möjligheter atl ändra de upplå­ningsgrundande bestämmelsema i bolagsordningen så att t. ex. även ford­ringar med svensk bankgaranll eller fordringar på svensk bank blir upplå-ningsgmndande.

2   Riksdagen 1977/78. 1 saml. Nr 155

Prop. 1977/78:155

18

Cirka 70% av förelagens export faktureras för närvarande i svenska kro­nor, varför utredningen förutser all efterfrågan på krediter från affärsban­kerna och SEK torde komma atl till samma andel avse svenska kronor. En lämplig mix av upplånlngsvalulor bör emellertid kunna begränsa kursris­ken på sikt.

SEK:s nuvarande administrativa resurser avses inle nämnvärt behöva utökas. Utredningen anser alt SEK:s framtida utlåning skall följa de prin­ciper som för närvarande tillämpas och atl därutöver följande riktlinjer skall vara gällande. Verksamheten bör liksom hittills i första hand avse av­lyft av affärsbankemas krediter lill den utiändske köparen eller dennes bank. I andra hand bör lån liksom hittills kunna lämnas direkt lill exportö­ren eller för refinansiering av affärsbankernas krediter lill exportören. Ut­redningen förutsätter all affärsbankerna även fortsättningsvis kommer atl svara för exportkreditbevakning, lånehantering m.m. samt bistå vid ut­ländsk upplåning. Affärsbankema föreslås således komma all svara för uppläggningen av den dominerande delen av den direkta exportkreditgiv­ningen under del nya systemet.

Vid fakturering i utländsk valuta skall SEK sträva efter atl lämna lån i samma valuta som kundfordran. SEK:s utlåning bör i dessa fall i princip motsvaras av en upplåning i ifrågavarande valutor i syfte alt begränsa kursriskema. Vid refinansiering av bank-lill-köpare och bank-llll-bank krediter bör samma riktlinjer vara gällande. Enligl av EKN och SEK till-lämpade regler bestäms leveranstidpunkt och krediternas löplid av inter­nationellt överenskomna definitioner. Vid bank-till-köpare och bank-lill-bank krediter kan SEK komma atl lyfta av delar av krediten före den sista leveranstidpunkten. SEK:s framtida refinansiering fömtsatts ske på sam­ma sätl som hittills. Del torde, enligt utredningens mening, inle heller i framtiden vara ändamålsenligt all alllid kräva EKN-garanti som säkerhet för SEK:s lån. Ej heller bör särskild löflesprovlsion utgå. EKN:s regler förutsätts av utredningen bli vägledande för de närmare villkor som bör gälla för SEK;s utlåning.

Genom att andelen utländsk upplåning i SEK:s totala upplåning föreslås öka skapas förutsättningar för SEK atl minska del ränlegap som för närva­rande råder mellan den svenska marknadsräntan och de refinanslerings-ränlor som är angivna i consensus-överenskommelsen. Endasl lenlativa resonemang kan ligga till grund för en bedömning av såväl den framlida ränteutvecklingen som kursutvecklingen för de för SEK:s upplåning aktu­ella valutorna. I kursriskbegränsande syfte pekar utredningen på möjlighe­ten att införa en något högre ränta för lån i svenska kronor än för lån i ut­ländsk valuta för atl stimulera företagen all teckna kontrakt i utländsk va­luta. Staten kan vidare begränsa sill åtagande genom alt i likhet med del danska systemet begränsa möjlighetema till statsunderstödd finansiering till att gälla endast under viss del av en kredits löplid. För alt SEK skall kunna bedriva sin upplåningsverksamhet på ett rationellt sätt fordras en

Prop. 1977/78:155

19

smidig och obunden upplåning. Främst effektivitets- och kostnadsskäl la­lar enligl uiredningens mening för atl SEK ej bör åläggas bedriva objekts-bunden upplåning.

Utredningen påpekar all under inledningsskedet bör endasl den del av SEK:s Inlånade kapital som används efter det nya systemets införande omfattas av del statliga ränleåtagandel. För del i bolaget arbetande egna kapitalet bör kostnaden lämpligen fastställas för ett år i taget genom över­enskommelse mellan delägama beträffande den uldelningspolltik som skall gälla för respektive verksamhetsår under försöksperioden.

Statens åtagande kommer för den utländska upplåningen all medföra ett ränte- och kursriskåtagande och för den svenska upplåningen endasl ell ränleåtagande. Storleken på del samlade åtagandet anges av utredningen lill skillnaden mellan upplåningsränta, lånekostnader, SEK:s räntemargi­nal och avkastning på eget kapital under visst år och under samma år erhål­len intäktsränla avräknat mot skillnaden mellan upplånings- och ålerbetal-nlngskursen för del inlånade kapitalet. Uppkommer härvid överskott bör detta inbetalas till staten eller fonderas hos SEK. Utbetalning av medel föreslås ske inom ett syslem med rullande årliga anslag.

Med tanke på den samlande bedömning som krävs för all la ställning till utvecklingen av SEK:s totala ränte- och kursriskengagemang lalar starka skäl för att den åriiga prövningen och kontrollen av statens ränte- och kursriskåtagande föriäggs direkt lill regeringen.

De löpande besluten om utiändsk upplåning kommerati fattas av SEK:s styrelse. Utredningen anser alt SEK bör hålla regeringen löpande under­rättad om ränte- och kursriskengagemangels utveckling.

Utredningen har inle bedömt några förändringar av SEK:s bolagsord­ning vara påkallade eftersom förslaget avser en försöksverksamhet under tre år, ulan har utgått från att delägama i en överenskommelse reglerar sty­relsens behandling av frågor sammanhängande med krediter för vilka stat­ligt Slöd till SEK utgår,

2.9 Förslag till ändringar av nuvarande exportkreditsystem

Utredningen förordar all nuvarande exportkredilstöd bibehålls t. o. m. utgången av år 1981. En väsentlig förutsättning är härvidlag atl sådant stöd ej lämnas för exportkrediter som helt eller delvis finansleras inom det av utredningen föreslagna SEK-systemel. Delta bör enligt utredningen ut­tryckligen anges i lagtexten. Del s. k. vinstberoendel 1 nuvarande syslem har medfört alt en del företag inte kunnat utnyttja avdragsrätten. Utred­ningen föreslår därför att om ell förelag endast delvis kan utnyttja bevilja­de avdrag bör förelaget kunna välja mellan avdrag och ell exportkredilbl-drag. Bidraget bör vara skattefritt och utgå med 50 % av det belopp som motsvarar skillnaden under beskattningsåret mellan refinansieringsräntan och exportkrediträntan. Väljer förelaget avdrag bör bidrag inte medges. Avdrag bör vidare inte i något fall få utnyttjas annat än under det aktuella

Prop. 1977/78:155

20

beskattningsåret. Frågan om förelagets möjligheter alt utnyttja avdraget bör få avgöras på gmndval av taxeringsnämndens granskning. Ett eventu­eUt bidrag bör utbetalas av riksskatteverket. Utredningen föreslår all bi­draget skall uppgå lill hälften av avdraget och att det skall vara skattefritt. Genom atl exportkreditbidragel görs något mindre förmånligt än export-kredilavdragel stimuleras förelagen alt i första hand vidtaga sådana vinst-dispositioner som möjliggör utnyttjande av avdraget. Utredningen har kommit tUl slutsatsen att en övergång till s. k. bokföringsmässiga gmnder vid beräkning av exportkreditstödel inle skulle leda till någon nämnvärd ökad belastning på taxeringsmyndighetema. Därigenom ansluts prövning­en direkt tiU bolagets övriga redovisning. Det bör ankomma på riksskatte­verket att vid behov utforma lämpliga anvisningar.

Utredningen föreslår att lagen om avdrag vid inkomsttaxering avseende kostnad för exportkredit upphävs och alt en ny lag om statiigt exportkre­dilstöd tillämpas på exportkredilavlal som ingås under tiden den 1 juli 1978 lill den 31 december 1981, varvid den nya lagen skulle bli tillämplig även på exportkredilavlal som ingås efler den 1 juli 1978 men för vilka regeringen redan medgivit räll lill avdrag enligl den upphävda lagens bestämmelser.

2.10   Reservation

Ledamötema Lendenius och[REDACTED_EFTERNAMN] behandlar i en gemensam reservation ägarförhållandet inom SEK och frågan om facklig representation i styrel­sen. De anser att utredningens förslag alt stalsmaklema skall svara för rän­te- och kursrisker vid SEK:s utlåning bör medföra en ändring av ägareför­hållandena inom SEK. Reservantema menar atl affärsbankernas finansiel­la risktagande i realiteten kommer att upphöra under det föreslagna syste­met samt alt de med ell bevarande av nuvarande bolagsordning skulle er­hålla ökad avkastning på salsal kapital efiersom SEK:s långivning kommer all expandera. Därtill kommer all SEK:s verksamhet fortsättningsvis kommer all få karaktären av myndighetsutövning med fördelning av statli­ga medel, varför del statliga inflytandet bör utökas. Reservanterna kräver därför all § 7 1 SEK:s bolagsordning ändras så att staten garanteras be­slutsmajoritet.

Frågan om de fackliga organisationemas inflytande har, enligl Lende­nius och[REDACTED_EFTERNAMN], inte behandlats av utredningen. Med hänsyn till bl. a. det föreslagna systemets sysselsättningseffekter förordar reservanterna atl SEK:s och EKN:s styrelse kompletteras med representation från LO och TCO.

2.11   Särskilda yttranden

Till utredningsbelänkandet har fogals fem särskilda yttranden.

SärskUt yttrande har avgivits gemensamt av Bouveng, Evander, Fryk­holm, Kronbladh,[REDACTED_EFTERNAMN] och Ljungdahl. I yttrandet framförs vissa prin­cipiella synpunkter på den av utredningen föreslagna totallösningen.

Prop. 1977/78:155

21

Man delar utredningens uppfattning all den internationella utvecklingen nödvändiggjort åtgärder för alt ställa de svenska förelagens tillgång lill ex­porlkreditfinanslering i partiet med vad som gäller för deras utiändska kon­kurrenter, samtidigt understryks all de erfarenheter som vunnits genom del s,k, exporlkredilslödels användning och inom ramen för SEK:s och EKN:s verksamhet efter en prövolid bör vägas samman med erfarenheter­na från det av utredningen föreslagna systemet innan slutligt beslut fattas om hur ell syslem för statsunderstödd finansiering av svensk export bör utformas. De begränsade erfarenheterna av statsunderstödd exportkredit-finansiering gör del svårt att fömtse effekterna av det föreslagna systemet på kreditanvändlng, export, sysselsättning, kredilmarknad etc. Vid beak­tande av de samhälleliga konsekvenserna bör ingå krav på fördelning av den erforderliga internationella upplåningen på fler enheter, begränsning av belastningen på den svenska kapitalmarknaden samt bevarande av ban­kernas och företagens internationella kontaktyta och kompetens i finansie­ringsfrågor. Den av utredningen föreslagna lösningen med två parallella al­ternativa stödformer ger slalsmakterna möjlighet all löpande styra insat­serna efler konstaterade/önskade kostnader och effekter samt atl erhålla ell realistiskt underlag för framtida beslut. Statens åtagande via SEK kan begränsas volymmässigt men inte stalsfinansiellt medan det förbättrade räntestödet i högre grad kan styras stalsfinansiellt.

I yttrandet tas upp följande särskilda frågor:

1)   Man föreslår att Sverige i likhet med vissa andra i-länder skall ingå bi­

laterala regeringsavtal om statsunderstödda ramkrediter med i första hand

slalshandelsländer. Sådana avtal skulle inte innebära några ytterligare

stalsfinansiella kostnader, men de skulle ha ell betydande good-will-värde

i vissa köparländer och avsevärt underlätta exportföretagens försäljnings-

arbete.

2)

Man understryker utredningens hemställan att regeringen snarast lå­ter utreda frågan om blandade krediter.

3)

Man förordar alt procentsatsen för avräkning av SEK:s kreditutfäs­telse mot totalramen sänks under de av utredningen föreslagna 25 procen­ten. Vidare föreslås att affärsbankernas ramkrediter avräknas med 15 %.

4)

Man betonar atl SEK:s styrelse måste ges möjlighet alt inom ramen för riksbankens valutapolitiska styrning fortlöpande bedriva upplåning på sådant sätt att statens samlade kurs- och ränleåtagande begränsas. De av utredningen föreslagna riktlinjerna för SEK:s upplåning bördärvid ej upp­fattas som bindande.

5)

Man understryker att den princip om konkurrensneutralitet som skall vara vägledande för ett syslem för exporlfinansiering även bör gälla för EKN:s verksamhet, och pekar på några aktuella frågor. Det är angelägel att en för bankerna och företagen positiv lösning nås på frågan om en höj­ning till 100% av garantiprocentsatsen för långivargarantier. Flera utländs­ka garantiinstitut utfärdar idag motgarantier lill förmån för banker och för-

Prop. 1977/78:155

22

säkringsbolag som för en exportörs räkning utfärdar anbuds-, förskotls-och fullgörandegarantier. Utgående från en jämförelse med motsvarande utiändska garantiinslitul bör EKN:s premlesyslem ses över varvid rikt­punkten bör vara all uppnå en premienivå som stöder och kompletterar, i stället för all motverka, uiredningens förslag.

6)

Man anser all del föreslagna SEK-systemel undandrar fömlsätlnlgar-na för ett bibehållande av riksbankens krav all krediter vid exportaffärer överstigande 100 milj. kr. skall finansieras i utiändsk valuta.

7)

Man föreslår all övergången från konlanlmelod till bokföringsmässi­ga grunder vid beräkning av del reviderade exportkreditstödel skall bil möjlig även för kontrakt ingångna före den I juli 1978. En justering av la­gen 1973:423 § 3, andra slycket, bör göras för att erhålla korrekt beskriv­ning om hur avdraget fungerar vid bank-till-bank och bank-till-köpare kre­diter.

8)

Man ser det som mycket angelägel atl svenska förelag såsom före­slagits i utredningen ges möjlighet all konkurrera med utländska företag på jämställda villkor vid försäljning till köpare i Sverige, och föreslår atl rege­ringen snarast låter utreda möjligheten för statliga svenska organ atl ställa garantier för kommersiella risker på inhemska köpare.

Särskilt yttrande har avgivits gemensamt av ledamöterna Lendenius och[REDACTED_EFTERNAMN] som anser atl utredningen ej diskuterat efler vilka kriterier en prio­ritering bör ske om kredillilldelningen måste ransoneras. Lendenius och[REDACTED_EFTERNAMN] anser all om ransonering måste tillgripas bör kredltlllldelnlngen in­riktas på branscher som från näringspolitiska utgångspunkter anses ha slor framtida betydelse och atl projekt där effekterna från sysselsällningspoli­tiska, regionalpoiitiska eller näringspolitiska utgångspunkter bedöms sär­skilt betydelsefulla bör förmånsbehandlas. Ansökan om exportkredit bör därvid åtföljas av dels sysselsällningsplaner och beskrivningar av den med exportordern förknippade produktionens fördelning på egentillverkning, underleverantörer, utländsk respektive inhemsk produktion och dels ytt­rande från berörda fackliga organisationer.

Lendenius och[REDACTED_EFTERNAMN] anser det vara onaturligt atl anpassa del föreslag­na systemet efler konjunkturförändringar och menar all systemet kan rätt­färdigas till fullo av det faktum atl del är avsett atl neutralisera subven­tionselementen i utländska exporlkredilsystem. Oavseti om ett system in­nebär en imporlbesparing eller en exporlulvidgning är dess berättigande li­ka stort och man anser därför inle all några principiella skäl föreligger för all undanta den imporlkonkurrerande sektorn från systemet. Av kontroll-tekniska skäl bördock viss restriktivitet iakttagas.

Särskilt yttrande har avgivits av ledamoten Lendenius som ansluter sig till uiredningens uppfattning alt matchning bör kunna förkomma under det fö­reslagna systemet, men betonar all denna möjlighet enbart bör utnyttjas i enstaka fall. Avgörande bör därvid vara om effekten av en utebliven ex-

Prop. 1977/78:155

23

porlorder bedöms som betydande från sysselsällningspolitiska, näringspo­litiska eller regionalpolitiska utgångspunkter.

Särskih yttrande har avgivits av ledamoten[REDACTED_EFTERNAMN] som inte anser att del föreslagna systemet bör vara marknadsneulrall, utan alt del bör användas som ett led 1 en förändring av handelspolitiken i syfte alt göra Sverige mindre beroende av omvärlden. Handelsutbytet med mindre stater och al­liansfria länder bör i första hand ökas liksom vår hittills ringa handel med stalshandelsländema. Exempelvis kan särskilda kreditramar ställas lill för­fogande för export till länder till vilka regeringen anser att handeln bör in­riktas. En styming av vårt handelsutbyte skulle kunna vara en konkret ål-gärd för all infria u-ländemas krav på en ny Intemationell ekonomisk världsordning. Regeringen bör kunna fatta beslut om blandade krediter inom systemets ram. Matchning av exportkreditvillkor, givna av något av våra huvudmollagarländer, bör dock ej få komma 1 fråga.

En särskild kreditram bör ställas till regeringens förfogande för Ingående av handelsavtal och andra ekonomiska samarbetsavial på bilateral basis i syfte all öka Sveriges handlingsfrihet i fråga om utrikeshandelns inrikt­ning.

Särskih yttrande har avgivits av ledamoten WaUén som menar all de vikti­gaste kraven som brukat uppställas, kredit efter förhandslöfle till fast ränta vid consensus-nivå utan kursrisk, uppfylles genom del föreslagna SEK-systemel, varvid staten har ett avgörande inflytande över beslutsfattandet. Genom möjlighet att balansera ränte- och kursrlskföriuster, bl, a, genom uppköp av fordringar i skuldvalutor torde de samlade förlusterna av stöd­verksamheten hela liden kunna begränsas till del nödvändiga. Del nuva­rande ränleslödel kan inte styras av del allmänna på motsvarande sätl ulan graden av stödinsats bestäms i praktiken huvudsaklingen av exportföreta­gen själva,[REDACTED_EFTERNAMN] har ej motsatt sig ell parallellt utnyttjande av de båda formerna för statlig exporlkredilfinansiering under en försöksperiod be­roende på all det gjorts gällande alt ränleslödel efler SEK-syslemels infö­rande endasl skulle komma alt utnyttjas marginellt och då av vissa i inter­nationella finansieringssammanhang väl förfarna förelag, saml atl syste­met skulle leda till en viss välbehövlig avlastning av SEK:s upplåningsbör­da.[REDACTED_EFTERNAMN] anser alt en väsentiig uppgift vid en värdering av de båda alter­nativen måste vara all konstatera om ränleslödel verkligen kommit atl ut­nyttjas endasl marginellt och alt därefter dra de rimliga slutsatserna av ut­värderingen.

3   Remissyttranden över exportkreditutredningens betänkande

Utredningens förslag har i sina olika delar fåll ell genomgående positivt mottagande av remissinstanserna. Samtliga myndigheter och organisatio-

Prop. 1977/78:155

24

ner som har uttalat sig delar utredningens uppfattning beträffande behovet av alt vidta statliga åigärder för all förbättra företagens möjligheter att refi­nansiera sin exportkredilgivning. Samtliga remissinstanser tillstyrker ock­så utredningens förslag all de statliga insatserna i huvudsak kanaliseras ge­nom SEK samt all EKN tilldelas ett väsenlligl inflytande över del pröv­ningsförfarande som förutsattes ligga lill grund för beslul. Bland remiss­ytlrandena återfinns vissa förslag lill såväl utvidgning som begränsning av de föreslagna systemen för exporlkredilfinansiering.

3.1 Allmänna synpunkter

Fullmäktige i riksgäldskonlorel delar uiredningens uppfattning atl svensk exportindustri bör ha möjlighet atl konkurrera på lika villkor med andra länders exportörer och att delta förutsätter förmåga atl vid offerttill­fällel erbjuda finansiering till fast ränta vid de lägsta räntenivåer varom in­ternationell enighet uppnåtts, den s. k. consensus. Fullmäktige finner vida­re att förutsättningarna atl uppnå detla resultat med nuvarande exportkre­ditstöd starkt försämrats. Den av utredningen föreslagna anpassningen av det offentliga stödet lill företagens nya situation - i många fall karakterise­rad av starkt försämrat vinstläge - är därtör påkallad.

Riksgäldsfullmäklige anser del i och för sig värdefullt om så myckel som möjligt av den erforderiiga statliga upplåningen utomlands kan bedrivas i direkt anknytning till produktiv verksamhet i Sverige inkl. kredilförsörj-ning. Även om de administrativa kostnaderna blir större om upplåningen sköts av flera låntagare än om riksgäldskonlorel ensam svarar för hela det önskade valuialillskoltet talar bl.a. marknadsskäl för alt den statliga upp­låningen bör ske genom något flera - säg upp till ett halvdussin - låntaga­re. Utredningens förslag om atl ge SEK en framträdande roll som instru­ment för svensk utlandsupplåning i statlig regi stöds därför principiellt av fullmäktige.

Fullmäktige i rikshanken ansluter sig till uiredningens bedömning att ex-porlfinansieringsvillkoren för företag i andra industriländer ofla torde vara mer gynnsamma än för svenska företag. Behovet för exportföretagen atl erhålla mer gynnsamma refinansieringsvillkor för exportkrediter torde ha accentuerats av de förhållandevis höga långa räntor som måste upprätthål­las i Sverige av stabililseringspoliliska skäl liksom av den snabba koslnads­stegringen i produktionen. Utvecklingen förstärker således behovet av att formerna för exportkreditgivningen revideras så alt villkoren motsvarar dem som i allmänhet tillämpas i utlandet.

Bankinspektionen lar inle närmare upp uiredningens principiella synsätt till behandling men vill liksom utredningen förorda en ordning som för undvikande av dubbelarbete och utbyggnad av SEK:s organisation inne­bär att SEK beträffande kreditprövning, kredituppläggning m. m. så långt som möjligt replierar på affärsbankerna. Bankinspektionen understryker

Prop. 1977/78:155

25

vikten av atl affärsbankernas kapacitet, förbindelser och kunnande utnytt­jas för detta ändamål och påpekar atl någon konkurrens mellan SEK och bankerna om exportfinansieringen givetvis inte bör förekomma.

Bankinspektionen framhåller vidare alt genom koncentration av verk­samheten lill SEK bör bällre fömtsättningar för minlmering av ränte- och kursförluster kunna skapas efiersom både ränte- och valutaaspekler samti­digt beaktas vid upplåningen 1 SEK-systemel.

Kommerskollegium anser alt utredningens förslag är av sådan art och omfattning all det kan få betydande verkningar ur såväl samhällsekono­misk som StatsfinansieU och handelspolitisk synvinkel och all del därför hade varit önskvärt alt betänkandet givit mera vägledning för en bedöm­ning av de samhällsekonomiska effektema. Beträffande förslagens han­delspolitiska effekter framhålls att de Invändningar som kan göras mot del föreslagna stödsystemet måste ställas i relation lill dess syfte. Hänsyn måste las lill exportindustrins allmänna läge och lill all dess svårigheter skärpts i nuvarande konjunkturiäge liksom till följd av vikliga konkurrent­länders exportstödjande åigärder.

De handelspolitiska komplikationer som möter då man från svensk sida väljer att anpassa sig lill konkurrenslägel genom atl tillgripa stödåtgärder för det egna landels export skall ses mot bakgmnd av våra strävanden atl genom olika internationella överenskommelser begränsa sådana stödåtgär­der som bidrar till alt snedvrida ländernas konkurrensförutsättningar och försämra resursutnyttjandet. Kollegiet understryker särskilt viklen av alt man i olika internalionella sammahang med krafl verkar för all överlägg­ningar upptas i frågan om exporlkredilstödjande åigärder för alt därigenom uppnå en förbättrad efterlevnad av de internationella regler som redan finns på området.

Arbetsmarknadsstyrelsen delar utredningens uppfallnig all slora an­språk för närvarande ställs på en starkt ökad exporlvolym för atl bl.a. främja sysselsättningen. Uiredningens förslag torde, enligt styrelsens me­ning öka svensk industris konkurrensförmåga på utlandsmarknaden vad avser möjligheterna all lämna konkurrenskraftiga exportkrediter. Styrel­sen delar också uiredningens uppfattning om värdet av all stödformerna är flexibla, vad avser subvenlionsnivå och subvenllonsform, med hänsyn till förändringar i det samhällsekonomiska läget.

Konjunkturinsitutet pekar på all frågan om huruvida andra och möjligt­vis mera generellt verkande stödformer i vissa avseenden kunde vara atl föredra överhuvudtaget inte lagils upp lill behandling 1 uiredningens belän­kande. Del förordade systemet för exportkredllfinansleringen kommer rimligen atl medföra vissa konsekvenser för den svenska exportindustrins struktur. Den del av den svenska exporten som 1 första hand kommer alt beröras av stödet är exporten av kapitalvaror och därvid i synnerhet stora projekt i form av s. k. paketieveranser eller färdiga anläggningar för vilka normalt långfristig kreditgivning kommer i fråga. Enlreprenadsverksamhet

Prop. 1977/78:155

26

och konsulttjänster är andra områden där det av utredningen föreslagna systemet torde medföra väsentliga fördelar för svenska exportörer.

Ett genereUt slöd skulle i princip främja exportindustrins utveckling me­ra allsidigt dvs. ulan krav på atl den stimulerande effekten koncentreras lill särskilda produktområden. Del föreslagna kreditslödet kan trots sin selek­liva inverkan framstå som ändamålsenligt med hänsyn till all det kommer atl påskynda en - i ell långsiktigt perspektiv - önskvärd stmkluromvand-ling av den svenska exportindustrin.

Till saken hör vidare atl ett syslem med exportkredilstöd på tämligen ge­nerella villkor redan är i funktion. 1 den mån målsättningen får betraktas som given alt svenska företag skall ges möjlighet alt konkurrera på i hu­vudsak samma villkor som andra länders företag i fråga om krediter vid ex­port, framstår emellertid de av utredningen framlagda förslagen i huvudsak som följdriktiga.

Som grund för utredningens överväganden och förslag har legal bl. a. en bedömning av nödvändigheten atl åstadkomma en kraftig uppgång av den svenska exporten. AUmänna pensionsfondens första, andra och tredje fondstyrelser delar reservalionslösl denna bedömning. För atl uppnå jäm­vikt 1 bytesbalansen kommer atl krävas en myckel betydande exportex­pansion, vilket i sin tur kräver att ökade resurser ställs till exportindustrins förfogande. Fondstyrelserna konstaterar all motsvarande faciliteter är vanliga bland konkurrentiändema. Mot denna bakgmnd anser sig fondsty-relsera inle böra erinra mot atl ett exportkredilstöd av del slag utredningen föreslår, i sina huvuddrag genomförs under en försöksperiod. Fondstyrel­serna finner det dock angeläget all Sverige på intemationell basis aktivt verkar för atl en mer verksam begränsning av exportkreditkonkurrensen kommer till stånd. Del förefaller uppenbart atl en statlig subventionering av del slag utredningen förordar, i längden inte kan vara försvarlig.

Statens industriverk anser all det föreslagna exportkredilsyslemel i prin­cip är ändamålsenligt utformat och har således Inga invändningar mot de redovisade riktlinjerna. Verket noterar dock alt i det nuvarande ränleslö­del bestäms graden av subvention i praktiken av exportföretagen själva ge­nom atl skatteavdraget ej görs avhängigl av val av finansieringsalternativ. Verket avstyrker därför utredningens förslag atl bibehålla nuvarande rän­lestöd 1 modifierad form då man ej kan finna detla motiverat.

Sveriges investeringsbank AB (SIB) delar i princip de förslag som utred­ningen lagt fram. Banken finnerdet angeläget all den komplettering av kre-dllstödslagen som utredningen föreslagit genomföres. 1 del resultalläge som många svenska förelag i dag befinner sig, torde avdragsrätten vara mindre intressant. Möjligheten till ell bidrag torde i stället vara av större betydelse.

Banken ifrågasätter om de av utredningen föreslagna åtgärderna för stat­lig styrning och kontroll av SEK-systemel är tillräckliga. Närmare riktlin­jer för systemet bör beslutas av statsmakterna och lämplig myndighet åläg-

Prop. 1977/78:155

27

gas ansvar för kontrollen av hur verksamheten utvecklas och bedrivs.

Med hänsyn till förslaget om ell SEK-syslem anser banken del vara av vikt alt framhålla de skilda attityder som SEK och SIB visar upp när del gäller exporlfinansiering. Om kommitténs förslag accepteras i oförändrat skick, skulle sannolikt den del av exportkredltsektom som SIB företräder, inte komma 1 åtnjutande av stödet till exportföretagen då SEK förmodligen inte skulle anse sig kunna lyfta av bankens mera riskfyllda engagemang. Ur bankens synpunkt synes det ligga närmast lill hands, all SIB visavi sina kunder får samma uppdrag som SEK nu föreslagits få gentemot affärsban­kerna. SEK-systemel skulle sålunda kunna länkas bli ell blandat SEK/SIB-system, där båda institutionerna är underkastade de riktlinjer som statsmakterna kan komma alt utfärda.

Alternativt kan banken emellertid också länka sig alt för sina kunders räkning hemställa hos SEK om förhandsbesked och avlyft på samma sätl som bankerna 1 övrigl förutsattes göra. För alt SEK då skall kunna accep­tera en sådan hemställan, torde del bli nödvändigt all banken ställer garan­tier för sina kunder. Med hänsyn lill exportföretagens begränsade möjlig­heter atl ställa säkerhet ligger det i sakens natur atl provisionen för denna avgift blir relativt hög. Kan inte provisionen få inräknas bland de kostna­der som staten skall ersätta exportören måste enligl bankens mening del förstnämnda allemalivel tillämpas. För detta lalar också all SEK torde få svårigheter all låna upp tillräckliga medel för att sköta avlyflen redan om det, som utredningen förutsatt, endasl gäller affärsbankerna. Så mycket större skulle problemet bli om även SlB:s kunder skulle få del av SEK:s upplåningsmöjligheter,

SEK:s styrelse anser i princip atl del föreslagna exportkredllsystemet är ändamålsenligt utformat och finner sålunda inga skäl till invändningar mot de redovisade riktlinjerna. Omfattningen av SEK:s verksamhet kommer enligl förslaget att vidgas. Bl. a. av den anledningen atl förslaget inle förut­ser någon utvidgad prövning av inkommande kredilansökningar utöver den praxis som gäller för närvarande, skulle en sådan volymökning i och för sig, såsom utredningen förutsatt, i slorl sett kunna absorberas av SEK inom ramen för dess nuvarande organisation. En viss ökning av persona­len torde dock bli erforderlig. Del förutsedda utökade samarbetet med bankerna innebär alt SEK:s utlåningsverksamhel 1 första han skall avse avlyft av affärsbankernas krediter till utländska banker och köpare. Vidare kommer en stor del av arbetet med och övervakning av beviljade krediter att ombesörjas av bankerna. Del samlade svenska kunnandet i vad avser svensk och internationell finansiering kommer härigenom atl tillvaratas. Styrelsen framhåller att det vid finansiering av större projekt kan visa sig ändamålsenligt att endast en del av exportkrediten finansieras av SEK medan resterande del finansieras på annal sätl t. ex. av svenska och/eller utländska banker, SIB eller andra kreditinstitut. En sådan möjlighet till uppdelad finansiering skulle enligt styrelsen minska belastningen på SEK-

Prop. 1977/78:155

28

systemet. Styrelsen betonar viklen av all exportkreditstödel utformas så atl de samlade resurserna hos SEK och bankerna utnyttjas på bästa sätl och finner del därför lämpligt att SEK-systemel och ränleslödel får tilläm­pas på olika delar och olika lider av samma exportkredit.

Sveriges industriförbund m.fi. organisationer välkomnar utredningens förslag som innebär atl svenska företag i betydligt större utsträckning än för närvarande kommer atl kunna konkurrera på lika villkor med utländska förelag. Från organisationernas sida är man övertygad om atl förslagen vä­senlligl ökar möjligheterna för svenska företag att inle endasl återerövra ti­digare förlorade marknadsandelar på många viktiga marknader ulan också alt åstadkomma en ökning av andelarna. Detla gäller speciellt större kapi­talvaruleveranser och s. k. paketaffärer, där förmågan atl lämna krediter på förmånliga villkor är särskilt viktig. Eftersom förslaget kommer atl medföra en ökad export kommer del också all ha en betydande sysselsätt­ningseffekt.

Organisationerna understryker kraftigt exportens betydelse för den svenska bytesbalansens utveckling samlidigt som man framhåller den öka­de betydelsen som kredilkonkurrensen har fåll för en framgångsrik export-försäljning. Vidare framhålls alt när man i exportfrämjande syfte skall konstruera ett svenskt exporlkredilsystem, som skall ge de svenska expor­törerna samma stöd som exportörerna i konkurrentländerna åtnjuter, mås­te man komma ihåg all Sverige i ett slag vill försöka nå en nivå som andra i-länder arbetat med i många år, för vissa länders del sedan 1%0-talels bör­jan. Utredningens förslag kan - om de jämförs med nuläget förde svenska företagen - framstå som långtgående, men då bör erinras om all förslagen enbart syftar lill att svenska förelag skall få samma stöd från sina myndig­heter som de utländska konurrenterna redan har erhållit i många år.

Genom alt, som utredningen föreslår, bibehålla del s. k. exportkredilslö­det i en förbättrad form bör de samhälleliga kraven kunna bättre tillgodo­ses än genom atl man begränsar del statliga slödel till enbart genom SEK finansierad kreditgivning. Härigenom kommer också förelag och banker att stimuleras att arrangera exporlförsäljning och exporlfinansiering 1 ut­ländsk valuta liksom atl söka nya finansieringskällor och metoder. Den fö­reslagna lösningen med två alternativa stödformer ger vidare statsmakter­na möjligheter alt löpande styra insatsema efler konstaterade respektive önskade effekter, liksom bällre underiag för all besluta om hur framlida stödformer för exportkreditfinansiering bör utformas.

Organisationerna anser dock atl utredningens förslag inte 1 någon större utsträckning löser de mindre företagens problem vid export, och finner det därför angeläget att åigärder snarast vidtas för alt lösa dessa förelags fi­nansieringsproblem vid exportaffärer. I sammanhanget erinras också om de säkerhetsproblem som de mindre företagen ofta ställs inför efiersom de kan ha svårt atl få fram bankmässiga säkerheter redan under tillverknings-tiden.

Prop. 1977/78:155

29

Också Företagareföreningarnas förbund och Sveriges Föreningsban­kers Förbund framför liknande synpunter på den mindre industrins export-kredilproblem. Förbunden instämmer i övrigl med de synpunkter som framförts i Sveriges Industriförbunds m.fl. organisationers yttrande över utredningens belänkande.

Sveriges redareförening, som också ansluter sig till Sveriges Industriför­bunds m.fl. organisationers yttrande framhåller all svensk rederinäring har behov all kunna tillgodogöra sig del föreslagna systemet såväl vid ut­hyrning av sjölransporltjänsler lill ullandel i fall då kontraktstiden översti­ger två år som vid försäljning av begagnade svenska fartyg lill utlandet när kredittiden överstiger två år. Föreningen ansluter sig således helt till utred­ningens principiella krav all ell nytt exportkreditsystem bör kunna utnytt­jas lika av alla kategorier av svenska förelag som exporterar varor och tjänster.

Sveriges varvsindustriförening finner utredningens förslag vara ägnat alt förbätlra exportföretagens konurrensförmåga och finner det synnerligen angelägel atl ett syslem enligl förslaget Införs 1 syfte atl möta de i slort sett motsvarande syslem som finns i andra länder. Liksom bl.a. fuUmäktige i riksgäldskontoret. Svenska bankföreningen, SEK och Sveriges Industri­förbund m.fi. organisationer framhåller varvslnduslriföreningen vikten av all också export av fartyg inkluderas i utredningens förslag.

Varvslnduslriföreningen framhåller vidare all lån för finansiering under lillverknlngsllden också bör kunna lämnas av SEK. Liknande synpunkter har framförts av Sveriges Industriförbund m.fl. organisationer som också underslrycker vikten av atl slalsmakterna inle genom allmänna kredllpoll-liska åigärder allvarligt begränsar bankemas möjligheter alt ställa erfor- j derllga medel till förfogande. Detla skulle i stället kunna underlättas t. ex. i genom atl bankerna får generell räll alt löpande refinansiera sådan kredit­givning utomlands.

Sveriges Exportråd är odelat positivt till uiredningens förslag. Exportrå­det avslår från all göra mera detaljerade kommentarer ulan ansluter sig till vad som framförts i remissvaret från Sveriges Industriförbund m.fl. orga­nisationer.

Svenska bankföreningen beklagar del faktum all statsunderstödd finan­siering till icke marknadsmässiga villkor förekommer som konkurrensme­del på ell flertal marknader, men finner del angelägel all svenska förelags konkurrensförmåga skärps genom all motsvarande faciliteter ställs till dessas förfogande. Bortsett från vissa föreslagna kompletteringar är bank­föreningen därför beredd att tillstyrka atl del föreslagna systemet provas för den aktuella försöksperioden. Föreningen ansluter sig dock till de prin­cipiella synpunkter och särskilda önskemål som framförs i ett särskilt yttrande från näringslivels sakkunniga och ledamöter.

Bankföreningen anser det angeläget all svenska banker och exportföre­tag är kapabla alt med framgång uppträda på utländska kredilmarknader.

Prop. 1977/78:155

30

Denna bedömning förlorar inte sin giltighet därför alt Sverige temporärt vidtar långtgående åtgärder för atl ål svenska exportörer skapa med ut­ländska konkurrenter likvärdiga möjligheter inom landet.

Innan en utvärdering skett och slutligt beslul om stödformerna för ex-porikredilfinansieringen lagils, bör handlingsfriheten bibehållas och de bå­da stödformerna tillåtas fungera parallellt och på lika villkor, så atl ett reellt underlag för utvärdering erhålls. Vidare är del med tanke på de om­fattande svenska behoven av utiändsk upplåning väsentiigt enligl Bankför­eningens mening all bibehålla nuvarande kompetens och intemationella kontaktyta i finansieringsfrågor hos banker och större förelag, Detla kan främjas genom alt exportkredltslödel/bidragel ges en konkurrenskraftig utformning.

Föreningen poängterar också nödvändigheten av atl den nuvarande ar­betsfördelningen mellan SEK och affärsbankerna bevaras. Detta bör inne­bära alt SEK primärt utnyttjas för finansiering av bank-lill-bank och bank-lill-köpare krediter saml all bankerna svarar för kredituppläggning och hantering av den av SEK lämnad finansieringen och biträder vid SEK:s upplåning i utlandet.

Landsorganisationen i Sverige (LO) motsätter sig inte atl de föreslagna exportstödjande åtgärderna genomförs, men konstaterar atl de i alla länder växande exporlkredilsubvenlionerna givetvis är en av många former för den snabbt stigande protektionism som nu breder ut sig på alla väridsmark-nader. Enligt LO:s mening måste handelspolitiken bestämmas av att vi å ena sidan inte skall leda utvecklingen mot protektionism men å andra sidan inle har råd all slå som de sista kvar på frihandelsskansen. Den iver som nu på olika håll ådagaläggs för att stödja svensk exportindustri inger LO vissa betänkligheter. Åven om Sverige inle har råd atl komma alllför långt efter i utvecklingen mot protektionism så måste en viss försiktighet iakttas så att vi inte mer eller mindre oavsiktligt tar ledningen. Vidare måste vi undvika att ivern leder lill mindre väl genomtänkta beslämmeler som ger företagen oavsedda vinstmöjligheter på skattebelalamas bekostnad.

Tjänstemännens centralorganisation (TCO) stödjer förslaget om inrät­tande av ell exporlfinansieringssystem, och förutsätter därvid atl man från svensk sida kontinueriigt kommer all följa förekommande intemationella överenskommelser på delta område.

3.2 SEK-systemet

Samarbete med exporlkreditnåmnden (EKN)

EKN konstaterar alt utredningen framhållit atl de av EKN tillämpade reglerna för betalningsvillkor bör vara vägledande vid det föreslagna nya exportkreditsystemet. EKN påpekar alt i de fall där EKN-garanli kommer att begäras får nämnden direkt tillfälle atl pröva affäremas förenlighet med principerna för förskott, kredittider, lokala kostnader m.m. Om SEK ge­nomför finansieringen av en exportaffär utan EKN-garanli, är del såsom utredningen synes förutsätta erforderiigt alt samråd sker mellan SEK och

Prop. 1977/78:155

31

EKN rörande godtagbara villkor för affären. EKN övervakar för svenskt vidkommande dels Sveriges åtaganden enligl vissa OECD-regler om ex­portkrediter, dels den s. k. consensusöverenskommelsen. Nämnden beto­nar att för vissa typer av kreditaffärer får stalsgaranti ej beviljas utan före­gående konsultation med andra länder. Nämnden noterar att det torde vara ett allmänt svenskt Intresse att tidigare Ingångna Intemationella överens­kommelser respekteras även efter införandel av nya statliga stödåtgärder för exporten.

Skulle vid en viss affär en närmare bedömning behöva göras av konkur-renllägel på ränlesldan synes del ligga närmast till hands atl EKN anlitas för detta, vilket 1 så fall skulle Innebära att delvis nya mtiner behöver byg­gas upp inom nämnden.

SEK:s styrelse delar detta synsätt och framhåller i likhet med utredning­en viklen av en ökad samordning av den statiiga slyrelserepresentationen i SEK och EKN. Fullmäktige i riksbanken redovisar däremot en annan upp­fattning. Del faktum all exportkredilnämndens bedömning av kreditvillko­ren blir avgörande för SEK:s kreditgivning lalar enligt fullmäktiges mening tvärtom för att de båda styrelserna till sin sammansättning bör vara helt oberoende av varandra.

Behovet av begränsningar

Som tidigare har framhållits uppmärksammar flera remissinstanser be­hovet av strikta riktiinjer för tiUämpningen av de föreslagna stödsystemen. Såväl av handelspolitiska som stalsfinansiella skäl anses del angelägel alt stödåtgärderna tillämpas på ell restriktivt sett under den föreslagna för­söksperioden. Bl.a. fullmäktige i riksbanken framhåller det nödvändiga i atl utvecklingen av systemet noga följs både med tanke på att det kan få genomgripande och delvis negativa effekter på kreditmarknaden i övrigt och framförallt med hänsyn till all statens kostnader varken kan förutses eller ligger inom statens egen kontroU med mindre än att reglema ändras för verksamheten. Enligt fullmäktiges mening bör därför en översyn av reglerna ske redan efler ett år såvida inte erfarenheterna dessförinnan mo­tiverar en revidering.

Svenska bankföreningen understryker för sin del vikten av atl den före­slagna treårsperioden bör ses som en prövotid, under vilken såväl stats­makter som näringsliv bereds tillfälle all utvärdera de två stödformerna med avseende på inte bara stalsfinansiella kostnader utan också kreditan­vändning, exportllllväxt, utländsk upplåning m. m.

Del intemationella samarbetet för att stävja interna stödåtgärder har än­nu inte kommit så långt framhåller kommerskollegium. Beträffande export-subventioner har däremot överenskommelser nåtts i flera olika samman­hang. Från svensk sida har man sålunda - fömtom consensus-överens­kommelsen som ju särskilt åberopas i betänkandet - bl. a. att beakta åta­ganden i GATT, EFTA och Sveriges avtal med EEC respektive CECA.

Prop. 1977/78:155

32

KK finner för sin del att de föreslagna åtgärdema med sina klara subven­tionsinslag inte överensstämmer med ovan nämnda avtal - bortsett från consensus-överenskommelsen. Delta är givetvis inte tillfredsställande mot bakgmnd av den gmndinställnlng som man 1 dessa avseenden hävdar från svensk sida. Kollegiet har emellertid förståelse för atl del 1 nuläget kan be­dömas nödvändigt för Industrin alt ha möjlighet all erbjuda exportkrediter på viUkor som är jämförbara med vad andra länder kan erbjuda. Del är myckel som lalar för att utredningens bedömning av utvecklingen på sikt med en ökad export av kapitalvaror med inriktning på utvecklingsländerna är realistisk. Ett stärkande av svensk exports fotfäste i dessa länder kan vara av största betydelse. En exportsubventionering bör dock enligl kolle­giets uppfattning i varje fall ej förekomma - annal än möjligen temporärt under exeptionella förhållanden - till förmån för svensk export till EG-och EFTA-länder.

KK framhåUer vidare all prövning i s. k. matchningfall liksom ev. stöd­åtgärder avseende handeln med EG- och EFTA-länder bör göras av rege­ringen.

Även LO ifrågasätter om det är nödvändigt alt ge förslagen om exporl­kreditfinanslering en helt generell tillämpning. De anges ha störst betydel­se för handeln med stalshandelsländerna och u-länder. Men för strävan all vidmakthålla frihandeln är våra relationer Inom den stora europeiska fri­handelszon som så nyligen fullföljts av slörsla betydelse. Del synes därför LO väsentligt att inle äventyra detta resultat med nya exporlstödålgärder. LO finner därför atl del finns skäl alt överväga särregler för exporten lill EG- och EFTA-länderna, innebärande lägre statligt exportkredilstöd med möjlighet all efler dispens tillämpa consensus-nivån.

LO ifrågasätter också om valet av kontraklvalula kan lämnas helt till kö­pare och säljare. En reell prövning är här ofrånkomlig. Enligl LO;s mening kan det vara lättare atl nå ett avtal i en valuta vars värde kan förutses falla, varvid i själva verket staten genom all svara för kursrisken tvingas subven­tionera försäljningen utöver den redan från början förutsedda räntesubven­tionen.

Möjligheterna för SEK atl gardera sig genom upplåning 1 samma valutor är begränsade bl.a. genom att räntorna därvid mestadels blir väsentligt högre, ett förhållande som utredningen inle synes ha beaktat. Den generel­la kursriskgaranti som utredningen föreslår är enligt LO:s mening alltför omfattande och främmande för exportstödverksamheten. LO anser därför alt det i varje särskilt fall bör kunna påvisas all konkurrenterna får sådant stöd från sina regeringar för all SEK skall få möjlighet atl medge sådan ga­ranti.

Behovet av ingående prövning gäller också vid s.k. matchning enligt LO:s mening. Svårigheten alt konstatera vad konkurrenterna verkligen får av sina regeringar kan här lätt leda lill all man accepterar villkor som andra konkurrenter i sin tur uppfattar som alllför långtgående och föranleder krav på ytterligare matchning från deras regeringar.

Prop. 1977/78:155

33

Bakom utredningens ställningslagande synes enligt fullmäktige i riksban­ken ligga uppfattningen atl en generell kreditgivning enligt consensus-vill­kor visserligen kan verka något mer kreditstimulerande än en diskretlonär prövning av kredilkonkurrensen vid varje exportaffär, men att kraven på consensus-villkor ändå utgör en spärr mot en kraftig expansion av export­kreditgivningen. Fullmäktige vill inte bestrida att ett genereUt system en­ligt utredningens förslag besitter väsentliga fördelar framför ett system som kräver en detaljerad prövning. Likväl måste understrykas att del av utredningen föreslagna systemet medför åtaganden för staten, vilkas om­fattning inte kan fömtses med någon säkerhet, men som kan bli betydande.

Enligt fuUmäktiges mening kan systemet förväntas medföra alt den tota­la exportkreditgivningen ökar vid given exportvolym, atl andra finansie­ringskällor än SEK föriorar i betydelse och ati kreditvillkoren inte längre blir föremål för förhandlng. För statens del ger en sådan utveckling anled­ning lill betänkligheter eftersom staten ålar sig atl svara för såväl ränte-som kursrisker. För företagen blir därför också valet av offertvaluta llkgil-tlgt. Incitamenten torde därigenom också försvagas för SEK all uppnå bästa möjliga resultat 1 verksamheten.

Fullmäktige i riksbanken berör också de föreslagna kreditvillkoren för SEK:s kreditgivning och framhåUer all utredningens förslag kan betraktas som ett maximialternativ då utfästelse om kredit lämnas kostnadsfritt och ränte- och kursrisker helt bärs av staten. Fullmäktige förordar en viss dif­ferentiering av räntevillkoren så alt utlåning 1 svenska kronor betingar en procentenhet högre ränta än utlåning i utländsk valuta. Härigenom skapas incitament för företagen all offerera exporten i utländsk valuta med åtföl­jande mindre kursriskåtaganden för staten. Också riksrevisionsverket fin­ner del vara väsenlligl all denna möjlighet till differentierad ränta noga övervägs.

RRV pekar på ytterligare möjligheter att begränsa statens åtaganden. Verket finner del inle orimligt att en generell löftesprovision uttas av SEK:s låntagare även i det nya stödsystemet. Härigenom minskas del stat­liga åtagandet vad avser eventuell löflesprovlsion för SEK. Erhållen provi­sion kan även bidraga till täckande av övriga administrativa upplånings­kostnader inom verksamheten. Också införandet av en speciell administra­tiv avgift eller en generell kredilränta som med en fast procentsats översti­ger den s. k. consensus-ränlan är enligl verket tänkbara möjligheter till ge­nerella inskränkningar i subvenllonsnlvån. Andra exempel på begräns­ningar - som även kan utnyttjas för en mer selektiv styming av efterfrågan utgör möjligheten alt Införa varierande räntenivåer för en SEK-kredit be­roende på val av konlraklsvaluta liksom möjlighetema till kreditgivning i fastställda "valutamix".

Ett Införande av en allmän administrativ kreditavgift t.ex. baserad på uteslående kreditbelopp skulle enligl RRV:s bedömning på ell naturligt sätt bl.a. bibehålla ett kommersiellt ansvar för SEK att 1 möjligaste mån

3   Riksdagen 1977178. 1 samt. Nr 155

Prop. 1977/78:155

34

begränsa de administrativa kostnadema för systemet inom ramen för ett visst avgiftsuttag. Del bör 1 delta sammanhang även övervägas om en av­gift i beaktande av de slora kreditrisker som SEK med utredningens för­slag kommer alt ikläda sig bör medge möjlighet lill erforderiig konsolide­ring inom bolaget. RRV bedömer det för sin del som lämpligt all i detla fall la ut en särskild generell admlnistrallonsavgift ulan alt därmed ta ställning lill behovet av subvenlionsnivå 1 del föreslagna systemet.

Sveriges industriförbund m.fi. organisationer motsätter sig tanken på differentierade räntor eller överhuvudlaget sådana begränsningar i kredit­villkoren som skulle medföra att exportföretagen får högre genomsnittliga cefinansieringsränlor än de föreslagna consensus-räntoma. Från organisa­tionernas sida hävdas alt detla skulle innebära alt man gick ifrån grundtan­ken 1 uiredningens direktiv, nämligen atl skapa konkurrensneutralitet mel­lan svenska och utländska förelag på exportkredllområdel. Sveriges ex­portråd understryker för sin del viklen av att också export till i-länder om­fattas av de föreslagna stödåtgärderna.

Kreditramens storlek

RRV understryker osäkerheten 1 utredningens beräkningar av kreditra­mens storlek och framhåller all frågan om 1 vilken utsträckning del före­slagna utvidgade statliga stödet kan leda tiU en jämfört med i dagslägel ökad exportvolym och även utvidgad exportkredilgivning inte närmare har berörts av utredningen. En utvidgad kreditgivning synes enligl RRV kunna inträffa då företagen i många fall kan uppleva del förmånligare alt med det föreslagna stödsystemet som hjälp t. ex. refinansiera en Ivåårskredlt 1 stäl­let för att offerera med en kortare kredit som ej kan bli föremål för motsva­rande refinansleringsslöd. RRV håller det för sin del inle osannolikt atl den av utredningen föreslagna kreditramen kan vara för liten i förhållande lill efterfrågan. Om delta skulle bli fallel uppslår en situation som leder till kö­bildning och eventuell prioritering av kredilansökningar. Enligt verkels be­dömning torde svårigheter föreligga att i ett generellt system av den karak­tär som utredningen föreslår finna ändamålsenliga och för SEK lätthanter­liga prioriteringsgrunder i en situation där begärda krediter överstiger till­gänglig kredilvolym. Ett administrallvi förfarande med kösystem o. dyl. är uppenbariigen inle rationellt. Å andra sidan är del enligl RRV:s uppfatt­ning väsentiigt atl de statiiga åtagandena i möjligaste mån kan överblickas och atl de inle på ett svårförulsebart sätt volymmässigt tvingas all ökas un­der den föreslagna försöksperioden. Det bör emellertid understrykas all de stalsfinansiella effekterna av del samlade statliga ränte- och kursåtagandel i del föreslagna systemet inle kan bedömas ens inom den av utredningen föreslagna kreditramen.

Liksom RRV efter\y ser fullmäktige i riksgäldskontoret en bedömning av i vilken utsträckning den föreslagna vidgning av exportkredilstöd kommer atl innebära en ökning av den totala exportkreditgivningen. Fullmäktige

Prop. 1977/78:155

35

avser för sin del all frågan om 1 vilken omfattning den föreslagna vidgning­en av SEK:s verksamhet skulle innebära en nelloökning av Sveriges ex­portkredilgivning eUer enbart en överflyttning till SEK av en del av den kreditgivning som nu sker från exportörer och banker. Rimligen bör för­slaget medföra en totalt sett ökad volym av svenska exportkrediter enligt fullmäktiges uppfattning. I förhållande till nuläget får alltså förslaget - åt­minstone i initialskedet - till effekt dels ett totalt sell ökal behov av svensk upplåning utomlands, dels en överflyttning från banker och förelag av sådan upplåning till SEK.

Styrelsen i SEK delar 1 likhet med många remissinstanser den av utred­ningen framförda uppfattningen atl kreditramen kan behöva justeras under försöksperioden. För sin del finner emellertid styrelsen del vara sannolikt all kreditramen måste utökas redan 1 början av försöksperioden och pekar därför på möjligheten alt göra en uppräkning av ramen före systemets ikraftträdande för all köbildning eller prioritering av låneansökningarna skall kunna undvikas. Skulle ramen visa sig vara för liten bordet ankomma på stalsmaklema all ange de kriterier som skall användas för prioritering av låneansökningarna. Sveriges industriförbund m.fi. organisationer delar denna uppfattning och anser del önskvärt alt ramen redan från början sätts till 12.000 milj. kr. istället för, som föreslagits av utredningen, 10,000 milj, kr,

I likhet med bl, a. RRV ulgår konjunkturlnstitulet ifrån alt kreditramen skall kunna anpassas på sådant sätt atl exportföretagen 1 tillämpliga fall kan räkna med all få tillgång till kreditutfästelse från SEK. Skulle del inte visa sig möjligt skulle åtskilligt gå förlorat av den med förslaget avsedda stimulanseffekten, samtidigt som en mera selektiv prövning skulle ställa helt andra, dvs. i hög grad ökade, krav på utredning av ärendena. För de kredilsökande skulle delta givetvis innebära tidsutdräkt och osäkerhet. Härtill kommer risken atl en selektiv behandling inom SEK av kredilan­sökningar kan komma all medföra att kortsiktiga sysselsätlningslntressen får prioriteras i förhållande till överväganden med avseende på utveckling­en av stmktur och sysselsättning på längre sikt.

Arbetsmarknadsstyrelsen fömtsätter för sin del att man vid en eventuell justering av den föreslagna kreditramen även lar hänsyn tiU sysselsätt­ningspolitiska synpunkter. Också vid prövningen av enskilda ärenden bör, med beaktande av övriga omständigheter, särskild hänsyn tas till effekter­na på sysselsättningen, framhåller AMS, som dock inte är enig på denna punkt.

Enligt statens industriverk kan del inte uteslutas all det föreslagna ram­beloppets storlek kommer alt Innebära en begränsning som nödvändiggör en prioritering av kreditgivningen. I sådant fall ulgår verket ifrån alt denna görs utifrån samhällsekonomiska överväganden.

Förekomsten av dubbla stödformer erbjuder, enligt Svenska bankför­eningen, fördelen atl redan under prövoperioden tillåta sådana förändring­ar i finansleringsvillkoren all efterfrågan på statsunderstödd finansiering

Prop. 1977/78:155

36

kan minskas eUer förskjutas mot endera stödformen. Om den uppsatta kre­ditramen eller godtagna stalsfinansiella kostnader hotar all överskridas, finner bankföreningen förändringar i finansieringsvillkoren vara att väsent­ligt föredra framför någon form av kö- eller ransoneringssystem, som för­svårar företagens planering och minskar deras möjligheter alt vid förhand­lingar räkna med atl ha tillgång till en viss finansiering.

Den föreslagna ramen torde inte vara av praktisk betydelse anser full­mäktige i riksbanken. Finansieringssystemet utmärks av att SEK är skyl­digt att ställa medel till förfogande för alla exportaffärer där consensus-vlU-koren är uppfyUda. Någon annan prövning eUer urvalsförfarande kommer inte Ifråga för SEK:s del. Inte heUer kan köbildning godtas eftersom större delen av kreditgivningen gmndas på utfästelser om utbetalning vid angivna tidpunkter. Skulle systemet visa sig vara mer kreditstimulerande än förut­sett och rambeloppet således förbrukas under kortare tid än tre år har stalsmaklema all välja mellan all vidga ramen eller alt ändra villkoren för statens åtagande.

Också TCO bedömer det sannolikt atl kreditansökningarna kommer atl överskrida den av utredningen förslagna kreditramen, varvid en priorite­ring måste ske bland de Ifrågavarande ansökningama. TCO anser all 1 en sådan situation bör sådana projekt förmånsbehandlas där effekterna från sysselsättningspoUtiska, regionalpoiitiska eller näringspolitiska utgångs­punkter bedöms särskilt betydelsefulla. För atl underlätta en sådan be­dömning bör ansökan om exportkredit åtföljas av sysselsällningsplaner och beskrivningar av den med exportören förknippade produktionens för­delning på egentillverkning, underleverantörer, utländsk respektive in­hemsk produktion. Ansökan om exportkredit bör enligl TCO:s mening au­tomatiskt åtföljas av yttrande från berörda fackliga organisaloner.

A vräkningsförfarandet

Utredningen föreslår atl en åriig prövning av statens ränte- och kursrisk-åtagande sker hos regeringen. Härigenom säkerställs en samlad bedöm­ning av SEK:s totala ränte- och kursriskengagemang. RRV delar denna be­dömning och finner del lämpligt all SEK:s medeltilldelning som följd av det statliga åtagandet sker årsvis i efterskott. RRV delar även utredningens bedömning av hur ell avräkningsförfarande bör kunna ske men vill peka på all utredningens förslag till marknadskompensallon till SEK synes Innebä­ra en kompensation även av normal räntemarginal, dvs. även inkluderande avsättningar och utredningar till SEK:s ägare.

Genom den årliga prövningen erhålles en löpande och allsidig utvärde­ring av del föreslagna systemet enligt RRV:s bedömning. Behov torde emellertid föreligga av vissa justeringar av det föreslagna systemet under pågående försöksperiod. Detta kan avse ev. utvidgning av kreditramen man kan även avse modifieringar 1 subvenllonsnlvåer, l.ex. som följd av förändrade förhållanden på främst de Intemationella valutamarknaderna.

Prop. 1977/78:155

37

Det är sålunda väsentligt atl regeringen bereds tillfälle att under pågående försöksperiod även la ställning till systemet 1 dessa avseenden. Det bör mot bakgmnd av dels regeringens årliga prövning av kurs- och riskåtagan-del, dels svårighetema atl för hela försöksperioden bedöma kredilefterfrå-gan, dels del eventuella behovet av flexibilitet 1 subventionsnivåer, över­vägs om den för SEK tillåtna kredilvolymen istället årligen bör fastställas av regeringen inom ramen för ell av riksdagen lämnai bemyndigande för hela försöksperioden. Detta bemyndigande skulle vara så pass omfattande alt eventuella höjningar av SEK:s kreditram inrymdes. Genom ett sådant förfarande torde på ell effektivi sätt en åriig utvärdering och överväganden om modifieringar av systemet kunna kopplas till frågan om volymen av del statliga åtagandet.

Bankinspektionen har inget atl erinra mot uiredningens förslag på denna punkt och i likhet med riksrevisionsverkel understryks viklen av all erfor­deriig konsolidering sker hos SEK med tanke på de stora kreditrisker SEK kommer all ikläda sig.

Inte heller SEK:s styrelse reser några invändningar mot del föreslagna avräkningsförfarandet, men ulgår från all mera ingående diskussioner med staten senare kommer atl äga rum i samband med atl nödvändiga föreskrif­ter för bolagets verksamhet utarbetas.

Ut- och upplåningsverksamheten

Enligt utredningens bedömningar av det framlida upplåningsbehovet torde detta rymmas inom den upplåningskapacitel som SEK enligt bestäm­melserna i förelagels bolagsordning besitter. Av betydelse härvidlag är en­ligl RRV:s mening bl. a. i vilken utsträckning krediter inom systemets ram blir garanterade av EKN och i vilken takt återbetalning av krediter sker. Skulle dock den föreslagna kreditramen behöva ökas under försöksperio­den torde enligl RRV;s bedömning SEK:s nuvarande upplåningskapacitel vara otillräcklig. Härvid är tillskott till SEK:s upplåningsgrundande kapital eller andra ändringar i bolagsordningens bestämmelser om upplånlngsrält nödvändiga all genomföra redan under försöksperioden. All beakta 1 detta sammanhang är atl det föreslagna systemet i sig inte innebär någon reduce­ring av SEK:s generella kreditrisk. En ökning av SEK:s upplåningskapaci­tel torde därför lämpligen behöva inkludera även en ökning av del upplå­ningsgrundande kapitalel. Enligt verkels bedömning bör ovan nämnda för­hållanden beaktas redan vid ställningstagande lill införande av det utred­ningen föreslagna SEK-systemet.

Enligt bankinspektionens uppfattning kan kapitalsubstansen i SEK inte generera en tillräcklig upplåningskapacitel för atl möta den beräknade Slora kreditvolymen, även om man räknar med viss återbetalning av kre­diter under perioden. Vilken kapitalökning som erfordras och vid vilken behov därav uppslår är naturiiglvis svårt atl avgöra i dagsläget. Av bety­delse är bl. a. i vilken utsträckning krediter inom systemets ram blir garan-

Prop. 1977/78:155

38

terade av EKN. Vidare bör beaktas att bindande utfästelser avseende framlida kredit ej skall lämnas utan atl den däremot beräknade upplånings-kapaciteten är tryggad. Atl sålunda tillskott lill SEK av upplåningsrätts-grundande kapital med all sannolikhet blir nödvändigt bör enligt bankin­spektionens bedömning beaktas vid det slutliga ställningstagandet till för­slaget. Del anses inte möjligt utgå från all ändring av bolagsordningens be­stämmelser om upplånlngsrält skaU kunna leda lill någon mera betydande ökning av upplåningskapacileten. Ocksä Sveriges investeringsbank AB an­för liknande synpunkter på SEK:s möjligheter att genomföra en upplåning av den omfattning som utredningen föreslår ulan ytterligare förstärkning av upplåningskapacileten.

Fullmäktige i riksgäldskontoret anser all en möjlighet för SEK all erhål­la specifik stalsgaranti för varje utlandslån vara värdefull och upplåningen skall kunna ske lill bästa villkor. SEK:s upplåning skall då få en ställning likvärdig med den som ges varven och vissa andra huvudsakligen statliga låntagare. Ell annal alternativ är atl SEK liksom Statens Investeringsbank erhåller en statlig garanti för en viss upplåning. Erfarenheten visar dock alt långivarna betraktar en sådan garanti som mindre värdefull än garantier för varje enskilt lån som upptas. Fullmäktige framhåller vidare atl SEK:s upp­låning kommer atl la i anspråk en del av den svenska statliga kreditvärdig-helen på olika utlandsmarknader, utan all detla kommer finansieringen av siatens budgetunderskott lill godo. I den mån SEK därmed lyfter av ban­ker och förelag en del av den kredilförsörjnlng med avseende på exporten som de hittills svarat för förutsätter fullmäktige atl bankema skall visa ökad beredvillighet all i sin inhemska placeringspolitik tillgodose statens finansieringsbehov.

Fullmäktige anser del också vara väsentiigt atl SEK:s upplåning hanle­ras i nära kontakt med annan svensk upplåning i utiandet, speciellt den statliga och statsgaranterade. Fullmäktige är medvetna om att samord­ningskravet kan innebära vissa restriktioner för SEK:s möjligheter atl be­driva sin upplåning på ell sätt som ger maximal anpassning till utlåningen, men anser detta vara en ofrånkomlig konsekvens av uiredningens förslag 1 övrigt.

Koordineringen av SEK:s utlandsupplåning med övrig statiig och stats-garanterad upplåning kan delvis äga mm Inom ramen för riksbankens valu-taslyrelse, särskilt när det gäller lidsaspekten. Även den arbetsgrupp för statlig utlandsupplåning i vilken ekonomidepartementet, riksbanken och riksgäldskonlorel ingår, torde komma alt utgöra ett fomm för vissa över­gripande frågor 1 detta sammanhang. Vid sidan härav blir emellertid ett kontinuerligt samråd på tjänstemannaplanet mellan SEK och riksgälds­konlorel av största vikt, särskih som kontoret utöver den direkta slatsupp-lånlngen och den statsgaranterade upplåningen också svarar för den nor­diska samordningen.

Styrelsen i SEK delar utredningens uppfattning alt bolagels upplånings-

Prop. 1977/78:155

39

kapacitet, beräknad enligt nuvarande bolagsordnings bestämmelser, torde vara tillräcklig under de närmaste åren. För att åstadkomma största möjli­ga handlingsfrihet i upplåningshänseende är det dock önskvärt atl de upp-lånlngsgmndande bestämmelsema i bolagsordningen revideras på ett så ti­digt stadium som möjligt av den föreslagna försöksperioden. Utredningens förslag på denna punkt torde vara ändamålsenligt och kunna ligga lill gmnd för en sådan ändring men styrelsen framhåller dock atl man vid en översyn av SEK:s bolagsordning, som är aktuell 1 detta sammanhang, vidtar såda­na ändringar som ger bolaget flexibilitet för framliden. Bl. a. pekas på möj­ligheten alt Införa ett särskilt garantikapital för SEK:s upplåning.

Vad avser det föreslagna avräkningsförfarandet för lämnade kreditlöften har styrelsen 1 SEK ingen invändning mot utredningens förslag alt sådana löften t. v. avräknas med endast 25% innan kundemas accepl eller avslag erhålles. Utnyttjandet av givna löften har under senare år starkt varierat och kommer atl skifta också 1 framtiden. Delta påverkar alltså den volym av förhandslöflen SEK kan lämna. F. n. bedöms alltså 25% vara en lämp­lig avräkningssiffra. Skulle emellertid ramen las 1 anspråk 1 annat tempo än som fömlsetls bör styrelsen ges bemyndigande alt själv ändra avräknings-gmndema efter anmälan till regeringen.

Enligl utredningen bör SEK inte åläggas alt bedriva en objeklsbunden upplåning då delta motverkar möjlighetema atl tillvarata ränte- och kurs­risksynpunkter. Bankinspektionen framhåller all även om kostnads- och effektivitetsskäl lalar för en relativt obunden upplåning så bör totalt sett en tidsmässig och valutamässig överenskommelse uppnås mellan upplåning och utlåning. Också SEK:s styelse och Sveriges industriförbund m.fi. or­ganisationer lar upp denna fråga. Härvid understryks bl. a. all upplåning­en vid varje tidpunkt bör ske på sådant sätt all den bedöms bli billigast och minst riskfylld med tanke på siatens samlade ränte- och kursriskålagan-den. Delta kräver en flexibel upplåning som Innebär all val av bl. a. upplå­ningsvaluta, räntesats och löptid successivt måste anpassas till de rådan­de, snabbi föränderliga, marknadsförhållandena. Del är bl.a. därför san­nolikt alt SEK:s upplåning måste ske genom upplagande av så slora låne­belopp atl de Inte omedelbart kan utbetalas till exportföretagen eller ban­ker enligt ingångna kreditavlal. SEK:s styrelse anser för sin del del vara nödvändigt atl SEK ges möjlighet att förränta sådana tillfälligtvis uppkom­na kassaöverskotl, särskilt i utländsk valuta. Detta föreslås i vad avser ut­ländsk valuta kunna ske inom ramen för ell av riksbanken generellt lämnai tillstånd.

Ägarförhållandena i SEK

1 likhet med reservanterna anser LO och TCO alt del föreslagna export­kredllsystemet bör föranleda en ändring av ägarstmkturen inom SEK så

Prop. 1977/78:155

40

alt statiig majoritet uppkommer. LO anser alt staten måste ha ett avgöran­de majorilelsinflylande i SEK om den skall ge kursriskgaranti för dess upplåning. Garantin skulle annars alllför läll kunna användas för alt ge bankema möjligheter lill vinstgivande valutaaffärer. Från TCO:s sida an­förs alt det föreslagna systemet kan förväntas resultera 1 en ökad långiv­ning från SEK. Enligl aktiebolagets konstmktion motiverar insatser i form av riskvilligt kapital ett ägarinflytande av motsvarande storlek. Del före­slagna systemet innebär, enligt TCO, dels alt det finansiella risktagandel upphör för bankernas del varför deras kapitalinsatser närmast kan karaktä­riseras som långivning, dels troligen alt avkastningen på Insatt kapital ökar. SEK:s verksamhet skulle enligl förslaget fortsättningsvis få karaktä­ren av myndighetsutövning genom atl SEK fördelar statliga medel, vilket enligt TCO ytterligare understryker det berättigade i all ändra majoritets­förhållandet inom SEK.

TCO anför vidare all SEK:s och EKN:s styrelse bör kompletteras med representation från LO och TCO. Detta anses motiverat mot bakgmnd av det föreslagna exportkredilfinansieringssyslemels sysselsättnings- och nä­ringspolitiska verkningar.

Men hänsyn till alt framtida beslul inom SEK kommer all gälla ianspråk­tagande av statliga medel anser statens industriverk alt staten måste garan­teras beslulsmajorilet i styrelsen. Fullmäktige i riksgäldskontoret anser också alt en statlig aktiemajoritet i SEK vore alt föredra med tanke på de upplåningsvolymer som föreslås och som skulle komma atl förverkligas parallellt med annan omfattande svensk upplåning genom staten eller med stalsgaranti. Härigenom torde SEK. få det betydligt svårare all hävda sig ulan en starkare markering utåt av det statliga ansvaret för bolagels finan­siering.

Fullmäktige föreslår också all riksgäldskonlorets sakkunskap beträffan­de utlandsupplåning och dess löpande kontakter med marknaderna ställs till SEK:s förtbgande genom atl kontoret blir representerat i SEK:s styrel­se. Detta skulle också möjliggöra alt del nödvändiga samordningsarbetet till viss del kunde föriäggas lill styrelsen.

SEK:s styrelse finner del knappast rimligt alt utgå ifrån atl skilda upp­fattningar skulle föreligga beroende på parlsrepresenlalionen i styrelsen. Varje exportaffär har i sig en självklar sysselsällnlngsbefrämjande och va-lulainljänande effekt. Någon konflikt mellan partsintressena torde därför inle behöva uppkomma.

En ändring av ägarförhållandena i SEK torde inte påverka styrelsens sätl att genomföra de uppgifter som nu åläggs bolaget. I likhet med utred­ningens majoritet anser SEK:s styrelse sålunda atl bl.a. frågor som sam­manhänger med behandlingen av kredilärenden för vilka statligt slöd lill SEK ulgår bäst bör kunna regleras i form av särskilda överenskommelser mellan staten och bolaget. Storieken av den utdelning SEK skall lämna ak­tieägarna bör på motsvarande sätt regleras genom avtal mellan delägarna.

Prop. 1977/78:155

41

Bl. a. Svenska Bankföreningen och Sveriges Industriförbund m.fi. organi­sationer delar denna uppfattning.

Utländsk kreditkonkurrens i Sverige

Sveriges industriförbund m.fi. organisationer Instämmer i likhet med flera andra remissinstanser i utredningens förslag atl statiiga insatser bör komma ifråga för att neutralisera utländsk statsunderstödd kreditkonkur­rens vid försäljning i Sverige. Organisationema anser det också vara ange­lägel atl frågan om humvida statliga garantier skall kunna lämnas för atl täcka kommersiella risker på inhemsk köpare snarast prövas. Sveriges varvsindustriförening ifrågasätter om prövning, såsom utredningen före­slagit, 1 varje enskilt fall måste göras av regeringen. Som altemativ föreslår varvsföreningen alt SEK bör kunna ges bemyndigande att efter givna rikt­linjer fatta beslut i frågor rörande sådana krediter understigande visst för­utbestämt belopp.

Den principiella frågan om behovet av alt utvidga det föreslagna export­kreditstödel lill även importkonkurrerande företag undandrar sig RRV:s bedömning. Verket vill emeUertid framhålla att skulle en intemationell ut­veckling mot ökal statligt stöd i nämnda avseenden ske kan allvarliga pro­tektionistiska effekter på den intemationella handeln uppkomma. Del är väsentligt atl Sverige 1 InternationeUa sammanhang aktivt söker verka för begränsningar i den statsunderstödda exportkreditkonkurrensen. Det bör noga övervägas i vilken utsträckning ett Införande av uiredningens förslag vad avser den Imporlkonkurrerande industrin minskar den utiändska till­tron till de svenska strävandena i detta avseende.

RRV framhåller vidare all en sådan utvidgning av det föreslagna SEK-systemet innebär all SEK:s bolagsordning måste ändras. SEK kan för när­varande endasl medverka i kreditgivning 1 samband med exportaffärer. Del kan även finnas skäl som lalar för alt t. ex. Sveriges Investeringsbank som ell alternativ till SEK kan medverka 1 den föreslagna kreditgivningen till Importkonkurrerande företag. Härigenom avlastas SEK en för bolaget något artfrämmande kreditgivning samtidigt som behovet av ändring av dess bolagsordning undanröjs och en uppbyggd kreditgivnlngskapacitet inom Invesleringsbanken kan tillvaratas. En sådan medverkan från Inves­teringsbankens sida Innebär emeUertid alt en kreditram av tidigare nämnt slag även måste tilldelas detla kreditinstitut.

Fullmäktige i riksbanken har Inget all erinra mot utredningens förslag på denna punkt men understryker vikten av all restriktiva kriterier tillämpas i dessa fall för att motverka en utbredning av kreditgivningen lill icke mark­nadsmässiga villkor på den Inhemska kredllmarknaden.

TCO framhåller i denna fråga all den importkonkurrerande delen av den svenska industrin i detla avseende bör ges samma möjligheter till export­krediter som exportindustrin. Som skäl härför anförs bl. a. att det nya ex­portkredilsyslemel inte får ges en konkurrenssnedvridande verkan.

Prop. 1977/78:155

42

I anknytning till utredningens förslag på denna punkt erinrar kommers­kollegium om all det enligt de GATT-regler som finns rörande utjämnings-tullar lill skydd mot subventionerad import (artikel 

VI) 

bl. a. krävs all den s.k. skadeaspekten skall beaktas.

SEK:s styrelse pekar i likhet med RRV på behovet av en ändring av SEK:s bolagsordning. Styrelsen ställer sig dock tveksam till om den före­slagna modeUen är den lämpligaste.

Bis tåndskredite r

Bl. a. SIDA tar upp frågan om s. k. blandade krediter, dvs. kommersiella krediter med inslag av bislåndsmedel, som lämnas 1 samband med utveck­lingssamarbete ofla till starkt subventionerade kreditvillkor.

Styrelsen anser alt bistånd och kommersiell kreditgivning i princip bör hållas isär. Den omständigheten alt några länder inle gör en sådan åtskill­nad utan tillåter blandformer - mjuka kommersieUa krediter och hårda bi-slåndskredlter eller kombinationer av bistånd och normala kommersiella krediter bör inle utgöra ett skäl för all ändra den svenska inställningen. Sverige bör fortsätta all söka påverka i-länderna all ge bistånd på så mjuka villkor som möjligt.

SIDA har från vissa mottagarländer mött önskemål om krediter som inte utgör bistånd men som har mjukare villkor än de kommersiella krediterna.

Bislåndsmedel har 1 Sverige Inom ramen för slöd till u-länders import av­satts för finansiering av förstudier till projekt, som sedermera kan komma atl finansieras på kommersiell väg. Ett mottagarland kan finanslera viss ut­rustning till ett projekt med bislåndsmedel och annan utmstning med kom­mersiella krediter eller andra medel. Delta innebär inte all kommersiella krediter subventioneras, men den ekonomiska effekten kan från projektels och u-landets synpunkt bli ungefär densamma som om en subventionerad kommersiell kredit erhållits. Som förutsättning för ianspråkstagande av bi­slåndsmedel gäller, alt mottagarlandet prioriterar en sådan användning. Initiativet kommer från u-landet och bislåndsmedel används i eget intresse för ulvecklingsändamål.

I likhet med utredningen anser styrelsen, alt del kan finnas skäl all ytter­ligare kartlägga förekomsten av blandade krediter. Styrelsen utgår ifrån all SIDA:s medverkan påkallas om en utredning kommer till stånd.

Också Sveriges industriförbund m.fi. organisationer tillstyrker fortsall utredningsarbete i denna fråga. Från organisationernas sida föreslås vidare att också Sverige Ingår s. k. ramavtal om statsunderstödda krediter i första hand med vissa slalshandelsländer. Sådana kreditavlal, som förekommer i många i-länder, anses ha ell betydande good-will-värde i köparländerna och skulle underlätta företagens försäljningsarbete avsevärt.

FuUmäktige i riksgäldskonlorel erinrar om all Sverige under tidigare perioder lämnai kommersiellt motiverade statskrediter till andra länders regeringar. Delta var särskilt fallel under och efler andra världskriget, då

Prop. 1977/78:155

43

syftet med givningen var atl man från svensk sida ville bidra lill återupp­byggnaden genom atl möjliggöra köp av svenska exportvaror. Under sena­re lid har sådana statskrediter i allt högre grad blivit ett instmment för det svenska utvecklingsbiståndet. För närvarande spelar sådan kreditgivning en mindre roll även inom biståndsverksamheten. I praktiken använder Sverige således inte längre bislåndskrediler som Instmment för exportfi­nansiering konstaterar fullmäktige vidare. En ev. ålempptagen stalskredll-glvning skulle därför behöva få andra former. Skulle ell utredningsarbete inledas angående dessa frågor, är riksgäldskonlorel berett alt medverka häri.

Övergångsbestämmelser

Utredningen förutsätter atl dessa förslag skall genomföras från den I juli 1978. Med hänvisning till all förslaget innebär all möjligheterna all finan­siera exportkrediter blir avsevärt bällre än för närvarande framhåller bl. a. Svenska bankföreningen, Sveriges exportråd och Sveriges industriförbund m.fi. organisationer all man kan förutse atl förelag som har exportaffärer aktuella under de närmaste månaderna söker uppskjuta kontraktstecknan­det åtminstone lill den I juli. 1 många fall torde dock sådana uppskov med kontraktstecknandet ej vara möjliga. För all undvika alt förelagen på grund härav förlorar affärer och även för alt slippa ej önskvärda förskjut­ningar i affärsakliviielerna föreslås sålunda all de nya bestämmelserna sätts i krafl så snart som möjligt. Med förbehåll för riksdagens godkännan­de bör därför den nya lagen om exportkreditstöd liksom de föreslagna fi­nansieringsmöjligheterna hos SEK få gälla för exporlkonlrakl ingångna ti­digast dagen efler förslag i dessa frågor föreläggs riksdagen.

3.3 Nuvarande exportkreditsystem

Allmänt

RSV har i princip inget atl erinra mot de av utredningen föreslagna änd­ringarna i gällande lag om avdrag vid inkomsttaxeringen avseende baskost­nad för exportkredit (SFS 1973:423). Vad gäller övergången till bokfö­ringsmässig beräkning av ränteskillnaden framhåller visseriigen verket all kontrollen blir mer komplicerad och tidskrävande än tidigare. RSV anser dock sakskälen för en övergång vara så starka, all den föreslagna ändring­en bör vidtas. Med hänsyn till nämnda förhållanden förefaller del lämpligt enligt verkels bedömning, all ansökningama om utbetalning av exportkre­ditbidrag prövas av RSV, Ytteriigare ell skäl härför är all ansökningarna 1 flertalet fall torde komma från mellankommunala företag, vars deklaratio­ner förvaras hos allmänna ombudet och således är lätt tillgängliga för RSV:s personal.

Ett genomförande av lagförslaget bör enligl RSV:s mening föranleda ändring av civilförvaltningens sekrelesskungörelse (SFS 1939:7) 2 § punkt

Prop. 1977/78:155

44

51. Därvid bör - med hänsyn till att räkenskaper får granskas och uppgif­ter därom kan dokumenteras i ärendet - samtidigt ett motsvarande tillägg om atl sekretess gäller göras 1 fråga om handlingar 1 ärenden enligt lagen (1975:1149) om statligt investeringsbidrag för Inventarieanskaffning. Nå­got sekretesskydd föreligger idag inle 1 sådana ärenden.

I ett till uiredningens betänkande fogat särskilt yttrande har ledamoten[REDACTED_EFTERNAMN] anfört vissa principiella synpunkter i frågan om bibehållande av del nuvarande exportkreditstödel. RRV delar de synpunkter som anförs i yttrandet. 1 avvaktan på en närmare utvärdering av detta syslem framhål­ler verket vidare viklen av all av administrativa skäl så små modifieringar som möjligt nu vidtas i systemet. Sålunda är RRV negativ till en komplet­tering av nuvarande ränteavdrag med ett exporlkreditbldrag. Del torde även kunna bedömas atl de speciella företag som kan förväntas utnyttja systemet i dagslägel eller under de närmaste åren kommer att befinna sig i en sådan resullatsituation alt ell skatteavdrag kan utnyttjas. Likaså torde dessa förelag vara väl förtrogna med de kalkylproblem som kan uppslå vid en bedömning av stödets effekter.

Också Statens industriverk har Invändningar mot uiredningens förslag atl möjligheter bibehålls atl erhålla ränteavdrag. Verket framhåller alt det föreslagna SEK-allernalivet innebär från stalens/stödgivarens synpunkt atl subventionsgraden styrs direkt genom beslul av SEK. Genom möjlig­heterna all balansera ränte- och kursförluster genom bl.a. val av upplå­ningsvalutor och löptider kan de samlade samhälleliga förlusterna begrän­sas. Det nuvarande ränleslödel saknar sådana fördelar. Graden av subven­tion bestäms i praktiken av exportföretagen själva genom atl skatteavdra­gen inte görs avhängiga av förelagens val av finansieringsalternativ. Där­med kan i det nuvarande systemet exportföretagen vid utnyttjande av rän­leslöd välja förhållandevis kurssäkra men dyra valutor vilket kan medföra större subventioner än det föreslagna billigare SEK-allemativel. Utred­ningens förslag alt bibehålla möjligheter atl erhålla nuvarande exportkre­dilstöd avstyrks av industriverket som inle kan finna delta motiverat.

Svenska bankföreningen och Sveriges industriförbund m.fi. organisa­tioner är positiva till ett bibehållande av nuvarande exportkreditsystem och ulgår från all detta stöd kommer all vara i lika grad tillgängligt vid ex­port till alla marknader. Dessa remissinstanser betonar vikten av att före­tagen vid utnyttjandet av exportkreditstödel liksom vid SEK-finansierlng-en kan erhålla avdrag eller bidrag för räntor under consensus efler pröv­ning i s. k. malching-silualioner.

Beträffande övergångsbestämmelserna föeslås bl.a. att "exportkredilav­lal som ingås efter den 1 juli 1978, men för vilket regeringen redan har med­givit rätt lill avdrag enligl den upphävda lagens bestämmelser, bör omfat­tas av den nya lagen. Del tidigare lämnade medgivandet förfaller härige­nom och nytt medgivande måste sökas".

Nyssnämnda remissinstanser anser all del tidigare lämnade medglvan-

Prop. 1977/78:155

45

det bör beslå även om avtalet ingåtts efter den föreslagna lagens Ikraftträ­dande. Man föreslår därför all lagtexten kompletteras med en bestämmel­se av den Innebörden. I annat fall anses risk föreligga för rättsförluster, be­tingade av all företagel förbisett atl göra en ansökan enligl nya lagen. Del förhållandet alt del tidigare lämnade medgivandel beslår, bör dock Inte in­nebära att exportören förhindras alt inge ny ansökan enligl den nya lagens bestämmelser.

Utredningen har ansett all del bör övervägas att överföra hanteringen av nuvarande exporlkredilsystem från regeringen lill EKN. Från EKN:s sida motsätter man sig inte ett sådant överförande om praktiska skäl talar här­för. Under alla förhållanden, framhålls del vidare, bör nämnden även i fortsättningen biträda vid den tekniska bedömningen av de affärer för vilka exportörerna begär sådant slöd.

Lagförslaget

Beträffande det inom utredningen utarbetade lagförslaget har lämnats följande synpunkter från remissinstansema.

1

§. Uttrycket "statiigt exportkreditstöd" framstår enligl RSV-.s me­ning som något oegentllgl, efiersom även kommunema får bidra till stödet genom bortfall av skatteintäkter i sådana fall stödet då utgår i form av av­drag vid inkomsttaxeringen,

2

§. Svenska bankföreningen föreslår att ordet "kapitalmarknadsinsli-lut" i lagtexten ändras till del 1 sammanhanget mera adekvata uttrycket "kreditinstitut" med den innebörd, som följer av den 1 lagen om kreditpoli-liska medel upptagna definitionen.

Enligl sista slyckel i denna paragraf skall exportkredilstöd inte utgå för exportkredit, som helt eller delvis finansleras hos SEK, om finansiering sker med hjälp av statiigt slöd enligl den tänkta nya lagstiftningen. Bl. a. Svenska bankföreningen, SEK och Sveriges industriförbund m.fi. organi­sationer framhåller atl del vid finansiering av större exportprojekt kan visa sig ändamålsenligt, atl endast en del av exportkrediten, l.ex. de delar av krediten som amorteras i slutet av kredittiden, finansieras av SEK, under del all de tidigare förfallande amorteringarna finansieras på annal sätl, t. ex. av svenska och/eller utiändska banker. Genom samfinansieringar av nämnt slag kan belastningen på SEK minska. Man anser sålunda atl de bå­da stödsystemen bör få utnyttjas för en och samma affär och avstyrker all ett förbud häremot införs i lagtexten. Svenska bankföreningen framhåller för sin del alt möjligheterna bör breddas atl fortsätta del hittills framgångs­rika samarbetet mellan SEK och affärsbankema vid dessa samfinansie­ringar. För att öka likvärdigheten mellan de båda slödaltemativen borde förelagen därför ges rätt all med räntekostnad jämställa såväl löflesprovl­sion som kursgarantikostnad/realiserad kursförlust.

3   §. RSV delar utredningens uppfattning alt consensus-reglema kan

komma all medföra alt mera restriktiva regler tillämpas av den tillståndsgl-

Prop. 1977/78:155

46

vande myndigheten än vad som anges i lagförslaget. RSV anser att denna möjlighet lill inskränkning av stödet bör framgå även av lagtexten.

Beträffande innebörden i tredje stycket anför RSV följande. I stycket anges alt exporlkredltavdrag ej får åtnjutas med högre belopp än vad som svarar mot skillnaden mellan bmllointäkten och övriga avdrag i förvärvs­källan. Underskoll 1 förvärvskällan på gmnd av exportkreditavdraget får således ej kvittas mot överskott 1 annan förvärvskälla, exempelvis mot överskott i annan rörelse. Då motsvarande bestämmelse även finns i lagen om särskilt Investeringsbidrag, uppkommer frågan om dessa avdrag (dvs. invesleringsavdraget och exportkreditavdragen) skall avräknas i viss ord­ningsföljd eller om de skattskyldiga har valfrihet i detla avseende. Ord­ningsföljden i avräkningen har betydelse dels genom att exportkreditbidra­get i motsats till övriga särskilda avdrag får dras av även vid den kommu­nala taxeringen och dels genom alt den kan avgöra om den skaltskyldige skall erhåUa exportkreditavdrag eller exportkreditbidrag resp. investe­ringsbidrag.

RSV anser således atl 1 lagtexten bör intas regler om i vilken ordning de särskilda avdragen skall avräknas.

Av § 4 framgår enligl RSV:s tolkning, alt exportkredilbldrag ej får ulgå om den skatleskyldige för beskattningsåret kunnat utnyttja eller helt eller delvis åtnjutit exporlkredltavdrag samt alt bedömningen om detta avdrag kunnat utnyttjas eller åtnjutils skall gmndas på taxeringsnämndens beslut. Prövningen av avdragsrätten kommer således före prövningen av bidrags-rätlen. RSV anser atl detla inle tillräckligt klart framgår av 3 §, fjärde styc­ket, som därför bör omarbetas så, alt orden "exportkredilbldrag" och "exporlkredltavdrag" byter plats med varandra.

Utformningen av stycket i övrigl innebär enligt RSV:s uppfattning, att bedömningen av om exportkreditavdrag eller exportkreditbidrag skaU ul­gå skall ske individuellt för varje beviljat exportkredilstöd. Skattskyldig som beviljats stöd för flera exportkrediter kan härigenom komma att bevil­jas avdrag för vissa exportkrediter och bidrag för andra. Utformningen sy­nes också innebära, atl exportstöd för viss exportkredit ej är bundet till en bestämd stödform ulan kan utgå som avdrag för ell beskattningsår och som bidrag för ett annal beskattningsår.

Utredningen föreslår att exportkreditstödet skall beräknas efter bokfö­ringsmässiga grunder i stället för som hittills enligt konlantmetoden. Svenska bankföreningen och Sveriges industriförbund m.fi. organisatio­ner föreslår all en sådan beräkning blir möjlig även för kontrakt Ingångna före den föreslagna tidpunkten för lagens ikraftträdande.

1 betänkandet behandlas Inte närmare de fall när refinansiering sker på det sättet att hela exportfordringen säljs med en enda gång, såsom vid viss s. k. factoring och vid diskontering av växlar. En exportör, som säljer sin exportfordran, bör kunna välja mellan att utnyttja exportkreditstödel an­tingen omedelbart i samband med avräkningen mellan hela ränteintäkten

Prop. 1977/78:155

47

för exportkredltavlalel och hela räntekostnaden för refinansleringen av ex­portkrediten eller alt utnyttja exportkreditstödel successivt under refinan-sieringsperioden. Någon sakligt skäl synes inte finnas all begränsa expor­törens valmöjlighet härutlnnan.

Svenska Bankföreningen och Sverigs industriförbund m.fi. organisatio­ner föreslår alt delta klargörs 1 motivutlalande.

I lagtexten föreslås all exportkredilavdrag inle i något fall skall kunna få utnyttjas annal än under del aktuella beskattningsåret. Svenska bankför­eningen och Sveriges industriförbund m.fi. organisationer vill föreslå alt en exportör skall ha kvar möjligheten atl enligt bestämmelserna i föriustut­jämningsförordningen kunna utnyttja exporlkredilavdraget 1 form av för­lustavdrag vid kommande beskattningsår. Denna möjlighet anses bli bety­delsefull 1 de fall exporlkredilavdraget inte alls eller endast till viss del kun­nat utnyttjas och exportören föredrar all senare göra sådant avdrag fram­för all ansöka om räntebidrag.

4   §. Som förtydligande lill denna paragraf anförs på sid 156 i betänkan-

del beträffande exportkreditbidragel, all "ell sådant bidrag är avsett atl

vara ett substitut till avdraget. Detla betyder all företaget inte har räll lill

bidrag om avdraget helt har kunnat utnyttjas vid taxeringen". RSV förut­

sätter atl detta innebär, all även eventuellt förekommande procentavdrag

skall kunna avräknas och all exportkreditavdragel således skall kunna ut­

nyttjas helt vid både den statliga och kommunala taxeringen för atl rätt till

bidrag ej skall föreligga.

Bankföreningen anser önskvärt med ell klargörande i mollven till denna paragraf av följande innebörd: Det faktum, att en exportör kan utnyttja ex­porlkredltavdrag för en exportkredit, bör inle diskvalificera exportören atl samtidigt erhålla bidrag för andra exportkreditavtal under samma beskatt­ningsår och för vilka avdrag på gmnd av förelagels vlnstsltualion inle kun­na utnyttjas.

5   §. Fömtsättningama för ett förelags beslul om ansökan om export­

kredilstöd kan, enligt Svenska bankföreningen och Sveriges industriför­

bund m.fi. organisationer, förändras genom en ändring 1 företagels taxe­

ring. Man föreslår därför att 1 lagtexten 5 § Införs en bestämmelse, som

medger behandling av en ny ansökan under förutsättning av ändrade för­

hållanden sedan ansökan ingavs. Möjligheterna alt Inkomma med ny ansö­

kan bör kvarstå viss tid efler del all förelagels taxering för beskattnings­

året vunnit laga kraft. Den föreslagna regeln anses få betydelse bl. a. 1 det

fall atl den skallskyldige på gmnd av beslul om avvikelse från hans dekla­

ration får anledning alt yrka del särskilda ränteavdraget 1 stället för ett tidi­

gare begärt bidrag.

Prop. 1977/78:155

48

4   Exportkreditnämndens skrivelse om vissa reformer i garanti­verksamheten

Exporlkreditnämnden strävar fortlöpande efler atl ställa sådana garanti-möjligheter till svenska exportörers förfogande atl de i delta hänseende ej blir eftersatta jämfört med sina konkurrenter 1 andra länder. EKN har den 2 februari 1978 inkommit till regeringen med en skrivelse innehållande för­slag till vissa reformer i garantiverksamheten.

I skrivelsen behandlas täckning av risker 1 samband med ställande av sä­kerheter, s. k. "bonds". Man föreslår atl nämnden ges bemyndigande att meddela garanti mot otillbörligt utnyttjande av säkerheter som ställts för fullföljande av anbud, s. k. "bid bonds", saml all ett särskih belopp anvi­sas för läckande av föriuster som uppkommer p. g. a. otillbörligt utnyttjan­de av säkerheter.Vidare föreslås all EKN erhåller möjlighet atl anpassa riskbeskrivningarna i de allmänna villkoren för exportkredilgaranll till motsvarande bestämmelser i EG-ländema. En sådan ändring skuUe främst avse dels Införandel av en generalklausul, som innebäratt nuvarande läck­ning av s. k. politiska risker vidgas ulan närmare precisering av vilka för­iuslbringande händelser som kan komma i fråga, dels läckning av förlust lill följd av s. k. naturhändelser. EKN hemställer slutligen om bemyndi­gande all medge upp lill 95% läckning av Icke-kommerslella risker vid bank-llll-bank krediter.

4.1 Täckning av risker i samband med ställande av säkerheter s. k. "bonds"

EKN konstaterar all köparen vid större exportaffärer i många fall kräver att exportören skall ställa säkerhet för sina åtaganden och för vissa av kö­parens betalningar under exporlaffären. I synnerhet vid slora entreprenad­arbeten och vid leverans av utmstning lill kraftverks- och industrianlägg­ningar har delta blivit alll vanligare.

Säkerhet ställs vanligen 1 form av alt en bank eller ett försäkringsbolag genom atl lämna en garanti till köparen går 1 god för exportörens förmåga att fullgöra sina förpliktelser. Sådana säkerheter går under benämningen "bonds". De vanligaste typema av bonds avser 

I. 

fullföljande av anbud, 2. fullgörande av arbete/leverans enligt avtal, 3. betalning 1 samband med order, 4. betalning under tider för arbetets/leveransens fullgörande saml 5. betalning som egentligen skulle erläggas efter fullgörandet av arbetet/leve­ransen men som eriägges tidigare. Försäljningsbeloppen för de affärer vid vilka bonds aktualiseras uppgår ofta lill flera hundra milj. kr., ibland även till miljardbelopp, och leveranstiden är i regel lång. Detta innebär att bonds med lång giltighetstid kan behöva ställas för myckel stora belopp. Export­företaget måste som regel lämna s. k. motgaranll till del Institut som släUl bond för dess räkning. Sådana motgarantier ulgör en tung belastning på ex­portföretagets kreditvärdighel och kan minska dess möjligheter all engage­ra sig 1 ytterligare affärer.

Prop. 1977/78:155

49

EKN framhåller all bonds normall inle kan las i anspråk av köparen an­nat än i de fall då exportören Inte fullgjort sina förpliktelser enligl inlämnat anbud eller ingånget kontrakt. Nämnden påpekar dock all del under sena­re år blivit alll vanligare att köpare krävt, och även erhållit, s. k. ovillkorii­ga säkerheter eller "on demand bonds". Sådana bonds kan köparen dispo­nera efler eget gottfinnande ulan atl behöva redovisa något giltigt skäl och ulan atl avvakta resultatet av förhandlingar med exportören eller av even­tuell skiljedom eller dom. Utöver denna risk för otillbörligt utnyttjande som är förknippad med on demand bonds, föreligger för dessa i princip samma politiska och kommersiella risker som för exportörens andra ford­ringar på köparen, vilka som regel kan omfattas av EKN-garanli,

Från principiell synpunkt anser EKN täckningen av risker vid on de­mand bonds vara diskutabel eftersom den täckta risken Inte föreligger inom ell normall avtalsförhållande med ömsesidiga rättigheter och skyldig­heter för de berörda parterna. Täckningen avser i stället risken för all kö­paren helt godtyckligt utnyttjar en tillgång som han visserligen formelll äger rätt atl la i anspråk, men som han egentligen inte borde få la i anspråk annat än under särskilda omständigheter.

Enligl EKN lämnar flertalet större utländska garanlilnslilul idag garanti för bonds, inklusive on demand bonds. EKN anser det därför motiverat att sådana garantier införs också i Sverige med hänsyn dels till den ogynnsam­ma konkurrenssituation som annars kan uppstå för svenska exportörer och dels till den osäkerhet som f. n. råder om möjligheten atl intemationellt få till stånd regler som begränsar användningen av on demand bonds.

EKN framhåller vidare att det föreligger en väsentlig skillnad mellan bonds som ställs i anslutning till exportaffarer för vilka avtal slutits och bonds som ställs i samband med anbud, s. k. "bid bonds". I det senare fal­let kan kostnader och risker inle specifikt hänföras till ett visst arbete eller lill en viss leverans, även om anbudsgivaren tilldelas uppdraget. EKN:s hittillsvarande garantigivning avser genomgående kostnader och risker som direkt kan hänföras lill en avtalad exportlransaktion. Med hänsyn till att täckande av risker i samband med bid bonds sålunda skulle innebära garantigivning av en annan typ än vad som angivils i statsmakternas be­myndiganden och riktlinjer för EKN, anser sig nämnden inte kunna införa sådana garantier utan särskilt bemyndigande.

EKN framhåller all en förutsättning för alt nämndens garantier skall läc­ka otillbörligt utnyttjande av bonds är atl utnyttjandet Inte grundas på fel eller försummelse från exportörens sida. Nämnden anser därför all täck­ningen bör begränsas till att avse dels föriust p.g.a. politiska risker dels föriust p.g.a. kommersiella risker. Med politiska risker menar nämnden i delta sammanhang främst alt en bond tagits 1 anspråk p.g.a. åtgärd eller beslut av myndighet i köparlandet. Med kommersiella risker avser nämn­den atl köparen tagit en bond i anspråk och det på för EKN godtagbart sätl visals atl köparen är återbelalningsskyldig men del har inte varit möjligt

4    Riksdagen 1977178. I saml. Nr 155

Prop. 1977/78:155

50

för exportören all erhålla återbetalning. EKN anser vidare att EKN-garan­ti endasl bör omfatta del belopp för vilket bond ställts, men inte ränte- eller andra kostnader som kan uppkomma i samband med bonds. Skulle dock exportören tillerkännas gottgörelse för sådana kostnader vid dom eller skiljedom anser nämnden all ersättning för sådana kostnader också skall kunna ulgå under en EKN-garanti.

EKN framhåller vidare alt en ytteriigare förutsättning för alt nämnden skall medge garanti avseende bonds bör vara atl dessa ansluter till en ex­portaffär vilken uppfyller EKN:s krav för erhållande av vanlig exportkre-dilgaranti. De vid sådan vanlig garantigivning tillämpade principerna för riskbedömning av förmånstagare och av förmånstagande land bör således tillämpas även vid de föreslagna nya garanliformema. Likaså bör, enligl EKN:s mening, garanliprocentsalsen vara densamma. Premie bör kunna Ullas i relation lill bond-beloppets storlek, importlandets riskklass och den tid en bond är utestående. I huvudsak torde gällande premlebeslämmelser kunna tillämpas. EKN ifrågasätter dock om nämnden inte bör ta ut högre premier för on demand bonds med hänsyn till den svåröverskådliga risken för utbetalning av myckel slora skadeersättningar.

EKN anser atl en EKN-garanti som lämnats till en exportör skall kunna överlåtas på bank eller försäkringsbolag som ställer bond för exportörens räkning.

Eftersom speciella risker är förknippade med on demand bonds bör, en­ligl EKN:s uppfattning, de reserver som successivt byggts upp för nämn­dens normala exportkredilgarantigivning och för dess s.k. u-garanllgiv-ning inle utnyttjas för läckande av förluster i samband med garantier avse­ende säkerheter. EKN ifrågasätter om det inte skulle vara lämpligt att re­servera ett särskilt belopp inom den av riksdagen medgivna ramen för sta­tens garantiansvar för exportkredit för garantigivning avseende säkerhe­ter.

Inom EKN har diskuterats humvida nämnden även bör ställa s. k. ovill­koriiga garantier direkt lill bank eller försäkringsbolag för av dem utställda bonds, s.k. motgarantier. Vid motgaranll skulle EKN bli ersältningsskyl-dig även då en bond tas i anspråk p. g. a. fel eller försummelse från expor­törens sida. Med hänsyn till de principiella problem frågan väcker bör den, enligl EKN:s mening, underkastas närmare prövning. Nämnden anser sig därför inte f. n. kunna lägga fram förslag i ämnet.

4.2 Riskbeskrivningen i EKN:s allmänna villkor

EKN har vid en översyn funnit att starka skäl lalar för all nämndens all­männa villkor bör innehålla en uppräkning av de täckta riskerna som nära sammanfaller med vad som tillämpas av de viktigare utiändska garantiin-slilulen, och som slår i överensstämmelse med EG-kommlsslonens förslag till gemensamma allmänna villkor för medlemsländemas exportkreditga-

Prop. 1977/78:155

51

rantisystem. Bland de skäl som talar för en sådan nära överensstämmelse nämner EKN att jämförelser av garantiskyddets omfattning underlättas, varvid EKN:s möjligheter atl kontinuerligt anpassa del svenska systemet till våra främst konkurrentländers syslem förbättras. En säkrare gmnd skapas för informationsutbytet garantiinstituten emellan 1 fråga om tolk­ning och tillämpning av garantibestämmelser. Särskilt betydelsefull är samstämmighet i garantibestämmelsema då garantier utfärdas i olika leve­rantörsländer för leveranser enligt ett och samma kontrakt med köpare i tredje land. Frågan om de aUmänna viUkorens intemationeUa förankring har även aktualiserats sedan EKN bemyndigats lämna garanti till utländsk långivare. Nämnden noterar också atl andra länders riskbeskrivningar ofla är mer kortfattade än de som används i Sverige, ulan all de utländska be­skrivningarna för den skull är mindre precisa.

Nämnden anser atl det skulle vara förhastat all utforma de svenska all­männa villkoren med utgångspunkt från EG-kommissionens tidigare nämnda förslag innan delta sanktionerats av medlemsländerna och har i stället vall det belgiska garanllinslilulels allmänna villkor som förebild.

Dess villkor är uppbyggda enligl ell enumeratlvt system, kompletterat med en generalklausul konstateras i EKN:s skrivelse. Riskerna indelas i två kategorier, fabrikallonsrisk och kreditrisk. Förlust på gmnd av fabrika­tionsrisk anses föreligga då kontraktet har upphävts rättsligt eller faktiskt på grund av något av de förhållanden som särskilt definierats. Kreditrisk föreligger då garanlilagaren på gmnd av något av dessa särskilt definierade förhållanden finner del omöjligt att inom vissa bestämda tidsfrister helt el­ler delvis driva in förfallna fordringar enligt kontraktet. Med denna uppdel­ning av riskema i två kategorier kan riskbeskrivningen 1 de allmänna vill­koren Inriktas på all särskilt definiera länkbara skadefallsorsaker. Riskbe­skrivningen kan därmed göras koncis och generellt tillämplig på olika ex-porllransaktioner.

1 jämförelse med EKN:s nuvarande allmänna villkor innebär den före­slagna ändringen ell ökal försäkringsskydd, utan all för den skull någon av de risker EKN för närvarande läcker ej längre skulle komma atl omfattas av skyddet. Den föreslagna uvldgnlngen av EKN:s riskläcknlng skulle slå i nära överensstämmelse med vad som tillämpas inom EG-länderna och skulle tillgodose de önskemål om en mera heltäckande garanti som fram­förts från bankhåll. Genom all samma riskbeskrivning skulle tillämpas vid såväl långlvargarantl som exportörgaranti skulle olika kategorier av garan-tiiagare behandlas likformigt 1 detla avseende.

EKN konstaterar all dess garantier idag ej omfattar de två riskområde­na, naturhändelser och åigärder vidtagna av del egna landets myndigheter. Del föreslagna Införandet av en generalklausul med karaktär av force ma­jeure avses medföra att även naturhändelser framledes kommer att omfat­tas av nämndens försäkringsskydd, varvid den tveksamhet som nu kan uppkomma vid extraordinära händelser skulle undanröjas. Genom all eli-

Prop. 1977/78:155

52

minera oklarheter rörande garantiernas omfattning skulle värdet av garan­tierna som säkerhet för finansiering av exportaffarer öka. Enligt EKN:s bedömning skulle den därvid uppkommande riskökningen för nämndens vidkommande bli förhållandevis ringa.

Täckning av risk för föriust p. g. a. svensk myndighets beslut eller åtgärd anser EKN däremot vara diskutabel och finner det mer naturiigt all expor­törerna - i stället för all erbjudas statlig försäkring mot sådan förlust -hålls skadeslösa genom atl myndigheterna ulformar bestämmelserna på lämpligt sätl i del enskilda fallet. Vid eventuellt införande av t. ex. export­förbud kan föriuster på redan slutna exportavlal undvikas genom särskilda övergångsbestämmelser.

4.3 Garantiprocentsats för garanti avseende bank-till-bank kredit

Svenska bankföreningen har hos EKN framställt om en höjning av långi-vargarantiernas täckningsgrad. Önskemålet gäller i första hand för icke­kommersiella risker vid bank-till-bank krediter. EKN förmodar alt om riskbeskrivningen ändras, enligt vad nämnden tidigare föreslagit, kan ban­kerna vänlas ansöka om kommersiell riskläcknlng endast 1 undanlagsfall. En höjning av täckningsgraden för de kommersiella riskema blir härvid mindre aktuell.

I utlandet är det relativt vanligt all 95 % eller 100% läckning lämnas så­väl vid bank-till-bank kredit som vid bank-lill-köpare kredit. Den höga risktäckningen är emellertid då normall förenad med antingen ett obligato­riskt krav alt banken skall bära viss självrisk - vilket de svenska bankerna inte anser sig kunna acceptera - eller en myckel detaljerad statiig kontroll över kreditgivningen, konstaterar EKN.

Enligt EKN:s mening torde krediter mellan en långivande bank och en lånlagande bank normalt vara förenade med mindre risker än andra kredit­er. Detla gäller inte endasl kommersiella risker, utan även andra risker tor­de vara mindre vid bank-lill-bank krediter än vid andra krediter, särskilt om den utländska banken är valutabank. EKN framhåller att det är väsent­ligt för ett lands kreditvärdighel all dess banker bereds möjlighet alt sköta sina åtaganden gentemot banker i andra länder. Enligt EKN:s uppfattning sker erfarenhetsmässigt transferering av belopp, för vilka en bank svarar, med viss förtur då ell land lider brist på utländsk valuta.

Mot denna bakgrund hemställer EKN om bemyndigande all lämna upp till 95% täckning av icke-kommersiella risker (politiska risker och OK-risker) vid bank-lill-bank krediter.

Prop. 1977/78:155

53

5    Remissyttranden över exportkreditnämndens skrivelse om vissa reformer i garantiverksamheten

Fullmäktige i riksgäldskonlorel. Svenska sparbanksföreningen, bankin­spektionen och kommerskollegium har ej funnit anledning till erinran mot förslagen, Sveriges Investeringsbank AB tillstyrker bifall och SACO ISR har förklarat sig vara 1 princip positiv lill de framlagda förslagen.

5.1      Principiella synpunkter

Sveriges industriförbund m.fl. organisationer understryker det väsentli­ga i alt svenska företag erhåller exportkredilstöd i samma utsträckning som förelagen i de flesta viktigare konkurrentländer. Organisationerna konstaterar alt EKN-garanli i de flesta fall är en fömtsättning för att en medel- eller långfristig exportkredit skall kunna refinansieras ulan alt ell svenskt exportföretag måste prestera säkerheter som saknar anknytning till den aktuella affären. I det nya systemet som föreslås i exportkredit-utredningens belänkande kommer EKN atl ges en nyckelroll varför de av nämnden föreslagna reformema är myckel välkomna och snarast bör ge­nomföras.

SEK:s styrelse konstaterar all del för alt underlätta exportkreditfinansi­eringen naturiiglvis är av väsentiig betydelse att kvaliteten på de säkerhe­ter som erfordras blir så god som möjligt och hälsar de föreslagna ändring­arna med tillfredsställelse då de tjänar detla syfte.

Fullmäktige i Sveriges riksbank noterar all de föreslagna åtgärderna syf­tar till alt anpassa det svenska exportkredilgarantisystemet till utländska syslem, varvid refinansleringen av svenska exportkrediter utomlands un­derlättas. Detla ligger i linje med riksbankens rådande målsättning.

Fullmäktige anser det motiverat alt svenska exportörer ges tillgång till kreditgarantier som inte i väsentlig mån avviker från dem som lämnas 1 flertalet andra länder. Mot delta intresse står kravet att begränsa siatens risktagande, vilket dock för flertalet av de föreslagna ändringama endasl synes komma all öka i begränsad omfattning.

Svenska bankföreningen slår fast alt de föreslagna reformema är ange­lägna och all de snarast bör genomföras.

5.2      Täckning av risker i samband med ställande av säkerheter (bonds)

Sveriges industriförbund m.fi. organisationer finner det myckel till­fredsställande alt EKN avser alt 1 fortsättningen även meddela garantier mot olillböriigt utnyttjande av säkerheter och noterar alt EKN därmed till­godoser önskemål framförda från näringslivets sida. Organisationerna un­derstryker särskilt vikten av atl EKN ges del begärda bemyndigandet alt ställa garanti för otillböriigt utnyttjande av säkerhet för fullföljande av an-

Prop. 1977/78:155

54

bud, s,k, "bid bonds", som är den oftast förekommande typen av säker­het.

Beträffande premiema påpekar organisationerna atl dessa ej får sällas så högt atl de blir prohlblliva. Även om riskema för skadefall är svåröver­skådliga tyder gynnsamma erfarenheter från utlandet på all de är mindre än vid normal garantigivning och premiema bör följaktiigen sättas lägre än EKN:s normala premier.

Organisationema liksom Svenska bankföreningen ulgår även från atl EKN vid dessa garantier skall läcka kursförluster 1 samma utsträckning som vid sina andra garantier.

Riksbanksfullmäktige menar alt vid lämnandet av garantier mot otillbör­ligt utnyttjande av säkerheter torde de potentiella förlustriskema vara be­tydande. Även om risken för all en skadesiluation skall uppkomma be­döms som förhållandevis liten torde de förlustbelopp som i så fail skulle aktualiseras kunna bli myckel höga. Fullmäktige finner därför EKN:s hemställan om medgivande atl läcka eventuella skadefall utan utnyttjande av de premiereserver som härrör från nämndens övriga garantigivning vara väl motiverat.

RRV påpekar all det av EKN:s framställan ej framgår om detta förslag skulle medföra några ändrade kostnader för nämndens verksamhet eller för staten i övrigl. Under fömtsättning alt detta troligen ej blir fallel har RRV inle något atl erinra mot förslaget. RRV har ej heller något atl elnra mot att EKN erhåUer bemyndigande atl utfärda garanti mot otillbörligt ut­nyttjande av säkerhet för fullföljande av anbud, fömtsatt att detta ligger i linje med Sveriges intemationella överenskommelser samt bedöms främja de uppgifter som ålagts EKN.

Med hänvisning lill näringslivsrepresentanternas särskilda yttrande lill exportkredilulredningen föreslår 5ven5a bankföreningen och Sveriges in­dustriförbund m.fi. organisationer med instämmande av Sveriges varvsin­dustriförening alt EKN ges möjlighet all meddela s.k. motgaranll. En motgaranll tankes omfatla skydd icke blott mot obehöriga krav under t. ex. en banks fullgörandegaranli av "on demand"-lyp ulan avses utlösa betal­ning från EKN så snart banken över huvud har alt betala under sin garanti. Den naturliga formen för en motgaranll är en proprieborgen gentemot ban­ken. I samband med varje bankgaranll har exportören atl ge banken en molförblndelse för vilken exportören i regel skall ställa säkerhet. Vid slora belopp kan förbindelsen äventyra exportörens kreditvärdighet eller mins­ka denna så att nya affärer allvariigt försvåras. Denna effekt bör emellertid kunna undgås om EKN ger banken en motgaranll, vilket bör anses likvär­digt med atl exportörens molförblndelse till banken försetts med full stals­garanti. Del förutsätts härvid att exportören ej skall ha atl ställa särskild säkerhet för sill regressansvar gentemot EKN.

En motgaranll avser icke blott skydd mot obehöriga krav ulan även mot krav på gmnd av fel eller försummelse från exportörens sida. För ett un-

Prop. 1977/78:155

55

danlag från principen alt exportörrisken ej skall läckas av EKN-garanti la­lar, enligl dessa remissinstanser, det mycket starka intresse från hela lan­dels synpunkt som knyter sig lill de affärer som här är aktuella, liksom del faktum all utländska förelag 1 åtskilliga länder åtnjuter stöd 1 form av mot­garantier. Under en försöksperiod föreslär Svenska bankföreningen därför all regeringen efler beredning av EKN får besluta om motgaranll. En så­dan ordning skulle mollveras dels av ärendenas speciella karaktär dels av atl skadefall under dessa garantier kan fömlsältas regelmässigt föranleda förhandlingar på regeringsnivå. Sedan tillräcklig erfarenhet har samlats om motgarantier i Sverige och/eller 1 utlandet borde kunna prövas om sådana garantier skulle kunna ges även vid affärer som absolut sett Icke är av osedvanlig storlek men som för mindre eller medelstora förelag har högst betydande omfattning.

5.3  Riskbeskrivningen i EKN:$ allmänna vilUior

Svenska bankföreningen noterar med tillfredsställelse alt beskrivningen av s. k. politiska risker i EKN:s allmänna villkor föreslås kompletteras en­ligl önskemål som framförts från näringslivet.

SEK:s styrelse finner del synneriigen befogat alt en generalklausul in­förs varigenom nuvarande läckning av politiska risker utvidgas liksom också förlust lill följd av naturhändelse läcks. En anpassning lill motsva­rande bestämmelser 1 EG-länderaas exportkreditsystem är viktig för att underlätta finansiering och garantigivning där leveranser från flera länder ingår.

Sveriges industriförbund m.fi. organisationer tillstyrker den föreslagna utvidgningen av EKN:s risklagande och noterar all detla kommer all med­föra större klarhet om vilka risker som läcks av EKN.

RRV efterlyser en närmare analys av de troliga följderna av den före­slagna utvidgningen, men gör i övrigt inga kommentarer.

5.4  Garantiprocentsats avseende bank-till-bank krediter

SEK:s styrelse framhåller alt en höjning av garantiprocentsalsen vid läckning av icke-kommersiella risker lill 95 % vid bank-lill-bank krediter är en väsentlig förbättring av EKN-garanliema.

Sveriges industriförbund m.fi. organisationer hänvisar till del särskilda yttrandet från näringslivsrepresentantema 1 exportkredilulredningen vari redovisas önskemål om en höjning upp till 100% för icke-kommerslella ris­ker vid långivargarantier. En sådan höjning skulle vara av slort värde för exportföretagen eftersom de därigenom inte skulle behöva la på sig någon självrisk vid sådana garantier. Bank-llll-bank och bank-lill-köpare krediter svarade vid utgången av år 1976 för drygt 80% av de svenska kreditinstitu­tens medel- och långfristiga kreditgivning. Dessa kredillyper är så fördel-

Prop. 1977/78:155

56

akllga för exportören alt det, enligt organisationernas mening, knappast finns anledning förmoda atl ett genomförande av utredningens förslag kommer atl minska deras omfattande användning. Som ett altemativ till en höjning av långlvargarantierna lill 100% under hela kredittiden föreslås i andra hand 95 % täckning under de första två åren och därefter 100% täck­ning.

Dessa tankegångar utvecklas ytterligare av Svenska bankföreningen som 1 sitt remissvar bland annal pekar på alt samfinansiering med utländsk bank skulle underlättas om garantitäckningen uppgick till 100%. Den ut­ländska banken skulle i sådant fall ha uteslutande en svensk risk såvitt gäl­ler den icke-kommersieUa sidan, exportören skulle slippa ställa säkerhet för någon del av krediten med åtföljande belastning på kredilvärdigheten och de totala finansieringskoslnadema skulle kunna minskas. Bankför­eningen understryker också att svenska banker och företag måste ges till­gång till de mest utvecklade formema för statligt slöd vid kredllaffärer ef­tersom den svenska penning- och kapitalmarknaden är så liten atl en stor del av refinansleringen av nödvändighet måste ske utomlands.

RRV påpekar all EKN ej redovisat de troliga konsekvensema av för­slaget, men anser dock atl risken i detla fall synes mindre betydande varför verket inle har något alt erinra mot EKN:s förslag.

5.5   Övriga synpunkter

Svenska bankföreningen och Sveriges industriförbund m.fi. organisa­tioner förordar att EKN:s premiesätlnlng sker med den försiktighet och återhållsamhet som motiveras av svårighetema att klarlägga vad som är en internationell genomsnittsnivå för motsvarande premier och av det faktum alt även tämligen små skillnader kan bli till påtaglig nackdel för svensk ex­port vid den hårda konkurrens som ofta råder.

Sveriges industriförbund m.fi. organisationer vill erinra om alt man i re­missvar inför kursgarantisyslemets införande yrkade på atl fler valutor än dollar borde läckas. Eftersom svårigheterna alt fömtse den framlida ut­vecklingen på valutamarknaderna knappast torde minska under de när­maste åren föreslår organisationema all EKN:s kursgarantisystem utvid­gas till att även omfatla andra valutor än dollar, förslagsvis DM, pund, Sfr och Hfl, samt att karensllden sänks från två till ett år,

Sveriges varvsindustriförening vill framhålla del önskvärda i atl kom­pletteringar av kursgaranti sy steme t övervägs så att lån som upplages i ut­ländsk valuta för refinansiering av kundkredit anses som betalning för den­na, all kursgarantin bör utsträckas till alt täcka även finansiella utbetal­ningar i dollar, all den bör utvidgas till andra viktigare valutor än dollam, alt kursgaranlin bör utsträckas lill all omfatta även Importlikvider, atl re­derierna ej bör utestängas från att utnyttja systemet samt att en sänkning av premien bör vidtagas.

Prop. 1977/78:155

57

SEK:s styrelse föreslår atl EKN vid skadereglering av kontrakt i ut­ländsk valuta skall beakta kurshöjningar utöver de 25 % som för närvaran­de gäller som begränsning. Med hänvisning lill de stora fluktuationer som valutamarknaden numera är utsatt för och de långa kredittider som före­kommer föreslås atl denna begränsning tages bort eller atl procentsatsen väsenlligl höjs.

6   Exportkreditnämndens skrivelse om ökning av ramen för export­kreditgaranti

Exportkredllnämnden har i skrivelse den 2 mars 1978 hemställt om en höjning av maximibeloppet för statens betalningsansvar i form av garanti för exportkredit från nuvarande 35000 till 40000 milj. kr. Av detta belopp avses 11 000 milj. kr. reserveras för garantigivning på särskilt gynnsamma villkor vid export av betydelse för u-ländemas ekonomiska utveckling.

6.1 Nuvarande ordning

Riksdagen har, senast under 1976/77 års riksmöte, bemyndigat regering­en all lämna stalsgaranti för atl läcka föriust i samband med export m.m. Intill ett belopp av 35 000 milj. kr. Av denna summa har 6000 milj. kr. re­serverats för s. k. u-garanlier, dvs. garantier på särskilt gynnsamma villkor vid export av betydelse för u-ländemas ekonomiska utveckling (prop. 1976/77: 26, NU 1976/77:12, rskr 1976/77: 53).

Genom beslul den 29 december 1977 har regeringen bemyndigat EKN alt bevilja slalsgarantier för exportkredit intill ett belopp av 30000 milj. kr. varav 6000 milj. kr. har reserverats för u-garantler. Hela del belopp som är avsett för u-garantier har således ställts till nämndens förfogande. Av del för normalgarantier (n-garanlier), dvs. andra garantier än u-garantler, re­serverade maximibeloppet återstår f. n. 5000 milj. kr.

EKN:s beslut om bifall till en ansökan om exportkreditgaranti meddelas som regel i form av garanliutfäslelse. Denna är ett erbjudande från nämn­den alt utfärda garanti på i utfästelsen angivna villkor. Utfästelsen kan un­der vissa fömtsättningar ändras eller återkallas av nämnden. På grundval av utfästelsen kan sökanden, sedan exportkonlrakl har slutits eller export har verkställts, erhålla en garantiförbindelse, genom vilken nämnden på siatens vägnar ikläder sig garantiansvar,

Enligl hittillsvarande erfarenheter leder endasl en del av EKN:s utfäs­telser lill all garantiförbindelse utfärdas. Vid beräkning av nämndens ga­rantiåtaganden las hänsyn till detla förhållande. Regeringen har sålunda föreskrivit alt utfästelse om garanti skall tas upp till endasl en viss del av del utfästa beloppet vid sammanräkning av garantiåtaganden. För närva­rande gäller som norm atl utfästelse las upp till 50% av slit belopp.

Prop. 1977/78:155

58

6.2 Exportkreditnämndens skrivelse

1 skrivelsen den 2 mars 1978 lämnar EKN bl, a, följande uppgifter om ut­fästelser och förbindelser avseende både n- och u-garantier per den 30 juni åren 1971-1977, saml per den 31 januari 1978.

Tabell

I.

Nämndens åtaganden (milj. kr.)

30.6 1971

30.6 1973

30.6 1975

30.6 1976

30.6

1977

31.1 1978

U-garantler

Garantiutfästelser'

Garantiförbindelser

100 200

700 200

700 700

1800 900

2500 1600

4500 1700

Summa

300

900

1400

2700

4 100

6200

N-garantier

Garantiutfästelser'

Garantiförbindelser

2800 2 200

4900 2 300

12800 4900

13900 7600

13700 9200

17100 10100

Summa

5000

7 200

17700

21500

22900

27 200

' till 100% av sitt belopp

Nämnden konstaterar alt dess åtaganden i fråga om u-garantler ökal snabbi under de senasie två åren. Ökningen 1 fråga om n-garantier har inte varit lika markerad. Jämfört med ett år tidigare hade per den 30 juni 1977 åtagandet i fråga om u-garantier ökat med 81 % för förbindelser och med 43 % för utfästelser. Ökningen fortsatte under påföljande sjumånaderspe-riod och per den 31 januari 1978 kunde inregistreras en ökning med 6% för förbindelser och med hela 80% för utfästelser jämfört med den sista juni 1977. Enligt gällande riktlinjer upptas utfästelser till 50% av sitt belopp vid avräkning mot den av regering och riksdag medgivna ramen. En sådan avräkning ger vid handen alt cirka 2000 milj. kr. återstår av ramen för u-garanligivning.

EKN framhåller att av det per den 31 januari angivna utfäslelsebeloppel för u-garantier avser 4000 milj. kr. exportaffarer där garantibeloppet för varje enskild affär överstiger 100 milj. kr. Eftersom utfästelser avräknas mot ramen med 50% av sitt belopp medan förbindelser avräknas med 100% skulle utnyttjandet av endasl en eller annan sådan utfästelse med­föra atl del kvarstående rambeloppet minskar myckel snabbi. EKN påpe­kar också atl den fortgående efterfrågan på nya u-garantier innebär ytterli­gare risk för att den outnyttjade delen av ramen för u-garantler inom kort kan visa sig otillräcklig.

Nämnden pekar vidare på att den relativt större ökningen av dess åta­ganden under u-garanllsystemel jämfört med under n-garanllsystemel

Prop. 1977/78:155

59

sammanhänger med en fortskridande koncentration av garantigivningen på ell fåtal länder. 1 del för många exportörer bekymmersamma marknadslä­get under de senasie åren har nämligen tillfälle ibland yppat sig lill affärer av betydande omfattning i vissa enstaka länder, däribland vissa u-länder. EKN-garanti är ofta en nödvändig fömtsättning för genomförandet av så­dana affärer och det tillgängliga utrymmet för n-garanller har för vissa im­portländer kommit all helt las 1 anspråk. I många fall har del rört sig om in-fraslrukturella projekt eller industrianläggningar som försäljes på relativt förmånliga kreditvillkor och som har haft en klart utvecklingsfrämjande ef­fekt, dokumenterad av u-landels myndigheter. Goda motiv har därför före­legat för EKN atl lämna u-garanll för sådana affärer.

EKN konstaterar all nämndens u-garantiålaganden f. n. fördelar sig på 21 länder, och alt de i flertalet fall uppgår till högst några tiotal miljoner kronor, EKN betonar dock att hela 60% av åtagandena är koncentrerade lill fem länder, nämligen Algeriet, Angola, Indien, Panama och Vietnam.

Nämnden framhåller att del för många u-länder torde vara av slorl In­tresse alt kunna placera beställningar avseende olika projekt av utveck­lingsfrämjande natur hos svenska förelag, som kan erbjuda tekniskt hög­klassiga varor och tjänster på villkor som är konkurrenskraftiga på den in­ternationella marknaden. Nämnden betonar all del i sådana sammanhang är av vikt alt behovet av en successivt växande riskläcknlng vid export lill ett u-land kan tillgodoses inom ramen för u-garanlisyslemet. Av dessa skäl anser EKN all nämnden även fortsättningsvis bör vara beredd all läcka så­dana affärer under u-garanllsystemel p.g.a. del större risklagande på im­portlandet som anses vara möjligt under detta system. Denna beredskap avses träda in om EKN med hänsyn till volymen redan lämnade n-garan­ller för affärer på ell visst importland och del 1 landet rådande riskläget, inle anser all vidare n-garantlgivnlng för stora projekt rimligtvis bör med­ges. Garantigivning under u-garanlisyslemet förutsätter dock all projekten bedöms godtagbara ur ulvecklingssynpunkl.

Som en följd härav kan, enligt EKN:s bedömning, u-garanligivningen ifråga om volym och riskexponering komma atl bli ytteriigare koncentre­rad till ett mindre anlal u-länder. Även handelspolitiska och andra åigärder kan medverka lill all exportansträngnlngama inriktas på vissa bestämda u-länder. Enligt nämndens uppfattning bör en ytterligare koncentration av u-garanllåtagandena till enstaka länder 1 sådana lägen kunna anses godtag­bar.

För all tillgodose behovet av en successivt växande risktäckning vid ex­port till u-länder understryker EKN atl del nu krävs en betydlig ökning av del av riksdagen fastställda beloppet för u-garanliglvning. EKN föreslår i skrivelsen alt maximibeloppet för statens ansvar för exportkredit höjs från 35000 milj. kr. till 40000 milj. kr. Enligt EKN förefaller del inle behövas någon ändring av del disponibla rambeloppel för n-garantier som för när­varande uppgår till 29000 milj. kr. Den föreslagna höjningen bör, enligt

Prop. 1977/78:155

60

EKN, lill sin helhet avse en ökning av rambeloppel för u-garanllglvning. Detla skulle således komma atl uppgå till 11 000 milj, kr.

EKN fastslår avslutningsvis all nämndens ställningstagande tiU en höj­ning av u-garanllramen endast innefattar en bedömning av behovet av ut­rymme för fortsatt u-garantigivnlng under den lid som nu är överblickbar men all det inle avser u-garanlisyslemels konstruktion 1 övrigt.

7   Remissyttranden över exportkreditnämndens skrivelse om ök­ning av ramen för exportkreditgaranti

Samtliga remissinstanser har inle något att erinra mot bifall lill EKN:s framställning.

Riksgäldsfullmäktige förutsätter dock atl frågan om en eventuell erfor­derlig anpassning av storleken av exportkredilnämndens rörliga kredit i riksgäldskonlorel lill del ökade rambeloppet beaktas.

SIDA tar upp frågan om finansiering av EKN:s garantigivning på särskilt gynnsamma villkor vid export av betydelse för u-ländemas ekonomiska ut­veckling, och framhåller all varje ökning av det statliga åtagandel aktuali­serar frågan om hur risktäckningen skall finansieras. Styrelsen påminner om sina tidigare förslag om alt riskläcknlng över statsbudgeten skall ske på annat sätt än genom belastning av biståndsanslaget.

Prop. 1977/78:155

61

8   Föredraganden

8.1 Inledning

Under senare år har exportkrediter fått växande betydelse 1 den Inlerna-lionella handeln och därmed för konkurrensen mellan exportiänderna. Detta gäller framför allt vid export till u-länder och slalshandelsländer, en export som 1 aUt större utsträckning kommit att avse slora affärer eller hela projekt. Även den svenska exporten har påverkats av denna utveckling.

Förelag i våra viktigaste konkurrentländer kan under vissa fömtsätt­ningar lämna krediter på myckel gynnsamma villkor, framför allt genom all de har tillgång lill förmånlig refinansiering 1 kreditinstitut som kan ge exportkredit med statligt stöd. 1 vissa länder kan exportörerna även utnytt­ja statliga krediter som ställs till importiandets förfogande.

Detla förhållande har uppmärksammats i olika intemationella samman­hang och man har sökt motverka de ogynnsamma verkningar som följer av ett långtgående utnyttjande av exportkrediter och kreditvillkor som kon­kurrensmedel. Dessa strävanden resulterade 1 atl ett anlal större industri­länder under år 1976 enades om vissa riktiinjer för statiigt slöd vid export­kredilgivning. Denna s.k. consensus-överenskommelse innebär bl.a. all normer har fastställts för kredittider och räntevillkor. Sverige har inom OECD förklarat sig berett all tillämpa dessa regler.

Svenska företag som lämnar exportkrediter söker i slor utsträckning all refinansiera kreditgivningen genom lån 1 banker eller andra kreditinstitut. När denna refinansiering sker hos Inhemska banker och kreditinstitut får upplåningen konkurrera på marknadsmässiga villkor med andra angelägna upplåningsbehov om utrymmet på den svenska kapitalmarknaden.

Större svenska företag har numera också möjligheter atl låna utomlands för refinansiering av exportkrediter. Även svenska banker och andra kre­ditinstitut lar upp lån på de intemationella kapitalmarknaderna. I ett läge med bl. a. stora underskott i våra löpande utiandsbetalningar har det blivit nödvändigt all i största möjliga omfattning refinansiera exportkrediter ut­om landet. Utlandsfinansieringen sker på rent marknadsmässiga villkor och innefattar också risk för valutakursförändringar. Dessutom sker ofla refinansleringen utomlands genom kortfristig upplåning, vilken successivt omsätts. Därmed Ikläder sig företagen en större ränterisk än vid Inhemsk refinansiering som normalt är av mer långfristig karaktär.

Under senare år har man genom olika statliga åigärder sökt förbätlra de svenska exportöremas konkurrenssituation på exportkredllområdel.

Genom lagen (1973:423) om avdrag vid Inkomsttaxeringen avseende kostnad för exportkredit (ändrad senast 1977:1175) kan sålunda exportkre­dilstöd medges svenska förelag vid exportaffärer där det finns anledning atl antaga atl utiändska konkurrenter har tillgång till exportkredilstöd. Stö­det lämnas i form av ett extra avdrag motsvarande skillnaden mellan refi-

Prop. 1977/78:155

62

nansleringsräntan och räntan på exportkrediten upp liU 4 % åv vid beskatt­ningsårets Ingång utestående kredllbelopp.

ExportkredUnämnden (EKN) har till uppgifi all inom av statsmakterna angivna riktlinjer mot premieersättning Ikläda staten ansvar för atl läcka vissa risker för utebliven betalning som kan uppslå vid export. En garanti från EKN är en väsentlig hjälp vid exportkredifinansiering. Nämnden sö­ker successivt anpassa verksamheten till vad som gäller för motsvarande garantiinstitut 1 andra länder. Nya former av garantier har tillskapats. EKN har också fått förbättrade möjligheter alt tillhandahålla exportkredit­garanlier genom all ramen för verksamheten successivt har höjts. Denna uppgår f. n. till 35 miljarder kr., varav 6 miljarder kr. reserverats för s. k. u-garantier, dvs. garantier på särskilt gynnsamma villkor vid export av be­tydelse för u-ländemas ekonomiska utveckling (prop. 1976/77:26, NU 1976/77:12, rskr 1976/77:53).

Vidare bör nämnas AB Svensk Exportkredit (SEK), som har till uppgift atl medverka vid finansiering av svensk export genom kreditgivning, SEK ägs till hälften av staten och lill hälften av ell anlal banker. Statliga garan­tier kan lämnas för SEK:s upplåning utomlands. SEK:s aktiekapital, som ursprungligen uppgick lill 100 milj. kr., höjdes år 1973 lill 200 milj. kr. En­ligt riksdagsbeslut våren 1977 .(prop. 1976/77:100 bil. 17 s. 362, NU 1976/77: 36, rskr 1976/77:280) har staten förbundit sig all teckna ytteriigare aktier i SEK till ell värde av 100 milj. kr. Övriga delägare har för sin del förklarat sig villiga att teckna aktier till motsvarande belopp. Hälften av kapitaltillskottet inbetalades den I december 1977. Återstoden kommer all tillföras SEK under första halvåret 1978. Härigenom kommer SEK:s aktie­kapital att vid halvårsskiftet 1978 uppgå lill 400 milj. kr., vilket innebär en avsevärd förstärkning av bolagels upplåningskapacitel.

Del slår dock klart att de svenska exportföretagen trots dessa åtgärder arbetar under mindre gynnsamma betingelser i fråga om exporlkreditfinan­slering än företag i flera andra länder. Med hänsyn till exportens betydelse för vår allmänna ekonomiska utveckling, för sysselsättningen och för be­hovet atl nå balans 1 ulrikesbetalningama fann regeringen det därför moti­verat atl låta undersöka humvida åtgärder bör vidtas för att ge svenska fö­relag ökade möjligheter att konkurrera på i huvudsak samma villkor som andra länders förelag i fråga om krediter vid export. Jag tillsatte därför ef­ler regeringens bemyndigande 1 januari 1977 en särskild kommitté, Export­kredilulredningen (H 1977:01). Kommittén fick i uppgifi alt bl.a. pröva om nuvarande syslem för finansiering eller stöd för finansiering kan för­bättras och om behov därutöver förelåg alt tillskapa nya finansieringsfor­mer. I överensstämmelse med direktiven har utredningen i första hand be­handlat de problem som uppslår vid export av kapitalvaror samt vid en­treprenadverksamhet och konsulttjänster utomlands. Härvid har finansie­ringen av slora projekt som normalt kräver långa kredittider ägnats sär­skild uppmärksamhet. Utredningen avlämnade den 2 febmari 1978 betan-

Prop. 1977/78:155

63

kandel (Ds H 1978:1) Exporlkredilfinansiering. Betänkandet har remissbe­handlats.

Parallellt med exportkreditulrednlngens arbele har inom EKN företagils en översyn av garantiverksamheten. EKN har i skrivelse till regeringen den 2 febmari 1978 lämnat förslag till vissa reformer i garantiverksamhe­ten. 1 skrivelse den 2 mars 1978 har EKN vidare hemställt om en höjning av maximibeloppet för siatens betalningsansvar från nuvarande 35.000 lill 40.000 milj. kr. Skrivelserna har remissbehandlats.

Jag vill i sammanhanget erinra om atl medel- och långfristiga exportkre­diter lämnas även av Sveriges Investeringsbank AB (SIB). Denna export­kredilgivning är i hög grad koncentrerad lill stora projekt där banken ibland bildar konsortier med andra kreditinstitut. Invesleringsbanken läm­nar i första hand lån för sådana exportkrediter som övriga instlotul och ban­ker inte kan tillgodose på gmnd av kreditens storlek, risktagande m. m. In-vesleringsbankens verksamhet har under hösten 1977 setts över av en sär­skild arbetsgrupp Inom regeringskansliet. Arbetsgmppen har nyligen 1 en promemoria (Ds 1 1978:4) Sveriges Invesleringsbank AB:s framtida verk­samhet bl. a. presenterat vissa förslag till riktlinjer för bankens verksamhet på exportkredllområdel.

Delegationen för den mindre industrin inom Sveriges exportråd har ge­nom skrivelse till regeringen den 22 september 1977 föreslagit inrättandet av en särskild exporlfond som skulle underlätta de mindre förelagens ex­portfinansiering. Fonden föreslås kunna refinansiera och/eller garantera bankernas kreditgivning vid tillverkning för export samt finansiera export­krediter med kortare löptid än två år.

Efter samråd med cheferna för budget- och industridepartementen kom­mer jag i del följande all redovisa mina ställningstaganden till huvudlinjer­na i de framlagda förslagen liksom mer detaljerade ståndpunkter i fråga om de förslag som närmast faller inom mitt verksamhetsområde.

Chefen för budgeldepartemenlet redovisar senare sina ställningstagan­den till de förslag som exportkredilulredningen har lagt fram till föränd­ringar 1 del exportkredilstöd som f. n. kan utgå enligt lagen om avdrag vid inkomsttaxering avseende kostnad för exportkredit.

Chefen för industridepartementet redovisar senare sina ställningstagan­den lill utredningens förslag i vad avser frågor som berör SEK:s verksam­hetsområde saml vissa förslag lill åigärder beträffande SIB:s framtida ex-portkredllfinansleringsverksamhet. I det sammanhanget behandlas även nyssnämnda skrivelse från delegationen för den mindre industrin.

8.2 Exportkreditutredningen

8.2.1  Utredningens förslag

Utredningen konstaterar alt medel- och långfristig exportkredilgivning under senare år har fått en allt större betydelse som konkurrensmedel.

Prop. 1977/78:155

64

Detta beror till stor del på den svaga konjunktumlvecklingen sedan oljekri­sen hösten 1973. De statiiga stödåtgärder som har Införts 1 många industri­länder i syfte att stärka de inhemska företagens förmåga att lämna konkur­renskraftiga exportkrediter har ytterligare accentuerat exportkrediternas betydelse som konkurrensmedel. Detta har bl. a. medfört alt kredit alltmer sällan accepteras till marknadsmässiga viUkor, framför allt inte av köpare i u- och slalshandelsländer. Möjligheten att erbjuda kredit med lång löptid till en fast ränta som överensstämmer med den mlnimiräntenivå för statligt stödda exportkrediter som anges 1 den s. k. consensus-överenskommelsen (7,25-8,0% beroende på köparlandels utvecklingsgrad) är i dagsläget ofta en förutsättning för framgångsrik exporlförsäljning. Utredningen har kun­nat konstalera alt utländska konkurrentföretag i så gott som alla viktigare industriländer helt eller delvis till följd av statliga stödinsatser numera kan erbjuda exportkrediter i egen valuta till en fast ränta på 7,5-8,5%.

Vid sin genomgång av utländska exportkreditsystem har utredningen bl. a. funnit belägg för alt svenska exportföretag har sämre möjligheter all lämna konkurrenskraftiga exportkrediter än konkurrerande förelag i andra industriländer.

Utredningen har konstaterat att den Internationella utvecklingen under de senaste åren kraftigt har förändrat fömtsättningama för de svenska fö­retagens exportkredilgivning. Därigenom har de mål som uppställdes vid exportkreditstödets Införande år 1973, nämligen att säkerställa atl svenska företags konkurrensläge vid kapltalvamexport inte allvarligt försämras i förhållande till andra länders förelag, endasl delvis kunnat förverkligas. De ändringar i systemet som vidtogs år 1975 har inle på något mera avgö­rande sätt förändrat dessa fömtsättningar.

Bland annal genom de ökade refinansieringskostnadema och genom atl refinansiering utomlands blivit alltmer vanlig, har bristerna 1 nuvarande system blivit mera märkbara. Genom atl företagen ofta inle anser sig kun­na bedöma ränteavdragets effekter vid offerlkalkyleringen på grund av svårigheter atl fömtse den framlida vinstutvecklingen, bidrar systemet in­le i tillräcklig utsträckning till all konkurrenskraftiga kreditvillkor kan läm­nas.

Utredningen konstaterar att 1 första hand refinansleringen av krediter med löptider på två år och däröver medför betydande problem. Vanligen kräver köparen vid sådana affärer fast exportkreditränla, särskilt i sådana fall där en exportkredit med lång löptid skall lämnas. Från konkurrenssyn­punkt är det därför viktigt all exportören kan erbjuda fast ränta vid offerl­lillfället. För alt undvika de svåröverskådliga ränterisker som uppstår om exportkrediten lämnas till fast ränta medan refinansieringen å andra sidan sker till rörlig ränta eller till fast ränta som inle är känd vid offertlillfällel, anser utredningen det därför vara angelägel all säljaren kan kalkylera med refinansiering till fast ränta redan vid offertlidpunklen.

Utredningen framhåller atl möjligheterna idag är begränsade för svenska

Prop. 1977/78:155

65

exportföretag all till en rimlig kostnad erhålla förhandsbesked om refinan­siering till fast ränta redan vid offerttillfällel. Detla gäller främst vid refi­nansiering i utländsk valuta. I praktiken saknas möjligheter alt refinansiera en enskild exporteiffär utomlands om samtidigt kraven på förhandsbesked och/eller fast ränta vid offertlidpunklen skall vara uppfyllda. Del är inte ovanligt all perioden mellan offert och leverans kan uppgå till 2-3 år vid slora projekt.

Utredningen erinrar om alt refinansiering 1 svenska kronor kan ske hos AB Svenska Exportkredit (SEK). Bindande förhandsbesked om fast ränta kan emellertid inle erhållas vid offerltidpunkten Den räntesats som tilläm­pas vid SEK:s utlåning fastställs den dag kreditavlal tecknas mellan SEK och låntagaren. SEK lämnar vid denna tidpunkt besked om finansiering till fast ränta mot särskild löftesprovision (f n. 0,6%). SEK:s ullåningsränla höjdes tiU 11% i januari 1978.

Mot bakgmnd av rådande Intemationella konkurrens på exportkredit-området måste, enligt uiredningens mening, svensk exportindustri ges möjlighet atl konkurrera på lika villkor med andra länders förelag vad av­ser möjligheterna alt lämna konkurrenskraftiga exportkrediter. Slora an­språk ställs f. n. på en starkt ökad exportvolym för alt bl. a. förbättra han­delsbalansen och stödja sysselsättningen. För att en sådan utveckling skall bli möjlig anser utredningen att svenska exportförelag och banker måste ges möjlighet all finansiera exportkrediter till fast ränta vid consensus mi-nimiränlenivåer. Staten bör ta på sig ansvaret för de ränte- och kursrisker som kan uppslå vid anskaffningen av medel för refinansiering av dessa kre­diter. Förelagen bör också kunna erhålla kostnadsfri förhandsutfäslelse om sådana krediter redan vid offertgivningen till köparen.

Enligt utredningens mening bör bl. a. följande principiella krav ställas på utformningen av ett nytt exportkreditsystem:

a)

Ett statligt exportkreditsystem bör syfta till atl utjämna rådande skill­nader i konkurrensvillkoren mellan svenska och utländska exportföretag vid statsunderstödd exporlkreditglvning. Statliga stödinsatser bör avse fi­nansiering av exportkrediter med en löptid av minsl två år.

b)

Exporlkreditsyslemel bör vara marknadsneulrall och således syfta till all neutralisera statsunderstödd kreditkonkurrens oavsett exportmarknad. Statliga stödinsatser bör inle stimulera till en ur affärssynpunkt onormal kreditförsäljning.

c)

Utformningen av statliga stödinsatser bör slå 1 överensstämmelse med Sveriges internationella åtaganden. Detta innebär bl. a. all statsunderstöd­da krediter för refinansieringsändamål inte kan lämnas till räntesatser som understiger gällande consensus-räntor (f n. 7,25-8%).

d)  Ett exportkreditsystem bör kunna utnyttjas lika av alla kategorier av

svenska förelag som exporterar varor eller tjänster.

e)  Statliga insatser för exportkreditfinansiering bör anpassas efler rådan­

de konkurrensförhållanden på kredilområdet. Det bör vidare vara möjligt

5 Riksdagen 1977178. I saml. Nr 155

Prop. 1977/78:155

66

alt styra de statliga insatserna med hänsyn lill deras stalsfinansiella konse­kvenser. Ett exportkreditsystem bör därför vara enkelt atl förändra. Ur fö­relagens synvinkel bör systemet vara lättöverskådligt och enkelt all ut­nyttja.

f)   Ell exportkreditsystem bör vara tidsbegränsat och gälla under en för­

söksperiod med möjlighet lill löpande omprövning. Av detta skäl bör infö­

randet av nya statliga stödåtgärder inte väsentiigt påverka den rådande ar­

betsfördelningen mellan de institutioner som f. n. är verksamma med ex-

porlkreditfinansierlng på den svenska kreditmarknaden. Del innebär bl. a.

att inga nya institutioner bör inrättas.

g)  Anskaffning av medel för refinansiering av exportkrediter bör ske ge­

nom en lämplig blandning av svensk och utländsk upplåning. Staten bör

svara för ränte- och kursrisker i samband härmed.

Utredningen har vid sin genomgång av olika länkbara alternativ funnit alt ett syslem som i huvudsak baseras på SEK och affärsbankema har giv­na fördelar. Samlidigt bör nuvarande ränlestöd bibehållas 1 delvis ändrad form, såsom ett andra parallellt syslem.

Utredningen föreslår därför atl ett exportkreditsystem enligl följande principiella riktlinjer införs från och med halvårsskiftet 1978.

Under en försöksperiod på tre år ställs genom SEK:s försorg kapital till förfogande för refinansiering av exportkrediter med en löplid av minsl två år. Under denna period lämnar SEK kostnadsfri utfästelse om lån 1 svens­ka kronor eller utländsk valuta lill fast ränta enligl consensus-viUkor (f. n. 7,25-8%) Inom en förutbestämd låneram. SEK:s utiåningsverksamhel bör i huvudsak avse avlyft av affärsbankemas kredit lill den utiändske kö­paren eller dennes bank. Krediter direkt till exportören bör också kunna lämnas. Erforderliga refinansieringsmedel anskaffas under perioden främst genom utländsk upplåning. Den svenska kapitalmarknaden las 1 an­språk huvudsakligen 1 nuvarande omfattning. Staten ålar sig all årsvis och i efterskott täcka skillnaden mellan SEK:s utlånings- och upplånlngsränlor (inkl. koslnadsmarglnal) och svara för eventuella kursrisker samtidigt som också eventuella kurs- och ränlevinster tillfaller staten.

Utredningen förordar vidare atl statens ränte- och kursrlskålagande gentemot SEK inledningsvis skall gälla inom en ram på 10000 milj. kr. för SEK:s kreditgivning under en treårig försöksperiod. Denna försöksperiod föreslås börja den 1 juli 1978 och löpa fram till och med den 30 juni 1981. Beräkningen av denna ram har baserats på prognoser från ell 40-lal större exportföretag som ingått 1 en enkätundersökning som utredningen har ge­nomfört. På gmnd av osäkerheten 1 beräkningama framhåller utredningen dock all kreditramen kan behöva justeras senare under försöksperioden.

För bl. a. företag med utpräglat intemationeU Inriktning är det enligl ut­redningens mening angelägel att även fortsättningsvis kunna välja mellan olika finansieringsalternativ. Utredningen föreslår därför alt nuvarande exportkredilstöd, såsom ell parallellt system, förlängs till utgången av år

Prop. 1977/78:155

67

1981, 1 den mån företagen väljer alt själva ordna finansieringen med hjälp av exportkreditstödet avlastas SEK:s verksamhet och siatens åtagande 1 samband med denna. Samlidigt fördelas den utländska upplåningen på fle­ra låntagare vilket är av Intresse från siatens synpunkt. Nuvarande regler om exportkredilstöd bör emellertid kompletteras så alt brislema bl. a. vad avser vinstberoendel begränsas. Ell bidrag föreslås kunna lämnas 1 sådana fall förelagen kan visa all de Inte har möjlighet atl helt utnyttja det extra avdraget. Utredningen föreslår vidare en övergång från den s.k. konlant­metoden till bokföringsmässiga gmnder vid beräkning av ränteslödels storlek.

Utredningen föreslår all ett prövningsförfarande skall föregå beslut om exportkredilstöd 1 båda systemen. Därvid skall bl.a. prövas om villkoren för en viss kredit slår i överensstämmelse med Intemationell praxis. Del föreslagna prövnlngsförfarandel motsvarar de regler som tillämpas vid EKN:s prövning av exportkredilgaranll. En prövning i del enskilda fallet av ifrågavarande utländske konkurrents samtliga kreditvillkor har dock in­le befunnits möjlig atl göra. Utredningen föreslår därför alt den praxis som tillämpas av EKN skall vara styrande för de båda systemen för exportkre­difinansiering. Vidare föreslås atl beslul om ränleslöd överförs från rege­ringen lill EKN.

LJtredningen har även granskat de fall när svenska förelag möter ut­ländsk statsunderstödd kredilkonkurrens vid försäljning 1 Sverige. Utred­ningen föreslår all SEK ges samma möjlighet som finns i vissa andra län­der all i dessa fall lämna lån på i princip de villkor som föreslås gälla för normala exportleveranser enligl utredningens förslag. I begränsande syfte bör dock utländsk statsunderstödd kreditkonkurrens 1 varje enskilt fall klart kunna påvisas. För all möjliggöra en allsidig bedömning bör, enligt uiredningens mening, frågan om sådana lån 1 varje enskilt fall prövas av re­geringen.

1 ullandel förekommer även krediter med inslag av bislåndsmedel, s. k. blandade krediter, som lämnas lill u-länder till starkt subventionerade vill­kor. Till följd av den begränsade lid som stått till utredningens förfogande har omfattningen av denna kreditgivning inle kunnat klarläggas. Utred­ningen anser del sannolikt att sådana krediter i framliden kan komma att användas som konkurrensmedel i ökad utsträckning. Med tanke på frågans vikt är det angelägel att denna form av kredilkonkurrens kartläggs ytterli­gare. Ett särskilt utredningsarbete föreslås därför snarast påbörjas.

8.2.2 Allmänna överväganden

Uiredningens förslag har 1 sina olika delar fåll ett genomgående positivt mottagande av remissinstanserna. Samtliga instanser som har uttalat sig delar utredningens uppfattning om behovet av atl vidla statliga åtgärder för alt förbätlra förelagens finansiering av exportkrediter. Remissinstanserna har dock föreslagit vissa begränsningar och kompletteringar. Bl.a. kan

Prop. 1977/78:155

68

nämnas all riksrevisionsverkel är negativt lill den föreslagna komplette­ringen av nuvarande ränteavdrag med ell exporlkreditbldrag. Siatens in­dustriverk avvisar för sin del förslaget alt nuvarande exporlkreditstöd bi­behåUes som ett parallellt system vid sidan av det föreslagna SEK-syste­mel.

Jag delar utredningens uppfattning, atl del i dagsläget är nödvändigt all svenska förelags möjligheter att lämna konkurrenskraftiga exportkrediter ytterligare förbättras.

Rent principiellt finns visseriigen skäl all ställa sig negativ till statliga in­satser på delta område. Den internationella utvecklingen tvingar emeller­tid fram åigärder också i Sverige. Som en följd av en alltmer hårdnande in­temationell konkurrens på exporlkredllområdet har fömtsättningama för de svenska förelagens exportkredilgivning successivt försämrats. Tillkom­sten av olika refinansieringssyslem med subvenllonsinslag i flertalet indu­striländer har bidragit till denna utveckling.

Utredningen har kunnat konstatera atl utländska konkurrentföretag i så gott som alla viktigare industriländer helt eller delvis till följd av statliga stödinsatser kan erbjuda långfristiga exportkrediter 1 egen valuta till en fast ränta på 7,5-8,5 %. I likhet med flertalet utländska förebilder tar de fram­lagda förslagen sikte på all förbättra svenska förelags möjligheter all läm­na konkurrenskraftiga exportkrediter till en fast ränta som ligger i paritet med consensus-överenskommelsens miniminivå för statligt slöd vid refi­nansiering av exportkrediter. Denna nivå, som ligger på 7,25-8,00% har obestridligen blivit normgivande för köparnas krav, främst vid export till u- och slalshandelsländer.

För ett litet land som Sverige med stort exportberoende är del beklagligt alt statliga stödåtgärder på exportkredilområdel kommit all få en allt stör­re utbredning i konkurrerande industriländer. Vi har i det längsta väntat med all själva vidla några åigärder av större omfattning, men jag finner det inte längre möjligt alt undanhålla livskraftiga svenska företag ell slöd som deras konkurrenter i de flesta andra industriländer har haft tillgång till un­der flera år. Jag anser del dock synnerligen angeläget all Sverige fortsätter sitt enträgna arbete att internationellt verka för en begränsning av de statli­ga stödåtgärder på detla område som snedvrider konkurrensen 1 den inter­nationella handeln.

Sverige har under många år aktivt deltagit i del internationella arbetet all begränsa statligt stöd vid exporlkreditglvning. Inom ramen för OECD har under hösten och vintern 1977/78 bedrivits ett intensivt förhandlingsarbete i syfte atl åstadkomma en förlängning och förstärkning av den s. k. consen­sus-överenskommelsen. Denna överenskommelse tillkom ursprungligen efter förhandlingar mellan de viktigaste industriländerna, som år 1976 kun­de enas om vissa riktlinjer för statligt slöd vid exporlkreditglvning. Riktlin­jerna reglerade refinansieringsränlans miniminivå, förskottsandelens mini­mistorlek och kredittidens maximala längd. Överenskommelsen hade for-

Prop. 1977/78:155

69

men av unllaterala principdeklarationer där de olika deltagande länderna uttryckte sin vilja och sin avsikt atl tillämpa de överenskomna riktlinjerna. Från och med den 1 april 1978 har en ny överenskommelse, i sak helt över­ensstämmande med den tidigare, trätt i krafl. Den nya överenskommelsen, som också kallas consensus, har formen av ett skriftligt dokument som anger de riktlinjer som framledes skall begränsa statliga stödåtgärder på exportkredilområdel, I dokumentet finns även en utförlig beskrivning av ländernas informationsskyldighet gentemot varandra. Vissa bestämda pro­cedurer skall t. ex. tillämpas om ell land avser all bryta mot någon del av consensus. Sålunda skall ett land notifiera alla övriga länder om det avser ge statligt slöd lill en exportkredit så ati kreditvillkoren blir förmånligare än vad som överenskommits. Regeringen har den 30 mars 1978 beslutat all Sverige fr. o. m. den 1 april i år skall vara anslutet tiU den nya consensus-överenskommelsen.

Jag vill också understryka atl de framlagda förslagen bör ses mot bak­grund av alt del aktuella läget förden svenska ekonomin motiverar statliga insatser för atl stödja näringslivels exporlansträngningar. Rådande inter­nationella konkurrenssituation på kredilområdet med starka inslag av stat­liga insatser verkar begränsande på de svenska exportföretagens utveck­ling och expansion. Senasie årens internalionella konjunklumtveckling har självfallet också bidragit till försämrade avsättningsmöjligheter på många utländska marknader. För atl åstadkomma en gynnsam utveckling bland konkurrenskraftiga företag är det därför en självklar utgångspunkt för regeringens politik atl bl. a. söka minska förekommande hinder på ex-porlkredltområdet. En ökad export skulle bl.a. främja sysselsättningen i många företag och branscher saml åstadkomma en gynnsammare utveck­ling av vår handelsbalans. 1 linje med detta ligger också all det i ell annal ekonomiskt läge kan del bli aktuellt att se mera restriktivt på statens åta­ganden på exporlkredllområdet.

Exportföretagens behov av atl nu erhålla gynnsammare refinansierings­villkor för exportkrediter förstärks av de förhållandevis höga räntor, som upprätthålles i Sverige av bl. a. slabiliseringspolitiska skäl. Mot denna bak­gmnd ökar därför, enligt min mening, behovet av att formema för exporl­kreditglvning i Sverige anpassas så all villkoren bättre motsvarar dem som i allmänhet förekommer i utiandet.

Jag finner del mot denna bakgmnd rimligt - såsom utredningen före­slagit - atl rådande skillnader 1 konkurrensvillkoren mellan svenska och utländska förelag vid statsunderstödd exportkredilgivning i huvudsak ut­jämnas. Samtidigt vill jag understryka del önskvärda i alt statiiga stödin­satser på detta område blir av temporär natur och att de därför prövas un­der en försöksperiod. Det kan inte vara försvarligt alt permanent införa långsiktiga statiiga åigärder, vars behov och omfattning inte kan överblic­kas.

Vid ett ställningstagande till frågan om alt Införa ytteriigare statliga in-

Prop. 1977/78:155

70

satser för exportkreditflnansiering är det givetvis önskvärt atl de samhälls­ekonomiska och statsfinansiella konsekvenserna kan redovisas. 1 likhet med utredningen och flertalet remissinstanser anserjag det emellertid inte möjligt alt nu göra sådana bedömningar. Jag återkommer senare i denna fråga med förslag till riktlinjer för en löpande uppföljning av statens samla­de åtaganden under den föreslagna försöksperioden.

Exportindustrin 1 vårt land är verksam i de flesta branscher och dess ut­veckling påverkar ett myckel slort antal underleverantörer. Dess syssel-sätlningsalslrande effekt har således en avgörande betydelse för vår eko­nomiska utveckling.

Statliga åtgärder för atl förbättra näringslivets konkurrensförmåga och dess livskraft kan sältas in på olika områden. Del är givetvis av slor bety­delse atl insatser görs för all klara sysselsättningen i utsatta förelag och branscher för all underlätta en nödvändig slmkluromvandling. Men det är också av väsentlig betydelse att man inte glömmer den del av vårt närings­liv som är expansiv och livskraftig och som utgör gmnden för vår framlida utveckling. Del är därför av betydelse att denna del av vårt näringsliv ges goda fömtsättningar all expandera när andra delar krymper som ett resul­tat av utvecklingen 1 världsekonomin. Regeringen har vidtagit vissa gene­rellt verkande åtgärder för all underiätta en sådan utveckling. Bland annal kan nämnas förändringar av den svenska kronans värde och sänkningen av löneskatten. En väsentlig fördel med de förslag som nu läggs fram är alt de lar sikte på den dynamiska delen av svenskt näringsliv. De syftar till alt förhindra all betydelsefulla delar av industrin konkurreras ul på den inter­nationella marknaden på grund av statliga stödåtgärder på kredilområdet i andra länder. De kostnader för staten som de framlagda förslagen kan medföra uppvägs av de inbesparingar som möjliggörs på andra områden. Del måste anses vara en förnuftig politik all salsa en del av våra resurser på all stärka de delar av näringslivet där begränsade insatser kan åstad­komma väsentliga resultat.

Som jag inledningsvis nämnt kommer chefen för industridepartementet senare denna dag alt ulföriigt redovisa utformningen av ell syslem för refi­nansiering av exportkrediter i SEK. Genom atl införa detta s. k. SEK-sys-tem kommer exportföretagens finansieringsbehov i väsentiiga avseenden all tillgodoses. Företagen kommer atl ha tillgång till refinansieringsmöjlig­heter som innebär alt exportkrediter kan erbjudas till fast ränta redan i samband med offert. Jämsides med atl de väsentliga behoven av förhands­utfästelse om fast ränta och kursriskläckning härigenom tillgodoses, kom­mer förelagen också all ha säkrad tillgång till refinansieringsmedel inom ramen för ell enkelt och lättöverskådligt syslem.

Flertalet remissinstanser, som har yttrat sig härom, delar uiredningens syn på behovet av all bibehålla nuvarande exportkredilstöd vid sidan av det föreslagna SEK-systemet. 1 ett lill utredningens betänkande fogat sär­skilt yttrande har anförts viss tveksamhet i fråga om bibehållande av det

Prop. 1977/78:155

71

nuvarande exportkreditstödel. Som jag tidigare nämnt delar riksrevisions­verkel dessa synpunkter och framhåller alt i avvaktan på en närmare ut­värdering bör av administrativa skäl så små modifieringar som möjligt nu vidtas 1 systemet. Sålunda är verket negativt inställt liU alt nuvarande rän­teavdrag kompletteras med ell exportkredilbldrag. Verkets bedömning är atl de förelag som kan väntas utnyttja systemet i dagslägel eller under de närmaste åren kommer att befinna sig i en sådan resultatsituation att ett skalleavdrag kan utnyttjas. Dessa företag torde likaså vara väl förtrogna med de kalkylproblem som kan uppslå vid en bedömning av stödels effek­ter, anser verket vidare.

Också siatens industriverk har invändningar mot utredningens förslag alt bibehålla möjligheten alt erhålla ränteavdrag. Graden av subvention i ränlestödssyslemet bestäms i praktiken av exportföretagen själva genom all skalleavdragen inte görs avhängiga av förelagens val av finanslerlngsal-leraallv. Därmed kan exportföretagen, framhåller industriverket vidare, vid utnyttjande av ränleslöd i nuvarande system välja förhållandevis kurs-säkra men ränledyra valutor vilket kan medföra större kostnader för staten än del föreslagna SEK-aliernallvel.

De invändningar som kan göras mot två parallella syslem måste, enligt min mening, vägas mot de fördelar som man kan uppnå med detla. Även forlsällningsvis bör möjligheter finnas för förelagen all välja mellan olika finansieringsalternativ. Del nya exportfinansieringssyslemet föreslås gälla under en försöksperiod av tre år. Del bör under denna lid finnas möjlighet för förelagen alt l.ex. upprätthålla sina utländska bankförbindelser. I den mån företagen väljer all själva ombesörja finansieringen med hjälp av nu­varande exportkredilstöd avlastas SEK:s verksamhet. Den utländska upp­låningen fördelas härigenom på flera låntagare. I likhet med utredningen anser jag all övervägande skäl lalar för atl under försöksperioden behålla nuvarande ränlestöd, kompletterat med ett bidrag, parallellt med all det nya SEK-systemet införs. Vad gäller den närmare utformningen av del för­ändrade ränleslödel hänvisar jag lill vad chefen för budgetdepartementet senare anför.

I utlandet förekommer även krediter med inslag av bislåndsmedel, som lämnas lill u-länder lill starkt subventionerade villkor. Dessa s. k. blandade krediter lämnas av många större industriländer i syfte all stödja den egna exporten. Till följd av den begränsade lid som stått till utredningens förfo­gande har omfattningen av denna kreditgivning inle kunnat klarläggas. Del har dock kunnat konstateras alt svenska exportföretag har mött denna form av statsunderstödd kredilkonkurrens under de senasie åren.

Mot bakgmnd av rådande intemationella konkurrenssituation på export­kredilområdel finner utredningen det dock vara sannolikt atl sådana kre­diter i ökad utsträckning kan komma atl användas som konkurrensmedel, framför allt om möjligheterna atl på andra sätt erbjuda förmånliga kredit­villkor begränsas genom consensusreglema. Med tanke på frågans vikt an-

Prop. 1977/78:155

72

ser utredningen del angeläget all denna form av kredilkonkurrens kart­läggs ytterligare. SIDA liksom Sveriges industriförbund m. fl. organisatio­ner, tiUstyrker fortsalt utredningsarbete i denna fråga.

Sveriges industriförbund m.fl. organisationer föreslår 1 sill remissvar också alt Sverige ingår s. k. ramavtal om statsunderstödda krediter i första hand med vissa slalshandelsländer. Sådana kreditavlal, som förekommer i många 1-länder, anses ha ell betydande good-will-värde i köparländerna och skulle underlätta företagens försäljningsarbete avsevärt.

Även jag finner all ytterligare utredningsarbete krävs innan ställning kan tas lill de här nämnda formerna för statlig medverkan vid exportkredilgiv­ning. Regeringen har för avsikt atl låta genomföra ett sådant utredningsar­bete.

Vad avser frågan om utländsk statsunderstödd kreditkonkurrens vid för­säljning i Sverige har utredningen funnit del vara svårt atl kartlägga dess omfattning. De negativa konsekvensema för svenska förelag 1 ell flertal fall pekar dock, enligl utredningens mening, på all statliga insatser bör komma i fråga för all reducera denna typ av kredilkonkurrens från utländs­ka företag, som kan utnyttja det egna landels exportkredilstöd. SEK före­slås 1 sådana fall kunna lämna lån på 1 princip samma villkor som föreslås gälla för normala exportleveranser enligl detta förslag. I begränsande syfte bör dock utländsk statsunderstödd kredilkonkurrens i varje enskilt fall klart kunna påvisas. För att möjliggöra en allsidig bedömning föreslår ut­redningen atl frågan om sådana lån i vaije enskilt fall prövas av regeringen.

Jag delar utredningens uppfattning all statligt slöd bör kunna lämnas även för denna typ av kreditkonkurrens. I likhet med flertalet remissin­stanser vill jag dock understryka atl slor restriktivitet bör iakttas. Chefen för industridepartementet kommer senare att bl. a. föreslå atl Sveriges in­vesteringsbank AB ges i uppdrag alt förmedla dessa krediter.

Delegationen för den mindre industrin inom Sveriges exportråd har ge­nom skrivelse till regeringen den 22 september 1977 föreslagit inrättandet av en särskild exportfond som ska bistå de mindre förelagen med krediter med kortare löptid än två år. I proposition (1977/78; 40) De mindre och me­delstora företagen anmälde jag all frågan var under beredning inom rege­ringskansliet. Chefen för industridepartementet kommer senare denna dag att behandla denna fråga.

8.2.3 Samordning med EKN

Som jag tidigare nämnt, har regeringen beslutat atl Sverige skall vara an­slutet till den s.k. consensusöverenskommelsen. Beslutet gäller fr.o.m. den I april 1978. Detta beslul påverkar dels EKN:s garantiverksamhet, dels det nuvarande ränleslödel. Beslutet bör enligt min mening även inne­bära all del föreslagna SEK-systemel och del modifierade ränleslödel in­ordnas under consensusvillkoren.

Del ankommer på regeringen all ge de närmare föreskrifter som kan er-

Prop. 1977/78:155

73

fordras för att utveckla den praxis som är nödvändig för all säkerställa alt de riktiinjer som anges 1 consensus-överenskommelsen skall komma alt tiUämpas vid refinansiering av exportkrediter.

EKN prövar vid sin garantigivning om betalningsvillkoren för en viss transaktion överensstämmer med intemationell praxis. Under många år har ett ömsesidigt informationsutbyte pågått mellan exportkredltgaranti­lnstituten 1 olika länder och med liden har alll bällre överensstämmelse nåtts om vilka betalningsvillkor som kan accepteras vid olika typer av ex­porttransaktioner. I det fall en planerad transaktion avviker från vad som kan anses normalt undersöker instituten i regel hur man i andra länder ser på de aktueUa betalningsvillkoren. Consensus-överenskommelsen innebär alt statliga organ verksamma på exportkredilområdel 1 dellagariänderna ej längre har möjlighet alt godta gynnsammare kreditvillkor än vad som an­ges i överenskommelsen utan all i förväg notifiera alla andra dellagande länder om del planerade avsteget. Regeringen har uppdragit ål EKN att för Sveriges del förmedla den information som påkaUas vid tiUämpningen av consensus.

Enligl regeringens beslut kommer EKN således all vara del organ som för svenskt vidkommande övervakar atl consensus efterlevs. Del är där­för, enligl min mening, synnerligen lämpligt atl den praxis som tillämpas av EKN blir vägledande för vilka betalningsvillkor som skall kunna kom­ma ifråga för exportkrediter som åtnjuter statligt stöd.

1 syfte att uppnå en enhetlig praxis finner jag del därför ändamålsenligt alt EKN, såsom utredningen föreslagit, ges ell avgörande inflytande över beslul om vilka affärer som skall kunna refinansieras hos SEK, liksom över beslul om vilka affärer som skall kunna erhålla ränlestöd i form av extra avdrag eller bidrag. I sådana fall EKN-garanti kommer att begäras får EKN direkt möjlighet atl pröva affärernas förenlighet med gällande praxis. Detta prövningsförfarande torde i allmänhet ske i samband med atl kredilansökan inges lill SEK och kommer då alt ligga lill gmnd för SEK:s beslut om kreditulfästelse. Om SEK genomför finansiering av en exportaf­fär utan EKN-garanli bör samråd ske mellan SEK och EKN rörande god­tagbara kreditvillkor.

Utredningen har ansett att det bör övervägas alt överföra hanteringen av nuvarande exportkreditsystem från regeringen till EKN. Från nämndens sida motsätter man sig inte ett sådant överförande om praktiska skäl talar härför.

Jag finner all sådana skäl föreligger och biträder chefen för budgeldepar­tementets förslag all tiU EKN överföra rätlen att besluta om huruvida stat­ligt ränlestöd 1 form av avdrag eller bidrag skall kunna ulgå för viss export-affär. Härigenom skapas bällre möjligheter till samordning mellan de båda systemen samtidigt som den praktiska hanteringen bör kunna förenklas. Såsom chefen för budgetdepartementet senare framhåller blir det en upp­gift för andra myndigheter - taxeringsmyndighet resp. riksskatteverket -alt därefter åriigen pröva och besluta om avdrag eller bidrag i detta syslem.

Prop. 1977/78:155

74

8.2.4 Principiella riktlinjer för systemens utformning

Enligt utredningens beräkning bör en ram på 10 miljarder kr. för stats-stödda exportkrediter via SEK under en försöksperiod på tre år vara till­räcklig. Utredningen har vidare ansett det sannolikt alt under försökspe­rioden kommer exportkrediter för ca 2 miljarder kr. alt lämnas med ut­nyttjande av avdrags- och bidragssystemet.

Flertalet remissinstanser anser, i likhet med utredningen att beräkningen av kreditramen för SEK-systemet är mycket osäker och påpekar atl denna ram torde komma atl behöva justeras relativt omgående. Riksrevisionsver­kel håller del för troligt atl ramen kommer att visa sig otillräcklig 1 förhål­lande lill efterfrågan. Enligt verkets bedömning torde svårigheter föreligga all i ell generellt syslem av den karaktär som utredningen föreslår finna än­damålsenliga och för SEK lälthanleriiga priorilelsgrunder 1 en situation där mängden begärda krediter överstiger tillgänglig kredilvolym. Ett admini­strativt förfarande med kösystem o. dyl. är uppenbariigen inle rationellt. Å andra sidan är det, enligl RRV:s uppfattning, väsentiigt atl de statliga åta­gandena i möjligaste mån kan överblickas och att dessa inte på ett svårför­ulsebart sätl, volymmässigt tvingas ökas under den föreslagna försökspe­rioden.

Också styrelsen i SEK anser det sannolikt alt kreditramen måste utökas redan i början av försöksperioden och pekar därför på möjligheten alt göra en uppräkning av ramen före systemets ikraftträdande. Sveriges industri­förbund m.fl. organisationer har samma uppfattning och anser del önsk­värt att ramen redan från början sätts till 12 miljarder kr.

I likhet med utredningen ulgår konjunkturinstitutet ifrån atl kreditramen skall kunna anpassas på sådant sätt att exportföretagen i tillämpliga fall un­der hela försöksperioden kan räkna med all få tillgång lill kreditulfästelse från SEK. Skulle detta inle visa sig möjligt går åtskilligt förlorat av den med förslaget avsedda stimulanseffekten, samtidigt som en mera selektiv prövning skulle ställa helt andra, och ökade, krav på utredning av ärende­na. För de kreditsökande skulle detla givetvis innebära tidsutdräkt och osäkerhet. Om den uppsatta kreditramen hotar all överskridas, föredrar Svenska bankföreningen för sin del förändringar i finansieringsvillkoren framför någon form av kö- eller ransoneringssystem, som skulle försvåra företagens planering och minska deras möjligheter atl kunna påräkna till­gång lill krediter från SEK.

Den föreslagna ramen torde inle vara av praktisk betydelse anser full­mäktige i riksbanken. Systemet utmärks, enligl fullmäktige, av atl SEK är skyldigt alt ställa krediter lill förfogande för alla exportaffarer som uppfyl­ler de ställda villkoren. Om systemet skulle visa sig vara mer kreditstimu­lerande än förutsett och rambeloppet således förbrukas under kortare tid än tre år har stalsmaklema alt välja mellan all vidga ramen eller alt ändra villkoren för statens åtagande, framhåller fullmäktige vidare.

Prop. 1977/78:155

75

Vid en situation med köbildning anser bl. a. statens industriverk, arbets­marknadsstyrelsen och TCO all en prioritering av kreditansökningarna bör ske med utgångspunkt från samhällsekonomiska överväganden. Här­vid bör sådana projekt förmånsbehandlas, vars effekter från sysselsätt­nings-, regional- eUer näringspolitiska utgångspunkter bedöms vara sär­skilt betydelsefulla.

Jag delar de framförda synpunkterna vad avser osäkerheten 1 beräkning­en av ramens storlek. Såsom utredningen har föreslagit finner jag det emel­lertid nödvändigt att fastställa en ram för den kredilvolym som omfattas av statsmakternas åtaganden 1 SEK-systemel. I nuvarande ränteslödssyslem finns inte någon sådan ram. Jag anser det inte heller vara lämpligt atl nu in­föra en ram för det föreslagna avdrags- och bidragssystemet. Om efterfrå­gan på finansiering i SEK-systemet skulle överstiga ramen får ställning las till om en höjning av ramen är lämplig. Det kan inte uteslutas all stalsfinan­siella skäl gör alt en skärpning av villkoren istället kan behöva övervägas för alt uppnå en efterfrågan som slår i proportion tiU ramens storlek.

1 avvaktan på atl erfarenhetema av systemels utnyttjande kan bedömas får ställning till en eventuell justering av rambeloppel eller viUkoren för kreditgivningen tas senare och jag biträder chefen för industridepartemen­tets förslag, alt en total kreditram på 10 miljarder kr. för SEK-systemel ställs till regeringens förfogande. Denna ram bör gälla t. v. under försöks­perioden. Regeringen avser all successivt ställa belopp till SEK:s förfo­gande i den takt som bedöms som rimligt.

Utredningen anser all en löpande omprövning av ramen varje år bör gö­ras av regeringen. Vissa remissinstanser går längre. Bl. a. föreslår fullmäk­tige i riksbanken atl en prövning av ramen bör göras en gång per halvår. Jag anser att en årlig prövning är tillräcklig i detta avseende och 1 fråga om principerna för avräkning av kredilulfäslelsema hänvisar jag till de förslag som chefen för induslrideparlementet senare kommer all framlägga.

Några remissinstanser efterlyser en bedömning av i vilken utsträckning den föreslagna vidgningen av exportkreditstödet kommer all innebära en ökning av den kreditgivning som nu sker från exportörer och banker. Man anser det vara sannolikt all förslaget medför en totalt sett ökad volym av svenska exportkrediter. 1 förhållande lill nuläget torde förslaget, enligt riksgäldsfullmäkliges uppfattning, åtminstone i initialskedet få till effekt dels ett totalt sell ökal behov av svensk upplåning utomlands, dels en överflyttning från banker och företag av sådan upplåning till SEK.

En utvidgad exportkredilgivning synes bl. a. kunna inträffa genom en förlängning av kredittiderna i sådana fall företagen finner det förmånligare all refinansiera kortfristiga exportkrediter (under två år) inom ramen för del föreslagna SEK-systemet, framhåller riksrevisionsverkel. Del före­slagna samarbetet mellan SEK och EKN vad gäller villkoren för när syste­met får utnyttjas bör dock enligt min mening vara tillfyllest för alt förhind­ra sådana risker för utvidgning i företagens exportkredilgivning. Samtidigt

Prop. 1977/78:155

76

anserjag del vara nödvändigt atl tillämpningen av kreditvillkoren 1 syste­met successivt anpassas till rådande intemationella konkurrenssituation. Del är därför viktigt atl den Intemationella utvecklingen noga följs under den föreslagna försöksperioden, och jag har för avsikt alt ge EKN i upp­drag alt följa utvecklingen på olika marknader i fråga om bl. a. kredittider, räntor, faklureringsvalutor m.m. Härigenom skapas ett underiag för en kontinueriig bedömning av den intemationella konkurrensutveckliiigen för exportkrediter som möjliggör en smidig anpassning av de statliga åtgärder­na allteftersom erfarenhetema växer. En sådan anpassning kan givetvis också aktualiseras av samhällsekonomiska skäl.

Som jag i det föregående angivit, bör de av EKN tillämpade reglerna va­ra normgivande för SEK:s kreditgivning. Detla innebär all av EKN tilläm­pad praxis i vad avser godkända kreditvillkor för respektive varugrupp kommer att avgöra om en viss affär kan komma i åtnjutande av de föreslag­na kredltslöden, och vilka kreditvillkor som kan accepteras 1 del enskilda fallel. Systemen blir härigenom generellt tillgängliga för exportaffärer som berättigar till EKN-garanti och kommer, liksom hittills, all också innefatta export av entreprenad- och konsulttjänster. Begagnade varor liksom re­servdelar och förbrukningsmaterial kommer alt godtas i den uisträckning de kan omfattas av EKN-garanti. Det bör ankomma på regeringen all vid behov lämna kompletterande anvisningar. Jag vill understryka betydelsen av alt båda systemen skall vara generellt tillämpliga. Härigenom kan före­lagen på ell enkeU sätt överblicka sina möjligheter all utnyttja systemen.

Utredningen har inle funnit del motiverat att föreslå någon begränsning i vad avser export lill olika marknader. De framlagda förslagen förutsätts få störst betydelse för handeln med u- och slalshandelsländer, men utred­ningen anser det också nödvändigt atl exporten lill industriländer bör kom­ma i fråga för statligt stöd. I likhet med kommerskollegium och LO ställer jag mig tveksam till att i detta avseende ge systemen en helt likartad till-lämpning. All lämna statligt stöd vid exportkredilgivning till förmån för ex­port till industriländer kan te sig mindre motiverat bl. a. med tanke på den begränsning av statsunderstödd kreditgivning som bör eftersträvas. Vår export till Industriländerna bör därför endast 1 särskilda fall kunna komma i åtnjutande av de föreslagna åtgärdema. Därmed begränsas risken för en inle önskad utvidgning av exportkreditgivningen. Efiersom statsunder­stödd kredilkonkurrens förekommer även vid sådan export är jag emeller­tid i dagslägel inte beredd att förorda ett generellt undantag för kreditstöd vid export lill industriländer. Det bör ankomma på regeringen all inom ra­men för våra handelspolitiska strävanden lämna nödvändiga riktlinjer i delta avseende.

Enligt reglerna för nuvarande exportkredilstöd skall en exporlaffår om-falla ell visst lägsta kreditbelopp för att ränteavdrag skall kunna medges. När systemet infördes år 1973 fastställdes detla minimibelopp till två milj. kr. Gränsen sänktes år 1975 till en milj. kr. För att ge de mindre företagen

Prop. 1977/78:155

77

ökade möjligheter all utnyttja slödel beslutade riksdagen hösten 1977 om en ytterligare sänkning av beloppsgränsen till 500.000 kr. (prop. 1977/78: 40 bU. 3, SkU 1977/78:19, rskr 1977/78:111).

Utredningen har inte närmare berört frågan om minimibeloppets storlek, ulan har utgått från atl nuvarande beloppsgräns skulle tillämpas 1 de båda föreslagna systemen. Vissa remissinstanser påpekar all uiredningens för­slag inte i någon större utsträckning löser de mindre företagens problem vid export.

De mindre och medelstora företagen spelar en viktig roll 1 den svenska ekonomin och regeringen har i olika sammanhang vidtagit åtgärder för atl förbättra deras situation. Beloppsgränsen bör nu sättas så atl man ytteriiga­re underlättar för de mindre förelagen all utnyttja systemen. Jag anser där­för alt ett lägsta kreditbelopp på 300.000 kr. vore ell lämpligt avvägt mini­mibelopp för de båda föreslagna systemen. Jag föreslår all minimibeloppet sänks till denna nivå.

En grundläggande förutsättning för uiredningens förslag är alt de statliga stödinsatserna begränsas till att endast avse exportkrediter med en löptid av minst två år. Denna kredittid är den vanligast förekommande undre gränsen i utländska stödsystem och den används också i consensus-över­enskommelsen. Som jag tidigare har framhållit bör eventuella tendenser lill förlängning av kredittiderna för kortfristiga krediter kunna motverkas genom den föreslagna EKN-prövningen. Jag finner den föreslagna kredit­gränsen vara väl avvägd.

Vid exportkreditgarantlglvning täcker EKN i princip ej den kommersiel­la risken på köparen om s. k. ekonomisk intressegemenskap anses förelig­ga. De föreslagna formerna för statligt stödd exporlkreditglvning bör ej heller kunna utnyttjas när sådan intressegemenskap föreligger mellan kö­pare och säljare. EKN:s regler bör även här vara vägledande.

8.2.5 Systemens parallellilel

Som jag tidigare har förordat bör de nya reglerna för erhållande av ränle­stöd i allt väsentligt samordnas med villkoren enligt SEK-systemet.

Det är enligt min mening emellertid inte nödvändigt all i alla avseenden söka skapa fullständig överensstämmelse mellan de båda systemen.

Som industriministern senare föreslår bör vissa ändringar, i förhållande till utredningens förslag, göras av de kreditvillkor som skall gälla i SEK-systemet. En räntedifferens införs mellan lån i svenska kronor och lån 1 ut­ländsk valuta, så atl räntan för lån i svenska kronor höjs med 0,5 procent­enheter. SEK kommer vidare att liksom hittills kunna ta ut en s. k. ränte­marginal. Vidare kommer en löflesprovlsion att kunna tas ul för tiden mel­lan accept av lämnad kreditulfästelse och avlyft.

I räntestödet kommer förelagen liksom hittills alt ges rätt lill avdrag som motsvarar skillnaden mellan refinansieringsräntan och räntenivån enligt consensus i sådana fall kontraklsräntan understiger denna nivå. Denna

Prop. 1977/78:155

78

skillnad får dock högst uppgå till 4% av vid beskattningsårets ingång ute­stående kredllbelopp. Någon ändring 1 detta avseende kommer sålunda In­te atl föreslås. Den något högre räntenivå som föreslås tillämpas 1 SEK-systemet, anser jag väl uppvägas av att förelagen 1 detta syslem erhåUer förhandsutfäslelse om fast ränta utan kursrisk.

Utredningen har förutsatt all huvuddelen av förelagens exportkredllfi-nanslering kommer all slussas genom SEK-systemet. Om de föreslagna kreditvillkoren skulle leda till alt förelagen avstår från all utnyttja detla syslem, till förmån för det reviderade ränleslödel, bör ändringar av villko­ren i de båda systemen kunna ske så all grundtanken bakom utredningens förslag om två alternativa, i princip parallella, syslem i huvudsak upprätt­hålls. Som jag tidigare har förordat bör del få ankomma på regeringen alt besluta om sådana justeringar i de båda systemen.

Utredningen har föreslagit atl kredit som helt eller delvis refinanslerals under SEK-systemet inte skall kunna komma ifråga för ränlestöd. Vissa remissinstanser anser atl båda systemen i vissa fall skall kunna utnyttjas för en och samma exporlaffär. Härigenom ökas möjligheterna för SEK all tillsammans med affärsbankema genomföra s. k. samfinansiering framför allt vid stora projekt. Jag finner atl en sådan möjlighet bör finnas och hän­visar lill vad chefen för budgetdepartementet föreslår i detta avseende.

8.2.6 Uppföljning av statens åtaganden

De ändringar i förhållande lill utredningens förslag som förordas syftar lill alt ge företagens efterfrågan på statligt stödda exportkrediter en mer marknadsanpassad inriktning.

Under försöksperiodens gång kan, som jag tidigare har framhållit, kre­ditvillkoren komma all behöva justeras ytteriigare, beroende på bl. a. den internationella utvecklingen på exportkredilområdel. Även ell förändrat konjunkturläge kan komma all motivera en ändring av de statliga insatser­na. Ytterst kommer givetvis den samhällsekonomiska situationen och sys-lemens stalsfinansiella konsekvenser alt bli avgörande för del statliga åta­gandet.

Jag har tidigare redovisat all utredningen inle funnit del möjligt atl preci­sera de stalsfinansiella konsekvensema av de två systemen. Ovissheten om ränteutvecklingen såväl inom landet som på de intemationella markna­derna, liksom osäkerheten rörande utvecklingen av kurserna för olika va­lutor, har gjort del omöjligt all framlägga någon lillföriltilg beräkning som kan utgöra underiag för en bedömning av siatens kostnader 1 framtiden.

I likhet med utredningen finner jag det inle möjligt att bedöma statens kostnader för de båda systemen. 1 sammanhanget bör påpekas alt rådande, förhållandevis höga, inhemska räntenivå kan komma atl ändras. En even­tuell framtida sänkning av den Inhemska räntenivån medför all företagens konkurrenssituation i fråga om exportkrediter förbättras. En sådan ut­veckling i kombination med en stark kursutveckling för den svenska kro-

Prop. 1977/78:155

79

nan skulle minska statens kostnader och del nu föreslagna ränte- och kurs­riskåtagandet kan begränsas i motsvarande utsträckning.

Med tanke på all statens kostnader inle låter sig bedömas är det av slor vikt atl de statsfinansiella effektema av systemen blir föremål för en löpan­de uppföljning. Detta motiveras också av hänsynen lill del samhällsekono­miska lägel överhuvudtaget. De statliga åtgärder som nu föreslås är flexib­la dels med avseende på finansieringsform, dels vad gäller omfattningen av de statliga insatsema, varför de smidigt bör kunna anpassas till utveckling­en. Som jag tidigare framhållit bör del få ankomma på regeringen atl beslu­ta om sådana åtgärder som syftar till atl hålla siatens åtaganden Inom rimli­ga gränser.

8.2.7 Övergångsbestämmelser

Utredningen förordar all de framlagda förslagen skall träda ikraft fr. o. m. den I juli 1978. Med hänvisning lill all förslagen kommer atl inne­bära avsevärt bättre möjligheter all finansiera exportkrediter, framhåller bl.a. Svenska bankföreningen, Sveriges exportråd och Sveriges industri­förbund m. fl. organisationer att man kan fömtse alt många företag kom­mer att sträva efter att uppskjuta kontraktstecknandet till efter denna tid­punkt. För alt undvika sådana förskjutningar 1 exportaktivilelema föreslås att de nya bestämmelsema blir tillämpliga även på avtal som har ingåtts ti­digare. Från dessa remissinstansers sida förordas sålunda att den nya la­gen om exportkreditstöd, liksom de föreslagna refinansieringsmöjlig-hetema hos SEK, bör få gälla exportkreditkonlrakt ingångna tidigast da­gen efter det alt regeringens förslag 1 dessa frågor föreläggs riksdagen.

För min del anserjag all förelagen snarast bör ges möjlighet all utnyttja de föreslagna systemen. Såvitt gäller möjligheten all tidigarelägga ikraft­trädandet för den nya lagen om exporlkreditstöd hänvisar jag till vad che­fen för budgeldepartemenlet senare kommer all anföra i frågan. Vad avser lämplig tidpunkt för SEK-systemets ikraftträdande talar bl.a. praktiska skäl för alt den föreslagna tidpunkten bör gälla. Jag har emellertid under hand inhämtat atl SEK fr.o.m. tidpunkten för propositionens avlämnan­de, under förbehåll för all riksdagen godkänner regeringens förslag, är be­rett alt lämna företag och banker förhandsbesked om till vilka kreditvillkor dessa senare kan räkna med för all få exportkrediter refinansierade.

8.3 Vissa reformer i exportkreditgarantiverksamheten

Efterfrågan på exportkreditgaranlier har under senare år ökat betydligt. En anledning tlU denna ökning är, som jag tidigare redovisat, all krediter och kreditvillkor kommit all spela en allt större roll i den internationella handeln,

EKN:s garantiåtaganden uppgick vid budgetårets slut år 1973 till 8 100 milj. kr. Vid samma lid två år senare hade åtagandena ökat till 21 300 milj.

Prop. 1977/78:155

80

kr. Ökningen fortsatle till 27000 milj. kr. år 1977. Per den 31 januari 1978 uppgick de totala åtagandena till 33400 milj. kr.

När en ansökan om exportkredilgaranll behandlas av EKN och nämn­den finner atl exportlransaktionen uppfyller de krav som ställs utfärdar nämnden en garanliutfäslelse. Denna utfästelse innebär ett bindande löfte från nämnden atl lämna garanti på vissa villkor som anges i utfästelsen om den berörda exportlransaktionen kommer lill stånd. När sedan exportavtal sluts övergår utfästelsen 1 en garantiförbindelse. Per den 31 januari 1978 uppgick volymen utestående garantiulfästelser till 21600 milj. kr., medan förbindelsema uppgick till 11 800 milj. kr.

Efterfrågan på garanti i samband med exportkredit har inte bara ökat vo­lymmässigt vad avser antalet exportaffärer som blivit föremål för garanti ulan även genom atl de enskilda affärerna blivit allt större. Dessutom har nya typer av garantier av olika orsaker kommit all efterfrågas.

EKN har i skrivelse lill regeringen den 2 februari 1978 föreslagit vissa re­former i garantiverksamheten. I skrivelsen återfinns bl.a. förslag om atl EKN skall kunna medge garanti avseende risker i samband med ställande av säkerheter, s.k. "bonds". Vidare föreslås en utvidgning av riskbeskriv­ningen 1 EKN:s allmänna villkor och en höjning av garantiprocentsalsen för bank-lill-bank krediter från 90% till 95 %.

EKN konstaterar att vid vissa exportaffärer kräver köparen atl exportö­ren skall ställa säkerhet för sina åtaganden eller för köparens betalningar i samband med affären. Köparens krav motiveras 1 första hand av en önskan att säkra sig emot förluster p.g.a. atl exportören av en eller annan anled­ning inle kan fullgöra sina förpliktelser. Som exempel på sådana förluster kan nämnas kostnader eller uteblivna intäkter till följd av atl leveranser försenas eller byggnadsarbeten avbryts på grund av fel eller försummelse från exportörens sida. Köparen ställer i allmänhet i dessa fall krav på sä­kerhet i form av garanti från l.ex. bank eller försäkringsbolag. En sådan garanti går internationellt under benämningen "bond". Normall betingar sig garantiutställaren i sin tur regressrätt gentemot exportören. En bond är vanligen så konstruerad all köparen endasl får tillgång lill del som säkerhet ställda beloppet efler det alt del kunnat bevisas alt exportören genom fel eller försummelse misskött sina åtaganden. Vid flera av de myckel stora exportaffärer som aktualiserats på senare tid har köparen emellertid krävt, och även erhållit, s.k. ovillkoriiga säkerheter, "on demand bonds". Om en ovillkorlig bankgaranti har ställts ut kan köparen, närhelst han så öns­kar, lyfta det garanterade beloppet hos sin bank vare sig del dessförinnan påvisats alt exportören gjort något fel eller inle.

EKN framhåller dock all ytterst få fall hittills har förekommit då köpa­ren har krävt betalning under en bankgaranti som utfärdats som säkerhet för exportörens åtaganden utan all ha vägande skäl för sill krav. Men för det fall detta skulle inträffa blir effektema mycket kännbara för exportören och för dennes bank, eftersom det i enskilda affärer kan röra sig om stora

Prop. 1977/78:155

81

belopp. Som EKN betonar, kan köparen nämligen, om han så önskar, från en dag till nästa lyfta hela det som säkerhet ställda beloppet. Om exportö­rens bank då har ställt ovillkorlig säkerhet, är banken skyldig att omgående till köparens bank utbetala del belopp köparen önskar lyfta. Banken torde därefter utnyttja sin regressrätt gentemot exportören för alt återvinna del utbetalade beloppet.

Exportörens problem är, enligl EKN, inte det faktum att effekterna kan bli myckel kännbara om köparen otillbörligt utnyttjar ett som säkerhet ställt belopp. En påtaglig belastning är även atl exportören under den pe­riod som säkerheten är utestående i sin lur måste ställa säkerhet (molga-ranli) lill den bank eller annat organ som utfärdat garanti gentemot köpa­ren. Sådana motgarantier belastar exportföretagets balansräkning och där­med dess kreditvärdighel. Motgarantier kan även ges i form av all varullk-vider sätts in på spärrat konto hos banken, vilket medför alt förelaget inte fritt kan förfoga över dessa medel så länge säkerheten är uteslående.

Förutom belastningen på exportförlaget och risken för otillbörligt ut­nyttjande tillkommer, även för säkerheter, den kommersiella och politiska risk som är vid handen vid alla fordringar på köpare i ullandel,

Exporlkreditnämnden framhåller i sin skrivelse all gällande riktlinjer för nämndens garantiverksamhet medger utställande av garantier mot otlUbör-llgl utnyttjande av säkerheter vid svensk export. En fömtsättning härför är all säkerheterna avser förpliktelser som uppkommil eller betalningar som erhållits enligt ingångna avtal. Jag noterar med tillfredsställelse all nämn­den med slöd av erhållna bemyndiganden 1 fortsättningen avser ställa ga­rantier mot otillbörligt utnyttjande av säkerheter som ställts för fullgöran­de av arbele eller leverans enligl avtal (s. k. "performance bonds"), för be­talning i samband med order (s.k. "advance payment bonds"), för betal­ning under tiden för arbetets eller leveransens fullgörande (s, k. "progress payments bonds"), saml för betalning som egentligen skulle erläggas efter fullgörandet av arbetet eller leveransen men som erlägges tidigare (s. k. "relenlion payment bonds"). Samtliga nu nämnda former av säkerheter ställs när ett avtal mellan köpare och säljare kommit till stånd. Det möter därför inga principiella hinder för EKN att ställa garanti mot olillböriigt ut­nyttjande av sådana säkerheter.

En annan vanlig typ av säkerhet avser fullföljande av anbud (s.k. "bid bonds"). När sådan säkerhet ställs finns däremot inget avtal mellan köpare och säljare som reglerar de rättsliga förpliktelserna dem emellan. Efiersom täckning av risker vid bid bonds således skulle innebära garantigivning av annan typ än den som angivits i statsmakternas bemyndiganden och rikt­linjer för EKN kräver sådan garantigivning särskilt bemyndigande. Bid bonds förekommer i regel vid myckel slora projekt och utgör då ofta ett krav för atl en exportör skall kunna delta i anbudsgivningen om ett projekt. I ell flertal av våra konkurrentländer finns möjlighet för exportföretagen alt erhålla statlig garanti mot otillbörligt utnyttjande av bid bonds. Samtll-

6 Riksdagen 1977178. 1 saml. Nr 155

Prop. 1977/78:155

82

ga remissinstanser som behandlat frågan har tillstyrkt atl även EKN ges möjlighet utställa garanti mot olillböriigt utnyttjande av sådana säkerheter. För min egen del anser jag del väsentiigt all underiätta för förelagen alt lämna anbud även vid sådana projekt där köparen kräver bid bonds. Jag förordar därför att riktlinjema för EKN:s verksamhet utvidgas så att det blir möjligt för nämnden att medge garanti mot otillbörligt utnyttjande av bid bonds.

För samtliga former av garantier mot otillbörligt utnyttjande av säkerhe­ter avser EKN betinga sig premieavgift. Det ankommer på EKN alt fast­ställa premiens storlek. EKN:s normala principer vad gäller bedömning av risken på köparen och köparlandet, liksom vad gäller garantins täcknings­grad bör enligt min mening gälla även för de nya garantiema.

Risken för skadefall på dessa garantier är svår all uppskatta. Erfarenhe­ter från andra länder visar att skadefall är sällsynta. När skadefall uppkom­mer kan del emellertid röra sig om stora belopp. EKN har ifrågasatt om del därför inle vore lämpligt alt ett särskilt belopp reserverades för garanti­givning avseende säkerheter inom den av riksdagen medgivna ramen för statens garantiansvar för exportkredit.

Jag anser det rimligt atl garanti avseende säkerhet skall kunna utfärdas i samtliga fall då den underliggande exportaffären uppfyller EKN:s krav för erhållande av vanlig exportkredilgaranll. Jag finner del emellertid inte nödvändigt att reservera en särskild ram för denna garantigivning och an­ser att EKN på sedvanligt sätt bör avräkna utfästelser och förbindelser mot den ram som inte avser garantigivning på särskilt gynnsamma villkor vid export av betydelse för u-ländernas ekonomiska utveckling.

En garantigivning avseende otillbörligt utnyttjande av säkerheter inne­fattar mycket speciella risker. Vid skadefall kan slora belopp komma atl behöva utbetalas. Mot denna bakgmnd anserjag inle att de reserver som hittills byggts upp inom ramen för EKN:s normala exportkredilgarantigiv­ning eller dess u-garantlgivning skall belastas av utbetalningar p. g. a. ska­defall inom den nu aktueUa garantigivningen. Efler samråd med chefen för budgetdepartementet föreslår jag atl sådana skadefall slutligt bör regleras genom all medel anvisas under anslaget på sextonde huvudtiteln för bestri­dande av ofömtsedda utgifter, i den mån de för detta ändamål uppbyggda premiereserverna hos EKN ej är till fyllest.

I remissvar från näringslivets och affärsbankernas sida har framförts önskemål om alt EKN även skulle ges möjlighet alt lämna s. k. motgaranll direkt lill bank eller försäkringsbolag som för en exportörs räkning ställer säkerhet till köparen. Skillnaden mellan all låta EKN medge garanti mot otillbörligt utnyttjande av säkerheter som jag tidigare förordat, och att be­myndiga EKN alt ställa motgaranll direkt till bank eller försäkringsbolag anser nämnden vara av slor principiell betydelse, I del förstnämnda fallet läcker EKN:s garanti risker avseende köparens och köparlandels möjlig­het och förmåga atl uppfyUa sina förpliktelser. I det sistnämnda fallet där-

Prop. 1977/78:155

83

emot skulle även risken för att exportören ej fullgör vad som på honom an­kommer Inkluderas i riskläckningen. EKN:s verksamhet har hittills enligt statsmakternas beslut endasl i begränsad utsträckning omfattat de risker som avser exportörens eget handlande.

Denna skillnad mellan motgarantier och andra former av garantier mot otillböriigt utnyttjande av säkerheter anser även jag vara av slor principiell betydelse. EKN har i sin skrivelse berört frågan om motgarantier och an­mält atl man påbörjat ell utredningsarbete om delta. Jag finner del positivt alt EKN redan uppmärksammat problemet och ulgår ifrån att nämnden skyndsamt redovisar resultatet av sin utredning till regeringen.

EKN har i sin skrivelse även behandlat frågan om en ändring av riskbe­skrivningen i nämndens allmänna villkor. Inom nämnden pågår en översyn av de allmänna villkoren för exporlkreditgaranllglvning, i en strävan att inom ramen för ett rimligt garantiansvar för staten tillgodose motiverade önskemål från näringslivets sida. Nämnden har som ledning för sitt arbete jämfört de hittillsvarande allmänna villkoren med motsvarande bestäm­melser i andra länders exportkredilgarantisystem, och har då funnit vissa skillnader vad gäller riskbeskrivningen. Nämnden anser att det svenska systemet för beskrivning av de risker som läcks av nämndens garantier kan förbättras. Del största problemet gäller enligt nämnden skadefall 1 samband med naturkatastrofer och politiska risker. Idag täcker EKN:s ga­rantier ej skadefall förorsakade av naturhändelser, men gränsdragnings­problemen kan vara svåra om t.ex. ett land 1 samband med en naturkata­strof drabbas av ekonomiska svårigheter och på grund därav vidtar extra­ordinära åtgärder som påverkar betalningarna till utlandet.

Jag finner det önskvärt atl nämndens tillämpningsregler skall vara så klara och entydiga som möjligt. En exporlkredilgaranlis värde vid refinan­siering av exportkrediter ökar också om dess omfattning är klart definie­rad.

Idag refinansierar sig många svenska exportföretag på de internationella kreditmarknaderna, och det vore, enligl EKN:s uppfattning, därför värde­fullt om de svenska garantierna läckte samma riskområde som är normalt för andra länders garantier. Delta skulle undanröja den tveksamhet som f. n. finns hos vissa långivare om värdet av de svenska garantierna. Därtill kommerati EKN:s samarbete med garanlilnslilul i andra länder skulle un­derlättas. Detta samarbete är särskilt betydelsefullt när exportleveranser från flera länder ingår i samma projekt. Jag finner del därför angelägel atl EKN snarast slutför del påbörjade arbetet med en revidering av riskbe­skrivningen i de allmänna villkoren.

Beträffande skadefall på grund av naturhändelser tillstyrkerjag EKN:s förslag att dessa forlsällningsvis skall omfattas av nämndens garantier. Detta skulle undanröja de gränsdragningsproblem som nu kan uppkomma när en köpares belalningssiluatlon drastiskt försämras p. g. a. atl en natur­katastrof inträffar i köpariandel. Den ytteriigare risklagning från statens si-

Prop. 1977/78:155

84

da som skulle bli följden av en sådan utvidgning av riskbeskrivningen be­dömer jag vara mycket liten. Åtgärden är snarast ägnad all skapa klarhet i omfattningen av det statliga åtagandet. Delsamma gäller enligl min mening EKN:s förslag att införa en generalklausul som innebär atl nuvarande täckning av s.k. politiska risker vidgas utan närmare precisering av för­lustbringande händelser. Jag anser att det ej går alt uttömmande definiera de olika händelser och företeelser som skulle kunna ingå i en uppräkning av olika politiska risker och instämmer därför i nämndens bedömning atl problemet bäst löses medelst införande av en generalklausul av typen "force majeure".

EKN har påpekat all det i vissa länder finns möjlighet för exportören alt försäkra sig mot åtgärder vidtagna av del egna landels myndigheter. EKN anser del dock vara diskutabelt att erbjuda svenska exportörer statlig för­säkring mot förlust förorsakad av svensk myndighets beslul eller åtgärd. Jag finner liksom EKN alt denna fråga ej faller inom nämndens verksam­hetsområde.

EKN har vidare tagit upp frågan om en höjning av garantiprocentsalsen för garanti avseende bank-till-bank kredit. En allt större del av svenska fö­relags exportkredilgivning sker i form av alt exportörens bank lämnar ell lån motsvarande kredilandelen av en exportaffär till köparens bank, alter­nativt direkt lill köparen. Detta förfarande innebär all den svenske expor­tören får kontant betalt vid leverans av vara eller tjänst, och transaktionen är därför ur dennes synvinkel atl jämställa med en kontanlaffär. Den ex­portkredit som köparen betingar sig belastar således inle exportföretagets balansräkning.

Erfarenhetsmässigt har det kunnat konstateras atl krediter mellan långi­vande bank och länlagande bank normall är förenade med mindre risker än andra exportkrediter. En orsak till detta är atl ell lands miernallonella kre­ditvärdighel i slor utsträckning är beroende av all dess banker sköter sina åtaganden gentemot sina motparter utomlands. Huruvida bankerna är stat­liga eller privata är av mindre betydelse i sammanhanget.

Med hänsyn härtill föreslår EKN en höjning av garantitäckningen för bank-liU-bank krediter, medan bank-till-köpare krediter även fortsätt­ningsvis avses bli likställda med krediter som exportören själv lämnar.

Nämnden har hittills medgivit upp till 90 % täckningsgrad för långivarga­rantier. Denna maximlprocenlsats har tillämpats både för kommersiella och icke-kommersiella risker. I utlandet är det relativt vanligt att 95 % läckning lämnas under långlvargarantl, och 1 vissa fall förekommer läck­ning ända upp lill 100%. Den höga riskläckningen är normall förenad med krav på att den egna banken skall bära viss del av självrisken eller med långtgående statlig kontroll över kreditgivningen. Svenska banker har länge krävt atl garantiprocentsalsen för långivargarantier generellt skulle höjas till 100%. Vid remissbehandlingen av EKN:s skrivelse har såväl Svenska bankföreningen som Sveriges Industriförbund m.fl. organisatio-

Prop. 1977/78:155

85

ner upprepat önskemålet om 100% risktäckning för icke-kommerslella ris­ker.

Under förutsättning alt riksdagen inte har något atl Invända emot all EKN vidtar de ändringar av riskbeskrivningen i nämndens allmänna vill­kor som jag redogjort för tidigare kan det förmodas all bankema i forlsäll­ningen endasl undantagsvis kommer att ansöka om kommersiell risktäck­ning vid bank-till-bank krediter. Mot denna bakgrund torde därför ingen anledning finnas för en höjning av täckningsgraden för kommersiella risker vid bank-till-bank krediter.

Vad beträffar de icke-kommersiella riskerna ställer jag mig tveksam till en höjning av täckningsgraden till 100% eftersom det skulle innebära all självriskmomenlel såväl hos exportören som hos banken helt försvinner. Ett bibehållande av en självrisk på minst 5 % utgör en väsentiig förbättring 1 förhåUande till nuläget, samtidigt som en sådan självrisk ej kan anses vara alltför betungande. Jag förordar därför all den maximala garantiprocent­salsen för icke-kommerslella risker vid bank-lill-bank krediter höjs till 95%.

8.4 Ökning av ramen för exportkreditgaranti

Som jag tidigare redovisat har efterfrågan på exportkreditgaranlier ökal betydligt under senare år. För all kunna möta denna stigande efterfrågan har totalramen för den ställiga exporlkreditgaranliglvningen successivt vidgats. Ramen ökades senast under 1976/77 års riksmöte, då maximibe­loppet för statens betalningsansvar höjdes lill nu gällande 35 000 milj. kr. Av del totala rambeloppel har reserverats ett särskilt belopp för garantier på särskilt gynnsamma villkor vid export av betydelse för u-ländernas eko­nomiska utveckling, s. k. u-garantler. Även denna särskilda u-garanliram har successivt vidgats. Är 1973 ökades beloppet med 200 milj. kr. till 1 000 milj. kr. Ell år senare fördubblades rambeloppet lill 2000 milj. kr., och un­der åren 1975 och 1976 ökades ramen med 2 000 milj. kr. vardera året. U-garantiramen uppgår således nu lill 6000 milj. kr. Hela del för u-garanlier avsedda beloppet har av regeringen ställts till EKN:s förfogande.

EKN har i en framställning till regeringen den 2 mars 1978 aktualiserat en höjning av ramen. Nämnden konstaterar alt åtagandena i fråga om u-garantler har ökal betydligt snabbare än nämndens övriga garantigiv­ning. Volymen utestående u-garantiförblndelser ökade med 81% under verksamhetsåret 1976/77 och med 6% under de sju månaderna fram lill slutet av januari 1978. Utfästelserna ökade under motsvarande tidsperiod med 43% respektive 80%. Utmärkande för nu utestående u-garanliulfäs-lelser är alt de till sin huvudsakliga del hänför sig till slora exportaffarer med garanlibelopp överstigande 100 milj. kr.

EKN framhåller all efiersom garantiulfästelser avräknas mot ramen med endast 50% av sitt belopp, medan garantiförbindelser avräknas med

Prop. 1977/78:155

86

100%, så skulle utnyttjandet av endast ell fåtal av nu uteslående utfästel­ser medföra alt det kvarstående rambeloppet minskar myckel snabbi. Nämnden påpekar vidare all den fortgående efterfrågan på nya u-garantler ytterligare ökar risken för atl kvarstående rambelopp inom kort kan visa sig vara otillräckligt.

EKN pekar, som tidigare framhållits, på atl nämndens åtaganden under u-garanlisyslemel ökat betydligt snabbare än dess åtaganden vad avser ga­rantigivning på normala affärsmässiga grunder, s. k. normalgarantier. Som förklaring till detla förhållande anför EKN att en fortgående koncentration av riskema under normalgarantisystemet lill ett fåtal länder lett till atl nämnden tvingats iaktta restrikllviiel vid beviljandet av normalgaranlier för nya affärer på dessa länder. I de fall där del rört sig om u-länder och den planerade exporten av u-landet har bedömts ha en ulvecklingsfrämjan-de effekt har nämnden ansett del motiverat atl bevilja exporlkredltgaranti inom ramen för u-garanllsystemel.

Delta har lett till en icke obetydlig koncentration av EKN;s risktagande under u-garanlisyslemet, och 60% av nämndens åtaganden under detla system avser nu exportaffärer till endasl 5 länder.

Nämnden betonar också atl det för många u-länder torde vara av slort intresse all kunna placera beställningar avseende ulvecklingsfrämjande projekt hos svenska företag, förutsatt att dessa är konkurrenskraftiga be­träffande pris och kvalitet. Detta motiverar enligt nämnden ett fortsatt be­viljande av u-garantler för export även till sådana u-länder där tidigare gjorda åtaganden är av den storleksordningen alt ytteriigare normalgaran-tigivning ej längre kan komma 1 fråga.

Nämnden har bedömt att de 6 000 milj. kr. som för närvarande utgör maximibelopp för statens betalningsansvar för u-garanli ej är tillfyllest för att möta efterfrågan på sådana exportkreditgarantier. Enligt gällande av­räkningsförfarande uppgår den icke utnyttjade delen av ramen för u-garan-tigivning till 2000 milj. kr. Nämnden bedömer atl detta belopp i viss mån är illusoriskt med tanke på att den överväldigande delen redan givna utfästel­ser under u-garanllsystemel avser exportaffärer med ett garantibelopp översiigande 100 milj. kr. Skulle en eller annan utfästelse komma att ut­nyttjas skulle det kvarstående rambeloppet snart vara ianspråklagel. EKN föreslår därför att maximibeloppet för u-garantigivning höjs lill 11 000 milj. kr.

Samtliga remissinstanser tillstyrker en sådan höjning. För egen del anser jag atl EKN bör ha möjlighet att möta denna ökade efterfrågan på sådana garantier och förordar därför all rambeloppet höjs med 5 000 milj. kr. till 11 000 milj. kr. Det av riksdagen medgivna totala beloppet för statens an­svar för exportkredit skulle sålunda höjas till 40000 milj. kr.

EKN anger i sin skrivelse att nämndens ställningstagande lill höjning av ramen för u-garanligivning endast innefattar en bedömning av behovet av utrymme för fortsalt u-garantlgivnlng under den tid som är överblickbar.

Prop. 1977/78:155

87

men att ställningstagandet inte avser u-garanllsystemets konstruktion i öv­rigt. SIDA har i sitt remissvar påmint om sina tidigare förslag om alt risk-täckning över statsbudgeten skall ske på annal sätt än genom belastning av biståndsanslaget. Regeringen har i proposition (1977/78:135) om riktiinjer för internationellt utvecklingssamarbete m. m. föreslagU atl riskläckningen för eventuella definitiva skadefall 1 stället läggs på sextonde huvudtiteln, oförutsedda utgifter.

Jag delar EKN:s uppfattning att garantigivningen på särskilt gynnsamma villkor vid export av betydelse för u-ländernas ekonomiska utveckling bör fortsätta enligt gällande principer, och finner därför inle anledning att här nu ändra systemels principiella utformning.

9   Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemstäUer jag all regeringen föreslår riksdagen atl

1.

godkänna de riktlinjer för lämnande av exportkrediter som jag har förordat,

2.

godkänna de riktlinjer för garantigivning vid export som jag har förordat,

3.

godkänna de riktlinjer för garantigivning avseende säkerheter vid export som jag har förordat,

4.

medge att staten åtar sig betalningsansvar i form av stalsgaranti för exportkredit tiU ell belopp av högst 40000000000 kronor, varav 11 000000000 kronor reserveras för garantigivning på sär­skilt gynnsamma villkor vid export av betydelse för u-ländemas ekonomiska utveckling.

Prop. 1977/78:155

Bilaga 2

Utdrag

BUDGETDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-04-06

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om exportkreditfinansiering, m.m. såvitt avser budgetdepartementets verksamhetsområde

1    Inledning

År 1973 infördes bestämmelser om avdrag vid inkomsttaxeringen för vissa exporlkredllkostnader. Lagstiftningen innebar all företag som expor­terar kapitalvaror kan få exporlkreditstöd i form av ell extra avdrag vid in­komsttaxeringen för viss del av den räntekostnad som uppkommer när fö­retagel refinansierar exportkredit hos bank eller annal kreditinstitut. I för­arbetena till lagstiftningen underströks att kraven på gynnsamma villkor vid exportkreditgivningen hade ökal och alt statligt slöd för denna form av kreditgivning hade Införts i flera länder. Del ansågs alt utvecklingen tvingade Sverige att genom ett särskilt exporlkreditstöd skydda vitala ex­portintressen och säkerställa all de svenska företagens konkurrensläge vid kapltalvamexport inle försämrades i förhållande lill andra länders företag. De tekniska ändringar i reglerna om exportkredilstöd som senare genom­förts har inle påverkat systemets principiella utformning.

I skilda sammanhang hargjorts gällande all nuvarande exportkredilstöd är oliUräckligl. Man har framhållit att avdragsreglema inte löser de pro­blem med ränte- och kursrisker som företagen ofla ställs inför vid refinan­siering av exportkrediter. Vidare har undersirukits att stödet kan utnyttjas effektivi endasl av förelag som redovisar vinst under hela den ifrågavaran­de kredilperioden.

Exportkredilulredningen (H 1977: 01) har i betänkandet (Ds H 1978: 1) Exportkreditfinansiering föreslagit att ett helt nytt exportkredilstöd skall tillämpas under en treårsperiod. Del föreslagna nya slödel, som skall för­medlas av AB Svensk Exportkredit, avses Innebära alt förelagen får möj­lighet all refinansiera exportkrediter till fasta och konkurrenskraftiga rän­tor samlidigt som staten svarar för kursriskerna. Enligt utredningens be­dömning kommer det nya systemet i väsentliga avseenden att täcka ex­portföretagens refinansieringsbehov. Utredningen påpekar dock samlidigt all del för företag med utpräglat internationell inriktning är angeläget alt även i fortsättningen kunna välja mellan olika finansieringsalternativ. Så-

Prop. 1977/78:155

89

dana företag bör enligl utredningen få möjlighet alt inom ramen för ett ex­portkreditsystem finna flexibla och för varje exporllillfälle lämpliga finan­sieringslösningar, t. ex. genom utländska bankförbindelser. För all förela­gen även 1 fortsättningen skall ha denna möjlighet föreslår utredningen all det befintliga exportkreditstödel förlängs lill utgången av år 1981 i modifie­rad form. Förslaget 1 denna del Innebär alt nuvarande regler om avdrag kompletteras med ett bidrag till sådana företag som inle har tillräckligt vinslunderiag för atl kunna utnyttja avdraget.

Bland remissinstansema råder slor enighet om atl ell nytt exportkredil­stöd bör Införas. Med ell par undanlag delar remissinstanserna också upp­fattningen att man vid sidan av del nya systemet bör ha ett kombinerat av­drags- och bidragssystem.

Chefen för handelsdepartementet har tidigare denna dag dragit upp rikt­linjerna för utformningen av exportkreditstödel. Han har förordat dels alt utredningens förslag läggs till grund för ett nytt system för statsunderstödd exportkreditfinansiering, det s. k. SEK-systemet, som blir tillämpligt un­der en treårsperiod, räknat fr. o. m. den I juli 1978, dels all man vid sidan av del nya systemet behåller nuvarande exportkreditstöd i modifierad form och förlänger det lill utgången av år 1981. Jag ansluter mig till delta ställningstagande. Del är således önskvärt atl de exportförelag som av oli­ka skäl vill ordna sin exportkreditflnansiering på annat sätl än genom SEK-systemet har tillgång lill en alternativ stödform. Nuvarande slöd fyl­ler i huvudsak delta behov. En väsentlig brist är dock atl förelagens möj­ligheter alt utnyttja stödet är beroende av deras vinslsitualion. För att i fortsättningen undvika denna olägenhet bör man - samtidigt som man för­länger stödet - komplettera del med ett bidrag som ulgår när förelagen in­te kan utnyttja avdraget. Även 1 vissa andra avseenden bör reglerna ändras och kompletteras. I del följande kommer jag atl diskutera hur avdrags- och bidragsreglerna i detalj bör utformas. Dessförinnan lar jag dock upp vissa grundläggande frågor om hur dessa regler bör samordnas med SEK-syste­met.

2    Samordning mellan avdrags- och bidragssystemet och SEK-systemet

När del gäller all samordna avdrags- och bidragssystemet med SEK-systemel uppkommer två huvudfrågor. För del första måste man ta ställ­ning till om de båda systemen skall kunna användas samtidigt för en och samma exportaffär eller om avdrags- och bidragssystemet skall reserveras för de fall då SEK-systemet Inte alls utnyttjas. För del andra måste avgö­ras i vilken mån de villkor som uppställs för stöd enligl SEK-systemet bör överföras lill avdrags- och bidragssystemet.

Vad först gäller frågan om möjligheterna all tillämpa de båda systemen

Prop. 1977/78:155

90

samtidigt har såväl utredningen som remissinstansema utgått ifrån all av­drag och bidrag inle skall komma i fråga beträffande viss del av en export­kredit under den tid då denna kreditdel refinansieras med hjälp av SEK-systemet. Även enligl min uppfattning måste utgångspunkten vara atl en­dast en stödform under en given tidsperiod skall få utnyttjas för en be­stämd del av en exportkredit. Har SEK-finanslering en gång erhållits för viss bestämd kredlldel, bör vidare gälla alt denna kreditdel i fortsättningen är utesluten från stöd i form av avdrag och bidrag även om SEK-finansie-ringen sedermera skulle upphöra. En mer tveksam fråga är om de båda stödformerna skall kunna utnyttjas samtidigt för olika delar av en och sam­ma exportkredit. Utredningens förslag innebär på denna punkt atl avdrag och bidrag inte alls skall få komma 1 fråga för viss exportaffär om krediten till någon del har refinanslerals med hjälp av SEK-systemet. Några remiss­instanser har framhållit all del vid finansiering av ell större exportprojekl i många fall kan vara ändamålsenligt atl refinansiera en del av exportkredi­ten enligt SEK-systemet och en annan del på annal sätl, t. ex. genom en af­färsbank. De har ansett att stöd enligl avdrags- och bidragssystemet i såda­na fall bör kunna ulgå för den kredlldel som inle refinansieras hos SEK. I likhet med chefen för handelsdepartementet delar jag denna uppfattning. Del är önskvärt all exportföretagen får möjlighet att med bibehållen räll till exportkreditstöd välja de finansieringsformer som i varie särskilt fall fram­står som mest ändamålsenliga. Det föreligger inte något tekniskt hinder mot all tillämpa de båda stödsystemen samtidigt för olika delar av en och samma exportkredit. Jag föreslår därför atl avdrag eller bidrag skall kunna utgå för viss del av en exportkredit även om en annan del av krediten refi­nansieras enligl SEK-systemet.

När del sedan gäller de villkor och begränsningar som skall tillämpas i de båda systemen vill jag först i korthet erinra om vad som avses gälla en­ligt SEK-systemet. Avsikten är atl villkoren för stöd enligl delta syslem skall bestämmas av regeringen och all de tills vidare skall ansluta till de riktlinjer som anges i den s. k. consensus-överenskommelsen. Till den i överenskommelsen angivna minlmlränlan kommer dock s. k räntemarginal och ett ränlepåslag vid lån 1 svenska kronor. Vidare kommer atl fordras all exporlaffären och villkoren 1 exportkreditavtalet uppfyller de krav som ex­portkreditnämnden (EKN) tillämpar vid sin garantigivning. Vissa begräns­ningar kommer dessutom att göras med hänsyn bl.a. till köparländerna. Slutligen bör nämnas att s.k. löflesprovlsion kommer att tas ut inom SEK-systemet.

Frågan är alltså i vilken mån dessa och liknande villkor och begränsning­ar bör föras över lill avdrags- och bidragssystemet. Utgångspunkten måste vara all SEK-finansierlngen 1 fortsättningen skall utgöra huvudalternativet och atl exportföretagen skaU falla tillbaka på avdrags- och bidragssystemet främst i de fall då en finansiering utanför SEK av särskilda skäl är mer än­damålsenlig. Avdrags- och bidragssystemet bör då inle få en sådan ulform-

Prop. 1977/78:155

91

ning atl exportföretagens efterfrågan i inte avsedd omfattning styrs över lill detla syslem.

Som jag nämnt kommer man inom SEK-systemet all fordra all exportaf­fären och exporlkredilvillkoren uppfyller de krav som tillämpas vid EKN:s garantigivning. Motsvarande bör då gälla i fråga om avdrags- och bidragssystemet. De inlemalionellt tillämpade normer som EKN följer bör vara avgörande t. ex. när del gäller atl la stäUning till frågor som rör kredit­tidens längd, behandlingen av s. k. lokala kostnader och möjligheterna att få stöd för leverans av reservdelar, förbrukningsmaterial m. m. I enlighet med vad som gäller beträffande EKN:s garantier för kommersiella risker bör slöd inie medges för leveranser lill förelag med vilka exportföretaget har ekonomisk intressegemenskap. Avdrags- och bidragssystemet bör vidare överensstämma med SEK-systemet såvitt gäller slödels avgräns­ning med hänsyn lill exportmarknaderna. Häri ligger all restriktivitet skall iakttas såvitt avser export till flertalet industriländer.

Även på en annan viktig punkt bör det föreligga överensstämmelse mel­lan avdrags- och bidragssystemet och SEK-systemel. Jag syftar på de vill­kor och begränsningar som regeringen kan föreskriva med hänsyn till con­sensus-överenskommelsen och liknande internationellt tillämpade riktlin­jer. Beträffande tUlkomsten och förlängningen av consensus-överenskom­melsen och villkorens InnehåU hänvisar jag till vad chefen för handelsde­partementet har anfört. Jag vill bara erinra om att överenskommelsen inne­fattar riktlinjer för begränsning av statligt stöd för exportkrediter som har en löptid av två år eller mer. Del föreskrivs all refinansieringsränlorna inte med hjälp av statligt slöd får nedbringas under vissa miniminivåer. Vidare ges föreskrifter om maximal kredittid i olika fall och om minsta storlek av den kontanta delen av köpeskillingen vid exportaffarer. De begränsningar som föreskrivs i consensus-överenskommelsen iakttas redan vid tillämp­ningen av nuvarande avdragsregler. Som chefen för handelsdepartementet har anfört bör detta också ske inom SEK-systemet och vid tillämpningen av del modifierade avdrags- och bidragssystemet. Jag återkommer senare till hur begränsningen praktiskt bör genomföras inom det sistnämnda systemet.

Vad jag hittills har anfört Innebär således en relativt långt gående an­passning av avdrags- och bidragssystemet lill de normer som skall tilläm­pas inom SEK-systemet. Det är dock varken nödvändigt eller ens möjligt att i alla enskildheter uppnå full överensstämmelse mellan de båda syste­men. Sålunda är det inledningsvis inte nödvändigt all 1 avdrags- och bi­dragssystemet göra någon differentiering av stödet med hänsyn till låneva-lulan eller atl införa någon motsvarighet till den s. k. räntemarginalen inom SEK-systemet eller till den löflesprovlsion som kommer all las ut inom del systemet. Den extra kostnad som räntemarginal och provision ulgör för de förelag som utnyttjar SEK-systemel torde motsvaras av de fördelar som detta system erbjuder i form av bindande förhandsutfästelser som elimine-

Prop. 1977/78:155

92

rar ränte- och kursrisker. Regeringen bör emellertid, som chefen för han­delsdepartementet har förordat, kunna göra de anpassningar av villkoren som kan bli nödvändiga sedan närmare erfarenheter har vunnits av utveck­lingen.

3    Utformningen av avdrags- och bidragsreglerna

3.1 Inledning

Det nuvarande exportkreditstödel utgår 1 form av ett extra avdrag vid in­komsttaxeringen för vissa exportkreditkoslnader. Slödel är tidsbegränsat på så sätl alt del kan medges endast 1 fråga om exportkredilavlal som ingås senast den 31 december 1979. Reglerna Infördes år 1973 (prop. 1973: 126, SkU 1973:43, rskr 1973:255, SFS 1973:423) och fick sin nuvarande ut­formning genom lagsliflning hösten 1977 (prop. 1977/78:40 bilaga 3, SkU 1977/78: 19, rskr 1977/78: 111, SFS 1977: 1175).

Exportkreditstödel innebär f n. att exportföretagen under vissa förut­sättningar kan få - förutom sedvanligt omkoslnadsavdrag för refinansie­ringsräntan - även ett extra avdrag vid statlig och kommunal taxering för viss del av räntekostnaden. Avdraget motsvarar i princip skillnaden mellan den refinansieringsränta som företaget betalar och den ränta som företaget uppbär från köparen. Den ränteskillnad som berättigar till avdrag beräknas enligt den s. k. konlantmetoden, dvs. med hänsyn till de ränlebelopp som kontant har uppburits och betalats under beskattningsåret. Kan avdraget inte utnyttjas under det aktuella beskattningsåret får det förskjutas till se­nare år inom ramen för reglerna om föriustutjämning.

Utredningen har föreslagit att slödel förlängs till utgången av år 1981. Samtidigt har utredningen föreslagit vissa ändringar och kompletteringar. Konlantmetoden kan enligt utredningen leda till atl förelagen helt eller del­vis går miste om avdraget vid försening av räntebetalningarna. Vidare har utredningen understrukit alt företagen vid offertgivningen ofla har svårt all förutse om de kommer alt ha tillräckligt vinstutrymme för alt kunna utnytt­ja avdraget. För att komma till rätta med dessa ölägenheter föreslår utred­ningen dels att avdraget i fortsättningen skall beräknas enligt bokförings­mässiga grunder, dels all avdraget skall kompletteras med ell bidrag som ulgår 1 de fall då vlnstulrymme inte finns för att utnyttja avdraget. De re­missinstanser som har yttrat sig på dessa punkter har med få undantag till­styrkt uiredningens förslag. I några yttranden framförs dock önskemål om vissa ändringar och kompletteringar av de föreslagna reglema.

Jag har tidigare uttalat atl jag delar uppfattningen all avdraget bör för­längas och samlidigt kompletteras med ett bidrag. Jag anser också att ut­redningens förslag om övergång till beräkning enligl bokföringsmässiga grunder är välgrundat och bör genomföras. Den anpassning lill SEK-syste­met som jag har förordat och de synpunkter som har framförts under re-

Prop. 1977/78:155

93

missbehandlingen föranleder ytterligare ändringar och kompletteringar av nuvarande regler. Med hänsyn till de omfattande regeländringar som såle­des blir aktuella är det lämpligt all ta in reglerna om avdrag och bidrag 1 en ny lag om exportkredilstöd. Förslag till en sådan lag har utarbetats inom budgetdepartementet. När jag i det följande diskuterar reglemas utform­ning kommer jag att följa lagförslagets disposition. Jag kommer i del sam­manhanget också att ta upp vissa vid remissbehandlingen väckta frågor som enligt min mening inle bör leda till lagstiftning.

3.2      Beslutande myndighet (1 § i lagförslaget)

Frågor som rör rätt lill exporlkredUstöd prövas f n. av regeringen. Ärendena bereds 1 en särskild arbetsgrupp i vilken ingår företrädare för oli­ka departement och för EKN.

Utredningen har framhållit all EKN svarar för den huvudsakliga kon­trollen av efterlevnaden av consensus-överenskommelsen vid prövningen av ärenden inom nuvarande stödsystem saml alt EKN:s prövning av betal­ningsvillkor m. m. får väsentlig betydelse i del nya SEK-systemet. Enligt utredningen finns det behov av en samordning av prövningsförfarandena. Mot den bakgrunden anser utredningen atl del bör övervägas atl överföra hanteringen av avdrags- och bidragssystemet lill EKN.

För egen del anserjag alt starka skäl lalar för en sådan ordning. Som ut­redningen har understrukit fömtsätter SEK-systemel en fortiöpande med­verkan av EKN. Detsamma kommer atl bli fallel vid tillämpning av av­drags- och bidragssystemet, eftersom även detta syslem skall anpassas till consensus-överenskommelsen och lill de internationellt tillämpade riktlin­jer för garantigivning som EKN följer. Samordningen av de båda systemen skulle uppenbarligen underlättas om prövningen av ärenden om avdrag och bidrag föriades till EKN.

På grund av del anförda föreslår jag i samråd med chefen för handelsde­partementet atl prövningen av avdrags- och bidragsärendena förs över till EKN. För tydlighetens skull vill jag tillägga atl EKN:s uppgifi blir atl prö­va om fömtsättningar för exportkredilstöd föreligger och all ta ställning lill om stödet skall begränsas på gmnd av de föreskrifter regeringen meddelar med hänsyn till consensus-överenskommelsen och de villkor som tilläm­pas vid EKN:s garantigivning. Beräkningen av de årliga koslnadsbelopp som skall ligga lill gmnd för avdrag och bidrag saml samordningen mellan avdrag och bidrag kommer, som jag senare skall utveckla, all handhas av andra myndigheter.

3.3      Förutsättningar för stöd (2 § i lagförslaget)

En förutsättning för exporlkreditstöd är enligt nuvarande regler all ex­porten kan anses ha väsentlig betydelse från samhällsekonomisk och sys-

Prop. 1977/78:155

94

selsätlningspolilisk synpunkt. Vidare skall anledning föreligga lill antagan­de alt konkurrent om exporten har tillgång till utländskt kredilstöd. Slöd utgår endast vid export av kapitalvaror och konsulttjänster och endasl om kredit har lämnats köparen för mer än hälfien av köpeskillingen, dock minst 500000 kr. Dessutom fordras all exportkrediten har en löptid av minst två och högst tio år saml atl minsl hälfien av krediten finansieras hos bank eller kapltalmarknadslnslilul lill en ränta som överstiger räntan enligt exportkredltavlalel. Regeringen kan dock medge dispens från villkoren om längsta kredittid och minsta exlernfinansierad kreditandel.

Utredningen har inle föreslagit annan ändring i förulsällningarna för ex­portkredilstöd än atl slöd inle skall ulgå för exportkredit som till någon del finansieras med hjälp av del nya SEK-systemet. Jag har i det föregående behandlat denna samordningsfråga. Mitt förslag 1 denna del Innebär bl. a. alt avdrag och bidrag inte skall medges för exportkredit eller del av export­kredit som finansieras enligt SEK-systemet men att avdrag och bidrag där­emot skall få medges för en viss kredlldel utan hinder av atl en annan kre­ditdel samtidigt finansleras enligl SEK-systemet. Bestämmelser om detla bör tas in i den nya lagen.

Som chefen för handelsdepartementet nämnt har regeringen nyligen be­slutat alt Sverige skall vara anslutet lill den nya consensus-överenskom­melsen. En konsekvens av delta är atl avdrags- och bidragssystemet inte får tillämpas så all del strider mot överenskommelsen. Som jag tidigare har anfört bör för avdrag och bidrag också fordras alt exportaffären och kredit­villkoren överensstämmer med de internationellt tillämpade riktlinjer för slalsgarantier som EKN följer. Innebörden av detta harjag tidigare berört. Närmare föreskrifter angående de nu angivna förutsättningarna för export­kreditstöd bör lämpligen lämnas av regeringen i en särskild förordning. Av lagtexten bör framgå all regeringen kan utfärda sådana föreskrifter.

Anknytningen till consensus-överenskommelsen m.m. gör all den nya lagen - till skillnad mot nuvarande lag - inte behöver innehålla någon ut­trycklig bestämmelse om längsta kredittid. Däremot anserjag det vara av värde alt del fortfarande direkt i lagtexten anges all slöd ulgår bara för kre­diter som har en minsta löptid av två år. Kredittidens längd bör i fortsätt­ningen beräknas enligl de normer som tillämpas av EKN.

Vad jag hittills har föreslagit kan 1 vissa fall innebära en skärpning av villkoren för exporlkreditstöd i form av avdrag och bidrag. I ell annat av­seende bör villkoren däremot lindras. Som framhållits vid remissbehand­lingen är del angeläget atl de mindre företagens behov av exporlkreditstöd blir väl tillgodosedda. I syfte att öka småföretagens möjligheter atl få stöd sänktes under hösten 1977 minimibeloppet för kredit som berättigar till stöd till nuvarande 500000 kr. I överensstämmelse med vad som avses gäl­la inom SEK-systemet bör ytteriigare nedsättning nu ske lill 300000 kr.

I övrigl föreslår jag alt de förutsättningar för stöd som gäller enligt nuva­rande lagstiftning tillämpas även i det nya avdrags- och bidragssystemet.

Prop. 1977/78:155

95

Jag föreslår bara den ytteriigare ändringen all uttrycket "kapitalmarknads­inslitul" i den bestämmelse som avser extemfinanslering byts ul mot del i detta sammanhang mer adekvata uttrycket "kreditinstitut".

3.4 Stödets storlek m. m. (3 § i lagforslaget)

Enligt nuvarande regler medges extra avdrag med belopp som motsvarar skillnaden under beskattningsåret mellan den ränta som exportföretaget har erlagt vid finansiering av exportkrediten (refinansieringsränta) och den ränta som företaget har uppburit från köparen (exportkreditränla). Har fi­nansieringen skett i form av bank-lill-bank kredit eller bank-till-köpare kredit, får exportföretaget avdrag för del räntebidrag e.d. som betalas lill den finansierande banken. Inte i något fall får avdraget översliga 4% av den del av exportkrediten som är obetald vid beskattningsårets ingång.

Även i del nya avdrags- och bidragssystemet bör den exporlkreditkost-nad, som ger rätt lill slöd (stödberättigad koslnadsdel), i princip motsvara skillnaden mellan refinansieringsräntan och exportkredilränlan. Vid bank-llll-bank kredit eller bank-lill-köpare kredit och liknande finansie­ringsformer bör den stödberättigade kostnadsdelen motsvara den ersätt­ning för ränteskillnad som exportförelaget betalar till den finansierande banken i form av räntebidrag e.d. Den bestämmelse som tar sikte på de sistnämnda finansieringsformerna bör - som framhållits i ett av de särskil­da yttrandena lill uiredningens belänkande - redigeras om i förtydligande syfte. På samma sätt som hittills bör gälla all den stödberättigade kostna­den inte får översliga 4% av den exportkredit som är obetald vid beskatt­ningsårets ingång. Om slöd beviljas för viss del av en kredit, bör 4-procenl-spärren tillämpas på denna kreditdel.

Av vad jag tidigare har anfört följer all slödel skall begränsas med hänsyn till den minimiränta som regeringen föreskriver med beaktande av consen-sus-villkoren. Om det behövs för atl upprätthålla den avsedda balansen mellan de båda stödsystemen, bör regeringen också kunna föreskriva atl begränsning skall ske med hänsyn till de villkor som tillämpas inom SEK-systemet. Begränsningen bör genomföras med den metod som hittills har använts när avdragsreglerna har anpassats till consensus-vlllkoren. Den kostnad som berättigar lill stöd får i enlighet härmed inte överstiga skillna­den mellan den faktiska refinansieringsräntan och den av regeringen före­skrivna minlmlränlan. Vid bank-till-bank kredit eller bank-lill-köpare kre­dit bör del räntebidrag som ger rätt lill avdrag eller bidrag begränsas enligl samma principer.

Nuvarande avdrag beräknas enligt konlantmetoden, dvs. med utgångs­punkt i den refinansieringsränta som exportören har betalat ut kontant un­der beskattningsåret och den exportkreditränta som har influtit kontant under samma år. Konlantmetoden har 1 lagstiftningens förarbeten motive­rats med att den underiättar taxeringskonlrollen. Å andra sidan kan meto-

Prop. 1977/78:155

96

den, som utredningen har understrukit, leda till alt exportföretaget helt el­ler delvis går miste om avdraget i de fall då räntebetalningen försenas. Med hänsyn till detta föreslår utredningen en övergång till beräkning enligl bok­föringsmässiga grunder. Denna metod innebär atl man skall la hänsyn till de ränteintäkter och räntekostnader som belöper på beskattningsåret även om kontantbetalningen sker ett tidigare eller senare år. De remissinstanser som har yttrat sig på denna punkt tillstyrker utredningens förslag. RSV har anfört alt förslaget leder till all kontrollen blir mer komplicerad och tids­ödande men att sakskälen för ändringen är så starka att den ändå bör ge­nomföras. Som jag tidigare har anfört delar jag denna uppfattning, och jag tillstyrker alltså alt övergång sker lill beräkning enligl bokföringsmässiga grunder, I sammanhanget vill jag erinra om att det vanliga omkoslnadsav-dragel för refinansieringsränta liksom de ränteintäkter som skall redovisas för visst beskattningsår redan nu beräknas enligt bokföringsmässiga grun­der.

Det nuvarande avdraget för exporlkredllkostnader omfattar bara ränte­kostnader i egentlig mening. Några remissinstanser har ansett alt stöd i form av avdrag och bidrag i fortsättningen bör medges även för löftespro­vision och vissa avgifter. Enligl min mening finns del inte någon anledning atl utvidga exportkreditstödel lill dessa kostnadsslag. Syftet med stödet är att bringa ner refinansieringsräntan till en konkurrenskraftig nivå. Kostna­der som löflesprovlsion och avgifter uppkommer regelmässigt oberoende av räntenivån. Det bör också noteras all motsvarande kostnader uppkom­mer för den som utnyttjar SEK-systemet. Jag vill tillägga alt jag inle heller anser det möjligt att tillmötesgå de önskemål som vissa remissinstanser har framfört om att avdrags- och bidragssystemet skall ge kompensation för kursförluster.

Några remissinstanser tar särskilt upp det fall då en exportör på en gång säljer hela sin exportfordran, t. ex. vid viss form av factoring eller diskon­tering av växlar. De har utgått ifrån att exportören 1 sådana fall bör få välja mellan alt utnyttja exportkredilslödet antingen omedelbart 1 samband med alt hela ränteintäkten enligt exportkredilavtalet avräknas mot hela ränte­kostnaden för refinansleringen eller successivt under refinanslerlngsperlo-den. Jag vill med anledning härav framhålla atl avdrags- och bidragssyste­mets uppbyggnad inte tillåter all slöd ulgår för annal än viss del av export­företagens periodiskt infallande räntekostnader. Exporlkreditstöd bör så­ledes - liksom hittills - inte medges för engångskostnader som uppkom­mer i de nu berörda fallen.

Jag vill slutligen ännu en gång understryka alt EKN:s uppgifi 1 det nya avdrags- och bidragssystemet är att dels pröva om förutsättningama för stöd föreligger, dels - om sådana förutsättningar föreligger - ange om och hur det stödberättigade kostnadsbeloppel skall begränsas med hänsyn till föreskrifterna om minimiränta. Kontrollen av förelagels årliga uppgifter om räntebelopp och den beloppsmässiga bestämningen av avdrag och bi­drag ankommer däremot inte på EKN.

Prop. 1977/78:155

97

3.5 Tidpunkten för ansökan hos EKN (4 § i lagförslaget)

F. n, gäller atl ansökan om medgivande till extra avdrag skall göras före utgången av den lid inom vilken del sökande företaget skall avlämna all­män självdeklaration för det beskattningsår då exportkredltavlalel har in­gåtts. Om synnerliga skäl föreligger, får dock prövning ske av ansökan som har kommit in efter utgången av nämnda tid. Som exempel på faU där synnerliga skäl kan länkas föreligga angavs 1 förarbetena till en år 1975 ge­nomfärd lagändring (prop. 1975/76:72 sid. 14) all exportföretaget har fel-bedömt sina utsikter all få refmansieringskredll till viss ränta och därför har underlåtit all göra ansökan inom den föreskrivna tidsfristen.

Utredningen har föreslagit all bestämmelsen om senasie lidpunkt för an­sökan skall föras över till den nya lagen. Jag tillstyrker förslaget.

Några remissinstanser har efterlyst regler som gör del möjligt all få bin­dande förhandsbesked om atl förutsättningar för stöd föreligger. Med an­ledning härav vill jag framhålla atl nuvarande regler - i enlighet med vad som uttalades i lagstiftningens förarbeten - har ansetts innefatta möjlighet för regeringen all pröva fömlsältnlngarna för stöd redan när ett förelag be­finner sig på förhandllngssladiet. Ett medgivande som lämnas på detta sta­dium görs för sin giltighet alllid beroende av atl del slutliga avtalet inle i något väsenlligl hänseende avviker från de preliminära uppgifter som före­taget har lämnat i sin ansökan. Skulle sådan väsentlig avvikelse ske, får fö­retaget komma in med en ny ansökan. Motsvarande ordning bör gälla även 1 det nya systemet. Någon uttrycklig bestämmelse om detta är enligt min mening inte erforderlig.

Med anledning av vad som har anförts i ett par remissyttranden vill jag understryka all bestämmelsen om senasie tidpunkt för ansökan inte avser ansökningar om ändring i ett tidigare erhållet medgivande. Skulle ell ex­portkreditavtal, som har legat till grund för medgivande om stöd, ändras i något väsentligt hänseende efter utgången av den föreskrivna tiden, är fö­retaget oförhindrat all ansöka om ändring i medgivandet. Inte heller på denna punkt behövs enligt min mening någon uttrycklig bestämmelse. Jag återkommer senare lill frågan om vilken betydelse en taxeringsändring skall få för valet mellan avdrag och bidrag.

3.6 Exportkreditavdrag (5 § i lagförslaget)

Avsikten är atl exportkredilstöd enligt del här behandlade systemet i första hand skall utgå i form av ell extra avdrag vid inkomstbeskattningen (exportkreditavdrag). Om det tillgängliga vinstulrymmet medger del, skall alltså exportförelaget med slöd av EKN:s beslut yrka avdrag i självdekla­ralionen för det stödberättigade kostnadsbeloppet. Det blir därefter en uppgifi för taxeringsmyndigheterna att pröva yrkandet med ledning av EKN:s beslut och de uppgifter som lämnas av förelaget. Vid denna pröv-

7 Riksdagen 1977178. 1 saml. Nr 155

Prop. 1977/78:155

98

ning skall naturligtvis bl. a. bedömas om bokföringsmässiga gmnder på ett riktigt sätt har tillämpats vid beräkningen av avdraget.

F. n. gäller all ett förelag som under ell visst beskattningsår Inte har till­räckligt vlnstulrymme för atl kunna utnyttja avdraget 1 stället kan utnyttja del ell senare år enligt bestämmelserna om föriustutjämning. Utredningen har föreslagit atl rätlen atl förskjuta avdraget till ell senare år skaU upphö­ra i och med all ell kompletterande bidrag Införs. Vissa remissinstanser har ansett atl man bör behälla räiten alt förskjuta avdraget även 1 del nya avdrags- och bidragssystemet. Enligt denna uppfattning bör ett förelag som inle alls eller endast delvis kan utnyttja avdraget få välja mellan atl förskjuta avdraget och alt ansöka om bidrag.

För egen del anserjag all starka praktiska och administrativa skäl lalar förden lösning som utredningen har föreslagit. Ett förelag som konstaterar all avdraget inte kan utnyttjas ett visst beskattningsår kan lämpligen inge ansökan om bidrag redan i anslutning till deklaralionsllllfället. Bidraget kan, som jag senare skall återkomma till, fastställas och betalas ut redan på grundval av taxeringsnämndens beslut. Ett vid denna tidpunkt uppburet bidrag måste regelmässigt vara likvärdigt med eller t. o. m. ha större värde än ett avdrag som förskjuls ett eller flera år framåt 1 liden. Under sådana förhållanden finns del inte anledning alt komplicera förfarandet genom atl som ett ytterligare alternativ tillåla atl avdraget förskjuls till senare år.

Av nu anförda skäl tillstyrkerjag uiredningens förslag i denna del. Av­draget bör alltså inle få sparas lill ett senare år. Av praktiska skäl bör ock­så gälla att avdraget inte får avräknas mot överskott av andra förvärvskäl­lor än den till vilken exportkreditkostnaden hänför sig. Avdraget får med andra ord inle överstiga skillnaden mellan bruttointäkterna och övriga av­drag i förvärvskällan 1 fråga. Som RSV har påpekat gäller samma begräns­ning i fråga om avdrag enligt lagen (1975: 1147) om särskilt investerings-avdrag vid taxering till statlig Inkomstskall. Det är därför nödvändigt alt klargöra i vilken ordning exportkredilavdrag och inveslerlngsavdrag skall göras när utrymme inte finns för båda avdragen. Med hänsyn lill de be­gränsningar som gäller för del statliga investeringsbidraget måste det i re­gel vara fördelaktigt för exportföretagen alt låta investeringsavdraget få prioritet framför exportkreditavdragel. Av lagtexten bör därför framgå att exportkreditavdrag får medges vid den statliga laxeringen endasl om ut­rymme finns efterdet atl investeringsavdraget har avräknats. Jag vill tilläg­ga att det s. k. schablonavdrag för egenavglfler som tillkommer egenföreta­gare bör beräknas först efter det alt eventuellt exportkredilavdrag har av­räknats, eftersom schablonavdraget är beroende av nettointäktens storlek. Även detta förhållande bör framgå av lagtexten.

Som jag redan har antytt kommer jag senare all föreslå att prövningen av om avdrag har kunnat utnyttjas eller inle skall få gmndas på taxerings­nämndens beslul. Har den av taxeringsnämnden beslutade laxeringen inle lämnat utrymme för avdrag och har företaget vall alt söka och också fält

Prop. 1977/78:155

99

bidrag innan laxeringen har vunnit laga krafl, skall förelaget inte därefter ha rätl till avdrag även om en höjning av laxeringen sker i högre instans och medför att utrymme för avdrag uppkommer. Som utredningen har fö­reslagit bör den nya lagen innehålla en bestämmelse om detta.

3.7 Exportkreditbidrag (6-8 §§ i lagförslaget)

Utredningen har föreslagit all det bidrag som Införs i det nya systemet (exportkredilbldrag) skall uppgå till hälfien av avdraget och all del skall vara skattefritt. De remissinstanser som tillstyrkt förslaget om bidrag har inle haft något atl invända mot den föreslagna bidragsnivån. Även enligl min mening innebär utredningsförslaget en lämplig avvägning. Vid en mar­ginalskatt som överstiger 50% kommer bidraget visserligen inle all helt motsvara ett avdrag som erhålles för det aktuella beskattningsåret, men som utredningen har påpekat kan detta närmast ses som en fördel. Förela­gen stimuleras nämligen härigenom atl i första hand vidla sådana vinst-dispositioner som möjliggör alt avdraget kan utnyttjas. Som jag tidigare har påpekat kommer bidraget däremot 1 regel atl vara likvärdigt med eller t. o. m. ha större värde än ett avdrag som skulle få förskjutas till ell senare år.

En viktig fråga är hur bidraget skall samordnas med avdraget. Avsikten är atl bidraget skall vara ell substitut till avdraget och alt del skall ulgå ba­ra i de fall då avdrag inte kan utnyttjas. Har ell förelag kunnat helt utnyttja avdraget vid taxering till såväl statiig som kommunal inkomstskatt, bör fö­retaget alltså inte ha rätl lill bidrag. Avdraget skall anses ha kunnat utnytt­jas helt om det lill beloppet Inte överstiger skillnaden mellan bruttointäk­terna och övriga avdrag 1 den berörda förvärvskällan. Som framhållits vid remissbehandlingen Innebär detla bl.a. alt avdraget anses ha kunnat helt utnyttjas vid den kommunala taxeringen bara under fömtsättning all del inte inkräktar på utrymmet för eventuellt procenlavdrag. Har utrymme in­te funnits för hela avdraget men har företagel ändå delvis kunnat utnyttja del, bör företaget ha rätt all välja mellan avdrag och bidrag. Väljer företa­get partiellt avdrag, går rätlen till bidrag förlorad såvitt avser resterande del av den stödberättigade kostnaden. Om slutligen avdraget inle alls har kunnat utnyttjas, är företaget hänvisat till all söka exportkredilstöd i form av bidrag. Någon möjlighet all förskjuta avdraget tUl ett senare år bör, som nämnts, inle föreligga.

Med anledning av vad som har anförts vid remissbehandlingen vill jag tillägga följande beträffande samordningen mellan avdrag och bidrag. Det finns inte något hinder mot all ell förelag 1 fråga om en och samma export­kredit får avdrag ett år och bidrag ell annal år. Avgörande för stödformen är för varje år om det då finns utrymme för avdrag eller inte. Om ell ex­portföretag ell visst år har rätt till exportkredilstöd för två eller flera ex­portkrediter och om utrymme inte finns för fullt avdrag beträffande samtil-

Prop. 1977/78:155

100

ga krediter, är del inle heller något som hindrar alt slöd för en kredit utgår i form av avdrag och för en annan 1 form av bidrag. Vid prövningen av vilka stödformer som skall användas, bör de olika koslnadsbeloppen placeras inom avdragsulrymmet i en sådan ordning att utrymmet utnyttjas så långt det är möjligt. Med iakttagande av detla bör liksom i andra fall gälla all bi­dragsformen får användas för viss kredit så snart utrymme inte finns för avdrag för hela det stödberättigade belopp som än hänförligt till krediten i fråga.

Med hänsyn lill den prövning och kontroll som kommer alt åligga den ut­betalande myndigheten anserjag i likhet med utredningen atl prövningen bör uppdras ål RSV. Verket har alt bedöma hur bidraget skall beräknas och skall därvid givelvis beakta de begränsningar som kan ha föreskrivits i EKN:s beslul. Vid behov måste RSV också kontrollera de uppgifter som lämnas av del sökande företaget. Som förutsättning för bidrag bör föreskri­vas alt företaget skriftligen medger RSV alt granska företagets räkenska­per och atl Inhämta de uppgifter från självdeklarationen som behövs för kontrollen. Innan utbetalning sker måste RSV även konstatera om utrym­me för fullt avdrag finns eller om förelaget ändå delvis har utnyttjat avdra­get. Denna prövning bör i första hand ske på grundval av lagakraftvunnet beslut om förelagets taxering. Om företaget begär del, bör prövningen dock gmndas på det beslul angående företagets taxering som föreligger när RSV lar ställning lill yrkandet om bidrag. Finns del enligt nämnda beslut inte utrymme för fullt avdrag, bör bidrag således kunna medges ulan hin­der av atl taxeringen inte har vunnit laga krafl. Har bidrag utgått i ett så­dant fall och sker sedermera en sådan höjning av taxeringen att utrymme för avdrag uppkommer, bör - som jag tidigare har anfört - företaget ändå anses ha förlorat rätten till avdrag. Del bör å andra sidan slå förelaget fritt att vänta med ansökan om bidrag till dess den slutliga prövningen av laxe­ringen har skett. Skulle den slutiiga prövningen ge till resultat att utrymme inle finns för hela avdraget, bör företaget få göra ansökan om bidrag inom en månad från del att laxeringen vann laga kraft.

Beträffande de regler, som i övrigt föreslås i fråga om ansökningsförfa­randet och beträffande återbetalning av bidrag som har erhållits på grund av oriktig uppgift, hänvisar jag lill förfatlningsförslaget.

3.8     Bestämmelse om handelsbolag (9§ i lagförslaget)

En särskild bestämmelse behövs för del fall då exportföretaget är ett handelsbolag. I likhet med vad som gäller enligt lagstiftningen om investe­ringsavdrag och investeringsbidrag bör föreskrivas all exportkredilavdrag och exportkredilbldrag beräknas för bolaget som sådant.

3.9     Besvärsregler (10 § i lagförslaget)

I lagen bör erinras om att besvär över EKN:s och RS V:s beslut får föras hos regeringen.

Prop. 1977/78:155

101

3.10 Övergångsbestämmelser

Utredningen har föreslagit all den nya lagen skall tillämpas i fråga om exportkredilavlal som har Ingålls under tiden den 1 juli 1978-den 31 de­cember 1981. Nuvarande lag föreslås upphävd men avses alltjämt vara till-lämplig när avtal har ingålls före den I juli 1978. Om medgivande lill slöd har erhållits enligl den äldre lagen i fråga om avtal som ingås först efter den 30 juni 1978, skall medgivandel enligt förslaget förfalla. Företaget är alltså i ett sådant fall hänvisat lill alt söka nytt medgivande enligt den nya lagen.

Vid remissbehandlingen har utredningens förslag väckt vissa erinringar. Flera remissinstanser har ansett atl de nya reglerna bör bli tillämpliga re­dan på avtal som har ingåtts fr. o. m. den dag då denna proposition över­lämnas till riksdagen. Härigenom skulle undvikas atl avtalsförhandlingar skjuls upp i väntan på att den nya lagen skall bli tillämplig. Man har också ansett att ell medgivande som har erhållits enligt den upphävda lagen bör kunna bestå även efter det all den nya lagen har trätt i krafl. Del har också framförts önskemål om atl bokföringsmässiga grunder skall få tillämpas vid beräkning av avdrag enligl den äldre lagen.

För egen del får jag anföra följande. EKN kan givetvis inte börja tilläm­pa den nya lagen förrän den har antagits av riksdagen. Det är dock, som re­missinstanserna har påpekat, angelägel all den då kan tillämpas på avtal som har ingåtts redan fr. o. m. den dag då denna proposition avses all läg­gas på riksdagens bord eller således fr. o. m. den 13 april 1978. För atl und­vika risk för rättsförluster för företag, som dessförinnan eller under liden fram till dess den äldre lagen hunnit upphävas har erhållit medgivande lill avdrag enligl sistnämnda lag, bör föreskrivas atl ell medgivande som har lämnats enligt den äldre lagen alltjämt får tillämpas även när avtalet ingås efter den 12 april 1978, 1 sådana fall bör dock företagel ha räll alt i stället söka medgivande enligl den nya lagen. Erhålles sådant medgivande, bör det tidigare lämnade medgivandet naturligtvis anses förfallet.

Av praktiska skäl anserjag del Inte lämpligt all medge all bokförings­mässiga grunder skall få tillämpas även vid beräkning av avdrag enligl den äldre lagen. En sådan ordning skulle nämligen medföra särskilda över­gångs- och kontrollproblem när ell företag under ell eller flera år redan har fått avdrag som har beräknats enligt konlantmetoden.

4   HemstäUan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställerjag

all regeringen föreslår riksdagen att antaga förslaget till lag om ex­portkredilstöd.

Förslaget bör fogas lUl denna bUaga tUl regeringsprotokoUet i detta ären­de som underbilaga 1.

Prop. 1977/78:155

102

Underbilaga 1

Förslag till

Lag om exportkreditstöd

Härigenom föreskrivs följande.

1

§ Exportkredllnämnden får medge all exportkreditstöd enligt bestäm­melsema i denna lag ulgår 1 form av exportkredilavdrag och exportkredit­bidrag till företag som säljer varor eller tillhandahåller tjänster till utlandet (exportförelag).

2

§    Medgivande om exporlkreditstöd får lämnas, om

1.

exporten kan anses ha väsentlig betydelse från samhällsekonomisk och sysselsällningspolitisk synpunkt, samt anledning föreligger till anta­gande all konkurrent om exporten har tillgång till utländskt kredilstöd,

2.

exporten avser kapitalvara eller konsulttjänster, som har sålts för an­vändning 1 det land vartill försäljning har skett, eller, vid underleverans, som har sålts för användning i det land vartill huvudleverantörens försälj­ning har sketl,

3.

exportkredit lämnas köparen för mer än hälften av den avtalade kö­peskillingen, dock minsl 300000 kronor,

4.

exportkrediten har en löplid av minsl två år, och

5.

finansiering av minst hälfien av exportkrediten sker hos bank eller annat kreditinstitut.

Regeringen kan föres'krlvä de ytterligare villkor för exportkredilstöd som föranleds av internationellt tillämpade riktiinjer för statiigt stöd för ex­portkredilgivning och för statsgarantier för exportkredit.

I de fall då flera exportföretag dellager i försäljning, får slöd medges för ett förelags kostnad för del av exportkrediten, även om denna del understi­ger 300000 kronor, under fömtsättning all hela exportkrediten sammanlagt uppgår lill nämnda belopp.

Föreligger synnerliga skäl, får slöd medges, även om ej minst hälfien av exportkrediten finansieras hos bank eller annal kreditinstitut.

Exportkredilstöd får ulgå endasl för exportkredU eller del av exportkre­dit, som under beskattningsåret eller tidigare inle har varit föremål för så­dan finansiering hos Aktiebolaget Svensk Exportkredit för vilken delta bo­lag erhåller statligt slöd för ränta eller kursriskläckning. Om exportkredil­stöd på grund av vad nu sagts får ulgå endasl för viss del av exportkredit, skall bestämmelsema i 3, 5 och 6 §§ om exportkredit tillämpas på kredilde-len i fråga.

3 § Exporlkreditstöd utgår för viss del av ett exportförelags kostnader

för finansiering av exportkredit (stödberättigad kostnadsdel).

Prop. 1977/78:155

103

Den stödberättigade koslnadsdelen motsvarar skillnaden under beskatt­ningsåret mellan den räntekostnad för finansiering av exportkrediten som belöper på året i fråga och den ränteintäkt på grund av exportkredltavlalel som belöper på samma år. Den stödberättigade koslnadsdelen får dock in­le överstiga skUInaden mellan räntekostnaden för finansieringen och den lägsta finansieringsränla som regeringen kan föreskriva med hänsyn till så­dana intemationeUt tillämpade riktlinjer som avses i 2 § andra slycket och de villkor som gäUer vid sådan finansiering hos Aktiebolaget Svensk Ex­portkredit som avses i 2 § femte slyckel. Den stödberättigade kostnadsde­len får inte i något fall överstiga fyra procent av den del av exportkrediten som ej är återbetald vid beskattningsårets ingång.

Bestämmelserna i andra slyckel tillämpas också när exportkredit har fi­nansierats enligl exportkredilavlal som har ingålls eller övertagits av bank eller annal kreditinstitut och det åligger exportföretaget atl utge ersättning till banken eller institutet för skillnad mellan finansieringsränla och ränta enligt exportkreditavtalet.

Lämnas medgivande om exportkreditstöd, skaU 1 beslutet lämnas de fö­reskrifter som behövs för faststäUande av stödberättigad kostnadsdel.

4 § Ansökan om medgivande om exporlkreditstöd skall göras skriftligen

hos exportkreditnämnden före utgången av den lid inom vilken del sökan­

de företaget skall avlämna allmän självdeklaration för del beskattningsår

då exportkredltavlalel har ingåtts.

Om synnerliga skäl föreligger, får prövning dock ske av ansökan som har Inkommit efter utgången av nämnda tid.

5 § Exportkredilavdrag innebär alt exportföretaget vid beräkning av net­

tointäkt enligl kommunalskatielagen (1928:370) och lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt medges ett extra avdrag för sådan stödberättigad kost­

nadsdel som avses i 3 §.

Avdrag får medges från och med det beskattningsår då exportkredltavla­lel har ingåtts till och med del år då krediten enligl avtalet skall vara till fullo återbetald. Avdrag får dock för varje beskattningsår åtnjutas högst med belopp som svarar mot skillnaden mellan bruttointäkten och övriga avdrag i förvärvskällan, hämnder inbegripet inveslerlngsavdrag enligl la­gen (1975: 1147) om särskilt Investeringsavdrag vid taxering lill statlig in­komstskatt men ej sådant schablonavdrag för egenavglfler som avses i punkt 2 a av anvlsningama till 22 § och punkt 9 a av anvisningarna till 29 § kommunalskatielagen.

Har exportföretaget för visst beskattningsår erhållit exporlkredllbidrag för viss exportkredit får företaget, beträffande samma exportkredit, inte därefter åtnjuta exportkreditavdrag för beskattningsåret 1 fråga.

6 § Exportkredilbldrag innebär all exportföretaget i stället för all åtnjuta

exportkredilavdrag får uppbära statligt bidrag lill kostnad för finansiering

Prop. 1977/78:155

104

av exportkredit för beskattningsår under period som anges i 5 § andra styc­ket. Bidraget ulgör femtio proceni av den stödberättigade kostnadsdel som avses i 3 §. Bidraget skall inte räknas som skattepliktig inkomst enhgt kom­munalskatielagen (1928:370) eller lagen (1947:576) om statiig inkomst­skatt.

Exportkredilbldrag får inte ulgå om exportföretaget för beskattningsåret har kunnat helt utnyttja exportkredilavdrag för den stödberättigade kost­nadsdelen vid taxering enligt kommunalskattelagen och lagen om statlig in­komstskatt. Bidrag får ej heller ulgå om exportföretaget för beskattningså­ret lill någon del har åtnjutit sådant avdrag. Bedömningen av frågan humvi­da avdrag har kunnat utnyttjas eller har åtnjutils gmndas på lagakraftvun­net beslut angående nämnda laxeringar. Om exportföretaget begär del, skall bedömningen dock grundas på senast meddelade beslul angående taxeringarna i fråga, även om beslutet inle har vunnit laga krafl.

7 § Ansökan om utbetalning av exportkredilbldrag skall göras skriftligen och prövas av riksskatteverket. Ansökningshandlingen, som skall avges på heder och samvete, skall Inkomma senast en månad efter del alt export­företagets taxeringar för beskattningsåret enligt kommunalskattelagen (1928:370) och lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt har vunnit laga kraft. Till ansökan skall fogas avskrift av beslul varigenom medgivande om exportkredilstöd har lämnats.

Exportföretaget skall skriftligen medge atl riksskatteverket får granska företagets räkenskaper och inhämta de uppgifter ur företagels självdekla­ration som behövs för prövningen av företagels ansökan. Lämnas ej så­dant medgivande, skall ansökningen avslås.

Exportkredilbldrag utgår endasl om exportförelaget företer tillfredsstäl­lande utredning om förhållande som avses 1 6 § andra slycket samt om den stödberättigade kostnadsdel som skall ligga till grund för beräkningen av bidraget.

Bidrag betalas ut av riksskatteverket. Sedan utbetalning av bidrag har skett, skall uppgift härom lämnas till länsstyrelsen i exportföretagets hem­ortskommun.

8

§ Den, som till ledning för myndighets beslul angående utbetalning av exporlkreditbldrag har avgivit handling med oriktig uppgifi och därigenom har föranlett utbetalning med för högt belopp, är skyldig alt lill statsverket återbetala vad han erhållit för myckel.

9

§ I fråga om handelsbolag beräknas exportkredilavdrag och exporlkre­dllbidrag för bolaget.

Prop. 1977/78:155

105

10 §   Talan mot exportkreditnämndens och riksskatteverkets beslul en­ligl denna lag förs hos regeringen genom besvär.

1.   Denna lag träder 1 krafl en vecka efler den dag, då lagen enligl uppgifi

på den har utkommit från trycket i Svensk förfatlningssamling, och tilläm­

pas 1 fråga om exportkredilavlal som har ingåtts under tiden den 13 april

1978-den 31 december 1981.

2.   Genom denna lag upphävs lagen (1973: 423) om avdrag vid inkomst­

taxeringen avseende kostnad för exportkredit.

Den upphävda lagen skall dock alltjämt tillämpas i fråga om exportkre­dilavlal som har ingåtts före den 13 april 1978 saml även 1 fråga om avtal som har ingåtts efter den 12 april 1978, om exportföretaget beträffande av­talet har erhållit medgivande om avdrag enligl den upphävda lagen och inte på ansökan erhåller medgivande om exportkredilstöd enligt den nya lagen.

Prop. 1977/78:155

106

BUaga3

Utdrag

INDUSTRIDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-04-06

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan tUl proposition om exportkreditfinansiering , m. m. såvitt avser in­dustridepartementets verksamhetsområde

1    Inledning

Under senare år har exportkrediter fått växande betydelse i den interna­tionella handeln och därmed för konkurrensen mellan exportländerna. Detta gäller framför allt beträffande export som avser stora affärer eller projekt 1 form av s. k. paketieveranser eller färdiga anläggningar. 1 fråga om denna export förekommer normall kreditgivning till köparen.

Den svenska exporten har, som chefen för handelsdepartementet tidiga­re denna dag framhållit, kommit all påverkas av den utvecklingen. 1 flera länder kan exportörerna under vissa fömtsättningar lämna krediter på myckel gynnsamma villkor, efiersom de har möjlighet till förmånlig refi­nansiering av krediterna. 1 många länder finns exporlkredltlnstilul inrätta­de som kan ge exportkredit som innehåller subvenllonselement. 1 vissa fall kan exportörema utnyttja statiiga krediter som ställs till vederbörande im­portlands förfogande.

Chefen för handelsdepartementet har tidigare denna dag efler samråd med chefen för budgeldepartemenlet och mig redovisat de allmänna moti­ven för en reform av det statliga stödet vid exporlkreditfinanslering. I un­derlaget för övervägandena och förslagen Ingår exportkredllutredningens (H 1977:01) betänkande Exportkreditfinansiering (Ds H 1978:1) och resul­tatet av viss utredningsverksamhet som exportkredllnämnden (EKN) be­drivit. Utredningsresultatet och remissinstansernas synpunkter har tidiga­re redovisats i bilaga 1. Delta gäller även Innebörden av den överenskom­melse om exportkredilvlllkor - den s.k. consensusöverenskommelsen -som har träffats inom ramen för OECD. Sverige har förklarat sig berett all följa dessa regler.

Chefen för budgetdepartementet har tidigare (bilaga 2) tagit upp frågor om vissa förändringar 1 del nuvarande ränleslödel för exportkrediter.

Inom industridepartementets verksamhetsområde faller frågor som rör

Prop. 1977/78:155

107

AB Svensk Exportkredit (SEK) och Sveriges Invesleringsbank AB (Inves­leringsbanken). Jag vill nu ta upp frågor om statligt slöd till finansiering av exportkrediter m.m. beträffande de två Instituten.

Jag kommer inom kort alt lägga fram förslag om Invesleringsbankens verksamhet i övrigl.

Till gmnd för mina överväganden ligger betänkandet Exporlkreditfinan­slering och den inom Industridepartementet utarbetade promemorian (Ds I 1978:4) Sveriges Invesleringsbank AB:s framtida verksamhet. Promemo­rian har remissbehandlats.

2    AB Svensk Exportkredits verksamhet

SEK bildades år 1962 (prop. 1962:125, SU 1962:110 och BaU 1962:22, rskr 1962:272 och 275). Enligt bolagsordningen har SEK till föremål för sin verksamhet atl - ulan all bedriva bankrörelse - genom kreditgivning medverka vid finansieringen av svensk export av varor eller tjänster och all genom utgivande av obligationer eller andra förskrivningar upplåna för verksamheten erforderliga medel. Bolaget får också ikläda sig garanti för sådan kredit, som bolaget skulle äga bevilja.

SEK ägs till hälfien av vardera staten och affärsbankema. Dess styrelse består av elva ledamöter. Som styrelsens beslut i frågor rörande bl. a. upp-och utlåning skall gälla den mening varom åtta av styrelsens ledamöter för­enar sig. Beslut om ändring i bolagsordningen är giltigt endasl efler rege­ringens godkännande. Aktiekapitalet kommer efler den senasie ökningen vid halvårsskiftet 1978 all uppgå till 400 milj. kr. Ökningen av aktiekapita­let beslutades av riksdagen våren 1977 (prop. 1976/77:100, bil. 17 s. 362, NU 1976/77:36, rskr 1976/77:280).

SEK lämnar medel- och långfristiga exportkrediter. För kredit skall vara ställd betryggande säkerhet. Kravet på säkerhet är högt, ofla krävs bank-garanti eller EKN-garanti. EKN har lill uppgift atl inom av slalsmakterna angivna riktlinjer mot premieersättning ikläda staten ansvar för all läcka vissa risker för utebliven betalning som kan uppslå vid export.

Medel för sin verksamhet skaffar SEK genom upplåning på den svenska och utländska kapitalmarknaden. SEK får låna upp medel eller ikläda sig garantiförpliktelser till ell belopp som högst får utgöra summan av dels bo­lagets kassa och banktillgodohavanden, dels nio tiondelar av fordringar med exportkredilnämndens garanti eller fartygskredllgaranti, dels ell be­lopp motsvarande tio gånger bolagets eget kapital inkl. lagstadgade fonder och balanserade vinstmedel.

Vid SEK:s bildande förutsågs atl finansieringen av fartygskrediler skul­le bli en av bolagels huvuduppgifter och SEK har spelat en viktig roll som finanslär av dessa krediter. Under senare år har behovet ökat också av re­finansiering genom SEK av långa exportkrediter för större maskinanlägg-

Prop. 1977/78:155

108

ningar och annan tyngre kapilalvaruulmstning. Inte minst gäller delta ex­porten till öststaterna och tredje väridens länder, där möjligheten atl lämna krediter har blivit ett viktigt konkurrensmedel.

De krediter SEK lämnar har ofla karaktär av avlyft av bankkrediter. Samarbetet med affärsbankema är väl utvecklat och bolaget replierar i hög grad på dessa vid handläggning av låneärendena. Kreditema uppgår i regel lill slora belopp och är relativt få till antalet. Personalen består av tio per­soner.

Karakteristiskt för SEK:s verksamhet är betoningen på förhandslöflen. Bolaget lämnar bindande löften om finansiering lill på förhand fastställd ränta. SEK:s kredilofferter gmndas huvudsakligen på bolagels motsvaran­de upplåning i Allmänna pensionsfonden (AP-fonden). Räntan anges i rela­tion till räntan på långa statslån. Tillägget till statslåneräntan inkl. bolagets marginal är f. n. I %. Vid exportörens avslut med köparen är alltså finan­sieringsvillkoren bestämda och köparen bunden all la upp lånet i SEK. Under liden från exportörens accepl av krediten lill dess utbetalning sker utgår en löflesprovlsion med 0,6% per annum, av vilken 0,5 procentenhe­ter är provision till AP-fonden, SEK:s andel av löftesprovisionen är såle­des 0,1 procentenheter 1 dessa fall.

Vid slutet av år 1977 hade SEK en sammanlagd utiåning på 3 571 milj, kr. Av detta belopp var 55% eller 1948 milj. kr. krediter till varvsindu­strin. Samtidigt hade SEK utestående bindande utfästelser om kredit till fast ränta till ett belopp av 1 715 milj. kr. all utbetalas vid senare tidpunkt. Upplåningen vid slutet av 1977 var 3 254 milj. kr. Huvuddelen av beloppet var upplånat Inom landet som reverslån 1 AP-fonden. Utlandsupplåningen uppgick till 714 milj. kr. varav ca två tredjedelar mot revers och ca en tred­jedel som obligationslån. Av utiandsupplåningen avsåg 200 milj. kr. lån i svenska kronor.

SEK:s lån ges till största delen 1 svenska kronor. Utiåningen i andra va­lutor uppgick vid utgången av år 1977 lill ungefär 380 milj. kr. Tre Qärdede-lar av upplåningen i utländsk valuta motsvarades av utiåning i samma valu­ta.

Sklllnanden mellan SEK:s upp- och utiånlngsränlor - den s. k. kost­nadsmarginalen - har varierat. F. n. uppgår den till ca 0,25 %. För lån som har avtalals efler den 17 febmari 1978 tillämpar SEK en utiåningsränla på 11 %. Denna ränta gäller för alla lån oavsett löplid och övriga villkor.

3   Föredraganden

3.1 Statsstödd exportkreditgivning genom AB Svensk Exportkredit

Del s.k. SEK-systemet föreslås enligl utredningen bli utformat så atl SEK lämnar kostnadsfri utfästelse om lån i svenska kronor eller utländsk valuta till fast ränta enligl consensusvillkor inom en fömlbestämd ram.

Prop. 1977/78:155

109

SEK:s utlåningsverksamhel bör i huvudsak avse avlyft av affärsbankernas krediter lill den utiändske köparen eller dennes bank. Lån direkt till expor­tören bör också kunna lämnas. SEK föreslås anskaffa erforderliga refinan­sieringsmedel främst genom upplåning utomlands. Den svenska kapital­marknaden las i anspråk huvudsakligen i nuvarande omfattning. Staten ålar sig enligl förslaget all årsvis och 1 efterskott läcka skillnaden mellan SEK:s utlånings- och upplåningsräntor (inkl. SEK:s pålägg för administra­tionskostnader m.m., den s.k. koslnadsmarginalen) och svara för ev. kursrisker, samtidigt som också ev. kurs- och ränlevinster tillfaller staten. Ett ev. överskott bör inbetalas lill staten eller fonderas hos SEK för all möta framtida behov.

Chefen för handelsdepartementet har tidigare denna dag (bilaga 

I) 

dragit upp riktlinjerna för utformningen av exportkreditstödel. Han har föreslagit dels all utredningens förslag läggs lill grund för ett nytt syslem för statsun­derstödd exportfinansiering, det s. k. SEK-systemel, som blir tillämpligt under en treårsperiod, räknat fr. o. m. den 1 juli 1978, dels atl man vid si­dan av det nya systemet behåller nuvarande exportkredilstöd 1 modifierad form och föriänger del till utgången av år 1981. Jag ansluter mig till delta ställningstagande. Chefen för budgetdepartementet har tidigare (bilaga 2) tagit upp frågor om vissa förändringar i det nuvarande ränleslödel för ex­portkrediter som föreslagils av exporlkredilulredningen.

SEK sköter redan nu en betydande del av den svenska exportkreditgiv­ningen. Eftersom avsikten är atl inle inrätta nya organ under den föreslag­na försöksperioden finner jag del lämpligt atl bolaget ges möjlighet atl läm­na de föreslagna slatsslödda krediterna. Jag övergår nu lill frågan om ut­formningen av det statliga stödet.

En viktig fråga är vilka kreditvillkor som skall gälla för de slatsslödda kreditema och vilka kriterier SEK skall tillämpa för beslut om all bevilja eller avslå kreditansökan. Enligl de förordade riktlinjerna för det slöd för exportkredilgivning som skall finnas tillgängligt för svenska exportörer ef­ter den 1 juli 1978 skall villkoren i huvudsak ansluta lill vad som anges i den s.k. consensusöverenskommelsen. Genom denna överenskommelse, som träffats inom ramen för OECD, har ell anlal industriländer, bl. a. Sve­rige, förklarat sig beredda atl följa vissa riktlinjer för statligt slöd vid ex­portkredilgivning. Riktlinjerna reglerar refinansieringsränlans miniminivå, kontanlandelens mlnlmlsloriek och kredittidens maximala längd. Enligl förslaget ulgår slöd endasl för krediter med en löptid av minsl två år. Den­na tid ansluter till consensusöverenskommelsen.

För Sveriges del har ansvaret för tillämpningen av consensusöverens­kommelsen i första hand lagts på EKN. Det ankommer dock på regeringen atl ge de närmare föreskrifter som kan erfordras för atl utveckla den praxis som är nödvändig för all säkerställa all de riktlinjer som anges i consensus­överenskommelsen tillämpas vid statligt slöd för refinansieringen av ex­porten.

Prop. 1977/78:155

110

Enligl de tidigare nämnda riktiinjerna kan statsstöd tlU exportkredit en­dast utgå för sådan export av varor och tjänster som kan erhålla EKN-garanti. Dessutom skall villkoren för affären vara sådana atl EKN-garanti kan ulgå även om SEK i del aktuella fallet inle ställer krav på sådan garan­ti.

Exporlkredilulredningen har föreslagit all SEK skall avgöra vilka vill­kor som skall tillämpas vid stalsstödd kredit. Jag delar den uppfattningen. Prövningen kan dock innebära överväganden som är främmande för SEK. Efiersom EKN har fått i uppdrag alt följa tillämpningen av consensusöver­enskommelsen bör SEK enligt min mening bygga på EKN:s tillämpning av denna överenskommelse. SEK bör alltså lämna slatsslödda krediter en­dasl i den mån de uppfyller villkoren för EKN-garanli och den svenska lill-lämpningen av consensusöverenskommelsen. SEK bör enligl min mening samråda med EKN framför alll när osäkerhet föreligger inför beslul om stalsstödd kredit. Den ordning som nu förordas medför atl villkoren för slatsslödda exportkrediter som lämnas av SEK bygger på den praxis som utvecklas av EKN.

Utredningsförslaget behandlar inle särskilt frågan om finansieringen av farlygsexport. Frågan las upp av ett par remissinstanser. Sveriges varvsin-duslriförening föreslår all export av nya fartyg bör kunna finansieras med de föreslagna slatsslödda exporlkredilema. Sveriges redarförenlng före­slår all export av begagnade fartyg och av sjöfartsljänsler skall ingå 1 syste­met. Jag är inte beredd att nu ta ställning till de svenska varvsförelagens export av nya fartyg. Jag avser att återkomma i denna fråga i samband med frågan om strukturen och omfattningen av den svenska varvsindustrin. Enligl vad jag har erfarit kommer chefen för kommunikationsdeparte­mentet atl la upp frågan om särskilda åigärder för finansiering av sjöfarts-tjänster i samband med kommande förslag från den sjöfartspolitiska utred­ningen (K 1977:05). I avvaktan härpå finner jag det nu inte lämpligt all sjö­fartstjänster inordnas 1 systemet.

Enligt utredningens förslag bör stalsstödd kredit lämnas inom en viss ul-låningsram. Flera remissinstanser, bl. a. fullmäktige i riksbanken, framhål­ler att ett flertal faktorer torde medföra en snabb expansion av SEK:s verksamhet och atl en ram för SEK:s av staten stödda kreditgivning inle torde vara av praktisk betydelse. Fullmäktige pekar på all om systemet skulle visa sig vara mer kreditstimulerande än förutsett och rambeloppel förbrukas under kortare lid än tre år, statsmakterna har all välja mellan atl vidga ramen eller alt ändra villkoren för statens åtaganden. Bankförening­en finner ändringar 1 finansieringsvillkoren vara all föredra framför någon form av kö- eller ransoneringssyslem. Några remissinstanser, kommers­kollegium, RRV och LO, ullalar sig för atl statligt stödd exportkredilgiv­ning bör prövas med slor restriktivitet.

För egen del anserjag, i likhet med flertalet remissinstanser, all införan­de av administrativa begränsningar, kösystem eller liknande inte bör kom-

Prop. 1977/78:155

111

ma i fråga. Ett sådant förfarande skulle enligt min mening äventyra en vä­sentlig fördel med del föreslagna systemet, nämligen att exportörerna er­håller säkrad tillgång till refinansieringsmedel under försöksperioden. En höjning av ramen eller ändringar av villkoren ligger enligt min mening när­mare till hands.

Som jag nyss har nämnt bör SEK;s utfästelser om slatsslödda krediter kunna avse såväl svenska kronor som utiändsk valuta. Vid remissbehand­lingen har frågor om räntevillkor och valuta tagits upp. Fullmäktige 1 riks­banken förordar en viss differentiering av räntevillkoren så att utlåning 1 svenska kronor betingar en procentenhet högra ränta än utiåning i utländsk valuta. RRV anser det vara väsentiigt alt noga överväga möjligheten att 1 systemet Införa en differentiering av räntenivån beroende på kredilvaluta i syfte all undvika en alllför stark förändring av fömtsättningama för företa­gens normala val av konlraklsvaluta.

Enligl min mening bör en differentiering av SEK:s ullåningsränla vid slatsslödda exportkrediter prövas vad gäller lån 1 svenska kronor. Vid övervägande av vilken räntesats som kan vara lämplig har jag stannat för att lån i svenska kronor Inledningsvis bör betinga en ränta som är en halv procentenhet högre än vad som anges i den s.k. consensusöverenskom­melsen. På delta sätl erhålls en återspegling av skUlnaderna 1 marknads­mässiga räntor. För förelagens del blir ändå totalkostnaden för krediten avsevärt mindre än vad som f. n. är aktuell vid lån 1 svenska kronor. Med hänsyn till de snabba förändringar av ränteläget på de olika kapitalmarkna­derna som kan inträffa och osäkerheten på valutaområdet bör regeringen ha möjlighet all bl. a. med hänsyn till siatens åtaganden ändra de föreslag­na kreditvillkoren för slalstödda lån inom ramen för Sveriges internatio­nella åtaganden. Anledningar till förändringar kan vara kostnaderna för staten eller förändringar i konjunktursituationen. Slatsslödda lån från SEK bör lämnas i den valuta som SEK kan erbjuda och som riksbanken ger till­stånd till upplåning 1.

Utredningen har inte närmare berört vilket lägsta belopp som skall gälla för stalsstödd exportkredit. Enligt de riktlinjer för statsstöd till exportkre­dilgivning som tidigare förordals (bilaga 1) bör slöd inle ulgå för slatsslöd­da exportkrediter genom SEK som understiger 300000 kr.

3.2 Omfattningen av SEK:s statsstödda kreditgivning

Beträffande omfattningen av den statsstödda kreditgivningen konstate­rar exportkredilulredningen 1 en prognos atl den medel- och långfristiga exportkreditgivningen, d. v. s. krediter med en löptid av över ell år under åren 1978-1980 kan beräknas komma alt uppgå lill totalt ca 16000 milj. kr.. Inkl. s. k. försålda exportfordringar. Andelen exportkrediter med löp­lider mellan ell och två år och andelen krediter som kommer alt internfi-nansieras med egna medel kan enligl utredningen inte exakt bestämmas.

Prop. 1977/78:155

112

En grov uppskattning ger vid handen atl ca 25 % av den prognostiserade kreditgivningen kan komma alt avse krediter med en löptid under två år saml sådana krediter som kommer att finansleras av företagen själva. Det­ta Innebär att omfattningen av den här aktuella svenska exportkreditgiv­ningen kan antas bli ca 12000 milj. kr. under treårsperioden 1978-1980.

Enligt utredningen bör det nuvarande exportkreditstödel utnyttjas som ett komplement lill SEK-systemel under försöksperioden 19781981. Ut­redningen bedömer all totalt ca 2000 milj. kr. torde utgöras av krediter som kommer alt finansieras på annal sätl än Inom ramen för del föreslagna SEK-systemet under perloden. Omfattningen av SEK:s utlåningsvolym kan beräknas minska i motsvarande utsträckning. SEK:s totala kreditvo­lym torde alltså kunna uppskattas till ca 10000 milj. kr. Enligl utredning­ens beräkning skulle sålunda en ram på 10000 milj. kr. för löften om stats­stödda exportkrediter genom SEK vara tillfyllest under försöksperioden.

Flertalet remissinstanser anser, i likhet med utredningen, atl denna be­dömning är myckel ungefäriig. Industriförbundet m. fl. anser det rimligt atl räkna med atl uiredningens förslag kommer alt medföra en betydande ex­portökning under försöksperioden. Ramen bör därför från början sättas till 12000 milj. kr. för denna period. Många remissinstanser pekar på all ra­men torde komma atl behöva justeras relativt omgående.

Enligt utredningen bör en årlig omprövning av ramens storlek göras av regeringen. Vissa remissinstanser går längre. Bl.a. föreslår fullmäktige i riksbanken alt en prövning av ramen bör göras en gång per halvår. Möjlig­heten atl bedöma realismen i den föreslagna ramen beror enligl min me­ning 1 viss utsträckning på hur stor andel av kredilulfäslelsema som avräk­nas mot ramen.

1 avvaktan på all erfarenheterna av SEK:s verksamhet kan utvärderas bör enligl utredningsförslaget avräkning mot den föreslagna kreditramen av utfästelser ske med 25%. Några remissinstanser, bl.a. Svenska Bank­föreningen och Sveriges Industriförbund m.fl., anför alt denna siffra kan vara för hög. För egen del anserjag all den bedömning av avräkningsande-len som utredningen har gjort är realistisk. Om del visar sig vara erforder­ligt, bör dock regeringen ha möjlighet all under försöksperioden ändra av-räkningsandelen.

För egen del förordar jag alt statsstödd kreditgivning genom SEK får ske Inom en ram på 10000 milj. kr. under perioden 1978/79-1980/81. Bedöm­ningama är emellertid osäkra. Visar del sig alt ramen är otillräcklig för en omprövning av ramen, kreditvillkoren eller avräkningsandelen göras. Ra­men bör ställas lill SEK:s förfogande successivt. Ett särskilt problem är till vilken kurs löften och krediter i utländsk valuta skall avräknas mot ramen. Jag förordar att avräkning sker lill den kurs som rådde vid tidpunkten för löftet resp. kredilavtalets tidpunkt.

Jag vill understryka atl SEK även i framtiden, parallellt med statligt stödda krediter, kommer atl lämna vissa krediter till marknadsmässiga vill-

Prop. 1977/78:155

113

kor. Bl, a. gäller detta vissa krediter för finansiering av export till Industri­länderna,

3.3 Vissa särskilda frågor i anslutning tiU verksambeten vid AB Svensk Ex­portkredit

Del förordade systemet innebär en förändring av SEK:s verksamhet. SEK föreslås få möjlighet alt lämna lån 1 svenska kronor och utiändsk va­luta lill fast stalsstödd ränta för refinansiering av exportkrediter med löpti­der på minst två år. Kreditgivningen vänlas öka kraftigt.

SEK lämnar f. n. ofta utfästelser om kredit i samband med exportörens offertglvning. Exportören tar sedan ställning till SEK:s kredlloffert. Avlyft sker som regel i samband med skeppning. Hela lånet kan lyftas vid ell till­fälle, men det förekommer även all krediter lyfts i delposter.

Utredningen har fömtsatt all SEK:s praxis i dessa avseenden m. m. får gälla även för statsstödda krediter. Också jag anser all så bör ske, och föreslår all del får ankomma på regeringen alt närmare föreskriva vad som kan erfordras 1 samband med de statsstödda kreditema. Enligl utredningen bör prövningen av de fall där SEK skall lämna stalsstödd kredit ske i sam­arbete med EKN. Som jag tidigare har anfört kan SEK i tveksamma fall samråda med EKN rörande kreditvillkoren för de statsstödda krediterna. På detta sätt avlastas SEK avgöranden av en karaktär som är främmande för bolagels hittillsvarande verksamhet. Huvuduppgiften för bolaget har varit och bör även 1 fortsättningen enligl min mening vara atl granska In­komna ansökningar från säkerhetssynpunkt och svara för en effektiv upp­låning av erforderliga medel på den inhemska och på utiändska kapital­marknader.

Med hänsyn lill all SEK:s nuvarande administrativa resurser inte skall behöva utökas nämnvärt, bör enligl utredningen den statsstödda utlånings-verksamheten, liksom f.n., i första hand avse avlyft av affärsbankernas krediter till den utländske köparen eller dennes bank. Detla Innebär all SEK enligl utredningens förslag normall inle skall engagera sig 1 den direk­ta kreditgivningen lill den utiändske köparen. Liksom hittills bör dock inga hinder föreligga för alt lån lämnas direkt till exportören eller till refinansie­ring av affärsbankernas krediter lill exportören. Utredningen förutsätter att affärsbankema även i fortsättningen kommer atl svara för exportkredi­ternas uppläggning, liksom för kundkontakter, kreditbevakning m, m. Frå­gor om bestämmande av leveranstidpunkt, om säkerhet m, m, bör enligl förslaget bedömas som hittills.

Endast ell fåtal remissinstanser har berört de fortsalla relationerna mel­lan SEK och kunderna. Svenska Bankföreningen har framhållit viklen av all den nu rådande arbetsfördelningen bibehålls,

Enligl min mening bör SEK:s karaktär av mellanhandsinstilul bibehål­las. Del innebär alt den slatsslödda kreditgivningen 1 huvudsak skall avse 8 Riksdagen 1977178. 1 saml. Nr 155

Prop. 1977/78:155

114

krediter som lyfts av från bankema. En rationell arbetsfördelning mellan SEK och affärsbankerna kommer därmed all kunna behållas. 1 likhet med bl.a. bankinspektionen vill jag understryka vikten av all affärsbankernas resurser och kunnande på exportkredilområdel utnyttjas och tillvaratas. Del bör dock inle finnas hinder för att lån med statligt stöd lämnas direkt till köparen eller direkt lill exportören. 1 övrigl kan en granskning av ban­kernas avgifter i samband med de statsstödda kreditema vara motiverad med hänsyn lill exportörernas möjlighet att anlita SEK-systemel. En möj­lighet för exportören alt gå direkt lill SEK bör enligt min mening innebära all konkurrensen mellan bankema bidrar till all hålla exportöremas kost­nader i detta avseende på en låg nivå. I övrigt bör för SEK:s verksamhet gälla samma regler som hittills beträffande valuta val, säkerhetsbedömning m. m. Som tidigare har framhållits bör EKN:s regler gälla vid SEK:s be­dömning av leveranstidpunkt, kredittid m. m.

Enligl utredningen bör SEK lämna kostnadsfri utfästelse om stalsstödd exportfinansiering till fast ränta. Detla Innebär all särskild löflesprovlsion inte skall ulgå. Utredningen anför atl SEK endasl i undanlagsfall bedöms komma atl erlägga särskild löflesprovlsion för sin upplåning utomlands. För den svenska upplåningen hos AP-fonden ulgår f n. en särskild löftes­provision på 0,5% under tiden mellan avtal och utbetalning. Utredningens förslag grundar sig på målsättningen all kostnadema för exportkrediterna utöver de angivna consensusräntoma bör vara så låga som möjligt. Utred­ningen föreslår vidare all ett före kontraktsdagen givet löfte om stalsstödd kredit bör slå kvar under högst sex månader. Av remissinstanserna har RRV anfört att någon form av löflesprovlsion eller adminlstrationsavgifl bör Ullas av SEK.

Jag vill framhålla att en löftesprovision från kontraktstidpunkten eller en löflesprovlsion redan från offertlidpunklen menligt kan inverka på förela­gens incitament all lämna offerter. I dagens läge skulle delta innebära alt en del av stimulansen lill förelagens exportansträngningar skulle bortfalla. Å andra sidan har utredningen konstaterat att vissa kostnader kan vara för­knippade med förhandsbeskeden. När del gäller utlandsupplåningen vill jag framhålla att denna ställer vissa krav på likviditet, vUkel Innebär en be­lastning och en kostnad för bolaget. Jag förordar därför att en mindre löf­tesprovision tas ul under tiden mellan accept av SEK:s kredlloffert och av­lyft. Provisionens storlek bör bestämmas med hänsyn till de kostnader som föreligger 1 sammanhanget. Jag anser alt en löflesprovlsion i storleks­ordningen 0,1 % per år av lånebeloppet under den tid löftet står tillgängligt är rimlig i ett inledningsskede. Av den löpande uppföljningen får framkom­ma om avgiften bör ändras för atl uppnå full kostnadstäckning med beak­tande av effekterna på exportstimulansen. Det bör ankomma på regeringen att besluta härom.

Enligl utredningsförslaget skall SEK:s kapitalbehov förden statsstödda kreditfinansieringen i huvudsak täckas genom upplåning utomlands. Del

Prop. 1977/78:155

115

förutsätts härvid alt SEK - med beaktande av rimliga kursrisker - söker låna på de skilda utländska marknader som tillsammans ger de mest gynn­samma viUkoren vad gäller lånetid och räntekostnader. Utredningen fram­håller alt en sådan strävan fömtsätter bl. a. att SEK:s upplåning inte skräd­darsys för specifika affärer. Upplåningen förväntas öka kraftigt. Det är vidare enligt uiredningens bedömning skäligt all SEK erhåller fortsatta re­finansieringsmöjligheter på den svenska obligationsmarknaden och i AP-fonden i minsl samma uisträckning som f. n.

Utredningen har beräknat all denna upplåning högst kan komma atl upp­gå till ca 80-90% av den totala utiåningen och alt upplåningen kommer atl spridas ut på en längre period, fem å sex år, vilket innebär alt den åriiga nyupplåningen för den slatsslödda kreditgivningen kommer all ligga i stor­leksordningen I 500-2000 milj. kr. Utredningen bedömer all SEK:s upp­låning efter en uppbyggnadsperiod grovt uppskattat kommer atl bestå av 60% långfristig utiändsk upplåning och 20% kortfristig utiändsk och/eller svensk upplåning samt 20% långfristig svensk upplåning. Utredningen framhåller atl ca 70% av förelagens export f. n. faktureras i svenska kro­nor och alt företagens efterfrågan på statsstödda krediter i samma ut­sträckning torde komma att avse svenska kronor. På grund av all SEK:s utlånings- och upplåningsverksamhet kommer alt öka kraftigt och att SEK:s refinansieringsmöjligheter 1 svenska kronor inle torde komma atl översliga nuvarande nivå anser utredningen all en obalans kommer alt uppstå mellan upp- och utiåningen i valutahänseende.

Statens åtaganden vad avser SEK:s utländska upplåning bör enligl ut­redningen omfatla ell samlat ränte- och kursriskålagande. Utredningen på­pekar atl den praktiska utformningen av statens ränte- och kursriskåtagan­den kan medföra vissa problem. Det är enligt utredningen svårt all rällvlsl bedöma SEK:s faktiska upplåningsränla för lämnade lån i varje enskilt fall utan atl kräva strikt koppling mellan ut- och upplåningen. För all SEK bl. a. skall kunna erhålla bästa möjliga kreditvillkor vid sin utländska upp­låning krävs dock enligl utredningens mening stor flexibilitet vad avser bl. a. löptider och lånevolymer och att hänsyn fortlöpande las till kurs­riskerna.

Vid remissbehandlingen har bl. a. första, andra och tredje fondstyrelser­na i AP-fonden berört SEK:s upplåning. Fondstyrelserna framhåller atl de i framliden kan komma atl något utöka sin utlåning till exportkredilfinansi-erlng via SEK. Konjunkturinstitutet pekar på de fördelar som uppnås ge­nom att SEK:s upplåning utomlands kan ske samordnat med riksgäldskon­lorets och riksbankens verksamhet på detla område.

1 likhet med bl.a. fullmäktige 1 riksgäldskonlorel anserjag del vara vä­sentligt att SEK:s utländska upplåning sker i nära kontakt med annan svensk upplåning 1 utiandet, särskilt den statiiga. Denna samordning av SEK:s utlandsupplåning bör självfallet, särskilt när del gäller tidsaspek­ten, ske inom ramen för riksbankens valutastyrelse. Även den arbetsgrupp

Prop. 1977/78:155

116

för statlig utlandsupplåning, 1 vilken representanter för ekonomideparte­mentet, riksgäldskonlorel och riksbanken Ingår, kan utgöra ett forum för samordning i delta sammanhang. Vid sidan härav blir emellertid ett konti­nueriigt samråd på tjänstemannaplanel mellan SEK, riksbanken och riks­gäldskonlorel av vikt. Härigenom bör tillfredsställande möjligheter förelig­ga för alt åstadkomma nödvändig samordning 1 upplåningshänseende.

För egen del instämmer jag i den bedömning som utredningen har gjort vad gäller SEK:s behov av kapital för den slatsslödda exportkreditgivning­en. Behovet får 1 huvudsak läckas genom upplåning utomlands. Enligl ut­redningens mening bör SEK:s upplåning och utlåning inte vara objekts-bunden. Jag har samma uppfattning. Del bör emellertid understrykas all upplåningen vid varje tidpunkt bör ske på sådant sätt att den bedöms bli billigast och minst riskfylld med tanke på statens samlade ränte- och kurs-riskålaganden. Delta kräver en flexibel upplåning som innebär atl val av bl. a, upplåningsvalula, räntesals och löptid successivt måste anpassas till de rådande, snabbi föränderliga marknadsförhållandena. Med hänvisning till nyssnämnda problematik bör del också ankomma på SEK all avgöra vilka främmande valutor som kan lånas ut. Del är vidare sannolikt att SEK:s upplåning måste ske genom upplagande av så stora lånebelopp att de inle omedelbart kan utbetalas till exportföretagen eller banker enligt in­gångna kreditavlal. För min del anserjag atl det bör vara möjligt för SEK all, i förekommande fall, efler tillstånd från riksbanken också i framtiden förränta sådana tillfälligtvis uppkomna kassaöverskotl i utländsk valuta.

Utredningen föreslår atl SEK av staten erhåller gottgörelse för skillna­den mellan upp- och utlånlngsränlorna, ersättning för eget kapital och för bolagels s. k. koslnadsmarglnal samt för uppkomna kursförluster för de lån som tagits upp för att finansiera statsstödda krediter.

Efiersom SEK föreslås lämna kostnadsfri utfästelse om stalsstödd kre­dit, kommer enligt utredningen statens ränleåtagande, inkl. SEK;s kost­nadsmarginal (f.n. 0,25%), all omfatla löftesprovision och andra upplå-ningskoslnader som SEK inom ramen för systemet kan komma all erlägga för sin upplåning.

Jag har tidigare förordat atl SEK får statligt slöd i form av ersättning för räntekostnader och ersättning för uppkomna kursförluster för de lån som bolaget har tagit upp för att finansiera kredit Inom systemels ram. 1 fråga om innebörden av statens åtagande vill jag anföra följande. Ersättningen för räntekostnader bör omfatla skillnaden mellan upp- och utlånlngsränlor­na. Men det bör, som utredningen har föreslagit, också omfatla sådana kostnader som SEK har haft all eriägga för de lån som bolaget har tagit upp för alt kunna lämna stalsstödd kredit. Hit bör räknas - fömtom direk­ta kostnader för upplåning, såsom emissionskostnad och stämpelavgift -löftesprovision som SEK har fåll betala till sin långivare. Som jag nyss har föreslagit bör en mindre löftesprovision las ul vid SEK:s utlåning. Den löf­tesprovision som kommer att läggas till ersättningen för räntekostnader blir alltså av måttlig omfattning.

Prop. 1977/78:155

117

Övriga kostnader för ujplåningen får bestridas av SEK. Jag syftar här på bolagels administrationskostnader, kostnader för konsolidering, avsätt­ningar för läckande av kreditrisker och avkastning på eget kapital. Dessa kostnader läcks, liksom kostnaderna 1 övrigl för SEK:s utlåning, f.n. av den s. k. koslnadsmarginalen. Också vid upp- och utlåning för stalsstödd kredit bör nu nämnda kostnader ingå i koslnadsmarginalen. Denna bör, liksom hittills, bestämmas av SEK:s styrelse. Till skUlnad från utredning­en anserjag all SEK:s koslnadsmarglnal bör läggas till de av mig tidigare förordade utlåningsräntorna. Koslnadsmarginalen kommer alltså inte all omfattas av det statliga ränleåtagandel.

Avräkningsförfarandet bör enligl min mening ske på i huvudsak följande sätl.

SEK:s verksamhet kommer, inkl. stalsstödd kreditgivning, atl beslå av tre olika delar, dels äldre krediter, dels nya statsstödda krediter, dels ock nya krediter lill ordinarie villkor, I första hand bör en särredovisning göras i bolagels räkenskaper av Intäkterna, exkl, den s, k, koslnadsmarginalen, av de lån som lämnas till statsstödda villkor. För denna långivning bör se­dan en upplåningskostnad fastställas med ledning av bolagels faktiska upp-låningskoslnad för de lån som tagils upp för ändamålet. Ev. löflesprovl­sion till AP-fonden m. m. räknas in i den sammanlagda upplåningskostna­den. Visar särredovisnlngen all förlust uppkommil bör staten täcka skill­naden mellan ränteintäkter och räntekostnader resp. eventuellt realiserade kursförluster i samband med den utländska upplåningen. Eventuella kurs­förluster resp. kursvinster beräknas med hänsyn till kursen vid upplånings-tillfället. SEK får årsvis i efterskott hemställa om sådan kostnadstäckning. Eventuellt överskoll tillfaller staten. Del kan inbetalas eller fonderas hos SEK för atl användas lill atl läcka förlust under kommande år. Del ankom­mer på regeringen all besluta härom. Vad gäller bolagels administrations­kostnader, konsolidering, kreditrisker och avkastning på eget kapital bör en räntemarginal på lämnade krediter liksom för bolagels utlåning i övrigl fastställas av styrelsen. Givetvis bör en så låg nivå som möjligt eftersträvas av bolaget. Min bedömning är atl en räntemarginal på tills vidare 0,25 % bör vara tillfyllest. Inträffar kraftiga förskjutningar 1 tyngdpunkten i bola­gets verksamhet bör en ändrad marginal naturligtvis övervägas. Bolagels räntemarginal bör läggas till de av mig tidigare förordade utlånlngsränlor­na. Vad gäller anslag för den av SEK bedrivna statsstödda kreditgivningen avser jag all återkomma i samband med tilläggsbudget för budgetåret 1978/79.

SEK:s upplåningskapacitel, inkl. ökningen av aktiekapital under år 1978, har av utredningen beräknats vara i storleksordningen 7 500-8500 milj, kr. Till detta kommer ett eget kapital på drygt 500 milj, kr,, inkl. be­fintiiga värderegleringskonton. Mot bakgmnd av den statsstödda kredit­givning som bedöms sannolik och dennas fördelning över tiden anser ut­redningen alt del f n. inte är nödvändigt atl öka aktiekapitalet för alt stär-

Prop. 1977/78:155

118

ka SEK:s framtida upplåningskapacitel. Behov av utökad upplåningsrält kan dock göra sig gällande i den mån utlåningen ökar mer än beräknat. Om det visar sig nödvändigt all i ett senare skede av försöksperioden förstärka SEK:s upplånlngsrält kan, påpekar utredningen, möjligheterna all ändra de upplåningsgmndande bestämmelserna i bolagsordningen utnyttjas. En ändring kan göras t. ex. så alt också fordringar med svensk bankgaranti el­ler fordringar på svensk bank blir upplåningsgrundande. Investeringsban­ken framhåller 1 sitt yttrande all bolaget med nuvarande kapitalbas Inte kan öka upplåningen 1 den utsträckning och 1 den takt som utredningen har för­utsagt. Bankinspektionen framför en liknande synpunkt.

Del syslem för stalsstödd exportkreditgivning som jag har förordat i del föregående är mer begränsat än det utredningen föreslog. SEK:s upplå­ningskapacitel bör därför enligt min mening vara tillfyllest för de närmaste åren. Frågan om utökning av upplåningsrätten bör alltså anslå tills vidare. 1 likhet med utredningen anser jag atl även frågan om en eventuell för­stärkning av del egna kapitalet bör anstå. Det får ankomma på styrelsen alt ta initiativ lill de ändringar som behövs.

Några remissinstanser har förordat all staten erhåller majoritetsinflytan­de i SEK. De avvikelser från utredningsförslaget som jag har förordat in­nebär all den form av myndighetsutövning som läggs på SEK blir relativt begränsad. Ell annal viktigt skäl mot en förändring f. n. är alt systemet i första hand skall prövas under en försöksperiod. Med hänsyn till vad jag har anfört anserjag del vara en fördel om det hittillsvarande statliga ägar-engagemangel bibehålls oförändrat.

3.4 Exportkreditfinansiering via Sveriges Investeringsbank AB, m. m.

En väsentlig del av exportkreditgivningen sker f. n. via Investeringsban­ken. I utredningsförslaget har inle bankens roll inom exportkreditgivning­en närmare behandlats, med hänvisning till att en utvärdering av bankens verksamhet var under arbete. Resultatet av utvärderingen har nu presente­rats i departementspromemorian (Ds I 1978:4) Sveriges Investeringsbank AB:s framtida verksamhet. Där framhålls atl Investeringsbanken har enga­gerat sig 1 exportkreditgivningen i betydande omfattning. Om exportkredit-utredningens förslag genomförs kan, enligt promemorian, exportkreditgiv­ningen hos Investeringsbanken komma all tonas ned och koncentreras på särskilt riskfyllda engagemang. Del bedöms dock ligga i linje med bankens verksamhet atl även i fortsättningen finanslera vissa större exportaffarer.

Enligl exportkredilulredningen skall SEK, när stalsstödd kredilkonkur­rens från utländska företag föreligger, kunna lämna statsstödda krediter även för leveranser inom landet. Utgångspunkt för förslaget är exportkre­ditsystemen 1 vissa andra länder, där sådana möjligheter föreligger. Utred­ningen framhåller alt omfattningen av utländsk stalsstödd kredilkonkur­rens vid försäljning i Sverige är svår atl kartlägga. De negativa konsekven-

Prop. 1977/78:155

119

serna för svenska förelag 1 ett flertal fall pekar dock, enligl utredningen, på all statliga insatser bör komma 1 fråga för all reducera denna typ av kredil­konkurrens. Utredningen framhåller all utländsk statsunderstödd kredit­konkurrens 1 varje enskilt fall klart bör kunna påvisas. För alt en allsidig bedömning skall vara möjlig bör enligl utredningen frågan om sådana lån 1 varje enskilt fall prövas av regeringen.

Invesleringsbankens verksamhet berörs av RRV och Invesleringsban­ken i remissyttrandena över exportkredllutredningens belänkande. RRV lar upp förslaget om alt ge SEK möjlighet atl lämna slatsslödda krediter för leveranser inom landet vid stalsstödd konkurrens från utlandet och an­ser all del finns skäl som lalar för alt en sådan möjlighet i stället medges In­vesleringsbanken. RRV framhåller alt SEK härigenom avlastas en art­främmande kreditgivning samtidigt som en uppbyggd kreditgivningskapa-citel inom Invesleringsbanken kan tillvaratas.

I likhet med chefen för handelsdepartementet vill jag förorda atl ett sy­stem införs för stalsstödd kreditgivning vid vissa leveranser Inom landet i sådana fall då konkurrens från utländsk stalsstödd kreditgivning klart kan påvisas. Som jag tidigare har framfört anserjag alt SEK bör behålla sin nu­varande roll på exporlfinansleringsområdel även i framliden. SEK bör där­för inle lämna statsstödda krediter för leveranser inom landet. Sådana kre­diter kräver jämfört med exportkrediter också en omfattande kreditpröv­ning av annat slag. Jag förordar därför all, i den utsträckning särskilda kre­diter av delta slag kan aktualiseras, denna uppgift 1 stället läggs på Invesle­ringsbanken. Jag vill starkt understryka all denna möjlighet till stalsstödd kredit bör utnyttjas ytterst restriktivt. 1 första hand bör öppnandet av en kredilfacililel 1 banken på kommersiella villkor prövas. För alt statsstöd skall kunna utgå bör krävas alt beslul fallas av regeringen. Fömtsättning­ama för denna kreditgivning bör i princip ansluta till vad som gäller Ifråga om statsstödda exportkrediter som lämnas av SEK. I praktiken bör del gå lill så atl Investeringsbanken, efter atl ha prövat kreditansökan, vänder sig till regeringen med en hemställan om statligt slöd i del aktuella fallel. Re­geringen kan knyta villkor om räntesätlning, löflesprovlsion, marginal m. m. till sitt beslul. Utredningen har inte förordat någon särskild ram för denna kreditgivning. Inte heller jag anser att en ram behöver fastställas med hänsyn till den restriktiva tillämpning som fömtses.

Invesleringsbanken framhåller i sitt yttrande all banken gentemot sina kunder bör få samma möjligheter lill finansiering av exportkrediter som SEK enligl utredningsförslaget avses få gentemot affärsbankerna. Banken framhåller att ett kombinerat SEK/SIB-system med all sannolikhet skulle underlätta den betydande upplåningsverksamhel i utlandet som förutsätts äga rum.

Alternativt kan man enligl bankens mening länka sig alt Investerings­banken för sina kunders räkning hemställer hos SEK om förhandsbesked och avlyft på samma sätt som bankema fömtsatts göra. Banken ställer då

Prop. 1977/78:155

120

garanti för sina kunder. På så sätt kommer bankens engagemang atl avse den mera riskfyllda exportkreditgivningen. Banken framhåller dessutom atl, för alt exportörerna skall bil jämställda 1 konkurrenshänseende, en konsekvens bör bli all del statliga stödet också omfattar den garantiprovi­sion som banken måste betinga sig.

När del gäller bankens exportkreditgivning harjag tidigare förordat en sådan ordning all banken får möjlighet till avlyft av sina krediter 1 SEK på samma sätt som andra banker. 1 likhet med vad som gäller 1 fråga om andra garantiavgifter, t.ex. för EKN-garanti och bankgaranti, bör Investerings-bankens garantiavgift inte omfattas av det statliga åtagandet. Jag avser att återkomma till anslagsfrågan 1 tilläggsbudget för budgetåret 1978/79.

3.5      De mindre företagens exportkreditfinansiering

I utredningsförslaget behandlas inte särskilt frågan om de mindre företa­gens särskilda behov av exportkrediter, ulan del hänvisas till det föreslag­na systemets allmänna exportsllmulerande effekt. Flera remissinstanser, däribland Landstingsförbundet och Sveriges Exportråd, framhåller all sär­skilda insatser krävs på detla område.

Jag delar remissinstansernas bedömning alt särskilda åtgärder måste lUl för finansiering av denna förelagsgmpps exportkrediter. Jag erinrar i detta sammanhang om den framställning som delegationen för den mindre indu­strin Inom Sveriges Exportråd gjort, vari föreslås att en särskUd export­fond för den mindre industrin inrättas i Invesleringsbanken. Inom kort av­ser jag att föreslå alt Investeringsbanken ges möjlighet all öka sitt samar­bete med de blivande regionala utvecklingsfonderna bl.a. på exportfinan-sieringsområdet, varigenom behovet av en särskild exporlfond inte längre är aktuell. Jag vill i detta sammanhang också framhålla atl de förslag om slöd till exportkreditgivningen som läggs fram i denna proposition avser krediter om minst 300000 kr., vilket torde ge de mindre företagen ökade möjligheter atl utnyttja stödet.

3.6      Sammanfattning av resursbehovet samt övergångsbestämmelser

Jag har tidigare förordat all statligt bidrag till räntekostnader och ev. kursförluster lämnas inom en utlåningsram på 10000 milj. kr. under en för­söksperiod på tre år. Jag har föreslagit att regeringen ges möjlighet all suc­cessivt ställa ramen lill SEK:s förfogande. På så sätt uppnås en löpande uppföljning av systemels effekter. Avräkningen gentemot SEK bör, som jag tidigare har nämnt, genomföras årsvis i efterskott. Det är alltså möjligt all statligt bidrag kan komma all ulgå under nästa budgetår. Delsamma kan gälla beträffande Invesleringsbanken. Jag avser därför alt i tilläggs­budget för budgetåret 1978/79 återkomma till anslagsfrågan angående dels statligt stödd exportkreditgivning genom SEK, dels viss statiigt stödd kre­ditgivning inom landet som ombesörjs av Invesleringsbanken.

Prop. 1977/78:155

121

För alt utvecklingen av systemet med stalsstödd kreditgivning genom SEK skall kunna bedömas, krävs en fortlöpande uppföljning. Jag har där­för för avsikt atl hålla mig underrättad om bl.a. ramens utnyttjande och kostnadema för upplåningen. Del kan ske genom alt SEK regelbundet och minsl varje halvår rapporterar till mig. I samband med anslagsfrågor kom­mer SEK:s verksamhet 1 fråga om den statsstödda exportkreditgivningen atl årligen redovisas för riksdagen. En utvärdering av systemet bör förelig­ga vid utgången av försöksperioden.

SEK bör, enligl vad jag tidigare berört, få möjlighet all från den 1 juli 1978 lämna löften om statsstödda krediter för order som har tecknats efter detta datum. Flera remissinstanser, däribland Induslriförbundel m. fl., har påpekat all en olycklig fördröjning av väsentliga exportaffarer kan bli re­sultatet av det föreslagna ikraftträdandet. De har i stället föreslagit alt de nya finansieringsmöjligheterna hos SEK, under förbehåll av riksdagens godkännande, skulle få gälla för exporlkonlrakl Ingångna tidigast dagen ef­ler propositionens framläggande.

Jag har nyss konstaterat all kreditgivning enligl del föreslagna systemet bör ske från den I juli 1978. Jag delar dock remissinstansernas bedömning atl en fördröjning i väntan på all systemet kommer igång kan få allvarliga konsekvenser. Jag har emellertid erfarit atl SEK redan från lidpunkten för propositionens avlämnande avser atl lämna löften om finansiering av ex­portkrediter 1 enlighet med här lämnade förslag under uttryckligt förbehåll av riksdagens godkännande. I intet fall bör dock löftena avse order som bekräftats före tidpunkten för propositionens avlämnande.

3.7 Förfatmingsförslag m.m.

Enligl föreliggande förslag skall SEK anförtros uppgiften atl ha hand om den slatsslödda exportkreditgivningen. Uppgiften Innebär myndighetsut­övning. Jag syftar härvid främst på att SEK självständigt fattar beslul 1 ärenden om stalsstödd exportkredit. Enligl 11 kap. 6 § regeringsformen krävs del slöd 1 lag för all överiämna förvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning för bolag, förening, samfällighel, stiftelse eller en­skild individ.

Med hänsyn härtill har inom industridepartementet utarbetats förslag lill lag om beslutanderätt för svenskt kreditaktiebolag i fråga om exportkredit 1 vissa fall. Förslaget har utformats så atl beslutanderätten gäller i frågor om exportkredit för vilken statiigt räntebidrag eller statiigt stöd till kursrisk­läckning för bolagets utländska upplåning utgår eller kan ulgå. Beslutande-rätlen gäller givetvis inte bara frågor om stalsstödd exportkredit skall läm­nas ulan också frågor som rör t. ex. lånevillkor och andra villkor enligt gäl­lande riktlinjer. I lagen las också upp en bestämmelse om tyslnadspUkt be­träffande sådan information om företagens verksamhet, som inte bör kom­ma till allmän kännedom.

Prop. 1977/78:155

122

Förslaget till lag bör fogas till regeringsprolokollet i delta ärende som underbilaga I lill denna bilaga.

1 fråga om kredit vid försäljning inom landet vid stalsstödd konkurrens från utlandet harjag nyss förordat atl uppgiften anförtros Invesleringsban­ken. Besluten om stöd bör dock fallas av regeringen. Härigenom krävs inte något bemyndigande för Investeringsbanken atl besluta Ifråga om krediter av detta slag.

Jämfört med förhållandena när SEK bildades år 1%2 och det konsortial­avtal som då träffades förändrar Införandel av SEK-systemet endasl mar­ginellt bolagets arbetssätt. Visserligen blir volymen starkt expansiv, men bolagels kostnader för administration och bolagels kreditrisker m. m. blir relativt sett desamma.

De statsunderstödda exportkreditema stämmer väl överens med de än­damål för bolagets verksamhet som från början angavs. Något behov av att ändra bestämmelserna i bolagsordningen om beslul vid ul- och upplåning och vid utdelning synes inte föreligga.

Frågor om marginal, fondering, uldelningspolltik och annan kostnads­täckning i bolagels verksamhet bör liksom hittills bli föremål för beslut i bolagels styrelse. De statliga styrelserepresentantema kan enligl bolags­ordningens föreskrifter se till all syftet med statsstödet till exportkrediter­na tillgodoses 1 bolagels verksamhet.

I del år 1962 träffade konsortialavtalet kan det vara lämpligt all göra ell tillägg, vari anges all delägarna accepterar atl ett statsstöd går via bolagets verksamhet och all delägarna vid förvaltningen av bolaget verkar för en så smidig utveckling som möjligt av exportkredllfinansleringen via bolaget. Jag avser alt söka få en sådan överenskommelse till stånd som ell tillägg till gällande konsortialavtal. Del ankommer på regeringen att träffa över­enskommelsen.

Vidare bör träffas en överenskommelse mellan staten och SEK enligt vilken slås fast de förpliktelser som bör gälla för vardera avtalsparten. SEK bör åla sig att lämna exportkrediter under de fömtsättningar och på de villkor som kommer alt gälla härför saml att redovisa sin verksamhet så att statens engagemang 1 kreditsystemet klart framgår. Staten bör å sin sida åla sig all vid behov lämna räntebidrag och slöd lill kursriskläckning för SEK:s upplåning i del nya systemet. Detla innebär att staten Ikläder sig ekonomiska förpliktelser. Del krävs därför atl regeringen Inhämtar riksda­gens bemyndigande atl träffa avtalet.

Också vad gäller Investeringsbankens befattning med statsstödda kre­diter för leveranser Inom landet 1 vissa fall bör en överenskommelse träf­fas. Det ankommer på regeringen atl träffa överenskommelsen.

Prop. 1977/78:155

123

3.8 Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställerjag all regeringen föreslår riksdagen

1.        att antaga inom Industridepartementet upprättat förslag till lag

om beslutanderätt för svenskt kredilakliebolag i fråga om ex­

portkredit i vissa fall,

2.

atl godkänna de grunder för stalsstödd exportkredilgivning inom en ram av 10000000(XX) kr. genom AB Svensk Exportkredit som jag har förordat,

3.

all godkänna de grunder för stalsstödd kreditgivning genom Sve­riges Invesleringsbank AB som jag har förordat,

4.

att bemyndiga regeringen att i avtal mellan staten och AB Svensk Exportkredit ikläda staten de ekonomiska förpliktelser avseende kostnadstäckning för viss kreditgivning som jag har angett 1 det föregående,

5.

all bemyndiga regeringen atl i anslutning lill kreditgivning som Sveriges Investeringsbank AB bedriver ikläda staten de ekono­miska förpliktelser avseende kostnadstäckning för viss kredit­givning som jag har angett i det föregående.

Prop. 1977/78:155

124

Underbilaga 1

Förslag till

Lag om beslutanderätt för svenskt kreditaktiebolag i fråga om ex­portkredit i vissa fall

Härigenom föreskrives följande.

1

§ Regeringen får överiämna lill svenskt kredilakliebolag, vari staten äger del, all pröva fråga om exportkredit för vilken statiigt räntebidrag el­ler statligt slöd till kursrisktäckning för bolagels upplåning ulgår eller kan ulgå.

2

§ Den som hos kredilaktiebolag som avses i I § har tagit befallning med fråga som anges 1 paragrafen får ej obehörigen yppa vad han därvid har erfarit om affärs- eller driflförhållanden.

Denna lag träder 1 kraft den I juli 1978.

Prop, 1977/78:155

125

Innehållsförteckning

Propositionen...................................................... 

I

Propositionens huvudsakliga innehåU....................... 

1

Bilaga 1, avseende handelsdepartementets verksamhetsområde  

3

1

Inledning......................................................... 

3

2

Exporlkredilulredningens belänkande  .................... 

5

2.1

Den intemationella utvecklingen..................... 

5

2.2

Consensus-överenskommelsen....................... 

6

2.3

Problem vid exportkreditflnansiering................. 

6

2.4

Refinansiering 1 ullandel................................ 

10

2.5

Nuvarande syslem för refinansiering av exportkrediter 

11

2.6

Utredningens förslag.................................... 

12

2.7

Riktlinjer för utformningen av ell exporlkredilsystem     

14

2.8

Vissa riktlinjer för SEK:s ul- och upplåningsvolym       

17

2.9

Förslag till ändringar av nuvarande exportkreditsystem      

19

2.10

Reservation................................................ 

... 

20

2.11

Särskilda yttranden...................................... 

20

3 Remissyttranden över exportkreditulrednlngens betänkande      

23

3.1

Allmänna synpunkter .................................... 

24

3.2

SEK-systemet.............................................. 

30

3.3

Nuvarande exportkreditsystem........................ 

43

4................................................................... Exportkreditnämndens skrivelse om vissa reformer 1 garantiverk­

samheten ....................................................... 

... 

48

4.1  Täckning av risker i samband med ställande av säkerheter,

s. k. "bonds" ............................................... 

... 

48

4.2

Riskbeskrivningen i EKN:s allmänna vlUkor.......... 

50

4.3

Garanliprocenlsats för garanti avseende bank-liU-bank

kredit ........................................................ 

52

5 Remissyttranden över exportkreditnämndens skrivelse

om vissa reformer 1 garantiverksamheten.............. 

53

5.1

Principiella synpunkter................................... 

53

5.2

Täckning av risker i samband med ställande av säker­heter, "bonds"      

53

5.3

Riskbeskrivningen i EKN:s allmänna villkor........... 

... 

55

5.4

Garanliprocenlsats avseende bank-till-bank krediter    

55

5.5

Övriga synpunkter........................................ 

... 

56

6.................................................................... Exportkredilnämndens skrivelse om ökning av ramen för

exportkredilgaranll............................................. 

... 

57

6.1

Nuvarande ordning ....................................... 

... 

57

6.2

Exportkreditnämndens skrivelse....................... 

... 

58

7 Remissyttranden över exportkredilnämndens skrivelse om

ökning av ramen för exportkredilgaranll.................. 

... 

60

8 Föredraganden................................................. 

... 

61

8.1

Inledning.................................................... 

... 

61

8.2

Exportkredilulredningen ................................. 

.. 

63

8.2.1

Utredningens förslag............................... 

.. 

63

8.2.2

Allmänna överväganden........................... 

67

8.2.3

Samordning med EKN.............................. 

.. 

72

8.2.4

Principiella riktlinjer för systemels utformning...... 

74

8.2.5

Systemens paraUellilel............................. 

.. 

77

8.2.6

Uppföljning av statens åtaganden............. 

.. 

78

8.2.7

Övergångsbestämmelser ......................... 

.. 

79

Prop. 1977/78:155

126

8.3

Vissa reformer i exporlkreditgaranliverksamhelen.... 

79

8.4

Ökning av ramen för exportkreditgaranti  ................ 

85

9 Hemställan..................................................................... 

87

Bilaga 2, avseende budgeldepartementets verksamhetsområde  ....

88

1

Inledning........................................................................ 

.... 

88

2

Samordning mellan avdrags- och bidragssystemet och SEK-systemet      

89

3

Utformningen av avdrags- och bidragsreglerna............. 

.... 

92

3.1

Inledning................................................................. 

.... 

92

3.2

Beslutande myndighet (I § i lagförslaget) .............. 

93

3.3

Förutsättningar för stöd (2 § i lagförslaget)............ 

93

3.4

Stödets storlek m. m. (3 § i lagförslaget)................ 

95

3.5

Tidpunkten för ansökan hos EKN (4 § i lagförslaget)        

97

3.6

Exportkreditavdrag (5 § i lagförslaget).................... 

97

3.7

Exporlkredllbidrag (6-8 §§ i lagförslaget) ............... 

99

3.8

Bestämmelse om handelsbolag (9 § i lagförslaget). 

. 

100

3.9

Besvärsregler (10 § i lagförslaget).......................... 

100

3.10

Övergångsbestämmelser........................................ 

. 

101

4  Hemställan..................................................................... 

. 

101

Underbilaga, förslag till Lag om exportkredilstöd.............. 

. 

102

BUaga 3, avseende indusiridepartemeniets verksamhetsområde ....

106

1

Inledning........................................................................ 

. 

106

2

AB Svensk Exportkredits verksamhet ............................ 

. 

107

3

Föredraganden.............................................................. 

108

3.1

Stalsstödd exportkreditgivning genom AB Svensk Exportkredit        

108

3.2

Omfattningen av SEK:s statsstödda kreditgivning  . 

..... 

Ill

3.3

Vissa särskilda frågor i anslutning till verk­samheten vid AB Svensk Exportkredit     

113

3.4

Exportkreditfinansiering via Sveriges Investe­ringsbank AB, m. m     

118

3.5

De mindre förelagens exporlkredilfinansiering  ........ 

120

3.6

Sammanfattning av resursbehovet samt övergångs­bestämmelser 

120

3.7

Författningsförslag m. m........................................... 

. 

121

3.8 Hemställan .............................................................. 

. 

123

Underbilaga, förslag till Lag om beslutanderätt för svenskt kredil­

akliebolag ifråga om exporikredit i vissa fall...................... 

. 

124