Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1979/80:71

Regeringens proposition

1979/80:71

om godkännande av IMCO-konvenlionen om säkra containrar;

beslutad den 20 december 1979.

Regeringen föreslår riksdagen atl anlaga de förslag som har upplagils i bifogade utdrag av regeringsprolokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

ULF[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner 1972 års internationella konvenfion om säkra containrar. Vidare föreslås att riksdagen med anled­ning av konventionen antar ett förslag till containerlag.

1   Riksdagen 1979180. 1 saml. Nr 71

Prop. 1979/80:71

2

Förslag lill

Conlainerlag

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Denna lag har lill syfle att säkerslälla efterlevnaden av 1972 års inter­nationella konvention om säkra containrar.

Lagen gäller containrar som används i intemationell trafik och som inte är särskilt konstruerade för luftlransporter.

Med internationell trafik avses, om inle annal anges i lagen, transporter som utförs till eller från Sverige eller i transiltrafik genom Sverige.

2§    Med container avses en transportanordning som är

1.    tillräckligl motståndskraftig för all medge upprepad användning,

2.

konstruerad för atl underlätta godstransporter med elt eller flera transportsäll ulan alt godset lastas om,

3.

konstruerad för att läll kunna förankras och hanteras och för de ända­målen försedd med en särskild anordning av öppningar och ytor, som är placerad på containerns över- eller undersida för att möjliggöra hantering, stapllng eller förankring (hörnbeslag), samt

4.

så stor all den yla som omfattas av de fyra yttre botlenhörnen är an­tingen minst 14mä (150 kvadratfot) eller, om containern är försedd med öv­re hörnbeslag, minst 7m (75 kvadratfot).

3§ Containrar skall provas och godkännas i säkerhetshänseende enligt de föreskrifter som beslutas av regeringen eller den myndighet som rege­ringen utser.

4§ Om en container har godkänts och försetts med säkerhetsskylt i elt annat land enligl säkerhetskonventionen, skall godkännandet gälla även här i landet.

5 § Ägaren av en container skall hålla containern i säkert skick. Han skall kontrollera den enligt föreskrifter som beslutas av regeringen eller den myndighel som regeringen ulser (egenkontroll).

Dessa skyldigheter gäller även när containern används vid transporter utanför Sverige mellan platser som är belägna i skilda länder, om ägaren har sitl hemvist eller huvudkontor i Sverige.

Ägaren får genom ett skriftligt avtal överlåla sina skyldigheter på den som i ägarens ställe har rätl alt förfoga över containern.

6§ En container får användas endast om den är godkänd och försedd med giltig säkerhetsskylt samt har genomgått egenkontroll inom föreskri­ven tid.

En container, som inte har genomgått egenkontroll inom föreskriven tid, men som i övrigt är i säkert skick, får dock efter särskilt medgivande användas för alt slutföra en pågående transport.

7 § En container, som är i sådant skick att det klart framgår atl den ulgör en uppenbar säkerhetsrisk, får inte användas förrän den har återställts i säkert skick.

Prop. 1979/80:71

3

8 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och de föreskrifter som be­slutas med stöd av lagen utövas av den myndighet som regeringen utser. Denna myndighel får begära de upplysningar, handlingar och prov samt påkalla de undersökningar som behövs för lillsynen. Elt uttaget prov be­rättigar inte till någon ersättning.

9§ Tullmyndigheterna skall kontrollera efterlevnaden av 6 och 7§§ och får i samband därmed meddela de förbud som behövs för att irygga efter­levnaden av nämnda paragrafer samt besluta om medgivanden enligt 6§ andra stycket.

Även annan myndighet som regeringen ulser får efter samråd med tull­myndighet meddela sådana förbud och beslula sådana medgivanden.

10

§ Till böler eller fängelse i högsl ett år döms den som uppsåtligen bry­ler mol förbud som har meddelals med stöd av 9§.

11

§ Om överklagande av beslut som avses i 9§ foreskrivs särskilt. En central förvaltningsmyndighets beslut enligt 9 § får inte överklagas.

Denna lag Iräder i kraft den dag regeringen bestämmer. Ett förordnande om ikraftträdande får begränsas lill vissa av bestämmelserna. Regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs.

Prop. 1979/80:71

4

Uldrag KOMMUNIKATIONSDEPARTEMENTET  PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1979-12-20

Närvarande: slatsministem Fälidin, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Sö­der,[REDACTED_EFTERNAMN], Burenslam[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Petri

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om godkännande av IMCO-konventionen om säkra containrar

1   Inledning

Enhetslastiekniken har under den senaste tioårsperioden utvecklats på­tagligt. Härvid har särskilt användningen av standardiserade godsbehålla­re rönt intresse. Containern är den godsbehållare som har blivil vanligast. Conlainerhanleringen har genom denna utveckling aktualiserat vissa sä­kerhetsfrågor. Det gäller dels skyddet för dem som arbetar med containrar i samband med lastning och lossning, dels säkerheten i samband med själva transporterna.

Frågor om säkerheten kring containertransporterna behandlades bl.a. vid en konferens som anordnades under hösten 1972 av Förenta nationer­na och Mellanstatliga rådgivande sjöfartsorganisationen (IMCO). Vid konferensen antogs en intemationell konvention om säkra containrar, In­ternational Convention for Safe Containers (CSC). Konventionen trädde i kraft den 6 september 1977. För en stat som därefter ansluter sig fill kon­ventionen träder den i kraft elt år efter den dag, då anslutningsinstmmen-tet har deponerats hos IMCO:s generalsekreterare.

Konventionens främsta syfte är att vidmaklhålla en hög säkerhetsnivå för människoliv vid hantering, stapllng och befordran av containrar. För atl åstadkomma detta har i konventionen bl. a. fastställts krav på contain­rars konstruktion.

Enligt konventionen skall vatje ny container godkännas vid typprov­ning eller individuell provning. Befintliga containrar skall inom fem år från den dag konventionen träder i kraft godkännas enligt särskilda bestämmel­ser. En container som har godkänts skall förses med en skylt som visar alt containern motsvarar konventionens krav (säkerhetsskylt).

Prop. 1979/80:71

5

Containrar som har godkänts skall underkaslas myndighetskontroll på de fördragsslulande staternas territorier, vilkel torde innebära s. k. gräns­kontroll.

Varje fördragsslulande stal skall upprätta etl effektivt förfarande för provning, godkännande och konlroll av containrar.

Ansvaret för containems skick åvilar enligt konventionen ägaren. Den­ne skall regelbundet utföra s. k. egenkontroll för all undersöka om contai­nern är behäftad med fel. Varje fördragsslulande stat skall meddela före­skrifter om sådan egenkontroll.

Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade chefen för kommuni­kationsdepartementet den 9 juni 1977 en särskild utredare (K 1977:04)' med uppgifl att bl. a. utreda frågorna om en svensk anslutning till konven­tionen och förulsällningama att införliva konventionen i den svenska lag­sfiftningen på etl sådant sätt att dess bestämmelser kan lillämpas effekUvi.

Ulredningen anlog namnet containemtredningen.

Till utredningen överlämnade regeringen en framställning från Svenska transportarbetareförbundet med begäran bl. a. om översyn av de frågor som rör säkerheten vid stuvning, fördelning och förankring av gods i con­tainrar samt av metoderna för lossning, lastning och transport av contain­rar.

Utredningen avlämnade våren 1979 betänkandet (Ds K 1979:1) Contai­nerfrågor.

Utredningens överväganden med anledning av Svenska transportarbeta­reförbundets framställning kommer inte att behandlas i denna proposition, eflersom de frågor som framställningen rör inte kräver riksdagens med­verkan.

Ulredningens betänkande - i de delar som rör konventionen och som kräver riksdagens medverkan - bör fogas som bilaga I till protokollet i della ärende. I de delar av ulredningens betänkande som har bifogats pro­tokollet saknas en svensk översättning av bilaga 2 till konventionen (An­nex 

II). 

Denna innehåller föreskrifter om hur provningen skall gå till. Kon­ventionsbilagan har betydelse för de verkställighetsföreskrifter som kom­mer att utfärdas i anslutning till lagen. En av utredningen gjord översätt­ning kommer alt ytterligare ses över.

Utredningens betänkande har remissbehandlats. Yttranden har avgivits av riksåklagaren (RÄ), rikspolisstyrelsen, statens järnvägar, statens väg­verk, trafiksäkerhetsverkel, sjöfartsverket, luftfartsverket, statens livs­medelsverk, statens naturvårdsverk, produktkontrollnämnden, general­tullstyrelsen, arbetarskyddsstyrelsen, statens industriverk, statens prov­ningsanstalt, fartygsmiljöutredningen (K 1973:04), trafiksäkerhetsutred-

' Numera försäkringsrättsrådet och chefen för försäkringsrätten för Södra Sverige Börje[REDACTED_EFTERNAMN]. Experter: departementssekreteraren Knut Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN], sjökaptenen Ulrich Jahnke, byrådirektören Bo Kjellegärd, byrådirektören Mats[REDACTED_EFTERNAMN], byråchefen Göran[REDACTED_EFTERNAMN] och förbundsombudsmannen Bo Rönngren.

Prop. 1979/80:71

6

ningen (K 1973:07), utredningen (K 1979:01) om transport av farligt gods, kommittén (Jo 1978: 05) för miljörisker vid sjötransporter, AB Statens an­läggningsprovning, AB Svensk bilprovning. IVA: s transportforsknings­kommission. Landsorganisationen i Sverige (LO), Näringslivets trafikde­legation, Sjöassuradörernas förening. Svenska arbetsgivareföreningen. Svenska hamnarbetareförbundet. Svenska hamnförbundet. Svenska me-lallindustriarbelareförbundet. Svenska sjöfolksförbundet. Svenska trans-portarbelareförbundel. Svenska åkeriförbundet, Sveriges redareförening, Sveriges speditörförbund, Sveriges standardiseringskommission, Sveri­ges stuvareförbund, Transportiekniska föreningen och Det Norske Veri-las.

Centralorganisationen SACO/SR, Svenska förpackningsforsknings­institutet. Svenska maskinbefälsförbundet, Sveriges fartygsbefälsföre­ning, Sveriges industriförbund, Sveriges mekanförbund. Tjänstemännens centralorganisation (TCO) och Transportfackens yrkes- och arbetsmiljö­nämnd har också beretts tillfälle alt avge yttranden men har avstått häri­från.

Vidare har Sveriges bilindustri- och bilgrossistförening och Sveriges ex­portråd förklarat sig inte ha några synpunkter alt framföra med anledning av betänkandet. LO - som har förklaral sig tillstyrka utredningens förslag i slort har hänvisat till vad Svenska metallindustriarbetareförbundel. Svenska sjöfolksförbundel och Svenska transportarbelareförbundet har anfört i sina yttranden.

Vissa remissinsianser har bifogat yttranden från andra myndigheter eller sammanslutningar.

En sammanställning av remissyllrandena bör fogas till protokollet i det­la ärende som bilaga 2.

2   AUmän molivering

2.1 Frågan om svensk anslutning till konventionen

Som jag framhöll inledningsvis har enhetslastiekniken under senare lid utvecklats pålagligl. Användningen av containrar har blivil mycket omfat­tande och har inneburit slora förändringar för flertalet av de komponenter som ingår i della transportsystem. Utvecklingen på containersidan har så­lunda också i hög grad påverkat ulvecklingen när det gäller fartyg, fordon, hamnanläggningar och antalet arbetstillfällen för sluveriarbetare.

Det är självfallet vikUgt alt de som handskas med containrar kan göra delta i visshet om att materielen är i ett sådant skick atl risken för skador är minimal. Säkerheiskonveniionen har också kommit till för alt säker­ställa atl containrar hanteras, staplas och transporteras på ett säkert sätt. Elt annat syfte med konventionen är att underlätta internationella trans­porter med containrar.

När det gäller ratifikationsfrågan kan nämnas atl lill konventionen har

Prop. 1979/80:71

7

anslutit sig bl.a. Danmark, Förenta staterna, Förbundsrepubliken Tysk­land, Japan, Sovjetunionen och Storbritannien. Redan det förhållandet atl sålunda elt antal stater med vilka vi har ett omfattande trafikutbyle har ac­cepterat konventionen talar med styrka också för en svensk anslutning lill säkerhetskonventionen. Om så inte sker föreligger risken atl svenska con­tainertransporter kommer atl försvåras, vilket skulle stå i slrid med kon­ventionens syfte atl underlätta internationella transporter med contain­rar. Jag delar därför utredningens uppfattning att en förutsättning för atl säkerhetssyftet i konventionen inte skall bli illusoriskt inte endasi är att samtliga containeranvändande stater tillträder konventionen, utan också att man kräver att containrar för att få föras in över dessa staters gränser skall bära en sådan gihig säkerhetsskylt som konventionen kräver. Kon­ventionen har trätt i kraft och de fördragsslulande staterna har redan i dag formell möjlighet att företa den kontroll som konventionen föreskriver. Genom en överenskommelse, som IMCO: s underkommitté för containrar och laster har träffat, har emellertid de i kommittén företrädda staterna in­formellt enats om att inte böija utöva någon sådan kontroll förrän den 6 september 1982. Från och med den dagen skall enligt konventionen alla beflntliga containrar vara godkända. Det innebär för Sveriges vidkom­mande att ju längre tid en svensk anslutning dröjer, desto kortare blir den tid som kommer atl stå till buds för att här i landet godkänna befintliga containrar. Dessutom finns det alltså en stor risk att icke godkända con­tainrar inte kan utnyttjas i internationell trafik fr. o. m. den 6 september 1982.

Mot bakgrund av vad jag nu har sagt förordar jag att Sverige ansluter sig till säkerhetskonvenUonen så snart som möjligt och att konventionens be­stämmelser införlivas i svensk lagstiftning.

Mitl ställningstagande innebär, att jag inte kan ansluta mig till vad pro­duktkontrollnämnden har anfört i sitt remissyttrande, nämligen alt ell eventuellt beslut med anledning av utredningsförslagen bör anslå i avvak­tan på resultatet av det arbete som bedrivs av utredningen (K 1979:01) om transport av farligt gods (Dir 1979:1). Denna utredning har fö. till­styrkt de förslag som containemtredningen har lagt fram. Jag återkommer till frågorna om containrar för transporter av farligt gods längre fram (av­sniu 2.5.3).

Jag kommer i det följande atl redovisa mina överväganden i de enskilda frågor som utredningen har tagil upp. Dispositionen av min framställning följer i stort sett utredningens betänkande.

2.2 Godkännande av containrar

Utredningen har haft att ta ställning till dels frågan vid vilken Udpunkt en befintlig container skall vara godkänd, dels frågan om vad som skall be­traktas som en ny resp. befintlig container.

I likhet med utredningen anser jag att det finns goda skäl för ståndpunk-

Prop. 1979/80:71

8

ten all befintliga containrar senast skall godkännas inom fem år från del att konventionen har trätt i kraft för de fio stater som först Ullträdde den. Detla innebär att kontrollen effektivt kan tillämpas fr. o. m. den 6 seplem­ber 1982. Jag delar också ulredningens uppfattning när del gäller frågan om vad som menas med en ny resp. en befinfiig container. Med en ny con­tainer bör avses en container, vars tillverkning har påbörjats efter ikraft­trädandet av den svenska lagstiftning som konventionen ger upphov till. Med en befintlig container, som alltså skall vara godkänd före den 6 sep­lember 1982, avses en container som inte är ny enligt den nyss nämnda de­finitionen. Jag kan nämna all remissinstansema inle har haft några invänd­ningar mol utredningens förslag i de delar jag nu har behandlal.

Utredningen har i detta sammanhang också tagit upp frågan om god-kännandeförfarandel, dvs. framför allt frågan om vilket organ som skall svara för den provning som är en förutsältning för att nya containrar skall godkännas.

Jag vill i detla sammanhang något beröra det system för officiell prov­ning som gäller i Sverige.

Enligl lagen (1974: 896) om riksprovplalser m.m. skall som huvudregel officiell provning utföras vid en riksprovplats. Med officiell provning av­ses sådan teknisk provning, kontroll och besiktning som är föreskriven i en lag eller annan författning och som inte är egenkontroll.

Systemet med riksprovplalser innebär att all officiell provning av ett vissl objekt i princip skall utföras av ett provningsorgan, en riksprovplats. Flera myndigheter kan således föreskriva om provning av ett objekt men endast en riksprovplats skall ansvara för provningen av objektet. Lag­stiftningen om riksprovplalser gäller direkt endast officiell provning som har tillkommit efter ikraftträdandet den 1 januari 1975. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer har emellertid möjlighet att förord­na att även provningsverksamhet som gmndar sig på tidigare meddelade föreskrifier skall inordnas i det nya systemet. Statens provningsanstalt in­venterar fortlöpande provningsområden och föreslår nya riksprovplalser.

Efter förslag av statens provningsanslalt och i överensstämmelse även med ulredningens uppfattning har regeringen den 6 december 1979 utsett AB Statens anläggningsprovning att fr. o. m. den 1 januari 1980 vara riks­provplats för provning av containrar, tankcontainrar och tillbehör till dessa. Detta innebär att den officiella provning som f n. sker av contain­rar har fogats in i riksprovplatssystemet och att även den provning som ak­tualiseras genom konventionen och den av mig föreslagna lagstiftningen kommer att utföras vid AB Statens anläggningsprovning.

2.3 Underhåll och egenkontroll

I konventionen slås fast att det är ägaren av en container som är ansvarig för att containern hålls i säkert skick. Ägaren skall ulföra eller låta utföra

Prop. 1979/80:71

9

översyn av containern enligt del förfarande som antingen har föreskrivits eller godkänts av vederbörande fördragsslutande part. Konventionen slår också fast när en sådan översyn skall företas.

Som utredningen har föreslagit bör den översyn som ägaren är skyldig all utföra lämpligen kallas egenkontroll.

När det gäller utformningen av egenkontrollen kan enligt konventionen, såsom nyss har antytts, staterna välja mellan två principiellt sett skilda förfaranden. De kan utfärda föreskrifter om hur egenkontrollen skall gå lill eller också begära in beskrivning över det förfarande som containerägama tillämpar och därefter pröva om förfarandet kan godkännas.

Ulredningen har förordat en förfallningsmässig reglering av hur egen­kontrollen skall gå Ull. Jag delar denna uppfattning. I likhet med utred­ningen anser jag att föreskrifterna inte kan eller bör göras alltför detaljera­de men bör innehålla de obligatoriska moment som skall ingå i kontrollen.

Det är väsenlligt att egenkontrollen i möjlig mån ges samma reella inne­håll i samtliga fördragsslutande stater. Man har med hänsyn härtill inom IMCO enats om att låta IICL: s' Guide for Container Equipment Inspec­iion tjäna som viss ledning för att uppnå att egenkontrollen får en likartad innebörd i de olika staterna. Jag anser - i likhet med transportforsknings-kommissionen och Sjöassuradörernas förening - att dessa anvisningar också för svenskt vidkommande bör kunna utgöra en god vägledning vid detaljutformningen av egenkontrollen. Anvisningarna är numera genom transportforskningskommissionens försorg översatta till svenska.

Utredningen har ansett att det varken är möjligt eller lämpligt att föreslå bestämmelser om vad som skall krävas för att en container skall anses ha genomgått en acceptabel egenkontroll. Som en bakgmnd härtill anger ut­redningen att konventionen saknar bestämmelser om vilka krav som skall uppfyllas för "godkännande" vid egenkontroll samt att det heller inte går atl fastställa sådana kriterier, exempelvis genom alt ange acceptabla vär­den för deformation. Jag godlar för min del den bedömning som utredning­en har gjort. Som en närmast självklar regel bör dock gälla att - om vid egenkontroll upptäcks fel som kan äventyra säkerheten - felet skall av­hjälpas innan containern tas i bmk på nytt.

Jag delar utredningens uppfattning att containerägama skall vara skyldi­ga att föra protokoll över egenkontrollema liksom att protokollet skall för­varas under en tid av fem år från kontrollen hos den som bär ansvaret för containrarnas skick.

Sammanfattningsvis innebär mina ställningstaganden i fråga om under­håll och egenkontroll att jag hell godtar utredningens förslag, vilka också nästan genomgående har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av remiss­instanserna.

International Institute for Container Lessors.

Prop. 1979/80:71

10

2.4 Myndighetskontrollen

Konventionen föreskriver att varje godkänd container skall underkastas kontroll på fördragsslutande parters territorier. Konlrollen skall inskrän­kas till att fastslå att containern är godkänd och försedd med en giltig sä­kerhetsskylt, om det inte klart framgår all containem är i etl sådant skick att den ulgör en uppenbar risk för säkerheien.

Utredningen föreslår alt den huvudsakliga konlrollen här i landel - på samma sätt som andra länder i allmänhet tycks ha uppfattat den föreskriv­na kontrollen skall utformas som gränskontroll vid tullgränsen.

Jag instämmer i ulredningens förslag, som inle heller har mött någon er­inran vid remissbehandlingen. Del är enligt min mening angeläget att, i den mån ett ingripande mot en container är motiverat, della kan ske redan när containern skall föras in i landet. Vad jag nu har sagt utesluter själv­fallet inle att containrar kan bli föremål för kontroll också vid den fortsatta transporten inom landel. Jag återkommer längre fram till frågan om den närmare utformningen av konlrollen.

Ulredningen har diskuierat frågan om kontrollmyndighetens åtgärder i tre olika huvudfall. Det första gäller behandlingen av en icke god­känd container.

Utredningen hänvisar här till den lagstiftning som har antagits i vissa andra länder med anledning av konventionen och som innebär att icke godkända containrar skall avvisas vid gränsen och inte tillåtas komma in i landet. Ulredningen förklarar sig dela den principiella inställning i frågan om behandlingen av en icke godkänd container som den utländska lag­stiftningen redovisar. Om konvenUonens säkerhetssyfte skall uppnås förefaller enligt ulredningens mening del enda rimliga vara alt kräva att en container skall vara godkänd för atl få användas efter den tidpunkt kon­lrollen har salts igång.

Utredningen har också övervägt frågan om att tillåla återtransport av en container till dess avgångsort i sådana fall som nu diskuteras. Med hänsyn till att godkännande kan ske i varje fördragsslutande stat och till strävan atl uppfylla konventionens primära syfle, anser utredningen att ett förbud alt använda containem skall gälla till dess atl det har visats att den är god­känd. Ett sådant beslut bör enligt ulredningen avfattas skriftligen och om­gående tillställas den som har den direkta kontrollen över containern, så all denne kan vidta de ålgärder som kan behövas, bl.a. för att säkra att ömtålig last inte går föriorad. Även ägaren, eller den som i dennes ställe har ansvaret för containems skick, bör underrättas med det snaraste.

Det andra fallet som utredningen tar upp är behandlingen av en container som inte har genomgått egenkontroll inom före­skriven lid. Utredningen framhåller att samtliga de stater, som har av­slutat sitt lagstiftningsarbete med anledning av konventionen, föreskriver att kontrollen även skall la sikte på frågan om containem har gått igenom

Prop. 1979/80:71

11

egenkontroll inom föreskriven lid och förbjuder i princip vidare använd­ning av en container som inte har genomgått föreskriven egenkontroll.

Utredningen förklarar sig dela den grundinställning som den utländska lagstiftningen ger uttryck för; godkännandet kan inte för all framtid garan­tera atl containern är säker ulan regelbundel återkommande egenkontroll måste till för atl uppnå denna säkerhet. Det föreligger därför enligt utred­ningen ett starkt intresse av att se till atl egenkontroll verkligen har ut­förts. Denna inslällning bör dock inte la sig ultryck i lagstiftningen genom en lika sträng bestämmelse som den som gäller icke godkända containrar. Utredningen föreslår sålunda atl konlrollen även skall avse förhållandet om egenkontroll har ulförts inom föreskriven Ud och alt, om så inte är fal­let, vidare användning skall förbjudas tills egenkontroll har ägl rum. Kon­trollmyndigheten bör enligt utredningen dock ha möjlighet att medge att containem får slutföra en pågående transport, om containern i övrigt är i säkert skick.

Det tredje huvudfallet gäller behandlingen även container som utgör en uppenbar säkerhetsrisk.

Utformningen av konventionens kontrollartikel visar enligt utredningen alt man har velat undvika ingripanden mot godkända containrar utom när dessa utgör kvalificerade säkerhetsrisker. Containerns skick skall inle en­dast vara sådant atl det utgör en uppenbar risk för säkerheten, utan detta förhållande skall dessutom klart framgå. Det kan enligt utredningen med fog ifrågasättas vad som ligger i "en uppenbar risk för säkerheten". Ul­redningen anser att det i detta sammanhang är naturligt atl låta kontroll­myndigheten ingripa mot en icke säker container under samma förutsätt­ningar som gäller för ingripanden enligt arbelarskyddsslyrelsens hamnar-betsanvisningar, dvs. när containems skick är sådant atl det kan ävenlyra säkerheten i arbetet.

Även belräffande frågan om hur ingående denna kontroll skall vara har ulredningen ansett det lämpligl all knyla an lill anvisningarna för hamnar­bete. Utredningen menar att kontrollmyndigheten skall, utan någon mer ingående konlroll, bedöma om containerns skick kan anses utgöra en up­penbar risk för säkerheten. Vid tveksamhet bör den som utför den formella kontrollen samråda med den som svarar för den informella, dvs. den som inte utförs av en myndighet utan t. ex. av skyddsombud. Del är enligl ul­redningen dock viktigt att beslul i frågan fallas av en myndighetsperson, som därigenom bär ansvaret för ett sådant beslul.

Utredningens överväganden i de frågor som nu har behandlals har inte föranlett några erinringar från remissinstansemas sida.

Inte heller för egen del har jag något atl invända mot de överväganden som utredningen har gjort när del gäller behandlingen av containrar som inte uppfyller de krav som ställs upp i konventionen.

Jag anser att det är väsentligt att kontrollen görs så effektiv som möjligt för att man skall kunna uppnå syftet med konventionen. Enligt min mening

Prop. 1979/80:71

12

bör kontrollen i avsevärd grad kunna underlättas genom den säkerhets­skylt som containrarna skall vara försedda med. Denna skyk har beteck­nats som en "passhandling", som tillåter containrarna all passera grän­sema.

När det gäller kontrollen vill jag ytterligare framhålla följande.

Enligt ulredningen bör för svenskl vidkommande tullmyndigheterna ut­ses till kontrollmyndighet. Kontrollen bör enligt utredningen kunna ingå som etl naturligt led i den gränskontroll i tullhänseende som tullmyndighe­tema utför. Utredningens överväganden har lämnats utan erinran av det övervägande antalet remissinstanser.

Generaltullstyrelsen har konstaterat att det från vissa synpunkter kan vara ändamålsenligl att lägga en eventuell obligatorisk gränskontroll av containrar på tullverket. Dock hävdar styrelsen att del från resurssyn­punkt skulle vara orealistiskt med kontroll annat än stickprovsvis och ifrågasätter också om man inte lämpligen bör utforma konlrollen efter de principer som gäller enligt arbelsmiljölagen i fråga om maskiner, redskap etc. Också Sjöassuradörernas förening ställer sig tvekande Ull tullverkels möjligheter all utföra kontrollen.

För egen del vill jag anföra följande.

Det är enligt min mening olänkbart att för ändamålei bygga upp en sär­skild kontrollapparat. Containerkontrollen måste alltså utföras genom ett redan befintligt organ. I det sammanhanget bör märkas att kontrollen inte rimligen kan läggas på arbetarskyddsstyrelsen med nuvarande organisa­Uon av dess verksamhet. Dess stuveriinspektörer är t.ex. endast 17 UU antalet. Med tanke på den befattning som tullmyndighetema i andra avse­enden i stor utsträckning tar med containrar som kommer in i landet bör, såsom jag redan har antytt, också kontrollen av dem ankomma pä dessa myndigheter. Såsom Sjöassuradörernas förening har pekat på i sitt remiss­yttrande bör därvid bl. a. kunna övervägas att tullverket samarbetar med de kontrollstationer för containrar som finns vid de större godsterminaler­na i landel. Även etl samarbele med SJ, som utför viss tullkontroll for tull­verkets räkning, är naturligt i sammanhanget.

Antalet containrar som är i omlopp i intemationell trafik är mycket stort. Enligl utredningen lossades 1977 i svenska hamnar 90 200 containrar medan 78500 lastades. När det gäller järnvägs- och landsvägstransporter saknas statisfik molsvarande den som finns beträffande sjötransportema. Enligl en uppgift passerade 1977 sammanlagt ungefär 230000 containrar landets gränser.

Den stora omfattning som containertrafiken har fått måste enligt min mening tas med i beräkningen när man talar om kontrollens omfattning och det sätt på vilket den skall utföras. Med hänsyn till del slora antal con­tainrar, som det är fråga om, kan man inte begära att varje container skall underkastas gränskontroll. Detta skulle kräva en mycket stor personalin­sats. Samtidigt skulle med all sannolikhel hanteringen av containrar i ham-

Prop. 1979/80:71

13

nar och vid terminaler försvåras och fördröjas. Enligt min mening kan dock gränskontroll ske stickprovsvis i samband med tullverkets normala kontroll- och klareringsverksamhel. I allmänhet bör del därvid vara till­räckligt med en översiktlig okulärbesiktning och i samband därmed kon­troll av att containrama är försedda med giltiga säkerhelsskyllar. Kon­ventionen tar jusl sikte på en konlroll av all containern är försedd med en gilfig skylt, såvida det inte klart framgår atl containem utgör en uppenbar säkerhetsrisk.

I fråga om kontrollens omfattning bör också beaktas att intresset hos containerägama att hålla sina containrar i godkänt skick är slarkl med lan­ke på de ekonomiska och andra följder som kan inträda om det vid en kon­troll visar sig atl containem inle kan tillåtas att transporteras vidare till destinationsorten.

Vidare bör beaktas atl det förhållandel alt kontrollen utformas huvud­sakligen som en gränskontroll inle utesluter att containrar kan bli föremål för kontroll också i andra sammanhang. En form som utredningen också har berört är den som föranleds av arbetsmiljölagstiflningen. Jag har i det föregående nämnt hamnarbetsanvisningama som ger bl. a. sluveriarbetare och skyddsombud rätt atl vägra ta befattning med icke säkra redskap. Av vikt är givetvis också alt skyddsombud alllid har sådan rält, oavsett var arbetsplatsen är belägen. Utöver denna form av kontroll har polisen ge­nom vägtrafiklagstiftningen möjlighet atl stoppa farliga transporter, så­som exempelvis av trafikfarliga containrar.

Jag anser sammanfattningsvis att den samlade kontroll som jag nu har redovisat borgar för att konventionens säkerhetssyfte skall kunna upprätt­hållas på ett tillfredsställande sätt inom ramen för tullverkets nuvarande resurser och verksamhetsformer.

2.5 Övriga frågor i konventionen

2.5.1 Lagstiftningens tillämpningsområde

Utredningen har övervägl om del kan finnas behov av atl låta lagstift­ningen med anledning av säkerhetskonvenUonen omfatta även contain­rar som används i nationell trafik.

Ulredningens överväganden mynnar ul i att det saknas anledning all ge lagstiftningen en vidare tillämpning än konventionen. Med stöd av annan lagsUftning än den konventionen syftar till kan ingripanden nämligen ske mol icke säkra containrar som används uteslutande inom landel. Härtill kommer enligl utredningen att en ulvidgning av konventionens tillämp­ning till att avse även containrar som används i nationell Irafik skulle göra del nödvändigt all finna en annan form av konlroll än gränskontroll, vil­ken kan vara lika effektiv som denna.

Slalens vägverk och Iransportforskningskommissionen har i sina re­missyttranden uttalat atl del skulle vara önskvärt att göra lagstiftningen tillämplig även på containrar som används uteslutande inom landet.

Prop. 1979/80:71

14

För egen del ansluter jag mig till vad utredningen har kommil fram lill, nämligen atl det saknas anledning att ge lagstiftningen en vidare tillämp­ning än konventionen. Möjlighelerna att kontrollera och ingripa mol con­tainrar som inte är säkra finns redan i dag genom olika slag av regleringar. Jag vill här hänvisa till de möjligheter lill ingripanden som finns enligt ar­betsmiljölagstiflningen och vägtrafiklagstifiningen.

Trafiksäkerhetsverkel har i silt remissyttrande framhållil alt lagslift­ningen även bör omfatta containrar som transporteras i s. k. Iransittra-f i k , dvs. passerar landet från en ulrikes ort till en annan sådan ort. Ver­kels uppfattning delas av slalens vägverk och Svenska åkeriförbundel.

Utredningen har inte särskilt behandlal transitlrafiken och heller inte i definitionen av begreppet intemationell trafik tagit med denna lyp av tra­fik.

Konventionen innehåller inle någon definition av begreppel inlernatio­nell trafik ulan talar endasi om "internalionell befordran".

För egen del anser jag att även containrar som passerar in över landets gränser i transiltrafik bör underkastas säkerhelskonventionens bestäm­melser. Jag delar alltså den uppfattning som de nämnda remissinslanserna har givit utlryck för. En ulvidgning av lagen i del här hänseendel skulle förbättra kontrollmöjligheterna. Man undviker också svårigheter vid gränsstationerna när det gäller att bedöma vilka containrar som skall kon­trolleras resp. inle kontrolleras.

2.5.2   Agarens ansvar för containerns skick

Enligt konventionen är ägaren ansvarig för containrarnas skick. Han kan emellertid genom ell skriftligt avtal överlåta della ansvar på bl. a. den som hyr en container.

Utredningen har överfört konventionens bestämmelser härvidlag lill den föreslagna lagen.

Samlliga remissinstanser, utom Sveriges speditörförbund, har lämnal ulredningens förslag ulan erinran. Förbundet ifrågasäller lämpligheten av alt tillåla ägaren av en container all överiåta sina skyldigheter enligl kon­ventionen.

För egen del finner jag i enlighel med vad som anges i konventionen och vad utredningen har anfört i frågan - alt en möjlighet för ägaren alt överlåta ansvaret för containrarnas skick bör föras in i lagstiftningen. Det­ta bör ske inte minst med tanke på att innehavet av containrar i myckel slor utsträckning grundar sig på leasingavtal.

2.5.3  Transport av farligt gods

Konventionen omfattar även sådana containrar som särskill har kon­struerats för transporter av farligt gods. Konventionen förbjuder emeller-

Prop. 1979/80:71

15

tid inle ytterligare lekniska krav och föreskrifter angående provning av så­dana containrar. Utredningen hänvisar till atl regler om godsbehållare, däribland containrar, för transporter av farligt gods finns utarbetade inom ramen för produktkontrollagstiflningen. Mot bakgrund härav har utred­ningen funnit det vara mindre lämpligt att föreslå regler beträffande såda­na transporter i containerlagen.

Remissinstansema har inte framfört några erinringar mot utredningens överväganden i denna del. Inte heller jag har funnit någon anledning att ifrågasätta vad utredningen har kommit fram till.

Statens naturvårdsverk och produktkontrollnämnden har emellertid ta­gil upp en fråga av mera principiell natur. Man anför i sitt gemensamma remissyttrande att containrar som är avsedda för transporter av farligt gods inte bör tillåtas att förses med en säkerhetsskylt, bl. a. därför att man bör undvika missförstånd om vilka containrar som är godkända för trans­porter av farligt gods.

För egen del villjag anföra följande.

Av del redovisade yttrandet framgår inte klart om naturvårdsverket och nämnden menar atl containrar avsedda för transporter av farligt gods en­dast skall undanlas från kravet på säkerhetsskylt eller om man menar att sådana containrar helt skall undantas från lagstiftningen.

Som jag nyss har redovisai skall konventionen tillämpas även på con­tainrar som används för transporter av farligt gods. Något undantag kan därför inte göras i den svenska lagstiftningen för sådana containrar om Sverige väljer all ansluta sig till konventionen. Undantag från kravet på säkerhetsskylt kan då inte heller komma i fråga.

Man bör också hålla i minnet att en och samma container ofta används än för transporter av farligt gods, än för transporter av annat gods. Det är enligt min mening naturligt att en sådan container uppfyller de krav som gäller dels för transporter av farligt gods, dels enligt konventionen. Detta lorde inte innebära någon olägenhet även om det medför utmärkning dels enligt konvenUonens bestämmelser, dels enligt de regler som gäller för transporter av farligt gods.

Mot bakgrund av vad jag nu har anfört anser jag mig inle kunna dela den uppfattning som naturvårdsverket och produktkontrollnämnden har gett uttryck för. Jag vill i sammanhanget erinra om det arbete som pågår inom utredningen om transport av farligt gods.

2.5.4 Frågan om sanktioner

Utredningen har i frågan om sanktioner mot ägare eller tillverkare som underlåter alt låta godkänna containrar redovisat en principiell uppfatt­ning angående införandet av straffbestämmelser i lagstiftning av del slag som det här är fråga om. Utredningen har kommil fram till all del inte finns något behov av atl föreskriva straff för ägare eller tillverkare, som

Prop. 1979/80:71

16

inte följer vad den föreslagna lagen påbjuder. Genom gränskontrollen och därmed sammanhängande risk atl en icke godkänd container kan komma att stoppas bör enligt utredningen samma resultat uppnås som ett straff­stadgande skulle kunna förvänlas medföra. Dessa synpunkter gäller enligt ulredningen i lika hög grad då man skall la ställning till att straffbelägga annat handlande som sirider mot lagsliflningen om säkra containrar. Bl. a. anför ulredningen att gränskontrollen lorde komma att medföra den efter­strävade effeklen, inte bara när del är fråga om icke godkända containrar utan även vad belräffar containrar som inte har genomgått egenkontroll inom föreskriven lid. Risken att en container skall stoppas och transpor­ten därigenom bli försenad får enligt utredningen anses vara av långt stör­re betydelse när det gäller att styra ägarnas handlande än risken att få be­tala ett bötesbelopp. Härtill kommer att möjligheten alt övervaka efterlev­naden av dylika straffbestämmelser synes vara minimal.

Den som bryter mot ett av kontrollmyndigheten utfärdal förbud lorde enligt ulredningen vara alt straffa enligt bestämmelserna i 17kap. 13 § försia styckel brottsbalken om överträdelse av myndighets bud. Vidare bör man enligl ulredningen lägga märke lill bestämmelsema i brottsbalken om vållande till annans död (3 kap. 7 §) eller till kroppsskada eller sjukdom (3 kap. 8 §) eller framkallande av fara för annan (3 kap. 9 §). Dessa bestäm­melser kan vara lillämpliga när den oaktsamhet, som är en förutsättning för all bestämmelsema skall komma i fråga, består i atl en container har varit i osäkert skick.

Utredningens överväganden i sanktionsfrågan har lämnats utan erinran av remissinstanserna.

För egen del biträder jag utredningens principiella uppfattning när det gäller frågan om straffsanktionerna.

Såsom framgått av det anförda anser utredningen att den som bryter mot ett av kontrollmyndigheten utfärdat förbud kan komma att straffas enligt bestämmelsema i 17 kap. 13 § brottsbalken om överträdelse av myndighets bud. Enligt min mening kan det emellertid inte uteslutas att vissa tolk­ningssvårigheler kan uppslå för de rättsUIlämpande myndigheterna då det blir fråga om atl bedöma ansvaret för överträdelser av förbud som en myn­dighet har meddelat. Detla talar för att man i den lagstiftning som jag nu föreslår lar in en straffbestämmelse som har en direkt anknylning till de fall av överträdelser som kan bli aktuella. Jag förordar alt så sker.

Mitl förslag innebär alt den som uppsåtligen bryler mot förbud som har meddelats med stöd av conlainerlagen döms till böter eller fängelse i högst ett år. Det bör i sammanhanget framhållas att mitt förslag inte innebär nå­gon skillnad i sak i förhållande till utredningens förslag.

Vad jag nu har sagt innebär inte heller att jag tar avstånd från vad utred­ningen har anfört om alt även vissa andra bestämmelser i brottsbalken kan bli lillämpliga.

Prop. 1979/80:71

17

2.5.5 Tillsynsmyndighet m.m.

Som har framgåll av det föregående skall riksprovplats svara för prov­ningen av containrama medan den direkta kontrollen av containrarna i in­ternationell irafik skall ligga på tullmyndighetema.

Härutöver finns etl behov av en myndighet som meddelar föreskrifter för tillämpningen av lagstiftningen, dvs. främst om godkännande, provning och egenkontroll. Vidare bör denna myndighet följa upp hur lagstiftningen tillämpas. Det bör vidare ankomma på myndigheten att kontrollera hur egenkontrollen utförs och svara för samordningen mellan de myndigheter som är verksamma på området. Härtill kommer rollen som kontaktorgan pä det internationella området.

Utredningen har övervägt vilken myndighet som bör ha dessa befogen­heter. Valet har stått mellan arbelarskyddsstyrelsen och sjöfartsverket. Utredningens överväganden leder fram till att sjöfartsverket skulle vara den mest lämpade myndigheten.

Endast en remissinstans. Svenska hamnförbundet, har ansett att arbe­tarskyddsstyrelsen skulle vara bäst lämpad.

För egen del instämmer jag i utredningens uppfattning. De flesta con­tainrar som passerar landets gränser gör det sjövägen och därför är sjö­transportsidan den ojämförligt viktigaste. Konventionen har utarbetats inom IMCO och de konstmklionsmässiga krav som konventionen ställer upp är fastställda för att motstå sjökrafter. Till förmån för sjöfartsverket kan vidare anföras alt verkel redan har uppgiften som tillsynsmyndighet beträffande ett flertal konventioner på sjöfartens område. Det innebär att man har en etablerad representation i IMCO och ett intemaUonellt sekre­tariat som är förtroget med arbetsuppgiftema. Man har vidare - liksom arbelarskyddsstyrelsen - tillräcklig kompelens att utfärda de föreskrifter som behövs. När del gäller kontrollen av containrar bör man observera atl under sjöfartsverkel sorterar ca 50 fartygsinspektörer medan stuveriin-spektörema - under arbetarskyddsstyrelsen - är 17 till antalet. Vad detta kan innebära för en väl utbyggd konlrollapparal säger sig självi.

En sammantagen bedömning av vad som nu har sagts leder fram till att sjöfartsverket är den myndighet som är mest lämpad att fullgöra de uppgif­ter som jag nyss har nämnt. När det gäller sådana frågor som rör gräns­kontrollen bör verkel emellertid samråda med generallullstyrelsen. Det bör ankomma på regeringen atl besluta om tillsynsmyndighet i den följd­lagstiftning som kommer att utfärdas.

2.6 Författningsmässig reglering, m.m.

Somjag tidigare har anfört förordar jag atl Sverige ansluter sig till säker­hetskonventionen.

Som utredningen har föreslagit bör konventionens bestämmelser trans-2   Riksdagen 1979180. I saml. Nr 71

Prop, 1979/80:71

18

formeras så atl de kommer till ullryck i den svenska lagstiftningen. De centrala bestämmelsema bör tas in i en lag medan bestämmelser av mera detaljartad nalur bör beslutas av regeringen eller den myndighet som rege­ringen ulser. När del gäller det delaljerade provningsförfarandet bör rege­ringen eller den myndighet som regeringen utser bemyndigas att besluta de föreskrifter som behövs.

De förslag som jag nu har presenterat innebär att en viss övergångstid behövs för såväl myndigheter som enskilda. Mol denna bakgmnd förordar jag alt regeringen bemyndigas att bestämma om ikraftträdandet av lagstift­ningen. Regeringen bör vidare ges möjlighet alt sätta lagstiftningen i kraft vid skilda tidpunkter. En riktpunkt för ikraftträdandet av bestämmelsema om provnings- och godkännandeförfarandet bör vara att lagstiftningen i dessa delar skall kunna tillämpas fr. o. m. den 1 juli 1980.

Vad gäller frågan om lagrådets hörande över lagförslaget vill jag fram­hålla att containerprovning inte är någon ny föreleelse. Sådan förekommer redan i dag i betydande omfattning och ulförs vanligen av de erkända klas­sificeringssällskapen eller av liknande organ. Inte heller är syslemel med officiell provning och riksprovplalser någon nyhet.

Mol bakgrund härav kan lagen inle anses vara av den vikt för enskilda eller från allmän synpunkt all lagrådsgranskning är påkallad.

3   Upprällat lagförslag

I enlighel med vad jag nu har anfört har inom kommunikationsdeparte­mentet upprällals förslag till containerlag.

4   Specialmolivering

Det lagförslag som nu läggs fram överensstämmer i allt väsenlligt med det som finns i ulredningens betänkande. Vissa ändringar, främst av re­daktionell och förtydligande natur, har dock gjorts. Vidare saknas i för­slaget motsvarigheter till 6, 9, 10 och 17 §§ i utredningens förslag. Bestäm­melser av della slag kan tas in i de närmare föreskrifter om lagens tillämp­ning som senare kommer alt beslutas.

I§

Av paragrafen framgår att den enda containertyp som är undantagen frän lagstiftningen är den som är särskill konstruerad för lufttransporter. Således omfattas containrar som är särskill konstruerade för t. ex. farligt

Prop. 1979/80:71

19

gods av lagstiftningen. För bl.a. denna kategori gäller härjämte speciella krav enligt särskilda bestämmelser.

Paragrafen behandlar också lagstiftningens tillämpningsområde. Defini­tionen av begreppet inlernationell trafik är något vidare än den av ulred­ningen föreslagna. Även transitlrafiken, som är en form av internalionell trafik, faller under definitionen, se avsnitt 2.5.1. När det gäller att i ett visst fall avgöra om en container är i internationell trafik får man givelvis bedöma detta med utgångspunkl i den aktuella transporten.

1 sammanhanget bör påpekas all konvenfionen inte innehåller någol un­dantag från bestämmelserna när det gäller trafik med olastade containrar. Del innebär alltså all lagstiftningen blir tillämplig även i fråga om contain­rar som passerar landels gränser lomma.

Det bör observeras atl lagens bestämmelser om egenkontroll, enligt den särskilda föreskriften i 5§, även gäller en svensk container som används för en transport mellan två länder, oavsett om ett av dessa är Sverige eller ej.

2§

Den i paragrafen givna definitionen av begreppet container ansluter i huvudsak till konventionens definifion. KonvenUonsbestämmelsen inne­håller det förtydligandet att begreppet container inte omfattar vare sig for­don eller emballage men väl containrar som transporteras på ett chassi. Avsikten är inte att ge begreppet någon annan innebörd i lagen, men del har ansetts vara obehövligt atl låta konventionens förtydligande komma till uttryck i lagtexten.

DefiniUonen av begreppet hörnbeslag i punkten 3 har givits en någol an­nan utformning än vad utredningen har föreslagit. Den nu föreslagna defi­nitionen knyter närmare an till den definition som finns i konventionstex­ten.

3§

Paragrafen innehåller bestämmelser om officiell provning. Provningen kan vara aniingen lypprovning eller individuell provning. Bemyndigandet innefattar befogenhet att meddela de föreskrifter som behövs för att kon­ventionens krav på provning och godkännande skall kunna säkerställas. Dvs. även exempelvis föreskrifter om skyldighet för tillverkaren att föra förteckning över containrar som har tillverkats i enlighet med godkänd konstmklionstyp, granskning under tillverkningen (typefterkontroll) och skyldighet för tillverkaren att ställa containrar till förfogande för prov­ning.

4§

Bakgmnden lill beslämmelsen är konventionens artikel V(l) som före­skriver ömsesidigl erkännande av godkännanden som har meddelats av

Prop. 1979/80:71

20

länder som är anslutna lill konventionen. Bestämmelsen får alltså, i för­ening med vad som föreskrivs i 3 §, den belydelsen alt det står container-tillverkaren resp. containerägaren fritt atl välja i vilkel land han vill låta godkänna sina containrar.

5§

Såsom har framhållits i specialmoliveringen till 1 § gäller lagens regler om egenkontroll även för containrar som används för transporter mellan två främmande länder om containerägaren har hemvist eller huvudkontor i Sverige. Ang. tredje stycket, se avsnitt 2.5.2.

I sammanhanget kan erinras om att egenkontroll - oavsett var contai­nem har godkänts - skall utföras enligt de föreskrifter som har meddelats i den stal där ägaren har silt hemvist eller huvudkontor, se regel 2 punkterna 2 och 5 i bilaga 1 till konventionen.

6§

Paragrafen gäller - liksom 7 § - alla containrar som säkerheiskonven­iionen är tillämplig på, dvs. även om de har godkänls utomlands och äga­ren är skyldig att utföra egenkontroll enligt utländska föreskrifter.

I paragrafens andra stycke har öppnats en möjlighet all medge undantag från del förbud som första stycket innehåller. Med uttrycket "slutföra en pågående transport" avses att containern får gå till destinaUonsorten och lastas ur. Därefter måste egenkontroll utföras innan omlastning äger mm. Vid sådant medgivande bör containern förses med någon form av märk­ning som visar alt egenkontroll inle har utförts inom föreskriven lid och atl containern inte får omlastas innan egenkontroll har utförts.

7§

Jfr vad som har anförts i avsniu 2.4 om behandlingen av en container som ulgör en uppenbar säkerhetsrisk. Del bör i sammanhanget nämnas att man i rekommendationer som har antagits inom IMCO lämnat anvisningar om hur kontrollmyndighelema bör handla i sådana situaUoner som avses i 6och7§§.

8§

Sjöfartsverkels roll som Ullsynsmyndighet kan anges i regeringens följd-författning.

De i paragrafen angivna befogenheterna har främsl belydelse för kon­lroll av alt egenkontroll har utförts på ett riktigt sätt. Fömtom stickprovs­visa kontroller bör tillsynsmyndigheten kunna gripa in när gränskontrollen ger vid handen att en containerägare har slarvat med egenkontrollen. Det behöver inte vara fråga om upprepat slarv, utan upptäckten av en bristfäl­lig container kan vara tillräcklig för att föranleda kontroll.

En bestämmelse som i princip motsvarar andra meningen i paragrafen

Prop, 1979/80:71

21

finns i 7 kap. 5§ arbetsmiljölagen (1977: 1160). Vad som sägs om ersätt­ning innebär att en containerägare/containertillverkare inle kan göra an­språk på ersättning för ett prov som tillsynsmyndigheten har begärt.

9§

1 6 och 7 §§ anges fömtsättningama för att en container skall få använ­das. Tullmyndigheten måste självfallet ha möjlighet att gripa in och genom ett användningsförbud hindra fortsatt transport av en container som exem­pelvis inte är godkänd. Även om tullmyndigheten primärt svarar för gränskontrollen och i samband därmed meddelar de beslut som krävs, bör också annan myndighet, dvs. främst tillsynsmyndigheten (sjöfartsverket), kunna ges rätt att besluta i dessa frågor. Sådana beslut skall dock fattas ef­ter samråd med tullmyndighet.

10 § Se avsniu 2.5.4.

ll§

Det är inte påkallat med en besvärsordning genom vilken generaltullsty­relsens eller annan central förvaltningsmyndighets beslut enligt 9§ kan överklagas. Däremot torde behov finnas av en inlem besvärsordning inom vederbörande verks organisation, varigenom man exempelvis hos general­tullstyrelsen kan överklaga ett beslut som har meddelats av annan tull­myndighet än generaltullslyrelsen. Dessa frågor kan regleras i följdförfalt­ningar. Jfr 23 § instruktionen (1973:884, ändrad 1976: 135) för tullverket och 33 § förordningen (1969:320, omtryckt 1975:1070, ändrad senast 1979:1044) med instruktion för sjöfartsverket.

Det kan tilläggas att den myndighet som har meddelat ett stoppningsbe­slut givetvis har möjlighet att ompröva detta.

Bestämmelserna om ikraftträdande

I den allmänna moiiveringen (avsnitt 2.6) har förordats att regeringen får bestämma tidpunklen för ikraftträdandet av lagstiftningen. Regeringen bör också bemyndigas att sätta lagstiftningen i kraft vid skilda tidpunkter. En grund härför är att den del av lagstiftningen som rör kontrollen av be­fintliga containrar kan komma att behöva särbehandlas när det gäller ikraftträdandet. Jag tänker då bl.a. på den tid som är nödvändig för god­kännande av det befintliga containerbeståndet.

Genom en överenskommelse vid sammanträde med IMCO:s under-kommitté för containrar och laster har de i kommittén företrädda staterna informellt enals om alt inte börja utöva den konlroll som konventionen fö­reskriver förrän den 6 september 1982. Fr.o.m. den dagen skall alla be­fintliga containrar vara godkända.

Prop. 1979/80:71

22

Det kan emellertid inte uteslutas all man inom IMCO i det här och andra avseenden träffar överenskommelser som har inverkan på ikraftträdandel av olika bestämmelser.

5 Hemsiällan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen föreslår riksdagen

dels att godkänna 1972 års intemationella konvention om säkra

containrar, dels att antaga förslaget Ull containerlag.

6 Beslul

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar atl genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Bilaga 1

KOMMUNIKATIONS­DEPARTEMENTET

CONTAINERFRAGOR

Betänkande avgivet

av Containerutf edningen

Ds K 1979:1

Prop. 1979/80:71

25

Till statsr

å

det och chefen f

ö

r kommunikations­departementet

Genom beslut den 9 juni 1977 bemyndigade regeringen che­fen f

ö

r kommunikationsdepartementet att tillkalla en s

ä

r­skild utredare med uppdrag att utreda vissa containerfr

å­

gor .

Med st

ö

d av detta bemyndigande tillkallade departements­chefen samma dag numera f

ö

rs

ä

kringsr

ä

ttsr

å

det och chefen f

ö

r f

ö

rs

ä

kringsr

ä

tten f

ö

r S

ö

dra Sverige B

ö

rje V/ilhelmsson att vara s

ä

rskild utredare.

Utredningen har antagit namnet containerutredningen.

Att s

å

som experter bitr

ä

da utredningen f

ö

rordnades den 20 september 1977 departementssekreteraren Knut Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN], sj

ö

kaptenen Ulrich Jahnke, byr

å

direkt

ö

ren Bo Kjelleg

å

rd, byr

å

direkt

ö

ren Mats[REDACTED_EFTERNAMN], byr

å

chefen G

ö

ran[REDACTED_EFTERNAMN] och f

ö

rbundsombudsmannen Bo R

ö

nngren.

Till sekreterare 

å

t utredningen f

ö

rordnades den 28 juni 1977 hovr

ä

ttsfiskalen Magnus G

ö

ransson.

Regeringen har till utredningen 

ö

verl

ä

mnat framst

ä

llning fr

å

n Svenska Transportarbetaref

ö

rbundet med beg

ä

ran bl.a. om 

ö

versyn av de fr

å

gor som r

ö

r s

ä

kerheten vid stuvning, f

ö

rdelning och f

ö

rankring av gods i container samt av me­toderna f

ö

r lossning, lastning och transport av container.

Utredningen f

å

r h

ä

rmed 

ö

verl

ä

mna bet

ä

nkandet "Container­fr

å

gor" med f

ö

rslag till lagstiftning f

ö

r att m

ö

jligg

ö

ra

Prop. 1979/80:71

26

svensk anslutning till 1972 

å

rs internationella konven­tion om s

ä

kra containrar (CSC) samt f

ö

rslag till viss 

ä

ndring i v

ä

gtrafikkung

ö

relsen och andra 

å

tg

ä

rder i syf­te att 

ä

ven i 

ö

vrigt 

å

stadkomma en s

ä

krare hantering av containrar.

Utredningens arbete 

ä

r h

ä

rmed avslutat.
[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

 i januari 1979

B

ö

rje[REDACTED_EFTERNAMN]

/Magnus G

ö

ransson

Knut Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN]

Ulrich Jahnke

Bo Kjelleg

å

rd G

ö

ran[REDACTED_EFTERNAMN]

Mats[REDACTED_EFTERNAMN]

Bo R

ö

nngren

Prop. 1979/80:71

27

INNEHALL

F

Ö

RFATTNINGSF

Ö

RSLAG

1.

F

ö

rslag till lag om s

ä

kra containrar

30

2.

F

ö

rslag till f

ö

rordning om s

ä

kra containrar x)

3.

F

ö

rslag till f

ö

rordning om 

ä

ndring i v

ä

gtrafik­kung

ö

relsen (1972:603)'')

SAMMANFATTNING

3h

1       UTREDNINGSUPPDRAGET

1|1'

1.1

Direktiven

                                                                              kl

1.2

Utredningens arbete

43

2       CONTAINER OCH CGNTAINERISERING

1j5

2.1

Begreppet container

1+5

2.2

Containerisering

IjJ

2.3

Hanteringsmetoder

1+9

3   1972 ARS INTERNATIONELLA KONVENTION OM S

Ä

KRA

CONTAINRAR

51

55 

55 55

3.1

Kort historik

51

3.2

Huvuddragen i s

ä

kerhetskonventionen

51

3.3

Behandlingen av konventionen i andra l

ä

nder

3.3.1

De nordiska l

ä

nderna

3.3.2

Viss utl

ä

ndsk lagstiftning

4    ANNAN REGLERING AVSEENDE CONTAINRAR OCH CON­

TAINERHANTERING

58

4.1    Lagstiftningen om riksprovplatser

58

4.2

Arbetsmilj

ö

lagen

6O

4.3

Arbetarskyddsatyrelsens anvisningar f

ö

r hamn­arbete

63

x) H

ä

r utesluten.

Prop. 1979/80:71

28

4.4   Internationella

ö

verenskommelser

65

4.5   Svensk standard

66

5     UTREDNINGENS ALLM

Ä

NNA 

Ö

VERV

Ä

GANDEN

67

5.1   F

ö

r fattnings f

ö

rslagen

67

5.2

Konventionens f

ö

rh

å

llande till annan reg­lering

69

5.3

Allm

ä

nna synpunkter

71

6     GODK

Ä

NNANDE AV CONTAINRAR

                                    jk

6.1

Konventionen

7

6.2

Ö

verv

ä

ganden och f

ö

rslag

8O

6.2.1

Ny och befintlig container

oO

6.2.2

Godk

ä

nnandef

ö

rfarandet

83

7     UNDERHALL OCH EGENKONTROLL

86

7.1

Konventionen

86

7.2

ö

verv

ä

ganden och f

ö

rslag

87

7.2.1

Egenkontroll

87

7.2.2

Utformningen av egenkontrollen

88

8     KONTROLL

91

8.1

Konventionen

91

8.2

ö

verv

ä

ganden och f

ö

rslag

92

8.2.1

Kontrollens utf

ö

rande

92

8.2.2

Behandlingen av icke godk

ä

nd container

93

8.2.3

Behandling av container som inte genom­g

å

tt egenkontroll inom f

ö

reskriven tid

96

8.2.4

Behandling av container som utg

ö

r en uppenbar s

ä

kerhetsrisk

98

8.3   Kontrollmyndigheten

100

9     

Ö

VRIGA FR

Å

GOR I KONVENTIONEN

101

9.1

Lagstiftningens till

ä

mpningsomr

å

de

101

9.2

Ä

gares ansvar f

ö

r containerns skick

102

9.3

Transport av farligt gods

105

9.4

Sanktioner

IO6

Prop. 1979/80:71

29

10     ANSVARIGA MVNDIGHETER

108

10.1

Konventionen

108

10.2

Ö

verv

ä

ganden och f

ö

rslag

109

11      SVENSKA TRANSPORTARBETAREF

Ö

RBUNDETS FRAM­

ST

Ä

LLNING x)

11.1

F

ö

rbundets fyra yrkanden

11.2

Hittills genomf

ö

rda reformer

11.3

P

å

g

å

ende reformarbete

11.4

Ö

verv

ä

ganden och f

ö

rslag

11.4.1

Yrkande 1

11.4.2

Yrkande 2 och 3

11.4.3

Yrkande 4

11.5   Sammanfattning

12    SPECIALMOTIVERING TILL F

Ö

RFATTNINGSF

Ö

RSLAGE

12.1

Lagen om s

ä

kra containrar

12.2

F

ö

rordningen om s

ä

kra containrar

x)

SUMMARY

nx)

BILAGA 1  1972 ARS KONVENTION OM S

Ä

KRA CONTAINRAR     113

BILAGA 2  F

Ö

RSLAG TILL RIKSPROVPLATS F

Ö

R

CONTAINRAR (utarbetat vid statens provningsanstalt)  x)

x) H

ä

r utesluten.

Prop. 1979/80:71

30

1  F

ö

rslag till

Lag om s

ä

kra containrar

1

§

 Denna lag g

ä

ller container som anv

ä

nds i internatio­nell trafik och som inte 

ä

r s

ä

rskilt konstruerad f

ö

r luft­befordran .

2

§

 Med container  avses i denna lag en trans­portanordning som 

ä

r

1.

tillr

ä

ckligt motst

å

ndskraftig f

ö

r att medge upprepad anv

ä

ndning,

2.

konstruerad f

ö

r att underl

ä

tta godsbefordran med ett eller flera transports

ä

tt utan omlastning av godset,

3.

konstruerad f

ö

r att l

ä

tt kunna s

ä

kras och hanteras och f

ö

r det 

ä

ndam

å

let f

ö

rsedd med h

ö

rnbeslag samt

4. s

ä

 stor att den yta som omfattas av de fyra yttre

2 bottenh

ö

rnen 

ä

r antingen minst 14 m  (150 kvadratfot) el-

2 ler, om den 

ä

r f

ö

rsedd med 

ö

vre h

ö

rnbeslag, minst 7 m

(75 kvadratfot).

3

§

 Med h

ö

rnbeslag  avses i denna lag en s

ä

rskild anordning aom 

ä

r anbragt i containers 

ö

vre eller nedre h

ö

rn f

ö

r att m

ö

jligg

ö

ra hantering, stapling eller s

ä

kring.

4

§  Med   internationell     trafik     avses   i denna   lag  befordran

1.

fr

å

n plats inom riket till plats utom riket eller

2.

till plats inom riket fr

å

n plats utom riket.

5  

§

 Container skall provas vid riksprovplats och godk

ä

nnas

i s

ä

kerhetsh

ä

nseende enligt de f

ö

reskrifter som regeringen

Prop. 1979/80:71

31

utf

ä

rdar,

6

§

 P

å

 godk

ä

nd container skall finnas s

ä

kerhetsgodk

ä

nnan-deskylt av det slag och med de uppgifter som regeringen f

ö

reskriver.

7

§

 Best

ä

mmelsen i 5 

§

 g

ä

ller inte container som har god­k

ä

nts utom riket om beslutet medf

ö

r r

ä

tt att anbringa s

ä

-kerhetsgodk

ä

nnandeskyIt p

å

 containern.

8

§

Ä

gare till container skall h

å

lla containern i s

ä

kert skick samt utf

ö

ra eller l

å

ta utf

ö

ra egenkontroll av con­tainern enligt de f

ö

reskrifter som regeringen utf

ä

rdar.

Best

ä

mmelsen i f

ö

rsta stycket g

ä

ller 

ä

ven n

ä

r container anv

ä

nds vid befordran mellan utom riket bel

ä

gna platser i skilda l

ä

nder om 

ä

garen har hemvist eller huvudkontor i Sver ige.

Ä

garen f

å

r genom skriftligt avtal 

ö

verl

å

ta sina skyldig­heter enligt f

ö

rsta stycket p

å

 den som i.

ä

garens st

ä

lle har r

ä

tt att f

ö

rfoga 

ö

ver containern.

9  

§

Egenkontroll skall utf

ö

ras f

ö

rsta g

å

ngen inom fem 

å

r

fr

å

n den dag containern tillverkats och d

ä

refter med h

ö

gst

tv

ä

å

rs mellanrum.

10  

§

Uppgift om tidpunkt (m

å

nad och 

å

r) f

ö

re vilken con­

tainer skall genomg

å

 f

ö

rsta egenkontroll skall anges p

ä

s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten.

Uppgift om tidpunkt (m

å

nad och 

å

r) f

ö

re vilken con­tainern skall genomg

å

å

terkommande egenkontroll skall an­ges p

ä

 containern, antingen p

ä

 s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskyl­ten eller s

å

 n

ä

ra denna som m

ö

jligt.

11  

§

Container f

ä

r anv

ä

ndas endast om den 

ä

r godk

ä

nd och

Prop. 1979/80:71

32

har giltig s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskyIt samt har genomg

å

tt egenkontroll inom f

ö

reskriven tid.

Container, som ej har genomg

å

tt egenkontroll inom f

ö­

reskriven tid, men som i 

ö

vrigt 

ä

r i s

ä

kert skick, f

å

r dock efter s

ä

rskilt medgivande anv

ä

ndas f

ö

r att slutf

ö

ra p

å

g

å

ende transport.

12

§

 Container, som 

ä

r i s

å

dant skick att det klart fram­g

å

r att den utg

ö

r en uppenbar s

ä

kerhetsrisk, f

å

r ej an­v

ä

ndas f

ö

rr

ä

n den 

å

terst

ä

llts i s

ä

kert skick.

13

§

 Tullmyndighet kontrollerar efterlevnaden av 11 och 12 

§§

 och f

ä

r i samband d

ä

rmed meddela f

ö

rbud som beh

ö

vs f

ö

r att trygga efterlevnaden av n

ä

mnda paragrafer samt be­sluta om medgivande enligt 11 

§

andra stycket.

14

§

 Tillsyn 

ö

ver efterlevnaden av denna lag och f

ö

re­skrifter som meddelats med st

ö

d av lagen ut

ö

vas av sj

ö­

fartsverket, som 

ä

ven efter samr

ä

d med tullmyndighet f

å

r besluta i fr

ä

gor som avses i 13 

§

.

15

§

 Tillsynsmyndigheten har r

ä

tt att efter anfordran er­h

å

lla de upplysningar, handlingar och prov samt p

å

kalla de unders

ö

kningar som beh

ö

vs for tillsynen. F

ö

r uttaget prov utg

ä

r ej ers

ä

ttning.

16

§

 Om ansvar i vissa fall f

ö

r den som 

ö

vertr

ä

der av myndighet meddelat f

ö

rbud finns best

ä

mmelser i brotts­balken .

17

§

 Om tekniska krav p

ä

 containrar som s

ä

rskilt har kon­struerats f

ö

r transport av farligt gods samt om under­h

å

ll och besiktning av s

å

dana containrar 

ä

r s

ä

rskilt stad­gat.

Prop. 1979/80:71

33

1.

Denna lag tr

ä

der i kraft den 1 januari 1980. 11 

§ 

tr

ä

der dock i kraft den dag regeringen best

ä

mmer.

2.

F

ö

r container vars tillverkning inletts f

ö

re den 1 januari 1980 skall i st

ä

llet f

ö

r 5 

§

 g

ä

lla vad som s

ä

gs under 2. i 

ö

verg

å

ngsbest

ä

mmelserna till f

ö

rordningen (1979:000) om s

ä

kra containrar.

3   Riksdagen 1979180. I saml. Nr 71

Prop. 1979/80:71

34

SAMflANFATTNING

I bet

ä

nkandet l

ä

gger utredningen fram f

ö

rslag till lag­stiftning avsedd att m

ö

jligg

ö

ra svensk anslutning till 1972 

ä

rs konvention om s

ä

kra containrar. Utredningen be­handlar 

ä

ven en framst

ä

llning fr

å

n Svenska Transportar­betaref

ö

rbundet till kommunikationsdepartementet. I an­slutning till framst

ä

llningen f

ö

resl

å

s viss lagstiftning och andra 

å

tg

ä

rder i syfte att 

å

stadkomma s

ä

ker hantering av containrar.

I direktiven f

ö

r utredningen framh

ö

lls inledningsvis att enhetslasttekniken under den senaste tio

å

rsperioden ut­vecklats p

å

tagligt, varvid s

ä

rskilt anv

ä

ndningen av stan­dardiserade godsbeh

å

llare r

ö

nt intresse. Det konstatera­des att containern 

ä

r det slag av godsbeh

å

llare som har blivit mest vanlig sant att containerhanteringen har ak­tualiserat vissa s

ä

kerhetsfr

å

gor. Som exempel n

ä

mndes skyddet f

ö

r dem som arbetar med containrar i samband med lastning och lossning samt s

ä

kerheten i samband med v

ä

g­transport av container. Vidare erinrades om de 

ä

tg

ä

rder som har vidtagits i avsikt att f

ö

rb

ä

ttra s

ä

kerheten. Hit h

ö

r arbetet inom arbetarskyddsstyrelsen med anvisningar . f

ö

r hantering av containrar i hamnarna och SJ:s svenska lastnings f

ö

reskrifter om hur containrar och containerflak skall lastas p

å

 j

ä

rnv

ä

gsvagnar och hur de f

å

r hanteras i samband med lastning. Det h

ä

nvisades vidare till att fr

å­

gor kring containertransporterna har behandlats vid en konferens som under h

ö

sten 1972 anordnades av F

ö

renta nationerna och Mellanstatliga r

å

dgivande sj

ö

fartsorgani­sationen (IMCO). Vid konferensen antogs en internationell konvention om s

ä

kra containrar, International Convention

Prop. 1979/80:71

35

for Safe Containers (CSC). F

ö

redragande statsr

å

det erin­rade om att konventionen remissbehandlats i Sverige un­der 1973 och att samtliga remissinstanser tillstyrkt en svensk anslutning till konventionen. Han framh

ö

ll att mycket talar f

ö

r en s

å

dan anslutning men att konventionen ger upphov till en rad fr

å

gor som m

å

ste l

ö

sas innan lag­stiftnings

å

tg

ä

rder vidtas.

Konventionen har som fr

ä

msta syfte att vidmakth

å

lla en h

ö

g s

ä

kerhetsniv

å

 f

ö

r m

ä

nniskoliv vid hantering, stapling och befordran av containrar. F

ö

r att uppn

å

 detta syfte och f

ö

r att underl

ä

tta internationell befordran av contain­rar har i konventionen fastst

ä

llts krav p

å

 containrars konstruktion. Konventionen g

ä

ller container som anv

ä

nds i internationell trafik och som inte har s

ä

rskilt konstru-

erats f

ö

r luftbefordran. Containern skall ha en bottenyta

2 om minst 14 m  eller, om den 

ä

r f

ö

rsedd med 

ö

vre h

ö

rnbe-

eJ 2

slag, minst 7 m

Varje ny container skall godk

ä

nnas enligt konventionens best

ä

mmelser om typprovning eller individuell provning. Befintlig container skall inom fem 

ä

r fr

å

n den dag kon­ventionen tr

ä

der ikraft godk

ä

nnas enligt s

ä

rskilda best

ä

m­melser. Godk

ä

nd container skall b

ä

ra en skylt - s

ä

kerhets-godk

ä

nnandeskylt - som visar att containern motsvarar kon­ventionens krav. Varje stat som anslutit sig till konven­tionen skall uppr

ä

tta ett effektivt f

ö

rfarande f

ö

r prov­ning, kontroll och godk

ä

nnande av containrar.

Container som har godk

ä

nts skall underkastas kontroll p

å

f

ö

rdragsslutande staters territorier. Kontrollen

skall

utf

ö

ras av d

ä

rtill utsedda tj

ä

nstem

ä

n. Den skall

inskr

ä

nkas

till att fastsl

å

 att containern 

ä

r godk

ä

nd och b

ä

r

giltig

s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylt. Kontrollen skall dock

utvidgas

om det klart framg

å

r att containerns skick utg

ö

r

en uppen­

bar risk f

ö

r s

ä

kerheten.

Prop. 1979/80:71

36

Ansvaret f

ö

r containerns skick 

å

vilar 

ä

garen. Denne har att regelbundet utf

ö

ra egenkontroll f

ö

r att unders

ö

ka om containern har s

ä

dana fel som kan framkalla fara f

ö

r m

ä

nni­skan. Varje land som 

ä

r anslutet till konventionen skall utf

ä

rda best

ä

mmelser om egenkontroll. Dessa best

ä

mmelser g

ä

ller f

ö

r container

ä

gare som har hemvist eller huvudkon­tor i landet i fr

å

ga. P

å

 ny container skall utf

ö

ras egen­kontroll inom fem 

å

r fr

å

n tillverkningsdagen. D

ä

refter skall egenkontroll utf

ö

ras vartannat 

å

r. N

ä

r det g

ä

ller befintlig container 

ä

r egenkontroll ett led i godk

ä

nnande­f

ö

rfarandet. Forts

ä

ttningsvis skall egenkontroll ske med h

ö

gsl tv

å

å

rs mellanrum. Tidpunkten f

ö

r kommande egenkon­troll skall anges p

å

 s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten eller i anslutning till denna.

Konventioner, tr

ä

dde i kraft den 6 september 1977. Vid denna tidpunkt hade tio stater anslutit sig. Den 1 novem­ber 1978 har ytterligare 

å

tta stater anslutit sig till konventionen. D

ä

ribland finns inget av v

å

ra nordiska grann­l

ä

nder. F

ö

rberedelser f

ö

r anslutning p

å

g

å

r dock i Norge, Danmark och Finland.

Utredningen har allts

å

haft i uppgift att f

ö

resl

å

 de lag­stiftnings

å

tg

ä

rder som erfordras f

ö

r stt m

ö

jligg

ö

ra svensk anslutning till konventionen. F

ö

retr

ä

dare f

ö

r utredningen har deltagit i det internationella arbetet med att tolka konventionen och att finna gemensamma l

ö

sningar f

ö

r ut­f

ä

rdandet av till

ä

mpningsf

ö

reskrifter. S

ä

rskild vikt har lagts vid det nordiska samarbetet. Utredningens arbete i denna del har resulterat i f

ö

rslag till lag om s

ä

kra con­tainrar och f

ö

rordning med till

ä

mpningsf

ö

reskrifter till lagen. Lagstiftningen bygger till viss del p

å

 de infor­mella 

Ö

verenskommelser som har tr

ä

ffats i skilda interna­tionella sammanhang. Samtidigt har dock f

ö

rh

å

llanden som 

ä

r speciella f

ö

r Sverige beaktats och satt sina sp

ä

r i lagstiftningen.

Prop. 1979/80:71

37

utredningen f

ö

resl

ä

r att sj

ö

fartsverket skall ut

ö

vG till­syn 

ö

ver lagens efterlevnad. Den provning, som 

ä

r en f

ö

r­ut cjji t. t.n in.j f

ö

r godk

ä

nnande, skall utf

ö

ras vid riksprov-pi.-its. Det nnkommer pri statenu pro vn ingsans t a 11 ott f

ö

re­sl

å

 sodan riksf re vpl r: t :3. Kontrollen b

ö

r enligt utred­ningen i fcrsta hand .jvila tu llmyndigtiet. Vid sidan om denna kontroll F

ö

rekoir.nier emelllertid redan i dag en mer inrormelJ kontroll, for denna svarar bl.a. sluveriarbeta­re, skyddsomuud, fartyqsbef

ä

l sant fartygs- och stuveri­inspekt

ö

rer.

Ny container, som anv

ä

nds i internationell trafik, skall vara av typ som gudkants enligt best

ä

mmelserna i lagen el­ler enligt motsvarande best

ä

mmelser i annat land. Qefinl-licj container skall godk

ä

nnas f

ö

re den 6 september 1982. F

ö

r godk

ä

nnande svarar sj

ö

fartsverket eller, efter ver­kets best

ä

mmande, riksprovplatsen.

Innan befintlig container f

å

r f

ö

rses med s

ä

kerhetsgod­k

ä

nnandeskylt skall den genomg

å

 egenkontroll. 

Ä

garen an­svarar f

ö

r egenkontroll och f

ö

r att containern h

å

lls i s

ä

kert skick. F

ö

reskrifter om f

ö

rfarandet f

ö

r egenkontroll finns i f

ö

rordningen.

Kontrollen skall avse att fastsl

å

 att container 

ä

r god­k

ä

nd, b

ä

r giltig s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylt och har genom­g

å

tt egenkontroll inom f

ö

reskriven tid. Container som in­te uppfyller dessa f

ö

ruts

ä

ttningar f

å

r ej anv

ä

ndas. Om container inte underg

å

tt egenkontroll inom f

ö

reskriven tid men i 

ö

vrigt 

ä

r s

ä

ker f

å

r den dock anv

ä

ndas f

ö

r att slutf

ö

ra p

å

g

å

ende transport. Container som utg

ö

r en uppen­bar s

ä

kerhetsrisk f

å

r ej anv

ä

ndas f

ö

rr

ä

n den 

å

terst

ä

llts i s

ä

kert skick.

Som n

ä

mnts tr

ä

dde konventionen i kraft den 6 september 1977. Befintliga containrar skall godk

ä

nnas inom fem 

å

r fr

ä

n den dagen, dvs. den 6 september 1982. F

ö

rst vid den

Prop. 1979/80:71

38

tidpunkten kan man r

ä

kna med att samtliga existerande containrar har godk

ä

nts. Vid diskussioner inom IMCOrs underkommitt

é

 f

ö

r containrar och laster har framh

ä

llits att det mot bakgrund h

ä

rav 

ä

r mindre l

ä

mpligt att fullt ut b

ö

rja till

ä

mpa kontrollen f

ö

re den 6 september 1982. De n

ä

rvarande medlemsl

ä

nderna har d

ä

rf

ö

r informellt enats om ett s

å

dant agerande. I best

ä

mmelser om ikrafttr

ä

dande f

ö

r lagstiftningen f

ö

resl

å

r utredningen att gr

ä

nskon­trollen avseende godk

ä

nnande och egenkontroll skall b

ö

rja f

ö

rst n

ä

r regeringen beslutar d

ä

rom. I 

ö

vrigt f

ö

resl

å

s lagstiftningen tr

ä

da i kraft den 1 januari 1980.

Svenska Transportarbetare f

ö

rbundet har i sin framst

ä

ll­ning   till kommunikationsdepartementet ber

ö

rt olika pro­blem som 

ä

r f

ö

rknippade med transporter av containrar p

å 

v

ä

g. Framst

ä

llningen utmynnar i beg

ä

ran om 

ö

versyn av de fr

å

gor som r

ö

r s

ä

kerheten vid stuvning, f

ö

rdelning och f

ö

rankring av gods i container samt metoderna f

ö

r last­ning, lossning och transport av container. En

ö

versyn av v

ä

gtrafiklagstiftningens regler om f

ö

rankring av last p

å 

fordon b

ö

r enligt f

ö

rbundets 

å

sikt komma till st

ä

nd. Vi­dare b

ö

r enligt f

ö

rbundet reglerna om ansvar f

ö

r f

ö

rseel­ser mot f

ö

rankringsbest

ä

mmelserna ses 

ö

ver.

Enligt utredningens mening har Transportarbetaref

ö

rbundet f

ä

st uppm

ä

rksamheten p

ä

 viktiga fr

å

gor n

ä

r det g

ä

ller att 

ö

ka s

ä

kerheten vid containerhantering. F

ö

rbundet gav in sin framst

ä

llning 1971. Sedan dess har flera 

å

tg

ä

rder vidtagits i syfte att 

å

stadkomma f

ö

rb

ä

ttringar p

å

 omr

å

det. Emellertid 

ä

r n

å

gra av de problem f

ö

rbundet tagit upp alltj

ä

mt aktuella.

De fr

å

gor som h

ä

nger samman med stuvning och f

ö

rankring av gods i container 

ä

r enligt utredningens mening s

ä

r­skilt sv

å

ra att komma till r

ä

tta med. Till stor del beror detta p

å

 att problemen har en internationell r

ä

ckvidd. Containern som stuvas utomlands, 

ä

r som regel plomberad

Prop. 1979/80:71

39

enligt TIR-konven tionen och transportf

ö

rare i Sverige far d

ä

rf

ö

r endast under speciella omst

ä

ndigheter 

ö

ppna con­tainern f

ö

r att unders

ö

ka om lasten 

ä

r ordentligt f

ö

rank­rad i containern. F

ö

r att n

å

den efterstr

ä

vade s

ä

kerheten och f

å

bort den os

ä

kerhetsk

ä

nsla som den som hanterar con­tainrar naturligen k

ä

nner g

ä

ller det att finna l

ö

sningar som kan accepteras 

ä

ven i andra l

ä

nder. Ett f

ö

rs

ö

k i den riktningen 

ä

r de anvisningar f

ö

r 

ö

vning av personer som skall stuva containrar vilka utgivits i samarbete mellan IMCO och ILO (International Labour Organization). Bakom dessa anvisningar ligger en tanke som utredningen delar. Ett viktigt led i str

ä

van efter s

ä

krare containerhantering 

ä

r utbildningen. Arbetsgivarna har h

ä

r ett stort ansvar. Det g

ä

ller att se till att den som arbetar med stuvning av containrar ges erforderlig utbildning f

ö

r arbetsupp­giften. Utredningen framh

å

ller ocks

å

 som sin 

å

sikt att det vore 

ö

nskv

ä

rt att de myndigheter som idag deltar i inter­nationellt samarbete ang

å

ende containerhantering med kraft driver de fr

å

gor  ransportarbetaref

ö

rbundet ber

ö

rt. Som exempel p

å

s

å

dana fr

ä

gor anger utredningen str

ä

van att 

å

stadkomma enhetlig utbildning och information till dem som arbetar med containerhantering. En annan fr

ä

ga r

ö

r os

ä

kerheten om viktf

ö

rdelning av gods i containern. F

ö

r att komma ifr

å

n denna os

ä

kerhet skulle varje container kunna f

ö

rses med en lastningsplan som bl.a. utvisar var containerns tyngdpunkt 

ä

r bel

ä

gen.

Den 

ö

versyn av v

ä

gtrafiklagstiftningens f

ö

rankringsbe­st

ä

mmelser som efterlystes av f

ö

rbundet har bl.a. resulte­rat i s

ä

rskilda f

ö

rankringsf

ö

reskrifter. Dessa har ut­f

ä

rdats av statens trafiks

ä

kerhetsverk med st

ö

d av v

ä

g­trafikkung

ö

relsen. F

ö

reskrifterna inneb

ä

r att container skall s

ä

kras p

å

 fordon genom l

å

sning i de fyra botten-h

ö

rnbeslagen. Vidare skall l

å

sningsdon vara utformade ocb placerade p

å

 s

ä

tt anges i svensk standard, SIS 84 21 01 och SIS 84 21 06. F

ö

rbundet har i sin framst

ä

llning yrkat att endast specialutrustade fordon skall f

å

 anv

ä

ndas f

ö

r

Prop. 1979/80:71

40

containertransport. F

ö

rankringsbest

ä

mmelserna inneh

å

ller inte n

ä

got s

å

dant krav. De 

ä

r emellertid utformade p

å

 s

å­

dant s

ä

tt att effekten blir densamma som om ett dylikt krav hade uppst

ä

llts.

Utredningen f

ö

resl

ä

r slutligen en 

ö

verflyttning av det prim

ä

ra ansvaret vid f

ö

rseelse mot f

ö

rankringsbest

ä

mmel­serna. Detta b

ö

r enligt utredningen 

å

vila fordonets 

ä

gare om denne ej kan visa att f

ö

rseelsen berott p

å

omst

ä

ndighet som han ej kunnat r

å

da 

ö

ver. Vidare f

ö

resl

å

s en sk

ä

rpning av straffet fr

å

n penningb

ö

ter till dagsb

ö

ter och att straffansvar f

ö

r medverkan till 

ö

vertr

ä

delse av f

ö

rank-ringsbest

ä

mmeiserna inf

ö

rs.

Prop. 1979/80:71

41

UTREDNINGSUPPDRAGET

1.1      Direktiven

Direktiven for containerutredningen l

ä

mnades av d

å

varande chefen f

ö

r kommunikationsdepartementet, statsr

å

det[REDACTED_EFTERNAMN], vid regeringssammantr

ä

de den 9 juni 1977. Statsr

å

det konsta­terade inledningsvis att enhetslastiekniken under den se­naste tio

å

rsperioden utvecklats p

å

tagligt, varvid s

ä

rskilt anv

ä

ndningen av standardiserade godsbeh

å

llare r

ö

nt intresse. Han framh

ö

ll att containern 

ä

r den godsbeh

ä

llare som har blivit mest vanlig samt att containerhanteringen har aktua­liserat vissa s

ä

kerhetsfr

å

gor. Som exempel n

ä

mndes dels skyddet f

ö

r dem som arbetar med containrar 1 samband med lastning och lossning, dels s

ä

kerheten i samband med v

ä

g­transporterna av containrar. Statsr

å

det erinrade om de 

å

t­g

ä

rder som vidtagits i avsikt att f

ö

rb

ä

ttra s

ä

kerheten, s

å­

som exempelvis arbetet inom arbetarskyddsstyrelsen med an­visningar f

ö

r hantering av containrar i hamnarna och SJ:s svenska f

ö

reskrifter om hur containrar och container flak skall lastas p

å

 j

ä

rnv

ä

gsvagnar och hur de f

å

r hanteras i samband med lastning. Han h

ä

nvisade vidare till att fr

ä

gor kring container transporterna har behandlats vid en konferens som under h

ö

sten 1972 anordnades av F

ö

renta nationerna och Mellanstatliga r

å

dgivande sj

ö

fartsorganisationen (IMCO). Vid konferensen antogs en internationell konvention om s

ä

k­ra containrar, International Convention for Safe Containers (CSC). Sedan statsr

å

det redogjort f

ö

r det huvudsakliga inne­h

å

llet i konventionen  erinrade han om att konventionen re-

1  Under avsnitt 3.2 kommer en s

å

dan redog

ö

relse att l

ä

m­nas

Prop. 1979/80:71

42

missbehandlats i Sverige under 1973 och att samtliga re­missinstanser tillstyrkt en svensk anslutning till konven­tionen. Han framh

ö

ll att myckel lalar f

ö

r en s

å

dan anslut­ning men att en f

ö

ruts

ä

ttning h

ä

rvid 

ä

r att konventionen inf

ö

rlivas i den svenska lagstiftningen p

ä

 ett s

å

dant s

ä

tt atl dess best

ä

mmelser kan lill

ä

mpas effektivt. D

ä

refter redogjordes f

ö

r n

å

gra fr

å

gest

ä

llningar som enligt statsr

å­

dets mening borde klarg

ö

ras n

ä

rmare innan lagstiftnings

å

t­g

ä

rder vidtas. Vidare anf

ö

rdes:

I en framst

ä

llning till kommunikationsdepartementet har Svenska transportarbetaref

ö

rbundet ber

ö

rt olika problem som 

ä

r f

ö

rknippade med transporter av containrar p

å

 v

ä

g. F

ö

r­bundet tar fr

ä

mst upp de problem som h

ä

nger samman med fel­aktig viktf

ö

rdelning och bristf

ä

llig f

ö

rankring av godset i containern samt otillfredsst

ä

llande emballering av far­ligt gods i container.

F

ö

rbundets framst

ä

llning utmynnar i beg

ä

ran om 

ö

versyn av de fr

å

gor som r

ö

r s

ä

kerheten vid stuvning, f

ö

rdelning och f

ö

rankring av gods i container samt av metoderna f

ö

r loss­ning, lastning och transport av container. En 

ö

versyn av v

ä

gtrafiklagstiftningens regler om f

ö

rankring av gods p

ä 

fordon b

ö

r enligt f

ö

rbundet komma till st

å

nd, varvid b

ö

r f

ö

reskrivas att endast specialfordon f

å

r anv

ä

ndas f

ö

r con-tainerlransport. Slutligen h

ä

vdar f

ö

rbundet att ansvar f

ö

r f

ö

rseelser mot f

ö

rankringsbest

ä

mmelserna i f

ö

rsta hand b

ö

r utkr

ä

vas av fordons

ä

garen och, i f

ö

rekommande fall, av be­fraktaren eller dennes ombud. I anslutning h

ä

rtill h

ä

vdar f

ö

rbundet att regler om ansvar f

ö

r medverkan b

ö

r inf

ö

ras.

De fr

å

gor som har tagits upp i framst

ä

llningen har n

ä

ra samband med dem som jag har ber

ö

rt i det f

ö

reg

å

ende. Det b

ö

r d

ä

rf

ö

r ankomma p

ä

utredaren att 

ö

verv

ä

ga dem i sitt ar­bele. Del b

ö

r i sammanhanget erinras om att vissa av de be­r

ö

rda fr

å

gorna har varit f

ö

rem

å

l f

ö

r 

ö

verv

ä

ganden och re­former efter det att f

ö

rbundets framst

ä

llning gavs in. Jag t

ä

nker d

ä

 bl.a. p

ä

de f

ö

reskrifter r

ö

rande s

ä

kring av last som trafiks

ä

kerhetsverket har meddelat. Vidare b

ö

r erinras om best

ä

mmelserna i kung

ö

relsen (1974:35) om internationell v

ä

gtransport av farligt gods, som har utf

ä

rdats i anledning av Sveriges tilltr

ä

de till den europeiska 

ö

verenskommelsen om internationell v

ä

gtransport av farligt gods p

å

 v

ä

g (ADR). I sammanhanget b

ö

r ocks

ä

 n

ä

mnas det arbete med f

ö

reskrifter r

ö

rande transport av farligt gods som bl.a. utf

ö

rs inom pro­duktkontrolln

ä

mnden .

Utredaren b

ö

r vara of

ö

rhindrad att ta upp 

ä

ven andra fr

å

gor som har samband med dem sora jag har angett i det f

ö

reg

å

en­de.

Prop. 1979/80:71

43

1.2      Utredningens arbete

Under utredningsarbetet har 

ö

verl

ä

ggningar h

å

llits med olika myndigheter, organisationer och enskilda personer.

Utredningsarbetet har till stor del inriktats p

å

 att inh

ä

m­ta upplysningar om hur konventionen har behandlats natio­nellt i andra l

ä

nder. S

å

lunda har fortl

ö

pande kontakter ta­gits med representanter f

ö

r Danmark, Norge och Finland f

ö

r diskussioner om utformningen av lagstiftningen i respektive land. Vidare har f

ö

retr

ä

dare f

ö

r utredningen n

ä

rvarit vid sammantr

ä

den 1977 och 1978 i London med IMCO:s underkommilt

é

f

ö

r containrar och laster samt vid m

ö

te i februari 1978 i Geneve med ECE:s (F

ö

renta nationernas ekonomiska kommission f

ö

r Europa) rapport

ö

rgrupp f

ö

r containertransport. Vid dessa internationella konferenser har bl.a. diskuterats fr

å

gor kring tolkningen av konventionen i syfte att 

å

stadkomma en s

å

 l

ä

ngt m

ö

jligt enhetlig nationell lagstiftning hos de f

ö

r­dragsslutande staterna.

Utredningen har i december 1977 i Skandiahamnen, G

ö

teborg, studerat containerhantering i terminal samt lastning och lossning av container fr

å

n olika slags containerfartyg. I samband d

ä

rmed bes

ö

kte utredningen en reparationsverkstad f

ö

r containerreparation.

Sekreteraren hos utredningen har s

å

som adjungerad deltagit i sammantr

ä

den med svenska standardiseringskommissionens tekniska kommitt

é

 f

ö

r container, TK 15, och som represen­tant f

ö

r denna n

ä

rvarit vid plenarm

ö

te i juni 1978 i Genua med ISOrs (International Organization for Standardizalion) tekniska kommitt

é

 f

ö

r containrar, ISO/TC 104. Vid ett sam­mantr

ä

de med TK 15 har containertillverkning och provning studerats i samband med bes

ö

k hos landets st

ö

rsta container­tillverkare.

Sekreteraren har h

ä

rut

ö

ver deltagit i en av arbetarskydds-

Prop. 1979/80:71

44

styrelsen anordnad stuverikonferens i S

ö

derhamn och vid denna informerat om konventionen och dess f

ö

rh

å

llande till 

arbetsm.il

j

ö

lagen och andra f

ö

rfattningar ang

å

ende arbetar­skydd .

Sekreteraren har ;;lutliqen n

ä

rvarit vid en av Cargo Syslems i december 1977 anordnad konferens i London, Container Indu­stry Conference.

Prop. 1979/80:71

45

2        CONTAINER OCH CONTAINERISERING

2.1      Begreppet container

Ordet container kommer fr

ä

n engelska spr

å

ket och betyder beh

å

llare. Det 

ä

r d

ä

r s

å

 allm

ä

nt till sin karakt

ä

r att det kan anv

ä

ndas om beh

å

llare av det mest skiftande slag. F

ö

r att ge ordet en s

ä

rskiljande betydelse skapades i engelsk terminologi begreppet "freight container", vilket definieras som en beh

å

llare med viss volym speciellt gjord f

ö

r snabb 

ö

verf

ö

ring mellan olika transportmedel utan omlastning av godset. Med container avses i det f

ö

ljande en s

å

dan be-h

ä

llare.

Containern har betecknats som en l

å

da med ett kraftigt ram­verk. Den 

ä

r vanligen tillverkad av st

å

l, aluminium eller plywood och f

ö

rsedd med en 

ö

ppningsbar gavel samt med f

ä

sten f

ö

r lyft anordningar i topph

ö

rnen och f

ä

sten f

ö

r f

ö

rankrings-anordningar i bottenh

ö

rnen. B

å

da dessa f

ä

sten ben

ä

mns h

ö

rn­beslag eller h

ö

rnl

ä

dor. Containern tillkom framf

ö

r allt f

ö

r att f

ö

renkla transport av styckegods. Vidare hoppades man kunna nedbringa f

ö

rekomsten av godsskador samt minska risker­na f

ö

r st

ö

ld av gods. F

ö

renklingen i styckegodshanteringen bestod i alt containern kunde lastas direkt vid det l

ö

pan­de bandet och d

ä

refter transporteras p

å

 lastbil, j

ä

rnv

ä

g eller till sj

ö

ss till destinationsorten utan omlastning av godset och med f

ö

renklade tullprocedurer. Det f

ö

rekommer idag flera olika typer av containrar. Som exempel kan n

ä

mnas sluien container (som endast kan lastas genom en eller flera d

ö

rrar i gavlar eller sidor), ventilerad container (sluten container som har ventilationsanordningar), isolerad con­tainer (som genom isolering av v

ä

ggar inklusive d

ö

rrar, tak och golv bibringats s

å

dana v

ä

rmeisolerande egenskaper att

Prop. 1979/80:71

46

v

ä

rmeutbytet mellan containerns in- och utsida begr

ä

nsas), uppv

ä

rmd container (isolerad container som har utrustats med v

ä

rmeaggregat med kapacitet att h

ö

ja och bibeh

å

lla en konstant temperatur inuti containern), kylcontainer (iso­lerad container med n

å

gon form av kylaggregat som g

ö

r det m

ö

jligt alt s

ä

nka och bibeh

å

lla en konstant temperatur inuti containern) och tankcontainer (f

ö

r transport av v

ä

tskor och gaser). 

Ä

ven det s

å

 kallade container flaket 

ä

r att betrakta som container. Container flaket f

ö

rses vanligen med en de-monterbar p

å

byggnad.

Containern har alltj

ä

mt sin st

ö

rsta betydelse vid interna­tionella transporter. Emellertid har man efterhand funnit nya anv

ä

ndningsomr

å

den f

ö

r containern. S

ä

lunda f

ö

rekommer att man inrett containrar och anv

ä

nder dem som manskaps­bodar eller alt man i "engongscontainrar" av tr

ä

 fraktar f

ö

rn

ö

denheter till utvecklingsl

ä

nder, d

ä

r containrarna g

ö

rs om till bost

ä

der. Vidare f

ö

rekommer att containrar, som ta­gits ur internationell trafik, anv

ä

nds f

ö

r exempelvis m

ö

bel­transport inom riket.

Genom arbetet inom ISO har n

ä

tts en relativt omfattande in­ternationell standardisering av containrar. Denna ber

ö

r m

ä

nga omr

å

den s

å

som h

å

llfasthet, ytterm

å

tt, innerm

å

tt, h

ö

rn-l

å

dor, provning, hantering m.m. De containrar som tillverkas idag torde med f

å

 undantag svara mot de krav som ISO upp­st

ä

llt. Den vanligast f

ö

rekommande bredden 

ä

r 8 fot (2,4 m). Containern tillverkas i ett flertal olika l

ä

ngder men van­ligast 

ä

r l

ä

ngder om 20 eller 40 fot (ca 6 respektive 12 m). H

ö

jden uppg

å

r numera som regel till 8,5 fot (2,6 m). P

ä

 se­nare tid har emellertid h

ö

jden 9 eller 9,5 fot b

ö

rjat bli mer frekvent.

Anv

ä

ndningen av ordet container i Sverige har utsatts f

ö

r viss kritik. Det har framh

ä

llits att ordet passar d

å

ligt in i det svenska spr

å

ket och att det 

ä

r sv

å

rt att finna l

ä

mp­lig pluralform. Gentemot denna kritik har framh

ä

llits, att

Prop, 1979/80:71

47

de nackdelar som ur spr

ä

ketisk synpunkt kan finnas, f

å

r anses acceptabla med h

ä

nsyn till de stora f

ö

rdelar som st

å

r att vinna. Till en b

ö

rjan har ordet container i svenskan en alldeles speciell betydelse som skiljer del frSn andra slag av godsbeh

å

llare. Vidare g

å

r ej atl bortse fr

å

n de f

ö

r­delar som ligger i etl gemensamt spr

å

kbrul. I exempelvis tyska och italienska spr

å

ken anv

ä

nder man samma ord och i franska spr

å

ket talar man nm "conteneur". N

ä

r det g

ä

ller pluralformen av ordet contr.iner a>:visar Svenska Akademiens ordlista tv

å

 m

ö

jligheter: 'ontainers eller containrar. Ut­redningen har valt den sisln

ä

mnda pluralformen p

å

 grund av att denna 

ä

r den enda som m

ö

jligg

ö

r en rimlig konstruktion av best

ä

md form i pluralis.

2.2      Containerisering

Anv

ä

ndningen av containrar f

ö

r styckegodstransport inleddes i USA under 1950-lalet. Till en b

ö

rjan r

ö

nte detta tran;--ports

ä

tt ringa intresse i Europa. Relativt snart f

ö

rbytles emellertid delta ointresse i en str

ä

van atl h

å

lla siq v

ä

l framme i utvecklingen. Den s.k. containeriseringen har d

ä

r­efter g

å

tt oerh

ö

rt snabbi och har medf

ö

rt stora f

ö

r

ä

nd­ringar f

ö

r flertalet av de komponenter som ing

å

r i detta transport systerp . Utvecklingen p

å

 containersidan har s

å

lundn i h

ö

g grad p

å

verkat utvecklingen n

ä

r det g

ä

ller fartyg, hamnanl

ä

ggningar och antalet arbetstillf

ä

llen f

ö

r stuveri-arbetare. Det har h

ä

vdats att fartyg blivit omoderna 

ö

ver en natt, att hamnst

ä

der f

ö

rlorat sin skeppsfart och alt tusentals sluveriarbetare st

ä

llts utan arbete. Utvecklingen har med r

ä

tta betecknats som explosionsartad. Trots detta finns det anledning r

ä

kna med att den inte avstannat utan snarast befinner sig i ett inledningsskede. Fr

å

n att ur­sprungligen ha haft sin upprinnelse i USA har anv

ä

ndningen av containrar f

ö

r godstransport inte endast spritt sig till industril

ä

nderna utan ocks

å

 kommit att bli ett allt mer f

ö

rekommande transports

ä

tt i de icke industrialiserade l

ä

n­derna. Utvecklingen i dessa senare l

ä

nder har naturligen

Prop. 1979/80:71

48

inte g

å

tt lika snabbt som i Europa. Ett fullt utbyggt sy­slem f

ö

r container transport kr

ä

ver n

ä

mligen omfattande in­vesteringar i hamnanl

ä

ggningar, v

ä

gar och j

ä

rnv

ä

gar. Det f

ö

religger dock en stark slr

ä

van fr

å

n de icke industriali­serade l

ä

ndernas sida att f

ö

lja med i ulvecklingen p

å

con­taineromr

å

det. N

å

gra exakta uppgifter om antalet containrar i omlopp i v

ä

rlden idag finns inle atl tillg

å

. Man r

ä

knar

dock med att antalet 

ö

verstiger tv

å

 miljoner (r

ä

knat i

1 . 

20-fotsenheter ) .

I Sverige finns inle n

å

gcn samlad statistik 

ö

ver container-transporter. N

ä

r det d

ä

remot g

ä

ller sj

ö

transport av con­tainrar ger Statistiska centralbyr

å

n 

å

rligen ul statistik med uppgifter om lastning och lossning av containrar fr

å

n farlyg i utrikes fart. Uppgifterna h

ä

mtas fr

å

n svenska ham­nar av betydelse f

ö

r containertransport och har begr

ä

nsats lill atl avse vad man kallar stora containrar. H

ä

rmed menas containrar som har en lastvolym 

ö

verstigande tre kubikmeter och med en minsta l

ä

ngd av 20 fot. Ur denna statistik kan noteras atl 1967 transporterades endast etl f

ä

tal 20-fots-conlainrar till och fr

å

n Sverige. Ulvecklingen skedde d

ä

r­efter i snabb takt fram till 1975. Tillv

ä

xten under dessa sju 

ä

r innebar n

ä

ra nog en fyrdubbling. Efter 1975 har ut­vecklingstakten minskat. Under 1975 lossades c:a 76 700 con­tainrar med last medan c:a 63 400 lastades. Motsvarande siff­ror f

ö

r 

å

ren 1976 och 1977 var 85 700 och 67 400 respektive 90 200 och 78 500. De containrar som avses med statistiken kan uppskattas ha en medellastvikt om c:a 12 ton. Av det sagda f

ö

ljer att c:a 1,1 miljoner ton gods kan ber

ä

knas ha inf

ö

rts och c:a 0,9 miljoner ton utf

ö

rts sj

ö

v

ä

gen under 1977.

N

ä

r det g

ä

ller j

ä

rnv

ä

gs- och landsv

ä

gstransport saknas

1  

Ä

ven ben

ä

mnt TEU (Transport Equivalent Units)

Prop. 1979/80:71

49

statistik motsvarande den som finns betr

ä

ffande sj

ö

trans­port. Sistn

ä

mnda uppgifter torde dock ge en i det allra n

ä

rmaste fullst

ä

ndig bild 

ö

ver transporter med containrar till och fr

å

n Sverige. Uppgifterna i fr

å

ga omfattar n

ä

m­ligen samtliga containrar som transporterats sj

ö

v

ä

gen, oav­sett om dessa varit f

ö

rankrade p

ä

 j

ä

rnv

ä

gsvagn eller last­bil.

2.3      Hanteringsmetoder

Det har tidigare sagts att det som k

ä

nnetecknar containern 

ä

r dess kraftiga ramverk med lyft- och f

ö

rankringsanord­ningar i t

ä

pph

ö

rnen och bottenh

ö

rnen. Det 

ä

r genom denna konstruktion och p

å

 grund av en l

å

ngtg

å

ende standardisering av containerns ytterm

å

tt som containern kan tj

ä

na 

ä

ndam

å­

let att underl

ä

tta godsbefordran med ett eller flera trans­ports

ä

tt utan omlastning av godset. H

ö

rnbeslagen under­l

ä

ttar s

ä

kring av containern p

å

 det transportmedel som transporterar containern. D

ä

rut

ö

ver m

ö

jligg

ö

r de att con­tainrar kan staplas p

å

 varandra och s

ä

kras. Stapling sker inte bara f

ö

r transport utan 

ä

ven vid f

ö

rvaring av tomma containrar i hamnar och dep

å

er.

N

ä

r det g

ä

ller sj

ö

transport talar man om tv

å

 hanteringsme­toder, lift on/lift off (lo/lo) och roll on/roll off (ro/ro). Oessa beteckningar har ocks

ä

 knutits an till con-tainertransporterande fartyg. Man skiljer s

å

ledes mellan lo/lo-fartyg och ro/ro-fartyg. Som framg

å

r av uttrycket lo/lo inneb

ä

r det att containern med n

å

got slag av lyftan­ordning lyfts  fr

å

n ett transportmedel till ett annat. Ge­nom denna metod kan man stapla upp till nio containrar p

å 

varandra och n

å

r p

å

 s

å

 s

ä

tt stor lastkapacitet. Metoden an­v

ä

nds fr

ä

mst vid den oceang

å

ende trafiken. Ro/ro-metoden inneb

ä

r att containern s

ä

tts p

å

 chassi eller terminalvagn och forts

ä

ttningsvis behandlas som en sl

ä

pvagn. Vidare f

ö

re­kommer fartyg som utg

ö

r kombinationer av de b

å

da metoderna.

P

å

 samma s

ä

tt som en container med hj

ä

lp av h

ö

rnbeslagen 

4 

Riksdagen 1979180.1 saml. Nr 71

Prop. 1979/80:71

50

f

ö

rankras p

å

 ett fartygs d

ä

ck som 

ä

r f

ö

rsett med s

ä

rskilda s

ä

kringsanordningar, f

ö

rankras containern p

å

 lastbil och j

ä

rnv

ä

gsvagnar. Utredningen kommer under avsnitt 11.2 att n

ä

rmare behandla fr

ä

gan om f

ö

rankring av container i sam­band med landsv

ä

gstransport.

En container lyftes vanligen i de fyra 

ö

vre h

ö

rnbeslagen. Denna lyftmetod rekommenderas av ISO. Lyftning sker med s

ä 

kallat lyftok, d

ä

r oket med hj

ä

lp av l

å

skoner l

å

ses fast i topph

ö

rnbeslagen. Lyftoket kan h

ä

nga i en kran, truck eller annan l

ä

mplig utrustning. Det kan i st

ä

llet f

ö

r l

å

skoner vara f

ö

rsett med exempelvis krokar. Containern beh

ö

ver emellertid inle n

ö

dv

ä

ndigtvis lyftas i de fyra 

ö

vre h

ö

rn­beslagen utan lyft kan 

ä

ven ske i de fyra bottenh

ö

rnbesla-gen. Det f

ö

rekommer ocks

å

 hantering av containern med hj

ä

lp av h

ö

rnbeslagen p

å

 en sida eller en gavel. Under s

ä

dana om­st

ä

ndigheter utf

ö

rs lyft som regel med en truck som 

ä

r f

ö

r­sedd med s

ä

 kallad lyftram. Gavellyft anv

ä

nds n

ä

stan ute­slutande vid hantering av tomma containrar. Flertalet 20-fots containrar har gaffel tunnlar och kan lyftas med gaffel­truck. Slutligen f

ö

rekommer hantering med griparmar som gri­per vid containerns bas. S

å

dan hantering f

ö

ruts

ä

tter att containern har s

ä

rskilt utformade griparmsf

ä

sten.

Prop. 1979/80:71

51

3        1972 ARS INTERNATIONELLA KONVENTION OM S

Ä

KRA CONTAINRAR

3.1      Korl historik

F

ö

renta nationerna och IMCO anordnade i i.ovembor-december 1972 en konferens i Geneve om internationell container tra­fik. Vid konferensen antogs, f

ö

ruiom 

å

tta resolutioner, "International Convention for Safe Containers" (s

ä

kerhets-konventionen) och "Customs Convention on Containers" (tull­konventionen ) .

Bakgrunden till konferensen och tillkomsten av s

ä

kerhets­konventionen har sagts vara en 

ö

nskan att undvika unilate­ral lagstiftning som skulle kunna motverka en dittills v

ä

l fungerande containerhantering. Vissa l

ä

nder hade n

ä

mligen l

å

tit f

ö

rst

å

 att man avs

å

g att inf

ö

ra best

ä

mmelser med krav p

å

 bl.a. containrars konstruktion. Fr

å

n annat h

å

ll befara­des att s

å

dana best

ä

mmelser kunde utg

ö

ra ett handelshinder som skulle motverka internationell godsbefordran med con­tainrar. Vidare p

å

talades behovet av att underl

ä

tta inter­nationell befordran med containrar samt f

ö

rdelarna med att i detta syfte fastst

ä

lla gemensamma internationella s

ä

ker­hetskrav. I s

ä

kerhetskonventionen har d

ä

rf

ö

r parterna be­slutat fastst

ä

lla krav p

å

 containrars konstruktion f

ö

r att s

ä

kerst

ä

lla att containrar hanteras, staplas och befordras p

å

 ett s

ä

kert s

ä

tt.

3.2      Huvuddragen i s

ä

kerhetskonventionen

Under detta avsnitt kommer kortfattat att redog

ö

ras f

ö

r huvuddragen i s

ä

kerhetskonventionen. I senare avsnitt kommer de best

ä

mmelser i konventionen som har ett direkt intresse

Prop. 1979/80:71

52

r

ö

r ut"rt.:dninijrjLippdracjGt atl n

ä

rmare presenteras.

K rinvpn t i oncn ar i pfLiiuip till

ä

mplig f

ö

r f;ontainrar ;iom iir f

ö

rsedda med l-i

ö

iribcs 1 ag. Jen lar dock sikte endast p

å

 cun-tainrcr som ar.vijrids i iritsrnationc J. i trafik. Undanlagna ;ir conlainrai- snm sijrsiJl; konstruerats fur lu f tbe f nrdraci. Mtd inV. ern-it iiniel 1 t ra f Ik " f 

ö

rst 

å

s befordran mel lan tv

å

 stater oc!i jr Iconvenl loriijn g

ä

ller i aLfninstone den ena.

I konventionen skiljs mellan ny ocp befintlig container, i i ed ny cijntaincr avses container vars tillverkning p

å

b

ö

rjats Liclig

ö

st dtjn dag konventionen tr

ä

der i kraft. Befintlig con­tainer ;ir en container som inte 

ä

r ny enligt nyss n

ä

mnda def inition.

Konventionen f

ö

reskriver alt varje ny container skall god­k

ä

nnas i enlighet med de best

ä

mmelser om typprovning eller individuell provning som anges n

ä

rmare i bilaga lill konven­tionen. Varje befinllig container skall godk

ä

nnas inom fem 

å

r fr

ä

n dagen fur konventionens ikrafttr

ä

dande. F

ö

r genom­f

ö

rande av dessa best

ä

mmelser skall konvenlionsbunden stat uppr

ä

tta ett effektivi f

ö

rfarande f

ö

r provning och konlroll av containrar. Dessa 

ä

tg

ä

rder kan utf

ö

ras av en myndighet eller delegeras till en vederb

ö

rligen auktoriserad organi­sation, t.ex. klassificeringss

ä

llskap. Ans

ö

kan om godk

ä

n­nande kan g

ö

ras i varje konvenlionsbunden stal. Container skall h

å

llas i s

ä

kert skick. Om en godk

ä

nd container inte motsvarar de krav som anges i konventionen skall den be­r

ö

rda myndighelen vidta de 

å

tg

ä

rder som beh

ö

vs f

ö

r att con­tainern skall motsvara dessa krav eller 

å

terkalla godk

ä

nnan­det.

Godk

ä

nnande som har meddelals i enlighet med konventionens best

ä

mmelser i en konvenlionsbunden stat skall godtas av andra f

ö

rdragsslutande stater och skall anses ha samma ver­kan som om godk

ä

nnandet hade utf

ä

rdats av dessa. Konven­lionsbunden stat f

å

r inte st

ä

lla h

ö

gre krav i s

ä

kerhets-

Prop. 1979/80:71

53

h

ä

nseende eller f

ö

reskriva annan provning 

ä

n vad konven­tionen f

ö

reskriver. Nationella eller internationella be­st

ä

mmelser med str

ä

ngare s

ä

kerhetskrav 

ä

n konventionens f

ä

r dock till

ä

mpas i fr

å

ga om containrar som 

ä

r s

ä

rskilt avsedda f

ö

r transport av farligt gods eller v

ä

tskor i bulk.

Varje container som har godk

ä

nts enligt konventionens be­st

ä

mmelser skall kontrolleras p

å

 f

ö

rdragsslutande staters territorier. Kontrollen skall inskr

ä

nkas till att fastsl

å 

att containern 

ä

r f

ö

rsedd med giltig s

ä

kerhetsgodk

ä

nnande­skylt enligt de f

ö

reskrifter som finns i bilaga till konven­tionen. Detta g

ä

ller dock ej n

ä

r det klart framg

å

r att con­tainern 

ä

r i s

å

danl skick att den utg

ö

r en uppenbar s

ä

ker­hetsrisk. Om s

å

ä

r fallet skall kontrollen inte drivas l

ä

ngre 

ä

n som beh

ö

vs f

ö

r alt s

ä

kerst

ä

lla att containern 

å

terst

ä

lls i s

ä

kert skick.

F

ö

reskrifterna om godk

ä

nnande av nya containrar inneb

ä

r i huvudsak f

ö

ljande. Godk

ä

nnande kan ske antingen i form av typgodk

ä

nnande eller s

å

som individuellt godk

ä

nnande. N

ä

r tillverkare har ans

ö

kt om typgodk

ä

nnande skall vederb

ö

rande myndighet granska ritningar och medverka vid provning av en containerprototyp. Individuella godk

ä

nnanden f

å

r utf

ä

rdas av vederb

ö

rande myndighet om denna efter granskning och med­verkan vid prov finner att containern motsvarar konventionens krav. Befintliga containrar kan godk

ä

nnas efter ett ans

ö

k­ningsf

ö

rfarande d

ä

r den s

ö

kande skall l

ä

mna uppgift om bl.a. tid och plats f

ö

r tillverkningen samt d

ä

rut

ö

ver inge bevis om att en container av typen ifr

ä

ga har anv

ä

nts p

å

 ett s

ä­

kert s

ä

tt vid sj

ö

- eller landtransporter under minst tv

å

ä

r, eller att containern tillverkats i enlighet med en konstruk­tionstyp som provats och befunnits motsvara de tekniska be­st

ä

mmelser som konventionen anger eller att containern till­verkats i enlighet med en standard som bed

ö

ms s

å

som likv

ä

r­dig med konventionens tekniska best

ä

mmelser. Vidare skall befintlig container innan den kan godk

ä

nnas underkastas s

å­

dan 

ö

versyn som antingen f

ö

reskrivits eller godk

ä

nts i con­tainer

ä

garens hemland. Befintlig container som ej kan god-

Prop. 1979/80:71

54

k

ä

nnas enligt dessa best

ä

mmelser f

ä

r godk

ä

nnas enligt be­st

ä

mmelserna om godk

ä

nnande av nya containrar.

Ä

qare

ä

r ansvarig f

ö

r containerns skick. Han kan dock 

ö

ver­l

å

ta denna skyldighet p

å

 bl.a. den som hyr containern. Con­tainerns

ä

gare skall regelbundet utf

ö

ra eller l

å

ta utf

ö

ra 

ö

versyn av containern. Tiden fr

å

n den dag en ny container har tillverkals lill dagen f

ö

r f

ö

rsta 

ö

versyn f

å

r inle 

ö

ver­stiga fem 

å

r. D

ä

refter skall

ö

versyn,liksom 

å

terkommande 

ö

versyn av befintliga containrar, utf

ö

ras med h

ö

gst tv

ä

ä

rs inlervaller.

Konventionen var 

ö

ppen f

ö

r undertecknande t.o.m. den 31 december 1973. Den tr

ä

dde i kraft den 6 september 1977. F

ö

r stat som d

ä

refter anslutit sig eller ansluter sig till konventionen tr

ä

der den i kraft ett 

å

r efter den dag d

å

 an­slutningsinstrumentet har deponerats. Hittills (den 1 novem­ber 1978) har 18 stater anslutit sig. Dessa 

ä

r Ungern, Tjeckoslovakien, Spanien, Tyska demokratiska republiken, Frankrike, Nya Zeeland, Rum

ä

nien, F

ö

rbundsrepubliken Tysk­land, Sovjetunionen, Ukrainska sovjetrepubliken. Vitryska sovjetrepubliken, Bulgarien, F

ö

renta Staterna, Indien, Li­beria, Storbritannien, Japan och Saudiarabien. Inte n

ä

got av de nordiska l

ä

nderna har allts

å

 anslutit sig till kon­ventionen. Den har emellertid undertecknats av Finland och i Danmark och Norge p

å

g

å

r f

ö

rberedelser f

ö

r anslutning.

Konventionen var 1973 f

ö

rem

å

l f

ö

r remissbehandling i Sve­rige. Samtliga instanser tillstyrkte en svensk anslutning lill konventionen. Emellertid r

å

dde delade meningar om vil­ken myndighet som skulle handha tillsyns- och kontrollfunk­tionerna, 

ö

verv

ä

gande antalet remissinstanser f

ö

rordade atl dessa funktioner anf

ö

rtroddes 

å

t arbetarskyddsstyrelsen. Flera remissinstanser menade emellertid att sj

ö

fartsverket vore mest l

ä

mpat att ut

ö

va tillsynen och kontrollen.

Prop. 1979/80:71

55

3.3     Behandlingen av konventionen i andra l

ä

nder

3.3.1    De nordiska, l

ä

nderna

S

å

som n

ä

mnts i det n

ä

rmast f

ö

reg

å

ende har inte n

å

got av de nordiska l

ä

nderna 

ä

nnu anslutit sig till konventionen. Den har emellertid undertecknats av Finland. I dagarna har den danska regeringen godk

ä

nt att Danmark ratificerar konven­tionen. 

Ä

ven i Norge p

å

g

å

r arbete f

ö

r anslutning.

De till

ä

mpningsf

ö

reskrifter som erfordras f

ö

r att Danmark skall kunna ansluta sig till konventionen kommer alt utar­betas inom Arbejdstilsynet (motsvarigheten Lill arbetar­skyddsstyrelsen). F

ö

reskrifterna kommer d

ä

refter att re­mitteras till olika departement, myndiglieter och organ som ber

ö

rs d

ä

rav. De fastst

ä

lls slutligen av ArbejdsmiljtSr

å

det. N

ä

gon lagstiftning d

ä

r folketing eller regering medverkar erfordras inte. Enligt den danska arbejdsmi1juilagen ankommer det n

ä

mligen p

å

arbejdstilsynet att utf

ä

rda f

ö

reskrifter av det slag varom h

ä

r

ä

r fr

å

ga.

I Norge leds arbetet med alt utf

ä

rda till

ä

mpningsf

ö

reskrif­ter till konventionen och att f

ö

resl

å

 n

ö

dv

ä

ndig lagstift­ning fr

å

n SjtSf artsdirektor 

ä

tet. N

ä

gon uppgift om vid vilken tidpunkt Norge kommer att ansluta sig till konventionen f

ö

religger ej.

I Finland bedrivs

utredningsarbetet p

å

 ungef

ä

r samma s

ä

tt

som i Sverige. En

parlamentariskt sammansatt kommitt

é

har

d

ä

r i uppdrag att

f

ö

resl

å

 den lagstiftning som beh

ö

vs f

ö

r

att Finland skall

kunna ansluta sig till konventionen.

3.3.2    Viss utl

ä

ndsk lagstiftning

Vissa av de l

ä

nder som redan har anslutit sig till konven­tionen har utf

ä

rdat inhemsk lagstiftning med anledning av anslutningen. Fr

å

n n

å

got land har f

ö

rklarats att s

ä

rskild

Prop. 1979/80:71

56

lagstiftning ej erfordras (t.ex. Frankrike). I 

ö

vrigt p

å­

g

å

r lagstiftningsarbete p

å

 motsvarande s

ä

tt som det bedrivs h

ä

r i landet.

F

ö

rbundsrepubliken Tyskland har utf

ä

rdat en lag av den 10 februari 1976 med lill

ä

mpningsf

ö

reskrifter till konven­tionen. I m

å

ngt och mycket avst

å

r man i lagen fr

ä

n detalj­regleringar. Huvudsakligen 

ö

verl

ä

mnas 

å

l f

ö

rbundsministern f

ö

r trafikfr

å

gor atl med samtycke av f

ö

rbundsdagen utf

ä

rda n

ä

rmare f

ö

reskrifter f

ö

r till

ä

mpning av lagen. I vissa fr

å­

gor, t.ex. f

ö

rfarandet f

ö

r godk

ä

nnande, 

ä

ger varje f

ö

rbunds-stat fastst

ä

lla till

ä

mpningsf

ö

reskrifter.

Enligt den lagstiftning i F

ö

renta staterna som f

ö

ranletts av anslutning till konventionen (International Safe Con­tainer Act) ankommer det p

å

 transportministern att ha till­syn 

ö

ver lagstiftningen och att utf

ä

rda de f

ö

reskrifter som erfordras f

ö

r bl.a. godk

ä

nnande av containrar. S

å

dana f

ö

re­skrifter har utarbetats. Dessa 

å

l

ä

gger kommendanten vid US Coast Guard att bl.a. svara f

ö

r fr

ä

gor som r

ö

r godk

ä

nnande och f

ö

r konlroll av containrar vid gr

ä

nserna. US Coast Guard sorterar under transportdepartementet men ing

ä

r samtidigt i de v

ä

pnade styrkorna i F

ö

renta staterna. Ursprungligen hade US Coast Guard till uppgift att handha tillsynen 

ö

ver efterlevnaden av federala lagar p

ä

sj

ö

fartens omr

ä

de. Seder­mera har myndigheten tillagts m

å

nga andra uppgifter. En av huvuduppgifterna 

ä

r numera att svara f

ö

r s

ä

kerhetsfr

å

gor vad g

ä

ller fartyg och utrustning som anv

ä

nds ombord liksom s

ä

kerheten i amerikanska hamnar och farvatten.

I Sovjetunionen utarbetades 1975 regler om tillverkning av containrar i form av en ministeriell f

ö

rordning, vilken sammanfattats i en regelsamling. Denna regelsamling har 

ö

versatts till engelska och ben

ä

mns "Rules for the Con­struction of Containers, Guide on the Supervision of Con­tainers in Service". Best

ä

mmelserna har tillkommit i sam­arbete mellan USSR Register of Shipping och bl.a. motsvaran-

Prop. 1979/80:71

57

de organ i Bulgarien, Jugoslavien, Nordkorea, Rum

ä

nien, Tjeckoslovakien, Tyska Demokratiska Republiken och Ungern. Reglerna 

ä

r f

ö

r n

ä

rvarande under omarbetning. Den viktigaste f

ö

r

ä

ndringen 

ä

r att USSR Register of Shipping, som tidigare varit huvudmyndighet f

ö

r containers

ä

kerhet vid sj

ö

fart, kommer att ansvara f

ö

r all containertransport. Detta g

ä

ller oavsett om transporten i sig sorterar under handelsflottan (Morflot) eller Ministerium f

ö

r respektive j

ä

rnv

ä

gstrans­porter, flodtransporter, v

ä

gtransporter eller luftfart. En­ligt vad som uppgivits fr

å

n det sovjetiska sj

ö

fartsmini­steriet bygger reglerna helt p

å

 s

ä

kerhetskonventionen.

Prop. 1979/80:71

58

4        ANNAN REGLERING AVSEENDE CONTAINRAR OCH CON­TAINERHANTERING

4.1      Lagstiftningen om riksprovplatser

I utredningsdirektiven erinrade f

ö

redragande statsr

å

det om de best

ä

mmelser r

ö

rande officiell provning som finns i la­gen (1974:896) om riksprovplatser m.m. Med officiell prov­ning avses s

ä

dan teknisk provning, kontroll eller besikt­ning som ej 

ä

r egenkontroll. Enligt lagen och de till

ä

mp­ningsf

ö

reskrifter som finns i kung

ö

relsen (1974:898) om riksprovplatser m.m. skall officiell provning utf

ö

ras vid riksprovplats om inte annat

ä

r s

ä

rskilt f

ö

reskrivet. Myn­dighet som f

å

r utf

ä

rda f

ö

reskrifter om officiell provning och kontroll skall samr

å

da med statens provningsanstalt innan s

å

dan f

ö

reskrift meddelas. Vidare skall 

ä

rende om ut­seende av riksprovplats beredas av statens provningsanstalt. Anser provningsanstalten att statlig myndighet skall utses till riksprovplats skall 

ä

rendet 

ö

verl

ä

mnas till regeringen, som har att fatta beslut i fr

ä

gan. I annat fall f

å

r riks­provplats utses av provningsanstalten.

Bakgrunden till den omorganisation av den officiella prov­ningen som skedde i och med den omtalade lagstiftningen var en str

ä

van att f

ä

 klara ansvarsf

ö

rh

å

llanden p

å

 omr

å

det, att kunna utnyttja tillg

ä

ngliga resurser effektivt och att f

ä 

garantier f

ö

r opartiskhet i verksamheten. Som provningsverk­samheten var utformad tidigare kunde ett objekt ha att pro­vas vid ett flertal statliga, halvstatliga, kommunala eller enskilda institutioner, d

ä

r varje provande organ baserade sin verksamhet p

å

 f

ö

reskrifter fr

å

n endast en myndighet. Denna ordning, menade man, innebar att det ibland var sv

å

rt

Prop. 1979/80: 71

59

att 

ö

verblicka de tolala s

ä

kerhetskraven p

å

en produkt och var till nackdel f

ö

r s

å

v

ä

l den som beh

ö

ver f

å

 provning ut­f

ö

rd som f

ö

r de f

ö

reskrivande myndigheterna.

Provning vid riksprovplats inneb

ä

r att varje riksprovplats ensam f

å

r ansvar f

ö

r officiell provning av ett objekl eller objektomr

å

de varom flera myndigheter kan ha utf

ä

rdat f

ö

re­skrifter. Lagsliftningen ger s

å

ledes inte n

å

gon m

ö

jlighet att utse flera riksprovplatser f

ö

r ett och samma objekt. Till riksprovplats kan endast utses organ som kan antas ut­f

ö

ra officiell provning p

å

 ett opartiskt och sakkunnigt s

ä

tt.

S

å

som sades inledningsvis under detta avsnitt skall offi­ciell provning utf

ö

ras vid riksprovplats om inte annat 

ä

r

1 f

ö

reskrivet. I motiven  till lagstiftningen s

ä

gs, att ge­nom undantagsbest

ä

mmelsen 

ö

ppnas en m

ö

jlighet att vid in­f

ö

rande av viss officiell provning skapa en speciell ord­ning f

ö

r provningen. Detta fick i s

å

 fall ske genom f

ö

re­skrifter i den f

ö

rfattning som reglerar provningen. M

ö

jlig­heten att undanta viss provning fr

å

n riksprovplatssystemet borde utnyttjas endast n

ä

r det var p

å

kallat av s

ä

rskilda sk

ä

l.

F

ö

r riksprovplats som ej 

ä

r statlig myndighet meddelar prov­ningsanstalten f

ö

reskrifter f

ö

r samt ut

ö

var tillsyn 

ö

ver verksamheten vid riksprovplatsen. Om riksprovplatsen 

ä

r statlig myndighet 

ä

ger provningsanstalten meddela anvis­ningar f

ö

r verksamheten vid denna.

N

ä

r en produkt eller anl

ä

ggning provas f

å

r man reda p

å

 fak­ta om dess egenskaper i s

ä

kerhetsh

ä

nseende. Efter att ha j

ä

mf

ö

rt provningsresultaten med kraven fr

å

n f

ö

reskrivande myndigheter kan beslutas om produkten eller anl

ä

ggningen kan godk

ä

nnas eller ej. Ansvaret f

ö

r detta beslut ligger

1  Prop. 1974:162

Prop. 1979/80:71

60

p

å

 den eller de myndigheter som f

ö

reskrivit provningen. F

ö­

reskrivande myndigheter 

ä

ger dock 

ö

verl

å

ta till riksprov­platsen alt fatta s

ä

dana beslut. F

ö

ruts

ä

ttningen h

ä

rf

ö

r 

ä

r att riksprovplatsen 

ä

r en statlig myndighet eller att riks­provplatsen genom s

ä

rskilt beslut av riksdag eller regering f

å

tt en s

ä

dan st

ä

llning att den kan bedriva den myndighets­ut

ö

vning godk

ä

nnandebeslut inneb

ä

r. Genom lagen (1975:444) om beslutander

ä

tt f

ö

r riksprovplats som ej 

ä

r myndighet har 

ö

ppnats en m

ö

jlighet f

ö

r regeringen eller myndighet som regeringen best

ä

mmer att 

ö

verl

ä

mna till riksprovplats, som 

ä

r bolag eller stiftelse vari staten har ett best

ä

mmande in­flytande, att pr

ö

va fr

å

gor om godk

ä

nnande.

4.2     Arbetsmilj

ö

lagen

Tidigare g

ä

llande arbetarskyddslag ersattes den 1 juli 1978 med arbetsmilj

ö

lagen. Lagen har betecknats som en ram­lag med riktlinjer f

ö

r utformningen av arbetsmilj

ö

n. N

ä

r det d

ä

remot g

ä

ller att utforma denna i detalj och att ut­

ö

va kontroll 

ö

ver arbetsmilj

ö

n ankommer den uppgiften p

ä 

arbelarskyddsstyrelsen. Den direkta tillsynen 

ö

ver efter­levnaden av arbetsrailj

ö

lagstiftnin gen  ut

ö

vas av yrkesin­spektionen med arbetarskyddsstyrelsen som chefsmyndighet. Tillsammans brukar dessa b

å

da myndigheter ben

ä

mnas arbetar­skyddsverket. S

å

som centralmyndighet f

ö

r arbetsmilj

ö

fr

å

gor har arbetarskyddsstyrelsen ansvaret f

ö

r arbetsrailjons f

ö

r­b

ä

ttring i bl.a. skyddstekniskt, yrkeshygieniskt, medicinskt, ergonomiskt och socialt h

ä

nseende. En annan viktig uppgift 

ä

r att tillse att lagar och f

ö

reskrifter p

å

omr

å

det efter­levs. F

ö

r detta 

ä

ndam

å

l har tidigare givits ut anvisningar om hur den d

å

 g

ä

llande arbetarskyddslagen skulle till

ä

mpas. Numera ger arbetarskyddsstyrelsen ut f

ö

reskrifter som skall tj

ä

na som utfyllnad av arbetsrailj

ö

lagen. F

ö

reskrifterna pub­liceras s

å

som kung

ö

relser i arbetarskyddsstyrelsens f

ö

rfatt­ningssamling .

Yrkesinspektionen har bl.a. att 

ö

vervaka att arbetsmilj

ö

-och arbetstidsreglerna efterlevs men 

ä

ven att ge r

å

d i

Prop. 1979/80:71

61

fr

å

gor ora arbetsraiIj

ö

n. Landet 

ä

r indelat i 19 yrkesinspek­lionsdislrikt. Indelningen f

ö

ljer l

ä

nsgr

ä

nserna. Som be­slutande organ i varje distrikt finns en yrkesinspektions­n

ä

mnd, vari ing

ä

r representanter f

ö

r parterna p

ä

arbets­marknaden. Yrkesinspektionen bitr

ä

ds av den komraunala till­synen vilken i huvudsak har tillsyn 

ö

ver arbetsst

ä

llen raed h

ö

gst tio anst

ä

llda. Man har vidare ett l

å

ngtg

å

ende samar­bete med skyddsombuden p

ä

 de olika arbetsplatserna. Det finns idag c:a 350 yrkesinspekt

ö

rer i landet, varav 17 stu­veriinspekt

ö

rer .

2 I den proposition  sora lag till grund f

ö

r arbetsmilj

ö

lagen

har lagen karakt

ä

riserats som en helt ny reglering i j

ä

m­f

ö

relse raed arbetarskyddslagen. En utg

å

ngspunkt 

ä

r, heter det i propositionen, att arbetsrailj

ö

n skall vara allm

ä

n­giltig och omfatta s

ä

 gott som allt arbete. Lagen f

ä

r vida­re en starkare inriklning p

å

 de kemiska h

ä

lsoriskerna i ar­betslivet 

ä

n vad arbetarskyddslagen har. Lagstiftningen och del bakomliggande utredningsarbetet 

ä

r raycket omfattande. Att h

ä

r l

ä

rana en fullst

ä

ndig redog

ö

relse f

ö

r inneb

ö

rden d

ä

r­av skulle f

ö

ra f

ö

r l

å

ngt. Ist

ä

llet skall n

å

gra avsnitt av betydelse f

ö

r utredningens st

ä

llningstaganden kortfattat presenteras.

Ett s

å

dant avsnitt g

ä

ller fr

å

gan om olika slags f

ö

rhands­bed

ö

mningar i arbetsmilj

ö

fr

å

gor. Lagen inneb

ä

r p

å

 denna punkt att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, arbetarskyddsstyrelsen f

ä

r vidstr

ä

ckta befogenheter att ut­f

ä

rda f

ö

reskrifter om arbetsprocesser, arbetsmetoder eller anl

ä

ggningar. Krav p

å

 godk

ä

nnande skall kunna st

ä

llas innan maskin, redskap eller annan teknisk anordning tas i bruk. 

Ä

ven utan samband med f

ö

reskrift om godk

ä

nnande kan f

ö

re­skrivas om kontroll, provning eller fortl

ö

pande tillsyn vid anv

ä

ndning av nyss n

ä

mnd anordning. Sora f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r

2  Prop. 1976/77:149

Prop. 1979/80:71

62

godk

ä

nnande kan vidare f

ö

reskrivas villkor och godk

ä

nnande kan f

ö

renas raed villkor f

ö

r brukandet. Regeringen eller ar­betarskyddsstyrelsen kan h

ä

rj

ä

rate utf

ä

rda f

ö

reskrift ora att s

å

dant slag av anordning som r

ä

knats upp skall ha skylt el­ler annan m

ä

rkning som upptar tillverkarens namn eller an­nan uppgift om anordningen.

Lagen inneh

å

ller medgivande f

ö

r skyddsombud att best

ä

mma att arbete skall avbrytas i avvaktan p

ä

 st

ä

llningstagande av yrkesinspektionen om arbetet inneb

ä

r omedelbar fara f

ö

r arbetstagares liv eller h

ä

lsa och r

ä

ttelse inte genast kan uppn

ä

s genora h

ä

nv

ä

ndelse till arbetsgivaren.

Tillsynsmyndighet 

ä

ger tilltr

ä

de till arbetsst

ä

lle f

ö

r ut­

ö

vande av tillsyn och f

å

r d

ä

r g

ö

ra unders

ö

kningar och ta prov. F

ö

r s

ä

dant prov utg

å

r ej ers

ä

ttning. D

ä

remot kan f

ö­

reskrivas om skyldighet att ers

ä

tta tillsynsmyndigheten s

ä­

dana kostnader f

ö

r provtagning och unders

ö

kning av prov som varit sk

ä

ligen p

å

kallade.

Yrkesinspektionens m

ö

jligheter' att genom tv

å

ngs

å

tg

ä

rder komma till r

ä

tta raed brister i arbetsmilj

ö

n har ut

ö

kats i f

ö

rh

å

llande till vad arbetarskyddslagen medgav. Inspek­tionen kan meddela f

ö

rel

ä

ggande eller f

ö

rbud samt 

ä

ven f

ö

rena detta med vite. Det huvudsakliga ansvaret f

ö

r arbets­milj

ö

n ligger hos arbetsgivaren, som s

ä

gs ha skyddsansvar. F

ö

rel

ä

gganden och f

ö

rbud riktas d

ä

rf

ö

r vanligen mot denne. Om det p

ä

 ett arbetsst

ä

lle f

ö

religger f

ö

rh

å

llande som inne­b

ä

r risk f

ö

r oh

ä

lsa eller olycksfall f

ö

r n

ä

gon som arbetar d

ä

r kan emellertid f

ö

rbudet riktas raot den som r

å

der 

ö

ver arbetsst

ä

llet 

ä

ven n

ä

r denne ej 

ä

r arbetsgivare i f

ö

rh

å

llan­de till den som uts

ä

tts f

ö

r risken. Arbetarskyddsstyrelsen har sarama befogenheter som yrkesinspektionen i nu n

ä

mnda h

ä

nseenden.

Slutligen skall p

å

f

ö

ljdssystemet i arbetsrailj

ö

lagen be-

Prop. 1979/80:71

63

r

ö

ras. I det bet

ä

nkande  sora l

å

g till grund f

ö

r f

ö

rslaget till arbetsmilj

ö

lag hade utf

ö

rligt diskuterats m

ö

jligheten att bygga sanktionssysteraet p

å

 best

ä

raraelser ora direkt straffp

å

f

ö

ljd f

ö

r den sora inte bar fullgjort sina skyldig­heter enligt lagen eller raed st

ö

d d

ä

rav meddelade f

ö

re­skrifter. Enligt vad arbetsmilj

ö

utredningen kom fram till skulle ett s

å

dant system dock f

ö

ruts

ä

tta antingen en preci­sering av f

ö

reskrifter om arbetsmilj

ö

n som skulle stelt reglera vissa f

ö

reteelser eller ocks

å

 allm

ä

nt utformade f

ö

reskrifter sora fick kombineras med omfattande utredningar inf

ö

r dorastol i straffr

ä

ttsligt f

ö

rfarande. Arbetsmilj

ö

ut­redningen stannade d

ä

rf

ö

r f

ö

r ett f

ö

rslag, vilket ocks

å 

lades till grund f

ö

r lagstiftning, som i huvudsak inneb

ä

r att straffhot f

ö

r brister i arbetsmilj

ö

n inte intr

ä

der f

ö

rr

ä

n tillsynsmyndighet i det enskilda fallet har med­delat f

ö

rbud, f

ö

rel

ä

ggande eller f

ö

reskrift och p

å

budet in­te har efterkommits. S

å

lunda kan den sora upps

å

tligen eller av oaktsarahet bryter mot f

ö

rel

ä

ggande eller f

ö

rbud som med­delats av tillsynsmyndighet d

ö

mas till dagsb

ö

ter eller f

ä

ngelse i h

ö

gst ett 

å

r. F

ö

rbud eller f

ö

rel

ä

ggande kan f

ö­

renas med vite. Om vite har f

ö

relagts 

ä

r straffansvar ute­slutet. Den som upps

å

tligen eller av oaktsamhet bryter mot f

ö

reskrift eller villkor ang

å

ende bl.a. godk

ä

nnande av ma­skin, redskap, skyddsutrustning eller annan teknisk anord­ning d

ö

mes till dagsb

ö

ter eller f

ä

ngelse i h

ö

gst ett 

å

r. Vidare stadgas b

ö

tesstraff f

ö

r vissa sm

ä

rre f

ö

rseelser. Som en nyhet i arbetsrailj

ö

lagen har tillkommit m

ö

jligheten att f

ö

rverka anordning eller 

ä

mne som anv

ä

nts i strid mot f

ö

rbud. F

ö

rverkande av egendom eller dess v

ä

rde skall ske ora det ej 

ä

r uppenbart obilligt.

4.3      Arbetarskyddsstyrelsens anvisningar f

ö

r hamnarbete

Med st

ö

d av den tidigare g

ä

llande arbetarskyddslagen har

3  Arbetsmilj

ö

lag, SOU 1976:1

Prop. 1979/80:71

64

arbetarskyddsstyrelsen utf

ä

rdat anvisningar om skydds

å

tg

ä

r­der vid lastning och lossning av fartyg samt vid terminalar­bete i hamn. Hamnarbete, Arbetarskyddsstyrelsens anvisningar nr 1, 1977. Anvisningarna, som raed n

ä

gra f

å

 undantag tr

ä

dde i kraft den 1 juli 1977, ersatte styrelsens stuverianvis-ningar och dess meddelande 1972:5. Anvisningarna g

ä

ller ej arbele som 

ä

r att h

ä

nf

ö

ra till skeppstj

ä

nst. Med skepps-tj

ä

nst avses arbete som p

å

 fartyg anst

ä

lld person f

ö

r far­tygets r

ä

kning eller eljest p

ä

 grund av f

ö

rmans uppdrag ut­f

ö

r ombord p

å

 fartyget eller annorst

ä

des. F

ö

r s

ä

kerheten vid s

ä

dant arbete utf

ä

rdas f

ö

reskrifter av sj

ö

fartsverket.

I anvisningarna ges f

ö

reskrifter r

ö

rande besiktning, fort­l

ö

pande tillsyn m.m. ifr

å

ga om lyftinr

ä

ttningar som inte tillh

ö

r fartygs utrustning eller eljest medf

ö

rs p

å

 fartyg. Vidare f

ö

reskrivs ora hamninnehavares skyldigheter, ora kaj, rarap och hamnplan m.m., allm

ä

nbelysning utomhus, inomhus-belysning samt ora livr

ä

ddningsutrustning. Inneh

å

llet i 

ö

v­rigt utg

ö

rs av allm

ä

nna regler om hamnarbete. Bland dessa kan n

ä

ranas f

ö

ljande. .

D 30 a)

Arbetstagare skall om han blir tveksam ora hur arbetet skall utf

ö

ras p

å

 ett s

ä

kert s

ä

tt liksora om han p

å

 materiel eller anordning uppt

ä

cker f

ö

rslitning eller annan skada, som en­ligt hans uppfattning 

ä

ventyrar s

ä

kerheten, tillkalla ar­betsledningen eller, om s

ä

 inte kan ske, skyddsorabud. In­till dess beslut fattas skall arbetet avbrytas och f

ä

r raateriel eller anordning inte anv

ä

ndas.

E 148

Iakttas vid hantering eller eljest fel, f

ö

rslitning eller annan bristf

ä

llighet p

å

 lastpall, container och liknande utrustning f

ö

r lasthantering, som kan medf

ö

ra att s

ä

kerhe­ten i arbetet 

ä

ventyras, skall'den som gjort iakttagelsen omedelbart underr

ä

tta arbetsledningen.

E 149

Ora s

å

dan iakttagelse gjorts, sora anges i punkt E 148, f

å

r lastpall, container och liknande utrustning f

ö

r lasthan­tering inte hanteras innan erforderliga 

å

tg

ä

rder f

ö

r att trygga s

ä

kerheten vidtagits.

Prop. 1979/80:71

65

4.4      Internationella 

ö

verenskommelser

Det f

ö

rekommer elt flertal internationella 

ö

verenskommel­ser som reglerar godsbefordran med container. K

ä

nnetecknan­de f

ö

r dessa 

ä

r att samtliga uppst

ä

ller konstruktionstek­niska krav p

å

containrar. H

ä

rut

ö

ver f

ö

reskrivs i vissa att container skall genomg

å

 olika former av provning och be­siktning .

"Transport International par la Route", (TIR), 

ä

r en inter­nationell 

ö

verenskommelse om transport under tull f

ö

rsegling. Enligt f

ö

rordningen (1978:707) om 1975 

å

rs TIR-konvention skall 

ö

verenskommelsen g

ä

lla f

ö

r svenskl vidkommande. 

Ö

ver­enskommelsen inneh

å

ller bl.a. f

ö

reskrifter om godk

ä

nnande av fordon och containrar ur tullsynpunkt. Godk

ä

nnande av containrar kan meddelas i form av typgodk

ä

nnande eller indi­viduellt godk

ä

nnande. Fr

å

gor om godk

ä

nnande pr

ö

vas av AB Svensk Bilprovning, som 

ä

r riksprovplats f

ö

r fordon.

"Accord relatif aux Transports internalionaux de denr

é

es Perishables et aux engins sp

é

ciaux 

h   

utiliser pour ces transports" (ATP) 

ä

r en inom ECE utarbetad internationell 

ö

verenskommelse om transport av l

ä

tlf

ö

rd

ä

rvliga livsmedel. 

Ö

verenskommelsen avser landsv

ä

gs-, j

ä

rnv

ä

gs- och vissa sj

ö­

transporter. F

ö

r utrustning som anv

ä

nds vid s

ä

dana trans­porter, varmed bl.a. avses containrar, f

ö

reskrivs att de skall motsvara vissa krav samt genomg

å

 vissa provningar som finns n

ä

rmare angivna i 

ö

verenskommelsen. S

ä

dan prov­ning skall ske innan utrustningen tas i bruk och d

ä

refter periodiskt med h

ö

gst sex 

ä

rs mellanrum. Regeringen har den 2 november 1978 beslutat att Sverige skall ansluta sig till 

ö

verenskommelsen. Tidigare har regeringen, i avvaktan p

ä 

en svensk anslutning, uppdragit 

ä

t statens livsmedelsverk att utf

ä

rda s

å

dant godk

ä

nnande som de f

ö

rdragsslutande staterna kr

ä

ver samt att 

ä

ven i 

ö

vrigt handha och samordna de 

å

tg

ä

rder som f

ö

ranleds av 

ö

verenskommelsen.

"Accord europ

é

en relatif au transport international des

5   Riksdagen 1979180.1 saml. Nr 71

Prop. 1979/80:71

66

marchandises Dangereuses par la Route", (ADR), 

ä

r en euro­peisk 

ö

verenskommelse om internationell transport av far­ligt gods p

å

 v

ä

g. Sverige 

ä

r anslutet till 

ö

verenskommel­sen. Denna stadgar provning i form av typprovning eller individuell besiktning av bl.a. tankcontainrar. Vidare f

ö­

reskrivs ora 

å

terkommande besiktning som skall utf

ö

ras med vissa tidsintervaller.

ADR motsvaras f

ö

r sj

ö

transporter av IMDG, "International Maritime Dangerous Goods' code", som g

ä

ller f

ö

r alla slag av sj

ö

transporter. Koden f

ö

reskriver bl.a. typprovning av tankar och tankcontainrar samt regelbundet 

å

terkommande besiktning. Tankcontainrar som uppfyller fordringarna i IMDG anses motsvara kraven i ADR.

Vad h

ä

refter ang

å

r j

ä

rnv

ä

gstransporter regleras fr

ä

gor om transport av farligt gods i RID, "R

é

gleraent International concernant le transport des raarchandises Dangereuses par chemins de fer", sora n

ä

r det g

ä

ller provning av containrar 

ö

verensst

ä

mmer till sitt inneh

å

ll raed f

ö

reskrifterna i ADR.

4,5      Svensk standard

I avsnitt 2.1 sades att flertalet av de containrar som tillverkas idag uppfyller de krav som ISO-standarden upp­st

ä

ller. Sverige har spelat en aktiv roll i det standardi­seringsarbete betr

ä

ffande containrar som har drivits inom ISO:s tekniska kommitt

é

 f

ö

r containrar, ISO/TC 104. Detta har f

å

tt till f

ö

ljd att den internationella reglering sora blivit frukten av detta arbete ocks

å

ö

verf

ö

rts till svensk standard. S

å

lunda f

ö

rekommer svensk standard betr

ä

ffande container (m

å

tt, utf

ö

rande, provning och kontroll), con-tainerflak, h

ö

rnbeslag, don f

ö

r lyftning och fasts

ä

ttning, hantering av container samt m

ä

rkning och m

ä

rkningskoder.

Prop. 1979/80:71

67

3       UTREDNINGENS ALLM

Ä

NNA 

Ö

VERV

Ä

GANDEN

5.1      F

ö

rfattningsf

ö

rslagen

En del av utredningsuppdraget best

å

r i att f

ö

resl

å

 de lag­stiftnings

å

tg

ä

rder som erfordras f

ö

r svensk anslutning till s

ä

kerhetskonventionen. En s

ä

dan anslutning inneb

ä

r att Sve­rige 

å

tar sig att uppfylla konventionsbest

ä

mmelserna i det de ber

ö

r enskildas och myndigheters handlande. Man brukar skilja mellan tre huvudprinciper n

ä

r det g

ä

ller att inf

ö

r­liva internationella 

ö

verenskommelser i den svenska r

ä

tts­ordningen. Om, f

ö

r det f

ö

rsta, konventionsbest

ä

mmelsernas inneh

å

ll 

ö

verensst

ä

mmer med redan g

ä

llande lag, kan 

å

tagan­dena uppfyllas raed st

ö

d av denna. Till

ä

mpningen av inhemsk lag leder i praktiken till det resultat som 

å

syftas med 

ö

verenskommelsen. N

å

gra s

ä

rskilda f

ö

reskrifter i anledning av denna beh

ö

vs inte. N

ä

r 

ö

verenskommelsen d

ä

remot saknar motsvarighet i den interna r

ä

ttsordningen eller st

å

r i strid mot densamma m

å

ste 

ö

verenskoramelsen inf

ö

rlivas i Inhemsk r

ä

tt genom lagstiftnings

å

tg

ä

rder. De tv

å

 m

ö

jligheter som d

ä

rvid st

å

r till buds har ben

ä

mnts transformation och in­korporation. Med transformation menas en metod d

ä

r de de­lar av en 

ö

verenskommelse som beh

ö

ver inf

ö

rlivas med svensk r

ä

ttsordning urskiljs och omarbetas till svensk f

ö

rfatt­ningstext. Med inkorporation menas att det i lag eller annan f

ö

rfattning f

ö

reskrivs att konventionsbest

ä

mmelserna direkt g

ä

ller i landet,

Oet stora flertalet av best

ä

raraelserna i konventionen sak­nar raotsvarighet i g

ä

llande svensk r

ä

tt. Best

ä

mmelserna 

ö

verl

ä

mnar 

å

t de f

ö

rdragsslutande staterna att utarbeta de f

ö

reskrifter som beh

ö

vs f

ö

r att kunna genomf

ö

ra en effektiv

Prop. 1979/80:71

68

till

ä

rapning av vad konventionen stadgar. Konventionen reg­lerar s

å

ledes inte utt

ö

mmande det omr

å

de den behandlar. H

ä

r­till kommer att konventionen saknar ursprunglig svensk text. Redan n

ä

mnda f

ö

rh

å

llanden 

ä

r enligt utredningens mening till­r

ä

ckliga f

ö

r att sl

å

 fast att endast transformation kan komma i fr

ä

ga.

Utredningen l

ä

gger i detta bet

ä

nkande fram f

ö

rslag till lag om s

ä

kra containrar och till f

ö

rordning med till

ä

mpnings­f

ö

reskrifter till lagen. Anledningen till att utredningen valt denna tekniska utformning av f

ö

rslaget till erforder­lig f

ö

rfattningsreglering 

ä

r f

ö

ljande. Konventionen inne­h

å

ller en rad best

ä

mmelser sora utg

ö

r f

ö

reskrifter om den en­skildes skyldigheter mot det allm

ä

nna. Enligt stadgande i regeringsformen (RF) skall 

å

ligganden f

ö

r enskilda eller ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska f

ö

rh

å

llan­den i princip meddelas genom lag. Till denna kategori h

ö

r konventionens f

ö

reskrifter om skyldigheten att l

å

ta god­k

ä

nna containrar, innefattande viss provning, ora 

ö

versyn och om gr

ä

nskontroll. D

ä

remot torde den n

ä

rmare utformningen av f

ö

rfarandet vid godk

ä

nnande, 

ö

versyn och gr

ä

nskontroll inte r

ä

knas dit. Det inneb

ä

r att konventionens f

ö

reskrifter om godk

ä

nnande, 

ö

versyn och gr

ä

nskontroll m

å

ste inf

ö

rlivas i svensk r

ä

ttsordning genom lag. N

ä

rmare f

ö

reskrifter f

ö

r till

ä

mpningen av s

å

dan lag samt ytterligare rent organisa­toriska f

ö

reskrifter torde kunna meddelas av regeringen i f

ö

rordning. Denna regeringens r

ä

tt att meddela f

ö

reskrif­ter om verkst

ä

llighet av lag f

ö

ljer direkt av RF. Regeringen 

ä

ger i sin tur delegera sin beslutander

ä

tt till underordnad myndighet. 

Ä

ven riksdagen har m

ö

jlighet att delegera be­slutander

ä

tt till regeringen inom vissa i RF angivna omr

å­

den, bl.a. r

ä

tten att utf

ä

rda f

ö

rordningar om trafik eller om ordningen p

ä

 allm

ä

n plats. S

å

dan delegation har skett ge­nom lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela f

ö

reskrif­ter om trafik, transporter och kommunikationer. Det i la­gen givna bemyndigandet t

ä

cker emellertid ej de fr

å

gor som konventionen reglerar.

Prop. 1979/80:71

69

5.2      Konventionens f

ö

rh

ä

llande till annan reglering

Vad f

ö

rst ang

å

r lagstiftningen om riksprovplatser har om­talats att den inneb

ä

r att all officiell provning av ett objekt skall ske vid riksprovplats om inte annat s

ä

rskilt f

ö

reskrivs. Utredningens arbete har d

ä

rf

ö

r inriktats p

ä

 att unders

ö

ka om det f

ö

religger s

å

dana s

ä

rskilda sk

ä

l som moti­verar att den provning som s

ä

kerhetskonventionen f

ö

reskri­ver skall undantas fr

å

n riksprovplatssystemet. Om s

å

 ej 

ä

r fallet ankomraer det p

å

 statens provningsanstalt att utse eller f

ö

resl

å

 riksprovplats, Fr

ä

gan komraer att behandlas i sak under avsnitt 6,2,2,

N

ä

r det h

ä

refter g

ä

ller arbetsmilj

ö

lagstiftningen aktuali­seras dels fr

å

gan om denna griper in p

å

 omr

å

den som konven­tionen avser att reglera varigenom transformation av vissa best

ä

mmelser ej skulle vara n

ö

dv

ä

ndig, dels fr

ä

gan ora ar­betarskyddsstyrelsen genom arbetsmilj

ö

lagen givits befogen­het att utf

ä

rda de f

ö

reskrifter som beh

ö

vs f

ö

r att konven­tionen skall kunna till

ä

mpas i Sverige, Utredningen har ta­git fasta p

å

 den principiella skillnad som r

å

der mellan arbetsmilj

ö

lagstiftningen och konventionen. Lagstiftningen om arbetsmilj

ö

 reglerar fr

ä

mst f

ö

rh

ä

llandet mellan arbets­givare och arbetstagare. De 

å

tg

ä

rder som arbetarskydds­styrelsen och yrkesinspektionen kan s

ä

tta in skall riktas mot bl.a. arbetsgivare, uppl

å

tare och tillverkare men aldrig mot

ä

gare. Inspektioner och unders

ö

kningar f

ö

retas av yr­kesinspektionen vid arbetsst

ä

llen. Konventionen d

ä

remot v

ä

nder sig uteslutande till 

ä

gare och tillverkare. Det 

ä

r 

ä

garen sora har ansvaret f

ö

r containerns skick oavsett var containern befinner sig. Om s

ä

ledes arbetsrailj

ö

lagen 

ä

r ett redskap f

ö

r att 

å

stadkomma en god arbetsmilj

ö

 vid arbets­st

ä

llen kan konventionens syfte, att 

å

stadkomraa s

ä

kra pro­dukter, s

ä

gas skapa f

ö

ruts

ä

ttningarna f

ö

r en god arbets­milj

ö

. Utredningen har d

ä

rf

ö

r sett konventionen som ett in­strument som i sig handlar om n

å

got annat 

ä

n vad arbets­milj

ö

lagen reglerar men som 

ä

nd

å

 verkar i sarama riktning.

Prop. 1979/80:71

70

I f

ö

rstone kan det f

ö

refalla som om konventionens best

ä

mmel­ser om kontroll skulle strida mot anvisningarna f

ö

r hamnar­bete. Konventionen stadgar att kontrollen skall inskr

ä

nkas till att fastsl

å

 att containern 

ä

r f

ö

rsedd med giltig s

ä

ker­hetsgodk

ä

nnandeskylt ora det ej klart framg

å

r att containerns skick utg

ö

r en uppenbar risk f

ö

r s

ä

kerheten. Hamnarbetsan­visningama d

ä

remot f

ö

reskriver att, ora fel eller f

ö

rslit­ning iakttas p

ä

 bl,a, container och detta fel kan medf

ö

ra att s

ä

kerheten i arbetet 

ä

ventyras, containern inte f

ä

r han­teras f

ö

rr

ä

n erforderliga 

ä

tg

ä

rder f

ö

r att trygga s

ä

ker­heten vidtagits. Utredningen menar att det inte f

ö

religger n

ä

gon konflikt raellan de refererade best

ä

mmelserna. Kon­ventionen talar om en "formell" kontroll som n

ä

rmast upp­tar f

ö

ruts

ä

ttningarna f

ö

r att en container skall f

å

 f

ö

ras in i landet. Anvisningarna f

ö

r hamnarbete reglerar d

ä

remot vad som i j

ä

mf

ö

relse raed denna formella kontroll kan be­tecknas som informell kontroll. Vad anvisningarna s

ä

ger

ä

r att ingen i sitt dagliga arbete skall beh

ö

va handskas med produkter och raateriel sora kan 

ä

ventyra s

ä

kerheten, n

å

got sora frarast

ä

r som en sj

ä

lvklarhet i ett modernt samh

ä

lle. Syftet med konventionen har aldrig varit att inskr

ä

nka dy­lika best

ä

mmelser i de f

ö

rdragsslutande staternas interna r

ä

ttsordning. Best

ä

mmelsen i konventionen anger snarare de grunder p

å

 vilka en container skall kunna stoppas och even­tuellt v

ä

gras passera landets gr

ä

nser. Denna formella kon­troll, sora visserligen skall orafatta fr

å

gan ora en container kan anses utg

ö

ra en uppenbar s

ä

kerhetsrisk, torde emeller­tid inte kunna utesluta att en s

å

dan container n

å

gon g

å

ng av misstag passerar kontrollen. M

ö

jligheten att med st

ö

d av hamnarbetsanvisningama gripa in mot den containern utg

ö

r sj

ä

lvfallet ett v

ä

rdefullt komplement till konventionsbe­st

ä

mmelsen ifr

å

ga.

Den containerstandard som utarbetats inom ISO inneh

å

ller best

ä

mmelser om provning av containrar. Det har framh

å

llits att s

ä

 gott som samtliga ny tillverkade containrar svarar minst mot ISO-standard och allts

å

 har haft att genomg

å

 de provningar standarden f

ö

reskriver. Container som uppfyller

Prop, 1979/80:71

71

standardens krav uppfyller ocks

å

 s

ä

kerhetskonventionens f

ö

reskrifter i tekniskt h

ä

nseende. Dessa senare 

ä

r ej lika str

ä

nga som de tekniska kraven i ISO-standarden. De flesta containrar som tillverkas idag kommer allts

å

 att kunna god­k

ä

nnas enligt konventionen.

Eventuell konflikt mellan s

ä

kerhetskonventionen och andra internationella 

ö

verenskommelser skulle kunna uppkomma d

ä

r­igenom, att s

ä

kerhetskonventionen f

ö

rbjuder de f

ö

rdrags-slutande staterna att uppst

ä

lla andra konstruktionstekniska s

ä

kerhetskrav eller att kr

ä

va andra prov av containrar som omfattas av konventionen saratidigt som vissa andra 

ö

ver­enskommelser p

å

bjuder bl.a. provning och besiktning. Emeller­tid fastsl

å

s i konventionen att det omtalade f

ö

rbudet inte g

ä

ller konstruktionstekniska krav eller prov f

ö

r contain­rar som 

ä

r s

ä

rskilt konstruerade f

ö

r befordran av farligt gods eller f

ö

r s

å

dana delar som endast finns p

å

containrar som transporterar v

ä

tskor i bulk.

5,3      Allm

ä

nna synpunkter

I remissen 1973 uppmanades remissinstanserna att s

ä

rskilt yttra sig 

ö

ver fr

å

gan om Sverige skulle ansluta sig till s

ä

kerhetskonventionen. Samtliga remissinstanser f

ö

rordade, s

å

som omtalats, en svensk anslutning till konventionen. N

å

gon instans framh

ö

ll emellertid att fr

å

gan om anslutning borde anst

å

 till dess de stora sj

ö

fartsnationerna rati­ficerat konventionen. L

ä

get 

ä

r idag det att till konven­tionen har anslutit sig bl.a. Sovjetunionen, F

ö

renta stater­na, Japan, Storbritannien och F

ö

rbundsrepubliken Tyskland. Redan n

ä

mnda f

ö

rh

å

llande talar med styrka f

ö

r en svensk an­slutning till s

ä

kerhetskonventionen. Om s

å

 inte sker f

ö

re­ligger ocks

ä

 risken att svenska containrar kommer att stoppas och att konventionens syfte att underl

ä

tta inter­nationell befordran med container d

ä

rigenom motverkas. Det b

ö

r erinras om den kanske fr

ä

msta orsaken till konventionens tillkomst; genom multilaterala s

ä

kerhetsf

ö

reskrifter inne-

Prop. 1979/80:71

72

b

ä

rande bl.a. att containrar skall godk

ä

nnas och f

ö

rses med en skylt som visar alt de uppfyller konventionens krav, avs

å

g man att motverka behovet av nationella f

ö

reskrifter av likartat inneh

å

ll, vilka skulle kunna f

å

 karakt

ä

ren av handelshinder. S

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten har betecknats som en "passhandling" som till

å

ter containrar att fritt passera gr

ä

nser. En f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r att s

ä

kerhetssyftet i konventionen inte skall bli illusoriskt 

ä

r inte endast att samtliga containeranv

ä

ndande stater ansluter sig till konventionen, utan ocks

å

 att man kr

ä

ver att containrar f

ö

r att f

å

f

ö

ras in 

ö

ver dessa staters gr

ä

nser skall b

ä

ra gil­tig s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylt. Konventionen har tr

ä

tt i kraft och de f

ö

rdragsslutande staterna har redan idag for­mell m

ö

jlighet att f

ö

reta den kontroll konventionen f

ö

re­skriver. Genom 

ö

verenskommelse vid sammantr

ä

de raed IMCO:s underkoramitt

é

 f

ö

r containrar och laster har de i kommitt

é

n f

ö

retr

ä

dda l

ä

nderna dock informellt enats om att inte b

ö

rja ut

ö

va s

ä

dan kontroll f

ö

rr

ä

n efter den 6 september 1982. Fr

å

n och raed den dagen skall enligt konventionen alla befintliga containrar vara godk

ä

'nda. Det inneb

ä

r f

ö

r Sveriges vidkomman­de att ju l

ä

ngre tid en svensk anslutning dr

ö

jer, desto kortare tid koraraer att st

å

 till buds f

ö

r godk

ä

nnande av be­fintliga containrar. Dessutom f

ö

religger allts

å

 en stor risk att icke godk

ä

nda containrar inte kan utnyttjas i interna­tionell trafik efter den 6 september 1982. Utredningen f

ö

r­ordar p

å

 grund av det sagda en skyndsam svensk anslutning till s

ä

kerhetskonventionen.

Direktiven har 

å

lagt utredningen att i sitt arbete beakta hur konventionen har behandlats nationellt i andra l

ä

nder som ber

ö

rs av den och att d

ä

rvid s

ä

rskilt uppm

ä

rksamma 

ö

v­riga nordiska l

ä

nders st

ä

llningstaganden till konventionen och dess till

ä

mpning d

ä

r. Utredningen har ocks

å

 deltagit i det internationella samarbetet p

å

 omr

å

det och n

ä

rvarit vid sammantr

ä

den med IMCO:s underkommitt

é

 f

ö

r containrar och laster och med ECE:s rapport

ö

rgrupp f

ö

r containertrans­porter. Vid dessa sammantr

ä

den har diskuterats fr

å

gor kring

Prop, 1979/80:71

73

harmonisering av den nationella lagstiftning konventionen ger upphov till. Man har d

ä

rvid framf

ö

r allt dryftat tolk­ning av konventionsbest

ä

ramelser och f

ö

rs

ö

kt att enas ora gemensamma st

å

ndpunkter. Representanter f

ö

r olika stater - f

ö

rdragsslutande och s

ä

dana som st

å

r i begrepp att an­sluta sig till konventionen - har presenterat f

ö

rslag till inhemsk lagstiftning och efterh

ö

rt synpunkter fr

å

n andra l

ä

nders delegater. Genom ett dylikt f

ö

rfarande har enighet uppn

ä

tts ora tolkningen i flera fr

å

gor, d

ä

r konventionsbe-st

ä

mraelserna inte 

ä

r entydiga. 

Ä

ven ora dylika 

ö

verenskora-raelser sj

ä

lvfallet inte 

ä

r bindande f

ö

r de olika staterna har utredningen i sitt arbete beaktat intresset av att 

å

stadkomraa s

å

 likartad lagstiftning som ra

ö

jligt genom att i g

ö

rligaste m

å

n ta h

ä

nsyn till 

ö

verenskommelserna i fr

å

ga.

Prop. 1979/80:71

74

6        GODK

Ä

NNANDE AV CONTAINRAR

6.1      Konventionen

Konventionen stadgar i artiklarna 111:2 och 111:3 att var­je ny container skall godk

ä

nnas enligt best

ä

raraelserna om lypprovning eller ora individuell provning i bilaga I, medan varje befintlig container skall godk

ä

nnas enligt best

ä

rarael­serna om godk

ä

nnande av befintliga containrar i bilaga I inom fem 

å

r fr

ä

n den dag konventionen tr

ä

der i kraft.

I bilaga I anges allts

å

 f

ö

rfaranden f

ö

r godk

ä

nnande av nya respektive befintliga containrar. De provningar som skall genomf

ö

ras som ett led i dessa f

ö

rfaranden 

å

terfinns d

ä

re­mot i bilaga 

II,

Nya containrar kan antingen typgodk

ä

nnas eller genomg

å 

granskning f

ö

r individuellt godk

ä

nnande. Vid ans

ö

kan om typgodk

ä

nnande skall den myndighet som har att pr

ö

va fr

å

gor om godk

ä

nnande dels granska ritningar, dels medverka vid provning f

ö

r att f

ö

rvissa sig om att containrarna motsvarar kraven i bilaga 

II, 

F

ö

r att denna granskning skall kunna ge­nomf

ö

ras 

å

ligger det den sora ans

ö

ker ora typgodk

ä

nnande att till sin ans

ö

kan foga ritningar, konstruktionsspecifika­tion och andra uppgifter som myndigheten kan beg

ä

ra. Han skall vidare ange de igenk

ä

nningstecken som tillverkaren komraer att tilldela den containertyp som ans

ö

kningen avser. Ans

ö

kningshandlingarna skall h

ä

rut

ö

ver 

å

tf

ö

ljas av en f

ö

r­s

ä

kran att tillverkaren komraer att st

ä

lla containrar av konstruktionstypen i fr

ä

ga till myndighetens f

ö

rfogande i den utstr

ä

ckning myndigheten 

ö

nskar granska dem och att han skall meddela myndigheten varje konstruktions- eller speci-

Prop. 1979/80:71

75

fikations

ä

ndring. S

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten f

å

r ej an­bringas f

ö

rr

ä

n myndigheten meddelat beslut om godk

ä

nnande och ej p

ä

 andra containrar 

ä

n s

ä

dana som ing

å

r i den typ­serie godk

ä

nnandet g

ä

ller.

Nya containrar kan ocks

å

 godk

ä

nnas var f

ö

r sig. F

ö

ruts

ä

tt­ningarna f

ö

r s

å

dant godk

ä

nnande anges i regel 8. Enligt den best

ä

mmelsen f

å

r godk

ä

nnande raeddelas ora myndigheten efter granskning och medverkan vid prov finner att containern mot­svarar konventionens krav. S

ö

kande skall skriftligen un­derr

ä

ttas om godk

ä

nnande, vilket ger honom r

ä

tt att anbringa s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten.

Huvudbest

ä

mmelsen f

ö

r godk

ä

nnande av befintliga containrar 

ä

r regel 9. D

ä

r stadgas att den som ans

ö

ker om godk

ä

nnande skall l

ä

mna uppgift om tid och plats f

ö

r tillverkningen, tillverkarens igenk

ä

nningsnummer samt bevisning att en con­tainer av ifr

å

gavarande typ anv

ä

nts p

å

 ett s

ä

kert s

ä

tt vid sj

ö

- eller landtransporter under minst tv

å

ä

r eller bevis­ning att containern tillverkats i enlighet med en konstruk­tionstyp som provats och befunnits motsvara de tekniska be­st

ä

mmelser, utom s

å

vitt avser h

ä

ll fasthetsprov f

ö

r gavlar och sidov

ä

ggar, sora 

å

terfinns i bilaga 

II, 

eller bevisning alt containern tillverkats i enlighet med en standard som enligt myndighetens uppfattning 

ä

r likv

ä

rdig med nyssn

ä

mnda best

ä

mmelser. Vidare skall i ans

ö

kningshandlingen uppges till

å

ten staplingsvikt f

ö

r 1,8 g samt s

ä

dana andra uppgifter som erfordras p

ä

 s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten. Beviljas god­k

ä

nnande skall myndigheten skriftligen underr

ä

tta den som ans

ö

kt om godk

ä

nnande. Sedan containern genomg

å

tt s

å

dan 

ö

ver­syn som s

ä

gs i regel 2 f

å

r s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten an­bringas .

Ora en befintlig container inte kan godk

ä

nnas enligt huvud­regeln finns det ra

ö

jlighet att f

ä

 den godk

ä

nd genora det f

ö

r­farande som r

ö

r godk

ä

nnande av nya containrar. Best

ä

mmelser­na i bilaga.

II 

om h

å

llfasthetsprov avseende gavlar och sido-

Prop. 1979/80:71

76

v

ä

ggar g

ä

ller ej s

å

dana containrar. Myndigheten har ocks

å 

ra

ö

jlighet att raedge undantag fr

å

n skyldigheten att st

ä

lla ritningar till f

ö

rfogande och fr

å

n skyldigheten att l

å

ta containern genomg

å

 andra prov 

ä

n s

å

dana som avser lyftf

ö

r­m

å

ga och golvh

ä

llfasthet.

Som n

ä

mnts anger bilaga 

II 

de s

ä

kerhetsfordringar p

ä

 kon­struktion och provning sora uppst

ä

lls f

ö

r godk

ä

nnande av containrar. D

ä

r sl

å

s fast att en container f

ä

r vara till­verkad av vilket l

ä

rapligt material sora helst. Ora den kan genomg

å

 de provningar bilagan upptar utan att visa n

å

gon kvarst

å

ende deformation eller n

å

gra skador som g

ö

r containern ol

ä

mplig f

ö

r sitt 

ä

ndam

å

l, skall den anses s

ä

ker. Med h

ä

n­syn till f

ö

rbudet f

ö

r de f

ö

rdragsslutande staterna att i sin nationella lagstiftning f

ö

reskriva om andra prov eller att st

ä

lla upp andra konstruktionstekniska krav synes ej n

ö

dv

ä

ndigt att i detalj redog

ö

ra f

ö

r inneh

å

llet i bilaga 

II. 

H

ä

r skall blott anm

ä

rkas f

ö

ljande, I bilagan 

ä

r f

ö

re­skrivet om lyftprov, staplingsprov, koncentrerade belast­ningar p

å

 golv och tak, tv

ä

rstyvhetsprov, f

ö

rankringsprov samt prov avseende belastning p

ä

 gavlar och sidov

ä

ggar. Kon­ventionen f

ö

reskriver i detalj om metoder och laster f

ö

r provningen. Det 

ö

verl

ä

mnas dock i viss m

å

n 

å

t provande or­gan att avg

ö

ra ora de f

ö

reskrivna provningarna skall utf

ö

ras. Det s

ä

gs n

ä

mligen att provningslasterna och provningsmeto­derna skall anv

ä

ndas "d

ä

r s

å

ä

r till

ä

mpligt raed h

ä

nsyn till containerns konstruktion". Avsikten raed stadgandet 

ä

r inte att l

ä

mna 

å

t det provande organet att avg

ö

ra om de angivna proven skall utf

ö

ras. Best

ä

mmelsen reglerar det sj

ä

lvklara f

ö

rh

å

llandet att exempelvis takbelastningsprovet endast av­ser sluten container, att lyftning i gaffelfickor endast g

ä

ller containrar f

ö

rsedda med dylika osv.

Det finns anledning att n

ä

got ber

ö

ra fr

å

gan vad slags con­tainer konventionen avser. I konventionen definieras con­tainer s

å

som en transportanordning av varaktigt slag och f

ö

ljaktligen tillr

ä

ckligt motst

å

ndskraftig f

ö

r att medge

Prop. 1979/80:71

77

upprepad anv

ä

ndning, s

ä

rskilt konstruerad f

ö

r att'under­l

ä

tta godsbefordran med elt eller flera transports

ä

ll utan omlastning, konstruerad f

ö

r att kunna s

ä

kras och/eller l

ä

tt hanleras och f

ö

r det 

ä

ndam

å

let f

ö

rsedd med h

ö

rnbeslag och

s

å

 slor atl den yta som omfattas av de fyra yttre botten-

2 h

ö

rnen 

ä

r antingen minst 14 m  (150 kvadratfot) eller minst

2 7 m  (75 kvadratfot) om den 

ä

r utrustad med 

ö

vre h

ö

rnbeslag.

Genom den givna definitionen har vissa mindre containrar uteslutits fr

å

n all omfallas av konventionen. I 

ö

vrigt kan s

ä

gas att fr

å

gan inte ber

ö

rts i dokumenten fr

å

n konferensen 1972. Emellertid torde man ha hafl den "vanliga" stycke-godsconlainern i 

å

tanke. Genom den n

å

got vaga formuleringen och genom den i bilaga 

II

erbjudna m

ö

jligheten atl undanta containern fr

å

n vissa prov har s

ä

kerst

ä

llts att konven­tionen f

å

tt en s

å

vid omfattning som m

ö

jligt. Vad man efter­str

ä

vat 

ä

r uppenbarligen att definitionen skall omfatta flertalet av idag f

ö

rekommande conlainertyper och att dessa d

ä

rigenom skall kunna genomg

å

 f

ö

rfarandet f

ö

r godk

ä

nnande, f

ö

rses med s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylt och d

ä

refter brukas f

ö

r inlernationell godsbefordran.

S

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten 

ä

r en skylt som efter godk

ä

nnan­de skall anbringas p

å

 containern f

ö

r att visa att containern i fr

å

ga svarar mot konventionens s

ä

kerhetskrav. Skylten skall vara varaktig, korrosionsbest

ä

ndig och brands

ä

ker och f

å

r ej vara mindre 

ä

n 200 x 100 mm. Orden "CSC SAFETY APPRO­VAL alternativt AGR

É

MENT CSC AUX FINS DE LA S

É

CURIT

É

" skall ha en minsta bokslavsh

ö

jd av 8 mm och alla siffror skall ha en minsta h

ö

jd av 5 mm. De skall stansas eller pr

ä

glas el­ler p

å

 annat varaktigt och l

ä

sbart s

ä

tt anbringas p

å

 skyl­tens yta. Skylten skall ha det utseende och inneh

å

lla de uppgifter som framg

å

r av exemplet nedan.

Prop. 1979/80:71

78

CSC SAFETY APPROVAL

1GB - U7

«

9;2;7nsi

DATE MANUFACTURED.................................... 

IDENTIFICATION No....................................... 

MAXIMUM GROSS WEIGHT....... k| -......... Ib

ALLOWABLE STACKING WEIGHT

FOR 1.89.......... k

«

-............ Ib

RACKING TEST LOAD VALUE........... k(-............ Ib

-  200 mm -

1.

Beteckning f

ö

r stat d

ä

r godk

ä

nnande meddelats och godk

ä

nnandebeteckning.

2.

Tidpunkt (m

å

nad och 

å

r) d

å

 containern har till­verkats,

3.

Det igenk

ä

nningsnumraer sora tillverkaren har givit containern,

4.

H

ö

gsta till

å

tna bruttovikt.

5.

Till

ä

ten staplingsvikt (kg och Ib) f

ö

r 1,8 g.

6. Belastning (kg och Ib) f

ö

r provning av tv

ä

r­styvhet.

Prop. 1979/80:71

79

S

å

som har sagts i den sammanfattande redog

ö

relsen f

ö

r inne­h

å

llet i konventionen och s

å

som framg

å

r av det nu sagda, skiljer konventionen mellan ny och befintlig container. Skillnaden ligger i om containern har tillverkats f

ö

re el­ler efter det att konventionen har tr

ä

tt i kraft. Artikel VIII i konventionen reglerar fr

å

gan om ikrafttr

ä

dande. I mom. 1 stadgas att konventionen tr

ä

der i kraft tolv m

å

na­der fr

å

n den dag det tionde anslutningsinstrumentet har de­ponerats. Detta villkor var uppfyllt den 6 september 1976, varf

ö

r konventionen tr

ä

dde i kraft ett 

ä

r senare. Enligt artikel VIII:2 g

ä

ller, att f

ö

r varje stat som ansluter sig till konventionen sedan det tionde anslutningsinstrumentet deponerats, konventionen tr

ä

der i kraft tolv m

å

nader efter den statens anslutning. Best

ä

mmelsen som s

å

dan torde inte ge upphov till n

å

gra tolkningsproblem. N

ä

r det emellertid g

ä

ller fr

å

gan vilken betydelse den har f

ö

r avg

ö

randet om en container skall betecknas som ny eller befintlig r

å

der viss oklarhet. Konventionen definierar en ny container sora en container vars tillverkning p

å

b

ö

rjats efter det att kon­ventionen har tr

ä

tt i kraft. Om d

ä

rmed avses den tidpunkt konventionen tr

ä

dde i kraft f

ö

r de tio f

ö

rst anslutna staterna (den 6 september 1977) eller de tidpunkter konven­tionen tr

ä

der i kraft f

ö

r stater som ansluter sig efter den 6 september 1976 

ä

r ovisst. Fr

å

gan har utf

ö

rligt diskute­rats vid m

ö

te med IMCO:s underkommitt

é

 f

ö

r containrar och laster. N

å

gon fullst

ä

ndig enighet p

ä

denna punkt gick ej att n

å

. En majoritet av de n

ä

rvarande f

ö

rordade att be­sl

ä

mmelsen skulle lolkas s

å

som 

å

syftande konventionens ur­sprungliga ikrafttr

ä

dande. Med en annan tolkning, framh

ö

lls det, skulle det vara om

ö

jligt att i framtiden genomf

ö

ra den kontroll konventionen f

ö

reskriver. F

ö

r atl klara denna skulle varje person satt att utf

ö

ra kontroll beh

ö

va vara f

ö

rsedd med fullst

ä

ndiga uppgifter om n

ä

r de konlraktsbund-na staterna blivil parter i konventionen  och p

å

s

å

 s

ä

ll kunna r

ä

kna ul n

ä

r fem

å

rs fris ten f

ö

r godk

ä

nnande av befint­liga containrar g

å

tt lill 

ä

nda f

ö

r respektive stat. Andra 

å

ler h

ä

vdade att det inte kunde vara rimligl att fristen

Prop. 1979/80:71

80

f

ö

r godk

ä

nnande av befintliga containrar skulle g

ä

 ut den 6 september 1982 f

ö

r samtliga stater, alldeles oavsett n

ä

r de blivit parter i konventionen, I avsaknad av samst

ä

mmig­het enades dock de n

ä

rvarande medlemsl

ä

nderna att arbeta med den 6 september 1982 som m

å

l, som den dag d

å

 alla be­fintliga containrar skall vara godk

ä

nda.

F

ö

r genomf

ö

randet av best

ä

mmelserna i bilaga I skall varje f

ö

rdragsslutande part enligt konventionen uppr

ä

tta ett effektivt f

ö

rfarande f

ö

r bl,a, provning och godk

ä

nnande av containrar enligt de i konventionen fastst

ä

llda grunderna. Fr

å

gor om provning och godk

ä

nnande f

å

r dock uppdras 

ä

t d

ä

r­till vederb

ö

rligen bemyndigade organ. Vidare f

ö

reskriver konventionen att ans

ö

kan om godk

ä

nnande kan st

ä

llas till myndigheten hos varje f

ö

rdragsslutande part och att god­k

ä

nnande, som l

ä

mnats enligt bemyndigande av f

ö

rdragsslutan­de part enligt konventionens best

ä

mmelser, skall godtas av andra f

ö

rdragsslutande parter och skall anses ha sarama gil­tighet sora ett godk

ä

nnande l

ä

mnat av dera. Container

ä

gare och tillverkare skall allts

å

 kunna v

ä

nda sig till vilken f

ö

rdragsslutande part som helst f

ö

r att f

å

 sina containrar godk

ä

nda. I realiteten har best

ä

mmelsen dock en begr

ä

nsning. F

ö

r att en befintlig container skall kunna godk

ä

nnas kr

ä

vs att den underkastas 

ö

versyn. Denna 

ö

versyn skall i sin tur utf

ö

ras i enlighet med vad 

ä

garens hemland (d

ä

r 

ä

garen har hemvist eller huvudkontor) f

ö

reskrivit i fr

å

ga d

ä

rom. God­k

ä

nnande av befintlig container kan s

å

ledes 

ä

ga rum endast n

ä

r 

ä

garens hemland 

ä

r anslutet till konventionen.

6.2      

ö

verv

ä

ganden och f

ö

rslag

6.2.1    Ny och befintlig container

I det n

ä

rmast f

ö

reg

å

ende avsnittet har omtalats att tolk­ningen av begreppen ny respektive befintlig container har v

å

llat en hel del f

ö

rvirring. B

å

da de st

å

ndpunkter i fr

å

gan som har presenterats f

å

r dock anses ha visst fog. Utg

å

ngs-

Prop, 1979/80:71

81

punkten nar konventionen sl

ö

ts m

å

ste ha varit att fast­st

ä

lla s

ä

kerhetskrav f

ö

r ny ti 11 verkade containrar. Oessa krav och f

ö

reskrifterna om provning skulle vara k

ä

nda f

ö

r den som efter konventionens ikrafttr

ä

dande tillverkar con­tainrar och denne skulle allts

å

 vid tillverkningen kunna be-akta vad konventionen stadgar. Samtidigt gick det sj

ä

lv­fallet inte att bortse fr

å

n redan existerande containrar och alt l

ä

mna dem utanf

ö

r konventionens omfattning. Det finns idag 

ö

ver tv

å

 miljoner containrar i omlopp. Containerns livsl

ä

ngd varierar vanligen mellan 10 och 20 

ä

r. Man var d

ä

rf

ö

r tvungen att finna en l

ö

sning p

å

 fr

å

gan om godk

ä

nnan­de av dessa existerande containrar. Eftersom containrarna i fr

å

ga sedan l

ä

nge l

ä

mnat tillverkaren, var det ocks

å

 o-rimligt att kr

ä

va att de i normalfallet skulle genomg

å

 sam­ma provning som kr

ä

vs vid tillverkning. P

å

 grund h

ä

rav in­f

ö

rdes det n

å

got enklare f

ö

rfarandet f

ö

r godk

ä

nnande av be­fintliga containrar. Det sagda talar f

ö

r att man skall an­se den ikrafttr

ä

dandedag som n

ä

mns i definitionen av ny con­tainer s

å

som syftande p

å

 ikrafttr

ä

dandet f

ö

r respektive stat.

Bilden kompliceras emellertid av f

ö

reskriften om kontroll. Om denna skall kunna till

ä

mpas p

å

 ett reellt s

ä

tt f

ö

rut­s

ä

tts att det finns en tidpunkt d

å

 alla existerande contain­rar skall vara godk

ä

nda, antingen enligt f

ö

reskrifterna om godk

ä

nnande av nya containrar eller ocks

å

 s

å

som befintliga. Detta, liksom konventionen i 

ö

vrigt, bygger p

å

 f

ö

ruts

ä

tt­ningen att alla containeranv

ä

ndande stater ansluter sig till konventionen, helst vid samraa tidpunkt. Det torde visserligen vara realistiskt att r

ä

kna med en "total" an­slutning till konventionen. Innan en s

ä

dan kommit till st

å

nd kvarst

å

r dock de problem som fr

å

gan om en container skall betecknas som ny eller befintlig kan ge upphov till.

Medlemsl

ä

nderna i IMCO har, s

å

som framh

å

llits tidigare, in­te kunnat enas om en gemensam st

å

ndpunkt i fr

å

gan. Man har emellertid str

ä

vat efter att finna praktiska l

ö

sningar som

6   Riksdagen 1979190. 1 saml. Nr 71

Prop. 1979/80:71

82

kan - 

å

tminstone tillf

ä

lligt - eliminera eventuella sv

å

rig­heter. Bland IMCO:s medlemmar har man oroat sig f

ö

r om det kommer att bli ra

ö

jligt att hinna godk

ä

nna 

ö

ver tv

ä

 railjoner containrar f

ö

re den 6 septeraber 1982. I syfte att under­l

ä

tta ett s

ä

dant godk

ä

nnande har raedlerasl

ä

nderna enats ora att det inte skall anses f

ö

religga n

ä

got hinder att till

ä

rapa konventionen nationellt innan den tr

ä

tt i kraft f

ö

r respek­tive land. Det inneb

ä

r att godk

ä

nnande av containrar kan b

ö

rja s

ä

 snart staten i fr

ä

ga deponerat sitt anslutnings­instrument. S

ä

som ocks

ä

 n

ä

mnts i det f

ö

reg

ä

ende har man 

ä

ven varit 

ö

verens om att inte b

ö

rja ut

ö

va kontrollen f

ö

re den 6 september 1982.

N

ä

r utredningen haft att ta st

ä

llning i fr

å

gan har fr

ä

mst beaktats intresset av att den kontroll konventionen f

ö

re­skriver inte skjuts f

ö

r l

ä

ngt p

ä

 framtiden, varigenom kon­ventionens s

ä

kerhetssyfte skulle kunna s

ä

ttas ur spel. Ut­redningen har d

ä

rf

ö

r intagit den st

å

ndpunkten att befint­liga containrar skall godk

ä

nnas inom fem 

å

r fr

å

n det att konventionen har tr

ä

tt i kraft f

ö

r de tio f

ö

rst anslutna staterna. En s

ä

dan inst

ä

llning leder till att kontrollen effektivt kan till

ä

mpas fr

å

n och raed den 6 septeraber 1982, N

ä

r det d

ä

remot g

ä

ller fr

å

gan om vad sora raenas raed ny respek­tive befintlig container har utredningen kommit till den uppfattningen att det ikrafttr

ä

dande som d

ä

r avses b

ö

r vara ikrafttr

ä

dandet f

ö

r respektive konvenlionsbunden stat, l

ä

t vara att staterna genom 

ö

verenskommelsen i IMCO kan inleda godk

ä

nnandef

ö

rfarandet s

å

 snart anslutningsinstrument depo­nerats. En annan inst

ä

llning p

å

 denna punkt skulle inneb

ä

ra att del vore n

ö

dv

ä

ndigt att ta containrar ur trafik f

ö

r att kunna genomf

ö

ra samma provning som f

ö

reskrivs f

ö

r nya con­tainrar. Ett s

å

dant f

ö

rfarande f

ö

refaller orimligt. Utred­ningen f

ö

rordar d

ä

rf

ö

r atl med ny container skall avses container vars tillverkning p

å

b

ö

rjats efter ikrafttr

ä

dandet av den svenska lagstiftning som konventionen ger upphov lill. Med befintlig container, som skall vara godk

ä

nd f

ö

re den 6 seplember 1982, avses container som inte 

ä

r ny enligt

Prop, 1979/80:71

83

den nyss n

ä

mnda definitionen,

6,2,2    Godk

ä

nnandef

ö

rfarandet

Fr

å

gan om utformningen av de prov konventionen f

ö

reskriver har inte varit f

ö

rem

å

l f

ö

r diskussion i de internationella sammanhang d

ä

r tolknings- och till

ä

rapningsfr

å

gor har pene­trerats. F

ö

rh

å

llandet torde ha sin f

ö

rklaring i att konven­tionen 

ä

r mycket utf

ö

rlig p

ä

 denna punkt och att den f

ö

r­bjuder nationella f

ö

reskrifter om ytterligare konstruktions-tekniska krav eller provningar. Utredningen anser p

å

 grund h

ä

rav atl det ej finns anledning att g

ä

 n

ä

rmare in p

å

 dessa f

ö

reskri fter.

N

ä

r det d

ä

remol g

ä

ller fr

å

gan om utseende av det organ som skall svara f

ö

r den provning som 

ä

r en f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r godk

ä

nnande av nya containrar, har diskussionerna varit desto livligare. Anledningen h

ä

rtill 

ä

r intresset av en ge­mensam till

ä

mpning av konventionens f

ö

reskrifter bland de f

ö

rdragsslulande staterna. Med andra ord f

ö

religger ett starkt intresse av att godk

ä

nnandef

ö

rfarandet utformas n

å­

gorlunda likarlat i de stater som 

ä

r parter i konventionen, s

ä

rskilt som konventionen f

ö

ruts

ä

tter att contaiiierti 11-verkare skall kunna v

ä

nda sig till varje medlemsstat f

ö

r att f

å

 containrar godk

ä

nda.

Conlainerprovning 

ä

r inte n

å

gon ny f

ö

reteelse. S

å

dan f

ö

re­kommer redan idag i betydande omfattning och utf

ö

rs van­ligen av de erk

ä

nda klassificeringss

ä

llskapen eller av lik­nande organ. Provningen utf

ö

rs som regel hos tillverkaren f

ö

r best

ä

llarens r

ä

kning. Str

ä

van hos konventionens med­lemsstater har varit atl konventionen skall medf

ö

ra s

å

 sm

å 

f

ö

r

ä

ndringar som m

ö

jligt i denna provningsverksamhet. Denna slr

ä

van uppn

å

s genom alt klassificeringss

ä

llskapen bemyndi­gas all F

ö

r medlemsstaternas r

ä

kning svara f

ö

r den provning konventionen f

ö

reskriver. Flera av de stater d

ä

r konven­tionen har tr

ä

tt i kraft har ocks

å

 bemyndigat olika klassi-

Prop. 1979/80:71

84

ficeringss

ä

llskap att utf

ö

ra provning f

ö

r godk

ä

nnande en­ligt s

ä

kerhetskonventionen. Diskussionerna inom IMCO har p

ä

 senare tid framf

ö

r allt g

ä

llt fr

å

gan om ett 

ö

msesidigt erk

ä

nnande av de nationella klassificeringss

ä

llskapen.

Ä

ven om dessa har s

ä

te och registrering i ett land bedriver de redan idag provning v

ä

rlden 

ö

ver med representanter i det stora flertalet av v

ä

rldens l

ä

nder, Dst f

ö

refaller natur­ligt atl man velat ta tillvara de f

ö

rdelar utnyttjandet av denna redan fungerande provningsverksamhet inneb

ä

r och att klassificeringss

ä

llskapen f

å

r forts

ä

tta att verka i de l

ä

n­der d

ä

r de redan har verksamhet ig

å

ng.

F

ö

r svenskt vidkommande 

ä

r bilden n

å

got annorlunda. Lag­sliftningen om riksprovplatser inneb

ä

r alt endast en riks­provplats utses f

ö

r varje objektomr

å

de. Om provningen av containrar i det h

ä

nseende varom nu 

ä

r fr

å

qa skall utf

ö

ras vid riksprovplats, kan allts

å

 endast etl klassificerings­s

ä

llskap utses. Elt dylikt f

ö

rfarande st

å

r ej i 

ö

verens­sl

ä

mmelse med n

ä

mnda str

ä

vanden betr

ä

ffande 

ö

msesidigl er­k

ä

nnande av klassificeringss

ä

llskapen. Sven av andra sk

ä

l torde m

ö

jligheten atl utse ett klassificeringss

ä

llskap lill riksprovplats vara utesluten. I Sverige finns inte n

å

gol "nationellt" klassificeringss

ä

llskap. Del skulle d

ä

r­f

ö

r bli fr

å

gan om alt till riksprovplats f

ö

rordna ett s

ä

ll­skap med s

ä

te och huvudregistrering i ullandel, n

å

got soir. st

å

r i direkt strid mot 

ö

nskem

å

let om en effektiv statlig kontroll

ö

ver den officiella provningsverksamheten. En riks­provplats skall orks

å

 kunna v

ä

cka hela behovet av oiTicieJi provning inom ett objeklomr

å

de. F

ö

r containrar finns ylter­ligare f

ö

reskrifter om provning f

ö

r tuiir

ö

rsegling, f

ö

r transport av farligt gods och f

ö

r trinsport av l

ä

t t f 

ö

rdiirv-liga livsmedel. Enligt utredningens oienjni sLar vjJet d

ä

rrjr mellan alt .lata provningen av containrar i jrilndninti av s

ä

kerhelitonventionens f

ö

reskr i fler !.]Lr:Ji-as viLi ddi riks­provplats som har all svara for annan cont aincTprovninn ei­ler all undanta konventionens containerprovning fr

å

n riks­provplatssystemet. 

Ä

ven om inlresset av en enhetlig tiil.

ä

inp-

Prop, 1979/80:71

85

ning av konventionen 

ä

r starkt, har utredningen mot bak­grund av de principer som l

ä

g till grund f

ö

r inf

ö

randet av riksprovplatslagstiftningen inte ansett detta intresse ut­g

ö

ra s

ä

dana s

ä

rskilda sk

ä

l som 

ä

r en f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r un­dantag fr

å

n provning vid riksprovplats. Ej heller i 

ö

vrigt f

ö

religger enligt utredningens mening sk

ä

l som talar f

ö

r att l

å

ta provningen f

ö

r godk

ä

nnande enligt s

ä

kerhetskonven­tionen g

å

 utanf

ö

r riksprovplatssystemet. Den s

å

lunda f

ö

re­skrivna provningen b

ö

r allts

å

 utf

ö

ras vid riksprovplats.

1  Statens provningsanstalt har utrett fr

å

gan om riksprov­plats f

ö

r containrar och har 

ä

ven presenterat ett f

ö

rslag till s

å

dan riksprovplats. F

ö

rslaget bil

ä

ggs detta bet

ä

n-kanJe s

å

som Bilaga 2, s.193.

Prop. 1979/80:71

86

7        UNDERHALL OCH EGENKONTROLL

7,1      Konventionen

Det ursprungliga f

ö

rslaget till konventionstext inneh

ö

ll inte n

å

gra regler ang

å

ende underh

ä

ll. F

ö

rslagsst

ä

llarna menade att det r

ä

ckte att kr

ä

va att containrar skulle god­k

ä

nnas och att det d

ä

refter l

ä

g s

å

 starkt, i 

ä

garens in­tresse att tillse att containem h

ö

lls i s

ä

kert skick att f

ö

reskrifter d

ä

rom ej erfordrades. Fr

å

n bl,a, svenskt h

å

ll genm

ä

ldes, att det f

ö

rh

å

llandet att containern en g

å

ng god­k

ä

nts, inte utgjorde n

å

gon garanti f

ö

r den framtida s

ä

ker­heten. Konventionen borde d

ä

rf

ö

r kompletteras med f

ö

re­skrifter om krav p

å

 regelbundet 

å

terkommande 

ö

versyn. Den svenska st

å

ndpunkten vann majoritet och h

ä

rigenom inf

ö

rdes best

ä

mmelserna i regel 2 om 

ö

versyn.

I regel 2 (1) sl

å

s fast att containerns 

ä

gare 

ä

r ansvarig f

ö

r att containem h

å

lls i s

ä

kert skick. 

Ä

garen kan dock 

ö

verl

å

ta sina skyldigheter h

ä

rvidlag p

ä

 f

ö

rhyrare eller depositarie. 

Ä

gare av godk

ä

nd container skall, enligt re­gel 2 (2), utf

ö

ra eller l

å

ta utf

ö

ra 

ö

versyn av containern enligt det f

ö

rfarande som antingen f

ö

reskrivits eller god­k

ä

nts av vederb

ö

rande f

ö

rdragsslutande part. Med vederb

ö­

rande f

ö

rdragsslutande part f

ö

rst

å

s den part inom vars terri­torium 

ä

garen har hemvist eller huvudkontor, 

ö

versyn skall ske med l

ä

mpliga, efter driftsf

ö

rh

å

llandena anpassade mellanrum. Den tidpunkt f

ö

re vilken ny container skall un­derkastas f

ö

rsta

ö

versyn skall med m

å

nad och 

å

r anges p

å 

s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten. Tiden mellan containerns till­verkningsdatum och tidpunkten f

ö

r f

ö

rsta 

ö

versyn f

å

r ej 

ö

verskrida fem 

å

r. F

ö

ljande 

ö

versyn och 

å

terkommande 

ö

ver-

Prop. 1979/80:71

87

syn av befintlig container skall ske med h

ö

gst tv

ä

å

rs mellanrum. Tidpunklen f

ö

r en s

å

dan

ö

versyn skall anges p

å 

containern, antingen p

ä

 s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten eller s

ä

 n

ä

ra denna som ra

ö

jligt. Vid 

ö

versyn skall avg

ö

ras om con­tainern har brisier som kan 

ä

ventyra s

ä

kerheten f

ö

r m

ä

nni­skor .

7.2      

Ö

verv

ä

ganden och f

ö

rslag

7.2.1    Egenkontroll

Utredningen har hittills anv

ä

nt begreppet 

ö

versyn f

ö

r att 

å

terge vad regel 2 behandlar. I den autentiska engelska texten talas om "examination". Det ordet kan 

ö

vers

ä

ttas med - f

ö

rutom 

ö

versyn - unders

ö

kning, kontroll, granskning m.m. F

ö

r att finna l

ä

mpligaste 

ö

vers

ä

ttning 

ä

r det n

ö

dv

ä

ndigt att studera vilken inneb

ö

rd termen har f

å

tt i konventionen. Ut­g

å

ngspunkten i regel 2 

ä

r att 

ä

garen har ansvaret f

ö

r con­tainerns skick. Som ett. led i det l

ö

pande underh

å

llet av containern 

å

ligger det 

ä

garen att regelbundet utf

ö

ra 

ö

ver­syn. Regel 2 antyder allts

å

 att denna 

ö

versyn 

ä

r n

ä

got som 

ä

garen sj

ä

lv har att svara f

ö

r. Detta intryck f

ö

rst

ä

rks vid ett studium av artikel 

IV. 

D

ä

r stadgas att varje rayndighet skall uppr

ä

tta ett effektivt f

ö

rfarande f

ö

r provning, kon­troll och godk

ä

nnande av containrar (testing, inspeciion and approval). N

å

got f

ö

rfarande f

ö

r 

ö

versyn av containrar n

ä

mns ej, P

ä

 raotsvarande s

ä

tt synes man ha tolkat dessa be­st

ä

raraelser i andra l

ä

nder sora ber

ö

rs av konventionen. Den nationella lagstiftningen i dessa l

ä

nder, liksom diskussioner inom IMCO, visar att 

ö

versynen inte kommer att ges n

å

gon "officiell" pr

ä

gel. Man 

ö

verl

ä

mnar helt 

å

t 

ä

garen att sva­ra f

ö

r 

ö

versyn och st

ä

ller s

å

ledes inte n

å

got krav p

å

 o-partiskhet hos den som utf

ö

r 

ö

versyn. N

å

got land har visser­ligen l

å

tit f

ö

rst

å

 att man efter ans

ö

kningsf

ö

rfarande kommer att utse personer som till

å

ts utf

ö

ra 

ö

versyn. Avsikten 

ä

r emellertid endast att f

ö

rvissa sig om att personerna ifr

å

ga bar tillr

ä

cklig kompetens att uppt

ä

cka samt bed

ö

ma fel  och

Prop. 1979/80:71

88

brister hos containrar. Flertalet andra l

ä

nder har ej f

ö

rt in n

å

qon dylik best

ä

mmelse i sin 1aqstiflninq. I st

ä

llet har man valt att i lagen ange vissa kompetenskrav hos de pprsoner som svarar f

ö

r

ö

versyn.

Utredningen har ej funnit sk

ä

l alt betrakta konventionens best

ä

mmelser om 

ö

versyn p

ä

 annat s

ä

ll

ä

n man gjorl i andra l

ä

nder som ber

ö

rs av konventionen, dvs. s

å

dan 

ö

versyn skail utf

ö

ras p

å

ä

garens eget ansvar som ett naturligt led i dennes verksamhet. Med denna tolkning av inneb

ö

rden av best

ä

mmel­serna om 

ö

versyn torde vara riktigare alt i den svenska lag­stiftningen i anledning av konventionen lala ni egen­kontroll. D

ä

rmed brukar f

ö

rst

å

s kontroll som n

å

gon utan krav p

å

 opartiskhet l

å

ter utf

ö

ra i egen verksamhet och p

å

 eget

ansvar. Begreppel egenkontroll kommer att anv

ä

ndas forts

ä

tt-

. 1 njngsvis .

7.2.2    Utformningen av egenkontrollen

Om s

ä

ledes konventionen 

ä

r detaljerad vid utformningen av provningsbest

ä

mmelserna har den n

ä

r det g

ä

ller f

ö

rfarandet f

ö

r egenkontroll 

ö

verl

ä

mnat 

å

t de f

ö

rdragsslutande parterna att ansvara f

ö

r dess n

ä

rmare utformning. Staterna kan v

ä

l­ja mellan tv

å

 principiellt skilda f

ö

rfaranden. De kan f

ö

re­skriva hur egenkontroll skall g

å

 till eller ocks

å

 infordra beskrivning 

ö

ver container

ä

gares existerande f

ö

rfarande f

ö

r egenkontroll och pr

ö

va om detta kan godk

ä

nnas. Den natio­nella lagstiftning konventionen hittills givit upphov till visar prov p

å

 vissa olikheter h

ä

rvidlag. Medan n

ä

gon stat

1  Mindre l

ä

mpligt torde vara att anv

ä

nda begreppet besikt­ning. Enligt svensk standard f

ö

r terminologi vid kon­troll och provning (SIS 020101) inneb

ä

r n

ä

mligen besikt­ning "kontroll som utf

ö

rs av s

ä

rskilt utsedda opartiska, sakkunniga personer."

Prop. 1979/80:71

89

framh

å

llit atl fr

ä

gan om godk

ä

nnande av kontrollf

ö

rfaran­den 

ä

r den viktigaste som konventionen ger upphov till, har andra 

å

ter menat att det 

ä

r tillfyllest alt i lag f

ö

re­skriva hur egenkontroll skall tillg

å

 och att 

ö

verl

ä

mna ut­f

ö

randet helt 

ä

t 

ä

garen. Eftersom egenkontrollen 

ä

r en del i f

ö

rfarandet f

ö

r godk

ä

nnande av befintliga containrar har diskussioner inom IMCO syftat till att 

ö

verbrygga de olika uppfattningar som f

ö

relegat i fr

å

gan. 

Ä

ven bland de EG-l

ä

nder som ber

ö

rs av konventionen har fr

å

gan behandlats. Vad man i dessa sammanhang har str

ä

vat efter 

ä

r att - oav­sett vilken principiell l

ö

sning man v

ä

ljer - egenkontrollen skall ges samma reella inneh

å

ll. I detta h

ä

nseende har de

l

ä

nder som deltagit vid diskussioner inom IMCO varit ense

2 om att l

å

ta IICL:s  Guide for Container Equipment Inspec­iion tj

ä

na som viss ledning. Anvisningarna finns inte 

ö

ver­satta till svenska. 

Ö

vers

ä

ttningsarbete p

å

g

å

r dock inom ingenj

ö

rsvetenskapsakademiens  transportforskningskommission.

Fr

å

gan om egenkontrollen skall utf

ö

ras enligt ett f

ö

rfaran­de som har godk

ä

nts eller f

ö

reskrivits i lag har, s

å

som n

ä

mnts, varit f

ö

rem

å

l f

ö

r olika uppfattningar. Utredningen f

ö

rordar att det i lag anges hur egenkontrollen skall till­g

å

. F

ö

reskrifterna kan naturligen inte g

ö

ras alltf

ö

r de­taljerade. De b

ö

r dock inneh

å

lla de obligatoriska moment sora skall ing

å

 i egenkontrollen. Detta f

ö

refaller vara en enkel l

ö

sning utan att f

ö

rdenskull s

ä

kerhetsaspekten 

å

si­dos

ä

tts. F

ö

r att tillgodose denna synes det vara viktigare att skapa f

ö

ruts

ä

ttningar f

ö

r kontroll av att egenkontrollen utf

ö

rs p

å

 ett korrekt s

ä

tt .

Konventionen saknar best

ä

mmelser om vilka krav som skall uppfyllas f

ö

r att en container skall "godk

ä

nnas" vid egen­kontroll. Diskussioner inom IMCO och ISO har givit vid han-

2

International Institute for Container Lessors

3

Fr

å

gan behandlas under avsnitt 10.2

Prop. 1979/80:71

90

den att det inte heller g

å

r att fastst

ä

lla s

ä

dana kri­terier, exempelvis genom alt ange acceptabla v

ä

rden f

ö

r deformation. Med h

ä

nsyn till att deformation beror inte endast p

ä

 material och konstruktion utan 

ä

ven p

ä

 hur prov­ning sker, skulle dylika kriterier kr

ä

va en synnerligen omfattande detaljreglering som troligen 

ä

nd

å

 inte skulle kunna g

ö

ras fullst

ä

ndig. Utredningen har d

ä

rf

ö

r ansett det vara varken m

ö

jligt eller l

ä

mpligt att f

ö

resl

å

 be­st

ä

mmelser om vad som skall kr

ä

vas f

ö

r att en container skall anses ha genomg

å

tt egenkontroll med godk

ä

nt resul­tat. Som en n

ä

rmast sj

ä

lvklar regel b

ö

r dock g

ä

lla att, om vid egenkontroll uppt

ä

cks fel som kan 

ä

ventyra s

ä

ker­heten, felet skall avhj

ä

lpas innan containern p

ä

 nytt tas i bruk.

Ö

ver utf

ö

rd egenkontroll skall enligt vad utredningen f

ö

re­sl

ä

r f

ö

ras protokoll, som anger tid och plats f

ö

r egen­kontrollen samt vem som har svarat f

ö

r den. Vidare skall prolokollet uppta 

å

tminstone de punkter som utg

ö

r ett obligalorium f

ö

r granskningen samt anm

ä

rkning om f

ö

re­kommande fel. Protokollet skall f

ö

rvaras hos den som b

ä

r ansvarel f

ö

r containerns skick och bevaras under fem 

å

r.

Prop. 1979/80:71

91

8        KONTROLL

8.1      Konventionen

I konventionens artikel 

VI 

stadgas att varje godk

ä

nd con­tainer skall underkastas kontroll p

ä

 f

ö

rdragsslutande par­ters territorier av tj

ä

nstem

ä

n som bemyndigats d

ä

rtill. Kon­trollen skall inskr

ä

nkas till att fastsl

å

 att containern 

ä

r godk

ä

nd och f

ö

rsedd raed giltig s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylt, om det ej klart frarag

ä

r att containerns skick utg

ö

r en uppen­bar   risk f

ö

r s

ä

kerheten, Ora en container f

ö

refaller ej molsvara s

ä

kerhetsbest

ä

mmelserna p

å

 grund av en brist som kan ha f

ö

refunnits n

ä

r containern godk

ä

ndes, skall den f

ö

r godk

ä

nnandet ansvariga rayndigheten underr

ä

ttas d

ä

rom av den f

ö

rdragsslutande part som uppt

ä

ckte bristen.

Konventionens best

ä

mraelser om kontroll f

å

r s

ä

gas vara n

å

got vagt formulerade, och de ger upphov till flera fr

å

gor, S

ä­

som f

ö

redragande statsr

å

det framh

å

llit i utredningens di­rektiv ger konventionen inte n

å

gon v

ä

gledning f

ö

r behand­ling av containrar som ankommer till eller l

ä

mnar konven­lionsbunden stat utan att vara godk

ä

nda, Fr

ä

ga uppst

å

r, anf

ö

rde statsr

å

det, hur man i den nationella lagstiftningen skall l

ö

sa detta problem och vilka sanktioner underl

ä

tenhet att ha container godk

ä

nd skall medf

ö

ra.

Ä

ven fr

å

gan om sanktioner mot tillverkare som inte uppfyller de skyldig­heter som anges i konventionen l

ä

mnas

ö

ppen och m

ä

ste 

ö

ver­v

ä

gas i det nationella lagstiftningsarbetet. En annan fr

å

ga statsr

å

det pekade p

å

var omfattningen av kontrollen. Det kan diskuteras, f

ö

rklarade han, om kontrollen av en con­tainer som saknar godk

ä

nnandeskylt skall vara lika omfattan­de som den som kr

ä

vs f

ö

r att ett godk

ä

nnande skall kunna ut-

Prop, 1979/80:71

92

f

ä

rdas. Man kunde vidare st

ä

lla sig fr

å

gan om varje con­tainer sora passerar landets gr

ä

nser skall kontrolleras el­ler om kontrollen skall ske stickprovsvis. 

Ä

ven ora kon­trollen inte gjordes s

å

 ing

ä

ende skulle den korama att med­f

ö

ra kostnader. Fr

å

ga uppstod d

å

 vem som skulle b

ä

ra dessa kostnader och fr

å

gan m

ä

ste 

ö

verv

ä

gas liksom hur kostnadsut­taget skulle ske. Man kunde h

ä

r t

ä

nka sig ett avgiftssystem med differentierade avgifter beroende p

ä

 kontrollens omfatt­ning.

Kontrollen, fortsatte statsr

å

det, skall enligt konventionen i allm

ä

nhet begr

ä

nsas till att konstatera att containern 

ä

r f

ö

rsedd med giltig s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylt, s

å

vida det inte klart framg

å

r att en uppenbar s

ä

kerhetsrisk f

ö

religger. I s

ä

dana fall f

ä

r kontrollen utvidgas men inte drivas l

ä

ng­re 

ä

n vad som kr

ä

vs f

ö

r att 

å

terst

ä

lla containern i s

ä

kert skick. Detta kunde inneb

ä

ra att en lastad container blir stoppad i avvaktan p

ä

 att den 

å

tg

ä

rdas. Konventionen ger ingen anvisning om hur den kontrollerande myndigheten skall f

ö

rfara i s

å

dana fall. Statsr

å

det t

ä

nkte d

å

 bl.a, p

ä

 even­tuell  underr

ä

ttelse till den som b

ä

r ansvaret f

ö

r con­tainerns skick och inh

ä

mtande av saratycke f

ö

r att p

å

b

ö

rja reparationer. Vidare kom h

ä

r ansvaret f

ö

r reparationskost­naderna in i bilden.

Ut

ö

ver de fr

å

gest

ä

llningar f

ö

redragande statsr

å

det angivit m

å

ste diskuteras fr

ä

gan om behandlingen av en godk

ä

nd con­tainer som inte genomg

å

tt egenkontroll inom f

ö

reskriven tid. Fr

å

gorna kommer att behandlas var och en f

ö

r sig i det f

ö

l­jande.

8.2      

Ö

verv

ä

ganden och f

ö

rslag

8,2.1    Kontrollens utf

ö

rande

Konventionen anger att kontroll skall utf

ö

ras, p

å

 f

ö

rdrags-

Prop, 1979/80:71

93

slutande parters territorier av d

ä

rtill vederb

ö

rligen be­myndigade Ij

ä

nslem

ä

n. Det s

ä

gs med andra ord inte om d

ä

r­med avses gr

ä

nskontroll eller om konlrollen skall utf

ö

ras p

å

 annat s

ä

tt. Andra l

ä

nder tycks dock ha uppfattat den i konventionen f

ö

reskrivna kontrollen som en gr

ä

nskontroll.

Enligt ulredningens mening b

ö

r den huvudsakliga kontrollen 

ä

ven h

ä

r i landet ulformas som gr

ä

nskontroll vid tullgr

ä

n­sen. Det f

ä

r anses angel

ä

get att i den m

ä

n ingripande mot en container 

ä

r p

å

kallal, detta kan ske redan n

ä

r con­tainern skall f

ö

ras in i landet. Det sagda utesluter inte, enligt utredningens uppfattning, att containrar kan bli f

ö

rem

å

l f

ö

r kontroll j

ä

mv

ä

l vid den fortsatta transporten i landet. Fr

å

gan om den n

ä

rmare utformningen av kontrollen kommer att behandlas sedan omfattningen av kontrollen dis­kuterats .

8.2,2    Behandlingen av icke godk

ä

nd container

Det har tidigare framh

å

llits att konventionen bygger p

å

 en total anslutning, inneb

ä

rande att alla containrar sora an­v

ä

nds f

ö

r internationell godsbefordran skall vara godk

ä

nda. Oetta 

ä

r m

å

h

ä

nda anledningen till att fr

å

gan om behandling av icke godk

ä

nda containrar l

ä

mnats 

ö

ppen i konventionstex­ten. Lagstiftningen i andra l

ä

nder som redan anslutit sig till konventionen tycks vila p

å

 samraa grund som konventionen Det g

ö

rs n

ä

mligen ej n

å

gon skillnad raellan behandlingen av containrar fr

å

n f

ö

rdragsslutande stater och fr

å

n s

ä

dana sta­ter sora ej anslutit sig till konventionen. Oetta torde 

ä

ven bero p

å

 att konventionen ger container

ä

gare r

ä

tt att v

ä

nda sig till varje f

ö

rdragsslutande part f

ö

r att f

å

 containrar godk

ä

nda. Det 

ä

r dock att observera att befintlig container f

ö

r godk

ä

nnande skall genomg

å

 egenkontroll enligt f

ö

re­skrifterna i det land d

ä

r 

ä

garen har hemvist eller huvudkon-

1  Se avsnitt 8.3

Prop, 1979/80:71

94

tor, I syfte att underl

ä

tta f

ö

rfarandet f

ö

r godk

ä

nnande av s

ä

dana containrar har vid diskussioner inom IfICO rekommen­derats en exlensiv lolkning av begreppen hemvist och huvud­kontor .

Den lagstiftning i anledning av konventionen som hittills f

ö

religger intar i stort samma h

å

llning till icke godk

ä

nda containrar: s

å

dana containrar skall avvisas vid gr

ä

nsen och ej till

å

tas komma in i landel. Undantaget utg

ö

rs av USA, vars lagstiftning medger icke godk

ä

nd container gr

ä

ns­passage f

ö

rutsatt att 

ä

garen kan visa att containern med godk

ä

nt resultat genomg

å

tt provning som motsvarar vad kon­ventionen p

å

bjuder. Inte n

å

gon av hittills f

ö

religgande nationell lagstiftning 

å

l

ä

gger kontrollmyndigheten att vid­ta andra 

å

tg

ä

rder betr

ä

ffande s

å

dan container varom nu 

ä

r fr

å

ga. Man har uppenbarligen ansett att initiativ f

ö

r att f

å

 containern godk

ä

nd m

å

ste tas av 

ä

garen.

Utredningen delar den principiella inst

ä

llning i fr

ä

gan om behandlingen av icke godk

ä

nd container som den utl

ä

ndska lagstiftningen redovisar. Om konventionens s

ä

kerhetssyfts skall uppn

ä

s f

ö

refaller det enda rimliga vara att kr

ä

va att container skall vara godk

ä

nd f

ö

r att f

ä

 anv

ä

ndas efter den tidpunkt kontrollen satts ig

å

ng. F

ö

ruts

ä

ttningen att kon­ventionen skall bli totalomfattande framst

å

r allt mer som en realitet. Detta f

ö

rh

ä

llande ger ocks

å

st

ö

d f

ö

r ett s

å­

dant krav.

F

ö

redragande statsr

å

det n

ä

rande i direktiven fr

å

gan om sank­tioner raot den sora underi

ä

ter att ha container godk

ä

nd och 

ä

ven fr

å

gan om sanktioner mot tillverkare sora inte uppfyller de skyldigheter som anges i konventionen. Det kan h

ä

r n

ä

mnas att viss utl

ä

ndsk lagstiftning straffbel

ä

gger anv

ä

ndandet av icke godk

ä

nd container. I n

ä

gon stat 

ä

r s

å

dant anv

ä

ndan­de i och f

ö

r sig inte till

å

tet men ej heller straffbelagt. Straff intr

ä

der f

ö

rst n

ä

r 

ä

gare, eller annan,, i strid mot ett direkt utf

ä

rdat f

ö

rbud att anv

ä

nda containern bryter

Prop. 1979/80:71

95

mot f

ö

rbudet. Utredningen har 

ö

verv

ä

gt behovet av en straff­best

ä

mmelse i aktuellt h

ä

nseende. En s

å

dan straffbest

ä

mmel­se f

ö

ruts

ä

tter sj

ä

lvfallet ocks

å

 att dess efterlevnad kan kontrolleras effektivt. Mot bakgrund av den sv

å

righet sora kommer att uppst

å

 att i framtiden anv

ä

nda en icke godk

ä

nd container i internalionell trafik ra

å

ste man st

ä

lla sig tvivlande till om det f

ö

religger n

ä

got behov att rikta straffhot mot den som underl

å

ter att l

å

ta godk

ä

nna contain­rar eller anv

ä

nder s

ä

dan container f

ö

r godsbefordran. Om gr

ä

nskontrollen ut

ö

vas effektivt koraraer en s

ä

dan container att stoppas vid f

ö

rsta gr

ä

ns och vidare anv

ä

ndning av con­tainern komraer att f

ö

rbjudas. Man m

å

ste ocks

å

 fr

å

ga sig om n

å

gon 

ö

verhuvudtaget 

ä

r intresserad av att frakta gods raed containern i fr

ä

ga. Utredningen 

ä

r av den best

ä

mda uppfatt­ningen att n

ä

mnda f

ö

rh

å

llanden kommer att leda till att ingen avsiktligt kommer att underl

å

ta att ha sina contain­rar godk

ä

nda. En straffbest

ä

mmelse, vilken - s

å

vitt utred­ningen kan bed

ö

ma - skulle vara i det n

ä

rmaste om

ö

jlig att uppr

ä

tth

ä

lla, torde inte vara 

ä

gnad att p

å

verka container­

ä

garens handlande. Utredningen anser d

ä

rf

ö

r att det inte f

ö

religger n

ä

got behov att straffbel

ä

gga vare sig under­l

å

tenhet att ba container godk

ä

nd eller anv

ä

ndandet av s

å­

dan container. Risken att en icke godk

ä

nd container kan komma att stoppas f

å

r anses vara tillfyllest f

ö

r att uppn

å 

konventionens syfte n

ä

r det g

ä

ller godk

ä

nnande.

Det kan givetvis ifr

å

gas

ä

ttas om containern trots anv

ä

nd­ningsf

ö

rbud skall till

å

tas 

å

tertransport till dess avg

å

ngs­ort. Den utl

ä

ndska lagstiftningen ger inte n

å

gon ledning p

å

 den h

ä

r punkten. Med h

ä

nsyn till att godk

ä

nnande kan ske i varje f

ö

rdragsslutande stat och till str

ä

van att uppfylla konventionens prim

ä

ra syfte, anser utredningen att ett f

ö

r­bud att anv

ä

nda containern skall g

ä

lla till dess det visats att den 

ä

r godk

ä

nd. S

å

dant beslut b

ö

r avfattas skriftligen och omg

å

ende tillst

ä

llas den som har den direkta kontrollen 

ö

ver containern, s

å

 att denne kan vidta de dispositioner som kan erfordras, bl.a. f

ö

r att s

ä

kra att 

ö

mt

å

lig last

Prop, 1979/80:71

96

inle g

å

r f

ö

rlorad. 

Ä

ven

ä

garen, eller den som i dennes st

ä

lle har ansvaret f

ö

r containerns skick, b

ö

r underr

ä

ttas med det snaraste. Den som i strid mol f

ö

rbud att anv

ä

nda containern, forslar den vidare utan att den godk

ä

nts torde vara att straffa enligt best

ä

mmelserna i brottsbalken om 

ö

vertr

ä

delse av myndighets bud (BrB 17:13 st. 1).

8.2.3    Behandling av container som inte genomg

å

tt egen­kontroll inom f

ö

reskriven tid

Kontrollbesl

ä

mmelsen i konventionen m

å

ste givelvis s

ä

gas utt

ö

mmande reglera den kontroll som varit avsedd med kon­ventionen. Emellertid f

ö

rbjuder inle konventionen de f

ö

r­dragsslutande staterna att genom sin inhemska lagstiftning ge kontrollen st

ö

rre omfattning. Det har tidigare fram­h

ä

llits att inte endast godk

ä

nnandet utan 

ä

ven egenkon­trollen f

å

r anses som en av konventionens h

ö

rnpelare. Med ett dylikt betraktelses

ä

tt m

å

ste det framst

å

som inkonse­kvent att kr

ä

va kontroll av att godk

ä

nnande 

ä

gt rum men att helt underl

å

ta att kontrollera att egenkontroll skett inom f

ö

reskriven tid. Anledningen till att konven­tionen saknar best

ä

mmelser om behandlingen av container som inte genomg

å

tt egenkontroll inom f

ö

reskriven tid kan st

ä 

alt finna i att kravet p

ä

egenkontroll restes i ett rela­tivt sent skede av diskussionerna som f

ö

regick tillkomsten av s

ä

kerhetskonventionen och att man d

ä

rf

ö

r borts

å

g fr

å

n fr

å

gan huruvida kontrollen j

ä

mv

ä

l skulle omfatta det nu n

ä

randa f

ö

rh

ä

llandet. Detta antagande f

ö

refaller inte all­deles oriraligt. Saratliga l

ä

nder som idag avslutat sitt lag­stiftningsarbete i anledning av konventionen f

ö

reskriver att kontrollen 

ä

ven skall ta sikte p

å

 fr

å

gan om containern genomg

å

tt egenkontroll inom f

ö

reskriven tid och f

ö

rbjuder i princip vidare anv

ä

ndning av container som ej genomg

å

tt f

ö

reskriven egenkontroll. Kritiska r

ö

ster har dock h

ö

jts mot ett s

å

dant f

ö

rfarande. Man har menat att det 

ä

r on

ö

digt att ha en best

ä

mmelse som inneb

ä

r att man stoppar en s

ä

ker container enbart p

å

 grund av att egenkontroll inte utf

ö

rts

Prop. 1979/80:71

97

inom f

ö

reskriven tid. Det bar d

ä

rvid erinrats om att konven­tionen medger att en icke s

ä

ker container stoppas och att s

ä

kerhetsaspekten genom den besl

ä

mmelsen tillfredsst

ä

llande har beaktats. Kanske 

ä

r det denna kritik som har lett till att man, enligt vad som uppgivits vid diskussioner inom IMCO och ECE, avser att till

ä

mpa best

ä

mmelserna i fr

ä

ga p

å 

ett liberalt s

ä

tt. Det vanligaste s

ä

ttet all 

å

stadkomma denna liberala till

ä

mpning 

ä

r att medge vidare transport av en s

ä

ker container men att kr

ä

va alt egenkontroll skall ske innan omlastning 

ä

ger rum.

Ulredningen delar den grundinst

ä

llning som den utl

ä

ndska lagstiftningen ger utlryck f

ö

r; godk

ä

nnandet kan inle f

ö

r all framtid garantera att containern 

ä

r s

ä

ker utan regel­bundet 

å

terkommande egenkontroll m

å

ste till f

ö

r atl uppn

å 

denna s

ä

kerhet. Det f

ö

religger d

ä

rf

ö

r etl starkt intresse av att kontrollera att egenkontroll verkligen utf

ö

rts. Lika klart 

ä

r att denna inst

ä

llning inte b

ö

r ta sig uttryck i lagsliftningen genom en lika slr

ä

ng best

ä

mmelse som den som g

ä

ller icke godk

ä

nda containrar. Den l

ö

sning h

ä

rvidlag som andra l

ä

nder valt kan s

ä

gas utg

ö

ra en l

ä

mplig avv

ä

gning mellan konventionens s

ä

kerhetssyfte och dess syfte att un­derl

ä

tta internationell befordran med container. Utred­ningen f

ö

resl

ä

r d

ä

rf

ö

r att kontrollen 

ä

ven skall avse f

ö

r­h

å

llandet ora egenkontroll har utf

ö

rts inom f

ö

reskriven tid och, om s

ä

 inte 

ä

r fallet, vidare anv

ä

ndning skall f

ö

rbju­das tills egenkontroll har 

ä

gl rum. Kontrollmyndigheten b

ö

r dock ha m

ö

jlighet att medge att containern f

å

r slutf

ö

ra p

å­

g

å

ende transport om containern i 

ö

vrigt 

ä

r i s

ä

kert skick.

Det kan sj

ä

lvfallet diskuteras huruvida redan anv

ä

ndandet av container som inte genomg

å

tt egenkontroll b

ö

r vara straff­belagt. F

ö

rutom vad som anf

ö

rts i f

ö

reg

ä

ende avsnitt om in­f

ö

rande av straffbest

ä

mmelser m

ä

ste beaktas att egenkon­trollen 

ä

r en fr

å

ga mellan container

ä

garen och dennes hem­land. Oet kan d

ä

rf

ö

r ifr

å

gas

ä

ttas om ett land kan straffa container

ä

gare fr

å

n annat land p

å

 grund av att denne inte

7   Riksdagen 1979180. I saml. Nr 71

Prop, 1979/80:71

98

utf

ö

rt eller l

å

tit utf

ö

ra egenkontroll. Utredningen anser att det nu sagda innefattar tillr

ä

ckliga sk

ä

l f

ö

r att avst

å 

fr

ä

n att inf

ö

ra straffbest

ä

mmelse i detta avseende.

8.2.4   Behandling av container som utg

ö

r en uppenbar s

ä

kerhetsrisk

En av de fr

ä

gor f

ö

redragande statsr

å

det n

ä

mnde i direktiven var behandlingen av container som anses utg

ö

ra en uppenbar s

ä

kerhetsrisk. Han framh

ö

ll d

ä

rvid att enligt konventionen konlrollen f

å

r utvidgas men inte drivas l

ä

ngre 

ä

n vad som kr

ä

vs f

ö

r att 

å

terst

ä

lla containern i s

ä

kert skick. Konven­tionen ger ingen anvisning hur den kontrollerande rayndig­heten skall f

ö

rfara i s

å

dana fall. Statsr

å

det n

ä

mnde vi­dare fr

å

gan om underr

ä

ttelse till den som har ansvaret f

ö

r containerns skick och inh

ä

mtande av dennes samtycke f

ö

r atl p

å

b

ö

rja reparation samt ansvaret f

ö

r reparationskostna­derna.

Utl

ä

ndsk lagstiftning och de 

å

tg

ä

rder denna utredning f

ö

re­slagil i det lidigare betr

ä

ffande kontrollmyndighetens upp­gifler har 

å

lagt kontrollmyndigheten en mera passiv roll 

ä

n vad som antyds i direktiven. Myndigheten skall visser­ligen kontrollera att containern 

ä

r godk

ä

nd, b

ä

r en giltig s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylt, har genomg

å

tt egenkontroll inom f

ö

reskriven tid och alt containern ej utg

ö

r en uppenbar s

ä

kerhetsrisk. N

ä

r det d

ä

remot g

ä

ller att tillse att con­tainer godk

ä

nns eller att egenkontroll utf

ö

rs har utred­ningen - liksom lagstiftningen i andra l

ä

nder - menat att s

å

dana 

å

tg

ä

rder m

å

ste ske uteslutande p

å

ä

garens initiativ. Det framst

å

r som lika klart att det m

å

ste ankomraa p

ä

ä

garen att beslula vilka 

ä

tg

ä

rder som skall vidtas f

ö

r att 

å

ter­st

ä

lla en container i s

ä

kert skick. Genom en s

å

dan l

ö

sning undviks risken av tvister ang

å

ende det ber

ä

ttigade i en av kontrollmyndigheten beslutad 

å

tg

ä

rd eller ang

å

ende repara­tionskostnadernas storlek.

Prop. 1979/80:71

99

Utformningen av konventionens kontrollartikel visar att man velat undvika ingripanden mot godk

ä

nda containrar utom n

ä

r dessa utg

ö

r kvalificerade s

ä

kerhetsrisker. Containerns skick skall inte endast vara s

ä

dant att det utg

ö

r en uppenbar risk f

ö

r s

ä

kerheten utan detta f

ö

rh

å

llande skall dessutom klart framg

ä

. Formuleringarna kan ocks

ä

 s

ä

gas ge en anvis­ning om att det inte 

ä

r fr

å

ga om n

å

gon s

ä

rskilt ing

å

ende kontroll och att det ej heller st

ä

lls n

å

gra st

ö

rre krav p

å 

den som utf

ö

r kontrollen att bed

ö

ma skador hos containrar. Det kan med fog ifr

å

gas

ä

ttas vad som ligger i "en uppenbar risk f

ö

r s

ä

kerheten". Flertalet av de utl

ä

ndska lagarna p

å 

omr

å

det upprepar konventionens ord och ger d

ä

rf

ö

r inte n

å­

gon ledning i fr

å

gan. I n

å

gon lagstiftning har det angivits att containerns skick skall vara s

å

dant att det kan fram­kalla fara f

ö

r m

ä

nniskoliv. Utredningen anser att det i detta sammanhang 

ä

r naturligt att l

å

ta kontrollmyndigheten ingripa mot en icke s

ä

ker container under samma f

ö

ruts

ä

tt­ning som g

ä

ller f

ö

r ingripande enligt hamnsrbetsanvisningar-na, dvs. n

ä

r containerns skick 

ä

r s

å

dant att det kan 

ä

ven­tyra s

ä

kerheten i arbetet.

Ä

ven betr

ä

ffande fr

å

gan om hur ing

å

ende denna kontroll skall vara har utredningen ansett det l

ä

mpligt att knyta an till anvisningarna f

ö

r hamnarbete. Det har i det f

ö

reg

å

ende talats om att med st

ö

d av dessa kan en informell kontroll f

ö

retas, medan den kontroll konventionen ger upphov till snarast kan karakt

ä

riseras som en formell s

å

dan. Utred­ningen menar d

ä

rf

ö

r att kontrollmyndigheten skall, utan n

å­

gon mer ing

å

ende kontroll, bed

ö

ma om containerns skick kan anses utg

ö

ra en uppenbar risk f

ö

r s

ä

kerheten. Vid tveksamhet b

ö

r den som utf

ö

r den formella kontrollen samr

å

da med den som svarar f

ö

r den informella. Det 

ä

r dock viktigt att be­slut i fr

ä

gan fattas av myndighetsperson som d

ä

rigenom b

ä

r ansvaret f

ö

r s

ä

dant beslut.

Prop, 1979/80:71

100

8,3     Kontrollmyndigheten

Ulredningen har i de f

ö

reg

ä

ende avsnitten i detta kapitel l

ä

mnat f

ö

rslag om vad kontrollen skall omfatta. Fr

å

gan om vilken myndighet som skall ha ansvaret f

ö

r densamma har dock l

ä

mnats 

ö

ppen. Utredningen har funnit att kontrollmyndighe­ten ej b

ö

r spela en aktiv roll, s

å

som exempelvis att initi­era reparation, utan att kontrollen enbart b

ö

r ge underlag f

ö

r bed

ö

mning av fr

å

gan om en container skall f

å

 f

ö

ras in i riket eller ej. Utredningen f

ö

resl

ä

r att uppgiften att svara f

ö

r denna kontroll anf

ö

rtros tullmyndighet. Kontrollen b

ö

r kunna ing

å

 sora elt naturligt led i den gr

ä

nskontroll i tullh

ä

nseende sora tullmyndighet utf

ö

r.

Det f

ö

rh

å

llandet att kontrollen utformas som huvudsakligen gr

ä

nskontroll utesluter inte att containrar kan bli f

ö

rem

å

l f

ö

r kontroll j

ä

mv

ä

l i andra sammanhang. En form som redan ber

ö

rts 

ä

r den som arbetsrailj

ö

lagstiftningen ger upphov till. I det f

ö

reg

å

ende har dock endast n

ä

mnts hamnarbetsanvis­ningama som ger bl.a. sluveriarbetare och skyddsombud r

ä

tt alt v

ä

gra la befattning med icke s

ä

kra redskap. Av vikt 

ä

r givetvis ocks

å

att skyddsombud alltid har s

ä

dan r

ä

tt, oav­sett var arbetsplatsen 

ä

r bel

ä

gen. Ut

ö

ver denna form av kontroll har polisen genom v

ä

gtrafiklagstiftningen m

ö

jlighet att stoppa farliga transporter, s

å

som exempelvis av trafik­farliga containrar. Utredningen anser samraanfattningsvis, att denna samlade kontrollapparat borgar f

ö

r att konven­tionens s

ä

kerhetssyfte skall kunna uppr

ä

tth

ä

llas p

ä

 ett tillfredsst

ä

llande s

ä

tt.

Prop. 1979/80:71

101

9        

Ö

VRIGA FR

Å

GOR I KONVENTIONEN

9.1      Lagstiftningens till

ä

mpningsomr

å

de

Under avsnitt 2.1 framh

ö

lls att containern alltj

ä

mt har sin stora betydelse vid internationella transporter raen att man efterhand funnit nya anv

ä

ndningsomr

å

den f

ö

r containern. Sora exempel n

ä

mndes att containrar, som tagits ur internationell trafik, anv

ä

nds f

ö

r m

ö

beltransport inora riket. Mot bakgrund h

ä

rav har utredningen 

ö

verv

ä

gt om det kan finnas behov att l

å

ta lagstiftningen i anledning av s

ä

kerhetskonentionen om­fatta 

ä

ven containrar som anv

ä

nds i nationell trafik.

N

ä

r det g

ä

ller ny tillverkning av containrar f

ö

religger, en­ligt utredningens uppfattning, ej n

å

got problem. Man kommer knappast att tillverka containrar som inte godk

ä

nns enligt s

ä

kerhetskonventionen. Fr

ä

gan g

ä

ller ist

ä

llet om det kommer att inora Sverige skapas nya marknader f

ö

r containrar som anv

ä

nts internationellt men som inte l

ä

ngre klarar den gr

ä

ns­kontroll som konventionen givit upphov till. En dylik ut­veckling f

ö

refaller inte orimlig. Det 

ä

r d

ä

rf

ö

r viktigt att s

ä

kerheten kring dessa containrar kan uppr

ä

tth

å

llas.

Utredningen har emellertid funnit att det redan idag 

ä

r m

ö

jligt att gripa in mot en icke s

ä

ker container. Tidigare har talats ora arbetsrailj

ö

lagen och arbetarskyddsstyrelsens anvisningar f

ö

r hamnarbete. Genom hamnarbetsanvisningama och genom lagen (1965:719) ora s

ä

kerheten p

å

 fartyg regleras fr

å

gan ora inrikes sj

ö

transport av container. P

å

 grund  av SJ:s s

ä

kerhetsf

ö

reskrifter torde j

ä

rnv

ä

gstransport av con­tainer endast kunna ske med s

ä

kra containrar. Vad slutligen ang

å

r transport p

ä

 v

ä

g finns best

ä

mmelser i 102 

§

 v

ä

gtrafik-

Prop, 1979/80:71

102

kung

ö

relsen (VTK) och med stod av kung

ö

relsen utf

ä

rdade an­visningar om s

ä

kring av last. Enligl n

ä

mnda paragraf i VTK skall lasl vara anbringad s

ä

, all den ej kan utg

ö

ra fara f

ö

r person, medf

ö

ra skada p

å

egendom, sl

ä

pa eller falla p

å 

v

ä

gen, a:>ladkomma st

ö

rande dammbildning eller liknande o-l

ä

genhet, f

ö

rsv

å

ra f

ö

randet av fordonet eller framkalla on

ö

digt buller. Anvisningarna om s

ä

kring av lasl f

ö

reskri­ver att container skall l

å

sas fast i sina bottenh

ö

rnbeslag. Om s

å

dan fasll

å

sning inte kan 

ä

ga rum eller inte 

ä

r s

ä

ker p

å

 grund av att containern 

ä

r skadad, kan lasten inte an­ses vara anbringad p

å

 s

ä

tt 102 

§

 VTK stadgar. Paragrafen f

ö

rbjuder allts

å

anv

ä

ndandet av en icke s

ä

ker container och 

ö

vertr

ä

delse av stadgandet 

ä

r belagt med straff i 164 

§ 

VTK.

Om s

å

ledes sj

ä

lva transporten av container regleras 

å

ter­st

å

r

ö

vrig hantering i anslutning d

ä

rtill. N

å

got behov av f

ö

reskrifter d

ä

rom torde emellertid knappast f

ö

religga. Det kan rimligen inte finnas n

ä

gon anledning att hantera en con­tainer som ej f

å

r anv

ä

ndas f

ö

r transport, vare sig till sj

ö

ss, p

å

 j

ä

rnv

ä

g eller p

å

 v

ä

g.

Med st

ö

d av annan lagstiftning 

ä

n den konventionen syftar till kan allts

å

 ingripande ske mot icke s

ä

kra containrar som anv

ä

nds uteslutande inom riket. Utredningen anser det d

ä

rf

ö

r saknas anledning att ge den kommande lagstiftningen vidare till

ä

mpning 

ä

n konventionen. H

ä

rtill komraer att en utvidgning av konventionens till

ä

rapning till att avse 

ä

ven containrar sora anv

ä

nds i nationell trafik skulle g

ö

ra det n

ö

dv

ä

ndigt att finna en annan f

ö

rra av kontroll 

ä

n gr

ä

nskon­troll, vilken kan vara lika effektiv som denna,

9.2     

Ä

gares ansvar f

ö

r containerns skick

I konventionen betyder 

ä

gare vad som enligt f

ö

rdragsslutan­de parts nationella lagstiftning f

ö

rst

å

s med 

ä

gare, eller f

ö

rhyrare eller depositarie, om en 

ö

verenskommelse mellan

Prop. 1979/80:71

103

parterna f

ö

reskriver att 

ä

garens skyldighet att underh

å

lla containern och d

ä

rvid genomf

ö

ra egenkontroll skall iakttas av s

ä

dan f

ö

rhyrare eller depositarie.

Det 

ä

r givetvis av vitalt intresse att det klarlagts vem som i varje given situation b

ä

r ansvaret f

ö

r containems skick. Det 

ä

r denne person som skall underr

ä

ttas om ingri­panden raot en container och sorn har det yttersta ansvaret f

ö

r att besluta vilka 

å

tg

ä

rder som skall vidtas raed en icke godk

ä

nd eller bristf

ä

llig container. Fr

ä

gan har ocks

ä

be­tydelse f

ö

r att kunna fastst

ä

lla enligt vilket lands f

ö

re­skrifter egenkontroll skall ske. S

å

dan skall s

å

som tidigare framh

å

llits utf

ö

ras i enlighet med f

ö

reskrifterna i det land d

ä

r

ä

garen har hemvist eller huvudkontor.

Vad f

ö

rst betr

ä

ffar 

ä

garens m

ö

jligheter att 

ö

verf

ö

ra an­svaret f

ö

r containerns skick, inneh

å

ller redan konventionen vissa krav som m

å

ste uppfyllas, 

ö

verenskommelse skall ske skriftligen och det skall klart framg

å

 vilka 

å

ligganden f

ö

rhyraren (el. liknande) p

å

tar sig. Utredningen anser att konventionens best

ä

mmelse b

ö

r 

ö

verf

ö

ras till svensk lag. D

ä

rvid torde st

å

 alldeles klart att 

ä

garen skall kunna 

ö

ver­f

ö

ra ansvaret till den som hyr containern. S

å

 kallad leasing f

ö

rekommer i mycket stor skala och vanligen ing

å

r redan idag i leasingavtalen att f

ö

rhyraren 

ö

vertar

ä

garens ansvar f

ö

r containerns skick. Mindre vanligt synes dock vara att motsvarande 

ö

verl

å

telse sker till depositarie (bailee i den autentiska engelska texten). S

å

vitt utredningen kunnat finna f

ö

rekommer inte n

å

gon pants

ä

ttning av containrar. Best

ä

mmel­sen i konventionen f

ö

refaller  d

ä

rf

ö

r inte s

ä

rskilt n

ö

dv

ä

n­dig. Andra l

ä

nder som anslutit sig till konventionen har emellertid i sin inhemska lagstiftning genomg

å

ende l

å

tit f

ö

ra in konventionens best

ä

mmelse i fr

å

ga. Det kan inte h

å

llas f

ö

r uteslutet att n

å

gon form av pants

ä

ttning av con­tainrar f

ö

rekommer eller kommer att uppst

å

. Med h

ä

nsyn till detta f

ö

rh

å

llande anser utredningen att det 

ä

r l

ä

mpligt att konventionsbest

ä

mmelsen i sin helhet 

ö

verf

ö

rs till svensk

Prop, 1979/80:71

104

lag. Utredningen har utformat f

ö

rslaget till lagtext i denna del s

å

 atl 

ä

garen alltid skall kunna 

ö

verf

ö

ra ansva­ret f

ö

r containerns skick p

å

 den som i 

ä

garens st

ä

lle har r

ä

tt all f

ö

rfoga 

ö

ver containern.

N

ä

r det h

ä

refter g

ä

ller att avg

ö

ra var 

ä

garen lill container har sitt hemvist eller huvudkontor uppst

å

r flera komplika­tioner. Dessa hsr sin grund i att det inte f

ö

rekommer s

ä­

dan registrering av containrar att det g

å

r att s

ä

ga hur m

å

nga  "svenska" containrar det finns idag. Delta inneb

ä

r i sin tur att det ej g

ä

r att f

ö

ruts

ä

ga vilken container som skall underkastas egenkontroll enligt de regler som utred­ningen tidigare f

ö

reslagit. Inte heller godk

ä

nnandef

ö

rfaran­det ger fullst

ä

ndig ledning i fr

ä

gan. Eftersom det st

å

r 

ä

ga­re och tillverkare fritt att v

ä

nda sig till varje f

ö

rdrags­slutande part f

ö

r att f

å

 ny container godk

ä

nd inneb

ä

r det att riksprovplatsen inte bara kan komma att godk

ä

nna "ut­l

ä

ndska" containrar utan 

ä

ven att "svenska" containrar kan komma att godk

ä

nnas i annat land. Registrering i sara­band med godk

ä

nnande av nya containrar kan d

ä

rf

ö

r inte ge en komplett bild 

ö

ver "svenskt" containerinnehav. F

ö

rh

å

llan­det 

ä

r detsamma n

ä

r det g

ä

ller godk

ä

nnande av befintliga containrar. "Svenska" s

å

dana skall visserligen, innan de f

ö

rses raed s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylt, genomg

å

 egenkontroll enligt de f

ö

reskrifter utredningen f

ö

reslagit, N

ä

got krav p

å

 att godk

ä

nnande skall ske i Sverige f

ö

religger dock ej. Det kan d

ä

rf

ö

r diskuteras om det f

ö

religger n

å

got behov att inf

ö

ra krav p

ä

 registrering av containerinnehav f

ö

r att f

ä

 information om vilka containrar som skall betraktas som svenska. Denna information f

å

r anses n

ö

dv

ä

ndig f

ö

r att ut­f

ö

randet av egenkontroll skall kunna kontrolleras. Utred­ningen har emellertid stannat f

ö

r att inte f

ö

resl

å

 regi­strering av s

å

dant slag. Det f

å

r f

ö

ruts

ä

ttas att container­

ä

gare f

ö

r register 

ö

ver sitt containerinnehav. 

Ä

garen 

ä

r vidare, enligt vad utredningen f

ö

reslagit, skyldig att f

ö

ra protokoll 

ö

ver utf

ö

rd egenkontroll. Redan dessa protokoll torde kunna ge den information tillsynsmyndigheten beh

ö

ver,

Prop. 1979/80:71

105

inte bara f

ö

r att kunna kontrollera att egenkontroll utf

ö

rs p

å

 tillfredsst

ä

llande s

ä

tt, utan 

ä

ven f

ö

r att f

å

 en uppfatt­ning om antalet "svenska" containrar. Fr

å

gan om tillsyns­myndighetens kontroll av egenkontroll kommer att behandlas under avsnitt 10.2.

9.3      Transport av farligt gods

Konventionen omfattar, med tidigare angivna undantag, var­je slag av container, s

å

ledes 

ä

ven s

ä

dan som s

ä

rskilt har konstruerats f

ö

r transport av farligt gods. Det har fram­h

å

llits att konventionen inte f

ö

rbjuder ytterligare tek­niska krav och f

ö

reskrifter ang

å

ende provning av s

å

dan con­tainer. Detta inneb

ä

r atl den lagstiftning utredningen f

ö­

reslagit inte kommer i konflikt raed g

ä

llande lagstiftning ang

å

ende transport av farligt gods. Riktlinjerna f

ö

r lag­regleringen p

å

 det omr

å

det angavs i den proposition som l

å

g till grund f

ö

r lagstiftningen i anledning av svensk an­slutning till ADR , D

ä

r angavs att fr

ä

gan borde l

ö

sas inora ramen f

ö

r g

ä

llande produktkontrollagstiftning och prim

ä

rt handhas av de myndigheter som enligt denna lagstiftning har ansvaret f

ö

r olika varukategorier, I princip innebar den l

ö

sning som antogs att statens industriverk skulle hand­ha regleringen i fr

å

ga om brandfarliga och explosiva varor, produktkontrolln

ä

mnden i fr

ä

ga ora h

ä

lso- och milj

ö

farliga varor och statens str

ä

lskyddsinstitut i fr

å

ga om radioak­liva varor. Till samordnande myndighet uts

å

gs statens indu­striverk. Det framh

ö

lls alt den beskrivna organisatoriska l

ö

sningen fick ses som tempor

ä

r i avvaklan p

å

ytterligare underlag f

ö

r en bed

ö

mning. Ifr

å

gavarande f

ö

rh

å

llanden har p

å

pekats i Motioner i riksdagen under 1977, vari bl.a. hem­st

ä

llts att riksdagen hos regeringen beg

ä

r en utredning med uppgift att samordna best

ä

mmelserna om transport av farligt gods. Motionerna bif

ö

lls under h

ö

sten 1977 och fr

ä

gan

ö

ver-

1  Prop. 1973:143

Prop. 1979/80:71

106

v

ä

gs f

ö

r n

ä

rvarande inora kommunikationsdepartementet.

Av det sagda torde framg

å

 att fr

å

gan om transport av far­ligt gods regleras i ett flertal olika f

ö

rfattningar och att dessa j

ä

mv

ä

l omfattar transport i container. Mot bakgrund h

ä

rav har utredningen funnit del mindre l

ä

rapligt att f

ö

re­sl

å

 regler betr

ä

ffande s

å

dan transport i det f

ö

religgande lagsliftningsf

ö

rslaget.

9.4      Sanktioner

Utredningen har i fr

å

gan om sanktioner raot 

ä

gare eller till­verkare scm underl

å

ter att l

å

ta godk

ä

nna containrar redo­visat en principiell uppfattning ang

å

ende inf

ö

randet av straffbest

ä

mmelser i lagstiftning av det slag varora h

ä

r 

ä

r fr

å

ga. Som fr

ä

msta sk

ä

l mot att f

ö

reskriva straff f

ö

r 

ä

gare eller tillverkare sora inte f

ö

ljer vad den f

ö

reslagna lagen p

å

bjuder anf

ö

rdes att n

ä

got behov inte kunde anses finnas. Genom gr

ä

nskontrollen och d

ä

rraed sararaanh

ä

ngande risk att icke godk

ä

nd container kan koraraa att stoppas b

ö

r uppn

å

s sam­ma resultat som ett straffstadgande skulle kunna f

ö

rv

ä

ntas medf

ö

ra. Dessa synpunkler g

ä

ller enligt utredningens mening i lika h

ö

g grad d

ä

 det g

ä

ller att ta st

ä

llning till att straffbel

ä

gga annat handlande som strider mot lagstift­ningen om s

ä

kra containrar. Gr

ä

nskontrollen torde komma att medf

ö

ra den efterstr

ä

vade effekten, inte bara n

ä

r det g

ä

l­ler icke godk

ä

nda containrar utan 

ä

ven vad betr

ä

ffar con­tainrar sora inte genomg

å

tt egenkontroll inora f

ö

reskriven tid. Risken att en container skall stoppas och transporten d

ä

rigenom bli f

ö

rsenad f

å

r anses vara av l

ä

ngt st

ö

rre be­tydelse n

ä

r det g

ä

ller att styra 

ä

garnas handlande 

ä

n risken att f

ä

 betala ett b

ö

tesbelopp. H

ä

rtill kommer att m

ö

jlig­heten att 

ö

vervaka efterlevnaden av dylika straffbest

ä

mmel­ser synes vara minimal. V

ä

rdet av s

å

dana best

ä

melser kan alltid s

ä

ttas ifr

å

ga. Det g

å

r inte heller att bortse fr

å

n att det stora flertalet av de utl

ä

ndska lagarna p

ä

 omr

å

det saknar straffbest

ä

mmelser. Det inneb

ä

r att om en f

ö

reteelse

Prop. 1979/80:71

107

straffbel

ä

gges i Sverige, sarama f

ö

reteelse 

ä

r fri fr

å

n straff i andra l

ä

nder. Vidare ra

å

ste observeras att det inte torde vara m

ö

jligt att straffa den utl

ä

ndske container

ä

gare som underl

å

tit att utf

ö

ra egenkontroll, eftersora eg..nkon-trollen 

ä

r en fr

å

ga raellan 

ä

garen och hans hemland. Detta skulle leda till en olikartad behandling av containrar 

ä

ven i Sverige, Det b

ö

r framh

å

llas att vissa utl

ä

ndska la­gar inneh

å

ller best

ä

mmelser ora straff i vissa h

ä

nseenden. Vid sammantr

ä

den i IMCO:s underkommitt

é

 f

ö

r containrar och laster har emellertid uppgivits att straffbest

ä

mmelserna knappast kommer att till

ä

mpas annat 

ä

n i undantagsfall, s

ä­

som d

å

 n

ä

gon g

ö

r sig skyldig till upprepade f

ö

rseelser. Strafflagstiftning av s

ä

dant slag synes fr

ä

mraande f

ö

r svenska f

ö

rh

å

llanden.

Mot bakgrund av det sagda har utredningen inte f

ö

rt in n

å­

gon straffbest

ä

ramelse i lagstiftningsf

ö

rslaget. Utredningen bar i det sararaanhanget 

ä

ven beaktat vad som anf

ö

rdes i an­ledning av p

å

f

ö

ljdssystemet i den nya arbetsrailj

ö

lagen och studerat hur detta 

ä

r uppbyggt. Arbetsmilj

ö

lagens p

å

f

ö

ljds­system kan i huvudsak s

ä

gas vila p

å

 den principiella grun­den att straff inte skall intr

ä

da f

ö

rr

ä

n n

å

gon bryter mot ett direkt f

ö

rbud eller inte efterkommer ett meddelat f

ö­

rel

ä

ggande, Samraa betraktelses

ä

tt b

ö

r enligt utredningens raening anl

ä

ggas n

ä

r det g

ä

ller sanktioner i lagstiftningen om s

ä

kra containrar. Utredningen har dock ej ansett det n

ö

d­v

ä

ndigt att f

ö

r att uppn

ä

 det syftet inf

ö

ra s

ä

rskilda straff­best

ä

mmelser. Den som bryter mot ett av kontrollmyndigheten utf

ä

rdat f

ö

rbud torde vara att straffa enligt best

ä

mmelser­na i brottsbalken om 

ö

vertr

ä

delse av myndighets bud BrB 17:13 f

ö

rsta stycket). Vidare 

ä

r att l

ä

gga m

ä

rke till best

ä

rarael­serna i brottsbalken om framkallande av fara f

ö

r annan (3:9) och v

å

llande till annans d

ö

d (3:7) eller till kropps­skada eller sjukdom (3:8), Dessa best

ä

mmelser kan vara till

ä

mpliga n

ä

r den oaktsamhet, sora 

ä

r en f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r att best

ä

mmelserna skall komma i fr

å

ga, best

å

r i att en con­tainer varit i os

ä

kert skick.

Prop. 1979/80:71

108

10       ANSVARIGA MYNDIGHETER

10.1     Konvent ionen

Enligl ariikel IV;1 skall "myndigheten" uppr

ä

tta ett effek­tivt f

ö

rfarande f

ö

r bl.a. provning och godk

ä

nnande av con­tainrar. I definition 3 anqes att med myndighet avses "f

ö

r­dragsslulande stats regering enligt vars regler containrar godk

ä

nns". I den autentiska engelska texten talas om "the Administration", varmed menas "the Government of a Conlrac­ting Party under whose authority containers are approved". Formuleringen 

ä

r n

å

got f

ö

rbryllande. Avsikten torde dock inle vara annan 

ä

n att skilja mellan "den f

ö

rdragsslutande parlen" och den del av dess f

ö

rvaltning varunder b

ö

r bl.a. fr

å

gan om godk

ä

nnande av containrar. Om detta sedan sker med st

ö

d av ett generellt bemyndigande, ett speciellt be­myndigande eller f

ö

ljer av statsf

ö

rvaltningens uppbyggnad torde i detta sammanhang sakna intresse.

Den prim

ä

ra uppgiften f

ö

r myndigheten 

ä

r allts

å

att svara f

ö

r fr

ä

gor kring godk

ä

nnande av containrar. Om myndigheten bemyndigar  annal organ att utf

ö

ra dess 

å

ligganden d

ä

rut-innan skall underr

ä

ttelse ske till IMCO:s generalsekreterare. Ans

ö

kan om godk

ä

nnande skall enligt konventionen st

ä

llas lill myndigheten och det 

ä

r denna myndighet som skall un­derr

ä

ttas ang

å

ende ursprunglig brist hos container. Vidare inneh

å

ller bilaga 1 ett flerlal regler ang

å

ende god­k

ä

nnande d

ä

r det talas om myndigheten.

I vissa andra fr

å

gor

å

l

ä

gger konventionen "den f

ö

rdrags-slutande parten" att ge de f

ö

reskrifter som erfordras, En­liqt artikel 

VI 

skall kontrollen verkst

ä

llas sv tj'instem

ä

n

Prop. 1979/80:71

109

som d

ä

rtill bemyndigats av vederb

ö

rande f

ö

rdragsslulande part. Egenkontroll skall 

ä

ga rum enligl det f

ö

rfarande sora f

ö

reskrivits eller godk

ä

nts av vederb

ö

rande f

ö

rdragsslulan­de part. Betr

ä

ffande det senare stadgandet b

ö

r dock obser­veras att man med det valda uttryckss

ä

ttet troligen endast velat markera att f

ö

rfarandet f

ö

r egenkontroll 

ä

r en fr

ä­

ga mellan container

ä

garen och dennes hemland.

10.2     

Ö

verv

ä

ganden och f

ö

rslag

I remissen 1973 angavs att i yttrandet borde ber

ö

ras fr

å­

gan om vilken myndighet eller vilka myndigheter som i Sve­rige b

ö

r ha tillsyn 

ö

ver efterlevnaden av s

ä

kerhelskonven­tionens f

ö

reskrifter. Det har tidigare framh

å

llits att just p

å

denna punkt gick meningarna is

ä

r bland remissorganen. Ett flertal av dem som uttalade sig i fr

å

gan f

ö

rordade ar­belarskyddsstyrelsen som tillsynsmyndighet medan ett n

ä

got mindre antal f

ö

reslog alt uppgiften borde anf

ö

rtros sj

ö­

fartsverket. Andra 

ä

ter menade att det huvudsakliga an­svaret skulle ligga hos arbelarskyddsstyrelsen men att sty­relsen borde kunna 

ö

verl

å

ta sin befogenhel till de erk

ä

n­da klassificeringss

ä

llskapen. N

å

gon instans menade att ar­belarskyddsstyrelsen borde ul

ö

va tillsyn i intimt samarbete med i f

ö

rsta hand trafiks

ä

kerhetsverkel, SJ och sj

ö

fartsver­ket. Trafiks

ä

kerhetsverkel, som ombes

ö

rjer besiktning av containrar ur tullsynpunkl, f

ö

rklarade sig bereti alt hand­ha 

ä

ven fr

å

gor r

ö

rande godk

ä

nnande av containrar i anled­ning av s

ä

kerhetskonvenUonen.

N

ä

r det g

ä

ller att knyla an konventionens best

ä

mmelser till svenska f

ö

rh

å

llanden b

ö

r till en b

ö

rjan observeras lagstiftningen om riksprovplatser. Man skiljer d

ä

ri mellan f

ö

reskrivande myndighel och tillsynsmyndighel. S

å

som tidi­gare sagts 

ä

r f

ö

reskrivande myndighet den myndighet som 

ä

ger f

ö

reskriva att produkt skall ha eller sakna viss egen­skap. Tillsynsmyndighet d

ä

remot

ä

r den myndighet som ut­

ö

var tillsyn 

ö

ver verksamheten vid riksprovplats och ul-

Prop. 1979/80:71

110

f

ä

rdar anvisningar f

ö

r verksamheten vid denna. N

ä

r under detta avsnitt talas om tillsynsmyndighet avses n

å

got an­nat, n

ä

mligen den myndighet som skall ha tillsyn 

ö

ver ef­terlevnaden av s

ä

kerhetskonventionens f

ö

reskrifter. I den m

ä

n denna myndighet 

ä

ger utf

ä

rda f

ö

reskrifter ang

å

ende con­tainrars konstruktion 

ä

r den ocks

å

att beteckna som f

ö

re­skrivande myndighet. Valet av denna myndighet 

ä

r ej beroen­de av vilken riksprovplats som utses.

P

å

 grund av utredningens f

ö

rslag blir tillsynsmyndighetens uppgifter till en b

ö

rjan relativt begr

ä

nsade. Utredningen har valt att avge ett fullst

ä

ndigt f

ö

rslag till erforder­lig lagstiftning, s

å

ledes

ä

ven till de till

ä

rapningsf

ö

re­skrifter som myndigheten skulle ha kunnat utf

ä

rda med st

ö

d av bemyndigande fr

ä

n regeringen. Utredningen har vidare f

ö

reslagit att gr

ä

nskontrollen skall ut

ö

vas av tullverket. Vad som 

å

terst

å

r av de 

å

ligganden konventionen ger myndig­heten 

ä

r att svara f

ö

r godk

ä

nnande. Myndighetens fr

ä

msta uppgift d

ä

rut

ö

ver torde vara att 

ö

vervaka att 

ä

gares egen­kontroll utf

ö

rs p

å

 ett riktigt s

ä

tt. Denna 

ö

vervakning b

ö

r komma till st

å

nd genom kontroll av hur egenkontrollen utf

ö

rs och genora granskning av protokoll fr

å

n egenkontroll. Till­synsmyndighetens kontroll b

ö

r ske s

ä

 snart en container stoppats vid gr

ä

nskontroll, antingen p

å

 grund av att den bed

ö

mts s

å

som icke s

ä

ker eller p

å

 grund av att egenkon­troll inte utf

ö

rts inom f

ö

reskriven tid. Ut

ö

ver de uppgif­ter sora nu n

ä

rants har tillsynsmyndigheten att svara f

ö

r samordningen mellan de myndigheter som omtalats i det f

ö

re­g

å

ende. I den m

å

n

ä

ndringar i konventionen f

ö

ranleder be­hov av kompletterande inhemska f

ö

reskrifter 

ä

r det ocks

å 

viktigt att den f

ö

reskrivande myndigheten 

ä

r kompetent att utf

ä

rda s

å

dana f

ö

reskrifter. H

ä

rut

ö

ver tillkommer rollen som kontaktorgan p

å

 det internationella omr

å

det. Myndigheten b

ö

r d

ä

rf

ö

r ha m

ö

jlighet att f

ö

lja utvecklingen p

å

 det internationella f

ä

ltet och att l

å

ta sig represen­teras i olika internationella sammanhang. Vidare b

ö

r beak­tas intresset av att f

å

 klara ansvarsf

ö

rh

å

llanden p

å

 omr

å

-

Prop. 1979/80:71

Ul

det och att genom en effektiv tillsyn skapa f

ö

ruts

ä

ttningar f

ö

r att uppn

ä

 konventionens s

ä

kerhetssyfte. Det hade givet­vis varit m

ö

jligt att splittra uppgiften p

ä

 flera olika myndigheter. Utredningen har dock ansett det l

ä

mpligare att l

å

ta en myndighet ha det 

ö

vergripande ansvaret. Valet av tillsynsmyndighet st

å

r, enligt utredningens mening, mellan arbetarskyddsstyrelsen och sj

ö

fartsverket.

Konventionen handlar om s

ä

kra containrar och dess prim

ä

ra syfte 

ä

r att vidmakth

å

lla en h

ö

g s

ä

kerhetsniv

å

 f

ö

r m

ä

nni­skoliv vid hantering, stapling och befordran av containrar. Det f

ö

refaller d

ä

rf

ö

r naturligt att i f

ö

rsta hand se till arbetarskyddsstyrelsens m

ö

jligheter att handha uppgiften som f

ö

reskrivande myndighet. I den m

å

n konventionen skall betraktas som en reglering av arbetsmilj

ö

fr

å

gor vid con­tainerhantering 

ä

r det givet att styrelsen ocks

å

ä

r den myndighet sora b

ö

r svara f

ö

r tillsynen. Arbetarskyddsstyrel­sen har i dessa saramanhang en central st

ä

llning och det m

å

ste ses som ett starkt intresse att inte splittra det myndighetsansvar f

ö

r arbetsmilj

ö

n som ytterligare st

ä

rkts genom den nya arbetsrailj

ö

lagen. Gentemot det nu sagda kan dock resas flera inv

ä

ndningar. Visserligen har konventionen prim

ä

rt ett s

ä

kerhetssyfte men det 

ä

r att observera att detta syfte skall uppn

å

s genom att man fastst

ä

llt krav p

å 

containrars konstruktion, 

ö

verhuvudtaget torde det kunna p

å

st

å

s att bakom varje best

ä

mmelse ora officiell provning ligger intresset att st

ä

rka s

ä

kerheten utan att man f

ö

r den skull anser best

ä

mmelserna h

ö

ra hemma bland den lag­stiftning som reglerar arbetsmilj

ö

n. F

ö

rklaringen h

ä

rtill, som ligger i den principiella inriktningen hos arbetsmilj

ö­

lagen, vilken fr

ä

mst r

ö

r f

ö

rh

å

llandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, har ber

ö

rts tidigare. Uppgiften som f

ö­

reskrivande myndighet f

ö

r s

ä

kerhetskonventionen kan betrak­tas som delvis fr

ä

mraande f

ö

r den verksamhet arbetarskydds­styrelsen hittills bedrivit. F

ö

r arbetarskyddsstyrelsen talar det f

ö

rh

å

llandet, att styrelsen - i j

ä

mf

ö

relse med sj

ö

fartsverket - inte har n

å

gon begr

ä

nsning i sin verksam-

Prop. 1979/80:71

112

het till ett transportlag, A andra sidan skall betydelsen d

ä

rav inte 

ö

verdrivas. Lika v

ä

l som sj

ö

fartsverket skulle f

å

 samr

ä

da med SJ och trafiks

ä

kerhetsverket betr

ä

ffande j

ä

rnv

ä

gs- respektive landsv

ä

gstransporter skulle arbetar­skyddsstyrelsen i sin verksamhet f

ä

 ha raotsvarande samr

ä

d med de tv

ä

 n

ä

mnda myndighelerna j

ä

mte sj

ö

fartsverket.

Mot sj

ö

fartsverket skulle allts

å

 kunna anf

ö

ras atl verket uleslutande handl

ä

gger fr

ä

gor r

ö

rande sj

ö

fart. F

ö

rutom vad sora framh

å

llits i f

ö

reg

ä

ende stycke kan dock till

ä

ggas all de flesla containrar som passerar landets gr

ä

nser g

ö

r del sj

ö

v

ä

gen och att d

ä

rf

ö

r sj

ö

transportsidan 

ä

r den oj

ä

m­f

ö

rligt viktigaste. Konventionen 

ä

r ett verk av IMCO och de konstruktionsm

ä

ssiga krav konventionen uppst

ä

ller 

ä

r fastst

ä

llda f

ö

r att motst

å

 sj

ö

krafter. Till f

ö

rm

å

n f

ö

r sj

ö­

fartsverket kan vidare anf

ö

ras att verket redan har upp­giften som tillsynsmyndighet betr

ä

ffande ett flertal kon­ventioner p

ä

 sj

ö

fartens omr

ä

de. Det inneb

ä

r att man har etablerad representation i IMCO och ett internationellt sekretariat sora 

ä

r v

ä

l f

ö

rtroget raed arbetsuppgifterna. Man har vidare - liksora arbetarskyddsstyrelsen - tillr

ä

ck­lig korapetens att utf

ä

rda erforderliga f

ö

reskrifter. N

ä

r del g

ä

ller kontrollen av containrar b

ö

r observeras att under sj

ö

fartsverket sorterar ca 50 fartygsinspekt

ö

rer rae­dan stuveriinspekt

ö

rerna - under arbetarskyddsstyrelsen -

ä

r 17 till antalet. Vad detta kan inneb

ä

ra f

ö

r en v

ä

l ut­byggd konlrollapparat s

ä

ger sig sj

ä

lvt,

Ulredningen har vid en sararaantagen bed

ö

mning av det nu sag­da stannat f

ö

r att f

ö

resl

å

 sj

ö

fartsverket s

å

som f

ö

reskri­vande myndighet. Verket b

ö

r dock i fr

ä

gor som r

ö

r gr

ä

ns­kontroll samr

ä

da med generaltullstyrelsen.

Prop. 1979/80:71

113

BILAGA 1 1972 ARS KONVENTION OM S

Ä

KRA CONTAINRAR

8   Riksdagen 1979180. I saml. Nr 71

Prop, 1979/80:71

114

Internationell konvention om s

ä

kra containrar (CSC)

Inlernational Convention for Safe Containers (CSC)

Ingress

Preamble

De f

ö

rdragsslutande parterna

THE CONTRACTING PARTIES

SOll ERK

Ä

NNER behovet av att vid­makth

å

lla en h

ö

g s

ä

kerhetsniv

å 

f

ö

r m

ä

nniskoliv vid hantering, stapling och befordran av con­tainrar.

RECOGNIZING the need to maintain a high level of safety of human life in the handling, stacking and trans-porting of containers.

son 

Ä

R MEDVETNA om behovet av att underl

ä

tta internationell befordran med containrar.

MINDFUL of the need to facilitate international container transport.

SOM, i detta sammanhang, ER­K

Ä

NNER f

ö

rdelarna av att fast­st

ä

lla gemensamma internatio­nella s

ä

kerhetskrav.

RECOGNIZING, in this context, the advanlages of formalizing coraraon international safety requireraents.

SOM ANSER att detta syfte b

ä

st n

ä

s genora att ing

å

 en konven­tion.

CONSIDERING that this end may best be achieved by the condusion of a Convention,

HAR BESLUTAT att fastst

ä

lla krav p

å

 containrars konstruk­tion f

ö

r att garantera s

ä

ker hantering, stapling och be­fordran av containrar vid nor­mal anv

ä

ndning samt

HAVE DECIDED to forraalize structu­ral requirements to ensure safety in the handling, stacking and trans-porting of containers in the course of normal operations, and to this end

Prop. 1979/80:71

115

HAR 

Ö

VERENSKOMIIIT   f

ö

ljande

HAVE  AGREED as  follows:

.Artikel   1

Allm

ä

nna  f

ö

rpliktelser enligt

denna konvention

ARTICLE I

General Obligation under the pre­sent Convention

De f

ö

rdragsslutande parterna     The Conlracting Parties undertake

å

tar sig all genomf

ö

ra best

ä

mmel- to give effecl to the provisions

serna i denna konvention och dess of the present Convention and the

bilagor, vilka utg

ö

r delar av     Annexes hereto, which shall consti-

konventionen,

tute an integral part of the pre-

sent Convention.

Artikel

II 

Definitioner

ARTICLE

II 

Definitions

Gm ej annat uttryckligen fram­g

å

r i denna konvention

For the purpose of the present Con­vention, unless expressly provided otherwise:

1. betyder "container" en transportanordning

1, "Container" means an article of transport equipment:

a) av varaktigt slag och f

ö

ljakt­ligen tillr

ä

ckligt motst

å

nds­kraftig f

ö

r att medge uppre­pad anv

ä

ndning.

a) of a permanent character and accordingly strong enough to be suitable for repeated use;

b) s

ä

rskild konstruerad f

ö

r att underl

ä

tta godsbefordran med ett eller flera transports

ä

tt utan omlastning.

b) specially designed to facilitate the transport of goods, by one or more modes of transport, without intermediate reloading;

c) konstruerad f

ö

r att kunna s

ä

kras och/eller l

ä

tt hanteras och f

ö

r det 

ä

ndam

å

let f

ö

rsedd med h

ö

rnbeslag.

c) designed to be secured and/or readily handled, having corner fittings for these purposes;

Prop. 1979/80:71

116

d) s

å

 stor all

den yta som omfat- d) of a size such that the area

las av de fyra

yltre bottenh

ö

rnen enclosed by the four outer bottom

ä

n antingen

corners is either:

i) minsl 14 m

(150 kvadralfol)   i) al least 14 sq.m. (150 sq.ft.)

eller

or

ii) minst 7 in (75 kvadratfot) om den 

ä

r utrustad med 

ö

vre h

ö

rnbeslag

ii) al least 7 sq.m. (75 sq.ft.) if it is filled wilh top corner fittings;

Uttrycket "container" innefallar

the term "container" includes noi-

varken fordon eller emballage,

ther vehides nor packaging; how-

men v

ä

l containrar som fraktas

ever, containers when carried on

p

å

 chassin.

chassis are included.

2. betyder "h

ö

rnbeslag" en an­ordning av 

ö

ppningar och ytor p

å

 containers 

ö

ver- eller un­dersida f

ö

r alt m

ö

jligg

ö

ra han­tering, stapling och/eller s

ä

k­ring.

2. "Corner fittings" means an arrangement of apertures and faces at the top and/or bottora of a con­tainer for the purposes of hand­ling, stacking and/or securing.

3. betyder "myndighel" f

ö

rdrags­slutande stats regering enligt vars regler containrar god-kiinns.

3. "Administration" means the Go­vernmenl of a Conlracting Party un­der whose authority containers are approved.

4. betyder "godk

ä

nd" godk

ä

nd av myndigheten.

4. "Approved" means approved by the Adrainistration.

5. betyder "godk

ä

nnande" myn­dighets beslut att en konstruk­tionstyp eller en container 

ä

r s

ä

ker enligt denna konventions best

ä

ramelser.

5. "Approval" raeans the decision by an Administration that a design type or a container is safe within the terms of the present Conven­tion.

Prop. 1979/80:71

117

6. betyder "internationell be­fordran" befordran mellan av­g

å

ngs- och best

ä

mmelseorlRr be­l

ä

gna p

å

 territorier tillh

ö

riga tv

å

 l

ä

nder, av vilka denna kon­vention g

ä

ller f

ö

r 

å

tminstone del ena. Denna konvention skall ocks

ä

a

ä

lla n

ä

r del av en be­fordran mellan tv

å

l

ä

nder sker p

å

 territorium tillh

ö

rigt land f

ö

r vilket denna konvention g

ä

ller.

6. "Inlernational Iransport" means transport between two points of depRrture and destination situated in the territory of two countries to at least one of which the pre­sent Conveniion applies. The pre­sent Conveniion shall also apply when part of a transport operalion belv/een two countries takes place in the territory of a country lo which the present Convention applies.

7, betyder "last" allt slag av gods och varor sora befordras i containrar.

7, "Cargo" means any goods, wares, raerchandise and articles of every kind whatsoever carried in the containers.

8. betyder "ny container" en container vars tillverkning p

å

b

ö

rjats tidigast den dag d

å 

denna konvention tr

ä

der i kraft.

8. "New container" raeans an con­tainer the construction of which was commenced on or after the date of entry into force of the present Convention.

9, betyder "befintlig con­tainer" en container sora ej 

ä

r en ny container.

9, "Existing container" means a container which is not a new con­tainer.

10, betyder "

ä

gare" vad som enligt f

ö

rdragsslutande parts nationella lagstiftning f

ö

r­st

å

s med 

ä

gsre, eller f

ö

r­hyrare eller depositarie, om en 

ö

verenskommelse mellan par­terna f

ö

reskriver att 

ä

garens skyldighet betr

ä

ffande under-

10. "Owner" means the owner as pro­vided for under the national law of the Contractinq Party or the lessee or bailee, if an agreement between the parties provides for the exer­cise of the owner's responsibility for maintenance and examination of the container by such lessee or

Prop. 1979/80:71

118

h

å

ll och 

ö

versyn av containern skall iakttas av s

ä

dan f

ö

rhyrare eller depositarie.

bailee.

11. betyder "containertyp" den konstruktionstyp som godk

ä

nts av vederb

ö

rande myndighet.

11. "Type of container" means the design type approved by the Ad­ministration.

12. betyder "typseriecontainer" varje container som tillverkats i enlighel med den godk

ä

nda kon­struktionstypen.

12. "Type-series container" means any container manufactured in accordance wilh the approved de­sign type.

13. betyder "prototyp" container som 

ä

r representativ f

ö

r s

ä

dana som har tillverkats eller som skall tillverkas i typserie.

13. "Prototype" means a container representative of those manufactured or to be manufactured in a design type series.

14. betyder "h

ö

gsta bruttovikt" eller "R" (Rating) den h

ö

gsta till

å

tna sammanlagda vikten av containern och dess last.

14. "Maximum Operating Gross Weight or Rating" or "R" raeans the maxi­mum allowable combined weight of the container and its cargo.

15. belyder "laravikt" vikten av en tom container d

ä

ri inbe­gripet alla stadigvarande an-bragla tillbeh

ö

r.

15. "Tare Weight" means the weight of the empty container including permanently affixed anclllary equipment.

16. betyder "h

ö

gsta till

ä

tna nyttolast" eller "P" skillna­den mellan h

ö

gsta till

å

tna bruttovikt och taravikt.

16. "Maximum Permissible Payload" or "P" means the difference be­tween raaxiraum operating gross weight or rating and tare weight.

Ariikel III Till

ä

mpningsomr

å

de

ARTICLE III Application

1. Denna konvention g

ä

ller f

ö

r

1. The present Convention applies

Prop. 1979/80:71

119

alla nya och befintliga contain­rar, som anv

ä

nds i internatio­nell befordran, utom containrar s

ä

rskilt konstruerade f

ö

r luftbe­fordran.

to new and existing containers used in international transport, exduding containers specially de­signed for air transport.

2. Varje ny container skall god­k

ä

nnas enligt best

ä

mmelserna ora typprovning eller om individuell provning i bilaga I.

2. Every new container shall be approved in accordance wilh the provisions eilher for type-test-ing or for individual testing as contained in Annex I.

3. Varje befintlig container skall godk

ä

nnas enligt best

ä

m­melserna om godk

ä

nnande av be­finlliga containrar i bilaga I inom fem 

å

r fr

ä

n den dag d

å 

denna konvention tr

ä

der i kraft.

3. Every existing container shall be approved in accordance with the relevant provisions for approval of existing containers set out in Annex I within 5 years from the date of entry into force of the present Convention.

Artikel

IV

Provning, inspektion, godk

ä

nnan­de och underh

å

ll

ARTICLE

IV

Testing, Inspeciion, Approval and

ilaintenance

1. F

ö

r genomf

ö

randet av best

ä

m­melserna i bilaga 1 skall varje myndighet uppr

ä

tta ett effek­tivt f

ö

rfarande f

ö

r provning, inspektion och godk

ä

nnande av containrar enligt de i denna konvention fastst

ä

llda grun­derna. En myndighet f

ä

r dock uppdra provningen, inspektionen och godk

ä

nnandet 

å

t organ som d

ä

rtill vederb

ö

rligen bemyndi­gats av myndigheten.

1. For the enforcement of the pro­visions in Annex I every Adrainistra­tion shall establish an effeclive procedure for the testing, inspec­iion and approval of containers in accordance with the criteria estab­lished in the present Convention, provided however that an Admini­stration may entrust such testing, inspeciion and approval to organi­zations duly authorized by it.

Prop. 1979/80:71

120

2. En myndighet som uppdrar prov­ning, inspektion och godk

ä

nnande till annat organ skall under­r

ä

tta generalsekreteraren i Mellanstatliga r

å

dgivande sj

ö­

fartsorganisationen d

ä

rom (i det f

ö

ljande kallad "organisationen"). Generalsekreteraren skall vidare­befordra underr

ä

ttelsen till de f

ö

rdragsslutande parterna.

2. An Administration which entrusts such testing, inspeciion and appro­val to an organization shall inform the Secretary-General of the Inter-Governmental Maritime Consultative Organization (hereinafter referred to as "the Organization") for commu­nication to Conlracting Parties.

3. Ans

ö

kan om godk

ä

nnande kan st

ä

llas till myndigheten hos var­je f

ö

rdragsslulande part.

3. Application for approval may be made to the Administration of any Conlracting Party.

4. Varje container skall h

å

llas i s

ä

kert skick enligt best

ä

mmel­serna i bilaga I.

4. Every container shall be main­tained in a safe condition in accordance with the provisions of Annex I.

5. Om en godk

ä

nd container ej motsvarar kraven enligt bilagor­na I och 

II 

skall den ber

ö

rda myndighelen vidta  de 

å

tg

ä

r­der den finner erforderliga f

ö

r att containern skall mot­svara dessa krav eller 

å

ter­kalla godk

ä

nnandet.

5. If an approved container does not in fact comply with the re­quirements of Annexes I and 

II

the Administration concerned shall take such steps as it deems necessary to bring the container into com­pliance with such requirements or to withdraw the approval.

Artikel V

Godtagande av godk

ä

nnande

ARTICLE V

Acceptance of Approval

1. Godk

ä

nnande, som raeddelats enligt f

ö

rdragsslutande parts regler med st

ö

d av best

ä

mmel­serna i denna konvention, skall

1, Approval under the authority of a Conlracting Party, granted under the terms of the present Convention shall be accepted by the other Con-

Prop. 1979/80:71

121

godtas av andra f

ö

rdragsslutande  trading Parties for all purposes

parter och skall anses ha samma verkan sora ett godk

ä

nnande l

ä

m­nat av dera.

covered by the present Convention. It shall be regarded by the other Conlracting Parties as having the same force as an approval issued by them.

2. F

ö

rdragsslutande part skall ej uppst

ä

lla andra konstruktions­tekniska s

ä

kerhetskrav eller kr

ä­

va andra prov av containrar, som omfattas av denna konvention. Ingen best

ä

mraelse i denna konven­tion utesluter dock en best

ä

mmel­se i nationell lagstiftning el­ler i internationella 

ö

verens­kommelser, som f

ö

reskriver ytter­ligare konstruktionstekniska s

ä­

kerhetskrav eller prov f

ö

r con­tainrar sora 

ä

r s

ä

rskilt konstrue­rade f

ö

r befordran av farligt gods eller f

ö

r s

å

dana delar som endast finns p

å

 containrar, som transporterar v

ä

tskor i bulk eller f

ö

r containrar som luftbe-fordras. Uttrycket "farligt gods" har den inneb

ö

rd som det har givits i internationella 

ö

verenskommelser.

2. A Conlracting Party shall not im­pose any other structural safety requirements or tests on containers covered by the present Convention, provided however thal nolhing in the present Convention shall pre­dude the application of provisions of national regulations or legisla­tion or of international agreements, prescribing additional structural safety requirements or tests for containers specially designed for the transport of dangerous goods, or for those features unique to containers carrying bulk liquids or for containers when carried by air. The term "dangerous goods" shall have that raeaning assigned to it by international agreements.

Artikel

VI 

Kontroll

ARTICLE

VI 

Control

1, Varje container som har god­k

ä

nts enligt artikel III skall underkastas kontroll p

å

 f

ö

r-

1, Every container which has been approved under article III shall be subject to control in the terri-

Prop. 1979/80:71

122

dragsslutande parters territorier av tj

ä

nstem

ä

n som d

ä

rtill bemyn­digats av f

ö

rdragsslutande parter. Konlrollen skall inskr

ä

nkas till att fastsl

å

 att containern 

ä

r f

ö

r­sedd med en giltig s

ä

kerhetsgod­k

ä

nnandeskylt enligt denna kon­ventions f

ö

reskrifter, ora det ej klart framg

å

r att containerns skick utg

ö

r en uppenbar risk f

ö

r s

ä

kerheten. Om s

ä

ä

r fallel skall den tj

ä

nsteman sora utf

ö

r kon­trollen ej driva denna l

ä

ngre 

ä

n vad som erfordras f

ö

r att s

ä

ker­st

ä

lla att containern 

å

terst

ä

lls i s

ä

kert skick innan den anv

ä

nds vidare.

tory of the Conlracting Parties by officers duly authorized by such Conlracting Parties. This control shall be limited to verifying that the container carries a valid Safe­ty Approval Plate as required by the present Convention, unless there is significani evidence for be-lieving that the condition of the container is such as to create an obvious risk to safety. In that case the officer carrying out the control shall only exercise it in so far as it may be necessary to en­sure that the container is restored to a safe condition before it con-tinues in service.

2. Om container f

ö

refaller ej motsvara s

ä

kerhetsbest

ä

mmelserna p

ä

 grund av en brist som kan ha f

ö

refunnits n

ä

r containern god­k

ä

ndes skall den f

ö

r godk

ä

nnan­det ansvariga myndigheten un­derr

ä

ttas d

ä

rom av den f

ö

rdrags­slutande part som uppt

ä

ckte bristen.

2, Where the container appears to have become unsafe as a result of a defect which may have existed when the container was approved, the Administration responsible for that approval shall be informed by the Conlracting Party which detected the defect.

Artikel VII

Undertecknande, ratifikation, antagande, godk

ä

nnande och an­slutning

ARTICLE VII

Signature, ratification, acceptance,

approval and accession

1, Denna konvention 

ä

r 

ö

ppen f

ö

r undertecknande till den 15 januari 1973 p

å

 F

ö

renta Natio-

1. The present Convention shall be open f

ö

r signature until 15 January 1973 at the Office of the United

Prop. 1979/80:71

123

nernas kontor i Geneve och d

ä

ref­ter fr

ä

n den 1 februari 1973 t.o.m. den 31 december 1973 vid organisalionens s

ä

te i London av alla stater som 

ä

r medlemmar i F

ö

renta Nationerna eller n

å

got av dess fackorgan eller Internatio­nella alomenergiorganel eller par­ter i internationella domstolens stadga och .av varje annan stat som av F

ö

renta Nationernas gene­ralf

ö

rsamling inbjudits all bli part i denna konvention.

Nations at Geneva and subsequenlly from 1 February 1973 until 31 Decem­ber 1973 inclusive at the Head­quarters of the Organization at London by all States Members of the United Nations of Members of any of the Specialized Agencies or of the International Atoraic Energy Agency or Parties to the Statute of the International Court of Justice, and by any other State in­vited by the General Assembly of the United Nations to become a Party to the present Convention.

2. Denna konvention skall rati-   2. The present Convention is sub-ficeras, antas eller godk

ä

nnas av ject to ratification, acceptance stat som undertecknat den.       or approval by States which have

signed it.

3. Denna konvention skall f

ö

rbli 

ö

ppen f

ö

r anslutning av varje under 1. avsedd stat.

3. The present Convention shall remain open for accession by any State referred to in paragraph 1,

4, Ratifikations-, antagande-, godk

ä

nnande- eller anslutnings­instrument skall deponeras hos organisationens generalsekre­terare (i det f

ö

ljande ben

ä

mnd "generalsekreteraren"),

4. Instruments of ratification, acceptance, approval or accession shall be deposited with the Secre­tary-General of the Organization (hereinafter referred to as "the Secretary-General").

Artikel VIII Ikrafttr

ä

dande

ARTICLE VIII Entry into force

1, Denna konvention tr

ä

der i kraft tolv m

å

nader fr

å

n den dag

1. The present Convention shall en­ter into force twelve months from

Prop. 1979/80:71

124

da del tionde ratifikations-, antagande-, godk

ä

nnande- eller anslutningsinstrumentet depone­rats.

the date of the deposit of the tenth instrument of ratification, acceptance, approval or accession.

2. F

ö

r varje stat som ratificerar, antar, godk

ä

nner eller ansluler sig till denna konvention sedan det tionde ratifikations-, an­tagande-, godk

ä

nnande- eller an­slutningsinstrumentet deponerats tr

ä

der denna konvention i kraft tolv m

å

nader fr

å

n den dag d

å 

staten deponerar sill ratifika­tions-, anlagande-, godk

ä

nnande-eller anslutningsinstrument.

2. For each State ratifying, accepl­ing, approving or acceding lo the present Convention after the depo­sit of the tenth instrument of ra­tification, acceptance, approval or accession, the present Conven­tion shall enler into force twelve months after the dale of the depo­sit by such State of its instru­ment of ratification, acceptance, approval or accession.

3. Varje stal som blir part i denna konvention sedan en 

ä

nd­ring i den tr

ä

tt i kraft skall, om staten ej angivii annorlunda.

3. Any State which becomes a Party to the present Convention after the entry into force of an amendment shall, failing an expreision of a different intention by that State,

a) betraktas som part i den 

ä

nd­rade konventionen; och

a) be considered as a Party to the Convention as amended; and

b) betraktas som part i den of

ö

r­

ä

ndrade konventionen i f

ö

rh

ä

llan­de till varje part i konven­tionen sora ej 

ä

r bunden av 

ä

nd­ringen.

b) be considered as a Party to the unamended Convention in relation to any Party to the Convention not bound by the amendment.

Artikel

IX

F

ö

rfarande f

ö

r att 

ä

ndra konven­tionen eller delar av den

ARTICLE

IX

Procedure for amending any part or

parts of the present Convention

1. Denna konvention kan 

ä

ndras    1, The present Convention may be

Prop. 1979/80:71

125

p

å

 f

ö

rslag av f

ö

rdragsslulande part genom n

å

gol av f

ö

ljande f

ö

rfaranden.

amended upon the proposal of a Con­lracting Party by any of the proce­dures soecified in this artide.

2. 

Ä

ndring efter granskning i organisationen:

2. Amendment after consideralion in the Organization:

a) P

å

 beg

ä

ran av f

ö

rdragsslutan­de part skall varje av parten f

ö

reslagen 

ä

ndring i denna kon­vention granskas i organisationen. Om 

ä

ndringsf

ö

rslaget godk

ä

nns med tv

ä

 tredjedels majoriiet av dem som 

ä

r n

ä

rvarande och dellar i omr

ö

stningen vid sammanlr

ä

de med organisationens sj

ö

s

ä

kerhets-kommitt

é

 till vilket alla f

ö

r­dragsslulande parter skall ha in­bjudits att dellaga och r

ö

sta, skall alla organisationens med­lemmar och alla f

ö

rdragsslutan­de parter underr

ä

ttas om 

ä

nd­ringsf

ö

rslaget minst sex m

å

nader innan det granskas av organisa­tionens f

ö

rsamling. F

ö

rdrags­slulande part som ej 

ä

r medlem av organisationen f

å

r deltaga och r

ö

sta n

ä

r 

ä

ndringsf

ö

rslaget granskas av f

ö

rsamlingen.

(a) Upon the requesi of a Conlract­ing Party, any amendment proposed by it to the present Conveniion shall be considered in the Organi­zation. If adopted by a majority of two-lhirds of those present and voling in the Maritime Safety Com­mittee of the Organization, to which all Conlracting Parlies shall have been invited to participate and vole, such amendment shall be communicated to all Members of the Organization and all Conlracting Parties at least six months prior to its consideration by the Assemb­ly of the Organization. Any Conlract­ing Party which is nol a Member of the Organization shall be entitled to participate and vote when the amendraent is considered by the Assembly,

b) Ora 

ä

ndringsf

ö

rslaget anlas av en tv

ä

 tredjedels raajoritet av de som 

ä

r n

ä

rvarande och del­tar i omr

ö

stningen i f

ö

rsam­lingen, och om s

å

dan majoritet omfattar tv

å

tredjedels majori­tet av de f

ö

rdragsslulande par-

(b) If adopted by a two-lhirds ma­jority of those present and voting in the Assembly, and if such majori­ty includes a two-tbirds majority of the Conlracting Parties present and voting, the amendment shall be communicated by the Secrelary-Gene-

Prop. 1979/80:71

126

ter som

ä

r n

ä

rvarande och deltar i omr

ö

stningen, skall 

ä

ndrings­f

ö

rslaget av generalsekreteraren lillst

ä

llas alla f

ö

rdragsslulande parter f

ö

r godk

ä

nnande.

ral to all Conlracting Parties for their acceptance.

c) 

Ä

ndringen tr

ä

der i kraft tolv m

å

nader efter den dag d

å

 den god­k

ä

nts av tv

å

 tredjedelar av de f

ö

rdragsslutande parterna. 

Ä

nd­ringen Ir

ä

der i kraft f

ö

r alla f

ö

rdragsslulande parter utom dem som f

ö

re ikrafttr

ä

dandet avger en f

ö

rklaring att de ej godk

ä

nner 

ä

ndringen.

(c) Such amendraent shall come into force twelve months after the date on which it is accepted by two-lhirds of the Conlracting Parties. The amendraent shall come into force with respect to all Conlracling Par­ties except those which, before it coraes into force, make a declara­tion that they do not accept the amendment.

3. 

Ä

ndring av en konferens

3. Amendment by a Conference:

P

å

 f

ö

rdragsslutande stals be-     Upon the request of a Conlracting g

ä

ran, vilken st

ö

ds av minst en   Party, concurred in by at least one-tredjedel av de f

ö

rdragsslutande  third of the Conlracting Parties, parlerna,skall generalsekreteraren a Conference lo which the Staies

kalla till en regeringskonferens f

ö

r granskning av 

ä

ndringsf

ö

r­slag till denna konvention. Till denna konferens skall alla i ar­tikel VII 

å

syftade stater inbju­das.

referred to in article VII shall be invited will be convened by the Secretary-General.

Artikel

X

S

ä

rskilt f

ö

rfarande f

ö

r 

ä

ndring

av bilagorna

ARTICLE

X

Special procedure for amending the

Annexes

1. Varje 

ä

ndringsf

ö

rslag avseen­de bilagorna som framlagts av en f

ö

rdragsslutande part skall

1. Any amendment to the Annexes proposed by a Conlracting Party shall be considered in the Organs-

Prop. 1979/80:71

127

granskas i organisationen p

å

 be-  zation at the request of that Par-

garan av parten.

ty.

2. Om 

ä

ndringsf

ö

rslaget godk

ä

nns av tv

å

 tredjedelar av dem sora 

ä

r n

ä

rvarande och dellar i omr

ö

st­ningen i organisationens sj

ö

s

ä

ker-helskommill

é

 till vars sammantr

ä­

de alla f

ö

rdragsslulande parter skall ha inbjudits att delta och r

ö

sta - och om denna majoritet om­fatlar tv

å

 tredjedels majorilel av f

ö

rdragsslulande parter, som 

ä

r n

ä

rvarande och dellar i om­r

ö

stningen, skall generalsekre­teraren

ö

verl

ä

mna 

ä

ndringsf

ö

rsla­get till alla f

ö

rdragsslutande parter f

ö

r godk

ä

nnande.

2. If adopled by a two-lhirds majo­rity of Ihose present and voling in the Maritime Safety Commitiee of the Organization to which all Conlracting Parlies shall have been invited to participate and to vote, and if such majority indudes a two-lhirds majority of the Conlract­ing Parlies present and voling, such amendment shall be communica­ted by the Secretary-General lo all Conlracting Parlies for their accept­ance.

3. 

Ä

ndringen skall tr

ä

da i kraft vid en lidpunki som best

ä

ms av sj

ö

s

ä

kerhetskommitt

é

n d

ä

 den be­slutar om 

ä

ndringen om ej vid en tidigare lidpunkt, som best

ä

ms av sj

ö

s

ä

kerhetskommitt

é

n, samti­digt som den beslutar om 

ä

nd­ringen, en femtedel av de f

ö

r­dragsslutande parlerna, eller fem f

ö

rdragsslutande parter, om delta antal 

ä

r l

ä

gre 

ä

n en femtedel, underr

ä

ttar generalsekreteraren ora att de mots

ä

tter sig 

ä

ndrings­f

ö

rslaget. De i denna paragraf avsedda tidpunkterna beslutas av sj

ö

s

ä

kerhetskommitt

é

n raed tv

å 

tredjedels majoriiet av dem sora 

ä

r n

ä

rvarande och deltar i omr

ö

st-

3. Such an amendment shall enter in­to force on a date lo be determined by the Maritime Safety Committee at the time of its adoption unless, by a prior date determined by Ihe Mari­time Safety Commitiee at the same time, one-fifth or five of the Con­lracting Parlies, whichever number is less, notify the Secretary-Gene­ral of their objection to the amend­raent. Determination by the Maritime Safety Committee of the dates re­ferred to in this paragraph shall be by a two-thirds majority of those present and voling, which majority shall include a two-thirds majority of the Conlracting Parties present and voting.

Prop, 1979/80:71

128

ningen. Denna raajoritet skall in­nefatta tv

å

tredjedels majoriiet av de f

ö

rdragsslulande parter som ar n

ä

rvarande och deltar i om­r

ö

stningen.

4. D

ä

 en 

ä

ndring tr

ä

der i kraft ers

ä

tter denna, f

ö

r alla f

ö

r­dragsslulande parter som ej f

ö

r­klarat atl de mots

ä

tter sig 

ä

nd­ringen, varje tidigare best

ä

mmel­se till vilken 

ä

ndringen h

ä

nf

ö

r sig. Inv

ä

ndning mot 

ä

ndringsf

ö

r­slaget av f

ö

rdragsslulande part har ej bindande verkan med avseen­de p

ä

 andra f

ö

rdragsslulande par­ter i fr

å

ga om godk

ä

nnande av containrar p

å

 vilka denna konven­tion 

ä

r till

ä

mplig.

4. On entry into force any amend­raent shall, for all Conlracting Parties which have not objected to the amendment, replace and super-sede any previous provision to which the amendment refers; an ob­jection made by a Conlracting Par­ty shall not be binding on olher Conlracting Parlies as to acceptance of   containers to which the pre­sent Convention applies.

5. Generalsekieteraren skall un­derr

ä

tta alla f

ö

rdragsslulande parter och medlemsstater i orga­nisationen om varje beg

ä

ran el­ler meddelande enligl denna ar­tikel och om den lidpunkt d

ä

ä

nd­ringen tr

ä

der i kraft.

5. The Secretary-General shall in­form all Conlracling Parlies and Members of the Organization of any request and communication under Ihis artide and the date on which any amendment enters into force.

6. Om f

ö

rslag till 

ä

ndring av bilagorna granskats men ej god­k

ä

nts av sj

ö

s

ä

kerhetskommitt

é

n f

å

r varje f

ö

rdragsslutande part beg

ä

ra att en konferens samman­kallas till vilken alla i arti­kel VII 

å

syftade stater skall inbjudas. Om minst en tredjedel av de 

ö

vriga f

ö

rdragsslutande

6. Where a proposed amendment to the Annexes has been considered bul not adopled by the Maritime Safety Cominittee, any Conlracting Party may requesi the convening of a Con­ference to which the Slates re­ferred lo in article VII shall be invited. Upon receipt of notifica­tion of concurrence by al least one-

Prop. 1979/80:71

129

parterna underr

ä

ttar generalsekre-

third of the other Conlracting Par-

teraren om sitt samtycke skall

ties such a Conference shall be con-

denne sammankalla en konferens f

ö

r

vened by the Secretary-General to

granskning av 

ä

ndringsf

ö

rslaget.

consider amendments to the Annexes.

Artikel 

XI 

Upps

ä

gning

ARTICLE

XI 

Denunciation

1. Varje f

ö

rdragsslutande part f

å

r s

ä

ga upp denna konvention ge­nora att deponera instrument h

ä

rom hos generalsekreteraren. Upps

ä

g­ningen tr

ä

der i kraft ett 

ä

r ef­ter den dag d

ä

 depositionen skedde.

1. Any Conlracting Party may de-nounce the present Convention by effecting the deposit of an instru­ment with the Secretary-General. The denunciation shall take effect one year from the date of such de­posit with the Secretary-General.

2. F

ö

rdragsslutande part som f

ö

r­klarat att den raots

ä

tter sig 

ä

nd­ring i bilagorna f

å

r s

ä

ga upp denna konvention. S

å

dan upps

ä

g­ning skall tr

ä

da i kraft den dag d

å

 s

å

dan 

ä

ndring Ir

ä

der i kraft.

2. A Conlracting Party which has comraunicated an objection to an amendment to the Annexes may de-nounce the present Convention and such denunciation shall take effect on the date of entry into force of such an amendraent.

Artikel XII Upph

ö

rande

ARTICLE XII Termination

Denna konvention upph

ö

r att g

ä

lla om antalet f

ö

rdragsslu­tande parter understiger fem under l

ä

ngre tid 

ä

n en samman­h

ä

ngande lolvm

å

nadersperiod.

The present Conveniion shall cease to be in force if the number of Con­lracting Parties is less than five for any period of twelve consecu­tive months.

Artikel XIII Avg

ö

rande av tvister

ARTICLE XIII Settlement of Disputes

1. Varje tvisl mellan tv

å

 eller   1. Any dispute between two or more

9 

Riksdagen 1979180. I saml. Nr 71

Prop. 1979/80:71

130

flera f

ö

rdragsslutande parter om tolkningen eller till

ä

mpningen av denna konvention som ej kan l

ö

sas genom f

ö

rhandling eller p

å

 annat s

ä

tt skall, p

å

 beg

ä

ran av en av dem, h

ä

nskjutas till en skilje-dorastol med f

ö

ljande sammans

ä

tt­ning: varje part i tvisten utser en skiljedomare och dessa tv

å 

skiljedomare utser en tredje skil­jedomare sora skiljedomstolens ord­f

ö

rande. Ora en av parterna ej inom tre m

å

nader fr

å

n mottagandet av beg

ä

ran om skiljedom utsett skiljedomare eller om skilje­domarna ej lyckas v

ä

lja en ord­f

ö

rande f

å

r varje part beg

ä

ra att generalsekreteraren utser en skiljedomare eller skiljedom­stolens ordf

ö

rande.

Conlracting Parties concerning the interpretation or application of the present Convention which cannot be settled by negotiation or other raeans of settlement shall, at the request of one of them, be referred to an arbitration tribunal composed as follows: each party to the dis­pute shall appoint an arbitralor and these two arbitrators shall appoint a third arbitralor, who shall be the Chairman, If, three months after receipt of a request, one of the parties has failed to appoint an arbitralor or if the arbitrators have failed to elect the Chairman, any of the parties may request the Secretary-General to appoint an arbitralor or the Chairman of the arbitration tribu­nal.

2, Beslut av skiljedomstol, som utsetts enligt best

ä

mmelsema i paragraf 1, har bindande verkan f

ö

r parterna i tvisten.

2. The decision of the arbitration tribunal established under the pro­visions of paragraph 1 shall be binding on the parties to the dispute.

3. Skiljedomstolen best

ä

mner sj

ä

lv reglerna f

ö

r f

ö

rfarandet.

3. The arbitration tribunal shall determine its own rules of pro­cedure.

4. Skiljedomstolens beslut an­g

å

ende f

ö

rfarandet s

å

v

ä

l som m

ö

tesort och varje tvist som underst

ä

llts den best

ä

ms av r

ö

stmajoriteten.

4. Decisions of the arbitration tribunal, both as to its procedure and ita place of meeting and as to any controversy laid before it, shall be taken by majority vote.

Prop, 1979/80:71

131

5. Varje tvistefr

å

ga raellan par­terna i tvisten i fr

å

ga om tolk­ningen eller genomf

ö

randel av skiljedomstolens utslag f

ä

r av endera parten h

ä

nskjutas till av­g

ö

rande av den skiljedomstol sora meddelade utslaget.

5. Any controversy which raay arise between the parties to the dispute as regards the interpretation and execution of the award may be sub­milted by any of the parties for judgment to the arbitration tribu­nal which made the award.

Ariikel XIV Reservationer

ARTICLE XIV Reservations

1. Reservation avseende konven­tionen f

ä

r g

ö

ras, utora s

å

vitt av­ser best

ä

raraelserna i artiklarna I-VI, XIII, i denna artikel och i bilagorna, om s

å

dan reservation meddelas skriftligen och, om med­delande l

ä

mnas innan ratifika­tions-, anlagande-, godk

ä

nnande-eller anslutningsinstrument de­poneras, bekr

ä

ftas i detta in­strument. Generalsekreteraren skall underr

ä

tta alla stater som avses i artikel VII om reserva­tioner.

1, Reservations to the present Con­vention shall be permitted, except­lng those relating to the provi­sions of articles I-VI, XIII, the present article and of the Annexes, on condition that such reservations are communicated in writing and, if communicated before the deposit of the instrument of ratification, acceptance, approval or accession, are confirmed in that instrument. The Secretary-General shall communi­cate such reservations to all States referred to in article VII,

2, Varje reservation som gjorts enligt paragraf 1

2. Any reservations made in accord­ance with paragraph 1:

a) 

ä

ndrar f

ö

r den f

ö

rdragsslutan­de part som gjort reservationen best

ä

mmelserna i denna konven­tion till vilka reservationen h

ä

nf

ö

r sig i enlighet med re­servationens omfattning; och

(a), modifies for the Conlracting Party which made the reservation the provisions of the present Con­vention to which the reservation rel

ä

tes to the extent of the reser­vation; and

b) 

ä

ndrar dessa best

ä

mmelser i    (b) modifies those provisions to

Prop. 1979/80:71

132

samma utstr

ä

ckning f

ö

r de andra

the same extent for the other Con-

f

ö

rdragsslutande parterna i deras

trading Parties in their relations

f

ö

rh

å

llande till den f

ö

rdrags-

wilh the Conlracting Party which

slutande part som gjort reserva-

entered the reservation,

tionen.

3. F

ö

rdragsslutande part som gjorl

3. Any Conlracting Party which has

reservation raed st

ö

d av paragraf

formulated a reservation under para-

1 far n

ä

r som helst 

å

terta reser-

graph 1 may withdraw it at any time

vationen genom underr

ä

ttelse till

by notification to the Secretary-

generalsekreteraren.

General.

Artikel 

XV 

Underr

ä

ttelse

ARTICLE 

XV 

Notification

F

ö

rutom de underr

ä

ttelser och meddelanden som f

ö

reskrivs i ar­tiklarna 

IX, X 

och XIV skall ge­neralsekreteraren underr

ä

tta alla stater, som avses i arti­kel VII, om f

ö

ljande:

In addition to the notifications and comraunications provided for in articles 

IX, X 

and XIV, the Secre­tary-General shall notify all the States referred to in article VII of the following:

a) undertecknanden, ratifika­tioner, antaganden, godk

ä

nnan­den och anslutningar enligt ar­tikel VII;

(a) signatures, ratifications, acceptances, approvals and accessions under article VII;

b) tidpunkterna f

ö

r ikraft­tr

ä

dandet av denna konvention enligt artikel VIII;

(b) the dates of entry into force of the present Convention in accordance with article VIII;

c) tidpunkten f

ö

r ikraftr

ä

dan-det av 

ä

ndringar i denna kon­vention enligt artiklarna 

IX 

och

X;

(c) the date of entry into force of amendments to the present Con­vention in accordance with articles 

IX 

and

X;

Prop. 1979/80:71

133

d) upps

ä

gningar enligt artikel 

XI; 

(d) denunciations under article

XI;

e) upph

ö

rande av denna konven-    (e) the termination of the present

tions giltighet enligt artikel    Convention under artide XII.

XII.

Artikel XVI Autentiska texter

ARTICLE XVI Authentic texts

Originalet till denna konvention, vars kinesiska, engelska, franska, ryska och spanska texter 

ä

ger lika vitsord, skall deponeras hos generalsekreteraren som skall s

ä

nda bestyrkta avskrifter till alla stater som avses i ar­tikel VII.

The original of the present Conven­tion, of which the Chinese, Eng­lish, French, Russian and Spanish texts are equally authentic, shall be deposited with the Secretary-General, who shall communicate certified true copies to all States referred to in article VII,

Till bekr

ä

ftelse h

ä

rav har de fullm

ä

ktige som d

ä

rtill veder­b

ö

rligen bemyndigats av sina regeringar undertecknat denna konvention.

IN WITNESS WHEREOF the undersigned Plenipotentiaries, being duly authorized thereto by their respec­tive Govemments, have signed the present Convention.

Vilket skedde i Gen

å

ve den andrs december 1972,

DONE at Geneva this second day of December, one thousand nine hundred and seventy-two.

Prop. 1979/80:71

Silaga 1

ANNEX   1

134

Regler ora provning,  inspektion, godk

ä

nnande och underh

å

ll av containrar

REGULATIONS FOR THE TESTING,   IN­SPECIION:  APPROVAL AND MAINTENANCE OF CONTAINERS

KAPITEL  I

Gemensamma regler f

ö

r alla god­k

ä

nnande f

ö

r faranden

CHAPTER I

REGULATIONS COtWON TO ALL SYSTEMS

OF APPROVAL

Regel 1 S

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylt

Regulation 1

Safety Approval Plate

1. En s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylt i enlighet med den beskrivning som 

å

terfinns i bihanget till denga bilaga skall varaktigt an­bringas p

å

 varje godk

ä

nd con­tainer p

å

 en l

ä

tt synlig plats intill annan av rayndighet ut­f

ä

rdad godk

ä

nnandeskylt och d

ä

r den ej l

ä

ll kan skadas.

1. A Safety Approval Plate con­forming to the specifications set out in the Appendix to this Annex shall be permanently affixed to every approved container at a readily visible place, adjacent to any other approval plate issued for official purposes, where it would not be easily damaged.

2. a) Skylten skall inneh

å

lla f

ö

ljande uppgifter p

å

å

tminstone engelska eller franska spr

å

kel: "CSC s

ä

kerhelsgodk

ä

nnande".

2. (a) The Plate shall contain the following information in al least the English or French language: "CSC SAFETY APPROVAL".

Land d

ä

r godk

ä

nnande Ijimnats och Qodk

ä

nnandebcteckning.

Country of approval and approval reference.

Tidpunkt (m

å

nad och 

å

r) d

å

 con­tainern tillverkats.

Date (month and year) of manufac­ture.

Tillverkarens igenk

ä

nnings-nummer p

ä

 containern eller, i

iianufadurer *s identificalion num­ber of the container or, in the

Prop, 1979/80:71

135

fr

å

ga om befintliga containrar f

ö

r vilka detta nuraraer 

ä

r ok

ä

nt, det nuramer sora myndigheten till­delat containern.

case of existing containers for which that number is unknown, the number allotted by the Administra­tion.

H

ö

gsta bruttovikt (kilo och pund).

Maximum operating gross weight (kilogrammes and Ibs).

Till

ä

ten staplingsvikt f

ö

r 1,8 g  Allowable stacking weight for 1,8 g

(kilo och pund).

(kilograrnmes and Ibs),

Belaslning f

ö

r provning av tv

ä

r­styvhet (kilo och pund).

Transverse racking test load value (kilograrnmes and Ibs),

b) P

å

 skylten skall utryrarae l

ä

ra­nas fritt f

ö

r anteckning om gavel-och/eller sidov

ä

ggsh

å

llfasthets-v

ä

rden (faktorer) enligt para­graf 3 i denna regel och Bilaga 

II, 

prov 6 och 7, Utrymme skall ocks

å

 l

ä

mnas fritt f

ö

r anteck­ning i f

ö

rekommande fall om tid­punkter f

ö

r f

ö

rsta och 

å

ter­kommande 

ö

versyn av containern.

(b) A blank space should be reserved on the Plate for insertion of end-wall and/or side-wall strength va­lues (factors) in accordance with paragraph 3 of this regulation and Annex 

II, 

tests 6 and 7, A blank space should also be reserved on the Plate for the frist and sub­sequent maintenance examination dates (month and year) when used.

3, Ora rayndigheten finner att ny container svarar raot denna kon­ventions s

ä

kerhetskrav, och om gavel och/eller sidov

ä

ggsh

å

ll-fasthetsv

ä

rdena (faktorn) f

ö

r s

å­

dan container 

ä

r avsedda att va­ra st

ö

rre eller mindre 

ä

n dera som f

ö

reskrivs i Bilaga 

II, 

skall dessa v

ä

rden anges p

å

 s

ä

kerhets­godk

ä

nnandeskylten.

3. V/here the Administration con­siders that a new container satis­fles the requirements of the pre­sent Convention in respect of safe­ty and if, for such container, the endwall and/or side-wall strength values (factor) are designed to be greater or less than those stipu-lated in Annex 

II, 

such values shall be indicated on the Safety Approval 

Plate.

Prop. 1979/80:71

136

4. F

ö

refintligheten av s

ä

kerhets­godk

ä

nnandeskylt inneb

ä

r ej att skyldigheten att anbringa s

å

dana etiketter eller andra uppgifter, som kan vara f

ö

reskrivna i andra best

ä

mmelser, f

å

r 

å

sidos

ä

ttas.

Regel 2 Underh

ä

ll

4. The presence of the Safety Appro­val Plate does not remove the ne-cessity of displaying such labels or other information as may be re­quired by other regulations which raay be in force,

Regulation 2 Maintenance

1.

Containers

ä

gare 

ä

r ansvarig f

ö

r att den h

ä

lls i s

ä

kert skick,

2.

Ä

garen av en godk

ä

nd container skall utf

ö

ra eller l

å

ta utf

ö

ra 

ö

versyn av containern enligt det f

ö

rfarande sora antingen f

ö

reskri­vits eller godk

ä

nts av veder­b

ö

rande f

ö

rdragsslutande part med l

ä

mpliga, efter driftf

ö

rh

å

llan­dena avpassade mellanrum. Den tidpunkt (m

å

nad och 

ä

r) f

ö

re vil­ken en ny container skall under­kastas sin f

ö

rsta 

ö

versyn skall anges p

å

 s

ä

kerhetsgodk

ä

nnande­skylten.

3.

Den tidpunkt (m

å

nad och 

å

r) f

ö

re vilken containern skall un­derkastas

å

terkommande 

ö

versyn skall tydligt anges p

å

 containern p

ä

 s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten eller s

å

 n

ä

ra denna som m

ö

jligt och p

å

 ett s

ä

tt som kan godtas

av den f

ö

rdragsslutande part, vilken f

ö

reskrivit eller god­k

ä

nt det s

ä

rskilda underh

å

lls-f

ö

rfarandet i fr

å

ga.

1,  The owner of the container shall

be responsible for maintaning it

in safe condition.

2.  The owner of an approved con­

tainer shall examine the container

or have it examined in accordance

with the procedure either pre­

scribed or approved by the Conlract­

ing Party concerned, at intervals

appropriate to operating condittons.

The date (month and year) before

which a new container shall undergo

its first examination shall be

marked on the Safety Approval Plate.

3, The date (month and year) before which the container shall be re-examined shall be clearly marked on the container on or as close as practicable to the Safety Appro­val Plate and in a manner acceptable to that Contracting Party which prescribed or approved the parti­cular maintenance procedure in­volved.

Prop. 1979/80:71

137

4, Tiden mellan den dag d

å

 con­tainern tillverkades och d

å

 den skll underkastas sin f

ö

rsta 

ö

versyn f

å

r ej 

ö

verskrida fem 

å

r. F

ö

ljande 

ö

versyn av nya contain­rar och 

å

terkommande 

ö

versyn av befintliga containrar skall ske med h

ö

gst 24 m

å

naders mellanrum. Vid all 

ö

versyn skall avg

ö

ras om containern har brister som skulle kunna utg

ö

ra fara f

ö

r m

ä

nniskor.

4, The inlerval from the date of manufacture to the date of the first examination shall not exceed five years, Subsequent examination of new containers and re-examina-tion of existing containers shall be at intervals of not more than 24 months. All examinations shall determine whether the container has any defects which could place any person in danger.

5. I denna regel f

ö

rst

å

s med "vederb

ö

rande f

ö

rdragsslutande part" den kontraktsslutande part p

å

 vars territorium 

ä

garen har hemvist eller huvudkontor.

5. For the purpose of this Regula­tion "the Contracting Party con­cemed" is the Contracting Party of the territory in which the owner is domiciled or has his head office.

KAPITEL 2

CHAPTER

II

Regler om typgodk

ä

nnande av nya containrar

REGULATIONS FOR APPROVAL OF NEW CONTAINERS BV DESIGN TYPE

Regel 3

Godk

ä

nnande av nya containrar

Requlation 3

Approval of New Containers

F

ö

r godk

ä

nnande f

ö

r s

ä

kerhets-

ä

ndam

å

l enligt denna konvention skall alla nya containrar mot­svara de krav som anges i Bi­laga 

II.

To qualify for approval for safe­ty purposes under the preaent Con­vention all new containers shall comply with the requirementa set out in Annex 

II.

Prop, 1979/80:71

138

Regel 4 Typgodk

ä

nnande

Regulation 4

Design Type Approval

D

ä

 ans

ö

kan gjorts om godk

ä

nnande av containrar skall rayndigheten granska ritningar och raedverka vid provning av en containerpro-lotyp f

ö

r alt f

ö

rvissa sig om att containrarna molsvarar de i Bilaga 

II 

angivna kraven. Om kra­ven uppfylls skall rayndigheten skriftligen underr

ä

tta s

ö

kanden d

ä

rom. Denna underr

ä

ttelse ger tillverkaren r

ä

tt att anbringa s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten p

ä 

varje container i typserien.

In the case of containers for which an application for approval has been submitted, the Administration will examine designs and wilness testing of a prototype container to ensure that the containers will conform with the requirements set out in Annex 

II. 

When satisfied, the Adrainistration shall notify the applicant in writing that the con­tainer raeets the requirements of the present Convention and this notification shall entitle tbe manu­facturer to affix the Safety Appro­val Plate to every container of the design type series.

Regel 5

Best

ä

ramelser ora typgodk

ä

nnande

Regulation 5

Provisions for Approval by Design

Type

1. Om containrar skall tillver­kas i typserie skall ans

ö

kan till myndighet om typgodk

ä

nnan­de 

å

tf

ö

ljas av ritningar, en konstruktionsspecifikation av den containertyp som skall god­k

ä

nnas och andra uppgifter som myndigheten kan beg

ä

ra.

1, Where the containers are to be manufactured by design type series, application made to an Administra­tion for approval by design type shall be accompanied by drawings, a design specificalion of the type of container to be approved and such other data as may be required by the Administration.

2, S

ö

kanden skall ange de igen­k

ä

nningstecken som tillverkaren koramer alt tilldela den con-

2, The applicant shall state the identificalion symbols which will be assigned by the manufacturer to

Prop, 1979/80:71

139

tainertyp sora ans

ö

kningen om god- the type of container to which the

k

ä

nnande avser.

application for approval rel

ä

tes.

3. Ans

ö

kningen skall ocks

ä

å

t­f

ö

ljas av en f

ö

rs

ä

kran av till­verkaren alt han skall

3. The application shall also be accompanied by an assurance from the raanufacturer that he will

a) st

ä

lla till myndighelens f

ö

r-

(a) produce to the Administration

fogande containrar av konslruk-

such containers of the design type

tionstypen i fr

å

ga i den utstr

ä

ck-

concerned as the Administration

ning rayndigheten 

ö

nskar granska

raay wish to examine;

dem,

b)

meddela rayndigheten varje kon-

(b) advise the Administration of struktions- eller specifikations-

any change in the design or speci-

ä

ndring och avvakta myndighetens

fication and awail its approval godk

ä

nnande innan han anbringar

before affixing the Safety Appro-s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten p

å

val Plate to the container; containern,

c)

anbringa s

ä

kerhetsgodk

ä

nnande-

(c) affix the Safety Approval Plate skylten p

å

 varje container i typ-

to each container in the design serien och ej p

å

 andra contain-

type series and to no others;

rar samt

d) f

ö

ra register 

ö

ver containrar tillverkade i enlighel med den godk

ä

nda konstruktionstypen. Detta register skall 

å

tminstone inneh

å

lla tillverkarens igen­k

ä

nningsnummer p

å

 containrarna, tidpunkterna f

ö

r leverans av dessa samt namnen p

ä

 och adresser­na till de personer till vilka containrarna levereras.

(d) keep a record of containers manufactured to the approved de­sign type, This record shall at least contain the raanufacturer's identificalion numbers, dates of delivery and naraes and addresses of custoraers to whom the containers are delivered.

Prop. 1979/80:71

140

i. Godk

ä

nnande f

å

r av myndigheten raeddelas f

ö

r containrar som till­verkats med avvikelse fr

å

n en godk

ä

nd konstruktionstyp om myn­digheten finner alt avvikelsen ej erfordrar andra prov 

ä

n dera typ­godk

ä

nnandet avser.

4, Approval raay be granted by the Administration to containers manu­factured as modifications of an approved design type if the Ad­rainistration is satisfied that the raodification do not affect the validity of tests conducted in the course of design type approval.

5. Myndigheten skall ej raedge tillverkaren r

ä

tl alt anbringa s

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskyltar p

ä 

grundval av typgodk

ä

nnande ora det ej 

ä

r 

å

dagalagt att till­verkaren har ett syslem f

ö

r pro­duktkontroll varigenom contain­rarnas 

ö

verensst

ä

mmelse med den godk

ä

nda prototypen s

ä

kerst

ä

lls.

5. The Administration shall not confer on a raanufacturer authority to affix Safety Approval Plates on the basis of design type approval unless satisfied that the raanu­facturer has instituted internal production-control features to en­sure that the containers produced will conform to the approved proto­type.

Regel 6

Granskning under tillverk­ningen

Regulation 6

Examination during Production

F

ö

r att s

ä

kerst

ä

lla att contain­rar i samma typserie tillverkas i enlighet med den godk

ä

nda konstruktionen skall myndighe­ten n

ä

r som helst under till­verkningen av typserien i fr

å

ga granska eller prova s

å

 m

å

nga exemplar som den finner erforder­ligt.

In order to ensure that containers of the same design type series are manufactured to the approved de­sign, the Administration shall exa­mine or test as many units as it considers necessary, at any stage during production of the design type series concemed.

Prop, 1979/80:71

141

Regel 7

Underr

ä

ttelse till myndigheten

Regulation 7

Notification of Administration

Tillverkaren skall underr

ä

tta myndigheten innan han inleder tillverkning av varje ny serie containrar sora tillverkas i en­lighet raed ett typgodk

ä

nnande.

The raanufacturer shall notify the Administration prior to commence-ment of production of each new series of containers to be manu­factured in accordance with an approved design type.

KAPITEL 3

CHAPTER III

Regler om godk

ä

nnande av nya containrar var f

ö

r sig

REGULATIONS FOR APPROVAL OF NEW CONTAINERS BY INDIVIDUAL APPROVAL

Regel 8

Godk

ä

nnande av containrar var

f

ö

r sig

Regulation 8

Approval of Individual Containers

Godk

ä

nnande av containrar var f

ö

r sig f

å

r l

ä

ranas ora myndighe­ten efter granskning och med­verkan vid prov finner att con­tainern motsvarar denna konven­tions krav. Myndigheten skall d

å

 skriftligen underr

ä

tta s

ö

kan­den om godk

ä

nnandet. Denna un­derr

ä

ttelse ger s

ö

kanden r

ä

tt att anbringa s

ä

kerhetsgod­k

ä

nnandeskylten p

å

 containern.

Approval of individual containers may be granted where the Admini­stration, after examination and witnessing of tests, is satisfied that the container meets the re­quirements of the present Conven­tion; the Administration, when so satisfied, shall notify the appli­cant in writing of approval and this notification shall entitle him to affix the Safety Approval Plate to such container.

Prop, 1979/80:71

142

KAPITEL 4

CHAPTER

IV

Regler om godk

ä

nnande av befint­liga containrar

REGULATIONS FOR APPROVAL OF EXIST­ING CONTAINERS

Regel 9

Godk

ä

nnande av befintliga con­tainrar

Regulation 9

Approval of Existing Containers

1, Om 

ä

gare av befintlig con­tainer inom fem 

å

r efter det att denna konvention tr

ä

tt i kraft l

ä

mnar uppgifter enligt a) - f) nedan lill en rayndighet, skall myndigheten, efter unders

ö

kning, skriftligen underr

ä

tta 

ä

garen om godk

ä

nnande beviljas, I s

å

 fall f

å

r 

ä

garen anbringa s

ä

kerhetsgod­k

ä

nnandeskylten p

ä

 containern se­dan den underkastats

ö

versyn en­ligl regel 2,

1, If, within 5 years from the date of entry into force of the present Convention, the owner of an existing container presents the following in­formation to an Administration:

a) lid och plats f

ö

r tillverk­ningen.

(a) date and place of raanufacture;

b) tillverkarens igenk

ä

nnings­nummer om detta 

ä

r k

ä

nt.

(b) raanufacturer's identificalion nuraber of the container if available;

c) h

ö

gsta bruttovikt.

(c) maxiraura operating gross weight capability;

d) (i) bevisning att en con­tainer av typen i fr

å

ga har an­v

ä

nls p

å

 ett s

ä

kert s

ä

tt vid sj

ö

- och/eller landlransporter under minst tv

å

å

r, eller

(d) (i) evidence that a container of this type has been safely opera­ted in marilirae and/or inland trans­port for a period of at least two years, or

Prop. 1979/80:71

143

(ii) f

ö

r myndigheten godtag­bar bevisning atl containern till­verkats i enlighet med en kon­struktionstyp som provats och be­funnits motsvara de tekniska be­st

ä

mmelser som 

å

terfinns i Bila­ga 

II, 

utom de lekniska best

ä

mmel­ser som avser h

ä

llfasthetsprov f

ö

r gavlar eller sidov

ä

ggar, eller

(ii) evidence to the satisfac­tion of the Administration that the container was manufactured to a design lype which had been tested and found to comply with the techni­cal conditions set out in Annex 

II, 

with the exception of those technical conditions relating to the endwall and side-wall strength tests, or

(iii) bevisning att containern tillverkats i enlighet med en standard som enligt myndighetens uppfattning 

ä

r likv

ä

rdig med de lekniska best

ä

mmelserna i Bila­ga 

II 

utom s

å

vill dessa avser h

å

lL faslhetsprov f

ö

r gavlar eller sidov

ä

ggar.

(iii) evidence that the container was constructed to standards which, in the opinion of the Administra­tion, were equivalent to the tech­nical conditions set out in Annex 

-II, 

with the exceplion of those technical conditions relating to the end-wall and side-wall strength tests;

e) till

ä

ten staplingsvikt f

ö

r 1,8 g (kilo och pund) samt

(e) allowable stacking weight for 1,8 g (kilogrammes and Ibs); and

f) s

ä

dana andra uppgifter som erfordras p

å

 s

ä

kerhetsgod­k

ä

nnandeskylten.

(f) such other data as required for the Safety Approval Plate, then the Administration, after investi­gation, shall notify the owner in writing whether approval is granted; and if so, this notification shall entitle the owner to affix the Safe­ty Approval Plate after an examina­tion of the container concerned has been carried out in accordance with Regulation 2,

Prop. 1979/80:71

144

2, Befintliga containrar, som ej kan godk

ä

nnas enligt paragraf 1 i denna regel, f

å

r godk

ä

nnas en­ligl best

ä

mmelserna i Kapitel 

II 

eller III i denna bilaga. F

ö

r s

å

dana containrar g

ä

ller ej be­st

ä

mmelserna i bilaga 

II 

om h

ä

ll­fasthetsprov avseende gavlar el­ler sidov

ä

ggar. Myndighelen f

ä

r, om den finner att containrarna i fr

å

ga anv

ä

nts f

ö

r sitt 

ä

ndam

å

l, medge undantag fr

ä

n skyldigheten att st

ä

lla ritningar till f

ö

r­fogande eller att l

å

ta containern underg

å

 andra prov 

ä

n de avser lyflf

ö

rm

ä

ga och golvh

ä

llfasthet.

2. Existing containers which do not qualify for approval under para­graph 1 of this Regulation may be presented for approval under the provisions of Chapter 

II 

or Chapter III of this Annex. For such con­tainers the requirements of Annex 

II 

relating lo end-wall and/or side-wall strength tests shall not apply. The Administration may, if it is satisfied that the containers in question have been in service, waive such of the requirements in respect of presentation of drawings and testing, other than the lifting and floor-strenglh tests, as it may deem appropriate.

Prop. 1979/80:71

145

BIHANG

S

ä

kerhetsgodk

ä

nnandeskylten skall utformas i enlighet med nedanst

å

ende bild. Den skall vara utf

ö

rd i varaktigt, korro-sionsbest

ä

ndigl och brands

ä

kerl material och f

å

r inte vara mindre 

ä

n 200 x 100 mm. Orden CSC SAFETY APPROVAL (AGR

É

MENT CSC AUX FINS DE LA S

É

CURIT

É

) skall ha en minsta h

ö

jd av 8 mm. 

ö

vriga bokst

ä

ver och siffror skall ha en minsta h

ö

jd av 5 mm. Bokst

ä

ver och siffror skall stansas, pr

ä

glas eller p

å 

annat varaktigt och l

ä

sbart s

ä

tt anbringas p

å

skyltens yta.

CSC SAFETY APPROVAL

IGB ' U749/2/7/IS)

DATE MANUFACTURED........................... 

IDENTIFICATION Ne.............................. 

MAXIMUM GROSS WEICHT....... kg......... 

ALtOWABLE STACKING WEIGHT

FOR 1.81.......... k(.............. Ih

RACKING TEST LOAD VALUE........... kf -..

E

E

8

-200f

-

»

1)

Land d

ä

r containern godk

ä

nts och som i exemplet p

å

 f

ö

rsta raden,

2)

Till verkningstid (m

å

nad och 

å

r),

3)

Tillverkarens igenk

ä

nningsnumraer fr

å

ga om befinlliga containrar f 

ä

r k

ä

nt, det av myndigheten till

4)

H

ö

gsta bruttovikt (kg och Ib),

5)

Till

å

ten staplingsvikt (kg och 1

6)

Belastning (kg och Ib) f

ö

r provn

7)

Gavlarnas h

å

llfasthet. Anges p

ä 

larna 

ä

r konstruerade att motst

å 

st

ö

rre eller mindre 

ä

n 0,4 g

ä

nge last, dvs, 0,4 P,

8)

Sidov

ä

ggarnas h

å

llfasthet. Anges sidov

ä

ggarna 

ä

r konstruerade att sora 

ä

r st

ö

rre eller mindre 

ä

n O, na nyttolast, dvs. 0,6 P.

9)

Tidpunkt f

ö

r f

ö

rsta 

ö

versyn (m

å

n tainrar och tidpunkter f

ö

r 

å

terk och 

å

r) om skylten anv

ä

nds f

ö

r d

godk

ä

nnandenumraer s

å-

pa containern eller, i 

ö

r vilka delta nuramer ej delade numret.

b) f

ö

r 1,8 g.

ing av tv

ä

rstyvhet.

skylten endasi ora gav-

en belastning sora 

ä

r r h

ö

gsta till

å

tna nytlo-

p

å

 skylten endast om

motst

å

 en belastning

6 g

å

nger h

ö

gsla till

å

t-

ad och 

ä

r) f

ö

r nya con-omraande 

ö

versyn (ra

å

nad etta 

ä

ndam

å

l.

10   Riksdagen 1979180. I saml. Nr 71

Prop. 1979/80:71

146

APPENDIX

The Safely Approval Plate, conforming to the model repro­duced below, shall lake the form of a permanent, non-corro-sive, fireproof, rectangular plate measuring nol less than 200 by 100 ram. The words "CSC Safety Approval" of a minimum letter height of 8 mm and all olher words and numbers of a minimum height of 5 mm shall be stamped into, embossed on or indicated on the surface in any other permanent and legible way.

CSC SAFETY APPROVAL

- IGB - L/749/2/7/7S1

DATE MANUFACTURED................................ 

IDENTIFICATION No................................... 

MAXIMUM GROSS WEIGHT...... k

«

-........ Ib

ALLOWABLE STACKING WEIGHT

F0R1.St............ kl-............. >

RACKING TEST LOAD VALUE.......... k

«

-...... 

A\

- 5 200 mm -

Country of Approval and Approval Reference as given in the exaraple on line 1. (The country of Approval should be indicated by means of the distinguishing sign used lo indicated country' of regislration of motor vehides in international road Iraffic).

Date (month and year) of manufacture.

urer's identificalion nuraber of the container he case of ex-isting containers for which that s unknown, the nuraber allotted by the Adraini-

Manufact or, in t nuraber i stralion

Maximum Operating Gross Weight (kilograrnmes and Ibs,). e Stacking Weight for 1.8 g (kilogrammes and

Al Ib

Tr Ib

En wa gr i,

Si si gr i,

Fi ne da

lowablE s.).

ansverse Racking Test Load Value (kilogrammes and s,).

d[REDACTED_EFTERNAMN] Strength to be indicated on plate only if end Ils are designed to withstand a load of less or eater than 0*4 times the maxiraura perraissible payload e. 0.4 P.

de[REDACTED_EFTERNAMN] Strength to be indicated on plate only if the de walls are designed to withstand a load of less or eater than 0.6 times the maximum permissible payload, e, 0.6 P,

rsl maintenance examination date (month .and year) for w containers and subsequent maintenance examination tes (month and year) if Plate used for this purpose.

Prop. 1979/80:71

147

N

ä

r del g

ä

ller den svenska 

ö

vers

ä

ttningen av konventionens bilaga 

II 

h

ä

nvisas lill bilaga 1 lill f

ö

rordningen om s

ä

k­ra containrar.

Prop. 1979/80:71

148

ANNEX 

II 

STRUCTURAL SAFETY REQUIREMENTS AND TESTS

Introduction

In setting the requirements of this Annex, it is implicit thal in all phases of the operation of containers the forces as a    result of motion, location, stacking and weight of the loaded container and external forces will not exceed the design strength of the container. In particular, the following assumptions have been made:

(a)

the container will so be restrained that it is not subjected to forces in excess of those for which it has been designed;

(b)

the container will have its cargo stowed in accord­ance with the recommended praclices of the trade so that the cargo does not impose upon the container forces in ex­cess of those for which it has been designed.

Construction

1,

A container made from any suitable material which satisfactorily performs the following tests without sus-taining any permanent deformation or abnormality which v-(ould render it incapable of being used for its designed purpose shall be considered safe,

2,

The dimensions, posilioning and associated tolerances of    corner fittings shall be checked having regard to

the lifting and securing systems in which they will function.

3,        When containers are provided with special fittings

for use only when such containers are empty, this reslric­

tion shall be marked on the container.

Test loads and test procedures

Where appropriate to the design of the container, the following tesl loads and test procedures shall be applied to all kinds of containers under test:

TEST LOADINGS AND APPLIED     TEST PROCEDURES FORCES

1. LIFTING

The container, having the prescribed INTERNAL. LOADING, shall be lifted in such a way that no significani acceleration

Prop, 1979/80:71

149

TEST LOADINGS AND APPLIED     TEST PROCEDURES FORCES

forces are applied. After lifting, the container shall be suspended or supported for five minutes and then lowered to the ground.

(A) LIFTING FROll CORNER FITTINGS

Internal loading:

(i) Lifting from top corner

fittings:

A uniformly distributed       Containers greater than

load such Ihat the com-        3,000 mm (10 ft.) (nominal)

bined weight of contain-       in length shall have lifting

er and test load is

forces applied vertically

equal to 2R.

at all four top corner

fitlings.

Containers of 3,000 mm (10 ft.) (nominal) in length or less shall have lifting forces applied at all four top corner fittings, in such a way that the angle between each lifting device and the vertical shall be 30

Externally applied for-   (ii) Lifting from bottom corner

ces:

fittings:

Such as to lift the combi-    Containers shall have lifting

ned weight of 2R in the        forces applied in such a man-

manner prescribed (under      ner that the lifting devices

the heading TEST PROCE-       bear on the bottora corner

DURES).

fittings only. The lifting

forces shall be applied at angles to the horizontal of:

30 for containers of length 12,000 rara (40 fl.) (nominal) or greater;

37  for containers of length 9,000 mm (30 ft.) (nominal) and up to but not including 12,000 ram (40 ft.) (nominal),

45  for containers of length 6,000 mm (20 ft.) (nominal) and up to but not including 9,000 mm (30 ft.) (nominal).

Prop. 1979/80:71

150

TEST LOADINGS AND APPLIED     TEST PROCEDURES FORCES

60  for containers of less than 6,000 mm (20 ft,) (no­minal ),

(B) LIFTING BY ANY OTHER ADDITIONAL IIETHODS

Internal loading:

(i) Lifting from fork lift

pockets:

A uniformly distributed        The container shall be placed

load such that the corabi-      on bars which are in the same

ned weight of container        horizontal plane, one bar

and test load is equal

centred within each fork lift

to 1.25 R.

pocket which is used for

lifting the loaded container, The bars shall be of the same width as the forks in­tended to be used in the handling, and shall project into the fork pocket 75 per cent of the length of the fork pocket,

Externally applied for­ces :

Such as to lift the combi­ned weight of 1.25 R in the manner prescribed (un­der the heading TEST PRO­CEDURES),

Internal loading:        (ii) Lifting from grappler arm

positions:

A uniformly distributed       The container shall be

load such that the combi-     placed on pads in the same

ned weight of containers       horizontal plane, one under

and test load is equal

each grappler arm position,

to 1,25 R.

These pads shall be of the

same sizes as the lifting area of the grappler arms in­tended to be used,

Externally applied for­ces:

Such as to lift the com­bined weight of 1,25 R in the manner prescribed (under the heading TEST PROCEDURES).

Prop. 1979/80:71

151

TEST LOADINGS AND APPLIED     TEST PROCEDURES FORCES

(iii) Other Methods

Where containers are desig­ned to be lifted in the loaded condition by any method not mentioned in (A) or (B) (i) and (ii) they shall also be tested with the INTERNAL LOADING AND EXTERNALLY APPLIED FORCES representative of the acce­leration conditions appro­priate to that method.

2. STACKING

1,

For conditions of international transport where the maximum vertical acceleration forces vary significanlly from 1,8 g and when the container is reliebly and effective­ly limited to such conditions of transport, the stacking load may be varied by the appropriate ratio of acceleration forces.

2,

On successful completion of this test the container may be rated for the allowable superimposed static stacking weight which should be indicated on the Safety Approval Plate against the heading "Allowable stacking weight for 1,8 g (kilogrammes and Ibs)",

Internal loading:

A uniformly distributed       The container, having the

load such that the combi-     prescribed INTERNAL LOADING,

ned weight of container       shall be placed on four le-

and test Ipad is equal        vel pads which are in tum

to 1,8 R.

supported on a rigid hori-

zontal surface, one under each bottom corner fitting or equivalent corner struc­ture. The pads shall be cent­ralized  under the fittings and shall be of approximate-ly the same plan dimensions as the fittings.

Prop. 1979/80:71

152

TEST LOADINGS AND APPLIED     TEST PROCEDURES FORCES

Externally applied for­ces :

Such as to subject each       Each EXTERNALLY APPLIED FORCE

of the four top corner        shall    be applied to each

fittings to a vertical        of the corner fittings through

downward force equal to       a corresponding test corner

1/4 

X

1.8 

X 

the allowabel     fitting or through a pad of

superimposed static stacking  the same plan dimensions. The

weight.

test corner filting or pad

shall be offset with respect to the top corner fitting of the container by 25 rara (1 in.) laterally and 38 mra (1 

H   

in.) longitudinally.

3. CONCENTRATED LOADS    (a) ON ROOF

Internal loading:

None.

Externally applied forces:

A concentrated load of 300    The EXTERNALLY APPLIED FORCES kg (660 Ib) uniforraly distri- shall be applied vertically buted 

ö

ver an area of 600 x   downwards to the outer sur-300 mm (24 in. x 12 in.).     face of the weakest area of

the roof of the container.

3. CONCENTRATED LOADS     (b) ON FLOOR

Internal loading:

Two concentrated loads

The test should be made with

each of 2,730 kg (6,000

the container resting on four

Ib.) and each applied to

level supports under its four

the container floor through

bottom corners in such a

a contact area of 142 cm

manner thal the base structure

(22 sq.in.).

of the container is free to

def led.

A testing device loaded to a weight of 5,460 kilogrammes (12,000 Ibs.) thal is 2,730 kg (6,000 Ibs.) on each of two surfaces having, when loaded,

Prop. 1979/80:71

153

TEST LOADINGS AND APPLIED     TEST PROCEDURES FORCES

a total contact area of 284 cm2 (44 sq.in.) that is 142 cm2 (22 sq.in.) on each surface, the surface width being 180 mm (7 in.) spaced 760 mm (30 in.) apart, centre lo cenlre, should be raanoeuv-red 

ö

ver the entire floor a-rea of the container.

Externally applid forces: None.

TRANSVERSE RACKING

Internal loading:

None.

The container in tare condi-

tion shall be placed on four level supports one under each bottora corner and shall be restrained against lateral and vertical rabvement by means of anchor devices so arranged that the lateral reslraint is provided only at the bottom corners diagonally opposite to those at which the forces are applied.

Externally applid forces:

Such as to r

ä

ck the end       The EXTERNALLY APPLIED FORCES structures of the container   shall be applied either sepa-sideways. The forces shall    rately or simultaneously to be equal lo those for which   each of the top corner fitlings the container was designed.   on one side of the container

in lines parallel both lo the base and to the planes of the ends of the container. The forces shall be applied first towards and then away from the top corner fittings. In the case of containers in which each end is syraraelrical about

Prop. 1979/80:71

154

TEST LOADING AND APPLIED FORCES

TEST PROCEDURES

ils own vertical centreline, one side only need be tested, but both sides of containers with asymraetric ends shall be tested.

5. LONGITUDINAL RESTRAINT (STATIC TEST)

When designing and constructing containers,

il raust be

borne in raind that containers, when carried

by inland raodes

of transport raay sustain accelerations of 2

g applied hori-

zontally in a longitudinal direction.

Internal loading:

A uniforraly distributed load, such that the com­bined weight of a con­tainer and test load is equal to the maxiraura operating gross weight or rating, R.

The container having the prescribed INTERNAL LOADING shall be restrained longitu­dinally by securing the two bottom corner fittings or equivalent corner structures at one end to suitable anchor points.

Externally applied forces:

Such as to subject each side of the container to longitudinal compressive and tensile forces of msg-nitude R, that is, a com­bined force of 2R on the base of the container as a whole.

The EXTERNALLY APPLIED FORCES shall be applied first towards and then away from the anchor points. Each side of the con­tainer shall be tested.

6. ENO-WALLS

The end-walls should be capable of withstanding a load of not less than 0.4 times the maximum permissible payload. If, however, the end-walls are designed to withstand a load of less or greater than 0.4 times the maximum permissible payload such a strength factor shall be indicated on the Safety Approval Plate in accordance with Annex I, Regula­tion 1.

Internal loading:

Such as to subject the in-   The prescribed INTERNAL

Prop, 1979/80:71

155

TEST LOADINGS AND APPLIED     TEST PROCEDURES FORCES

side of an end-wall lo a      LOADING shall be applied

uniformly distributed load    as foliovis: Both ends of a

of 0.4P or such olher load    container shall be tesled ex-

for which the container may   cept where the ends are iden-

be designed.

tical only one end need be

tested. The end-walls of con­tainers which do nol have open sides or side doors may be tested separately or simul­taneously .

The end-walls of containers vihich do have open sides or side doors should be tesled separately. When the ends are tested separately the reac-tions to the forces applied to the end-wall shall be con­fined to the base structure of the container.

Externally applied forces:

None.

7. SIDE-WALLS

The side-walls should be capable of withstanding a load of not less than 0.6 times the maximum permissible payload. If, however, the side-walls are designed to withstand a load of less or greater than 0.6 times the maximum permissible payload, such a strength factor shall be indicated on the Safety Approval Plate in accordance with Annex I, Regula­tion 1 .

Internal loading:

Such as to subject the in-    The prescribed INTERNAL

side of a side-wall to a      LOADING shall be applied as

uniformly distributed load    follows: Both sides of a con-

of 0,6P or such other load    tainer shall be tested ex-

for which the container      cept where the sides are

raay be designed,

identical only one side need

be tested. Side-walls shall be tested separately and the reactions to the internal loading shall be confined to the corner fittings or equiva-

Prop. 1979/80:71

156

TEST LOADINGS AND APPLIED     TEST PROCEDURES FORCES

lent corner structures. Open topped containers shall be tested in the condition in which they are designed lo be operated, for exaraple, with reraovable top merabers in po­sition.

Externally applied forces:

None.

Prop. 1979/80:71

157

Bilaga 2

SammanstäUning av remissyttrandena

1   Allmänt

Utredningens förslag har fått ett övervägande positivt mottagande un­der remissbehandlingen. Ingen remissinstans motsätter sig en svensk an­slutning till konventionen. Flera instanser framhåller uttryckligen vikten av en snar anslutning. Produktkontrollnämnden har dock ansett att ett eventuellt beslut i anledning av utredningsförslagen bör anstå i avvaktan på resultatet av det arbete som bedrivs av utredningen (K 1979:01) om transport av farligt gods.

Remissinstanserna har också överlag tillstyrkt att den lagstiftning som utredningen har föreslagit genomförs. Ett fåtal remissinstanser har lagt vissa synpunkter på utformningen av lagstiftningen. Dessa synpunkter är emellertid huvudsakligen av redaktionell natur och synes ha framförts me­ra i förtydligande syfte än som kritik.

2   Godkännande av containrar

När det gäller godkännande av containrar är det främst frågan om vilket organ, som skall svara för provning och godkännande, som har tilldragit sig remissinstansernas intresse. Det övervägande antalet instanser har bi­trätt utredningens forslag att provningen for godkännande bör utföras vid riksprovplats. Statens provningsanstalt anför bl.a. att en sådan ordning ligger helt i linje med riksdagens principbeslut om officiell provning.

Sveriges redareförening påpekar att containrar beställs enligt normer som överstiger de som ställs upp i konventionen och att dessa normer även omfattar annat än rena säkerhetskrav. Riksprovplatsen måste således va­ra beredd att utföra en fullständig produktkontroll för ägaren eller till­verkaren, något som nu ombesörjs av de intemationella klassificerings­sällskapen. Det är dessutom nödvändigt att denna service tillhandahålls till samma pris som av klassificeringsanstalterna, då svenska tillverkare annars tvingas söka godkännande i annan konventionsstat.

Sveriges stuvareförbund pekar på att lagen (1974: 896) om riksprovplat­ser m. m. kommit till för att ge ett organ ensamt ansvar för officiell prov­ning av objekt beträffande vilka flera myndigheter tillåts utfärda föreskrif­ter. 1 detta fall anger konventionen utförligt de krav som ställs på en god­känd container och förbjuder dessutom nationella föreskrifter om ytterli­gare konstruktionsmässiga krav eller provning. Förbundet anser med an­ledning av detta, att det finns särskilda skäl att medge avsteg från lagen och att Sverige bör överlåta provningsverksamheten till de internationella klassificeringssällskapen. Liknande synpunkter framförs av Svenska åke­riförbundet.

Med hänvisning till containerhanteringens internationella karaktär bor­de det enligt Det Norske Veritas vara möjligt att bemyndiga ett klassifice­ringssällskap, t.ex. Det Norske Veritas, att utföra kontroll av containrar i Sverige. Som jämförelse anförs att sjöfartsverket i stor utsträckning har delegerat kontrollen av fartyg till klassificeringssällskapet, men att verket

Prop. 1979/80:71

158

alltjämt har full insyn i kontrollverksamheten. Det Norske Veritas förkla­rar sig beredd att förlägga eventuell provningsverksamhet av svenska containrar till Sverige för att på så sätt möjliggöra en effektiv tillsyn av verksamheten.

Näringslivets trafikdelegation understryker angelägenheten av att den nya provningsverksamheten utformas så att provning av nya och befintliga containrar sker smidigt och till minsta möjliga kostnader för containerägar­na. Liknande synpunkter framförs av Sveriges speditörförbund.

3   Underhåll och egenkontroll

Endast Svenska hamnarbetareförbundet har invändningar mot det före­slagna systemet med underhåll och egenkontroll av containrar. Förbundet anser inte att bestämmelser om egenkontroll i någon högre grad påverkar säkerheten vid hantering av containrar.

Ett par remissinstanser har tagit upp frågan om egenkontrollens utform­ning.

Transportforskningskommissionen delar utredningens uppfattning att egenkontrollen bör ha samma principiella innehåll i alla anslutna länder. Kommissionen framhåller att det därför är otillräckligt att i en förord­ningstext eller med några allmänna ord föreskriva förfaringssättet vid egenkontroll. Kommissionen har översatt och publicerat den andra uppla­gan av IICL: s Guide for Container Equipment. Skriften har enligt kom­missionen blivit allmänt vedertagen som vägledande vid egenkontroll av containrar i andra länder och bör därför vara lämplig i sammanhanget. Denna uppfattning delas av Sjöassuradörernas förening.

Svenska hamnförbundet sätter ett frågetecken för utredningens förslag beträffande vem som skall avgöra vilka personer som kan anses vara kom­petenta att utföra egenkontroll. Förbundet föreslår att containerägarna under en prövotid av fem år skall ha skyldighet att till tillsynsmyndigheten anmäla vilka besiktningsmän man avser att anlita. Tillsynsmyndigheten ges härigenom möjlighet att ingripa i de fall reglerna om egenkontroll inte efterievs.

4   Myndighetskontrollen

Remissinstanserna har lämnat utredningens förslag om utförandet av kontrollen och behandlingen av containrar som inte uppfyller konventio­nens krav utan erinran.

Utredningens förslag att tullmyndigheterna skall svara för kontrollen av containrar som kommer in i landet har också lämnats utan erinran av det övervägande antalet remissinstanser. Endast ett fåtal instanser har kom­menterat förslaget.

Generaltullstyrelsen motsätter sig utredningens förslag rörande kon­trollmyndighet. Enligt styrelsen är det inte korrekt att som utredningen gör säga, att säkerhetskontroll av containrar kan ingå som ett naturligt led i tullverkets kontrollverksamhet. Man pekar i detta sammanhang på att t. ex. containrar som införs och utförs på järnväg kontrolleras av järnvägs­företaget för tullverkets räkning och att inte heller sådana containrar som töms på första tullupplag vid gränsen i regel kontrolleras av tullverket.

Prop. 1979/80:71

159

Även containrar vars last utan foregående lossning anmäls till hemtagning eller förtullning blir sällan föremål för kontroll vid gränsen.

Styrelsen konstaterar att det från vissa synpunkter kan vara ändamåls­enligt att lägga en eventuell obligatorisk gränskontroll av containrar på tullverket. Dock hävdar styrelsen att det från resurssynpunkt torde vara orealistiskt med kontroll annat än stickprovsvis och ifrågasätter om man inte lämpligen bör utforma denna enligt de principer i arbetsmiljölagen som gäller för maskiner, redskap etc. Arbetsmiljölagen torde enligt styrel­sen vara tillämplig på all containerhantering till lands, och genom att lägga kontrollfunktionen på arbetarskyddsstyrelsen/yrkesinspektionen minskar risken för kompetenstvister och de tveksamheter i fråga om ansvarsför­delning som lätt kan uppstå i det fall kontrollbefogenheterna sprids på fle­ra organ. Slutligen framhåller styrelsen att för den händelse tullverkets medverkan anses nödvändig, kräver detta resurstillskott motsvarande den ökade arbetsbelastningen. Marginaler för nya arbetsuppgifter inom verk­samheten utan motsvarande kompensation saknas.

Sjöassuradörernas förening ställer sig också tvekande till tullverkets möjligheter att - med de personalresurser som f. n. finns - kontrollera om containrar är försedda med giltig godkännandeskylt och inte utgör risk för säkerheten. Mot bakgrund härav föreslår föreningen att tullverket samar­betar med de kontrollstationer för containrar som finns vid de större gods­terminalerna i landet vilket bör bidra till en effektivare kontrollverksam­het.

5    Övriga frågor

5.1 Lagstiftningens tillämpningsområde

Frågan om lagstiftningens tillämpningsområde har föranlett kommenta­rer från ett fåtal remissinstanser.

Trafiksäkerhetsverket anser att konventionen även medger att transit-trafik innefattas i begreppet internationell trafik. En motsvarande utvidg­ning av lagen skulle enligt verket förbättra kontrollmöjligheterna. Dess­utom skulle svårigheter vid gränsstationerna undvikas när det gäller att bedöma vilka containrar som skall kontrolleras. Liknande synpunkter har förts fram av Svenska åkeriförbundet. Ocksk generaltullstyrelsen och sta­tens vägverk anser att lagstiftningen bör omfatta containrar som transpor­teras från en plats utom riket genom Sverige till en annan plats utom riket.

Transportforskningskommissionen framhåller att konventionens syfte är lika viktigt att uppnå vad avser sådana containrar som endast transpor­teras inom landet. Kommissionen föreslår därför att man undersöker möj­ligheterna att låta lagen omfatta även sådana containrar. Även statens vägverk anser det vara önskvärt att lagstiftningen görs tillämplig även på containrar som inte används i internationell trafik.

5.2 Ägarens ansvar for containerns skick

Endast Sveriges speditörförbund har kommenterat vad utredningen har anfört om ägarens ansvar för en containers skick och möjligheterna att överlåta detta ansvar. Förbundet ifrågasätter om det är lämpligt att tillåta ägaren av en container att genom skriftligt avtal överlåta sina skyldigheter

Prop. 1979/80:71

160

på den som i ägarens ställe har rätt att förfoga över containern. Förbundet är kritiskt mot att en sådan rätt lagfästs. Detta medför i praktiken att kost­nader för försäkring av containem uppkommer både hos ägaren och för­hyraren. Dessutom torde det enligt förbundet vara praktiskt omöjligt att föra över ansvaret för containems skick och utförandet av vissa kontroll­åtgärder på den som endast hyr en container för kortare tid.

5.3     Transporter av farligt gods

Utredningens överväganden rörande containertransporter av farligt gods har kommenterats endast av statens naturvårdsverk och produktkon­trollnämnden. Dessa instanser fäster uppmärksamheten på de särskilda bestämmelser som gäller för containrar för farligt gods enligt bl. a. IMDG, RID och ADR. Verket och nämnden föreslår därför att containrar som är avsedda för farligt gods inte får förses med CSC- skylt.

Motivet för detta anges vara att undvika missförstånd om vilka contain­rar som är godkända för farligt gods. Dessa containrar är godkända, besik­tigade och märkta för de ämnen som fär transporteras i resp. container och därför underkastade strängare krav än som gäller vid annan godstra­fik. Dessutom uppnår man enligt de nämnda remissinstansema förmodli­gen den effekten att avsaknaden av CSC-märkning ytterligare skärper uppmärksamheten på att det rör sig om container för farligt gods.

5.4      Sanktioner

Utredningens överväganden i sanktionsfrågan har lämnats utan erinran av samtliga remissinstanser. RÅ har uttryckligen förklarat att några sär­skilda straffbestämmelser inte behövs i den föreslagna regleringen. Be­stämmelserna i 3 kap. 7, 8 och 9§§ brottsbalken kan bli tillämpliga om oaktsamheten består i att en container varit i osäkert skick. I fråga om brukandeförbud som meddelas enligt den föreslagna lagen anser RÅ att en överträdelse härav torde vara straffbar enligt 17 kap. 13 § brottsbalken.

5.5     Tillsynsmyndighet

Utredningens förslag att sjöfartsverket bör ha hand om tillsynen över efterlevnaden av säkerhetskonventionens föreskrifter har mötts med kri­tik endast från Svenska hamnförbundet. Förbundet konstaterar att con­tainrarnas säkerhetsrisker främst är knutna till hanteringen vid lossning och lastning eller förflyttning, stapling och rangering inom containertermi­naler. Säkerhetsfrågor av denna typ hör enligt förbundet hemma under ar­betarskyddsstyrelsens ansvarsområde och förbundet föreslår därför att denna myndighet utses till tillsynsmyndighet.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1980