Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1980/81:190

Regeringens proposition

1980/81:190

om reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m.;

beslutad den 9 april 1981.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har upplagils i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar OLA[REDACTED_EFTERNAMN]

ANDERS[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag om prisregleringen på jordbrukspro­dukter ulom för sockerbetor och socker för tiden den I juli 1981-den 30 juni 1982 på grundval av förslag som har lagts fram av statens jordbruks­nämnd. Vidare läggs fram förslag för att bl. a. möjliggöra fortsalt drift vid Karpalunds sockerbmk under år 1982.

Dessutom föreslås en uppräkning av prisstödet till jordbruket i norra Sverige. Förslag läggs också fram om utformningen av rävarukostnadsui­jämningen till viss industri.

Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 190

Prop. 1980/81:190

1    Förslag till

Lag um ändring i lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukels område'

dels alt 10, 25, 27, 34 och 34 a §§ skalt ha nedan angivna lydelse.

dels all i lagen skall införas tvä nya paragrafer, 21 a och 21 b §§, samt närmast före 21 a § en ny rubrik av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Avgift erlägges av

Avgift erläggs av

a)

mjölkproducent för mjölk, grädde och ost som han levererar till annan än mejeri eller företagare som handlar med mjölk eller mejeriprodukter,

b)

mejeri för mjölk, grädde, ost och torrmjölk och kondenserad mjölk, som ej levereras till annat mejeri,

c)

annan tillverkare än mejeri för

c) annan tillverkare än mejeri för margarinost,                                         Jörsåld margarinosl,

d)    annan företagare som handlar med mjölk eller mejeriprodukter än

mejeri för mjölk, grädde och ost som mjölkproducent levererat,

e)    polatisproducent för potatis som han levererar till bränneri eller

stärkelsefabrik,

O importör av socker och sockerUllverkare för försålt socker, g) kläckeri för levererade hönkycklingar av tamhöns, h) fläskproducent för lamsvin som han levererar till slakt, i) äggproducent för värphöns som han innehar.

Den som odlar potatis på en sammanlagd åkerareal av minsl 0,5 heklar erlägger avgifl för potatisen i förhällande till den odlade arealen.

Avgifter för alt utjämna industrins råvarukoslnader

2la§

Regeringen får föreskriva atl en avgifl (utjämningsavgift) skall er­läggas Jör varor som t Ul verkas av råvaror upptagna i bilagan liU den­na lag, om tillverkningen sker inom landet för försäljning eller varorna förs ln till landet och förtidlas.

För andru slug av varor än för vilka utjämningsavgift skall erläg­gas, vilka tillverkas av råvaror upp­tagna i bilagan till denna lug, får regeringen föreskriva att en avgift (imporlavgift) skall erläggas när varorna förs in till landet och för­tull us.

' Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:865.  Senasle lydelse 1978:466.

Prop. 1980/81:190

3

Nuvarande lydelse

Föreslogen lydelse

Regeringen får överlåtu åt jord­bruksnämnden alt meddela före-skrijier som avses i första och and­ra styckena.

2lb§

/ fråga om utjämningsavgift för varor som tillverkas inom landel skall 11~13 §§ denna lag tillämpas. I fråga otn avgifter enligt 21 a § för varor som importeras skall 15 och 17 §§ tillämpas.

25 S-' Regeringen eller, efter bemyndigande av regeringen, jordbruksnämnden får medge befrielse från avgift eller återbetalning av avgifl.

Har avgifl som avses i 14 § åter­betalats med anledning av utförsel av vara och förs varan åter in, skall avgiften erläggas på nytt helt eller delvis, om jordbmksnämnden ford­rar det.

Har avgift som avses i 14 eller 21 a § återbetalats med anledning av utförsel av vara och förs varan åter in, skall avgiften erläggas på nytt helt eller delvis, om jordbruks­nämnden fordrar det.

27 

§

"

Avgiftsmedel som ej åtgår lill uppbörd eller konlroll användes till prisreglering på jordbrukets områ­de och //// åtgärder i samband där­med enligt föreskrifter som rege­ringen meddelar. Såvitt gäller av­giftsmedel som uppburits enligt 14 § första eller iredje stycket eller 18 § första slyckel, meddelas föreskrif­terna med stöd av riksdagens be­slut.

Avgiftsmedel som inte åtgår till uppbörd eller kontroll används till prisreglering på jordbrukets områ­de, utjämning uv industrins råvaru­kostnader och ålgärder i samband därmed enligt föreskrifter som re­geringen meddelar. Såvitt gäller av­giftsmedel som uppburils enligl 14 § första eUer tredje stycket eller 18 § första stycket, meddelas föreskrif­terna med stöd av riksdagens be­slut.

34 

§

'

Bestämmelserna i 47 och 49 §§ lagen om förfarandet vid viss kon­sumtionsbeskattning gäller i till­lämpliga delar i fråga om avgift som avses i 7-10 §§. Bestämmelserna i 49 § nämnda lug gäller även ifrågu om sådan kontroU som avses i 33 § denna lag.

Bestämmelsen i 47 § lagen (1959:92) om förfarandet vid viss konsumtionsbeskattning skuU till-lämpas i fråga om avgift som avses i 710§§ och 21 a § första stycket såvitt avser varor som tillverkas inom landet.

' Senasle lydelse 1974:865. "Senaste lydelse 1974:865. ' Senaste lydelse 1974:865.

Prop. 1980/81:190

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

34 af

Den som till ledning vid faststäl­lande av avgift uppsåtligen eller av grov oaktsamhet avger handling med oriktig uppgift och därigefiom föranleder fara för att avgift umlun-druges dömes till böter eller fängel­se i högst tvä år, om ej gärningen är belagd med straff i lagen om straff för vamsmuggling.

Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter att avge deklaration eller annan där­med jämförlig handling till ledning vid fastställande av avgift eller- så-viu gäller avgift enligl 7-lOSS. bryter mot 4 § lagen om förfarandet vid viss konsumlionsbeskattning dömes till böter.

I ringa fall dömes ej till ansvar enligl första eller andra stycket.

Den som till ledning vid läststäl-lande av avgift uppsåtligen eller av grov oaktsamhet avger handling med oriktig uppgift och därigenom föranleder fara för all avgifl undan­dras döms lill böter eller fängelse i högsl två år, om inle gärningen är belagd med straff i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter att avge deklaration eller annan där­med jämföriig handling till ledning vid fastställande av avgifl eller, så­vitt gäller avgift enligt 7- 10 §S eller enligt 21 u § första stycket för varor som tillverkas inom landel. bryter mot 4% lagen (1959:92) om förfa­randet vid viss konsumtionsbe­skattning döms till böter.

1 ringa fall döms inte till ansvar enligt första eller andra stycket.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1981.

2   Förslag till

Lag om upphävande av lagen (1960:258) om utjämningsskatt på vissa varor

Härigenom föreskrivs all lagen (1960:258) om utjämningsskalt pä vissa varor skall upphöra atl gälla vid utgången av juni 1981.

Den upphävda lagen gäller fortfarande i fråga om varor för vilka skattskyldighet har inträtt före den I juli 1981.

' Senasle lydelse 1971:97.

Prop. 1980/81:190

Uldrag

JORDBRUKSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1981-04-09

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och stalsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN], Johans­son,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]. Boo,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m.

1    Inledning

Riksdagen beslutade våren 1978 om reglering av priserna på jordbruks­produkter, m. m. för tiden den I juli 1978-den 30 juni 1981 (prop. 1977/ 78:154, JoU 1977/78:34, rskr 1977/78:348). Enligl beslutet skall justeringar av miitpriser, prisgränser och införselavgifler för jordbruksprodukter utom sockerbetor och socker göras dels halvårsvis på grundval av utvecklingen av kostnaderna inom jordbruket och viss uppsamling och förädling, dels den I juli varje år för atl nå följsamhet för jordbrukarnas inkomsler lill inkomstutvecklingen för andra befolkningsgrupper. Våren 1979 beslöt riksdagen (prop. 1978/79:208, JoU 1978/79:36. rskr 1978/79-417) om prisregleringen för sockerbetor för liden den 1 juli 1979-den 30 juni 1982 och våren 1980 (prop. 1979/80:162, JoU 1979/80:47 och 49, rskr 1979/ 80:413) om prisregleringen för socker för tiden den I juli 1980-den 30juni 1982. Enligt besluten skall åriigen fastställas areal, arealbidrag och kostnadskompensation.

Regeringen uppdrog den 25 september 1980 ål slalens jordbruksnämnd att efter överläggningar med Lantbrukarnas förhandlingsdelegation och jordbruksnämndens konsumentdelegation avge förslag om den närmare utformningen av prisregleringen på jordbruksprodukter, med undantag för sockerbetor och socker, för tiden efter den 30 juni 1981. Förslaget skulle enligt beslutet utformas med utgångspunkt i riksdagens beslut med anledning av proposition om nya riktlinjer för jordbmkspolitiken, m. m. (prop. 1977/78: 19, JoU 1977/78: 10, rskr 1977/78: 103).

I skrivelse den 16 mars 1981 har jordbruksnämnden efter avslutade överläggningar lagt fram förslag om prisregleringen på jordbmksprodukter

Prop. 1980/81:190

6

med undanlag av sockerbetor och socker för tiden efler den 30 juni 1981. Skrivelsen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Regeringen uppdrog den 19 juni 1980 åt statens jordbruksnämnd att under perioden den I juli 1980-den 30 juni 1983 följa, bedöma och redovisa effekterna av prisstödet lill jordbruket i norra Sverige. Enligt i beslutel angivna förutsäitningar skulle nämnden under perioden inkomma med förslag om justeringar av prisstödet.

I skrivelse den 31 mars 1981 har jordbruksnämnden lämnat en redovis­ning med anledning av uppdraget. Skrivelsen bör fogas lill prolokollet i detla ärende som bilaga 2.

Länsslyrelserna och lantbruksnämnderna i Jämtlands, Västernorrlands. Västerbottens och Norrbottens län har i gemensam skrivelse den I april 1981 hemställt om förbättringar av prisstödet lill jordbruket i norra Sverige.

Med stöd av regeringens bemyndigande den 10 november 1978 tillkal­lade dåvarande chefen för jordbruksdepartementet en kommitté' med uppdrag att se över de olika systemen för industrins råvarukostnadsut­jämning, m. m. Kommittén har benämnt sig kommittén för industrins råvarukostnadsuljämning - RÅK (Jo 1978:07).

Kommittén avlämnade i december 1980 sill betänkande (Ds Jo 1980:14) Industrins råvarukostnadsutjämning. Kommitténs huvuduppdrag är där­med avslutat. Kommittén kommer att i ett senare delbetänkande ta upp frågan om prisutjämning för stärkelse. Kommitténs sammanfattning av betänkandet samt kommitténs författningsförslag bör fogas lill protokollet i detla ärende som bilagu 3 resp. 4.

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av riksrevisionsver­ket (RRV), riksskatteverket (RSV), statens jordbruksnämnd, statens jordbruksnämnds konsumentdelegation, kommerskollegium, generaltull­slyrelsen, näringsfrihelsombudsmannen (NO), statens pris- och kartell­nämnd (SPK), statens industriverk (SIND), Landsorganisationen i Sverige (LO), Lantbrukarnas riksförbund (LRF). Sveriges industriförbund, Sveri­ges kemiska industrikonlor, Sveriges grossistförbund. Kooperativa för­bundet (KF), Sveriges exportråd, Sveriges fiskares riksförbund och Trädgårdsnäringens riksförbund (TRF).

Ett par remissinstanser har överiämnat av dem inhämtade yttranden.

En sammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 5.

1 prop. 1980/81:100 (bil. 13) har regeringen föreslagit riksdagen aft, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, till Prisreglerande åtgärder på jordbmkets område för budgetåret 1981/82 beräkna ett förslagsanslag av 4 156000000 kr. Jag anhåller att nu få ta upp denna fråga.

' Generaldirektören Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, byrådirektören Gunnela Becker, direktörerna Erik[REDACTED_EFTERNAMN] och Thomas Cederberg. pol. mag. Olof Kar­lander, direktören Bengt[REDACTED_EFTERNAMN], depariementsrådet Nils Börje Leuf, byrådi­rektören Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN], direktören Nils Eric[REDACTED_EFTERNAMN], tullrådei Karl-Evert[REDACTED_EFTERNAMN] saml byråchefen Robert Udd.

Prop. 1980/81:190

7

2   Prisreglerande åtgärder på jordbrukets område den 1 juli 1980 den 30 juni 1981, m. m.

2.1    Justering av införselavgifter, m. m. den 1 juli 1980

Jordbruksnämnden föreslog efter överläggningar och i samförstånd med Lantbrukarnas förhandlingsdelegation och nämndens konsumentdelega­tion att jordbruket fr. o. m. den I juli 1980 skulle tillerkännas I 170 milj. kr. räknat per helt år. Vid överläggningarna rådde olika uppfattningar om vissa faktorer, nämligen rationaliseringsvinstens sloriek, tillkomsten och tillämpningen av löneavtalen för de slora lönekollektiven, ersättningen lill förädlingsindustrin samt kostnadsutvecklingen lör lejt arbete inom jord­bruket. Utan alt ge avkall på sina principiella uppfattningar enades parterna dock om att jordbruket per den 1 juli 1980 skulle tillföras ett belopp av I 170 milj. kr.

I regeringens proposition 1979/80: 181 om insalser för all underlätta nya löneavtal hade aviserats aU regeringen skulle lillskjula budgetmedel sä alt prishöjningar på livsmedel föranledda av tillämpningen av jordbrukspris­regleringen per den I juli 1980 i allt väsentligt kunde undvikas. 1 överläggningarna togs hänsyn till beräknade positiva eftertrågeeffekler härav genom elt avdrag av 50 milj. kr. som skall återföras vid en evenluell motsvarande minskning av subventionerna.

Av totalbeloppet på ca I 170 milj. kr. föreslogs atl 40 milj. kr. skulle avsättas till etl ränlestöd för vissa jordbrukare, som under senare år gjort stora investeringar och som därmed fåll kraftigt ökade ränteutgifter på grund av räntehöjningarna. Vidare föreslogs att 20 milj. kr. skulle få användas främst till utbyggnad av avbylarverksamheten. Resterande belopp av 1 110 milj. kr. föreslogs bli fördelade på olika varuslag i form av pris- och avgiftshöjningar enligt följande tablå.

Höjning av pris

Beräknat belopp

eller avgifl

till jordbruket

öre/kg (för

och viss livs-

mjölk öre/Il

medelsindustri

r prisreg-

milj. kr.

leringsledet

Vete

15

66,00

Råg

15

16,50

Korn

14

8,82

Havre

13

16,25

Matpolatis

8

53.60

Potatisstärkelse

25

17,.SO

Oljeväxtlrö

20

63.40

Kokärter

10

0.70

Bruna bönor

35'

-

Ändring av prisortsystemet för brödsäd Summa vegetabilier

0,70 243,47

Prop. 1980/81:190

Höjning av pris

Beräknat belopp

eller avgift

till Jordbruket

öre/kg (för

och viss livs-

mjölk öre/1)

medelsindustri

1 prisreg-

milj. kr.

leringsledet

18-

266,22

55

23.65

30

6,30

90

42,30

55

48,95

30

7,20

394,62

50

52.00

75

30.00

K-mjölk vid mejeri

Grädde, tjock

Grädde, tunn

Smör

Ost

Mjölkpulver

Summa mjölk och mejeriprodukter

Ägg FJäderfäkötl

Summa ägg och fjädertäköll

82,00

Nöt-, kalv- saml får- och

lammkötl

135

196.96

Fläsk

68

193.80

Summa kött och fläsk

390,76

Summa animalier

867,38

Totalt

1110,85

' Denna höjning finansieras av medel inom fördelningsplanen.

- Vid fördelningen har det förutsatts atl prishöjningen på K-mjölk kommer atl

subventioneras och någon prishöjning har därför inte tagits upp för K-mJölk utanför

mejeri.

Regeringen beslöt den 19juni 1980 att anslå ytterligare ca 775 milj. kr. av budgetmedel för ökade livsmedelssubventioner. Beslutet innebar att kon­sumentprishöjningar till följd av jordbruksprisregleringen per den I juli 1980 helt uteblev för mjölk, ost, mjölkpulver, nötkött, kalvkött, får- och lammkött, fläsk saml fjäderfäkött. I övrigt fastställde regeringen av nämnden föreslagna avgiftsändringar för olika produkter och därav föran­ledda ändringar av mittpriser och prisgränser.

2.2   Justering av införselavgifter, m. m. den 1 januari 1981

Jordbruksnämnden föreslog efter överiäggningar och i samförstånd med berörda parter att jordbruket fr. o. m. den I januari 1981 skulle tillerkännas ca 922 milj. kr. räknat för helt år. Av detta belopp hänförde sig 686 milj. kr. fill kostnadsutvecklingen inom jordbmket, 175 milj. kr. till kostnadsut­vecklingen inom viss uppsamling och förädling saml 44 milj. kr. till inkomslföljsamhet m. m. Dessutom föreslogs att etl belopp av ca 17 milj. kr. skulle tillgodoräknas jordbruket på grund av den av regeringen aviserade minskningen av livsmedelssubventionerna per den I januari 1981.

Regeringen godkände den 11 december 1980 jordbruksnämndens förslag om ersättning till jordbruket vad avser totalbeloppet och dess fördelning på olika varuslag. Fördelningen framgår av följande tablå.

Prop. 1980/81:190

Höjning av pris eller avgifl öre/kg (för mjölk öre/1)

Beräknat belopp lill Jordbruket och viss livs­medelsindustri

1 prisreg-leringsledei

milj. kr.

Fettvaruavgiflen

30'

.M.87

Summa vegetabilier

34.87

K-mjölk vid mejeri K-mjölk utanför mejeri Grädde, tjock Grädde, tunn Färskost (typ kvarg) Övrig ost Smör Mjölkpulver

20 20 65 65 40 80 75 60

295.80 9.40 27.95 13.65 1.76 67.68 .5.25 14.40

Summa mjölk och mejeriprodukter

465,89

Nöt-, kalv- samt får- och

lammkött

Fläsk

95

73

138.60 208.05

Summa kött och fläsk

346,65

Kyckling och höns Kalkon m. m. Ägg

55

100

50

21.12

1,60

52,00

Summa ägg och fjäderfä

74,72

Summa animalier

887,26

Totall

922,13

'Avgiften höjs därutöver med 10 öre/kg på grund av ändrad omräkningskalkyl.

I enlighet med vad regeringen aviserade i prop. 1980/81:20 om bespa­ringar i statsverksamheten, m. m. minskades livsmedelssubventionerna med 250 milj. kr. per den 1 januari 1981. Som en följd av de minskade livsmedelssubvenlionerna skedde en ytteriigare höjning av priser eller avgifter ulöver vad som tidigare redovisats. Pris- eller avgiftshöjningar med anledning av subvenlionsminskningen framgår av följande samman­ställning.

Höjning av pris eller avgifl. öre/kg

Färskosl (typ kvarg)

Övrig ost

Mjölkpulver

Nötkött

Hästkött

Kalvkött

Får- och lammkött

Fläsk

Brödsäd, vete och råg

50 50 25 30 30 30 30 34 10

Riksdagen beslöt våren 1980 att differentierade pristillägg för fläsk i fortsättningen skulle lillämpas när pristryckande överskott råder för att åstadkomma styrning av slaktsvinsproduktionen. Med anledning härav uppdrog regeringen åt jordbmksnämnden att efter överiäggningar med

Prop. 1980/81:190

10

nämndens konsumentdelegation och Lantbrukarnas förhandlingsdelega­tion fastställa de differentierade pristilläggen på fläsk och besluta om de regler som skall gälla härför fr. o. m. den I januari 1981.

Jordbruksnämnden har anmält alt den i samförstånd med Lantbrukarnas förhandlingsdelegation och konsumentdelegationen beslutat införa diffe­rentierat pristillägg på fläsk fr. o. m. den 1 januari 1981. Tillägget utgår f. n. med 10 kr. per levererat slaktsvin vid årsleveranser upp lill 2 500 slaktsvin.

2.3 Sammanfattning av mittpriser, subventioner, m. m. fr. o. m. den 1 januari 1981

Mittpriser, prisgränser och inrörselavglfter (normalavgifter) fr. o. m. den I Januari 1981 (öre/kg, för mjölk öre/I).

Nedre

Miu-

Övre

Införsel-

pris-

pris'

prisgräns

avgifl i

gräns

normalfallet

Vete

100

Röriig

Råg

94

Röriig

Korn

93

Rörlig

Havre

91

Röriig

Matpolatis

6/7 - 9/11

53

59.50

66

49,50

10/11-30/11

59

65,50

72

52..50=

1/12-14/12

64

70,50

77

52.50

15/12-28/12

68

74,50

81

52.50

29/12-18/1

70

76,50

83

52.50

19/1  -15/2

71,50

78

84.50

52.50

16/2 -15/3

74

80..50

87

55..50'

16/3 -19/4

77

83.50

90

55.50

20/4 - 5/7

78

84.50

91

55..SO

Potatisstärkelse

234

263

292

194

Kokärter

73

Bruna bönor

185

Konsumtionsmjölk

0,5 % feiihali

186,3-186,8

129.14

Konsumtionsmjölk

3 % fetthall

189,3-189.8

134,14

Grädde, tjock

1004

Grädde, tunn

691

Oljeväxtfrö

178

191

204

374-

Smör

1 165

1 197'

1427

722

Hårdosl

1257

1404

1551

1071

Mjölkpulver, magert

570

664

758

564

Mjölkpulver, fett

754

864

974

594

Nötkött

1284

1475

1666

I 106

Kalvkötl

1378

1621

1864

1 106

Färkött

1 126

1319

1512

914

Fläsk

887

1027

1 167

647"

Kyckling och höns

1 053

1 145

1237

707

Kalkon m.m.

1347

1483

1619

947

Ägg

716

783

850

469

Heläggmassa

833

960

1087

706

Heläggpulver

3 451

3 898

4 345

2 690

Äggulepulver

3 378

3810

4 242

2 466

' För spannmål definitivt inlösenpris. ' Normalavgiften höjs den 14 november lill 52,50 öre/kg. ' Normalavgiflen höjs den I mars till 55,50 öre/kg. " Fettvaruavgift. ' Ingångspris.

''Avser hela och halva kroppar med huvud. För hela och halva kroppar utan huvud 652 öre per kg.

Prop. 1980/81:190

De direkta livsmedelssubveiUionernas storlek fr.o. m. den I januari 1981 (dvs. den ersättning öre/kg, för mjölk ore/llter, som av budgetmedel utgår till Jordbruket som kompensation för uteblivna avgiftshöjningar och företagna prissänkningar fur berör­da varor).

Vara

Subvention i prisregle-

ringsledel öre/kg (för

mjölk öre/I) marknads-

förd vara inom landel

Bröd.säd

Vete

12

Råg

11

Konsumlionsmjölk vid mejeri (utom mjölk som

ingår i chokladmjölk och fruklvoghuri)

med 3 % och 6,5 % fellhalt

145.36

med 0,05 % feUhalt

156.36

Färskosl och ostmassa av typ kvarg

2'i'i

Smällosl och hårdost

267

Mjölkpulver

129

Nötkött

463

Hästkött

328

Kalvkött

478

Får- och lammkött

105

Fläsk

200.3

Kyckling

75

Här bör anmärkas atl regeringen beslulade all fr. o. m. den 22 oktober 1980 upphäva prisstoppet på baslivsmedel med undantag av mjölk. Härige­nom upphörde den livsmedelssubvention som utgått som ersättning till jordbaiket för genom prisstoppet förhindrade prishöjningar för kött, fläsk och ost, vilkas priser annars skulle ha höjts till följd av stigande världsmarknadspriser.

Regeringen har i prop. 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten, m. m. resp. prop. 1980/81:118 om ekonomisk-politiska åtgärder aviserat en ytteriigare minskning av livsmedelssubventionerna med sammanlagt 800 milj. kr., därav 300 milj. kr. per den 1 oktober 1981 och 500 milj. kr. per den I januari 1982.

3   Föredragandens överväganden

3.1 Prisregleringen på jordbruksprodukter utom sockerbetor och socker

Riksdagen beslöt våren 1978 om prisregleringen på jordbruksprodukter, m.m. för tiden 1 juli 1978-den 30 juni 1981. Beslutet innebar bl.a. föl­jande.

För perioden skulle tillämpas ditlillsvarande principer med miitpriser och prisgränser samt inom prisgränserna fasta införselavgifter för vissa vikliga varor.

Prop. 1980/81:190

12

Överläggningar om ersättningen lill jordbrukarna för eget arbele och eget kapital skulle ske en gång om året per den I juli. 1 första hand skulle löneutvecklingen för de stora kollektiven beaktas. Når etl tilllörlitligt statistiskt underiag härför förelåg skulle även inkomst- och lönsamhetsför­hållandena för andra småförelagargrupper kunna beaklas. Hänsyn skulle också kunna tas till de olika förhållanden som påverkar den ekonomiska och sociala standarden inom jordbruket. Rationaliseringsutvecklingen inom näringen skulle beaktas på i princip samma sätt som under tidigare prisregleringsperiod.

Vidare skulle jordbruket varje halvår under regleringsperioden få en indexbaserad kompensation för sina kostnadsökningar. Som ett mått pä kostnadsökningarna skulle användas ulvecklingen av jordbrukels koslna­der för inköpta produktionsmedel mätt med det s. k. produkiionsme-delsprisindex (PM-index).

Kompensation för kostnadsökningar inom uppsamling och förädling under regleringsperioden skulle ges med hänsyn till den faktiska kostnads­utvecklingen.

Kompensationsbeloppet i inflalionsskyddel skulle beräknas enbart ut­ifrån försäljningen inom landet. Likaledes skulle fördelningen av beloppet ske på grundval av inom landet försålda kvantiteter. Vissa delar av utbyteshandeln skulle dock likställas med hemmaförsäljningen.

Den s. k. VM-klausulen m. m. skulle bibehållas, dvs. hänsyn tas till ulvecklingen av väridsmarknadspriserna m. m.

Jordbruksnämnden har haft i uppdrag att efter överläggningar med Lantbrukarnas förhandlingsdelegation och nämndens konsumentdelega­tion avge förslag om den närmare utformningen av prisregleringen förtiden efter den 30 juni 1981.

I skrivelse till regeringen har jordbruksnämnden redovisat sitt uppdrag.

Jordbruksnämnden anför att det vid överläggningarna visal sig råda stora motsättningar om hur prisregleringen för jordbruksprodukter under kommande regleringsperiod skall vara konstruerad i principiellt hänseen­de. Motsättningarna gäller särskilt principerna för kostnadskompensa­tionen och systemet för inkomstföljsamheten. Nämnden anför vidare att det därför inte har varit möjligt att nu nå en överenskommelse om eU förslag om en flerårig regleringsperiod, även om en sådan hade varil alt föredra. När det gäller en ettårig prisregleringsperioti- är emellertid de principiella åsiktsskillnaderna enligt nämnden mindre. Båda delegationer­na har för regleringsårel 1981/82 accepterat i huvudsak oförändrade principer belräffande kostnadskompensationen lill såväl jordbruket som förädlingsindustrin. I fråga om inkomstnivån och inkomstföljsamheten redovisar nämnden att delegationerna inte har kunnat enas om de belopp som bör tillföras jordbruket. Enligl nämnden går delegationernas uppfatt­ningar härvid starkt isär.

Prop. 1980/81:190

13

Lantbrukarnas förhandlingsdelegation har för regleringsåret 1981/82 för inkomslföljsamhet utöver rationaliseringsvinsten yrkat ell belopp av 250 milj. kr. Delegationen anser dessutom aU jordbrukarna under den gångna prisregleringsperioden haft en sämre inkomslutveckling än andra grupper och har därtÖr yrkat ytteriigare 300 milj. kr. i inkomstförstärkning.

Konsumentdelegationen anser att jordbrukarnas inkomstförbättring un­der regleringsåret 1981/82 skall utgöras av rationaliseringsvinsten. Hämt­över bör jordbrukarna tillföras ett belopp av 30 milj. kr. att användas till ett särskilt räntestöd.

Skillnaden i delegationernas ståndpunkter redovisas av jordbruksnämn­den till 520 milj. kr. för reglering.såret 1981/82.

Jordbruksnämnden föreslår atl en ettårig prisregleringsperiod tillämpas som ett provisorium i avvaklan på överläggningar om prisregleringen för tiden efter den 30 juni 1982. Regleringen under regleringsårel 1981/82 föreslås därför enligl jordbruksnämnden i aUt väsentligt bygga på de regler som har gällt för fiden efter den 30 juni 1978.

1 särskilda skrivelser har Lantbrukarnas förhandlingsdelegation och konsumentdelegationen lämnat synpunkter på det av jordbruksnämnden lämnade förslaget om reglering av priserna på jordbruksprodukter under regleringsåret 1981/82. Två ledamöter i jordbruksnämnden har avgett var sin reservation mot förslaget. Såväl delegationernas synpunkter som reservationerna återfinns som bilagor lill bilaga 

I.

I det av jordbruksnämnden framlagda förslagel belräffande inkomstnivå och inkomslföljsamhet för regleringsårel 1981/82 har hänsyn lagils lill inkomstfrågan på i princip samma sätt som gäller under nuvarande prisreg­leringsperiod.

Nämnden föreslår alt jordbruket, utöver vad som kan erhållas genom rationaliseringar, den I juli 1981 tillförs elt belopp av 30 milj. kr. och den I januari 1982 ylterligare 40 milj. kr. Vidare föreslås beträffande ändringar av arbetsgivaravgift eller liknande avgift, i vad gäller den s. k. egenavgif­ten, alt sådana liksom f. n. beaklas vid första möjliga jusieringslillfälle. Hänsyn bör dessulom tas till en eventuell tillämpning av den s. k. prisgarantiregeln i löneavtalen.

Jordbruksnämnden föreslår all ändrade förutsättningar för näringen i övrigl under prisregleringsperioden får tas upp i samband med de överlägg­ningar som fömtsäUs ske för tiden efter den 30 juni 1982.

Jag biträder jordbmksnämndens förslag angående inkomstnivå och inkomslföljsamhet.

Jordbruksnämnden föreslår i samförstånd med delegationerna att ett belopp utöver nu utgående 40 milj. kr. bör tillföras jordbruket för ett särskilt räntestöd för regleringsårel 1981/82. Medlen föreslås utgå inom ramen för de belopp som tillerkänns jordbruket.

Prop. 1980/81:190

14

Jag bilräder förslaget om utökningen av räntestödet till särskilt skuld­satta jordbrukare. Del bör ankomma på lantbmksstyrelsen och jordbruks­nämnden att efter samråd med berörda parter framlägga förslag för regeringen om stödets närmare utformning. Såsom nämnden har föreslagit bör som utgångspunkt gälla att stödet inte bör utgå för nyinvesteringar och nyetableringar som sketl efter utgången av år 1980.

När det gäller kostnadskompensationen tili förädlingsindustrin är par­terna överens om alt nuvarande principer bör tillämpas även under regleringsåret 1981/82. Förändringarna i intäkter från biprodukter vid slakt bör dock i fortsättningen endasi beaktas till 75 %.

Jag har inget att invända mot detta förslag.

Jordbruksnämnden anför när det gäller kostnadskompensationen till jordbruket atl det vid de överläggningar som föregick nuvarande treåriga regleringsperiod träffades en överenskommelse med delegationerna om tillämpning av vissa principer, som sedertnera godtogs av statsmakterna. Innebörden härav var att del bör vara möjligt all vid de halvårsvisa justeringarna överväga om ulvecklingen av PM-index ger en rättvisande bild av den faktiska kostnadsutvecklingen. PM-indcx registrerar inte förändringarna i kostnaderna för den lejda arbetskraften i jordbruket. Markanta avvikelser från faktisk kostnadsutveckling (inkl. för den lejda arbetskraften), som leder till inle avsedda effekler, bör liksom tidigare kunna beaktas.

Enligl jordbmksnämnden tyder utförda beräkningar på att det under nu löpande regleringsperiod, på grund av inflationsregelns konstruktion, har uppstått vissa inte förutsedda eftersläpningseffekter. Vid fortsatt oföränd­rad regeltillämpning och vid en motsvarande avtagande inflation torde effekterna på prisnivån kunna återvinnas. Den lägre kostnadskompensa­tion som har utgått under perioden pä gmnd av eftersläpningen lorde dock inte kunna återfås i sin helhet. Nämnden anser atl effekterna av denna eftersläpning delvis bör kompenseras och alt jordbruket därför nu bör tillföras ett engångsbelopp på 100 milj. kr. att ulgå under regieringsåret 1981/82. Frågan om konstruktion och tillämpning av inflalionsregeln och dess effekler i detla avseende bör tas upp i samband med överläggningarna om en ny regleringsperiod efter den 30 juni 1982. I övrigt bör tillämpas de regler som gäller under innevarande period.

Jag biträder jordbruksnämndens förslag vad beträffar kostnadskompen­sationen till jordbruket.

Den 1 januari 1981 återfördes till jordbruket 17,3 milj. kr. av det avdrag av 50 milj. kr. som gjordes då livsmedelssubventionerna höjdes per den 1 juli 1980. Återföringen skedde som en följd av att livsmedelssubventioner­na minskades med 250 milj. kr. Enligl nämnden är parterna överens om att återstående belopp, dvs. 32,7 milj. kr., bör återföras till jordbruket vid en minskning av livsmedelssubventionerna till den nivä som gällde före den I juli 1980.

Prop. 1980/81:190

15

Jag har inget atl erinra häremot.

Vidare tar jordbruksnämnden upp några frågor som kvarstår från överläggningarna om ersättning lilljordbruket för inkomslföljsamhet m. m. per den I juli 1980. Vid detta tillfälle enades parlerna om totalbeloppet medan skilda uppfattningar rådde om hur de olika delkomponenterna skulle beaktas i inflalionsskyddel. Nämnden anför att i fråga om kostnads­utvecklingen för lejt arbete hade parterna enals om att åter ta upp denna fråga inför överläggningarna om jordbrukspriserna per den I juli 1981. Även de enligt delegationernas uppfaUning olika engångsbeloppen inom uppsamling och förädling saml inkomslföljsamhet skulle därvid komma att beaktas.

Jordbruksnämnden föreslår all de frågor som enligt nämnda överens­kommelse kvarstår frän den I juli 1980, tillsammans med frägan om under regleringsperioden ändrade räntevillkor i fråga om rörlig kredit föi' dels lagring av köttvaror och smör, dels inlösen av oljeväxtfrö. regleras genom att 13.8 milj. kr. dras av från del totalbelopp som tillerkänns jordbruket den I juli 1981. Samtidigt tillförs ett engångsbelopp av 4,6 milj. kr. som bortfaller den I juli 1982. Förslagel innebär vidare alt PM-indexulvecklin­gen under perioden april 1980 lill april 1981 jämförs med kostnadsutveck­lingen för lejt arbele under perioden juli 1980 till april 1981 vid de överläggningar som förutsätts äga mm per den 1 juli 1981.

Jag biträder della förslag.

Jordbruksnämnden föreslår att frågan om regleringsekonomin för spann­mål tas upp i samband med kommande överläggningar. 1 en särskild skrivelse angående fastställande av införselavgifler för vete och råg har jordbruksnämnden begärt att i fortsättningen få beakla annal prismaterial än noteringen eif EG enligt uttalande i prop. 1967:95. Avgiftssättningen bör därvid göras så att import av normalvete och råg inle skall kunna ske billigare än köp av svensk vara.

För egen del har jag inget att erinra häremot. Det ankommer på regeringen atl besluta i denna fråga.

Jordbruksnämnden har tillsammans med berörda parter sett över nuva­rande prisgräns- och gränsskyddssystem. Parterna är i huvudsak överens om alt de förändringar som föreslås i det följande skall genomföras.

Förslaget innebär en justering av mitlpriserna så atl dessa i huvudsak överensstämmer med de avsedda priserna. Utgångspunkten för denna justering kommer att vara den faktiska prisnivån. 1 samband härmed kommer införselavgifierna att justeras så att de anpassas lill de nya mittpriserna. Förslaget innebär att införselavgifterna i samband med överläggningar om kostnadskompensation m. m. till jordbruket per den I juli 1981 och den 1 januari 1982 justeras med hänsyn till del behov av gränsskydd som då bedöms föreligga. En särskild korrigeringsregel före­slås införd, vilken innebär att eventuell över- eller underkompensation i förhållande till mittpriserna delvis kommer atl beaktas i efterhand. Denna

Prop. 1980/81:190

16

korrigeringsregel innebär atl nuvarande VM-klausul kan ulgå. För flertalet av de prisgränssatta produkterna föreslås bl. a. en krympning av spännvid­den mellan prisgränserna. Efter utgången av regleringsåret 1981/82 löresläs en utvärdering ske av systemet.

Nämnden avser alt under våren 1981 fortsätta arbetet med atl ulveckla det nya systemet och kommer i en skrivelse senare alt närmare redovisa dess utformning.

För egen del vill jag erinra om att översynen av nuvarande prisgräns-och gränsskyddssystem har skett på regeringens uppdrag. Försöksvis har också pä fläsk och nötkött prövats ett modifierat prisgränssystem. Det ankommer på regeringen att ta ställning till frågan, sedan nämnden inkommit med förslag, vilket avses ske i samband med att nämnden presenterar sina förslag till ändringar av införselavgifter m. m. per den I juli 1981.

Beträffande utbyteshandeln med kött och fläsk föreslår nämnden atl de regler som har gällt under innevarande regleringsperiod skall gälla också för regleringsåret 1981/82. Vidare är man beredd att med delegationerna diskutera tillämpningen av dessa regler.

För låginkomstsatsning m. m. inom jordbruket föreslår nämnden all man för regleringsåret 1981/82 anvisar oförändrat 380 milj. ki-. till följande ändamål, nämligen för leveranslillägg för mjölk 135 milj. kr., smågrisstöd 20 milj. kr., avbytarverksamhel 95 milj. kr., förelagshälsovård 10 milj. kr. och socialförsäkringsskydd 120 milj. kr. Eventuella besparingar eller överskridanden av beloppen för leveranslillägg och smågrissiöd bör liksom lidigare tillföras resp. avgå från beloppet för avbytarverksamhel.

1 fråga om leveranslillägg för mjölk föreslås en ny skala. Belräffande smågrisstödet har aktualiserats elt förslag om en omläggning av stödet. Nämnden har beträffande det sistnämnda inte tagit slutlig ställning lill förslaget utan avser all återkomma med förslag under våren 1981.

Jag har inget att erinra mol vad nämnden har anfört.

Delegationerna har vid överläggningarna förklarat sig i princip acceptera de förslag rörande fettvaruregleringen som nämnden framlagt. Förslagen innebär i korthel följande.

Prisgränssystemet för oljeväxtfrö och olja slopas. Efter överläggningar fastställs dels preliminärt odlarpris på frö. dels ett fasl inhemskt oljevärde. Hänsyn bör härvid tas till prissättningen på övriga vegetabilier, marknads­läget, konkurrensläget på matfettsmarknaden och regleringsekonomin.

Det fastställda oljevärdet skyddas genom en rörlig fettvaruavgift.

Förändringar av regleringsföreningens Sveriges Oljevåxtintressenter ek. för. (SOI) kostnader för omhändertagande av fröskörden och exlraktion av olja liksom prisändringar på rapsmjöl, vilka tidigare beaktats i den s. k. omräkningskalkylen från fröpris till oljevärde, bör i fortsättningen beaklas inom ramen för den ersättning som utgår Ull jordbruket för koslnader för uppsamling och förädling.

Prop. 1980/81:190

17

Beträffande utbytesexport gäller f. n. atl jordbruket genom SOI för importerad olja erhåller intäkterna från höjningar av normalfetlvaruavgif-ten som gjorts sedan den 1 juli 1974. Denna andel är f n. 210,5 öre/kg. För svensk olja motsvarande ca 40 % (kvantiteten regleras i särskilda avtal meUan SOI och margarinindustrin och med jordbmksnämndens godkän­nande) av råvamförbmkningen inom margarinindustrin får SOI hela fett-vamavgiflen. Jordbmksnämnden föreslår alt SOI för regleringsårel 1981/ 82 får hela fettvamavgtften för en kvantitet motsvarande oljeinnehållet i den inhemska fröskörden, dock högst motsvarande fettvaruavgiflen på den totala fettkonsumtionen.

Nämnden kommer senare att utvärdera effekterna av den förordade om­läggningen av fettvamregleringen.

Jag biträder jordbmksnämndens förslag. Det ankommer på regeringen att besluta i dessa frågor.

Jordbruksnämnden bör vid kommande justeringstillfällen under den förestående prisregleringsperioden efter överläggningar med Lantbmkar­nas förhandlingsdelegation och konsumentdelegationen till regeringen inkomma med förslag till fördelning av de totala beloppen på olika produkter samt till de ändringar av mittpriser, prisgränser och införselav­gifter som krävs för att jordbmket skall tillföras avsedda intäktsökningar. Det ankommer därefter på regeringen att besluta härom.

Riksdagen medgav våren 1980 att statens jordbruksnämnd för säsong­mässig lagring av jordbmksprodukter för budgetåret 1980/81 får disponera en rörlig kredit på högst 195 milj. kr. i riksgäldskontoret. Jordbmksnämn­den har föreslagit att på gmnd av höjda varuvärden och förväntat ökat lagringsbehov under budgetåret 1981/82 krediten höjs till 250 milj. kr. och att den får utnyttjas för budgetåret 1981/82 främsl för utjämningslagring av smör och köttvaror. Även enligt min mening bör en höjning ske av den röriiga krediten. Jag föreslår således alt en rörlig kredit på högsl 250 milj. kr. i riksgäldskontoret ställs till nämndens förfogande för säsongmässig lagring av jordbmksprodukter för budgetåret 1981/82.

Riksdagen medgav också att jordbmksnämnden för inlösen av inhemskt oljeväxtfrö för budgetåret 1980/81 får disponera en röriig kredit på högsl 50 milj. kr. i riksgäldskontoret. Jordbmksnämnden har i sin anslagsfram­ställning för budgetåret 1981/82 begärt att få disponera en motsvarande kredU. Jag biträder nämndens förslag.

3.2 Införselavgiftsmedel m. m.

1 bilaga 1 redovisas användningen av införselavgiftsmedel m. m. under regleringsåret 1979/80 liksom också beräkningen av införselavgiftsmedel som inflyter under regleringsåren 1980/81 och 1981/82. Den huvudsakliga medelsdisposifionen för regleringsåret 1979/80 framgår av följande tabell, i vUken även den preliminära disposifionen för regleringsåret 1980/81 redovisas.

2   Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 190

Prop, 1980/81:190

Huvudsaklig medelsdisposition av införselavgiftsmedel m. m. regleringsåren 1979/80 och 1980/81

1979/80

1980/81

1 OOO-tal kr.     I OOO-tal kr. prel.

Inkomsler

3 949'

9 587-

Från föregående regleringsär kvarstående införselavgifter Under resp, regleringsår influtna införselavgifter

373 902 160 797

339 600 170 000

519187

exkl. fodermedel

Summa       538 648

fodermedel

Ulgifier

a)   Av medel imm fördelningsplanen

Svensk spannmålshandel

Sveriges potatisintressenter

Sveriges oljeväxlintressenler

Svensk köllhandel

Svensk köllhandel, utbyteshandel

Föreningen för mejeriprodukter

Svensk ägghandeP

Marknadsreglerande åtgärder för slaklkyckling

Kostnadskompensation mjölk, norra Sverige

Regionalt bidrag, köttregleringen

Upplysningsverksamhet och utvecklingsarbete

Djurhälsovård, kontrollverksamhet m. m.

Stöd till odling av konservärter och andra

köksväxter

Stöd till odling av bruna bönor

Stöd till odling av vallfrö

Fonden för kollektiva åtgärder inom biodhngen

Reserv till jordbruksnämndens förfogande

b)  Av medel uianför fördelningsplanen Utbyleshandel nötkött, öststaterna Utbyteshandel kött och fläsk Pristillägg får- och lammkött Svensk matpotaliskontroll Sveriges utsädesförening, potatisförädling Sveriges potatisodlares riksförbund Bidrag till Stiftelsen för ackordhäst-organisationens bevarande Bidrag till fraktkostnader för mjölk och grädde Prisåterbäring till pälsdjursuppfödare Slöd till odling av vallväxtfrö Fonden för kollekliva ålgärder inom biodlingen Restitution av införselavgifter på styck­ningsdetaljer av kött och fläsk samt av införselavgifter på ost Stöd till maltproduktionen

Summa Summa utgifter

Saldo vid utgången av resp. regleringsår

3 000

2 000

34 500

19 500

44 700

0

18 000

0

4 928

32 366

208 700

167 000

48 500

70 100

1000

0

13 500

20 500

5 000

5 000

8 500

8 500

25 000

25 000

2 500

2 500

700

1400

0

2000

500

500

9 077

80 834

428 105

437 200

22 807

25 000

45 072

17 634

13 424

15 500

4 272

4 425

1070

0

2 050

2 353

475

475

274

300

2 500

2 000

4 000

6000

300

300

12 299

6000

2000

2000

110543

81987

538648

519187

' Intäktsräntor saml överskott från föregående år. ' Intäktsräntor från föregående år.

'Svensk ägghandel erhöll 1978/79 10 milj. kr. med återbetalningsskyldighet till kommande års fördelningsplan.

Prop. 1980/81:190

19

Fördelningsplanen för reglering.såret 1980/81 utgör enligt riksdagens beslut 267,2 milj. kr. Härtill kommer inflytande avgifter för fodermedels­importen, f.n. beräknade lill 170 milj. kr., varvid fördelningsplanen omfattar 437,2 milj. kr. Jordbruksnämnden beräknar de disponibla inkoms­terna av införselavgifler till 519.2 milj. kr., vilket innebär ett beräknat överskott av 82 milj. kr. sedan medel avsatts till fördelningsplanen. Definifiv fördelningsplan för regleringsåret 1980/81 kan fastställas först efter utgången av regleringsåret.

De ändamål utanför fördelningsplanen som får täckas av införselavgifis­medel beräknas för regleringsäiel 1980/81 helt ta i anspråk det beräknade överskottet av 82 milj. kr.

Sammanställningen avseende regleringsårel 1980/81 skiljer sig på några punkter från de beräkningar som lagts fram i prop. 1979/80:162. Sålunda har utbyteshandel med kött och fläsk, som angavs till 50 milj. kr., lagits upp med beräknade fillgängliga medel, 17,6 milj. kr., prisåterbäring till pälsdjursuppfödare minskals med 2 milj. kr. till 2 milj. kr. samt restitution av införselavgifter minskats med 3 milj. kr. till 6 milj. kr. Bidraget till Sveriges potatisodlares riksförbund har ökats med 153 000 kr., då nämnden tillstyrker etl tilläggsanslag för regleringsårel 1980/81 för lönehöj­ningar under år 1980 med delta belopp.

Beräknade tillgängliga medel 82,0 milj. kr. går helt åt till ändamål utanför fördelningsplanen. I den mån tillgängliga medel blir slörre än 82,0 milj. kr. bör överskjutande belopp i första hand användas til! att betala utbyteshandel med kött och fläsk upp fill elt belopp av 50 milj. kr. Därefter eventuellt kvarstående belopp bör användas lill ändamål inom fördelningsplanen med hänsyn lill atl 31,1 resp. 4,8 milj. kr. för utbytes-handel med kött och fläsk i brist på medel utanför fördelningsplanen togs från fördelningsplanerna regleringsåren 1978/79 och 1979/80.

Jag har inte någon eiJnran mot vad jordbruksnämnden anfört rörande införselavgtflsmedlens disposition under regleringsåren 1979/80 och 1980/ 81.

Jordbruksnämnden beräknar atl det under regleringsåret 1981/82 infly­ter 531 milj. kr. i form av införselavgiftsmedel, inkl. räntor från föregående år. Härav avser 165 milj. kr. fodermedel.

Jordbmksnämnden föreslår att fördelningsplanen för regleringsårel 1981/82 bör omfatta 267,2 milj. kr. jämte inflytande fodermedelsavgifter, som beräknas till 165 milj. kr. eller totalt 432,2 milj. kr. Jag biträder nämndens förslag.

Med hänsyn till ovissheten rörande regleringsekonomins utveckling lägger nämnden inte fram någon fullständig fördelningsplan för det preliminärt beräknade beloppet. Nämnden bör återkomma med fullstän­digt förslag till preliminär fördelning i samband med förslaget till justering av införselavgifter m. m. fr. o. m. den I juli 1981. Nämnden bör liksom tidigare, efter hörande av Lantbmkarnas förhandlingsdelegation och

Prop. 1980/81:190

20

konsumentdelegationen, få jämka delbeloppen mellan de ohka reglerings­föreningarna och besluta om fördelning av det belopp som kan komma att stä till nämndens förfogande.

Jag har inget att erinra mot atl Svensk spannmålshandel liksom hittills tillförs införselavgifter för viss utbyteshandel med brödsäd. V'dare bör Sveriges oljeväxtinlressenter tillföras inflytande fettvaruavgifter i enlig­het med vad jag har förordat i föregäende avsnitt.

Medelsbehovet under regleringsårel 1981/82 för de ändamål utanför fördelningsplanen som jag anger i det följande bör i första hand täckas av införselavgiftsmedel.

De införselavgifter som inflyter till följd av uthyteshundel med kött och fläsk har av nämnden beräknats komma att uppgå till 75 milj. kr. Av della belopp bör 25 milj. kr., som avser utbyteshandel med öststaterna, föras över till Svensk kötthandel. Återstående 50 milj. kr., som avser utbytes­handel med andra länder, bör föras över till Svensk kötthandel i enlighet med de gmnder som redovisades i prop. 1978/79:208.

Kostnaderna för pristillägg för får- och lammkött av 530 öre per kg bestrids under regleringsåret 1980/81 med 10 milj. kr. från anslaget Prisreglerande åtgärder på jordbmkets område och med 15,5 milj. kr. av införselavgiftsmedel utanför fördelningsplanen. Jordbmksnämnden be­räknar kostnaden för pristillägget till 25,5 milj. kr. under regleringsåret 1981/82. Jag föreslår att av pristillägget på får- och lammkött bekostas även för regleringsåret 1981/82 10 milj. kr. frän anslaget Prisreglerande åtgärder på jordbrukets område och resterande belopp, 15,5 milj. kr., med införselavgiftsmedel utanför fördelningsplanen. Härutöver kan näm­nas att regeringen har bemyndigat nämnden atl under regleringsåret 1980/ 81, inom ramen för prisstoppet på kött av andra djurslag, utbetala pristillägg utöver 530 öre per kg intill ett belopp av 11,5 milj. kr.

Till Svensk matpotaliskontroll (SMAK) har för regleringsåret 1980/81 av medel utanför fördelningsplanen reserverats högsl I 050 000 kr. för upplysningsverksamhet på matpotutisområdet. För regleringsåret 1981/ 82 föreslås en höjning av beloppet lill I 115 000 kr.

Ersättningen till SMAK för den officiella kontrollen av matpotatis föresläs uppgå till högst 3 480 000 kr. 1 delta belopp ingår 100000 kr. för utvecklingsarbete. Nämnden avser atl återkomma rörande lönehöjningen under år 1981. Jag har inget att invända mot dessa förslag.

Sveriges potatisodlares riksförbund (SPOR) har för regleringsåret 1980/ 81 erhålht ett belopp av 2 200 000 kr. för sin verksamhet med effektivise­ring av matpotatisodlingen. Nämnden föreslår ett tilläggsanslag för regleringsårel 1980/81 med 153 000 kr. för lönehöjningar under år 1980 samt ett anslag av 2367000 kr. för regleringsårel 1981/82. Jordbmksnämn­den avser att återkomma rörande löneökningar under år 1981. Nämnden redovisar att den vid bedömningen av anslagskraven från SMAK och

Prop. 1980/81:190

21

SPOR har följt de anvisningar som gäller för myndigheternas anslags­framställningar. Jag har inget att erinra mot detla.

Stiftelsen Jör ackordhästorganisationens bevarunde bör i enlighet med nämndens förslag tillföras oförändrat 475 000 kr.

Vidare föreslås att nämnden under regleringsåret 1981/82 får disponera högst 4 milj. kr. av avgiftsmedel utanför fördelningsplanen för återbäring till pälsdjursuppfödare av den del av priset på inhemskl foder för pälsdjursuppfödning som är hänföriig till införselavgifterna på foderme­del. Jag biträder även detta förslag.

Bidraget för att begränsa fruktkostnudernu för mjölk och grädde till vissa områden i de nordligaste länen bör, som nämnden föreslagit, ulgå med 300000 kr. under regleringsårel 1981/82.

För stöd tdl vullfröodUngen föreslår jordbmksnämnden för reglerings­året 1981/82 att 6 milj. kr. anvisas av medel utanför fördelningsplanen. Jag har inget att erinra mot detta förslag.

TUl fonden för koUektiva åtgärder inom biodlingen har under regle­ringsåret 1980/81 förts 800000 kr., varav 500000 kr. inom och 300000 kr. utom fördelningsplanen. Jordbmksnämnden föreslår atl motsvarande belopp skall utgå under regleringsåret 1981/82. Jag har inget att invända mot detta under fömtsättning att 500000 kr. anslås inom fördelnings­planen.

Kostnaderna för restitution uv införselavgifter för styckningsdetaljer av kött och fläsk samt för ost beräknas av nämnden till 2 milj. kr. för regleringsåret 1981/82. Jag har inget alt erinra mot denna beräkning.

För stöd tiU maltproduktionen bör enligt nämndens förslag I milj. kr. ulgå under regleringsåret 1981/82. Jag bilräder även detta förslag.

Med hänsyn till ovissheten om den faktiska avgiftsuppbörden föreslår jordbmksnämnden att den röriiga krediten på 120 milj. kr. får stå kvar även under regleringsåret 1981/82 och ätt den får användas för ändamål inom och utom fördelningsplanen samt för sockerregleringen. Jag bilrä­der förslaget med tillägget att krediten inte, utan regeringens särskilda medgivande, får användas för finansiering av utbyleshandel med kött och fläsk. Det bör ankomma på regeringen att närmare föreskriva hur krediten får utnyttjas och villkoren för detta.

3.3 Sockerregleringen m. m.

Riksdagen godkände år 1979 regeringens förslag lill prisreglering för sockerbetor för tiden den Ijuli 1979-den 30 juni 1982 (prop. 1978/79:208, JoU 1978/79:36, rskr 1978/79:417). Riksdagen godkände år 1980 regering­ens förslag till prisreglering för socker för tiden den 1 juli 1980-den 30 juni 1982 (prop. 1979/80:162, JoU 1979/80:47 och 49, rskr 1979/80:413). Inom ramen för vad som gäller för resp. prisregleringsperiod skall årligen fastställas kompensation för ökade produkfionsmedelspriser m. m. för

Prop. 1980/81:190

22

betodlarna och ökade produktionskostnader för sockerbolaget. Det an­kommer på regeringen att under regleringsperioden besluta i dessa frågor.

Efter förslag av statens jordbmksnämnd i samförstånd med nämndens konsumentdelegation, Sveriges betodlares centralförening och Svenska Sockerfabriks AB har regeringen den 26 februari 1981 fastställt socker­betsareal, arealbidrag, gmndpris på sockerbetor, pris pä socker, m. m. för regleringsåret 1981/82.

Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade jag år 1980 en kommitté för att utreda sockernäringens framlida omfattning, inriktning, organisation och struktur. Kommittén kommer bl. a. att lämna förslag om sockerbelsarealens framtida omfattning. Utredningen beräknas vara klar tidigast våren 1982.

Riksdagen bemyndigade år 1979 regeringen atl träffa avtal med sockerbolaget och Sveriges betodlares centralförening angående fortsatt verksamhet vid Karpalunds sockerbmk (prop. 1978/79:208, JoU 1978/ 79:36, rskr 1978/79:417). Avtalet har avseU driften under 1980 och 1981 års kampanjer och innebär för statens del att bidrag lämnas ur sockerregle­ringsfonden med ca 3,3 milj. kr. resp. 3,7 milj. kr. Motsvarande bidrag lämnas av sockerbolaget och betodlarna.

I avvaktan på ett slutligt ställningstagande till sockerutredningens förslag och för att möjliggöra fortsatt drift vid sockerbmkel i Karpalund under 1982 års kampanj har överläggningar ägt mm mellan representanter för jordbruksdepartementet, betodlarna och sockerbolagel om formerna för en överenskommelse som möjliggör fortsatt drift. Vid överläggningar­na har som utgångspunkl för statens del gällt atl bidrag för fortsatt drift kan lämnas endast i form av arealökning. Med anledning härav får jag anföra följande.

Statens bidrag utgår i form av utökad sockerbetsareal för 1981 års kampanj med 500 ha utöver vad jordbmksnämnden föreslagit efter överläggningar med berörda parter. Ärealökningen skall i första hand erbjudas odlare som även odlar fabrikspotatis för stärkelseproduktion. Utgångspunkten härvid är att reduktion sker av motsvarande areal fabrtkspotatis. Regeringen har fastställt sockerbetsarealen för 1981 års kampanj till 52 000 ha.

Jag föreslår nu att riksdagens godkännande inhämtas av att arealen utökas med ylterligare 1 000 ha under 1982 års odling. Därmed kommer sockerbetsarealen att uppgå till 53 000 ha för år 1982. En strävan bör vara all   också   med   denna   arealökning   åstadkomma   ;n   minskning   av fabrikspotatisodlingen. Frågan om förtur för potatisodlarna vid kvote­ringen av arealökningen för år 1982 får prövas vid kommande prisöver­läggningar. Arealökningen är inte avsedd att uppfattas så att sockerutred­ningens förslag föregrips.

Sveriges betodlares centralförening och sockerbolaget har kommit överens om att odlarna lämnar ett bidrag till bolaget på 3 milj. kr. för 1982

Prop. 1980/81:190

23

års kampanj genom motsvarande reducering av betpriset. Bidraget utgår endast under fömtsättning att arealökningarna för 1981 och 1982 ärs kampanjer kommer till stånd och är motiverat av att sockemtredningen inte beräknas vara klar förtän i början av år 1982 och av att fortsatt drift vid sockerbruket i Karpalund anses nödvändig för att klara arealökning­en.

De åtgärder som jag nu har redovisat tryggar således driften vid Karpalunds sockerbmk också under år 1982 samtidigt som kostnaderna för regleringen av fabrikspotatis för stärkelseproduklion bör kunna minskas. 1 den senare frågan kommer kommittén för industrins råvam-kostnadsutjämning senare i vår att lämna vissa förslag.

3.4 Prisstödet till jordbruket i norra Sverige

Syftet med prisstödet i norta Sverige är att höja lönsamheten hos jordbmket i detta område till en nivå som är jämförbar med den som uppnås vid det mellansvenska jordbmket. Stödet utgår i form av pristillägg på mjölk, kött och fläsk samt lill smågrisproduktion och getskötsel. Dessutom utgår ett särskill prisstöd till rennäringen i form av pristillägg på renkött. Prisstödet till jordbruket utgår inom olika stödområden med varierande belopp.

Prisstödet till jordbmket i norta Sverige har under 1970-talet setts över vart tredje år. Den senaste översynen gjordes år 1979 och ledde lill att stödet enligt riksdagens beslut justerades per den 1 juli 1980 (prop. 1979/ 80:162, JoU 1979/80:47 och 49, rskr 1979/80:413). I propositionen uttalade jag att en allmän översyn av prisstödet borde ske vart tredje år. Jag betonade att ett av jordbmkspolitikens huvudsyften är att tillförsäkra dem som är sysselsatta inom jordbmket i alla delar av landet en ekonomisk och social standard som är likvärdig med den som jämförbara grupper uppnår. Detta fömtsatte enligt min mening att prisstödets syfte inte urholkades under treårsperioden. Om produktionskostnaderna utvecklas på etl ogynn­samt sätt, borde därför prisstödet kunna justeras. En av utgångspunkterna för bedömningen borde därvid vara förändringarna i PM-index. Jag uttalade slutligen att vid den allmänna översyn av prisstödet som borde ske inför utgången av treårsperioden borde det nu tiUämpade prisstödet utvärderas. Riksdagen beslöt att biträda de förslag till förbättring av prisstödet som framlades. Samtidigt uttalades att åtskilligt talade för en mera övergripande och parlamentariskt förankrad översyn av stödet lill jordbmket i norra Sverige. Dessutom framfördes att en justering av prisstödet skulle kunna ske under treårsperioden så att dess syfte upprätt­hålls.

Regeringen uppdrog åt statens jordbmksnämnd att under perioden den 1 juli 1980-den 30 juni 1983 följa, bedöma och redovisa effekterna av prisstödet fill jordbmket i norra Sverige. Om produktionskostnaderna

Prop. 1980/81:190

24

utvecklades på ett ogynnsamt sätt, skulle nämnden under perioden komma in med förslag till de justeringar av prisstödet som bedömdes erforderiiga för att stödets syfte skulle kunna upprätthållas. En av utgångspunkterna för bedömningen skulle vara förändringarna i PM-index. Vidare skulle samråd ske med lantbruksstyrelsen.

Jag vill här erinra om alt vid den översyn som skedde inföi den I juli 1980 utgick jordbmksnämnden i sina beräkningar från jämförande produk-fionskostnadskalkyler för mjölk och köttproduktion i mellersta och norra Sverige. Av beräkningarna framgick att skiUnaden i produktionskostnader väl motsvarades av utvecklingen av PM-index. Vid uppräkningen av prisstödet till jordbmket i norra Sverige per den 1 juli 1980 utgick nämnden därför i huvudsak från den allmänna kostnadsstegringen mätt med PM-index.

Jordbruksnämnden har nu efler samråd med lantbruksslyrelsen inkom­mit med en redovisning av sitt uppdrag. Nämnden redovisar alt PM-index under perioden oktober 1979-oklober 1980 har stigit med 14,7%. En uppräkning av stödnivån med PM-index ger en ökad kostnad med ca 27,6 milj. kr. Med hänsyn till den i beräkningarna förutsatta produktionsutveck­lingen och vid den angivna uppräkningen av stödet ökar kostnaderna enligt nämnden med yUeriigare 1 milj. kr., totah således 28,6 milj. kr.

För egen del vill jag betona att de problem med lönsamheten som föreligger inom jordbmket i det aktuella området är av allvarlig nalur. Det är därför viktigt från såväl jordbrukspolitiska som regionalpolitiska syn­punkter att prisstödet till jordbruket i norta Sverige inte urholkas. Mot bakgrund av jordbmksnämndens redovisning förordar jag att en uppräk­ning per den 1 juli 1981 görs av prisstödet. En uppräkning bör samtidigt göras ocksä av prisstödet till rennäringen.

Jag föreslår att uppräkningen motsvarar de belopp inom resp. stödområ­den som jordbmksnämnden har angett. Beloppen och stödområdena framgår av bilaga 2.

Slutligen vUl jag här också nämna atl jag den 26 mars 1981 fått regeringens bemyndigande att tillkalla en kommitté med uppgift att se över det slatliga stödet lill jordbruket i norra Sverige.

3.5     Industrins råvarukostnadsutjämning

3.5.1 Allmän bakgrund och reformbehov

1 Sverige, liksom i flertalet västeuropeiska länder, tillämpas inom jordbmksprisregleringen en s. k. producentprislinje. Detta innebär all producentpriserna på jordbruksprodukter främst genom ett gränsskydd i form av införselavgifter hålls på en högre nivå än vid helt fri import. Den industri, främst livsmedelsindustrin, som använder jordbruksråvaror i sin fillverkning måste därför köpa såväl inhemska som importerade råvaror till

Prop. 1980/81:190

25

ett pris som i regel överstiger det s. k. världsmarknadspriset. Om inga särskilda åtgärder vidtas kan följaktligen denna industri både på hemma­marknaden och vid export komma i ett sämre läge än konkurrenter i andra länder som har tillgång till jordbmksråvarorna till världsmarknadspris eller annat lägre pris. För att neutralisera sådana konkurrensnackdelar eller förhindra att de uppkommer kan man tillämpa olika system för råvarukost­nadsutjämning eller råvaruprisutjämning.

Traditionellt har den inhemska industrins konkurtensnackdelar gent­emot import utjämnats genom atl de tullar som utgått på industriprodukter som innehåller jordbmksråvaror fömtom etl manufaktureringsskydd även innehållit kompensation för de högre råvarupriserna inom landet. Vid export av livsmedelsindustriprodukter har restitution medgetts av eriagda tullar och avgifter på ingående jordbruksråvaror eller - i fråga om inhemsk råvara - exportbidrag lämnats.

Vid EFTA-konventionens tillkomst år 1960 inkluderades vissa av livsmedelsindustrins produkter bland de varor för vilka tullarna successivt skulle avskaffas. De i dessa produkter ingående råvarorna lämnades däremot i regel utanför EFTA:s tullsänkningsprogram. För att inte försämra konkurrensförmågan hos den industri som tillverkar sådana produkter gentemot utländska tillverkare av samma produkter och för att inte försvåra jordbmkets avsättningsmöjligheter av råvaror till följd av minskad produktion hos denna industri, vidtogs särskilda åtgärder för att kompensera industrin för råvamfördyringen till följd av jordbmksprisreg­leringen. Motsvarande problem skulle ha uppkommit vid tillkomsten av EFTA-ländernas frihandelsavtal med EG om inte regler för råvaruprisut­jämning införts i även dessa avtal. Därmed kom två olika system för utjämning av industrins råvamkostnader att tillämpas, nämligen intern prisutjämning och extern prisutjämning.

Intern prisutjämning infördes den 1 juli 1960 till följd av Sveriges anslutning till EFTA-konventionen. Del innebär att tillverkare av vissa livsmedelsindustriprodukter genom bidrag erhåller sina genom jordbmks­prisregleringen fördyrade råvaror till väridsmarknadspris. Bidrag lämnas för hela produktionen, dvs. även för den del som exporteras.

Intern prisutjämning medges f. n. för choklad- och konfeklyrvaror, biscuits och wafers, fmkostflingor, senap, såser, soppor m. m., fiskkon­server o. d. samt för starköl.

De viktigare jordbmksprisreglerade råvaror som f. n. kan komma i fråga för utjämning inom nyss nämnda färdigvamgmpper är mjölk-, ägg- och spannmålsprodukter, socker, fettvaror och kött.

Kostnaderna för den interna prisutjämningen (utom vad avser fettvaror för fiskkonserver) bestrids från anslaget Prisreglerande åtgärder på jord­bmkets område. För alt finansiera kostnaderna för prisutjämningen för choklad- och konfeklyrvaror, biscuits och wafers samt för starköl utgår en utjämningsskatt på dessa varor såväl för inhemsk produktion för avsätt-

Prop. 1980/81:190

26

ning inom landet som vid import. Skallen uppgår fr. o. m. den I januari 1979 till 110 öre per kg för choklad- och konfeklyrvaror saml biscuits och wafers samt till 8 öre per liter för starköl. För övriga varor inom det interna systemet utgär inte någon utjämningsskau. Kostnaderna för dessa finan­sieras således med budgetmedel.

Kostnaderna för den interna prisutjämningen uppgick för budgetåret 1979/80 till 185 milj. kr. Härav utgjorde kostnaderna för den med utjämningsskalt finansierade prisutjämningen 149 milj. kr. och prisutjäm­ningen för övriga varor 36 milj. kr. Den totalt influtna utjämningsskatten beräknas för budgetåret 1979/80 till 146 milj. kr.

Den interna prisutjämningen administreras något olika för de olika vamgrupperna. Riksskatteverket handlägger i samråd med jordbmks­nämnden prisutjämningen för choklad- och konfeklyrvaror, biscuits och wafers samt starköl i samband med uppbörd av utjämningsskatten. Tillverkare av ifrågavarande produkter har all till riksskatteverket redovi­sa skattebelagd produktion. Prisuljämning för faktiskt använda råvaror avräknas i princip mot utgående utjämningsskatt. För exporterade pro­dukter erläggs inte någon utjämningsskalt. Prisutjämningen för övriga produkter i det interna systemet handhas helt av jordbruksnämnden.

Extern prisutjämning infördes i Sverige fr. o. m. den I april 1973 till följd av Sveriges frihandelsavtal med EG och därav föranledda ändringar i EFTA-konvenfionen. Det innebär att man tar ul röriiga avgifter vid import och utbetalar motsvarande bidrag vid export. Prisutjämningen sker således genom att man med de röriiga avgifterna åstadkommer en råvamfördyring för de importerade färdigvarorna till samma nivå som för motsvarande i Sverige tillverkade varor. Vid export lyfts fördyringen av genom bidrag.

Det externa systemet omfattar f. n. följande vamslag: fondantmassor, mandelmassor m. m.; glass, glasspulver, puddingpulver m. m. och bered­ningar för framställning av dryck, innehållande kakao; beredningar av mjöl och stärkelse; makaroner m. m.; gryn och flingor av stärkelse; matbröd, skeppsskorpor och andra enklare bakverk; bakverk utom biscuits och wafers; icke alkoholhaltiga beredningar för framställning av drycker, glass, glasspulver, puddingpulver m. m., andra livsmedelsberedningar; äggalbu-min; enzympreparat innehållande födoämnen.

De råvaror som kan komma i fråga för utjämning inom det externa systemet är i huvudsak desamma som inom det interna systemet.

Kostnaderna för den externa prisutjämningen utgörs av de exportbidrag som lämnas. Dessa kostnader bestrids i första hand med införselavgiftsme­del från import av de färdigprodukter som omfattas av det externa systemet och dämtöver med bl. a. förmalningsavgiftsmedel. Kostnaderna för exportbidragen utgjorde under budgetåret 1979/80 47 milj. kr. Härav täcktes I9 milj. kr. med inkomster av röriiga avgifter från ifrågavarande produkter och resterande belopp med bl. a. förmalningsavgiftsmedel. Den externa prisutjämningen administreras av statens jordbmksnämnd.

Prop. 1980/81:190

27

Till följd av jordbruksprisregleringen har vissa andra prisiiijämningsför-faranden införts för att helt eller delvis avlyfta kostnadsbelastningen för tillverkare av vissa produkter. Vissa av dessa förfaranden infördes redan före EFTÄ:s tillkomst. Således medges bl. a. återbetalning av erlagd fettvamavgift för produkter, huvudsakligen andra än livsmedel, som tillverkats av vegetabiliska och animaliska fetter och oljor, bl. a. fiskkon­server, läkemedel, tvål och tvättmedel. Prisrabattering förekommer för stärkelse som används för tillverkning av derivat inom derivatindustrin och pappersindustrin. Vidare kan nämnas att prisutjämning medges för socker vid tillverkning av dextran, som i huvudsak används som ett blodersätlningsmedel. Genom s. k. tullkompensation utjämnas den fördy­ring av vissa fettvaror som beror på tullskyddet pä dessa råvaror. Slulligen kan också nämnas att återbetalning av avgift förekommer i samband med export av varor och i vissa fall även vid tillverkning av varor, t. ex. wellpapp och farmaceutiska specialiteter.

Kommittén för industrins råvamkostnadsutjämning har sett över de olika systemen för råvamkostnadsutjämning och lagt fram förslag till vissa förändringar i syfte att bl. a. åstadkomma ett förenklat system.

Kommittén framhåller bl. a. att en av fömtsättningarna för att produk­tionsmålet i 1977 års jordbmkspoUtiska beslul skall kunna förverkligas är en livskraftig och effektiv svensk livsmedelsindustri, som kan förädla i första hand våra egna jordbmksprodukter men ocksä importerade livsme­delsråvaror. Även om denna industri i huvudsak är och kommer atl förbli en hemmamarknadsindustri är det enligt kommittén angeläget atl möjlighe­terna till en utvidgad och lönsam export tas tillvara, inte minst för mer förädlade livsmedelsindustriprodukter. Kommittén konstaterar att den internationella konkurrensen är hård inom denna industrisektor och att den ytterligare försvåras genom de handelshinder som olika länder har infört på jordbruks- och livsmedelsområdet. Det är därtör enligt kommit­tén angelägel alt söka finna vägar, som - för den industri vilken på hemmamarknaden och vid export är föremål för inlernationell konkurrens sä längt möjligt neutraliserar jordbruksprisregleringens fördyring av jordbmksråvarorna. Sådana åtgärder ingår i flertalet industriländers han­dels- och livsmedelspolilik under benämningen råvaruprisuljämning.

Kommittén har i sitt arbete beaktat dels de allmänna jordbrukspolitiska riktlinjerna, i första hand produktionsmålets och prisregleringens utform­ning, dels behovet att för den industri som använder svenska jordbmksrå­varor så långt möjligt åstadkomma konkurrensvillkor likvärdiga med dem som konkurtenter i andra länder har. Kommittén har eftersträvat att bl. a. finna ett enhetligt och enkelt system för råvamkoslnadsutjämningen. Vidare anser kommittén att i princip samma prisnivå för råvarorna bör gälla inom landet i såväl icke prisutjämnade som i olika utjämnade färdigvaror inom livsmedelssektorn och att denna prisnivå skall vara densamma som råder för råvarorna som sådana till följd av jordbrukspris-

Prop. 1980/81:190

28

regleringen. Därmed kommer inle konsumenterna alt vid prissättningen på olika livsmedel belastas med mer än vad som är en följd av jordbrukspris­regleringen. En sådan belastning bör heller inle ske. Vid export av färdigvaror, som är föremål för råvamkostnadsutjämning, bör enligt kommittén jordbruket enligt gällande jordbrukspoliliska rikllinjer bidra med medel som molsvarar allernativkostnaden för export av ingående jordbmksprisreglerade råvaror. Med hänsyn till rådande slatsfinansiella läge har kommittén som mål haft att de föreslagna utjämningssystemen om möjligt bör vara självfinansierande. Kommittén har vid sin prövning även beaktat internationella regler. Den har vidare försökt ange ramarna och principerna för den framtida utjämningen och anser att detaljfrågorna bör kunna överlåtas till den myndighet som kommer att ges huvudansvaret för tillämpningen av utjämningsanordningarna.

Remissinstanserna har i huvudsak inte haft något att erinra mot de allmänna principer som legat lill grund för kommitténs överväganden.

För egen del vill jag anföra följande. De allmänna utgångspunkter som legat lill grund för kommitténs överväganden finner jag i likhet med remissinstanserna väl valda och avvägda. Jag ansluter mig även till den uppfattning som framförts av såväl kommittén som remissinstanserna i fråga om behovet av en effektiv och livskraftig livsmedelsindustri. Det är av stor betydelse för jordbmket att det inom landet finns en rationell livsmedelsindustri, som kan förädla och marknadsföra jordbrukets pro­dukter. Det ligger även i konsumenternas intresse att ha en livsmedelsin­dustri som är konkurrenskraftig och effektiv så alt konsumenternas berättigade krav på säker tillgång till livsmedel av hög kvalitel till rimliga priser kan tillgodoses. Genom olika ålgärder från samhällels sida kan fömtsättningarna för en livskraftig industri förbättras. En sådan åtgärd utgör bl. a. råvarukostnadsutjämningen för viss industri som använder jordbmksprisreglerad råvara. Med hjälp av prisutjämningen neutraliseras för denna industri sådana konkurrensnackdelar som, både på hemmamark­naden och vid export, annars skulle uppstå i förhållande till industrier i andra länder som har tUlgång till jordbmksråvarorna till världsmarknads­pris eller annat lägre pris.

De förslag som jag i det följande lägger fram har utformats med hänsynstagande fill våra internationella åtaganden enligt EG-, EFTA- och GATT-avtalen. Vid tillämpningen av råvarukostnadsutjämningen bör en av utgångspunkterna givetvis vara att internationella regler beaktas.

3.5.2 Råvarukostnadsutjämningens utformning

Som grund för kommitténs översyn av råvarukostnadsutjämningen har legat behovet av prisutjämnande åtgärder. Enligt kommitténs uppfattning bör liksom hittills vid behovsprövning i första hand hänsyn tas till den intemationella konkurrenssituationen. För att interna utjämningsanord-

Prop. 1980/81:190

29

ningar och utjämning vid import skall var befogade måste enligt kommit­téns mening de berörda varorna vara utsatta för sådan importkonkurtens atl avsättningen av och/eller priset på de svenska varorna på hemmamark­naden i avsaknad av utjämningsanordningar skulle påverkas i nämnvärd grad. Vad gäller utjämningsförfarandet vid export förordar kommittén mindre långtgående krav på effekterna av den internationella konkurren­sen. Detla kan sägas innebära en fortsatt tillämpning av nu gällande ordning. Det medför samtidigt en betydande administrativ förenkling.

Kommittén har övervägt olika metoder att fastställa behovet av pris-Utjämnande åtgärder. Kommittén förordar att denna fråga får prövas av ett råd inom den myndighet som får huvudansvaret för tillämpningen av pris-utjämningsförfarandet. Den formella beslutsrätten skall givetvis ligga hos myndigheten.

Flertalet remissinstanser har inte haft något att erinra mot de villkor kommittén ställt upp för behovsprövningen. Några remissinstanser beto­nar kraven på att en verklig konkurtens bör föreligga, vissa anser atl ett tillräckligt villkor för atl medge prisutjämning är att en produkt innehåller jordbmksprisreglerad råvara.

Jag delar kommhléns uppfattning när det gäller behovsprövningen. Jag tillstyrker även kommitténs förslag alt prövningen sker hos den myndighet som får huvudansvaret för prisutjämningen. Beträffande det av kommittén föreslagna rådet återkommer jag i det följande.

Kommittén anser att de färdigvaror som kan komma i fråga för prisutjämning i princip skall uppfylla följande villkor, nämligen att

de skall utgöra mer industriellt förädlade varor, framställda helt eller delvis av jordbmksprodukter,

de skall vara framställda av sådana jordbmksprodukter som, om färdig­varorna tillverkas t Sverige, är fördyrade som en följd av jordbmksprisreg­leringen och tullarna på fettvamområdet,

de skall ulgöra sådana varuslag som tillverkas inom landel eller konkurterar med varor som tillverkas inom landet,

de inom landet tillverkade varorna skall vara utsatta för internationell konkurtens, på hemmamarknaden och/eller exportmarknaden. I konkur­rentprodukterna fömtsätts jordbmksprodukter förekomma lill världsmark­nadspris.

Produkter som ligger nära råvaran - de egentliga jordbmksprodukterna - kommer enligt dessa kriterier även i fortsättningen atl omfattas av jordbmksprisregleringens regler.

Kommittén anser att följande livsmedelsindustriprodukter f. n. bör omfattas av råvamkoslnadsutjämningen, nämligen

dels de produkter som f. n. omfattas av intern eller extern prisutjämning,

dels följande produkter, nämligen vissa fisk- och skaldjursberedningar, köttberedningar med mindre än 40% innehåll av köttvara, vissa slag av barnmat, fmkler frysta med socker, kanderade fmkler, sylt, marmelad

Prop. 1980/81:190

30

etc, vissa sockrade safter, sockrade läskedrycker samt vissa polatispro-dukter av typ pommes frites, potatissallad och liknande.

För sockrade läskedrycker bör enligt kommittén prisutjämningsåtgärder vidtas endast vid export.

Belräffande andra produkter än livsmedelsindustriprodukter - s. k. tekniska produkter anser kommittén vidare atl sådana som f. n. är föremål för någon form av uljämningsåtgärder bör inordnas under det gemensamma utjämningsförfarandet.

Kommittén anser att regeringen bör besluta om vilka varuslag som bör kunna omfattas av råvarukostnadsutjämningen. Den myndighet som ges huvudansvaret för prisutjämningen bör pröva behovel av prisutjämning i särskilda fall för enskilda varor inom den ram som regeringen anger i fråga om vamslagen. Myndigheten bör vidare fortlöpande följa utvecklingen på området och inkomma med förslag lill regeringen rörande behovet av förändringar.

Av kommitténs författningsförslag framgår närmare förslaget till färdig-vamomfattning (se bilaga 4).

Flertalet remissinstanser tillstyrker kommitténs förslag till vilka varu­slag som bör kunna komma i fråga för råvamkostnadsutjämning. Ett par remissinstanser avstyrker prisutjämning för vissa av de föreslagna varor­na, ett par remissinstanser föreslår prisutjämningsåtgärder för ytteriigare några vamslag. LRF avstyrker att köuberedningar innehållande mindre än 40% köttvara förs in under råvamkoslnadsutjämningen. Kommerskolle­gium är tveksamt till att vissa av de föreslagna produkterna som innehåller socker skall kunna komma i fråga för prisutjämning. Sveriges industriför­bund anser atl även s. k. folköl bör inordnas i prisuljämningssystemet. LRF anser att biodlarna bör kompenseras för ett högre sockerpris genom bidrag från sockertegleringsfonden. Kommerskollegium avstyrker prisut­jämning för sockrade läskedrycker vid expori, medan industriförbundet inte kan se något skäl i att som enda produkt undanta dessa produkter från prisutjämning vid import.

I likhet med kommittén och remissinstanserna anser jag att det bör ankomma på regeringen att beslula om vilka vamslag som bör kunna omfattas av råvarukostnadsutjämning. Den närmare behovsprövningen för enskilda varor inom den ram som regeringen anger i fråga om varuslagen, bör som jag tidigare framhållit, göras av ansvarig myndighet. Myndigheten bör vidare fortlöpande följa utvecklingen på området och inkomma med förslag till regeringen rörande behovet av förändringar av färdigvamom-fattningen.

Jag tillstyrker kommitténs förslag till vilka vamslag som f. n. bör kunna komma i fråga för råvamkostnadsutjämning. Om behov av prisutjämning anses föreligga för köttberedningar med mindre än 40% innehåll av köttvara bör myndigheten bevaka atl inle önskvärda effekter uppstår inom jordbmksprisregleringen till följd av eventuella gränsdragningsproblem

Prop. 1980/81:190

31

gentemot köttberedningar med minst 40% innehåll av köttvara. Sådana köttberedningar kommer även i fortsättningen att omfattas av jordbrtiks-prisregleringen. I fråga om sockrade läskedrycker anser jag atl ett bemyndigande bör lämnas till myndigheten att lillämpa prisutjämning även vid import. Jag vill dock erinra om alt Sverige för andra än kolsyrade läskedrycker i GATT bundit tullfriheten, vilket innebär alt elt externt prisutjämningsförfarande med rörlig avgift vid import inte kan tillämpas för dessa varor. Detta föruisätter omförhandling av GATT-bindningen.

Kommittén har även lagt fram förslag om övergång till värdetullar för vissa fisk- och skaldjursprodukter enligt tulltaxenr 16.04 och 16.05, Förslaget bereds f. n. inom regeringskansliet. Det kan nämnas att de nuvarande vikttullarna i stor utsträckning är bundna i GATT och en övergång till värdetullar kräver därför omförhandlingar med berörda länder inom GATT. Kommitténs förslag till vilka fisk- och skaldjurspro­dukter som bör kunna omfattas av råvamkostnadsutjämning är anpassat till förslaget till ändring av tulltaxan. Det får ankomma på vederbörande myndighet att ta ställning till behovet av prisutjämning på dessa produkter.

Vad beträffar prisutjämningsåtgärder för biodlingen vill jag erinra om atl lantbmksstyrelsen f. n. gör en översyn av stödet till biodlingen. Stöd bör emellertid inte lämnas inom ramen för råvaruprisutjämningen.

Enligt nuvarande piisutjämningssysiem har man för varje färdigvaru­grupp fastställt vilka jordbmksprisreglerade råvaror som kan komma i fråga för utjämning. Därvid har man för resp. grupp tagit med de råvaror som är de vanligast förekommande ingredienserna.

Jag delar kommitténs uppfattning att en gemensam råvamlista bör lUlämpas för samtliga råvamkostnadsutjämnade livsmedelsindustripro­dukter. För prisutjämnade varor utanför livsmedelsindustriområdel bör för varje vamgrupp anges vilka råvaror som får beaktas.

Vilka råvaror som bör kunna omfattas av prisutjämning bör beslutas av den myndighet som får ansvaret för prisutjämningen. Även sådana frågor som att en spärregel bör tillämpas för ingredienser som ingår till ringa del i en färdigvara och att prisutjämning bör tillämpas för vissa blandningar eller andra beredningar av råvaror bör prövas av den ansvariga myndigheten.

Kommittén har sökt åstadkomma ett förenklat och om möjligt enhetligt sy.stem för prisutjämningen. Eftersom ett externt system innebär reglering av minsta möjliga vammängder har kommittén ansett det naturligt all i första hand undersöka möjligheterna att tillämpa ett externt system för hela vamområdet. Ett annat skäl är enligt kommittén att vår största handelspartner EG tillämpar ett sådant system. Det har enligt kommittén emellertid visal sig inte vara genomförbart att välja endast etl externt system, bl. a. med hänsyn till internationella åtaganden. Kommittén har inte heller ansett det vara lämpligt att genomgående tillämpa elt internt system, bl. a. med hänsyn till att hela den inhemska produktionen i sä fall

Prop. 1980/81:190

32

skulle komma att omfattas av ett sådanl system även om utrikeshandeln är blygsam.

Kommittén har således kommit fram till atl den mesi ändamålsenliga lösningen är att lillämpa ett externt system för vissa varor och ett internt system för andra varor. Enligl kommittén bör i princip sådana varor som f. n. omfattas av externa åtgärder även i fortsättningen kunna inrymmas i elt externt system. När det blir fråga om att utjämna nya livsmedelsindust­riprodukter bör i första hand det externa systemet väljas. Ell internt system bör även i fortsättningen kunna tillämpas för de livsmedelsindustri­produkter som i dag utjämnas genom interna åtgärder.

Kommittén föreslår atl del inlerna systemet på livsmedelsområdet finansieras med en utjämningsavgift. Denna avgifl kommer därmed atl ersätta den nu utgående utjämningsskatten för vissa varor och de budget­medel som f. n. utgår för övriga varor i systemet. Enligl kommittén kan priserna till följd härav beräknas stiga, främst för de varor som f. n. är budgetfinansierade, dvs. inle är belagda med utjämningsskalt.

Kommittén har övervägt om förändringen av det interna systemet för de varor som f. n. inte är belagda med utjämningsskall bör ske i flera sleg. Regeringen har i prop. 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten, m. m. uttalat att utgångspunkten fr. o. m. budgetåret 1981/82 bör vara att den nu aktuella råvamkoslnadsutjämningen utformas på ett sådant sätt att den inte medför några nettoutgifter på budgeten. Vidare framhålls i propositionen att nya finansieringsvägar således måste sökas för denna prisutjämning. Med hänsyn härtill avstår kommittén från att framlägga förslag om en sådan förändring i flera steg.

Flertalet remissinstanser accepterar kommitténs förslag i fråga om val av system för prisutjämningen liksom den föreslagna finansieringsformen för det inlema systemet. Vissa remissinstanser anser del i princip önskvärt med ett externt system för samtliga livsmedelsindustriprodukter. Flera remissinstanser, jordbruksnämndens konsumentdelegation, LO, Sveriges industriförbund, Sveriges kemiska industrikontor och KF, anser dock atl en förändring av det inlema systemet för fmkostflingor, såser, soppor, m. m. bör ske stegvis under några år. Dessa framhåller att prishöjningarna till konsument kommer att bli av en sådan storleksordning alt negaliva effekter uppstår i form av minskad konsumtion och därmed även minskad produktion och sysselsättning.

För egen del vill jag anföra följande. Jag biträder i likhet med flertalel remissinstanser kommitténs förslag i fråga om val av system för prisutjäm­ningen. Således bör för de livsmedelsindustriprodukter där prisutjämning i dag sker genom interna åtgärder även i fortsättningen ell internt system kunna tillämpas. Som kommittén framhåller undviker man därigenom att bryta GATT-bindningar. Jag är f. n. inte beredd att förorda den omför­handling i GATT som i så fall skulle krävas. Jag biträder även kommitténs

Prop. 1980/81:190

33

förslag atl det interna systemet finansieras med en utjämningsavgift. Som jag framhöll i prop. 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten, m. m. bör en utgångspunkt för den nu aktuella råvarukostnadsutjämningen vara att den utformas på etl sådant sätl atl den inle medför några nettoutgifter på budgeten. Enligt kommittén beräknas förändringen av det interna systemet för fmkostflingor, senap, såser och soppor, räknal efler förhål­landena åren 1977- 1979, medföra en prishöjning till konsument med 4-5% inkl. mervärdeskatt men exkl. evenluelll ändrade handelsmarginaler. För fiskkonserver samt choklad- och konfeklyrvaror beräknas motsvaran­de siffra till 1 -2 %. Effekterna på konsumentpriset kan naturligtvis variera mellan olika varor. Jag bedömer att en förändring av det interna systemet inte medför sådana effekter att det skulle vara motiverat atl genomföra förändringen stegvis under några år. Enligt min mening bör förändringen i sin helhet ske per den 1 juli 1981.

Sådana varor som f. n. omfattas av externa ålgärder bör även i fortsättningen kunna inrymmas i ett externt system. När det blir fråga om att utjämna nya livsmedelsindustriprodukler bör i första hand det externa systemet väljas. För huvuddelen av de nya varor som kommittén föreslår bör omfattas av prisutjämning, dvs. köttberedningar med mindre än 40% innehåll av köttvara, vissa slag av barnmat, sockrade fmkter o. d., sylt, marmelad, vissa sockrade safter och sockrade läskedrycker samt vissa potatisprodukter, bör ett externt system tillämpas.

Vad gäller sockrade frukter o.d., sylt, marmelad och vissa sockrade safter hänföriiga till 20 kap. i tulltaxan har 1974 års trädgårdsnäringsulred-ning lagt fram förslag om övergång från vikt- till värdetullar. Utredningen har i sitt förslag huvudsakligen beaktat manufaktureringsskyddet för den inhemska förädlingsindustrin och den fördyring av ingående trädgärdsrå-varor som är en följd av tullskyddet för dessa råvaror. 1 de fall då fördyringen föranledd av jordbmksprisreglerade råvaror är av störte betydelse för färdigvarorna har utredningen ansett all råvarukostnadsut­jämning bör kunna tillämpas för dessa produkter. Som framgår av vad jag nyss har redovisat föreligger förslag om att extern prisutjämning bör kunna tillämpas för vissa varor enligl 20 kap. i tulltaxan.

Trädgårdsnäringsutredningens förslag har remissbehandlats och bereds f. n. inom regeringskansliet. Förslaget fömtsätter i vissa fall omförhand­lingar i GATT. Sådana förhandlingar pågår f. n. Vid dessa förhandlingar kommer Sverige att förbehålla sig rätten alt ta ut en rörlig avgift för prisutjämningen. Chefen för handelsdepartementet avser alt sedan omför­handlingarna slutförts lägga fram förslag till tullar på varor hänföriiga till 20 kap. i tulltaxan. Intill dess att GATT-förhandlingarna slutförts och tullarna träder i kraft måste gällande GATT-bindningar iakttas vid tillämpning av extern prisutjämning vid import.

Kommitténs förslag till vilka råvampriser inom landet och på värids­marknaden som bör ligga till gmnd för prisutjämningen tillstyrks av 

3    Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 190

Prop. 1980/81:190

34

flertalet remissinstanser. Även jag ansluter mig till förslagel, som i huvudsak innebär en fortsatt tillämpning av gällande ordning, vilken också är i överensstämmelse med inom EFTA anlagna riktlinjer.

Jag delar även kommitténs uppfattning att Sverige bör använda sig av de inom EFTA överenskomna väridsmarknadspriserna utan tillägg av frakt­kostnader för att tillförsäkra den svenska förädlingsindustrin största möjliga konkurtensneutralitet med andra länders industrier vad råvaru­kostnaderna beträffar.

Kommittén föreslår all maximeringen av uljämningsbeloppen för vissa slag av bröd avskaffas för atl åstadkomma enhetlighet i prisuljämnings­systemet. I denna fråga ankommer det på regeringen alt beslula.

Jag har inget att erinra mot kommitténs förslag i övrigl under denna punkl, bl. a. alt prisutjämning bör medges för fördyringen lill följd av tullskyddel på vissa fetter samt att hänsyn las till råvarupriserna inom EG och andra länder i de fall världsmarknadspriserna stiger över Sveriges och EG:s prisnivå.

Vad kommittén föreslagit i fråga om bestämning av rävaminnehåll föranleder inga erinringar från min sida. Härvidlag får bl. a. administrativa hänsyn bli avgörande för om faktisk råvaruförbrukning, standardrecept eller faktiskt rävaminnehåll bör ligga lill grund för beräkning av bidrag och avgifter.

Jag biträder också kommitténs förslag att nuvarande ordning beträffande de s. k. utjämningsperioderna och basperioderna i princip bör bibehållas. Del ankommer på myndigheten att besluta härom.

3.5.3 Finansiering uv råvurukostnudsutjämningen

Kommittén föreslår som jag nyss nämnt och även biträtt att både etl internt och ett externt system för rävarukostnadsuijämningen bör lilläm­pas. I det inlerna systemet utbetalas bidrag (utjämningsbidrag) för hela den inhemska produktionen, dvs. även för den del som exporteras. I det externa systemet utbetalas bidrag endast vid export, exportbidrag.

När det gäller finansiering av framtida råvarukostnadsutjämning har kommittén siktat mot självfinansiering med hjälp av avgifter på färdigva­rorna. I vissa fall kan det enligt kommittén bli nödvändigt alt finna även andra finansieringsvägar. Finansieringen av del interna systemet för livsmedelsindustriprodukler föreslås ske genom en avgift (utjämningsav­gift) på färdigvarorna vid svensk tillverkning för hemmamarknaden och vid import. Det externa systemet bör enligt kommittén finansieras genom avgtfter som tas ut vid import (importavgifter). Vidare bör enligt kommit­tén jordbrtiket bidra rned vissa medel till finansieringen, medan budgetme­del normalt inte bör anlitas för finansieringen. Kommittén förutsätter dock atl kompensation för fördyringen till följd av tullskyddet på vissa fetter även fortsäUningsvis lämnas av budgetmedel.

Prop. 1980/81:190

35

Kommittén framhåller att de föreslagna systemen innebär att den industri som tillverkar ifrågavarande produkter, för den del av tillverkning­en sotn avsätts inom landet, i princip får en kostnadsnivå som motsvarar den som råder för övriga livsmedelsindustriprodukler i vilka ingår jord­bruksråvaror med det jordbmksprisreglerade priset. De svenska konsu­menterna får således enligt kommitténs förslag i princip betala samma pris för jordbruksrävaran i vilka livsmedel den än ingår.

Kommitténs förslag innebär atl den nu utgående utjämningsskalten kan slopas.

Kommittén föreslår att det inrättas en för hela råvarukostnadsutjäm­ningen gemensam utjämningskassa. Från denna kassa görs samtliga utbetalningar av bidrag. Till kassan förs enligt förslaget samtliga avgifter som tas ul inom systemet samt bidrag från jordbruket och budgetmedel.

Kommittén framhåller att om dess förslag tillämpas pä de förhållanden som gällde för handelsmönslrel åren 1977-1979 för livsmedelsindustripro­dukler, skulle den föreslagna interna prisuljämningen ge ell överskott till den gemensamma kassan på gmnd av dels större import än export, dels något högre belastning på konsumenterna än enligt nuvarande system. Det föreslagna externa systemet skulle med de bidrag som jordbmket lämnade åren 1977-1979 i stort sett gå jämnt upp. Vidare förutsätter kommittén som nyss nämnts vissa bidrag av budgetmedel. Enligt kommittén skulle ell överskott på 25-30 milj. kr. uppstå i den gemensamma kassan, om förhållandena åren 19771979 kvarstår. Detta överskott kan, om det blir permanent, enligt kommilléns uppfattning användas för prissänkande ändamål inom livsmedelssektorn eller återgå till statskassan.

Kommittén föreslår att utjämningskassan får bestrida kostnaderna även för den prisutjämning som medges annan industri än livsmedelsindustrin. Säledes bör från kassan kunna utbetalas prisutjämningsbidrag till sådan teknisk industri som använder fett i sin tillverkning. Till den del prisutjäm­ningen är en följd av tullskyddet på vissa fetter fömtsätter kommittén som nyss nämnts att kompensation lämnas av budgetmedel. Prisuljämningen för dextran, som f. n. finansieras med budgetmedel, bör enligt kommittén kunna bekostas av medel ur uljämningskassan liksom även prisutjämning för sådana jordbmksråvaror som används vid tillverkning av farmaceu­tiska specialiteter.

Flertalet remissinstanser har ingen erinran mot förslaget till finansiering av prisutjämningen. Förslaget med en gemensam utjämningskassa accep­ teras av samtliga remissinstanser. Vissa synpunkter framförs på bl. a. beräkningen av jordbmkets bidrag till utjämningskassan och finansieringen av prisutjämningen för andra produkter än livsmedelsindustriprodukter samt användning av det överskott som kan uppstå i utjämningskassan. Statens jordbruksnämnd tar även upp behovet av budgetmedel för de övergångsåtgärder som behövs saml behovet av en röriig kredil för alt balansera tillfälliga underskott i utjämningskassan.

Prop. 1980/81:190

36

Jag ansluter mig lill kommilléns förslag vad gäller finansieringen av råvamkoslnadsutjämningen. Således bör finansieringen ske med hjälp av avgifter pä färdigvarorna och med bidrag från jordbruket och vissa budgetmedel. Medel för den råvamkostnadsutjämnande verksamheten bör saideras via en för hela rävarukostnadsuijämningen gemensam uijämnings-kassa.

Jag har i det föregäende redovisat milt ställningstagande till finansiering­en av den interna prisutjämningen för livsmedelsindustriprodukler. Den föreslagna utjämningsavgiften bör anpassas sä att inflytande utjämningsav­gifter på den produktion som avsätts inom landel balanserar kostnaderna för utjämningsbidragen för samma produktion. Vid import las ul motsva­rande utjämningsavgift medan någon avgift inte utgär vid export, vilket innebär att råvaran i exporterade kvantiteter, för vilka utjämningsbidrag erhållits, kommer att ingå till världsmarknadspris. Det hör ankomma på den myndighet som får huvudansvaret för prisutjämningen atl fastställa erforderiig differentiering av utjämningsavgiften samt besluta om tid och ordning för avgiftens erläggande.

I likhet med kommittén och remissinstanserna anser jag att även kostnaderna för den externa prisutjämningen, dvs. exportbidragen, finan­sieras av de avgifter som tas ut vid import av ifrågavarande produkter.

Enligt förslaget bör jordbruket bidra med vissa medel lill finansieringen. Vid export av färdigvaror, som är föremål för råvamkostnadsutjämning bör, enligt kommittén, jordbruket enligt gällande jordbrukspolitiska rikt­linjer bidra med medel som motsvarar aiternalivkoslnaden för export av ingående jordbmksprisreglerade råvaror. LRF framhåller all överskott kan avsättas inte enbart genom expori utan också i viss utsträckning på den inhemska marknaden. Enligt LRF är erfarenheterna från export av potatis och potalisprodukter vidare exempel på atl bedömningarna i samband med finansieringen av råvamkoslnadsutjämningen är av utomor­dentligt stor belydelse för jordbmket.

Som jordbmksnämnden också framhåller är det enligt min mening viktigt atl utjämningskassan i enlighel med kommilléns förslag tillförs medel utöver de direkldestinerade avgifterna. Det belopp som jordbruket bör bidra med bör fastställas i samband med jordbmksprisöveriäggning-arna.

Jag anser att budgetmedel bör användas under nästa budgetår för den del av prisutjämningen till viss livsmedelsindustri och teknisk industri som är en följd av tullskyddet på vissa fetter. Även prisutjämningen för dextran bör då bestridas av budgetmedel. För dessa ändamål beräknar jag ett totalt medelsbehov av 5 milj. kr. för budgetåret 1981/82. Jag har för avsikt att föreslå regeringen att uppdra åt jordbmksnämnden att överväga finansie­ringen av kompensationen för tullskyddet på fett i syfte all bl. a. avlasta statsbudgeten.

Prop. 1980/81:190

37

Jag biträder även förslaget alt utjämningskassan bekostar prisutjämning­en för andra produkter än livsmedelsindustriprodukter, s. k. tekniska produkter. För sådana produkter är det inte praktiskt möjligt att finansiera prisutjämningen med avgifler på färdigvaran. Mot bakgrund av att denna prisutjämning till viss del liksom hittills bör bekostas med bl. a. fettvaruav­gifter och de budgetmedel jag nyss förordat torde nettobelastningen på kassan inte bli så stor.

När det gäller utjämningskassan uppstår behov i uppbyggnadsskedet av tillgäng till en kredit för alt likviditetsmässigt täcka tillfälliga underskott i kassan. Utgångspunkten är givetvis att kostnaderna för prisutjämningen skall läckas av inflytande avgifter m. m. Jag föreslår att en rörlig kredit i riksgäldskonloret av 40 milj. kr. ställs till förfogande för råvarukostnadsut­jämningen under budgetåret 1981/82.

Slutligen vill jag ta upp frågan om budgetmedel för vissa övergångsåt­gärder. Ansökningar om intern prisutjämning avseende viss tillverkning före den I juli 1981 inges först efter denna tidpunkt. Någon utjämningsav­gift utgår inle för dessa varor och kostnaden för prisuljämningen måste därför finansieras med budgetmedel. Samtidigt tillförs emellertid statsbud­geten utjämningsskatt för de utjämningsskattebelagda vamgrupperna, varför utgifterna inte nettobelastar statsbudgeten. Medel för prisutjämning för dessa engångsulgifter bör ställas till förfogande under anslaget Prisreg­lerande åtgärder på jordbrukets område. Jag beräknar att ett belopp av 30 milj. kr. bör anvisas. Jag återkommer i det följande till anslagsfrågorna.

3.5.4 Administration

Kommittén föreslår att statens jordbmksnämnd bör vara huvudansvarig för råvamkoslnadsutjämningen. Förslaget innebär att även prisutjämning­en för de varor som i dag handläggs av riksskatteverket bör skötas av jordbmksnämnden.

Som jag tidigare har redovisat föreslår kommittén att till jordbmksnämn­den bör knytas ett råd för råvamkostnadsutjämningsfrågor. Dess uppgift bör enligl förslaget vara att kontinueriigt följa utvecklingen inom den konkurtensutsatta industrin och mot bakgmnd av överväganden rörande behovet av uljämningsåtgärder m.m. rekommendera åtgärder för olika produkter. BeslutsräUen skall dock enligt förslaget givetvis ligga hos jordbmksnämnden. Rådet, som enligt kommitténs uppfattning bör inräUas av regeringen, föreslås bestå av företrädare för berörda myndigheter, näringslivet och konsumenterna.

Möt bakgmnd av att jordbmksnämnden föreslås överta vissa delar av den interna prisutjämningen frän RSV och genom atl en ändring föreslås av det interna systemet anser kommittén att en utökning av personalen med

Prop. 1980/81:190

38

tre ä fyra tjänster behövs vid jordbmksnämnden. Enligt kommitténs förslag bör även den enhet, restitutionssektionen, som handlägger prisul-jämningsfrågorna hos jordbruksnämnden få ställning som byrä.

Förslaget att jordbruksnämnden bör vara huvudansvarig för prisutjäm­ningen tillstyrks av alla remissinsianser. RSV anser dock, mot bakgmnd bl.a. av alt RSV administrerar särskild varuskatt och dryckesskatt för vissa av de prisutjämnade varorna, atl administration och konlroll bör ligga kvar hos verkel. Kommilléns förslag lill elt särskill råd för prisuljäm-ningsfrågor tillstyrks av samlliga remissinsianser.

Jag anser i likhet med kommittén att statens jordbruksnämnd bör vara huvudansvarig för prisutjämningen, eftersom utjämningen är en följd av jordbruksprisregleringen och våra avtal med EFTA och EG. Detta skulle också tala för att nämnden bör ta över de uppgifter som f. n. sköts av RSV. Med hänsyn till atl RSV har alt uppbära bl.a. särskild varuskatt för vissa av de prisutjämnade varorna bör emellertid RSV också i forlsältningen handlägga kontroll, uppbörd a" avgift och utbetalning av bidrag för sådana varor. RSV bör härvid samråda med jordbruksnämnden. Det bör ankom­ma på regeringen alt närmare bestämma om fördelningen av vamslagen mellan nämnden och RSV. Omfattningen av prisutjämningen liksom fastställande av prisutjämningsbeloppen skall som hittills bestämmas av jordbruksnämnden.

Jag föreslår att statens jordbrtiksnämnd för näsla budgetår tillförs ytterligare medel för att administrera prisuljämningen. Jag är dock inte beredd att föreslå några personalförstärkningar vid nämnden. Behovet härav får tillgodoses genom omprioriteringar. För kostnader av annat slag beräknar jag ett belopp av 200000 kr. Medlen lorde anvisas genom att det av riksdagen (prop. 1980/81:100 bil. 13, JoU 1980/81:18. rskr 1980/81:207) till statens jordbmksnämnd för budgetåret 1981/82 anvisade förslagsansla­get av 22 947 000 kr. får överskridas med detla belopp. 1 fråga om benamningen på restitutionssektionen ankommer det på regeringen att besluta.

Vad gäller det föreslagna rådet för frägor rörande råvarukostnadsutjäm­ningen vil! jag anföra att det bör ankomma på jordbmksnämnden att närmare ta ställning till formerna för det samarbete mellan myndigheter, näringsliv och konsumenter som kan behövas i den nu aktuella frågan.

3.5.5 Lagstiftningsfrågor

Som jag tidigare har utvecklat närmare har den nuvarande ordningen för utjämning av industrins råvamkostnader vuxit fram som en direkt följd av regleringen av priserna på jordbruksprodukter och internationella avtal om avveckling eller reducering av gränsskyddet för industriprodukter. Syste­met syftar till att för viss industri utjämna den ökning av industrins kostnader för jordbmksråvaror som prisregleringen medför. Avsikten är

Prop. 1980/81:190

39

att på så sätt åstadkomma konkurrensneutralitet lör svensk industri gentemot motsvarande industrier i andra länder med lägre prisnivå på jordbmksråvarorna. Systemet regleras delvis i lag eller annan författning men i stor ulslräckning sker utjämningen utan direkt förfaltningsstöd.

Som framgår av den tidigare redogörelsen sker utjämningen av råvaru­kostnaderna pä två sätt. nämligen dels genom bidrag (utjämningsbidrag och exportbidrag) och dels genom införselavgifler. De närmare besläm-melserna om bidrag finns i regleringsbrev, jordbruksnämndens kungörel­ser och i nämndens direktiv till de olika regleringsföreningarna. Införselav­gifter däremot tas ul med slöd av lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område.

Finansteringen av de bidrag som utgår i utjämnande syfte sker bl. a. med influtna införselavgifter, med budgetmedel och med en s. k. utjämnings­skalt för vissa närmare angivna färdigvaror enligt lagen (1960:258) om utjämningsskalt på vissa varor. Sådan skatt erläggs såväl för här i landel tillverkade varor, avsedda för konsumtion inom landet, som för sådana varor som förs in i landet.

Kommitténs förslag, som jag i det föregående redogjort för. innebär bl. a. att etl självfinansierande internt prisutjämningssystem tillskapas. Kostnaderna för utjämningen skall sälunda läckas genom särskilda avgifter som efter behov tas ul för såväl varor, tillverkade här i landet som för importerade varor. Den finansiering som i dag sker med budgetmedel och genom att utjämningsskatt tas ut för vissa varor skall därmed upphöra. Som en följd härav föreslår kommittén att lagen (1960:258) om utjäm­ningsskalt på vissa varor upphävs.

Eftersom principerna för råvarukostnadsuljämning och prisreglering är likartade föreslår kommittén att bestämmelserna om råvarukostnadsul­jämning - vad avser införsel- och utjämningsavgifter - inarbetas i lagen om prisreglering på jordbrukets område. Till lagen knyts en förordning som närmare reglerar frågorna om utjämningen.

Liksom de flesta remissinstanserna godtar jag principerna i kommitténs förslag till författningsmässig reglering av prisutjämningen. Jag vill särskilt betona all det föreslagna utjämningssystemet förutsätter alt avgifterna smidigt kan anpassas till ändrade förhållanden. Det är därför angeläget att regeringen eller den myndighel som har huvudansvaret för prisutjämning­en har befogenhet atl bestämma om avgifl skall tas ut och med vilket belopp. Detta gäller även den utjämningsavgift som enligt kommilléns förslag skall ersätta utjämningsskatten. Jag delar kommitténs bedömning att avgiften, som tas ut i näringsreglerande syfte, i princip är av samma typ som de avgifter som tas ut inom ramen för prisregleringen på jordbrukets område. Jag vill också erinra om att den avgift som las ut vid import av de varor som f n är föremål för extern prisutjämning tas ut med stöd av lagen om prisreglering på jordbmkets område. Enligt min mening bör därtör den föreslagna utjämningsavgiften, i likhet med de avgifter som f. n. tas ut

Prop. 1980/81:190

40

inom jordbmksprisregleringen, inle betraktas som en skatt utan som en belastande avgifl, vilken i form av bidrag återgår till näringsgrenen i fråga. Jag föreslår i huvudsaklig överensstämmelse med kommittén att i lagen om prisreglering på jordbrukets område tas in bemyndiganden enligl vilka regeringen får föreskriva att  särskilda avgifter skall erläggas för att finansiera både den s. k. interna och externa prisutjämningen. Regeringen bör alltså bemyndigas föreskriva att en avgifl (utjämningsavgift) skall erläggas för varor som tillverkas av råvaror som är upptagna i bilagan till lagen om prisreglering på jordbrukets område, under fömtsättning alt tillverkningen sker inom landet för försäljning eller varorna förs in lill landet. För andra varor än för vilka utjämningsavgift skall betalas, vilka tillverkas  av   råvaror,   upptagna  i  bilagan  lill  nyss  nämnda  lag,  bör regeringen få föreskriva all en avgtfi (importavgift) skall erläggas vid införsel lill landet. Regeringen bör få överlåta åt jordbruksnämnden att meddela föreskrifter som nu har sagts. Frågan om en vara tillhör den inlerna eller externa prisuljämningen bör som kommittén föreslagil regle­ras i en förordning.

Bemyndigandena bör tas upp i en ny paragraf, 21 a§. Närmast före paragrafen bör införas en ny rubrik med lydelsen »Avgifter för att utjämna industrins råvarukoslnader» för atl skilja dessa avgifler från de avgifter som regleras i 7-21 §§. I en ny paragraf 21 b § bör anges all 11-13 §S resp. 15 och 17 §§ skall tillämpas i fråga om förfarandet vid uppbörd av avgifterna m. m. Dessulom föreslår jag vissa ändringar i 25. 27, 34 och 34a§§. Eftersom 49 § lagen om förfarandet vid viss konsumtionsbeskatt-ling upphävts bör hänvisningen till denna paragraf i 34 § utgå. Övriga åndringar som föreslås är antingen av språklig art eller en konsekvens av itt lagen utvidgas atl gälla även råvarukostnadsutjämningen. 1 enlighet [ned det anförda har inom jordbmksdepartementet upprättats förslag till lag om ändring i lagen om prisreglering på jordbrukets område. Om riksdagen antar förslaget, skall lagen om utjämningsskatt på vissa varor jpphävas. Förslaget har utarbetats efter samråd med chefen för budgetde­partemenlet.

Jag har i det föregående biträtt kommitténs förslag om en gemensam åvamlista för samtliga råvamkostnadsutjämnade livsmedelsindustripro-jukter. Kommittén anser aU denna lista i den grundläggande lagstiftningen 3ör vara identisk med bilagan till lagen om prisreglering på jordbrukets jmråde, från vilken kommittén föreslår att en rad industriellt förädlade jrodukter utesluts, av vilka f. n. vissa produkter omfattas av det externa Drisutjämningsförfarandet och andra av jordbruksprisregleringen. Jag an-;er det av praktiska skäl inte lämpligt aU nu ändra varuomfaltningen i )ilagan. detta sammanhang vill jag föreslå en ändring också av 10 § lagen om irisreglering på jordbrukets område. Ändringen görs i förtydligande yfte, så aU det av punkten c framgår att avgift skal! erläggas av annan illverkare än mejeri för försåld margarinost.

Prop. 1980/81:190

41

Ändringarna i lagen om prisreglering på jordbrukets område innebär att lagens tillämpningsområde utvidgas till att omfaUa även avgifter för utjämning av industrins råvamkostnader till följd av prisregleringen. Dessa ändringar och tillägg i lagen är okomplicerade och av begränsad omfattning och påverkar inte principerna i lagens uppbyggnad. Ändringarna bör dessutom som jag tidigare anfört vara genomförda till den I juli 1981. Med hänsyn härtill finns det inte anledning att inhämta lagrådets yttrande över förslaget.

4 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen dels atl

1.

antaga förslaget till lag om ändring i lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område,

2.

antaga förslaget till lag om upphävande av lagen (1960:258) om utjämningsskatt på vissa varor,

dels att

3.

godkänna de av mig förordade gmnderna för reglering av piiser m. m. på vissa jordbmksprodukter för tiden den Ijuli 1981-den 30 juni 1982,

4.

godkänna vad jag har förordat i fråga om sockerbetsarealen för 1982 års odling,

5.

godkänna vad jag har förordat om prisstödet till jordbmket i norta Sverige,

6.

medge att statens jordbruksnämnd för säsongmässig lagring av jordbmksprodukter under budgetåret 1981/82 får disponera en rörtig kredit på högst 250 000 000 kr. i riksgäldskontoret,

7.

medge att statens jordbmksnämnd för inlösen av inhemskt oljeväxtfrö för budgetärel 1981/82 får disponera en rörtig kredit på högst 50 000000 kr. i riksgäldskontoret,

8.

medge atl den röriiga kredit på högst 120000000 kr. som år 1973 ställdes till statens jordbmksnämnds förfogande i riks­gäldskontoret för ändamål utanför fördelningsplanen för inför­selavgiftsmedel får under regleringsåret 1981/82 användas av regeringen eller, efter regeringens bestämmande, statens jord­bmksnämnd för ändamål inom jordbmksprisregleringen och regleringen av sockernäringen,

9.

godkänna vad jag har förordat i fråga om användningen av avgiftsmedel, som inflyter under regleringsåret 1981/82 eller har influtit under tidigare regleringsår,

10. godkänna de av mig förordade gmnderna för råvamkostnadsut­jämning tUl viss industri.

Prop. 1980/81:190

42

11. medge atl slalens jordbruksnämnd för råvarukostnadsutjäm­ning under regleringsårel 1981/82 får disponera en röriig kredil på högsl 40 000 000 kr. i riksgäldskontoret. Ärendet bör behandlas under innevarande riksmöte.

5 Anslagsfrågor för budgetåret 1981/82 TIONDE HUVUDTITELN C. Jordbruksprisreglering

C 3. Prisreglerande åtgärder på jordbrukets område

1979/80    Utgift 1980/81    Anslag 1981/82   Förslag

3 872 051 650 3 966000000 3 716000000

Under anslaget anvisas medel för olika prisreglerande ålgärder. Från anslaget bestrids kostnaderna för livsmedelssubventioneringen. Fram till den 22 oktober 1980 då prisstoppet på livsmedel upphävdes (utom för mjölk) bestreds även kostnaderna för prisstoppsersättningen lilljordbruket från anslaget. Vidare utgår medel till låginkomstsatsningen, avbylarverk­samheten och andra sociala satsningar inom jordbruket saml medel som ersättning för införselavgiftsmedel utanför föidelningsplanen. Från ansla­get bestrids även kostnaderna för prisutjämningen.

1980/81

Beräknad ändring 1981/82

Statens jord­bruksnämnd

Före­draganden

Anslag

Prisutjämning Ersättning till följd av livsmedelssubvenlioner, prisstopp m. m. Låginkomstsatsning m. m. inom jordbruket Ersättning för införsel­avgiftsmedel utanför fördelningsplanen Särskilda undersökningar

Summa (avrundad)

200000000

-lOOOOOOO

- 165 000 000

3 400000000

-1- 640000 000

-205 000000

300 000000

-h 120 000 000

-t  

120 000 000

65 000000 670000

-H 52 000

-

[REDACTED_PERSONNUMMER]

3-750000000

-250000000

Statens jordbruksnämnd

Med hänsyn lill att industrins råvaruprisutjämning f.n. är föremål för utredning och att man därvid även kan komma atl förändra sättet att finansiera utjämningen anser sig nämnden i anslagsframställningen inle

Prop. 1980/81:190

43

kunna ange medelsbehovet för ett nytt system för budgetåret 1981/82. Om nuvarande system likväl kommeratt tillämpas även under budgetåret 1981/ 82 beräknar nämnden medelsbehovel ull 190 milj. kr.

Jordbruksnämnden kan inte förutse vilka förändringar i utgående sub­ventioner och av prisstoppet som kan komma att inträffa under budgetåret 1981/82. Jordbruksnämnden tar därför reservationsvis upp en anslagspost om 4 040 milj. kr. för budgetåret 1981/82.

TiU låginkomstsatsning m.m. inom jordbruket får högsl 251 milj. kr. användas för atl bestrida kostnaderna för leveranslillägg till mjölkprodu­center, slöd till smågrisproduktionen samt avbytarverksamhel inom jord­bmket. Vidare får 9 milj. kr. användas för företagshälsovård inom jordbmket och 120 milj. kr. till socialförsäkringsskydd lör lantbrukarna. Av dessa belopp betalas 60 milj. kr. från anslagsposten Ersättning till följd av livsmedelssubventioner, prisstopp m. m.

Jordbruksnämnden skall under budgetåret 1980/81 från anslagsposten Låginkomstsatsning m. m. inom jordbruket ställa 40 milj. kr. till lantbruks­styrelsens förfogande för tillfälligt ränlestöd till jordbruksföretag samt för administration härav.

Jordbruksnämnden föreslår reservationsvis alt 420 milj. kr., däri inbe­räknat 60 milj. kr. som f. n. anslås från anslagsposten Ersättning till följd av hvsmedelssubventioner, prisstopp m.m., för budgetåret 1981/82 anslås från anslagsposten Låginkomstsatsning m. m. inom jordbruket.

Anslagsposten på 65 milj. kr. för Ersättning för införselavgiftsmedel utanför fördelningsplanen fördelar sig för budgetåret 1980/81 med 55 milj. kr. på kostnader för sänkning av partipriset på konsumtionsmjölk och med 10 milj. kr. på kostnader för pristillägg för får- och lammkött. Jordbruks­nämnden föreslår att 65 milj. kr., dvs. samma belopp som för innevarande år, anslås för budgetåret 1981/82.

Anslagsposten Särskilda undersökningar har använts för ett antal angelägna projekt inom jordbruksnämndens verksamhetsområde. För budgetåret 1981/82 begär nämnden ett belopp av 722 000 kr.

Föredraganden

Under anslagsposten Prisutjämning beräknar jag med hänvisning til! vad jag har anfört i det föregående ett belopp av 35 milj. kr.

Härefter villjag ta upp anslagsposten Ersättning till följd av livsmedels­subventioner, prisstopp m. m.

I prop. 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten, m. m. aviserade regeringen att prisstoppet på baslivsmedel skulle upphävas (ulom för mjölk) och att en viss minskning skulle ske av livsmedelssubventionerna.

Prisstoppet på livsmedel upphävdes den 22 oktober 1980. Med hänsyn till att ersättningen till jordbmket för genom prisstoppet förhindrade

Prop. 1980/81:190

44

jrishöjningar. på grund av stigande internationella priser, därmed upphör­de alt utgå beräknades i statsbudgeten en besparing pä ca 120 milj. kr. för budgetåret 1981/82.

Regeringen beslöt den 11 december 1980 i enlighet med vad som sagts i propositionen att per den I januari 1981 minska livsmedelssubventionerna med 250 milj. kr. räknat per helt år. För budgetåret 1981/82 innebär detta en lika stor besparing på statsbudgeten. 1 propositionen aviserades en ytteriigare minskning av livsmedelssubventionerna per den I januari 1982 med 300 milj. kr. Effekten härav för budgetåret 1981/82 uppgår till 150 milj. kr.

1 prop. 1980/81:118 om ekonomisk-politiska åtgärder har regeringen beräknat ytterligare minskningar av livsmedelssubventionerna med totalt 500 milj. kr. för helt år räknat. Denna minskning föreslås ske dels per den I oktober 1981 med 300 milj. kr., dels per den 1 januari 1982 med 200 milj. kr. Besparingen för budgetärel 1981/82 beräknas därmed bli 325 milj. kr. utöver vad som tidigare beräknats.

Totalt beräknar jag kostnaderna för livsmedelssubventioneringen för budgetåret 1981/82 till ca 3 200 milj. kr.

För låginkomstsatsning m. m. inom jordbruket beräknar jag 420 milj. kr. varav 60 milj. kr. lidigare belastat anslagsposten Ersättning till följd av livsmedelssubvenlioner, prisstopp m. m.

Med hänvisning til! sammanställningen och lill vad jag lidigare har anfört beräknar jag anslaget til! 3 716 milj. kr.

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

atl till Prisreglerande åtgärder på jordbrukets område för budget­året 1981/82 anvisa elt förslagsanslag av 3 716000 000 kr.

C 6. Prisstöd till jordbruket i norra Sverige

Riksdagen har under förevarande rubrik för budgetåret 1981/82 anvisat eu förslagsanslag av 199000 000 kr. (prop. 1980/81:100 bil. 13 s. 52, JoU 1980/81:18, rskr 1980/81:207).

Mot bakgrund av vad jag har anfört i det föregående om en uppräkning av prisstödet till jordbruket i norra Sverige bör ytterligare 29 milj. kr. anvisas för ändamålet. Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

atl till Prisstöd tUl jordbruket i norra Sverige för budgetåret 1981/82 utöver redan anvisat förslagsanslag anvisa ytteriigare 29000000 kr.

6 Beslut

Regeringen ansluter sig til! föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anlaga de förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Prop. 1980/81:190

45

STATEUE JORDBRUKSNÄMND

Bilaga 1

Dazxm

Dnr

1981-03-16        uoa-iao/ei

FÖRSLAG TILL PRISREGLERANDE ÅTGÄRDER PA JORDBRUKETS OMRÅDE EFTER DE.I 30 JUNI 1981, m

'rop. 1980/81:190

46

NNEHALLSF

Ö

RTECKNING

1

Inlecnir.g

2

Inkomstnivå och  inkomstföljsamhet

3

Rär.testcri

Kcstnadskompensation till  föradlingsir.dustrin

5               KostnadalcomperEStior till jordbrvket

6               Fcr

ä

ridring av livamedelssubventicr.erna

7

Slutlig reglerirg sv vissa kva.'-:t

ä

r;re fr

é

gcr fr

ä

n p

å

g

å

ende regleringspericd

8

Regi eri r.gsekoncmin f

ö

r spar.-niil

9

Nytt prisgr

ä

nssystem m m

10

Utbytf shandelr.

11

Avbytarverksemhet, socialfCrs

ä

kringsskydd, fcretagsbSlsrv

å

rd ooh snr.ar. l

é

gini:cmstsatsr.i.-.g

11.1     Totalbeloppets f

ö

rdelning oc.t finansieri.-.g

n.2     Kctmer.tarer

Prop. 1980/81:190

47

12

Fettvaruregleringen

13

Styrning av slaktsvinsproduktionens utbyggnad

It      

ö

vriga regleringstekniska fr

å

gor

15           Inf

ö

rselavgifter m m

15.1

iTif

ö

rselavgiftsmedel m m f

ö

r 1975/80

15.2

Infcrselavgiftsmedel m m f

ö

r 1980/81

15.3

InfSrselavgiftsmedei m m f

ö

r 1981/82

15.'*     Huvudsaklig aedelsdisposition av inf

ö

rsel-avgiftsmedel 

m m  

f

ö

r reglerings

å

rer. 1979/80 ooh 1980/81

16

Redovisning rörande olika uppdr=g

17

Beslutsmening

Bilaga 1 Lantbrukarnas f

ö

rhandlingsdelegations svar p

å 

statens jordbruksn

ä

mnds f

ö

rslag till prisreg­lering f

ö

r 1981/82

Bilaga 2 Konsumentdelegationen med f

ö

relag till jordbruks­prisreglering fr

å

n den 1 juli 1981

Bilaga 3 Reservation av ledamoten Hillbom

Prop. 1980/81:190

48

Bilaga U Reservation av ledamoten Tiberg

Bilaga 5 Skrivelse 1980-11-26 fr

å

n Svensk matpotaLis-kontroll

Bilaga 6 Skrivelse 1980-11-17 fr

å

n Sveriges potatis-odlares riksf

ö

rbund

Bilaga 7 Skrivelse 1981-01-23 fr

å

n lantbruksstyrelsen ang

å

ende ekonomiskt st

ö

d till biodli.gen

H

ä

r uteslutna.

Prop. 1980/81:190

STATENS JORDBRUKSNitMND

1981-03-16

49

Dnr 1*02-189/81

Till Regeringen JordbruJcsdepartement?t

Staters Jordbruksn

ä

mnd ang

å

ende prisreglerande 

å

tg

ä

rder p

å

 jcrd-

brukets- omr

å

de f

ö

r tiden den 1 juli 198I - den 30 juni 1982__ 

1       Inledning

Regeringen uppdrog den 25 september 1980 

å

t jordbruksn

ä

mnden (JN) att, efter 

ö

verl

ä

ggningar med Lantbrukarnas f

ö

rhandlings­delegation och JNs konsumentdelegation, l

ä

mna f

ö

rslag om pris­regleringen p

å

 jordbruksprodukter f

ö

r tiden efter den 30 Juni 1981. F

ö

rslaget skulle utformas med utg

å

r.gspunkt i riksdagens beslut 1977 cm nya riktlinjer f

ö

r jordbrukspolitiken m 

m  

(prop 1977/78:19, JoU 1977/78:10, rskr 1977/78:103).

ö

verl

ä

ggningar om en ry prisregleringspericd p

å

b

ö

rjades h

ä

sten 198O.

Som underlag f

ö

r sina bed

ö

mi:ingar har jordbruksn

ä

mnden ooh dele­gationerna haft ett omfattande ekonomiskt- statistiskt material som belyser l

ä

ge och utveckling f

ö

r de tre jordbrukspolitiska m

å

ls

ä

ttningarna - Inkcmstm

å

let, produktionsm

å

let och effel:-tivitetsm

å

let. Utredningar har bl a lagts fram ang

å

ende jord­brukarnas levradsstandard ooh inkomstf

ö

rh

å

llanden, jordbrukarras arbetsinsatser, produktionsutvecklingen inom jordbruket samt utvecklingen av jordbrukets kostnader och priser. Vidare har presenterats utredningar avseende regleringstekniska fr

å

gor.

4 

Riksdagen 1980181. I saml. Nr 190

Prop. 1980/81:190

50

Det )-ar vid 

ö

verl

ä

ggnirgarra visat sig att stora mots

ä

ttningar r

å

der om hur prisregleringen f

ö

r jordbruksprodukter under kommande prisregleringspericd skall vara konstruerad i prin­cipiellt h

ä

nseende. Mots

ä

ttningarna g

ä

ller s

ä

rskilt principerna f

ö

r kostradskcmpensaticnen till jordbruket och systemet f

ö

r inkomstf

ö

ljsamhet. Det har d

ä

rf

ö

r ej varit m

ö

jligt att nu n

å ö

verenskommelse om ett f

ö

rslag till er fler

å

rig reglerings-period, 

ä

ven om en s

å

dan hade varit att f

ö

redra. N

ä

r det g

ä

ller en ett

å

rig prisregleringsperiod Sr emellertid de prir.cipialla 

å

siktskillnaderna mindre. B

å

da delegationema har f

ö

r regle-rings

ä

ret 1981/82 accepterat i huvudsak of

ö

r

ä

ndrade principer betr

ä

ffande kostnadskompensationen till s

å

v

ä

l jordbruket som f

ö

r

ä

dlingsindustrin.

I fr

å

ga om inkomstniv

å

n och inkomstf

ö

ljsamheten har delega-tionerr.a inte Injnrat enas om de belopp scm b

ö

r tillf

ö

ras jord­bruket. Delegationernas uppfattningar g

å

r h

ä

rvid starkt is

ä

r.

Lantbrukarnas f

ö

rhandlingsdelegstion har fcr reglerings

å

ret 1981/82 f

ö

r inkomstf

ö

ljsamhet ut

ö

ver rationaliseringsvinsten yrkat ett belopp cm 250 milj kr. DelegE-ticnen anser dessutom att Jordbrukarna under den g

å

ngra prisregleringsperioden haft en s

ä

mre inkcmstutvecklirg 

ä

n andra grupper cch har d

ä

rf

ö

r yrkat ytterligare 300 milj kr i irJcomstf

ö

rst

ä

rknlng. FConsumentdelega-tionen anser att Jordbrukarnas inkcmstf

ö

rb

ä

ttring under 1981/82 skall utg

ö

ras av rationaliseringsvinsten. H

ä

rut

ö

ver b

ö

r Jord-brukarT.a tillf

ö

ras ett belopp oo 30 milj kr att anv

ä

ndas till ett s

ä

rskilt r

ä

ntest

ö

d. Skillnaden i delegationernas st

å

nd­punkter uppg

å

r s

å

ledes till 520 milj kr f

ö

r reglerir.gs

å

ret 1981/82.

Prop. 1980/81:190

JN anser att utvecklingen s

å

 l

å

ngt den kan 

ö

verblickas ifr

ä

ga om inkcmster, produktion oeh avs

ä

ttning samt effektivitet i stort sett ansluter sig till 1977 

å

rs jordbrukspolitiska riktlinjer. N

ä

mnden vill emellertid understryka de betydande sv

å

righeter

so.t uppst

å

r vid avv

é

gni.-gen mellan de jordbrukspolitiska m

å

len, s

ä

r­skilt i nuvarande allm

ä

nekonomiska l

ä

ge. Utvecklingen ifr

å

ga 03 irJccmster och avs

ä

ttningsf

ö

rh

å

llsnden beh

ö

ver noga f

ö

ljas. I sitt f

ö

rslag har n

ä

mnden f

ö

rs

ö

kt ta h

ä

nsyn till nu redovisade f

ö

rh

å

llanden.

Mot bakgrund av det nu anf

ö

rda f

ö

resl

å

r JN d

ä

rf

ö

r en ett

å

rig prisregleringspericd som f

å

r betraktas som ett provisorium i avvaktan p

å

ö

verl

ä

ggningar om prisregleringen f

ö

r tiden efter den 30 juni 1982. Regleringen under 1981/82 b

ö

r d

ä

rf

ö

r, med ds till

ä

gg ooh 

ä

ndringar som framg

å

r av det f

ö

ljande, i allt v

ä

sentligt bygga p

å

 de regler som har g

ä

llt f

ö

r tiden efter de.-. 30 juni 1978, vilka godk

ä

nts av regering ocn riksdag. JN f

ö

rut­s

ä

tter i enlighet h

ä

rmed att den f

å

r i uppdrag att 

ö

verl

ä

gga med delegationerna i samband med regelutlcsningama den 1 juli 1981 resp den 1 januari 1982.

JN har f

ö

r avsikt att snarast med delegationerna diskutera behovet av utredningar inf

ö

r uppl

ä

ggningen av 

ö

verl

ä

ggningarna 00 prisregleringen f

ö

r tiden efter den 30 juni 1982.

Under 

ö

verl

ä

ggningarna har ocks

ä

 diskuterats fr

ä

gor av regle­ringsteknisk natur d

ä

r samst

ä

mmighet har n

å

tts i viktiga prin­cipfr

å

gor. JS och delegationema 

ä

r s

å

lunda bl a 

ö

verens om vissa 

ä

ndringar i nuvarande mittpris- och gr

ä

nsskyddssystem. Vidare har enighet n

ä

tts om att s

ä

rskilt st

ö

d ocks

å

 i forts

ä

tt­ningen b

ö

r l

ä

mnas till skuldsatta jordbrukare som ekonomiskt har drabbats s

ä

rskilt h

å

rt av r

ä

nteh

ö

jningarna.

Lantbrukarnas f

ä

rhandlir.gsdelegations ooh konsumentdelegationens st

ä

llningstagande till JNs f

ö

rslag framg

å

r av bilagorna 1 - 2 till denna skrivelse.

Prop. 1980/81:190

2       Inkomstniv

å

och inkomstf

ö

ljsamhet

I fr

å

ga om jordbrukarnas ekonomiska och sociala standard i f

ö

r­h

ä

llande till vad som g

ä

ller fcr j

ä

mf

ö

rbara gr'jpper har delega­tionerna mycket olika uppfattningar. JN har i sitt f

ö

rslag f

ö

r avtals

å

ret 1981/82 tagit h

ä

nsyn till inkomstfr

å

gan p

å

 i princi? samma s

ä

tt som g

ä

ller under nuvarande prisregleringsperiod.

Jordbruket b

ö

r, ut

ö

ver vad som kan erh

å

llas genom rationalise­ringar, den 1 Juli 198l tillf

ö

ras ett belopp om 30 milj kr och den 1 januari 1982 ytterligare UO milj kr.

Ä

ndringar av arbetsgivaravgift eller liknande avgift, i vad g

ä

ller den s k egenavgiften, b

ö

r liksom f n beaktas vid f

ö

rsta m

ö

jliga justerir.gstillf

ä

lle. H

ä

nsyn ber dessutom tas till en eventuell till

ä

mpning av den 2 k prisgarantiregeln i l

ö

neav­talen.

Ä

ndrade f

ö

ruts

ä

ttningar f

ö

r n

ä

ringen i 

ö

vrigt under prisregle­ringsperioder f

å

r tas upp i samband med de 

ö

verl

ä

ggningar scm f

ö

ruts

ä

tts ske f

ö

r tiden efter den 30 juni 1982.

3      R

ä

rtEst

ö

d

JN och delegationerna 

ä

r

ö

verens om att ett belopp ut

ö

ver f

ö

r 1980/81 utg

å

ende UO milj kr b

ö

r tillf

ö

ras jordbruket f

ö

r ett s

ä

rskilt r

ä

ntest

ö

d f

ö

r 1981/82. Medlen skall utg

å

 inom ramen f

ö

r de belopp scm tillerk

ä

nns jordbruket.

Det b

ö

r n

ä

rmast ankomma p

ä

 lantbruksstyrelsen och JN att efter samr

å

d med ber

ö

rda parter framl

ä

gga f

ö

rslag fcr regeringen cm st

ö

dets n

ä

rmare utformning. Som en princip b

ö

r g

ä

lla att st

ö

det skall !'ur.na utg

å

ä

ven till brukare vilka gjcrt nyinvesteringar oeh nyetableringar under 1980. Nyinvesterir.gar cch nyetable­ringar efter denna tidpunkt b

ö

r inte komma i fr

å

ga f

ö

r' st

ö

d.

S"

»

Prop. 1980/81:190

53

t

Kostradskompensation till f

ö

r

ä

dlir.gsindustrln

Parterna 

ä

r 

ö

verens om att nuvarande principer f

ö

r kostnads-kompensation till f

ö

r

ä

dlingsindustrin (prop 1977/78:15, JoU 1977/78:3lt, rskr 1977/78:3U8) b

ö

r g

ä

lla under 1981/82. F

ö

r

ä

nd­ringarna i int

ä

kter fr

ä

n biprodukter vid slakt bor dcck i :''crt-s

ä

ttningen endast beaktas till 75 J.

5       Kostnadskompensation till jordbruket

Vid de 

ö

verl

ä

ggnlr.gar som f

ö

regick nuvarande tre

å

riga regle-Plrgspericd tr

ä

ffade JH med delegationerna 

ö

verenskommelse cm till

ä

mpning av f

ö

ljande principer, som sedermera godtogs av statsmaktema.

"Det b

ö

r enligt JN vara m

ö

jligt att vid de halv

å

rsvisa juste­ringarna 

ö

verv

ä

ga om utvecklingen av PM-index ger en r

ä

ttvisande bild av den faktiska kostnadsutvecklingen. PM-index registrerar inte f

ö

r

ä

ndringarna i kostnaderna f

ö

r den lejds arbetskraften i Jordbruket. Markanta avvikelser fr

å

n faktisk kostnadsutveckling (inkl f

ö

r den lejda arbetskraften), scm leder till inte avsedda effekter, b

ö

r liksom tidigare kunna beaktas" (se prcp 1977/73: 15U s 16).

Utf

ö

rda ber

ä

kningar tyder enligt JN p

å

 att det under nu l

ö

pande regleringspericd, p

ä

grund av inflationsregelns konstruktion, har uppst

å

tt vissa inte f

ö

rutsedda eftersl

ä

pningseffekter. Vid fortsatt of

ö

r

ä

ndrad regeltill

ä

mpning och vid en motsvarande avtagande inflation, torde effekterna p

å

prisniv

å

n kunna 

å

ter­vinnas. Den l

ä

gre kostnadskompensation scm har utg

å

tt under perioden p

å

 grund av eftersl

ä

pningen torde dock inte kunna 

å

ter­f

å

s i sin helhet. JN anser d

ä

rf

ö

r att effekterna av denna efter-sl

ä

pnin.g delvis b

ö

r kompenseras och att jordbruket d

ä

rf

ö

r nu b

ö

r tillf

ö

ras ett eng

å

ngsbelopp p

å

 100 milj kr att utg

å

 under 1981/82. Fr

å

gan om konstruktion cch till

ä

mpning av inflations-regeln och dess effekter i detta avseende b

ö

r tas upp i samband med 

ö

verl

ä

ggningarna om en ny regleringspericd efter den 30 juni 1982.

I 

ö

vrigt b

ö

r till

ä

mpas de regler som g

ä

ller under innevarande pericd.

Prop. 1980/81:190

54

6       F

ö

r

ä

ndring av livsmedelssubventionerna

Vid till

ä

mpnir.gen av inflationsregeln den 1 juli 1980 gjordes ett avdrag om 50 milj kr fr

ä

n komper.saticnsteloppet for de posi­tiva effekter som ber

ä

knades uppkomma till f

ö

ljd av de ekade subventionerr.a. Detta belopp skulle

å

terf

ö

ras vid en eventuell motsvarande minskning av subventionerna.

Fr o m der 1 januari 1981 minskade livsmedelssubventicnerna med 250 milj kr. Mot bakgrund h

ä

rav erh

ö

ll jordbruket ett till

ä

gg om 17.3 milj kr f

ö

r de ber

ä

knade negativa efterfr

å

geeffekterna till f

ö

ljd av de minskade subventionerna.

Partema 

ä

r 

ö

verens om att 

å

terst

å

ende 32,7 milj kr b

ö

r till­f

ö

ras jordbruket n

ä

r subventionerna har 

å

terf

ö

rts till den niv

å 

scm g

ä

llde f

ö

re den 1 juli 1980.

7       Slutlig reglering av vissa kvarst

å

ende fr

å

gor fr

å

n p

å

g

å

ende regleringspericd

Vid till

ä

mpningen av inflationsregeln den 1 juli I98O enades pprterra om totalbeloppet medan skilda uppfattningar r

å

dde om hur de olika delkomponenterna skulle beaktas i Inflations­skyddet. Av ien 

ö

verenskommelse scm tr

ä

ffadrs mellan parterna v

å

ren 1980 (j

ä

mf

ö

r JNs skrivelse till regeringen den 6 Juni 1980) framg

å

r f

ö

ljande:

"I fr

å

ga om kostnadsutvecklingen f

ö

r lejt arbete har parterna enats om att 

å

ter ta upp denna fr

ä

ga infor 

ö

verl

ä

ggningarna cm Jordbrukspriserna per den 1 juli 198I.

Ä

ven de enligt delega-ticnernas uppfattning olika eng

å

ngsbeloppen inom uppsamling cch f

ö

r

ä

dling samt inkomstf

ö

ljsamhet kommer-d

ä

rvid att beaktas."

Prop. 1980/81:190

55

JN f

ö

resl

å

r att 

å

gor soa enligt n

ä

anda 

ö

verenakonmelse kvarst

å

r fr

å

n den 1 Juli 198O, tillsammans med fr

å

gan om under avtalsperioden 

ä

ndrade r

ä

ntevillkor i fr

ä

ga om rcrelsemedel fcr dela lagring av k

ö

ttvaror ooh sm

ö

r och dels f

ö

r inl

ö

sen av olje­v

ä

xtfr

ö

, regleras genom att 13,8 milj kr dras av fr

å

n det total­belopp som tillerk

ä

nns Jordbruket den 1 Juli 198I samt genom att ett eng

å

ngsbelopp om U,6 milj kr tillf

ö

rs. Detta senare belopp bortfaller den 1 Juli 1982. F

ä

rslaget inneb

ä

r vidare att PM-indexutveoklingen under perioden april 1980 till april 1981 J

ä

mf

ö

rs med ko3tnadsutvecklir.gen f

ö

r lejt arbete under perioden Juli 1980 till april 1981 vid till

ä

mpningen av inflaticnsregeln den 1 Juli 1981.

8            Regleringsekoromln f

ö

r spanrjn

å

l

Enligt statsmakternas beslut (prop 1977/78:19, JoU 1977/78:10, rskr 1977/78:103) ankommer det p

ä

 JN att efter h

ö

rande av dele­gationerna analysera regleringsekonomin och framf

ö

ra de f

ö

rslag scm f

ö

ranleds av eventuellt underskott. Den ekonomiska st

ä

ll­ningen inom spannm

å

lsregleringen p

å

kallar f n inga s

ä

rskilda 

ä

tg

ä

rder.

JN f

ö

resl

å

r att fr

å

gan om regleringsekonomin f

ö

r spannm

å

l tas upp 1 samband med kommande 

ö

verl

ä

ggningar.

9            Nytt prisgr

ä

nssystem m 

a

JN har tillsammans med ber

ö

rda parter sett 

ö

ver nuvarande prlsgr

ä

ns- och gr

ä

nsskyddssystem. Partema 

ä

r i huvudsak 

ö

verens cm att de f

ö

r

ä

rdringar som f

ö

resl

ä

s i det f

ö

ljande genomf

ö

rs.

Prop. 1980/81:190

56

F

ö

rslaget inneb

ä

r en Justering av mittpricerna s

å

 att dessa 1 huvudsak 

ö

verensst

ä

mmer med de avsedda priserna. Utg

ä

r.gEpunkten f

ö

r derna justering kommer att vara den faktiska prisniv

å

n. I samband h

ä

rmed kommer inf

ä

rselavgifterna att justeras s

å

 att de anpassas till de nya mittpriserna. F

ö

rslaget inneb

ä

r att irfbr-selavgifterna vid regelutl

ö

snir.garna den 1 Juli 1981 och den 1 Januari 1982 justeras med h

ä

nsyn till det behov av gr

ä

nsskydd soo d

å

 bed

ö

ms f

ö

religga. En s

ä

rskild kcrrigerirgsregel f

ö

resl

ä

s inf

ö

rd, vilken inneb

ä

r att eventuell 

ö

ver- eller underkompensa­tion 1 f

ö

rh

å

llande till mittpriserna delvis kommer att beaktas i efterhand. Denna korrigeringsregel inneb

ä

r att nuvarande VM-klausul kan utg

å

. F

ö

r flertalet av de prisgr

ä

nssatta produk­terna f

ö

resl

å

s bl a en krympning av sp

ä

nnvidden mellan pris­gr

ä

nserna. Efter utg

å

ngen av reglerings

å

ret 1981/82 skall en utv

ä

rdering ske av systemet.

JN avser att under v

å

ren 1981 forts

ä

tta arbetet med att utveckla det nya systemet ooh kommer i en skrivelse i juni att n

ä

rmare redovisa systemets utformni.ng.

10      Utbyteshandeln

Betr

ä

ffande utbyteshandeln med k

ö

tt och fl

ä

sk f

ö

ruts

ä

tter JN att de regler som har g

ä

llt under innevarande regleri.igspericd skall g

ä

lla ocks

å

 f

ö

r 1981/82'. JN 

ä

r emellertid beredd att med delega­tionema diskutera till

ä

mpningen av dessa regler.

Prop. 1980/81:190

57

11       Avbytarverksamhet, socialf

ö

rs

ä

kringsski-dd, f

ö

retags­h

ä

lsov

å

rd och annan l

å

ginkomstsatsning

11.1     Totalbeloppets f

ö

rdelning och finansiering

F

ö

r l

å

ginkomstsatsning m m inom jordbruket anvisades f

ö

r budget­

å

ret 1980/81 380 milj kr med f

ö

ljande f

ö

rdelning.

1980/81

milj kr

leveranstill

ä

gg f

ö

r mj

ö

lk

130

so

ä

grisst

ö

d

25

avbytarverksamhet

96

f

ö

retagsh

ä

lsov

å

rd

9

sooiaif

ö

rs

ä

kringSEk;'dd

120

Summa

380

I fr

å

ga cm firarsiering av dessa 38O milj kr har regerir.gen beslutat att 320 milj kr f

å

r disponeras fr

ä

n anslagsposten L

å

g­inkomstsatsning m m inom jordbruket och 60 milj kr fr

å

n anslags­posten Ers

ä

ttning till f

ö

ljd av Hvsmedelssubventioner, pris­stopp m m.

Eventuella besparingar eller 

ö

verskridanden betr

ä

ffande beloppen f

ö

r leveranstill

ä

gt ooh sm

å

grisst

ö

d skulle tillf

ö

ras resp avg

å 

fr

ä

n beloppet f

ö

r avbytarverksamhet.

JN skall vidare st

ä

lla UO milj kr till lantbruksstyrelsens f

ö

r­fogande f

ö

r tillf

ä

lligt r

ä

ntest

ö

d till Jordbruksf

ö

retag.

F

ö

r l

å

ginkomstsatsning m m inom jordbruket b

ö

r f

ö

r reglerings-

å

ret 1981/82 anvisas of

ö

r

ä

ndrat 380 milj kr enligt f

ö

ljande.

Prop. 1980/81:190

1981/82

milj kr

leveranstill

ä

gg f

ö

r mj

ö

lk

135

sm

å

grisst

ö

d

20

avbytarverksamhet

95

f

ö

retagsh

ä

lsov

å

rd

10

socialf

ö

rs

ä

krir.gsskydd

120

58

Summa

380

Liksom tidigare b

ö

r eventuella besparingar eller 

ö

verskridanden av beloppen f

ö

r leverarstill

ä

gg och sm

å

grissi

ö

d tillf

ö

ras resp avg

å

 fr

ä

n beloppet f

ö

r avbytarverksamhet.

11.2    Komment a rer

Leveranstill

ä

gg f

ö

r mj

ö

lk

Ny skala f

ö

resl

ä

s enligt f

ö

ljande

M

å

nadsleverans, kg     Leverar.still

ä

gg

0-999

1 000 - 7 000

8 

ö

re/kg

7 001 - 9 000

530 kr/m

å

n

9 001 - 10 000

U90 "

10

001 - 11 000

Uto "

11

001 - 12 000

380 "

12

001 - 13 000

310 "

13

001 - IU 000      230 

lU 001 - 15 000        lUO "

15

001 - 16 000

UO "

16

001 -

JN ber

ä

knar kostnaden till 135 milj kr.

Prop. 1980/81:190

Sm

ä

grisst

ö

d

Enligt g

ä

llande regler (JNs kung

ö

relse 1980:89) utg

å

r ett 

å

rligt bidrag med 150 kr f

ö

r varje innehavd sugga upp till 15 suggor. Maximalt bidrag 2 250 kr/

å

r utg

å

r till den som h.ar 15-20 suggor. F

ö

r den som har fler 

ä

n 20 suggor minskar bidraget. Den scm har 35 suggor eller fler f

å

r inget bidrag.

Fr

ä

n Lantbrukarnas f

ö

rhandlingsdelegation har framlagts f

ö

rslag till en oml

ä

ggning av sm

å

grisst

ö

det. Enligt f

ö

rslaget f

ö

rordas bidrag utg

å

 med 100 kr per sugga upp till 19 suggor. Till den som har fler 

ä

n 19 suggor f

ö

resl

å

s utg

å

 bidrag med 1 900 kr/

å

r oavsett antalet suggor.

JN har ej tagit slutlig st

ä

llning till f

ö

rslaget utan avser att n

ä

rmare granska dess konsekvenser och under v

å

ren 1981 

å

te.-kcmma 1 

ä

rendet.

JH ber

ä

knar kostnaden till 20 milj kr.

Avbytari/erksamhet

Till avbytar';erk3amhet ber

ä

knas avs

ä

ttas 95 milj kr.

FCretagshSlsov

ä

ni

Fortsatt f

ö

rs

ö

ksverksamhet avses med delvis ny inriktning av verksamheten. Medelsbehovet ber

ä

kr.as till 10 milj kr.

SoGlalf

ö

rs

ä

kringsskydd

Den 

å

rliga premiekostnaden 

ä

r f n ll8,6 milj kr. 120 milj kr bor anvisas, varav 1,U milj kr b

ö

r tillf

ö

ras fonderade medel att anv

ä

ndas till t

ä

ckning vid en sannolik uppr

ä

kning av premisbe-loppet

59

Prop. 1980/81:190

60

12      Fettvaruregleringen

Vid 

ö

verl

ä

ggningarna har delegationerna f

ö

rklarat att de i prin­cip accepterar de f

ö

rslag scm JN framlagt r

ö

rande fettvaru­regleringen.

F

ö

rslagen inneb

ä

r i korthet f

ö

ljande.

Prisgr

ä

nssystemet f

ö

r oljev

ä

xtfr

ö

 cch olja slopas. I 

ö

verl

ä

gg­ningarna fastst

ä

lls dels prelimin

ä

rt odlarpris p

å

 fr

ö

, dels ett fast inhemskt oljev

ä

rde. H

ä

nsyn bor h

ä

rvid tas till priss

ä

tt­ningen p

å

ö

vriga vegetabilier, marknadsl

ä

get, konkurrensl

ä

get p

ä 

matfettsmarknaden ooh regleringsekonomin.

Det fastst

ä

llda oljev

ä

rdet skyddas genom en r

ö

rlig fettvaru­avgift .

F

ö

r

ä

ndringar av regleringsf

ö

reningens Sveriges Oljev

ä

xtintres-senter ek f

ö

r (SOI) kostnader f

ö

r omh

ä

ndertagande av fr

ö

sk

ö

rden och extraktion av olja liksom pris

ä

ndringar p

å

 rapsmj

ö

l, vilka tidigare beaktats i den sk omr

ä

kningskalkylen fr

ä

n fr

ö

pris till oljev

ä

rde b

ö

r i forts

ä

ttningen beaktas inom ramen f

ö

r ers

ä

ttning till jordbruket f

ö

r kostnader f

ö

r uppsamling och f

ö

r

ä

dling.

Betr

ä

ffande utbytesexport g

ä

ller f n att Jordbruket (SOI) f

ö

r importerad olja erh

å

ller int

ä

kterr.a fr

ä

n h

ö

jningar av normal-fettvaruavgiften som gjorts sedan den 1 Juli 197U. Denna andel 

ä

r f n 210,5 

ö

re/kg. F

ö

r svensk olja motsvarande ca UO 

%    

av r

ä

varuf

ö

rbrvkningen inom margarinindustrin f

å

r SOI hela fett-varuavgiften. JN f

ö

resl

å

r att SOI f

ö

r reglerings

å

ret ig8l/82 f

å

r hela fettvaruavgiften f

ö

r en kvantitet motsvarande oljeinne-h

ä

llet i den inhemska fr

ö

sk

ö

rden dock h

ö

gst motsvarande den totala fettkonsumtionen.

JN kommer senare att utv

ä

rdera effekterna av den f

ö

rordade oml

ä

ggningen av fettregleringen.

1 Kvantiteten regleras i s

ä

rskilda avtal mellan SOI och margarinindustrin och med JNs godk

ä

nnande.

Prop. 1980/81:190

61

13      Styrning av slaktsvinsproduktionens utbyggnad

JN har efter regeringens f

ö

reskrifter i regleringsbrev den 19 Juni 1980, med utg

å

ngspunkt i de av riksdagen beslutade rikt­linjerna f

ö

r styrning av slaktsvinsproduktionens utbyggnad (prop 1979/80:162, JoU 1979/80:UT och U9, rskr 1979/80:U13) och efter 

ö

verl

ä

ggningar med delegationerna fastst

ä

llt differentierade pristill

ä

gg p

å

' fl

ä

sk ooh meddelat regler h

ä

rom som g

ä

ller fr o m den 1 Januari 198I.

lU      (Jvrlga regleringstekniska fr

å

gor

JN har med delegationerna diskuterat ytterligare regleringstek­niska fr

å

gor som ej redovisas i detta f

ö

rslag. Vissa av dessa fr

å

gor, bl a st

ä

rkelseregleringen, avser JN att 

å

terkomma till i reglerir.gsskrivelsen v

å

ren 1981.

F

ö

r s

ä

songmSssig lagring av Jordbruksprodukter f

å

r JN f

ö

r bud­get

å

ret 1980/81 disponera en r

ö

rlig kredit om h

ö

gst 195 milj kr i riksg

ä

ldskontoret. P

ä

 grund av h

ö

jda varuv

ä

rden och f

ö

rv

ä

ntat 

ö

kat lagringsbehov under 1981/82 f

ö

r n

ö

tk

ö

tt f

ö

resl

å

r JN att l

å

neramen b

ö

js till 250 milj kr.

Prop. 1980/81:190

62

15      Inf

ö

rselavgifter m m

15.1     Inf

ö

rselavgiftsmedel m m f

ö

r 1979/30

JN har i skrivelse den 6 Juni 1980 ber

ä

knat de disponibla in­komsterna av inf

ö

rselavgifter till finansiering av f

ö

rdelnings­planen och 

ä

ndam

å

l utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen  f

ö

r reglerings­

å

ret 1979/80 till ca 558 milj kr, varav 170 milj kr f

ö

r foder­medel.

De definitiva inkomsterna av inf

ö

rselavgifter (minus 

å

terbetal­ning m m) utgjorde totalt 678,3 (617,3) milj kr, h

ä

rav 538,6 (519,U) milj kr till finansiering av f

ö

rdelningsplanen och 

ä

nda­m

å

l utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen. Inf

ö

rselavgifter f

ö

r fodermedel, som ing

å

r i n

ä

mnda belopp, utgjorde 160,8 (171,5) milj kr. Ut

ö

ver n

ä

mnda 538,6 milj kr ing

å

r i totalsumman inf

ö

rselavgifter f

ö

r br

ö

ds

ä

d med 13,7 (5,9) milj kr, vilka enligt g

ä

llande regler har 

ö

verf

ö

rts till regleringsf

ö

reningen Svensk spannm

å

lshandel f

ö

r 

s  

k utbyteshandel. Vidare ing

å

r fettvaruavgifter med 116,1 (77,3) niilj kr. Dessa h

ä

nf

ö

r sig till av statsmakterna beslutad

 Dvs totala summan, av inf

ö

rselavgifter (minus 

å

terbetalningar m m) exkl inf

ö

rselavgifter f

ö

r soekerregleringsvaror, br

ö

ds

ä

d och vissa livsmedelsindustriprodukter samt den del av influtna fettvaruavgifter som tillf

ö

rts SOI men inkl r

ä

ntor fr

å

n f

ö

reg

å­

ende 

å

r.

Inte heller ing

ä

r de minskningar i inflytande avgiftsmedel som f

ö

ranleds av att inf

ö

rselavgiften i vissa fall, t ex f

ö

r ost, har s

ä

nkts av marknadsm

ä

ssiga sk

ä

l (bl a genom neds

ä

ttning av avgiften f

ö

r visst parti). JN:s 

å

terbetalning av inf

ö

rsel­avgifter uppgick 1979/80 till 28,2 milj kr. 1978/79 uppgick motsvarande belopp till 17,5 milj kr. De st

ö

rsta 

ö

kningarna av­ser st

ä

rkelse och st

ä

rkelseprodukter med + U,U milj kr, slakt-och charkuteriprodukter med + 3,U milj kr samt mj

ö

lk- oeh mejeriprodukter med * 3,2 milj kr. I de angivna beloppen ing

å

r irte 

å

terbetalning p

å

 marknadsm

ä

ssiga sk

ä

l av inf

ö

rselavgifter p

å

 styckningsdetaljer av k

ö

tt och fl

ä

sk samt av inf

ö

rselavgifter p

å

 ost, vilken i st

ä

llet redovisas bland posterna under rubriken 

ä

ndam

å

l utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen och 1979/80 uppgick till 12,3 

(6,1)2 nij icj..

2 Siffror inom parentes avser belopp 1978/79

Prop. 1980/81:190

63

avgiftsh

ö

jning cch har enligt g

ä

llande regler 

ö

verf

ö

rts till SOI. I totalsuitoian ing

å

r Sven inf

ö

rselavgifter p

å

 vissa livs­medelsindustriprodukter (biandvaror). Dessa uppgick till 9,9 (1

«

,7) milj kr och har f

ö

rdelats i f

ö

rh

å

llande till utbetalda exportbidrag. S

å

ledes har till regleringsf

ö

reningarna Svensk spannm

å

lshandel, Svensk 

Ä

gghandel, F

ö

reningen f

ö

r mejeriproduk­ter cch Sveriges potatisintressenter 

ö

verf

ö

rts resp O (6,0), 2,U (2,1), U,6 (U,2), och 2,1 (1,7) milj kr. Vidare har av inf

ö

rsel­avgifter f

ö

r blandvaror 0,8 (0,7) milj kr avseende fettvaror f

ö

rdelats 1 enlighet med g

ä

llande regler f

ö

r disposition av fettvaruavgiftsmedel, varvid s

å

ledes den del som h

ä

nf

ö

r sig till av statsmakterna beslutad avgiftsh

ö

jning 

ö

verf

ö

rts till SOI.

"v nedEnst

å

ende sammanst

ä

llning framg

å

r de f

ö

r f

ö

rdelning disponibla avgiftsmedlen f

ö

r de olika varuslagen (efter avdrag f

ö

r 

å

terbetalning m m) fCr reglerings

å

ret 1979/80.

Dl2ponlbla_medel_av inf

ö

rselav

ä

lfter_1972/i0_

(1 000 kr)

Ä

rter och b

ö

nor (f

ö

r a

ä

nniskof

ö

rta)

161 (  1 07)

Potatis

8

387 ( 7 567!

St

ä

rkelse och st

ä

rkelaeprodukter

6

938 ( 5 083)

Malt

2

789 ( 75 736)

S

ä

llskapsdjursfoder mm

8

5U7 (     0)

Fettr

å

varor cch fettvaror

35

U17 ( 27 027)

Mj

ö

lk och mejeriprodukter

90

131 ( 89 172)

Slaktvaror (samt slaktdjur, ej fj

ä

derf

ä

)

218

765 (196 769)

Ä

gg oeh 

ä

ggprodukter m m

2

767 (  1 33U)

Summa inf

ö

rselavgifter exkl fodermedel

373

902 (3U3 762)

Fodermedel

160

797 (171 5U0)

R

ä

ntor fr

å

n f

ö

reg

å

ende 

ä

r

3

166 ( U 125)

ö

verskott fr

ä

n tidigare 

ä

r

783 (___ 0)_

Summa

538

6U8 (519 U27)

'' Ej s

ä

rredovisade tidigare budget

å

r

2 EJ utnyttjade medel f

ö

r rabattering av fcders

ä

d samt pris-

ä

terb

ä

ring till p

ä

ladjursuppf

ö

dare.

Prop. 1980/81:190

64

F

ö

rdelninRsplanen f

ö

r 1979/80 utg

ö

r enligt riksdagens beslut 267,2 milj kr samt inflytande avgifter fr

å

n fodermedelsimporten. Dessa uppgick till 160,8 (171,5) milj kr. F

ö

rdelningsplanen blir d

ä

rmed 428,1 (U38,7) milj kr. F

ö

r 

ä

ndam

å

l utanf

ö

r f

ö

rdeln­ingsplanen kan s

å

ledes disponeras (538,6-*i28,l=) 110,5 (50,7) milj kr.

Av nedanst

å

ende 3ammanst

ä

ll.ing framg

å

r n

ä

rmare hur f

ö

rdelningen till dika 

ä

rdam

å

l inom jcrdbruksregleringens ram har skett.

F

ö

rdelningsplan 1979/80

Svensk spannm

å

lshandel

Sveriges potatisintressenter

Sveriges oljev

å

xtintressenter

Svensk k

ö

tthandel

Svensk k

ö

tthandel, utbyteshandel

F

ö

reningen f

ö

r mejeriprodukter

Svensk 

ä

gghandel

Marknadsreglerande 

å

tg

ä

rder f

ö

r slaktk>-ckling

Kostr.adskompensation mj

ö

lk, norra Sverige

Regionalt bidrag k

ö

ttregleringen

t3pplyEnir.gsverksamhet och utvecklingsarbete

Djurh

ä

lsov

å

rd, kontrollverksamhet m m

St

ö

d till odlir.g av konserv

ä

rter och andra

k

ö

ksv

ä

xter

St

ö

d till odling av. bruna b

ö

nor

Fonden f

ö

r kollektiva

ä

tg

ä

rder inom biodlingen

Reserv till f

ö

rfogande

Summa

(1 000

kr)

3 000

2U 900)

3U 500

31 500)

U4 700

2U 000)

18 000

22 500)

U 928

31 088)

208 700

(178 252)

U8 500

75 500

1 000

5 000)

13 500

5 000)

5 000

5 000)

3 500

8 500)

25 000

2U 000)

2 500

2 500)

700

700)

500

300)

9 077

0)

U28 105 (U38 7U0)

F

ö

rdelningen till regleringsf

ö

reningarna har skett i samf

ö

rst

å

nd med Lantbrukarnas f

ö

rhandlingsdelegation och konsumentdelega­tionen.

1 I beloppet har inr

ä

knats 107 730 kr som avser tidigare 

å

r ej

utnyttjade medel inom f

ö

rdelningsplanen f

ö

r rabattering av

foders

ä

d.

2 H

ä

rav 10 milj kr ned 

å

terbetalningsskyldighet till se.nare

ä

rs f

ö

rdelningsplaner.

Prop. 1980/81:190

65

De definitiva 

kostnatierr.s  tör  ä

ndam

å

l utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen uppgick till ca 110,5 (80,7) milj kr med f

ö

rdelning enligt f

ö

ljande sammanst

ä

llning.

Ä

ndam

ä

j. u.tan

£ö

r f

ö

rdelningsparen 2929/80      (1 000 kr)

22

307 (

23

000)

U5

072 (

18

911)

13

U2U (

12

665)

U

272 (

3

397)

1

070 (

1

995)

2

050 (

1

950)

27 U

(

281)

2

500

(

u

000)

4

000

(

u

000)

Utbyteshandel n

ö

tk

ö

tt, 

ö

ststaterna

Utbyteshandel k

ö

tt och fl

ä

sk

Pristill

ä

gg f

å

r- och lammk

ö

tt

Svensk matpotatiskontroll

Sveriges uts

ä

desf

ö

rening, potatisf

ö

r

ä

dling

Sveriges potatisodlares riksf

ö

rbund

Bidrag till Stiftelsen f

ö

r ackordh

ä

st­

organisationens bevarande

U75 (   U75)

Bidrag till fraktkostnader f

ö

r mj

ö

lk

och gr

ä

dde

Pris

ä

terb

ä

ring till p

ä

lsdjursuppf

ö

dare St

ö

d till odling av vallv

ä

xtfr

ö 

Fonden f

ö

r kollektiva 

å

tg

ä

rder inom

bicdlingen

300 (   300)

12

299

(

0

1U3)

2

000

\.

2

000)

(

1

070)

Restitution av inf

ö

rselavgifter p

å

 stycknings-detaljer av k

ö

tt och fl

ä

sk samt av inf

ö

rsel­avgifter p

å

 ost St

ö

d till maltproduktionen T

ä

ckning av underskott 1977/78

Sunma

110 5U3 ( 80 687)

Dispositicren av inf

ö

rselavgiftsmedel regleri.-.gs

ä

ret 1979/80 har sammanf

ö

rts i tabell under avsnitt 15.U.

5 

Riksdagen 1980/81. 1 saml. Nr 190

Prop. 1980/81:190

66

15.2     Inf

ö

rselavgiftsmedel m m f

ö

r 198O/8I

F

ö

r I98O/8I kan f n inkomsterna av inf

ö

rselavgifter som g

å

r till finansiering av f

ö

rdelningsplanen cch 

ä

rdam

å

l utanf

ö

r f

ö

rdel­ningsplanen ber

ä

knas till ca 519,2 milj kr - d

ä

rav 170,0 milj kr f

ö

r fodermedel - enligt nedanst

å

ende sammanst

ä

llning.

Prelimin

ä

rt disponibla medel_1980/:

(1 000 kr)

Ä

rter och b

ö

nor (f

ö

r m

ä

nniskof

ö

da)

600

Potatis

8 000

St

ä

rkelse oeh st

ä

rkelseprodukter

U 000

Malt

U 000

S

ä

llskapsdjursfoder

7 000

2

Fettr

å

varor och fettvaror

50 000

Mj

ö

lk och mejeriprodukter mm

85 000

Slaktvaror (samt slaktdjur, ej fj

ä

derf

ä

)

I80 000

339

600

170

000

9

587

Ä

gg och 

ä

ggprodukter

1 000

Summa inf

ö

rselavgifter exkl fodermedel

Fodermedel

R

ä

ntor fr

ä

n f

ö

rg

å

ende 

å

r

Summa

519 187

 Dvs totala summan av inf

ö

rselavgifter (minus 

å

terbetalning m m) exkl inf

ö

rselavgifter f

ö

r soekerregleringsvaror, br

ö

ds

ä

d ooh vissa livsmedelsindustriprodukter samt den del av influtna fettvaruavgifter scm tillf

ö

rs SOI men inkl r

ä

ntor fr

å

n f

ö

reg

å­

ende 

å

r.

2 Exkl del till SOI

Prop. 1980/81:190

FOrdelningsplanen f

ö

r 1980/31 utg

ö

r enligt riksdagens beslut 267,2 milj kr samt inflytande avgifter fbr fodermedelsimporten, enligt ovan ber

ä

knade till 170,0 milj kr. FOrdelningsplanen blir d

ä

rmed U37,2 milj kr. Ber

ä

kningsm

ä

ssigt f

ö

religger s

ä

lunda (519,2-437,2=) 32,0 milj kr att anv

ä

nda f

ö

r 

ä

ndam

å

l utanf

ö

r f

ö

r­delningsplanen.

67

JN f

ö

resl

å

r med utg

å

r.gspunkt fr

å

n det ber

ä

knade f

ö

rdelnings­beloppet 437,2 milj kr f

ö

ljande prelimin

ä

ra f

ö

rdelningsplan. Denna skiljer sig i vissa avseenden fr

å

n den plan som redovisa­des av JN i skrivelse den 6 Juni 1980.

( 1 000

kr)

2

000

19

300

0

0

32

366

167

000

70

100

20

500

5

OQO

8

500

25

000

;er   2

500

1

400

2

000

500

80

854

F

ö

rdelningsplan 1980/81

Svensk spannm

å

lshandel

Sveriges potatisintressenter

Sveriges oljev

å

xtintressenter

Svensk k

ö

tthandel

Svensk k

ö

tthandel, utbyteshandel

F

ö

reningen f

ö

r mejeriprodukter

Svensk 

ä

gghardel

Kostnadskompensation mj

ö

lk, norra Sverige

Regionalt bidrag, k

ö

ttregleringen

Upplysningsverksamhet oeh utvecklingsarbete m m

Djurh

ä

lsov

å

rd, kontrollverksamhet m m

St

ö

d till odHr.g av konserv

ä

rter ooh andra k

ö

ksv

ä

xter

St

ö

d till odling av bruna b

ö

nor

St

ö

d till odling av vallv

ä

xtfr

ö

Fonden f

ö

r kollektiva 

å

tg

ä

rder incm biodlingen

Reserv till f

ö

rfogande

Summa

437 200

Definitiv f

ö

rdelningsplan f

ö

r 1980/31 kan fastst

ä

llas f

ö

rst efter utg

å

ngen av reglerings

å

ret d

ä

 de verkliga inkomsterna av inf

ö

rselavgifter f

ö

r fodermedel 

ä

r k

ä

nda.

Prop. 1980/81:190

68

Medelsbehovec under reglerings

ä

ret 1980/81 f

ö

r s

å

dana 

ä

ndam

å

l utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen som f

å

r t

ä

ckas av inf

ö

rselavgiftsmedel ber

ä

knas till ca 82,0 milj kr i enlighet med f

ö

ljande samman­st

ä

llning.

(1 OOC

1 kr)

25

000

17

634

15

500

U

425

2

353

475

300

2

000

6

000

300

Ä

ndam

å

l u.tanf;

ö

r f

ö

rdelningsplanen 1980

£

8l

Utbyteshandel n

ö

tk

ö

tt, 

ö

ststaterna Utbyteshandel k

ö

tt och fl

ä

sk Pristill

ä

gg f

å

r- och lammk

ö

tt Svensk matpotatiskontroll Sveriges potatisodlares riksf

ö

rbund Bidrag till Stiftelsen f

ö

r ackordh

ä

st­organisationens bevarande

Bidrag till fraktkostnader f

ö

r mj

ö

lk och gr

ä

dde

Pris

ä

terb

ä

ring till p

ä

lsdjursuppf

ö

dare

St

ö

d till odling av vallv

ä

xtfr

ö

Fonden f

ö

r kollektiva 

å

tg

ä

rder inom biodlingen

Restitution av inf

ö

rselavgifter p

å

 stycknings-

detaljer av k

ö

tt och fl

ä

sk samt av inf

ö

rselavgifter

p

å

 ost

6 000

St

ö

d till maltproduktionen

2 000

Summa

8i 987

Ovanst

å

ende sammanst

ä

llning skiljer sig p

ä

 n

å

gra punkter fr

ä

n de ber

ä

kningar som lagts fram i prop 1979/80:162. S

å

lunda har ut­byteshandel k

ö

tt ocfi fl

ä

sk, som angavs till 50 milj kr, tagits upp med ber

ä

knade tillg

ä

ngliga medel, 17,6 milj kr, pris

å

ter­b

ä

ring till p

ä

lsdjursuppf

ö

dare minskats med 2 milj kr till

2

milj kr samt restitution av inf

ö

rselavgifter minskats med

3

milj kr till 6 milj kr. Bidraget till Sveriges potatisodlares riksf

ö

rbund har 

ö

kats med 153 000, kr d

ä

 n

ä

mnden tillstyrker ett till

ä

ggsanslag f

ö

r 1980/81 f

ö

r l

ö

neh

ö

jningar under 1980 med detta belopp (se vidare avsnitt 15.3i sid 2U).

Prop. 1980/81:190

69

Ber

ä

knade tillg

ä

ngliga medel 82,0 milj kr g

å

r helt 

ä

t till 

ä

nda­m

å

l utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen. I den m

å

n tillg

ä

ngliga medel blir st

ö

rre 

ä

n 82,0 milj kr b

ö

r 

ö

verskjutande belopp i f

ö

rsta hand anv

ä

ndas till att betala utbyteshandel med k

ö

tt och fl

ä

sk upp till ett belopp p

ä

 50 milj kr. D

ä

refter eventuellt kvarst

å

ende belopp b

ö

r anv

ä

ndas till 

ä

ndam

å

l inom f

ö

rdelningsplanen ned h

ä

nsyn till att 31,1 resp 4,8 milj kr f

ö

r utbyteshandel med k

ö

tt och fl

ä

sk i brist p

å

medel utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen togs fr

å

n ' f

ö

rdelningsplanerna reglerings

å

ren 1978/79 och 1979/80 (jfr prop 1978/79:208 s 20).

Dispositionen av inf

ö

rselavgiftsmedel reglerings

å

ret 1980/81 har sammanf

ö

rts i tabell under avsnitt 15.4.

15.3     Inf

ö

rselavgiftsmedel m m f

ö

r i981/82

Storleken av de medel som inflyter genom upptagande av inf

ö

rsel­avgifter m m f

ö

r reglerir.g3

å

ret ig8l/82 blir beroende av impor­tens storlek och av de korrigeringar i avgiftssatserna scm f

ö

rutses ske den 1 Juli 1981 ooh den 1 januari 1982 och even­tuellt den 1 oktober 1981. Inflytande medel till finansiering av f

ö

rdelningsplanen och 

ä

ndam

å

l utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen inklusive r

ä

ntor fr

å

n f

ö

reg

å

ende 

ä

r kan nu ber

ä

knas till ca 531 milj kr, varav 165 milj' kr f

ö

r fodermedel. Det slutliga utfallet kan emellertid komma att avvika v

ä

sentligt fr

å

n denna ber

ä

kning.

Med h

ä

nsyn till ovissheten om utfallet av avgiftsuppb

ö

rden f

ö

re­sl

å

r JN att den r

ö

rliga kredit om 120 milj kr som tidigare 

å

rligen st

ä

llts till JNs f

ö

rfogande f

ä

rkvarst

å

ä

ven under reg­lerings

å

ret 1981/82. Krediten skall, i den m

å

n inflytande in­f

ö

rselavgifter inte st

å

r till f

ö

rfogande, kunna anv

ä

ndas f

ö

r finansiering av 

ä

ndam

å

l inom cch utom f

ö

rdelningsplanen samt f

ö

r sockerregieringen . Krediten torde ej utan regeringens s

ä

r­skilda medgivande f

å

 anv

ä

ndas f

ö

r finansiering av utbyteshandei oed k

ö

tt och fl

ä

sk.

1 1980/81 f

ä

r krediten 

ä

ven anv

ä

ndas f

ö

r r

ä

ntediffersns p

å

 l

å

n f

ö

r tillf

ä

llig lagring av sm

ö

r och k

ö

ttvaror.

Prop. 1980/81:190

70

FOrdelningsplanen f

ö

r 1981/82 f

ö

resl

å

s uppta samma belcpp som f

ö

r 1980/31 eller 267,2 milj kr plus beloppet av inflytande avgifter f

ö

r fodermedelsimporten, enligt ovan ber

ä

knade till 165 milj kr, allts

å

 totalt 432,2 milj kr. Liksom hittills blir det definitiva beloppet beroende av de verkliga int

ä

kterna av inf

ö

rselavgifter p

å

 fodermedel.

Med h

ä

nsyn till ovissheten om den kommande utvecklingen av regleringsekonomin f

ö

r de olika varuomr

å

dena har det inte ansetts m

ö

jligt att nu l

ä

gga fram n

å

gon fullst

ä

ndig plan f

ö

r f

ö

rdelning av det prelimin

ä

rt ber

ä

knade beloppet. JN avser att 

å

terkomma med ett f

ö

rslag till prelimin

ä

r f

ö

rdelning i juni 1981. Ett s

ä

dant f

ö

rslag kan d

å

 avges efter 

ö

verl

ä

ggningar med I.antbrukarnas f

ö

rhandlingsdelegation och konsumentdelegationen och i samband med att f

ö

rslag till avgifts

ä

ndringar m m fr o m den 1 Juli I98I avges. Det f

ö

ruts

ä

tts h

ä

rvid att JN liksom hittills skall kunna jrmka delbeloppen mellan de olika regler­ingsf

ö

reningarna och besluta om f

ö

rdelni.g av det belopp som kan komma att st

å

 till n

ä

mndens f

ö

rfogande. Vidare f

ö

ruts

ä

tts att, liksom hittills. Svensk spannm

å

lshandel f

ä

r tillf

ö

ras inf

ö

rsel­avgifter f

ö

r viss s k utbyteshandel av br

ö

ds

ä

d. Det f

ö

ruts

ä

tts 

ä

ven att SOI, s

å

som f

ö

resl

å

s i avsnitt 12, av inflytande fett­varuavgifter s

å

v

ä

l p

å

 importerad som inhemsk olja f

ä

r tillf

ö

ras medel f

ö

r en kvantitet som motsvarar fettinneh

ä

llet i den svenska oljev

ä

xtsk

ö

rden. Dock f

å

r ej mer pengar 

ö

verf

ö

ras 

ä

n vad som skulle motsvara fettvaruavgifter p

å

den totala fett­konsumtionen inom landet .

1 I tidigare skrivelser har 

ä

ven redovisats principen fbr f

ö

r­delning av inf

ö

rselavgifter p

å

 livsmedelsindustriprodukter. Betr

ä

ffande dessa har koramitten f

ö

r industrins r

å

varukostnads-utj

ä

mning f

ö

reslagit att i dessas st

ä

lle fr o m den 1 juli 1981 inf

ö

rs s k importavgifter. Kommitt

é

n har f

ö

reslagit att import­avgifterna och 3 k utj

ä

mningsavgifter tillf

ö

rs en utj

ä

mnings-kassa f

ö

r finansiering av prisutj

ä

mnings- och exportbidrag f

ö

r livsmedelsindustriprodukter.

Prop. 1980/81:190

71

JN har under nu l

ö

pande regleringsperiod 

ä

rligen bemyndigats att anv

ä

nda inf

ö

rselavgifter till ett antal olika 

ä

ndam

å

l utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen . N

ä

mnden har ovan redovisat de ber

ä

kningar som i detta avseende g

ä

ller f

ö

r 1980/81. F

ö

r 1981/82 f

ö

resl

å

s medel f

ä

 tas i anspr

å

k enligt f

ö

ljande uppst

ä

llning.

Ä

ndam

å

l 

}i''SPL'L £ö

rdlningsplane

£

 19

§

1/.82 (1 000 kr)

25

000

50

000

15

500

4

595

( +

170)

2

367

(*

167)

Utbyteshandel n

ö

tk

ö

tt, 

ö

ststaterna

Utbyteshandel k

ö

tt och fl

ä

sk

Pristill

ä

gg f

å

r- ooh lammk

ö

tt

Svensk matpotatiskontroll (SMAK)

Sveriges potatisodlares riksf

ö

rbund (SPOR)

Bidrag till Stiftelsen f

ö

r ackordh

ä

st­

organisationens bevarande

prel 475

Bidrag till fraktkostnader f

ä

r mj

ö

lk

cch gr

ä

dde

300

Pris

å

terb

ä

ring till p

ä

lsdjursuppf

ö

dare       4 000

St

ö

d till odling av vallvaxtfr

ö

             6 000

Fonden f

ö

r kollektiva 

ä

tg

ä

rder incm

biodlingen

300

Restitution av inf

ö

rselavgifter p

å

styckningsdetaljer av k

ö

tt och fl

ä

sk

samt av inf

ö

rselavgifter p

å

 ost

2 000 (- 4 000)

St

ö

d till maltproduktioren

1 000 (- 1 000)

SuBjna

111 537

Utbyteshandei med k

ö

tt och flpsk har n

ä

mnden behandlat i avsnitt 10.

Posten kommer att tas upp vid jordbrukspris

ö

verl

ä

ggnir.garna i maj 1981.

Prop. 1980/81:190

72

Till SMAK har f

ö

r 1980/31 av medel utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen reserverats h

ö

gst 1 050 000 kr fbr upplysningsverksamhet p

å

mat-potatisomr

å

det. SMAK beg

ä

r att beloppet f

ö

r 1981/82 h

ö

js till 1 116 250 kr (+6,3$) p

ä

 grund av 

ö

kade kostnader (bilaga 5).

Fr o m .'

eglerir.gs

ä

ret 1977/78 har ers

ä

ttning utg

å

tt till SMAKs arbete med den officiella kvalitetskontrollen. F

ö

r I98O/81 har reserverats h

ö

gst 3 375 000 kr f

ö

r detta 

ä

ndam

å

l. F

ö

r regle­rings

ä

ret 1981/82 har SMAK beg

ä

rt 3 483 750 kr (+3,2?).

SMAK bedriver ett fortl

ö

pande raticnaliseringsarbete och har under perioden 1978 - 198O minskat arbetsinsatsen med ca 9 000 timmar, vilket motsvarar 5,7 heltidsanst

ä

llda.

JN f

ö

resl

å

r efter samr

ä

d med lantbruksstyrelsen att SMAK av medel utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen tillf

ö

rs erforderliga belopp f

ö

r upplysningsarbete och f

ö

r den officiella kontrollen med h

ö

gst 1 115 000 kr resp h

ö

gst 3 U80 000 kr. I det senare beloppet . ing

å

r 100 000 kr f

ö

r utvecklingsarbere. Beloppen 

ä

r ber

ä

knade utifr

å

n pris- och l

ö

nel

ä

get i december I98O. N

ä

mnden avser att 

å

terkomma r

ö

rande l

ö

neh

ö

jningar under 1981.

SPOR har f

ö

r 1980/81 erh

å

llit ett belopp om 2 200 000 kr f

ö

r sin verksamhet med effektivisering av matpotatisodlingen . F

ö

rbundet beg

ä

r nu ytterligare 212 000 kr f

ö

r 198O/81 p

ä

grund av l

ö

ne- ooh pris

ö

kningar som har intr

ä

ffat under 1980. F

ö

r reglerings

å

ret 1981/82 beg

ä

rs 2 643 000 kr. Av de tillf

ö

rda medlen ber

ä

knas 55 procent g

å

till r

å

dgivningsverksamhet och 45 procent till forsknings- och f

ö

rs

ö

ksverksamhet p

å

 matpotatis-omr

å

det (bilaga 6).

JN tillstyrker ett till

ä

ggsanslag f

ö

r 198O/8I med 153 000 kr f

ö

r l

ö

neh

ö

jningar under 1980 samt ett anslag om 2 367 000 kr (+ 7,6 J) f

ö

r 1981/82. I uppr

ä

kningen ing

å

r pris- och l

ö

neh

ö

j­ningar under I98O. JN avser att 

å

terkomma r

ö

rande l

ö

ne

ö

kningar under 1981.

Vid bed

ö

mningen av anslagskraven fr

å

n SMAK och SPOR har n

ä

mnden f

ö

ljt de anvisningar scm g

ä

ller f

ö

r myndigheternas anslagsframst

ä

llningar f

ö

r budget

å

ret 1981/32.

Prop. 1980/81:190

73

Bidrag till Stiftelsen f

ö

r ackordh

ä

storganisationens bevarande. Nu g

ä

llande avtal mellan lantbruksstyrelsen och stiftelsen upph

ö

r den 30 september I98I. I avvaktan p

å

 n

ä

rmare besked om huruvida avtalet prolongeras upptas t v of

ö

r

ä

ndrat 475 000 kr.

JN har bemyndigande att ta i anspr

å

k medel utanf

ö

r f

ö

rdelnings­planen f

ö

r 

å

terb

ä

ring till p

ä

lsdjursuppf

ö

dare av den del av priset f

ö

r inhemskt foder till p

ä

lsdjuren som 

ä

r h

ä

nf

ö

rlig till inf

ä

rselavgifterna p

å

 fodermedel. JN hemst

ä

ller att 198I/82 f

å 

disponera h

ö

gst 4 milj kr av medel utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen f

ö

r 

ä

ndam

å

let.

F

ö

r st

ö

d till vallfr

ö

cdlingen utg

å

r 198O/8I 8 milj kr, varav 6 milj kr utanf

ö

r ooh 2 milj kr inom f

ö

rdelningsplanen. JN f

ö

re­sl

å

r att 6 milj kr av medel utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen anvisas 

ä

ven 1981/82 f

ö

r st

ö

det 

å

t vallfr

ö

cdlingen.

Till fonden f

ö

r kollektiva 

å

tg

ä

rder inom biodlingen har 198O/81 f

ö

rts 800 000 kr, varav 300 000 kr utanf

ö

r ooh 500 000 kr inom f

ö

rdelningsplanen. Lantbruksstyrelsen har f

ö

reslagit att fonden 1981/82 skall tillf

ö

ras of

ö

r

ä

ndrat 80

Ö

 000 kr. JN f

ö

resl

å

r att 300 OQO kr av medel utanf

ö

r f

ö

rdelningsplanen anvisas 1981/82 till fonden f

ö

r kollektiva

å

tg

ä

rder inotn biodlingen (bilaga 7).

F

ö

r st

ö

d till maltoroduktionen har sedan 1978/79 

ä

rligen reser­verats 2 milj kr. Med h

ä

nsyn till att reserverade medel finns kvar fr

å

n tidigare 

å

r f

ö

resl

å

r JN att f

ö

r 1981/82 anvisas 1 milj 

kr.

Prop. 1980/81:190

74

15.4  Huvudsaklig medelsdispcsiticn av inf

ö

rselavgiftsmedel m m'reglerings

ä

ren

1979/60 och 1980/81___________________________________________________ 

1979/80       1980/81 1 OOO-tal kr    1 OOO-tal kr prel

IrJcomster

Fr

å

n f

ö

reg

å

ende reglerings

å

r

kvarst

å

ende inf

ö

rselavgifter

3 9491

9 5372

Under resp reglerings

å

r

influtna inf

ö

rselavgifter

exkl fodermedel

373 902        339 oOO

fodermedel

160 797        170 000

Suinna

538 648       519 187

llnt

ä

ktsr

ä

ntor samt 

ö

verskott fr

å

n f

ö

reg

ä

ende 

å

r 2lnt

ä

kt3r

ä

ntor fr

å

n f

ö

reg

å

ende 

å

r

Utgifter

a)Av medel inca f

ö

rdelningsplan

Svensk spanrja

å

lshandel

Sveriges potstisintressenter

Sveriges oljev

ä

xtintressenter

Svensk k

ö

tthandel

Svensk k

ö

tthandel, utbyteshandel

F

ö

reningen f

ö

r mejeriprodukter

Svensk 

ä

gghandel 1

Marlcradsreglerande 

ä

tg

ä

rder f

ö

r slaktkyckling

Kcstnadskompensation mj

ö

lk, Jiorra Sverige

Regionalt bidrag, k

ö

ttregleringen

Upplysnir.gsvorksamhet och utvecklingsarbete

Djurh

ä

lsov

å

rd, kontrollverksamhet m m

Stod till odling av konserv

ä

rter och andra

k

ä

ksv

ä

xter

St

ö

d till odlir.g av bruna b

ö

nor

St

ö

d till odlir.g av vallfr

ö

Fonden f

ö

r kollektiva

å

tg

ä

rder inom biodlingen

Reserv till jordbruksn

ä

mndens f

ö

rfogande

3 000

2 000

34 500

19 500

UU 700

0

18 000

0

U 928

32 366

208 700

167 000

48 500

70 100

1 000

0

13 500

20 500

5 000

5 000

8 500

8 500

25 000

25 000

2 500

2 500

700

1 uoo

0

2 000

500

500

9 077

So 334

Summa

428 105        437200

1 Svensk 

ä

gghandel erh

ö

ll 1978/79 10 milj kr med 

å

terbetalningsskyldighet till kommarde 

å

rs f

ö

rdelningsplan.

H

ä

refter 'kvarst

å

ende inf

ö

rselavgiftsmedel       110 543        81 987

Prop. 1980/81:190

75

1979/80

1 OOO-tal kr

1980/81

1 OOO-tal kr

prel

b)Av medel utanf

ö

r f

ö

rdelningsplan Utbyteshandel n

ö

tk

ö

tt, 

ö

ststaterna Utbyteshandel k

ö

tt och fl

ä

sk Pristill

ä

gg f

å

r- och lammk

ö

tt Svensk matpotatiskontroll Sveriges uts

ä

desf

ö

rening, potatlsf

ö

r

ä

dllng Sveriges potatisodlares riksf

ö

rbund Bidrag till Stiftelsen f

ö

r ackordh

ä

storganisa­tionens bevarande

Bidrag till fraktkostnader f

ö

r nj

ö

lk och gr

ä

dde Pris

ä

terb

ä

ring till p

ä

lsdjursuppf

ö

dare St

ö

d till odlir.g av vallv

ä

xtfr

ö 

Forden f

ö

r kollektiva 

å

tg

ä

rder inom biodlingen Restitution av inf

ö

rselavgifter p

å

 styek-nlrsdetaljer av k

ö

tt och fl

ä

sk samt av in­f

ö

rselavgifter p

å

 ost St

ö

d till maltproduktioren

SUEQ

ä

22 307

25 000

45 072

17 

Ö

34

13 424

15 500

4 272

4 425

1 070

0

2 050

2 353

475

475

274

300

2 500

2 000

U 000

6 000

300

300

12 299

6 000

2 000

2 000

81 987

110 543

Saldo vid utg

å

ngen av resp reglerings

å

r

Prop. 1980/81:190

76

16       Redovisning r

ö

rande olika uppdrag

Regeringen har uppdragit 

å

t JN att l

ä

mna redovisning r

ö

rande de olika uppdrag scm tidigare l

ä

mnats av regeringen och som ber

ö

r jordbruksprisregleringen.

JH koraner i s

ä

rskild skrivelse att redog

ö

ra f

ö

r dessa uppdrag.

Till denna skrivelse bifogas de utredningar som framlagts f

ö

r partema vid de nu avslutade 

ö

verl

ä

ggningarna. Dessa utredningar framg

å

r av f

ö

ljande sammanst

ä

llning.

1

Interrationell marknads

ö

versikt.

2

Konsumtions- och prisutvecklingen.

3

Livsmedelssubventionemas effekter f

ö

r jordbruket cch konsumenterna

4

Avr

ä

kning till jordbrukarna - en analys av slakte­riemas och mejeriemas avr

ä

kning 197U - 1979.

5

Prisutvecklingen p

ä

 jordbrukets omr

ä

de.

5      Nul

ä

get sett i relation till det av riksdagen uppsatta produktionsm

å

let.

7

Jordbrukets totalkalkyl.

8

Jordbruk - sektorsbeskrivning och framtidsbed

ö

mning.

9

Investeringar och finansieringen inom jordbruket.

10      Resultat fr

ä

n p

å

g

å

ende f

ö

rs

ö

ksverksamhet med statistik 

ö

ver Jordbrukets arbetskraft (JAK).

Prop. 1980/81:190

77

11

Ber

ä

kning av normerad arbets

ä

tg

å

ng i jordbruket f

ö

r vissa f

ö

retagargrupper.

12

L

ö

nsamhets-, likviditets- och kapitalutveckling vid arrenderade ooh brukar

ä

gda jordbruk.

13

Strukturutveckling 1956 - 1979 samt skillnader i produktionsirjiktning och mekanisering vid arrenderade och brukar

ä

gda jordbruk.

lU      Kompensation f

ö

r kostnadsutvecklingen f

ö

r viss uppsam­lings- och f

ö

r

ä

dlingsverksamhet baserad p

ä

 indexm

ä

t-ning.

15

Jordbrukarnas inkomstf

ö

rh

å

llanden och j

ä

mf

ö

relser med andra grupper samt kostnadskalkyler f

ö

r vissa jord­bruksprodukter .

16

Levnadsstandarden f

ö

r Jordbrukare och j

ä

mf

ö

rbara grupper.

17

Konstruktion av ett framtida gr

ä

nsskyddssystem -l

ä

gesrapport.

18

F

ö

rslag till vissa 

ä

ndririgar i fettvaruregleringen.

Prop. 1980/81:190

78

17       Beslutsoeaing

Detta 

ä

rende har avgjorts av generaldirekt

ö

ren och ledam

ö

terna Brangmo,[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] efter f

ö

redragning av avdelnings­cheferna[REDACTED_EFTERNAMN] och Wenker saat byr

å

cheferna Lebert, Sandqvisx, och[REDACTED_EFTERNAMN], envar f

ö

r sitt sakomr

å

de. Ledam

ö

terna Hillbom och Tiberg har avgett reservationer (se bilaga 3 och 4).

IngM

»

!- Lindstr

ö

m.

Hans bebert

Prop. 1980/81:190

79

1981-03-16     Bilaga 1

Lantbrukarnas f

ö

rhandlingsdelegations svar p

ä

 statens jordbruksn

ä

mnds f

ö

rslag till prisreglering f

ö

r 1981/82

Lantbrukarnas f

ö

rhandlingsdelegation har i enlighet med det beslut som fattades av extra riksf

ö

rbundsst

ä

mma med LRF den 14 mars 1981 ansett sig ej kunna godta det av jordbruksn

ä

mnden presenterade f

ö

rslaget till prisregle­ring f

ö

r 1981/82, i dess helhet och nuvarande utform­ning. Sk

ä

len h

ä

rf

ö

r 

ä

r f

ö

ljande.

Inkomst- och l

ö

nsamhetssituationen inom jordbruket 

ä

r mycket otillfredsst

ä

llande. Enligt 1977 

å

rs riksdags­beslut, som varit LRFs utg

å

ngspunkt, skall ett huvud­syfte med jordbrukspolitiken vara att tillf

ö

rs

ä

kra dem som 

ä

r sysselsatta inom jordbruket i alla delar av landet en ekonomisk och social standard, som 

ä

r lik­v

ä

rdig med den som j

ä

mf

ö

rbara grupper uppn

å

r. Offent­ligt utredningsmaterial, som framtagits till 

ö

verl

ä

gg­ningarna, visar entydigt p

å

att detta m

å

l l

å

ngtifr

å

n uppn

å

tts. En 

ö

kande inkomsteftersl

ä

pning f

ö

religger f

ö

r jordbrukarna.

Enligt den jordbruksekonomiska unders

ö

kningens mate­rial har jordbrukarfamiljer i storleksgrupperna 20-100 ha f

å

tt drygt 6 proc 

ö

kning av familjeinkomsterna under 1978-80, medan Industriarbetarfamiljen f

å

tt drygt 30 proc. Det kan d

å

 noteras att inflationen under denna period varit ca 35 proc.  Den s k deklarationsunder­s

ö

kningen visar p

å

sjunkande inkomster av jordbruks­driften medan en svag 

ö

kning noteras f

ö

r familjei.nkom-sten totalt. Inkomster vid sidan av jordbruket har n

ä

mligen haft en gynnsammare utveckling. Vidare visar ber

ä

kningar 

ö

ver jordbrukarnas totala inkomster fr

å

n jordbruket att fr

ä

n 1977/78 har dessa sjunkit raed ca 300 mkr, n

ä

r de rimligen borde ha 

ö

kat med flera hundra mkr. Det senaste 

å

ret 1980/81 

ä

r en prognos som sannolikt kommer att visa 

ä

nnu l

ä

gre inkoraster n

ä

r faktiskt material f

ö

religger.

Prop. 1980/81:190

80

Tydliga tecken p

ä

den utomordentligt svaga inkomst-och l

ö

nsamhetssituationen i jordbruket 

ä

r drastiskt minskade investeringar i fr

ä

mst byggnader och l

ä

gre efterfr

å

gan p

å

 avbytartj

ä

nster. Den mycket starka volym

ö

kningen av antalet avbytardagar har nu n

ä

stan helt brorasats upp. Samtidigt redovisar den s k lev­nadsstandardgruppen att jordbrukare med mj

ö

lkkor i genomsnitt endast hade totalt 21 hela dagar utan arbete 1977.

En korrekt tolJcning av levnadsstandardgruppens mate­rial visar nu ocks

å

 att 

ä

ven 1978 hade jordbrukarna en s

ä

mre social och ekonomisk standard 

ä

n de stora l

ö

nekollektiven, i synnerhet om man beaktar de presta­tioner som ligger bakom standarden 1 form av arbets­insatser och eget insatt kapital.

Mot bakgrund av detta 

ä

r jordbruksn

ä

mndens f

ö

rslag om ett eng

å

ngsbelopp p

ä

 100 mkr som ers

ä

ttning -f

ö

r efter­sl

ä

pning 1 PM-indexkompensationen klart otillr

ä

ckligt f

ö

r att r

ä

tta till den negativa utvecklingen av jord­brukarnas inkomster.

En annan orsak till det ogynnsamma inkomstl

ä

get 

ä

r att belopp f

ö

r inkomstf

ö

ljsamhet under innevarande avtalsperiod har ber

ä

knats i procent p

å

en l

å

g in­komst. N

ä

r nu av b

å

da parter best

ä

llt arbetstids­material f

ö

religger har f

ö

rhandlingsdelegationen h

ä

v­dat att antalet arbetstimmar m

å

ste beaktas vid ber

ä

k­ning av inkomstf

ö

ljsamheten. Inneb

ö

rden av jordbruks­n

ä

mndens f

ö

rslag

ä

r en procentuell f

ö

ljsamhet till LO-SAF-kollektivet men kommer ytterligare att 

ö

ka jord­brukarnas inkomsteftersl

ä

pning, eftersom motsvarande timl

ö

ne

ö

kning under 1981/82 endast blir 25 

ö

re vid 200 milj manstimmar. D

ä

rut

ö

ver kommer effekten av produktivitets

ö

kningar i jordbruket, som dock under de n

ä

rmaste 

å

ren kominer att bli sm

å

 mot bakgrund av en f

ö

rv

ä

ntad ogynnsam konsumtionsutveckling. Antalet arbetstimmar i jordbruket och en timl

ö

ne

ö

kning i kronor

Prop. 1980/81:190

i

och 

ö

re b

ö

r enligt f

ö

rhandlingsdelegationens uppfatt­ning vara en rimlig utg

å

ngspunkt f

ö

r inkomstf

ö

ljsam­heten.

Lantbrukarnas f

ö

rhandlingsdelegation m

ä

ste s

ä

lunda tyv

ä

rr konstatera att jordbruksn

ä

mndens f

ö

rslag leder till en fortsatt 

ö

kad inkomsteftersl

ä

pning. Detta 

ä

r oacceptabelt.

Betr

ä

ffande jordbruksn

ä

mndens f

ö

rslag i 

ö

vrigt anser sig delegationen i huvudsak kunna godta detsamma.

N

ä

r det g

ä

ller utformningen av det nya prisgr

ä

nssyste­met anser emellertid delegationen att de nya inf

ö

rsel-avgifterna b

ö

r s

ä

ttas p

å

 en s

å

dan niv

å

, att on

ö

dig im­port ej sker f

ö

r varor som svensk produktion kan till­godose efterfr

å

gan p

å

. Eftersom jordbruket enligt g

ä

l­lande riksdagsbeslut sj

ä

lvt skall svara f

ö

r avs

ä

ttning och kostnader f

ö

r uppkommande 

ö

verskott b

ö

r den inhem­ska marknaden i f

ö

rsta hand reserveras f

ö

r svensk vara f

ö

r

ä

dlad av svensk livsmedelsindustri. Detta 

ä

r s

ä

r­skilt angel

ä

get mot bakgrund av den negativa marknads--utveckling som kan f

ö

rv

ä

ntas, inte minst till f

ö

ljd av kraftigt reducerade livsmedelssubventioner.

6   Riksdagen 1980181. I saml. Nr 190

Prop. 1980/81:190

Statens   jordbruksnäainds konsuxsntdclcgation

1961-0-16

82

Bilada 2

Konsumentdelegationen med f

ö

rslag till jordfbruksprisreglsring fr

å

n den 1 juli 1981

Konsumentdelegationen (K3)

kan p

å

 n

å

gra viktiga punkter inte bitr

ä

da jordbruksn

ä

mndens f

ö

rslag till prisreglering pi jord­brukets omr

å

de fr

å

n den 1 juli 1981.  Detta g

ä

ller framf

ö

r allt storleken av de belopp, som r

ö

rasla.eits skola uts

å

 i inkonstf

ö

r-b

ä

ttring m o till jordbruket under 1981/02.

De avrikande meningar, som redovisas i- det f

ö

ljande, b

ö

r inte undanskymma det faktum att parterna i vissa avseenden 

ä

r ense. KS vill s

ä

rskilt peka p

å

 den enighet som kunnat uppn

å

s om 

ä

nd­ringar i nu-varande laittpris- och gr

ä

ncskyrl

ä

ssyatem.  Tidare 

ä

r parterna 

ö

versns'om att s

ä

rskilt st

ö

d

ä

ven i forts

ä

ttnin/jen b

ö

r utg

å

 till skuldsatta jordbrukare, vilka drabbats hirt av r

ä

nte­h

ö

jningarna.

KBs utg

ä

npspunkter ooh f

ö

rslag framfi

å

r av 

å

et f

ö

ljande.

1.    KD har ansett uet angel

ä

get att automatiken i det nu­varande pri sreglcringssyotenet ers

ä

ttn av en friare 

ö

V

Ä

rl

ä

(jgnin,'73-ordnins pl vissa oiai-iLilon. Det g

Ä

llcr konpcnsationcn f

ö

r 

ö

ka

ä

o kapitilkostnadc-r ooh inkoir.stf

ö

lJKinii.-tin.

Prop. 1980/81:190

83

ED var beredd att under det f

ö

rsta 

å

ret i en f

ö

reslagen tv

åå

rig regleringsperiod kompensera kapitalkostnaderna enligt hittills till

ä

mpat system (enligt PM-index). Det andra 

å

ret skulle kapital-fcapitalkostnaderna brytas ut ur det automatiska inflationsskyddet. I st

ä

llet skulle fria 

ö

verl

ä

ggningar h

å

llas en g

å

ng om 

å

ret p

å 

grundval av allt tillg

ä

ngligt material, som apparterna bed

ö

mdes ha betydelse f

ö

r desaa poster.

Vid ing

å

ngen till nuvarande regleringsperiod angavs att den auto­matiska kopplingen till LO/SAFavtalen skulle upph

ö

ra vid till

ä

mp­ ningen av jordbrukets inkomstf

ö

ljsamhet.  Bindningen till dessa och andra l

ö

neavtal p

å

arbetsmarknaden har emellertid blivit n

ä

ra nog lika stark aom-tidijare till enbart LO/SAJavtalen.

KD kr

ä

ver att kompensationen f

ö

r 

ä

ndrade, kapitalkostnader och Inkomstf

ö

ljsanheten i forts

ä

ttningen blir f

ö

rem

å

l f

ö

r fria 

ö

ver­l

ä

ggningar. H

ä

rvid b

ö

r ooks

å

ä

ndringar i skattercglersa kur.na beaktas.

2.    KD har av det vid 

ö

verl

ä

ggningarna presenterade materialet dragit den slutsatsen att jordbrukarna inte har l

ä

gre levnadsstan­dard 

ä

n j

ä

mrdrliga grupper.

Materialet fr

ä

n levnadsstandardgruppci g

ä

r fram tom 1973.  Det har h

ä

vdats att jordbrukarna d

ä

refte?' inte erh

å

llit full kostnads­kompensation.  En viss eftersl

ä

puingseffekt uppst

å

r vid 

ö

kande inflationstakt, vilket har varit fallet under 1979/00. (Dst mot­satta intr

ä

ffar givetvis vid avtagande inflationstakt.)  Detta drabbar dock inte bara jordbruket utan 

ä

ven l

ö

nta(jare, pension

ä

rer och varje f

ö

retag, som inte omedelbart kan kompensera sig f

ö

r inflctionens effekter.

Prop. 1980/81:190

84

3.    I ett f

ö

r sajnh

ä

llet besv

ä

rligt ekonomiskt l

ä

ge b

ö

r varje grupp visa 

å

terh

å

llsamhet i sina krav.  LO-grupperna har redan

tagit sitt samh

ä

llsansvar och slutit ett avtal med sm

å

 l

ö

neh

ö

j­ningar under 1981 ooh 1982.

Jordbruksn

ä

mndens f

ö

rslag under rubriken inkomstf

ö

ljsamhet ger tillsammans med eng

å

ngsbeloppet f

ö

r eftersl

ä

pningscffekter en inkomstf

ö

rst

ä

rkning T

ö

r jordbruket, som enligt XDs bed

ö

mning late st

å

r 1 proportion till den f

ö

rv

ä

ntade inkomstut­vecklingen f

ö

r l

ö

ntagarna och andra grupper i samh

ä

llet.

4.    Jordbruksn

ä

mnden har 

å

beropat best

ä

pipelsen i nuvarande prisreglering om beaktande av markanta avvikelser i PM-index fr

å

n den faktiska kostnadsutvecklingen f

ö

r att motivera eng

å

ngs beloppet om 100 Mkr f

ö

r eftersl

ä

pningseffekter.  KB noterar att n

ä

mnden har gjort en vidare tolkning av denna klausul 

ä

n vad se; f

ö

rekommit tidigare.

5-    KSs f

ö

rslag till prisreglering under tvi

å

rsperioden 1981/82 - 1982/83 inneb

ä

r f

ö

ljande.

F

ö

rsta 

å

ret, 1981/82, utg

å

r

a)

full kompensation varje halv

å

r T

ö

r kostnads

ö

kningar inom jordbruket och rdr

ä

dlingsledet enligt nu. g

ä

llande regler.

b)

en inkomstf

ö

rst

ä

rkning ganom att jordbruket f

å

r beh

å

lla rationaliserin.njsvinstcn i f

ö

retaget.

c)

ett s

ä

rskilt r

ä

ntest

ö

d om 30 Mkr till h

ö

gt skuldsatta jord­brukare, som nyinvosterat och h

å

rt drabbats av r

ä

nt.-hojningama

K

ä

r det andra 

å

ret, 1982/05, har KD ansett det vara av vikt att kraven p

å

 friare

ö

verl

ä

ggningar genomf

ö

rs betr

ä

ffande 'uapitcl-

Prop. 1980/81:190

85

kostnaderna och inkoaotfSljsamheten. KD var dock beredd att till kapitalkostnader f

ö

ra endast avskrivningar och underh

å

ll (allts

å 

inte r

ä

ntekostnader).

6.    KD vill 

å

terigen markera sin negativa inst

ä

llning till differentierade avgifter eller pristill

ä

gg avseende storprodukti ED anser att ett av jordbruksn

ä

nnden konstaterat pristryckande 

ö

verskott b

ö

r f

ö

religga f

ö

r att s

å

dana avgifter/till

ä

gg skall vara i kraft.

Prop. 1980/81:190

86

1981-03-16

Reservation av ledamoten Lars HUlbom

Ö

verl

ä

ggningarna om prisregleringen p

å

 jordbruksprodukter fbr tiden efter den 30 juni 1981 p

å

b

ö

rjades h

ö

sten 1980. Under dessa 

ö

verl

ä

gg­ningar har f

ö

rslag till f

ö

r

ä

ndringar av nuvarande princioer f

ö

r kost­nadskompensationen till jordbruket och systemet f

ö

r inkomstf

ö

lj-saitihet framf

ö

rts. N

å

gon enighet mellan jordbruksn

ä

mndens konsument­delegation och Lantbrukarnas f

ö

rhandlingsdelegation har ej varit m

ö

jlig att uppn

å

 i dessa viktiga principfr

å

gor. Ej heller har del-gationerna kunnat enas om de belopp som b

ö

r tillf

ö

ras jordbruket p

å 

inkomstsidan.

Mot bakgrund av den betydande oenighet sotn r

ä

tt mellan delegationerna f

ö

resl

å

r nu jordbruksn

ä

mnden ett ett

å

rigt provisorieavtal, som i allt v

ä

sentligt bygger p

å

 principerna i innevarande avtal. Enligt min upp­fattning hade det varit 

ö

nskv

ä

rt att man redan nu kunnat enas om att senast den 1 juli 1982 bryta ut delar av kapitalkostnaderna ur det automatiska inflationsskyddet och i st

ä

llet l

å

ta dessa bli f

ö

rem

å

l f

ö

r mera fria f

ö

rhandlingar. Likas

å

 hade det varit 

ö

nskv

ä

rt att, inte minst mot bakgrund av de v

ä

sentliga skillnader som f

ö

religger i skattem

ä

ssig behandling av l

ö

ntagare och f

ö

retagare, mera koppla jordbrukarnas inkomstutveckling till andra f

ö

retagares utveckling 

ä

n till l

ö

ntagarnas.

Vid sidan av de ovan ber

ö

rda principfr

å

gorna har jordbrukarnas inkomstutveckling och inkomstniv

å

 stitt i centrum f

ö

r 

ö

verl

ä

ggningarna. S

ä

 var ocks

å

 fallet vid de 

ö

verl

ä

ggningar som ledde fram till nuvarande avtal. Parterna enades d

ä

rvid 

i 

mars 1978 om att "material 

b

ö

r  

cas fram som belyser levnadsstajidarden f

ö

r jordbrukare och f

ö

r j

ä

mf

ö

rbara grupper liksom de prestationer som standarden grundar sig p

ä

". Ett s

ä

dant material prensenterades i december 1980 av den s.k. levnadsstandard-gruppen. Oetmaterial p

å

 vilka levnadsstandardgruppen baserat sin unders

ö

kning ger, enligt rnin uppfattning, tillsammans en bild av att jordbrukarna inte har l

ä

gre standard 

ä

n j

ä

mf

ö

relsegrupperna

Prop. 1980/81:190

87

(industriarbetare och sm

å

f

ö

retagare). N

ä

r det g

ä

ller en s

å

 viktig faktor som disponibel inkomst, visar tv

ä

rtom gruppens material p

å

 en h

ö

gre inkomst f

ö

r jordbrukarfamiljen 

ä

n f

ö

r industriarbetarfamiljen, om h

ä

nsyn ocks

å

 tas till skattereglernas effekter.

Levnadsstandardgruppens material g

å

r fram t.o.m. 1978. Utvecklingen av jordbrukarnas inkomster d

ä

refter har redovisats i flera material, vilka sinsemellan ger en mycket olikartad bild av inkomstutvecklingen. Materialen 

ä

r dessutom beh

ä

ftade med. betydande os

ä

kerhetsmargtnaler, och den slutsats som m

ä

ste dras 

ä

r, att inget material f

ö

religger som kan s

ä

gas ge en s

ä

ker och r

ä

ttvisande bild av jordbrukarnas inkomstutveckling efter 1978.

Fr

ä

n jordbrukets sida har h

ä

vdats-att en inkomstklyfta till jordbrukarnas nackdel f

ö

rel

å

g redan n

ä

rinne/arande avtal ingicks, och att denna klyfta vidgats ytterligare d

ä

refter. Enligt min mening har.levnadsstanoardgruppen eftertryckligt visat att n

ä

gon s

ä

dan inkomstklyfta ej f

ö

rel

å

g 1978. Vid de 

ö

verl

ä

ggningar som ledde fram till nuvarande avtal framst

ä

lldes heller inga konkreta yrkanden fr

å

n jordbrukets sida om ett s

ä

rskilt inkomsttillskott f

ö

r att fylla igen n

å

gon klyfta. Det innevarande av­talet har ocks

å

 godk

ä

nts av riksdagen, vilket miste tolkas s

å

 att 

ä

ven riksdagen ans

å

g inkomstm

å

let uppn

ä

tt vid avtalsperiodens b

ö

rjan den 1 juli 1978.

Fr

ä

gan om jordbrukarnas inkomstutveckling under avtalsperioden 1978-1981

har varit f

ö

rem

å

l f

ö

r omfattande diskussioner under 

ö

vrerl

ä

ggningarna.

Som anf

ö

rts ovan har jordbrukets f

ö

retr

ä

dare h

ä

vdat att landets jordbrukare

halkat efter andra grupper inkomstm

ä

ssigt under avtalsperioden. Av

detta sk

ä

l har jordbruket kr

ä

vt, att ett s

ä

rskilt inkomsttillskott

av betydande storleksordning, skall tillf

ö

ras jordbruket. D

ä

rut

ö

ver

har jordbruket ansett att n

å

got avdrag f

ö

r rationaliseringsvinst ej

b

ö

r g

ö

ras under den kommande avtalsperioden.

I jordbruksn

ä

mndens f

ö

rslag till prisreglering f

ö

r 1981/82 anf

ö

rs bl.a. att "Utf

ö

rda ber

ä

kningar tyder p

ä

 att det under den g

å

ngna avtalsperioden, p

å

 grund av inflationsregelns konstruktion, uppst

ä

tt vissa inte f

ö

rut­sedda eftersl

ä

pningseffekter". Jordbruksn

ä

mnden anser att effekterna av denna eftersl

ä

pning delvis b

ö

r kompenseras, och att jordbru-ket d

ä

rf

ö

r nu b

ö

r tillf

ö

ras ett extra eng

å

ngsbelopp, ut

ö

ver vad en ren f

ö

rl

ä

ngning av nuvarande avtal skulle ge, p

å

 100 mkr att utg

ä

 under avtals

å

ret 1981/82. F

ö

r egen.del har jag icke kunnat acceptera detta, av bl.a. f

ö

ljande sk

ä

l.

Prop. 1980/81:190

88

1.

Det-faktiska ekonomiska utfallet f

ö

r jordbruket under en avtals­period sanrnianfaller s

ä

llan med det kalkylerade utfallet. Orsaken till detta 

ä

r exempelvis exportkostnademas utvecH

ä

ng under av­talsperioden, vilka sammanh

ä

nger med s

ä

v

ä

l den inhemska marknads­utvecklingen som med utvecklingen p

å

 v

ä

rldsmarknaden. Vidare kan marknadssituationen motivera att st

ö

rre eller mindre belopp kvarh

ä

lles inom regleringsekonomin i st

ä

llet f

ö

r att direkt vidaref

ö

ras till jordbrukarna. Som exempel p

ä

 detta kan n

ä

mnas att jordbrukarna under perioden 1977-1979 tillf

ö

rts ca 260 mkr mindre fr

ä

n mejeri- och k

ö

ttregleringen 

ä

n vad som f

ö

rv

ä

ntats.

2.

Effekterna f

ö

r jordbruket av livsmedelssubventioneringen har hitil" varit utomordentligt positiva. Till f

ö

ljd av subventionemas prisd

ä

mpande effekt har konsumtionen av de subventionerade produktt 

ö

kat kraftigt, vilket i sin tur lett till att exportvolymerna

och d

ä

rmed, exportkostnaderna kunnat begr

ä

nsas. F

ö

r jordbruket har detta itineburit att avr

ä

kningspriserna kunnat h

ä

llas p

å

 en h

ö

gre niv

å

, 

ä

n vad som annars skulle kunnat vara fallet. Den 

ö

kade konsumtionen har ocks

å

 dragit med sig en 

ö

kad produktion, vilket bl.a. resulterat i ett h

ö

gre kapacitetsutnyttjande inom f

ö

r

ä

dlingsindustrin. Enligt de utv

ä

rderingar av livsmedelssubven-tioneringens effekter som gjorts inom jordbruksn

ä

mnden, kan livs­medelssubventionemas pluseffekter f

ö

r jordburket uppskattas till f

ö

ljande beloppf 1974 ca 130 mkr,-1975 ca 180 mkr, 1976 ca 190 mkr, 1977 ca 230 mkr. 1978 ca 280 mkr, 1979 ca 280 mkr. Vid tidig.are 

ö

verl

ä

ggningar om prisregleringen p

å

 jordbruksprodukt

«

 har konsumenterna flera g

å

nger yrkat p

ä

 ett h

ä

nsynstagande till ' de stora pluseffekter som jordbruket s

ä

liwida haft av livsmedels­subventionerna. Varje s

å

dant yrkande har dock, bortsett fr

ä

n det avdrag p

å

 50 mkr som gjordes 1 juli 1980, best

ä

mt avvisats av jordbruket.

3. Den prisniv

å

 p

ä

 olika produkter som efterstr

ä

vas vid pris

ö

verl

ä

gg­ningarna utg

ö

rs av mittprisniv

ä

n. Runt detta mittpris skall sedan de faktiska priserna till

å

tas sv

ä

nga inom vissa gr

ä

nser. Under sena 

ä

r har systemet inte fungerat p

å

 ovan beskrivet s

ä

tt . De faktiska priserna p

ä

 vissa animalieprodukter. har inte alls r

ö

rt sig runt de efterstr

ä

vade mittpriserna, utan har i st

ä

llet konstant legat n

ä

ra den 

ö

vre prisgr

ä

nsen. Detta har f

ö

r jordbrukets del inneburit betydande merint

ä

kter. Enligt jordbruksn

ä

mndens ber

ä

kning har jordbruket p

å

 detta s

ä

tt tillf

ö

rts drygt 200 mkr per 

ä

r fr.o.m.

Prop. 1980/81:190

89

1975-/76 ut

ö

ver vad som f

ö

rutsatts vid pris

ö

verl

ä

ggningarna. Varje f

ö

rs

ö

k fr

ä

n konsumentsidan att f

ä

 detta beaktat vid pris

ö

verl

ä

gg­ningarna har best

ä

mt avvisats av jordbrukets f

ö

retr

ä

dare.

4 Jordbruksn

ä

mndens motivering f

ö

r att tillf

ö

ra jordbruket ett extra-belopp om 100 mkr 

ä

r som tidigare 

nämnts 

"att det under den g

ä

ngna avtalstiden, p.g.a. inflationsregelns konstruktion, uppst

å

tt vissa inte f

ö

rutsedda eftersl

ä

pningseffekter".

Nuvarande avtS-Tskonstruktion- inneb

ä

r att jordbruket den 1 juli varje 

å

r kompenseras f

ö

r kostnadsutveckingen inom prim

ä

rproduktion under perioden 15 oktober - 15 april. Den 1 januari ges kompensati f

ö

r kostnadsutvecklingen under perioden 15 april - 15 oktober. Mot p

ä

 detta s

ä

tt ber

ä

knade kompensationsbelopp har jordbruksn

ä

mnden st

ä

llt det belopp som skulle utg

å

tt om PM-index i st

ä

llet regi­strerats f

ö

r perioden 1 juli - 30 juni. Avvikelser mellan dessa olika s

ä

tt att r

ä

kna uppkomner alltid n

ä

r inflationstakten f

ö

r­

ä

ndras. S

å

lunda visar jordbruksn

ä

mndens ber

ä

kningar att jordbrvket under innevarande avtalsperiod 

ö

verkompenserats under det f

ö

rsta avtals

ä

ret, underkompenserats under det andra 

å

ret, och att det tredje avtals

å

ret, s

å

 l

å

ngt nu kan bed

ö

mas, givit en ganska riksig kompensation. Det ligger i inflationsregelns konstruktion att en underkompensation uppst

å

r vid accelererande inflation och att en 

ö

verkompensation uppst

å

r n

ä

r inflationstakten avtar. S

ä

 har ocks

ä

 varit fallet f

ö

re innevarande avtalsperiod och b

ä

de producenter och konsumenter har accepterat att dylika effekter kan uppkoona. N

ä

got f

ö

rslag fr

ä

n parterna att under komnande-avtalsperiod f

ö

r

ä

ndra inflationsregelns konstruktion i denna del f

ö

religger inte heller. Om jordbruket under innevarande avtals­period totalt sett f

å

tt en underkompensation, kommer detta vid fortsatt of

ö

r

ä

ndrad regeltill

ä

mpning och vid en motsvarande av­tagande' inflation att leda till en lika stor-

ö

verkompensation. Jac finner- det d

ä

rf

ö

r orimligt att nu tillf

ö

ra jordbruket ett extra belopp om 100 mkr. Mot bakgrund av de faktorer som omn

ä

mnts under punkterna 2 och 3 ovan, framst

å

r ett s

ä

dant extrabelopp som, sakligt sett,

ä

n mer omotiverat.

Prop. 1980/81:190

90

5.   Som st

ö

d f

ö

r sin uppfattning att tillf

ö

ra jordbruket ett extrabelopp,-

har jordbruksn

ä

mnden i sitt f

ö

rslag 

å

beropat en klausul i nuvapande_

Ö

verenskoninelse som bl.a. s

ä

ger att "det b

ö

r .... vara m

ö

jligt att

vid de halv

å

rsvisa justeringarna 

ö

verv

ä

ga ora utvecklingen av

PM-index ger en r

ä

ttvisande bild av den faktiska kostnadsutveck­

lingen". Syftet med denna klausul har varit, och 

ä

r fortfarande,

att ett annat kompensationsbelopp 

ä

n vad PM-index ger, skall kunna utg

ä

 om den faktiska kostnadsutvecklingen f

ö

r n

å

gon enskild post avviker fr

ä

n vad som registra-as i index. Om exmepelvis den faktiska kostnads

ö

kningen 

för 

k

ö

pfodermedel under en halvjrsperiod-

ä

r betydligt h

ö

gre 

ä

n vad som registreras i PM-index, skall detta . kunna beaktas vid den f

ö

ljande inflationsregeltill

ä

mpningen. Med klausulen hac parterna allts

å

 velat ge en 

ö

ppning f

ö

r att kunna-korrigera direkta felaktigheter i index. D

ä

remot har syftet med klausulen aldrig varit att kunna beakta den 

ö

ver- eller underkompen­sation som-under vissa 

å

r kan uppkomma till f

ö

ljd av inflationsregelns-grundkonstruktion. Lantbrukarnas f

ö

rhandlingsdelegation har ej heller i sitt bud av den 27 januari 1981 

å

beropat denna klausul som st

ö

d f

ö

r sina krav.

6.   I 

å

rets avtalsr

ö

relse har fr

ä

n l

ö

ntagarsidan visats ett betydande

samh

ä

llsekonomiskt ansvar. Utfallet av LO-SAF-avtalet ger f

ö

r

1981, inklusive fdrtjanstutvecklingarantin den 1 januari 1982,

LO-grupperna en l

ö

ne

ö

kning om 4,7 

%. 

Jordbruksn

ä

mndens f

ö

rslag ger

jordbrukarna en inkomstf

ö

rb

ä

ttring under reglerings

ä

ret 1981/82 p

ä

6',8 S. Ti-]1 detta skall sedan l

ä

ggas den rationaliseringsvinst

sora varje 

ä

r uppkommer i jordbruket. Hur stor denna rationaViseT-"

ringsvinst verkligen 

ä

r, g

ä

r ej att exakt avg

ö

ra. Under de fyra

avtals

å

ren 1974/75 - 1977/78 uppskatiades den till 4,5 

%  

per 

ä

r.

D

ä

refter har konsumentdelegationen och Lantbrukarnas f

ö

rhandlings­

delegation- ej kunnat enas .om rationaliseringsvinstens storlek.-

Ä

ven om

denna s

ä

tts till ett betydligt l

ä

gre tal, exempelvis 2,5 - 3,0 S

inneb

ä

r jordbruksn

ä

mndens f

ö

rslag att jordbrukarna ges en inkomst-

fdrb

ä

ttring sora 

ä

r ungef

ä

r dubbelt s

ä

 stor som l

ö

ntagarnas, I

nuvarande samh

ä

llsekonomtsta l

ä

ge, d

ä

r alla grupper m

å

ste visa 

å

ter­

h

å

llsamhet i sina krav, finner jag icke detta rimligt.

Prop. 1980/81:190

91

Jordbruksn

ä

mndens f

ö

rslag i  fr

ä

ga om inkorastniv

ä

 och inkonstf

ö

lj-samhet inneb

ä

r vidare, att jordbruket redan nu garanteras en inkomstf

ö

rst

ä

rkning om 40 mkr den 1 januari  1982, motsvarande f

ö

rtj

ä

nstutveckl-hgsgarantin i LO-SAF-avtalet. Likas

ä

 f

ö

resl

ä

r jordbruksn

ä

mnden, att man redan nu skall  sl

å

 fast, att h

ä

nsyn b

ö

r tas till  en eventuell  till

ä

mpning av den s.k. prisgaranti­regeln i l

ö

neavtalen. Oessa f

ö

rslag inneb

ä

r att kopplingen till l

ö

ntagarnas inkomstutveckling bibeh

å

lles p

å

 samma s

ä

tt som tidigare. Enligt min mening b

ö

r i st

ä

llet inkomstf

ö

ljsamheten i forts

ä

ttningen bli f

ö

remal  f

ö

r 

ä

rliga, fria 

ö

verl

ä

ggningar, per den 1 juli, varvid all  tillg

ä

nglig information,    s

ä

som inkomst-utvecklingen f

ö

r andra grupper, det allm

ä

nna ekonomiska l

ä

get, f

ö

r

ä

ndringar av beskattningsregler, rationaliseringsvinsten inom jordbruket m.m. f

ä

r beaktas.

Mot bakgrund av ovan anf

ö

rda synpunkter kan jag inte bitr

ä

da jordbruksn

ä

mndens f

ö

rslag till  prisreglering p

ä

 jordbruksprodukter f

ö

r tiden 1 juli  1981  - 30 juni  1982

Lars Hill bom

Prop. 1980/81:190

92

1981-03-20      Bilaga 4

Reservation av ledamoten Lennart Tiberg

Jordbruksn

ä

mnden har regeringens uppdrag att efter 

ö

ver­l

ä

ggningar med Lantbrukarnas f

ö

rhandlingsdelegation och konsumentdelegationen avge f

ö

rslag till prisreglering fr

å

n 1 juli 1981. 

ö

verl

ä

ggningarna skall ske med ut­g

å

ngspunkt fr

å

n 1977 

ä

rs riksdagsbeslut om nya rikt­linjer f

ö

r jordbrukspolitiken. N

å

gon enighet i 

ö

ver­l

ä

ggningarna mellan delegationerna har inte kunnat uppn

å

s. Jordbruksn

ä

mndens styrelse har d

ä

rf

ö

r lagt ett f

ö

rslag till avtal f

ö

r reglerings

å

ret 1981/82. Av sk

ä

l som jag n

ä

rmare redovisar i det f

ö

ljande har jag inte kunnat bitr

ä

da n

ä

mndens f

ö

rslag.

Lantbruksekonomiska samarbetsn

ä

mnden och jordbruksn

ä

mn­den har som underlag f

ö

r f

ö

rhandlingarna tagit fram mycket omfattande utredningsmaterial. Samtliga dessa material visar att l

ö

nsamhetssituationen i jordbruket 

ä

r mycket otillfredsst

ä

llande och har under de tv

å 

senaste

å

ren starkt f

ö

rs

ä

mrats. Materialet fr

å

n den s k levnadsstandardgruppen visar att jordbrukarfamil­jen 1978 hade en s

ä

mre social och ekonomisk standard 

ä

n j

ä

mf

ö

rbara familjer inom l

ö

ntagargrupperna, fram­f

ö

r allt sedan de st

ö

rre prestationer som ligger bakom jordbrukarnas inkomst i form av arbete och eget kapital beaktats.

Jordbrukarfamiljens inkomster och inkomstutveckling redovisas 

ä

ven enligt de traditionella ber

ä

kningarna, typkalkylerna och deklarationsunders

ö

kningen (DU). Typ­kalkylerna bygger p

å

 resultaten fr

å

n den jordbrukseko­nomiska unders

ö

kningen (JEU) som syftar till att belysa utvecklingen av lantbrukets inkomst- och l

ö

nsamhetsf

ö

r­h

å

llanden enligt f

ö

retagsekonomiska principer. JEU ba­seras p

å

 ett urval av ca 1 000 jordbruksf

ö

retag. Typ­kalkylerna visar att l

ö

nsamheten i jordbruket 

ä

r mycket l

å

g och att ers

ä

ttningen fr

å

n jordbruket sjunkit, medan inkomsterna vid sidan av f

ö

retaget 

ö

kat. Den totala familjeinkomsten var emellertid i stort sett of

ö

r

ä

nd­rad mellan 1978 och 1980, samtidigt som industriarbe-tarinkomsten 

ö

kade med drygt 20 proc. Deklarationsunder­s

ö

kningen, som bygger p

å

 deklarationer fr

å

n ca 10 000 jordbruksf

ö

retag, visar i stort sett samma bild som typkalkylerna med minskande inkomster fr

å

n jordbruket medan inkomsterna fr

å

n 

ö

vrig verksamhet 

ö

kat. De samman­lagda familjeinkomsterna f

ö

r storleksgrupperna 20-100 ha steg med knappt 3 proc under 1979, som 

ä

r det senaste redovisade 

å

ret.

Enligt totalkalkylber

ä

kningarna var den sammantagna er­s

ä

ttningen till eget arbete och eget kapital i jordbru­ket 1977/78 ca 2,8 mdr kr. Ber

ä

kningar, som redovisats vid f

ö

rhandlingarna, visar en kraftigt minskad total­inkomst f

ö

r jordbruket under 1979/80 och 1980/81. In-

Prop. 1980/81:190

93

komsterna borde i st

ä

llet ha 

ö

kat med n

å

gra hundra miljoner kronor f

ö

r att inkomstf

ö

ljsamhet skulle ha kunnat uppn

å

s.

Ä

ven om det kan vara f

ö

renat med sv

å

righeter att dra best

ä

mda slutsatser fr

å

n enskilt material visar dock samtliga material entydigt att en betydande inkomst­eftersl

ä

pning f

ö

religger i jordbruket, vilket enligt min uppfattning m

å

ste tolkas s

å

 att riksdagens be­slut betr

ä

ffande inkomstm

å

let inte 

ä

r uppfyllt.

Konsumentdelegationen har i sina f

ö

rhandlingsbud inte tagit n

å

gon h

ä

nsyn till resultaten fr

ä

n det omfattande inkomstmaterial som framlagts. Inte heller jordbruks­n

ä

mndens f

ö

rslag tar enligt min uppfattning tillr

ä

ck­lig h

ä

nsyn till den otillfredsst

ä

llande l

ö

nsamhets­situationen i jordbruket.

Vid f

ö

rhandlingarna 1977/78 kritiserades den procentu­ella metoden f

ö

r ber

ä

kning av jordbrukarnas inkomst­f

ö

ljsamhet med andra grupper. Metoden inneb

ä

r att 

ö

vriga gruppers inkomst

ö

kning i procent appliceras p

å 

jordbrukarnas inkomstvolym. Eftersom jordbrukarnas inkomst 

ä

r betydligt l

ä

gre 

ä

n l

ö

ntagargruppernas inne­b

ä

r metoden en successivt 

ö

kad eftersl

ä

pning. Av bl a detta sk

ä

l beg

ä

rdes ett f

ö

rb

ä

ttrat underlag f

ö

r bed

ö

m­ning av arbetstiden i jordbruket. Parterna var eniga om att resurser skulle avs

ä

ttas f

ö

r detta 

ä

ndam

å

l. Resultatet av detta arbete har redovisats under f

ö

r­handlingarna, dels i form av arbetskraftsm

ä

tningar som utf

ö

rts av statistiska centralbyr

å

n, dels s k normtalsbaserade ber

ä

kningar som jordbruksn

ä

mnden ansvarat f

ö

r.

Med ledning av detta material har LRF kr

ä

vt att man i det nya a-vl:alet vid inkomstregelns till

ä

mpning skall utg

ä

 ifr

å

n antalet manstimmar i st

ä

llet f

ö

r att 

ä

ven forts

ä

ttningsvis applicera procenttal p

å

 en f

ö

r jord­brukarna l

å

g inkomst. LRF har f

ö

reslagit att man skall utg

å

 fr

å

n en arbetsinsats i jordbruket om 200 milj mt. Detta tal ligger betydligt under det antal arbetstim­mar som redovisas i SCBs arbetskraftsunders

ö

kning.

I det f

ö

rslag som lagts av jordbruksn

ä

mnden f

ö

r in­komstf

ö

ljsamhet under avtals

å

ret 1981/82 utg

ä

r 30 mkr den 1 juli 1981 och 40 mkr den 1 januari 1982. I genom­snitt under 1981/82 blir beloppet 50 mkr. Jordbruks­n

ä

mndens f

ö

rslag inneb

ä

r en 

ö

kning av jordbrukarnas er­s

ä

ttning f

ö

r arbete och eget kapital f

ö

r 1981/82 med 25 

ö

re/tim r

ä

knat p

å

 200 milj mt. Enligt jordbruksn

ä

mn­dens f

ö

rslag skall ett belopp om 100 mkr utg

å

 under endast ett 

å

r f

ö

r eftersl

ä

pningseffekter p

ä

 kostnads­sidan. Betraktas 

ä

ven detta belopp som en inkomstf

ö

r­b

ä

ttring 

ö

kar timers

ä

ttningen fr

å

n ca 25 

ö

re till ca 75 

ö

re. LO-SAF-avtalet ger f

ö

r 1981 en timl

ö

ne

ö

kning om l

ä

gst 1,60 kr exkl 

ö

kade sociala avgifter. Det b

ö

r h

ä

r till

ä

ggas att den redovisade timers

ä

ttningen f

ö

r jordbrukarna 

ä

ven skall t

ä

cka 

ö

kade sociala avgifter.

Prop. 1980/81:190

94

Jordbrukarnas inkomster p

å

verkas 

ä

ven av rationalise­ringen i jordbruket. Enligt min bed

ö

mning kommer ra­tionaliseringsvinsten att bli liten de n

ä

rmaste 

å

ren. Sk

ä

let till detta 

ä

r fr

ä

mst att endast ett begr

ä

nsat utrymme p

å

 marknaden f

ö

r 

ö

kad produktion kommer att finnas under de n

ä

rmaste

å

ren. Jag anser ocks

å

 att en av orsakerna till den ogynnsamiaa inkomstutvecklingen i jordbruket under senare 

å

r 

ä

r att rationaliserings­vinsten 

ö

verskattats vid de 

å

rliga f

ö

rhandlingarna om inkomstregelns till

ä

mpning.

Enligt min mening borde jordbruksn

ä

mnden i sitt f

ö

r­slag tagit st

ö

rre h

ä

nsyn till den 

ö

kade eftersl

ä

p­ningen i jordbrukarnas inkomster och f

ö

reslagit ett betydligt h

ö

gre belopp och 

ä

ven beaktat antalet ar­betstimmar i jordbruket vid ber

ä

kning av beloppet f

ö

r inkomstf

ö

ljsamhet under avtalsperioden. Jordbruks­n

ä

mndens f

ö

rslag kommer enligt min uppfattning att leda till en fortsatt inkomsteftersl

ä

pning i jord­bruket .

Lennart Tiberg

Prop. 1980/81:190

9-5

STATENS JORDBRUKSN

Ä

MND                                        BUaga 2

1981-03-31

Till Regeringen Jordbruksdepartementet

Statens jordbruksn

ä

mnd ang

å

ende prisst

ö

det till norra Sverige

Regeringen gav i beslut den 8 februari 1979 statens jordbruks­n

ä

mnd i uppdrag att efter samr

ä

d med lantbruksstyrelsen in­komna med f

ö

rslag med anledning av den i propositionen 1978/79:100 bilaga 13 n

ä

mnda tre

å

rs

ö

versynen av prisst

ö

det till jordbruket i norra Sverige.

Med anledning h

ä

rav f

ö

retog jordbruksn

ä

mnden tillsammans med lantbruksstyrelsen vissa utredningar som visade att skillna­derna i kostnaderna inom animalieproduktionen niellan norra Sverige och .iienersta Sverige hade 

ö

kat. Det visade sig att dessa kostnadsskillnader hade stigit i jngef

ä

r iamna 

t& font-family:Verdana'>son PM-index. I skrivelse till regeringen den 6 december f

ö

re­slog n

ä

mnden vissa justaringar av st

ö

det.

Riksdagen beslutade sedermera i enlighet med prop 1979/80:152 om vissa f

ö

r

ä

ndringar av st

ö

det vilka tr

ä

dde i kraft fr o m 1 juli 1980.

Regeringen gav i beslut den 19 juni 1980 med h

ä

nvisning till riksdagsbeslut med anledning av prop 1979/80:162 n

ä

mnden i uppdrag att under perioden den 1 juli 1930 - den 30 juni 1983 f

ö

lja, bed

ö

ma och redovisa effektema av prisst

ö

det till jord­bruket i norra Sverige. Cm produktionskostnaderna utvecklaaes p

å

 ett ogynnsamt s

ä

tt, skulle n

ä

mnden under perioden inkor;ra med f

ö

rslag till de justeringar av prisst

ö

det som bedomues erforderliga f

ö

r att st

ö

dets syfte skulle kunna uppritth

ä

llas. tn av utgAngspiinkterna f

ö

r bed

ö

mningen skulle vara f

ö

r

ä

ndring­arna i produktionsmedelsprisindex (PM-'index). Jordbruksn

ä

.iinden skulle vid uppdragets fullg

ö

rande iamr

ä

da mod lantbruksstyrelsen.

Jordbruksn

ä

mnden f

å

r efter samr

å

d med lantDruksstyrelsen an­f

ö

ra f

ö

lj

ä

iidt. I de nuvarande st

ö

dnivaerna har koctna

ö

sjtvecx-lingen t o rn oktober 197S beaktats. Jordoruket i norra Sverige f

ä

r bl a genom inflationsregeln ers

ä

ttning f

ö

r 

ö

kniiigen i pro-dut-.tionskost.iade'- ra m. M

å

gon motsvdrarde uppr

ä

kninu av 

r

jrr-

landsst

ö

det ;k.er d

ä

remot inte vid dessa ragelutlosningar. Under perif-jon oktober 1979 till oktober 19f.O rar PVi-in&font-family:Verdana'>%.  

En uppr

ä

kning av st

ö

dnivis-na med K,7 

\ 

skulle inneb

ä

ra f

ö

ljande justeringar ocn 'oscnaGer f

ö

r t

ö

dtt.

Prop. 1980/81:190

96

Hjolk

Omr

å

de Nuvarande stod-    Uppr

ä

knat st

ö

d­belopp ore/kg     belopp ore/kg

1

39,0

41,8

2

27,6

31,6

3

24,0

27,6

4          16,0

18,4

6

6,8

7,8

Kostnaden for en uppr

ä

kning baserad p

å

 mj

ö

lkinv

ä

gningen under 1979/80 ber

ä

knas till 21,8 Mkr.

K

ö

tt och fl

ä

sk

Omr

å

de   K

ö

tt av notkreatur F

å

r och lamm      Fl

ä

sk

Nuvarande Uppr

ä

knat Nuvarande Uppr

ä

knat Nuvarande Uppr

ä

knat stod-    stod-    stod-    stod-    stod-    st

ö

d­belopp   belopp   belopp  belopp   belopp  belopp ore/kg   ore/kg   ore/kg   ore/kg   ore/kg   ore/kq

1

223     256     223     256      50      57

2

165     189     165     189      33      38

3

90     103      90     103      17      20

4

33      38      33      38

Kostnaden fbr en uppr

ä

kning baserad p

å

 slakten under 1979/80 ber

ä

knas till 4,8 Mkr.

Sm

å

grisproduktionen

Omr

å

de Nuvarande stod-    Uppr

ä

knat st

ö

d­belopp kr/sugga    belopp kr/sugga

1

345

395

2

230

265

3

175

200

4          85

95

Kostnaden for st

ö

det ber

ä

knas med of

ö

r

ä

ndrat antal suggor oka med 0,3 Mkr.

Getskbtseln

Nuvarande stod-    Uppr

ä

knat st

ö

d­belopp kr/get     belopp kr/get

150

175

Kostnaden for st

ö

det till getskotseln ber

ä

knas med of

ö

r

ä

ndrat antal getter oka med 0,05 Mkr.

Prop. 1980/81:190

97

Renn

ä

ringen

Nuvarande st

ö

d-   Uppr

ä

knat st

ö

d­belopp kr/ren     belopp kr/ren

130

150

Kostnaden f

ö

r st

ö

det till renn

ä

ringen ber

ä

knas vid of

ö

r

ä

ndrad slakt 

ö

ka med 0,6 Mkr.

Om de i denna redovisning angivna uppr

ä

kningarna genomf

ö

rs ber

ä

knas detta vid of

ö

r

ä

ndrad produktion leda till f

ö

ljande 

ö

kningar av medelsbehovet f

ö

r budget

å

ret 1981/82.

Mkr

Mj

ö

lk

21,8

K

ö

tt och fi;

ask

'V ,8

Sm

å

grisar

0,3

Getter

0,05

Ren

0,6

Summa

27,55

Mj

ö

lkproduktionen i norra Sverige har sedan st

ö

det r

ä

knades upp den 1 juli 1980 

ö

kat med ca 4 % j

ä

mf

ö

rt med motsvarande period f

ö

reg

å

ende 

å

r. I landet som helhet har mj

ö

lkproduk­tionen under motsvarande tid 

ö

kat med ca 1 

»

. Under f

ö

ruts

ä

tt­ning att denna produktionsutveckling forts

ä

tter under 1981/82 kommer vid of

ö

r

ä

ndrade st

ö

dniv

ä

er kostnaderna f

ö

r st

ö

det att 

ö

ka med 5 Mkr j

ä

mf

ö

rt med 1980/81. Vid den angivna uppr

ä

kningen av st

ö

det kommer den f

ö

rutsatta produktionsutvecklingen att 

ö

ka kostnaderna f

ö

r 1981/82 med ytterligare 1 Mkr.

Medelsbehovet f

ö

r budget

å

ret 1981/82 kan om de angivna upp­r

ä

kningarna genomf

ö

rs ber

ä

knas till 227,2 Mkr enligt f

ö

ljande.

Mkr

Anvisat anslag f

ö

r 1980/81       193,6

ö

kat medelsbehov med h

ä

nsyn till

produktionsutvecklingen vid of

ö

r­

ä

ndrade st

ö

dniv

ä

er

+ 5,0

Dkat medelbehov f

Ö

r gjorda upp­

r

ä

kningar

+ 27,6

ö

kat medelsbehov med h

ä

nsyn till

produktionsutvecklingen vid gjorda

uppr

ä

kningar

+ 1,0

Medelsbehov f

ö

r 1981/81

227,2

7 

Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 190

Prop. 1980/81:190

98

Detta 

ä

rende har efter f

ö

redragning av byr

å

chefen[REDACTED_EFTERNAMN] avgjorts av generaldirekt

ö

ren och ledam

ö

ter­na Srangmo, Hillbom, [REDACTED_EFTERNAMN]    och Tiberg, samt i  n

ä

rvaro av avdelninchefen[REDACTED_EFTERNAMN].

Ingvar Lindstr

ö

m

OTle[REDACTED_EFTERNAMN]

Prop. 1980/81:190

99

Bilaga 3

Sammanfattning av betänkandet (Ds Jo 1980:14) avgivet av kommittén för industrins råvarukostnadsutjämning

1   Direktiven

Kommittén har haft i uppdrag att göra en översyn av industrins råvarukostnadsutjämning, m. m.

Som grund för översynen bör enligt direktiven hgga behovet av prisut­jämnande åtgärder till förmån för den del av den svenska industrin som är utsatt för konkurrens från andra länders industrier, vilka har tillgång till jordbruksråvaror till väridsmarknadspris. Åtgärderna bör i göriig mån neutralisera verkningarna av den fördyring av jordbruksråvarorna som är en följd av jordbruksprisregleringen. Översynen bör innefatta en kartlägg­ning av vilka industriprodukter och råvaror som bör omfattas av prisutjäm­ningen. Finansieringsfrågan bör ägnas särskild uppmärksamhet. Vid över­synen bör även undersökas behovet av en särskild lagstiftning på området liksom hur systemet lämpligen bör administreras. Internationella åtagan­den enligt EG-, EFTA- och GATT-avtalen bör beaktas.

Kommittén har vidare haft i uppdrag att pröva vissa tullfrågor. Delvis har denna prövning skett i samråd med 1974 ärs trädgårdsnäringsutred­ning.

Kommittén har antagit namnet Kommittén för industrins råvarukost­nadsutjämning (RÅK).

2   Industrins nuvarande råvarukostnadsutjämning

1 Sverige, liksom i flertalet västeuropeiska länder, tillämpas inom jordbruksprisregleringen en s. k. producentprislinje. Detta innebär att producentpriserna på jordbruksprodukter främst genom ett gränsskydd i form av införselavgifter hålls på en högre nivå än vid helt fri import. Den industri, främst livsmedelsindustrin, som använder jordbruksråvaror i sin tillverkning måste därför köpa såväl inhemska som importerade råvaror till ett pris som i regel överstiger det s. k. världsmarknadspriset. Om inga särskilda åtgärder vidtas kan följaktligen denna industri både på hemma­marknaden och vid export komma i ett sämre läge än konkurrenter i andra länder som har tillgång till jordbruksråvarorna till världsmarknadspris eller annat lägre pris. För att neutralisera sådana konkurrensnackdelar eller förhindra att de uppkommer kan man tillämpa olika system för råvarukost­nadsutjämning eller råvaruprisutjämning.

Traditionellt har den inhemska industrins konkurrensnackdelar gent­emot import utjämnats genom att de tullar som utgått på industriprodukter som innehåller jordbruksråvaror förutom ett manufaktureringsskydd även innehållit kompensation för de högre råvarupriserna inom landet. Vid export av livsmedelsindustriprodukter har restitution medgetts av eriagda tullar och avgifter på ingående jordbruksråvaror eller - i fråga om inhemsk råvara - exportbidrag lämnats.

Vid EFTA-konventionens tillkomst år 1960 inkluderades vissa av livsmedelsindustrins produkter bland de varor för vilka tullarna successivt skulle avskaffas. De i dessa produkter ingående råvarorna lämnades däremot  i regel  utanför EFTA:s tullsänkningsprogram.  För att inte

Prop. 1980/81:190

100

försämra konkurrensförmågan hos den industri som tillverkar sådana produkter gentemot utländska tillverkare av samma produkter och för att inte försvåra jordbrukets avsättningsmöjligheter av råvaror till följd av minskad produktion hos denna industri, vidtogs särskilda åtgärder för att kompensera industrin för råvarufördyringen till följd av jordbruksprisreg­leringen. Dessa åtgärder bestod i införandet av s. k. intern prisu jämning. Systemet innebär att tillverkarna för sin produktion för såväl hemmamark­naden som export får ett bidrag motsvarande skillnaden -nellan det inhemska priset och världsmarknadspriset för de viktigaste vid tillverk­ningen använda jordbruksråvarorna. För vissa produkter utgår samtidigt en utjämningsskatt på importen och produktionen för hemmamarknaden för att täcka bidragen.

Enligt avtalet med EG skulle industriskyddet avskaffas för vissa livsmedelsindustriprodukter. EG tillämpade för dessa varor ett s. k. externt system för råvaruprisutjämning med rörliga importavgifter och bidrag vid export. EFTA-konventionen anpassades till de regler för råvaruprisutjämning som fanns i EFTA-ländernas avtal med EG. Till följd härav kunde extern prisutjämning tillämpas fr. o. m. den 1 april 1973 mot både EG- och EFTA-länder.

Förutom ovan redovisade system för råvarukostnadsutjämning före­kommer ett antal specialarrangemang, varigenom kostnadsbelastningen till följd av jordbruksprisregleringen helt eller delvis lyfts av för tillverkare av vissa varor.

Produktionsvärdet i Sverige för prisutjämnade livsmedelsindustripro­dukter uppgick år 1978 till ca 6 miljarder kr. Importen uppgick till ca 800 milj. kr. och exporten till ca 500 milj. kr. Konsumtionsvärdet för dessa produkter uppgick till inemot 25 % av hela livsmedelskonsumtionen. Antalet sysselsatta i berörd industri var ca 24 000.

3   Industrins råvarukostnadsutjämning kommitténs försiag 3.1 Allmänna utgångspunkter

De nu tillämpade prisutjämningssystemen har i varierande grad legal och ekonomisk anknytning till jordbruksprisregleringen. Detta har ibland medfört motsättningar mellan industriintressena och jordbruksprisregle­ringens regler. RÅK har i sitt arbete beaktat dels de allmänna jordbrukspo­litiska riktlinjerna, i första hand produktionsmålets och prisregleringens utformning, dels behovet att för den industri som använder svenska jordbruksråvaror så långt möjligt åstadkomma konkurrensvillkor likvär­diga med dem som konkurrenter i andra länder har.

RÅK har tolkat direktiven så att kommitténs uppdrag ej omfattar de livsmedelsindustriprodukter som i förädlingsgrad ligger närmast jord­bruksråvaran - de egentliga jordbruksprodukterna. Dessa produkter förutsätts därför även fortsättningsvis ligga kvar under jordbruksprisreg­leringen. Prisutjämningen bör därför enligt RÅK omfatta mer förädlade produkter som baseras på jordbruksråvaror. För nu nämnda produkter har RÅK prövat lämpliga regleringssystem och finansieringsformer. Följande utgångspunkter har legat till grund för denna prövning:

1.

RAK har eftersträvat ett särskilt system för råvarukostnadsutjäm­ning, så långt möjligt åtskilt från systemet för den egentliga jordbrukspris­regleringen.

2.

Den internationella konkurrensen är en av huvudorsakerna till att

Prop. 1980/81:190

101

råvarukostnadsutjämning aktualiseras inom landet. RÅK anser att i princip samma prisnivå för råvarorna bör gälla inom landet i såväl icke prisutjäm­nade som i olika utjämnade färdigvaror och att denna prisnivå skall vara densamma som råder för råvarorna som sådana till följd av jordbrukspris­regleringen. Därmed kommer inte och bör inte heller konsumenterna vid prissättningen på olika livsmedel att belastas med mer än vad som är en följd av jordbruksprisregleringen.

3.

Vid export av färdigvaror, som är föremål för råvarukostnadsutjäm­ning, bör jordbruket enligt gällande jordbrukspolitiska riktlinjer bidra med medel som motsvarar alternativkostnaden för export av ingående jord­bmksprisreglerade råvaror.

4.

Med hänsyn till rådande statsfinansiella läge har kommittén som mål haft att de föreslagna utjämningssystemen om möjligt bör vara självfinan­sierande.

5.

Vid utformningen av ett framtida system för råvarukostnadsutjäm­ning måste intemationella regler beaktas.

6.

RÅK har vidare eftersträvat att finna ett enhetligt och enkelt system som är möjligt att administrera och kontrollera.

Kommittén är medveten om att dessa delmål kan ge upphov till målkonflikter och motsättningar mellan berörda intressenter - staten, industrin, konsumenterna och jordbruket.

Kommittén föreslår ramar och principer för den framtida utjämningen. Detaljfrågorna bör överlåtas till den myndighet som kommer att ges huvudansvaret för tillämpningen av utjämningsanordningarna.

3.2      Behovsprövning

I direktiven anges att som grund för översynen bör ligga behovet av prisutjämnande åtgärder. Enligt RÅK:s uppfattning bör liksom hittills vid behovsprövning i första hand hänsyn tas till den intemationella konkur­renssituationen. För att interna utjämningsanordningar och utjämning vid import skall vara befogade måste enligt RÅK:s mening de berörda varorna vara utsatta för sådan importkonkurrens att avsättningen av och/eller priset på de svenska varoma på hemmamarknaden i avsaknad av utjäm­ningsanordningar skulle påverkas i nämnvärd grad.

RÅK förordar ett enhetligt utjämningsförfarande vid export, med mindre långtgående krav på effekterna av den intemationella konkurrensen än som ställs för att vidta utjämningsåtgärder vid import eller inhemsk produktion, vilket kan sägas innebära en fortsatt tillämpning av nu gällande ordning. Det medför samtidigt en betydande administrativ förenkling.

Kommittén har övervägt olika metoder att fastställa behovet av prisut­jämnande åtgärder, särskilt när det gäller intern utjämning och vid import. RÅK förordar att frågan får prövas av ett råd inom det ämbetsverk som får huvudansvaret för tillämpningen av prisutjämningsförfarandet.

3.3      Färdigvaruomfattning

RÅK har tolkat direktiven så att de färdigvaror som kan komma i fråga för prisutjämning i princip skall uppfylla följande villkor:

1.

De skall utgöra mer industriellt förädlade varor, framställda helt eller delvis av jordbmksprodukter.

2.

De skall vara framställda av sådana jordbmksprodukter som, om färdigvarorna tillverkas i Sverige, är fördyrade som en följd av jordbmks­prisregleringen och tullarna på fettvamområdet.

Prop. 1980/81:190

102

3.

De skall utgöra sådana vamslag som tillverkas inom landet eller konkurrerar med varor som tillverkas inom landet.

4.

De inom landet tillverkade varorna skall vara utsatta för internatio­nell konkurrens, på hemmamarknaden och/eller exportmarknaden. I kon­kurrentprodukterna förutsätts jordbmksprodukter förekomma till värids­marknadspris.

Produkter som ligger nära råvaran - de egentliga jordbmksprodukterna - kommer enligt dessa kriterier även i fortsättningen att omfattas av jordbruksprisregleringens regler.

RÅK anser att följande livsmedelsindustriprodukter bör omfattas av råvamkostnadsutjämningen, nämligen;

dels de produkter som f. n. omfattas av intern eller extern prisutjämning,

dels följande produkter, nämligen vissa fisk- och skaldjursberedningar, köttberedningar med mindre än 40 % innehåll av köttvara, vissa slag av barnmat, fmkter frysta med socker, kanderade frukter, sylt, marmelad etc, vissa sockrade safter, sockrade läskedrycker samt vissa potatispro­dukter av typ pommes frites, potatissallad och liknande.

Beträffande andra produkter än livsmedelsindustriprodukter anser RÅK vidare att sådana som f. n. är föremål för någon form av utjämningsåt­gärder - s. k. tekniska produkter - bör inordnas under det gemensamma utjämningsförfarandet.

Regeringen bör besluta om vilka varuslag som bör kunna omfattas av råvamkostnadsutjämningen. Det ämbetsverk som ges huvudansvaret för prisutjämningen bör pröva behovet av prisutjämning i särskilda fall för enskilda varor inom den ram som regeringen anger i fråga om vamslagen. Ämbetsverket bör vidare fortlöpande följa utvecklingen på området och inkomma med förslag till regeringen rörande behovet av förändringar.

Av RÅK:s författningsförslag framgår närmare förslaget till färdigvam-omfattning.

3.4      Råvaniomfattning

Enligt nuvarande prisutjämningssystem har man för varje färdigvam-gmpp fastställt vilka jordbmksprisreglerade råvaror som kan komma i fråga för utjämning. Därvid har man för respektive gmpp tagit med de råvaror som är de vanligast förekommande ingredienserna.

RÅK förordar en gemensam råvamlista för samtliga råvamkostnadsut­jämnade livsmedelsindustriprodukter. För prisutjämnade varor utanför livsmedelsindustriområdet bör för varje vamgmpp anges vilka råvaror som får beaktas.

Kommittén anser vidare att en spärrregel bör tillämpas för ingredienser som endast ingår till ringa del i en färdigvara och att möjlighet bör föreligga att utjämna även för vissa blandningar eller andra beredningar av råvaror. Dessa problem bör enligt kommitténs mening kunna hänskjutas till den myndighet som får huvudansvaret för det framtida utjämningsförfarandet.

3.5      Råvarupriser

De råvamprisnivåer som är av intresse när det gäller råvamkostnadsut­jämning är dels prisnivån på berörda råvaror på den svenska marknaden, dels prisnivån på motsvarande råvaror på den s. k. väridsmarknaden eller, i vissa situationer, på annan marknad. Det är i princip skillnaden mellan dessa prisnivåer som utjämnas.

Prop. 1980/81:190

103

RÅK anser att de svenska råvarupriser som skall ligga till grund för beräkning av utjämningsbeloppen bör utgöras av de priser (fritt fabrik eller fritt säljarens lager) som är representativa för vad förädlingsindustrin faktiskt betalar vid köp av råvaror i större poster. Kommittén anser således att gällande praxis bör bibehållas, särskilt som den står i överens­stämmelse med inom EFTA antagna riktlinjer.

Vad gäller de världsmarknudspriser som bör användas vid beräkning av prisutjämningsbeloppen har de inom EFTA antagna riktlinjerna inneburit att man i såväl Sverige som våra viktigaste konkurrentländer utgår från samma väridsmarknadsprisnivå när det gäller flera av de i utjämningssam­manhang tyngsta råvarorna. RÅK anser att man även i fortsättningen bör använda de enligt EFTA:s riktlinjer angivna priserna.

Genom att beräkna skillnaderna mellan de inhemska priserna och väridsmarknadspriserna erhåller man den övre gränsen för utjämningsbe­loppets storlek för respektive råvara.

F. n. får den svenska förädlingsindustrin inte full kompensation för skillnaden i nivå mellan å ena sidan de svenska priserna och å andra sidan världsmarknadspriserna när det gäller de viktigare råvaror som omfattas av EFTA-riktlinjerna. Orsaken härtill är att den fördyring av råvamkost­nader som ligger i fraktkostnader från kontinenten till svenska gränsen inte är en följd av jordbmksprisregleringen utan av vårt lands geografiska läge. RÅK anser att även Sverige bör använda sig av de inom EFTA överens­komna världsmarknadspriserna utan tillägg av fraktkostnader för att tillförsäkra den svenska förädlingsindustrin största möjliga konkurrensför­måga med konkurrentländernas industrier vad råvamkostnaderna beträf­far. 

RAK anser vidare att även den fördyring av vissa fettvaror som är en följd av tullskyddet på dessa bör utjämnas liksom fallet är f. n.

Utjämningsåtgärderna baseras på att de inhemska råvampriserna nor­malt är högre än världsmarknadspriserna. Ibland inträffar emellertid att prisrelationema blir de omvända för någon råvara. I sådana fall kan det bli aktuellt att i stället för att jämföra den svenska råvamprisnivån med den högre världsmarknadsprisnivån jämföra vår prisnivå med den eller de prisnivåer som råder inom andra länder med vilka Sverige konkurrerar.

Frågan behandlas i EFTA-riktlinjerna utan att slutlig ställning tagits. RÅK finner det rimligt att hänsyn tas till råvamprisnivåerna inom EG och andra länder i de fall världsmarknadspriserna stiger över den svenska och EG:s interna prisnivå.

3.6 Vai av system för prisutjämningen

F. n. finns ett flertal olika system i kraft som har det gemensamt att de har råvamkostnadsutjämnande effekt men som uppvisar olikheter sins­emellan.

Vid ett renodlat externt system åstadkoms utjämningen genom att råvamkostnaderna för importerade färdigvaror med hjälp av importavgif­ter höjs till samma nivå som gäller för motsvarande inhemska färdigvaror. Omvänt gäller att råvamkostnaderna för exporterade färdigvaror med hjälp av exportbidrag sänks till världsmarknadsprisnivå. I ett sådant system vidtas inga utjämningsåtgärder för den del av den inhemska tillverkningen som är avsedd för hemmamarknaden. Åtgärderna begränsas till de vammängder som passerar in och ut över landets gränser.

Vid ett renodlat internt system åstadkoms utjämningen genom att

Prop. 1980/81:190

104

råvamkostnaderna för hela tillverkningen av färdigvaror sänks tili världs­marknadsprisnivå. Några särskilda utjämningsåtgärder behöver därior inte vidtas för den del av tillverkningen som exporteras. Inte heller vidtas några åtgärder för motsvarande importvaror.

Vid ett internt system finansierat med utjämningsskatt eller annan utjämningsavgift gäller samma som nyss sagts med det tillägget att sådan avgift utgår för den del av tillverkningen som avsätts på hemmamarknaden samt på importen.

Valet mellan externt och internt system för viss färdigvara påverkar knappast den internationella konkurrensen för varan. Däremot kan valet av ett system för viss vara ha betydelse när det gäller konkurrensen på hemmamarknaden mellan denna vara och andra varor som omfattas av något annat system.

RÅK har sökt åstadkomma ett förenklat och om möjligt enhetligt system för utjämningen. Eftersom ett externt system innebär reglering av minsta möjliga varumängder har det varit naturligt att i första hand undersöka möjligheterna att för hela det utjämnade varuområdet tillämpa ett externt system. Ett annat skäl är att vår största handelspartner EG tillämpar ett sådant system. Det har emellertid visat sig ej vara genomförbart att välja endast ett externt system.

RÅK har inte heller ansett det vara lämpligt att genomgående tillämpa ett internt system, bl. a. med hänsyn till att hela den inhemska produk­tionen skulle omfattas av ett sådant system även om utrikeshandeln är blygsam.

Kommittén har således kommit fram till att den mest ändamålsenliga lösningen är att tillämpa ett externt system för vissa varor och ett internt system för andra varor.

I princip bör sådana varor som f. n. omfattas av externa åtgärder även i fortsättningen kunna inrymmas i ett externt system. När det blir fråga om att utjämna nya livsmedelsindustriprodukter bör i första hand det externa systemet väljas. För huvuddelen av de nya varor som RÅK föreslår bör omfattas av prisutjämning, dvs. köttberedningar med mindre än 40% innehåll av köttvara, vissa slag av barnmat, sockrade frukter o. d., sylt, sockrad saft och sockrade läskedrycker samt vissa potatisprodukter, bör ett externt system tillämpas.

För de livsmedelsindustriprodukter som idag utjämnas genom interna åtgärder bör även i fortsättningen ett internt system kunna tillämpas. Därigenom undviker man att bryta GATT-bindningar.

Kommittén anser att det inte längre föreligger skäl att bibehålla en lägre prisnivå för råvaror, som ingår i livsmedelsindustriprodukter vilka omfat­tas av ett internt utjämningsförfarande, än för råvaror i övriga inom landet konsumerade livsmedel. Kommittén föreslår därför att kommande interna system på livsmedelsområdet kombineras med en utjämningsavgift som neutraliserar den prissänkningseffekt som nuvarande interna system med­för, främst p. g. a. finansiering av budgetmedel. Priserna kan till följd härav beräknas stiga, främst för de varor som f. n. är budgetfinansierade, dvs. inte är belagda med utjämningsskatt.

RÅK har övervägt om förändringen av det interna systemet för dessa varor bör ske i flera steg. Regeringen har emellertid i prop. 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten, m. m. föreslagit att utgångspunkten fr. o. m. budgetåret 1981/82 bör vara att den nu aktuella råvarukostnadsut­jämningen utformas på ett sådant sätt att den inte medför några nettout­gifter på budgeten. Vidare framhålls i propositionen att nya finansierings-

Prop. 1980/81:190

105

vägar således måste sökas för denna prisutjämning. Med hänsyn härtill avstår RÅK från att framlägga förslag om en sådan avveckling i flera steg.

3.7     Bestämning av råvaruinnehåil

Vid den interna prisutjämningen läggs den faktiska råvamförbmkningen till gmnd för utbetalning av utjämningsbidrag.

Vid den externa prisutjämningen beräknas införselavgiften på gmndval av importörens deklaration (avgiftsbesked) av råvaminnehållet i varje enskild färdigvara eller med tillämpning av s. k standardrecept, gemensam­ma för ett flertal likartade produkter.

Vid export av varor som omfattas av det externa systemet beräknas exportbidraget efter den faktiska råvamanvändningen.

RÅK anser att den faktiska råvamförbmkningen i första hand bör läggas till gmnd för utjämning för varor som tillverkas inom landet oavsett om varoma skall avsättas på hemmamarknaden eller exporteras. För sådana varor med ensartad sammansättning bör dock standardrecept kunna övervägas. Standardrecept bör i största möjliga utsträckning tillämpas på importvarorna. För vissa mycket heterogena vamgmpper torde det knap­past vara möjligt att skapa rimliga standardrecept, varför systemet med deklaration av det faktiska råvaminnehållet bör bibehållas vid import av varor som ingår i sådana gmpper.

3.8     Utjämningsperioder och basperioder

F. n. fastställer jordbmksnämnden utjämningsbeloppen för de olika råvarorna att gälla i tre månader, nämligen fr. o. m. den 1 februari, den 1 maj, den 1 augusti och den 1 november varje år. Som gmnd för utjämningsbeloppen under tremånadersperioderna ligger de genomsnittliga prisskillnaderna för råvarorna under två kalendermånader och tio dagar av den sista kalendermånaden före utjämningsperiodens början. Denna tid utgör den s. k. basperioden.

Kommittén anser att nuvarande ordning med gemensamma bas- resp. utjämningsperioder för samtliga berörda råvaror bör bibehållas.

När det gäller utjämningsperiodernas längd kan vissa skäl anföras för kortare och andra skäl för längre perioder än de som tillämpas f. n. Kommittén anser att nuvarande utjämningsperioder om tre månader utgör en rimlig kompromiss och att de bör bibehållas, givetvis med möjlighet att ändra beloppen under löpande period om prisskillnaden för viss råvara skulle ändras drastiskt under perioden.

3.9      Utjämningskostnader och finansiering

Kostnaderna för intern prisutjämning har från det systemet började tillämpas budgetåret 1960/611, o. m. budgetåret 1979/80 ökat från 25 till 185 milj. kr.

Kostnaderna för den interna prisutjämningen täcks av budgetmedel, främst med hjälp av en utjämningsskatt. För 1979/80 uppgick skatten till 146 milj. kr. Bidrag (utjämningsbidrag) utbetalas för hela den inhemska produktionen, inkl. den del som exporteras.

Kostnaderna för den externa prisutjämningen uppgick budgetåret 1979/ 80 till 47 milj. kr. Finansiering sker genom inflytande importavgifter på motsvarande varor och med bidrag från jordbruket på ingående råvaror.

Prop. 1980/81:190

106

Dessutom utbetalas betydande belopp för s. k. prisnedsättning, s. k. regleringsbidrag, kompensation till följd av tullskyddet för vissa fettvaror, prisutjämning för dextran och s. k. farmaceutiska specialiteter, m. m.

RÅK föreslår som nämnts att både ett internt och ett externt system bör tillämpas.

1 det interna systemet utbetalas bidrag (utjämningsbidrag) för hela den inhemska produktionen, dvs. även för den del som exporteras. I det externa systemet utbetalas bidrag endast vid export, exportbidrag.

När det gäller finansieringen av framtida råvarukostnadsutjämning har RÅK, med särskilt beaktande av tilläggsdirektiven angående finansiering av reformer samt regeringens proposition 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten, m. m., siktat mot självfinansiering med hjälp av avgif­ter på färdigvarorna. I vissa fall kan det bli nödvändigt att finna även andra finansieringskällor. Finansieringen av det interna systemet föreslås ske genom en avgift (utjämningsavgift) på färdigvarorna vid svensk tillverk­ning för hemmamarknaden och vid import. Det externa systemet bör finansieras genom de avgifter som tas ut vid import (importavgifter). Vidare bör jordbmket bidra med vissa medel till finansieringen. Bidrag av budgetmedel bör normalt inte anlitas för finansieringen.

Systemen innebär att den industri som tillverkar ifrågavarande pro­dukter i princip får en kostnadsnivå, för den del av tillverkningen som avsätts inom landet, som motsvarar den som råder för övriga livsmedelsin­dustriprodukter i vilka jordbmksråvaror ingår med det jordbmksprisreg­lerade priset. De svenska konsumenterna får således i princip betala samma pris för jordbmksrå varan i vilka livsmedel den än ingår.

RÅK:s förslag innebär att den nu utgående utjämningsskatten kan slopas.

RÅK föreslår att det inrättas en för hela råvamkostnadsutjämningen gemensam utjämningskassa. Kassan bör vara uppdelad i en del för Hvsmedelsprodukterna och en del för övriga produkter. Från denna kassa görs samtliga utbetalningar av bidrag, såväl vid tillverkning enligt det interna förfarandet som vid export enligt det externa förfarandet. Till denna kassa förs samtliga avgifter som tas ut vid tillverkning och import enligt det interna systemet och de avgifter som tas ut vid import enligt det externa förfarandet samt bidrag från jordbmket och av budgetmedel.

Om RÅK:s förslag tillämpas på de förhållanden som gällde för handels­mönstret åren 1977-1979 för livsmedelsindustriprodukter, skulle den föreslagna interna prisutjämningen ge ett överskott till den gemensamma kassan p. g. a. dels större import än export, dels något högre belastning på konsumenterna än enligt nuvarande system. Det föreslagna externa systemet skulle med de bidrag som jordbmket lämnade åren 1977-79 i stort sett gå jämnt upp. RÅK fömtsätter att kompensation för fördyringen till följd av tullskyddet på vissa fetter även fortsättningsvis lämnas av budgetmedel. Sammantaget innebär det nu nämnda atl ett överskott på 25-30 milj. kr. skulle uppstå i den gemensamma kassan, om förhållandena åren 1977-79 kvarstår. Detta överskott kan. om det blir permanent, enligt RÅK:s uppfattning användas för prissänkande ändamål inom livsmedels­sektorn eller återgå till statskassan.

Om handelsmönstret ändras mot större export än import - och världsmarknadspriserna på råvarorna fortfarande är lägre än de svenska priserna - kommer nämnda överskott att minska och gå mot underskott.

RÅK föreslår att utjämningskassan får bestrida kostnaderna även för den prisutjämning som medges annan industri än livsmedelsindustrin.

Prop. 1980/81:190

107

Således bör från denna kassa kunna utbetalas prisutjämningsbidrag till sådan teknisk industri som använder fett i sin tillverkning.

Prisutjämningen för dextran, som f. n. finansieras med budgetmedel, bör kunna bekostas av medel ur utjämningskassan liksom även prisutjämning för sådana jordbmksråvaror som används vid tillverkning av farmaceu­tiska specialiteter.

3.10 Förslagens effekter på utrikeshandeln och handelspolitiska konsekvenser

Kommitténs förslag torde totalt sett knappasi innebära några mera betydande effekter på utrikeshandeln. Storieken av dessa eventuella effekter är svåra att på förhand uppskatta. De nya utjämningsavgifterna på de vamgmpper inom det interna prisutjämningssystemet för vilka utjäm­ningsbidragen tidigare finansierades med budgetmedel kan eventuellt innebära en viss påverkan på importen, i varje fal! i initialskedet. Det bör emellertid observeras att förslaget inte innebär någon ändring i konkur­rensförhållandena mellan import och inhemsk produktion. Några handels­politiska komplikationer med anledning härav torde därför inte behöva uppstå.

Förde föreslagna nya varorna i det externa systemet kan utrikeshandeln komma att påverkas dels i fråga om potatisprodukter och sockrade läskedrycker för vilka de nya exportbidragen kan möjliggöra en viss exportökning, dels i fråga om sylt, sockrad saft etc. inom kap. 20, för vilka förslaget tillsammans med de tullar som f. n. är under omförhandling i GATT innebär en förändring av gränsskyddet som kan komma att påverka importen.

RAK:s förslag är förenliga med EFTA-konventionen och vårt frihan­delsavtal med EG.

3.11    Lagstiftning

Kommittén föreslår att bestämmelser om råvarukostnadsutjämning inarbetas i lagen om prisreglering på jordbrukets område. Till lagen knyts en särskild förordning om råvarukostnadsutjämning.

3.12    Administration

RÅK föreslår att statens jordbmksnämnd bör vara huvudansvarig för prisutjämningen. Förslaget innebär att även prisutjämningen för de varor som idag handläggs av riksskatteverket bör skötas av jordbmksnämnden.

RÅK föreslår vidare att ett särskilt råd för råvarukostnadsutjämningsfrå-gor knyts till jordbmksnämnden. Rådet bör bestå av företrädare för berörda myndigheter, näringslivet och konsumenterna. Rådets uppgift bör vara att följa utvecklingen inom den konkurrensutsatta industrin och bl. a. rekommendera åtgärder för olika produkter. Beslutsrätten skall dock givetvis ligga hos jordbruksnämnden.

4   Råvarukostnadsutjämning i andra länder

Här redogörs för de system för råvamkostnadsutjämning som tillämpas i EG och EFTA.

Prop. 1980/81:190

108

5   Vissa tullfrågor

Enligt direktiven skall RÅK pröva förslag av generaltullstyrelsen om tullar på vissa livsmedelsindustriprodukter. RÅK skall vidare samråda med trädgårdsnäringsutredningen vad gäller frågan om gränsskyddel för beredningar hänföriiga till 20 kap. i tulltaxan.

Trädgårdsnäringsutredningen har i november 1979 lagt fram förslag om dels en övergång från vikt- till värdetullar för beredningar av köksväxter, fmkter eller andra växtdelar hänförliga till 20 kap. i tulltaxan, dels en justering av gränsskyddets nivå för vissa varuslag under detta kapitel. Utredningens förslag har remissbehandlats och bereds f. n. inom regerings­kansliet.

RÅK, som avgett yttrande över trädgårdsnäringsutredningens förslag, har endast tagit upp frågan om kompensation för de i beredningarna ingående jordbmksprisreglerade varorna.

För beredningar av köksväxter har i trädgårdsnäringsutredningens förslag till tullskydd även inkluderats kompensation för fördyringen av jordbmksprisreglerade råvaror. RÅK har inte haft något att erinra mot detta. RÅK tillstyrker även att ärter och bönor som är baserade på jordbmksprisreglerad råvara förs till jordbruksprisregleringen.

RÅK föreslår vidare att extern prisutjämning införs för vissa sockrade fmkter, sylt och marmelad, samt vissa sockrade safter.

RÅK fömtsätter att tullarna enligt 20 kap. tulltaxan i enlighet med trädgårdsnäringsutredningens förslag kommer att tas ut i form av värdetul­lar. Kommittén förordar vidare en övergång till värdetullar för följande vamslag, nämligen sockersaltad fisk och fiskrom, beredningar av fisk och fiskrom, beredningar av kräftdjur och blötdjur, homogeniserade samman­satta livsmedelsberedningar innehållande fisk, kräftdjur eller blötdjur. Tullar föreslås utgå med i princip 5 % för sådana produkter som är av störst betydelse för berörd livsmedelsindustri. Tullfrihet föreslås för sådana produkter som utgör råvara för industrin eller inte tillverkas inom landet.

Det förslag som kommittén lägger fram kräver att omförhandlingar i GATT måste genomföras innan tulländringarna kan sättas i kraft.

Prop. 1980/81:190

109

Bilaga 4

Kommitténs författningsförslag 

1   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1967:340)' om prisreglering på jordbmkets område

dels att 1, 25, 27, 34 och 34a§§ samt bilagan till lagen skall ha nedan angivna lydelse,

dels att i lagen skall införas nya bestämmelser, 21a, 21b och 21 c §§ samt närmast före 21 a § en ny rubrik av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

If

För att reglera priserna på jord­bmksprodukter äger regeringen el­ler, efter bemyndigande av rege­ringen, statens jordbmksnämnd be­träffande vara av visst slag föreskri­va att bestämmelse i 2, 7, 8, 9, 10, 14, 18, 28, 29, 30, 31 eller 32 § skall tillämpas.

För att reglera priserna på jord­bmksprodukter och för all utjämna industrins råvarukostnader för varor upptagna i bUagan tiU denna lag får regeringen eller, efter be­myndigande av regeringen, statens jordbmksnämnd beträffande vara av visst slag föreskriva att bestäm­melse i 2, 7, 8, 9, 10. 14, 18, 21a. 21 b, 28, 29, 30, 31 eller 32 § skall tillämpas.

Avgifter i samband med utjäm­ning av industrins råvarukost­nader.

21a§

Avgift erläggs för varor som inom landet tillverkas av råvaror upptagna i bilagan tdl denna lag och som försäljs inom landet (ut­jämningsavgift).

Utjämningsavgift erläggs också för varor som har tillverkuts av råvaror som avses i första stycket när varorna förs in i landet och förtullas.

21 b §

Avgift erläggs för varor, som har tillverkats av råvaror upptagna i bilagan till denna lag när varorna förs in i landet och förtullas (im­portavgift).

' Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:865. Senaste lydelse 1974:865.

Prop. 1980/81:190

ilO

Nuvarande lydelse

Föreslugen lydelse

21c§

I frågu om ovgifter enligt 21 u § förslå stycket skaU 11 13 §§ denna lag lillämpas.

I fråga om avgifter enligt 21 a § andra stycket och 21 b § skull 15 och 17 S§ idlömpus.

25 

§

Regeringen eller, efter bemyndigande av regeringen, jordbruksnämnden, får medge befrielse från avgift eller återbetalning av avgift.

Har avgift som avses i 14 § åter­betalats med anledning av utförsel av vara och förs varan åter in, skall avgiften erläggas på nytt helt eller delvis, om jordbmksnämnden ford­rar det.

Har avgift som avses i 14, 21 u eller 21 b § återbetalats eller inte tagits ut med anledning av utförsel av vara och förs varan åter in, skall avgifter eriäggas på nytt helt eller delvis, om jordbmksnämnden ford­rar det.

27

§

''

Avgiftsmedel som ej åtgår till uppbörd eller kontroll användes till prisreglering på jordbrukets områ­de och till åtgärder i samband där­med enligt föreskrifter som rege­ringen meddelar. Såvitt gäller av­giftsmedel som uppburits enligt 14 § första eller tredje stycket eller 18 § första stycket, meddelas föreskrif­terna med stöd av riksdagens be­slut.

Avgiftsmedel som inte åtgår till uppbörd eller kontroll används till prisreglering på jordbrukets områ­de och till åtgärder i samband där­med samt tiU utjämning av indu­strins råvarukostnader enligt före­skrifter som regeringen meddelar. Såvitt avser avgiftsmedel som upp­burits enligt 14 § första eller tredje stycket eller 18 § första stycket, meddelas föreskriftema med stöd av riksdagens beslut.

34 

§

5

Bestämmelserna i 47 och 49 §§ lagen om förfarandet vid viss kon­sumtionsbeskattning gäller i till-lämpliga delar i fråga om avgift som avses i 7-IO§§. Bestämmelserna i 49 § nämnda lag gäller även ifråga om sådan kontroU som avses i 33 § denna lag.

Bestämmelsen i 47 § lagen (1959:92) om förfarandet vid viss konsumtionsbeskattning skall till-lämpas i fråga om avgift som avses i 710 §§ och 21 a § första stycket.

' Senaste lydelse 1974:865. " Senaste lydelse 1974:865. 'Senaste lydelse 1971:97. Jfr 1974:863.

Prop. 1980/81:190

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

111

34a§''

Den som till ledning vid faststäl­lande av avgift uppsåtligen eller av grov oaktsamhet avger handling med oriktig uppgift och därigenom föranleder fara för att avgift undan­drages dömes till böter eller fängel­se i högst två år, om ej gärningen är belagd med straff i lagen om straff för vamsmuggling.

Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter att avge deklaration eller annan där­med jämförlig handling till ledning vid fastställande av avgift eller, så­vitt gäller avgift enligt 7-10 §§, bryter mot 4 § lagen om förfarandet vid viss konsumtionsbeskattning dömes till böter.

I ringa fall dömes ej till ansvar enligt första eller andra stycket.

Den som till ledning vid faststäl­lande av avgift uppsåtligen eller av grov oaktsamhet avger handling med oriktig uppgift och därigenom föranleder fara för att avgift undan­dras döms till böter eller fängelse i högst tvä år, om inte gärningen är belagd med straff i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underiäter att avge deklaration eller annan där­med jämförlig handling till ledning vid fastställande av avgift eller så­vitt gäller avgift enligt 7-10 §§ eller 21 a § förslu stycket, bryter mot 4 § lagen (1959:92) om förfarandet vid viss konsumtionsbeskattning döms till böter.

I ringa fall döms inte till ansvar enligt första eller andra stycket.

Senaste lydelse 1971:97. Jfr 1974:863.

Prop. 1980/81:190

112

Bilaga Förteckning över varor som avses i 2 § lagen

Tulltaxenr    Vamslag

ur 01.01        Levande hästar

ur0l.02       Levande nötkreatur

ur 01.03       Levande tamsvin

ur 01.04       Levande får

01.05       Levande fjäderfä, dvs. höns, ankor, gäss, kalkoner och pärlhöns

ur 02.01        Kött och andra ätbara delar av häst, nötkreatur, tamsvin och får, färska, kylda eller frysta:

kött   ................................................ K

andra slag 02.02       Slaktat Qäderfä (dvs. höns, ankor, gäss, kalkoner

och pärlhöns) och ätbara delar därav (med undantag av lever), färska, kylda eller frysta

ur 02.03       Fjäderfälever (med undantag av gåslever), färsk, kyld, fryst eller saltad 02,05       Svinfett, ej innehållande kött, och fjäderfäfett

(ej utsmälta, utpressade eller extraherade med lös­ningsmedel), färska, kylda, frysta, saltade, torkade eller rökta:

ister ................................................. F

andra slag

ur 02,06       Kött och andra ätbara delar av häst, nötkreatur, tamsvin, får och Qäderfä (med undantag av fjäder­fälever), saltade, torkade eller rökta:

kött av häst, nötkreatur, tamsvin och får K

andra slag

04.1

Mjölk och grädde, ej konserverade, koncentrerade eller sötade       K

04.2

Mjölk och grädde, konserverade, koncentrerade

eller sötade ........................................ K

04.03   Smör  ................................................ K

04.04   Ost och ostmassa   ............................. K

ur 04,05       Fjäderfäägg med skal, fågelägg utan skal samt ägg­gula, färska, torkade eller på annat sätt konserve­rade, även sötade

ur 07,01        Potatis (med undantag av ny skördad potatis under tiden 6 juni-5 juli), färsk eller kyld

ur 07,04       Torkad, dehydratiserad eller evaporerad potatis, hel, i bitar, skivad, krossad eller pulveriserad, men ej vidare beredd och ej hänförlig till nr 11.05

07.05       Torkade spritade baljväxtfrön av sådana slag som

användes till människo- eller djurföda, även skalade

eller kluvna

ur 07,06       Maniok- och arrowrot, färska eller torkade, hela eller i bitar 10,01        Vete samt blandsäd av vete och råg

' Senaste lydelse 1979:527.

Prop. 1980/81:190

113

Tulltaxenr    Vamslag

10.2

Råg

10.3

Korn

10.4

Havre

10.5

Majs

ur 10.07       Hirs och sorghum

ur 11.01        Finmalet mjöl av vete, råg, korn. havre, majs. hirs och sorghum:

av vete och råg   ................................ K

andra slag

ur 11.02       Krossgryn samt grovt mjöl (inbegripet fingryn) av vete, råg, korn, havre, majs, hirs och sorghum; annat bearbetat vete, råg, korn, havre, majs, hirs och sorghum; groddar av spannmål, hela, valsade, be­arbetade till flingor eller malda: vete och råg som bearbetats till korssgryn eller

grovt mjöl eller som bearbetats på annat sätt            K

andra slag

ur 11.04       Mjöl och gryn framställda direkt av sago eller av rötter, stam- eller rotknölar hänförliga till nr 07.06

11.05   Mjöl, gryn och flingor framställda direkt av potatis

11.07       Malt, även rostat

ur 11.08       Stärkelse:

potatisstärkelse  ................................. K

andra slag

ur 12.01        Oljeväxtfrön och oljehaltiga frukter (med undantag av hamp-, lin-, oiticica- och ricinusfrön samt bok­ollon), hela eller sönderdelade

ur 12.02       Mjöl, ej avfettat, av oljeväxtfrön eller oljehaltiga

fmkter (med undantag av senapspulver och mjöl av hamp-, lin-, oiticica- och ricinusfrön samt av bok­ollon)

ur 12.04        Sockerbetor, hela eller skurna, färska, torkade eller pulveriserade

ur 12.10        Lusernmjöl och annat grönmjöl, även i form av pellets

15.1

Ister, annat svinfett och fjäderfäfett, utsmälta, utpressade eller extraherade med lösningsmedel   . ... F

15.2

Fetter av nötkreatur, får eller getter, ej ut-smäha; ur sådana fetter utsmälta eller med lös­ningsmedel extraherade fetter (inbegripet

"premier jus") ..................................... F

15.03................................................. Solarstearin och oleostearin (presstalg); ister-

olja, oleomargarin och talgolja, ej emulgerade,

blandade eller på annat sätt beredda ...... F

ur 15.04       Fetter och oljor, även raffinerade, av fisk eller

havsdäggdjur (med undantag av högvitaminhaltig

trän och olja)  .................................... F

15.06................................................. Andra animaliska oljor och fetter (inbegripet

klövolja samt fetter från ben och avfall)... F

8   Riksdagen I980I8I. I saml. Nr 190

Prop. 1980/81:190

114

Tulltaxenr    Vamslag

ur 15.07        Vegetabiliska fetter och feta oljor (med undantag

av kroton-, lin-, oiticica-, ricin- och trä-/

tung-/olja), råa, renade eller raffinerade  . F

ur 15.08       Animaliska och vegetabiliska oljor (med undantag

av lin-, oiticica-, ricin- och trä-/tung-/olja),

kokta, oxiderade, dehydratiserade, faktiserade,

blåsta, polymeriserade genom värmebehandling i

vakuum eller inert gas eller på annat sätt modi­

fierade .............................................. F

ur 15.10       Fettsyror (med undantag av olein, linoljefettsyra

och andra fettsyror med ett jodtal av minsl 170,

ricinoljefettsyra, dehydratiserad ricinoljefetl-

syra, högraffinerad tallfettsyra och ullfettsyra);

sura oljor från raffinering   ..................... F

15.12

Animaliska och vegetabiliska oljor och fetter, som helt eller delvis hydrerats eller som gjorts fastare eller härdats genom andra processer, även raffinerade men ej vidare bearbetade             F

15.13

Margarin, konstister och annat berett ätbart fett:

innehållande smör................................. K

andra slag  ......................................... Fp

ur 16.01 Korv (med undantag av gåsleverkorv) o. d. av kött, andra djurdelar eller blod, innehållande minsl 40 % köttvara

ur 16.02 Kött och andra djurdelar, beredda eller konserverade på annat sätt (med undantag av gåsleverpastej), inne­hållande minst 40 % köttvara

17.01      Socker från sockerbetor och sockerrör, i fast form

ur 17.02        Annat socker i fast form (med undantag av invest-

socker); sirap och andra sockerlösningar (med undan­tag av investsocker), utan tillsats av aromämnen el­ler färgämnen; sockerkulör:

dmv- och stärkelsesocker samt stärkelsesirap           K

andra slag 17.03        Melass ur 20.02        Produkter av lill nr 07.05 hänförliga ärter och bönor beredda eller konserverade på annat sätl än med ätti­ka eller ättiksyra

23.2

Kli, fodermjöl och andra återstoder, erhållna vid siktning, målning eller annan bearbetning av spann­mål eller baljväxtfrön

23.3

Betmassa, bagass och annal avfall från sockerfram­ställning; drav, dränk och annat avfall från brygge­rier eller brännerier; återstoder från stärkelse­framställning samt liknande återstoder

ur 23.04       Oljekakor och andra återstoder (med undantag av bottensatser, avslemningsåterstoder och mandelkli) från utvinning av vegetabiliska oljor:

av sojabönor   .................................... K

andra slag

Prop. 1980/81:190

115

Tulltaxenr    Vamslag

23.06       Produkter av vegetabiliskt urspmng av sådana slag som användes som djurfoder, ej annorstädes nämnda eller inbegripna

ur 23.07       Sötade fodermedel och andra beredningar av sådana slag som användes för utfodring av djur (med undan­tag av hundbröd samt sådana vitamin- och mineralfodermedel som ej innehåller torr­mjölk):

innehållande lorrmjök   ......................... K

andra slag

ur 35.02        Åggalbumin

35.05       Dextrin och dextrinklister; löslig stärkelse och

rostad stärkelse;

stärkelseklister   ................................. K

ur 38.12       Beredda glatt- och appreturmedel av sådana slag som

användes inom textil-, pappers- eller läderindustrin

eller inom liknande industrier, baserade på stärkelse

eller stärkelseprodukter (med undantag av varor i

detaljhandelsförpackningar, vägande per styck högsl

1 kg netto)   ...................................... K

ur 38.19       Kärnbindemedel innehållande stärkelse eller stär-

kelseprodukler..................................... K

ur 39.06       Stärkelse, företräd, förestrad eller på annat sätt

modifierad, men ej vidare bearbetad ....... K

Denna lag träder i krafl den 1 juli 1981.

2   Försiag tili

Lag om upphävande av lagen (1960:258) om utjämningsskatt på vissa varor

Härigenom föreskrivs att lagen (1960:258) om utjämningsskatt på vissa varor skall upphöra att gälla med utgången av juni månad 1981. Skall utgår dock för sådana varor som avses i lagen och som har tillverkats eller förts in i landet före den 1 juli 1981 men för vilka skattskyldighet då inte har inträtt. Sådana varor skall tas upp i en särskild deklaration, som skall sändas in till riksskatteverket före den 1 november 1981.

3   Förslag till

Förordning om utjämning av industrins råvarukostnader

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 §   Med råvarukostnadsutjämning enligt denna förordning avses utbetal­ning av bidrag och erläggande av avgifter för att svensk industri skall bli

Prop. 1980/81:190

116

jämställd med industrin i andra länder i fråga om kostnader för jordbmks­råvaror vid import och export av industriprodukter som innehåller varor upptagna i bilagan till lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område.

Råvarukostnadsutjämning vid tillverkning inom landet

2 § Statens jordbmksnämnd får föreskriva all bidrag (uljämningsbidrag) skall utgå för råvaror som anges i bilagan till lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område och som används vid tillverkning av varor som anges i bilagorna 1 och 2 till denna förordning.

Utjämningsbidrag för sådana varor som är upptagna i bilaga 1 utgår endast om utjämningsavgift enligl 5 § denna förordning tas ul eller om varorna förs ul ur landet.

Råvarukostnadsutjämning vid import

3 § Jordbmksnämnden får föreskriva att importavgift som avses i 21 b § lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område skall tas ut på varor som anges i bilaga 3 till denna förordning.

Råvarukostnadsutjämning vid export

4 § Jordbmksnämnden fär föreskriva alt bidrag (exportbidrag) skall utgå vid utförsel ur landet av sådana varor som anges i bilaga 3 och som har tillverkats av råvaror upptagna i bilagan till lagen (1967:340) på prisregle­ring på jordbmkets område.

Utjämningsavgift

5§ Jordbmksnämnden får föreskriva att utjämningsavgift enligt 21 a § lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område skall tas ul på varor som anges i bilaga 1.

Utjämningsavgiften skall till sitt belopp fastställas så alt de medel som inflyter vid tillverkning av varorna motsvarar kostnaderna för utjämnings­bidrag vid tillverkning av dessa varor för försäljning inom landet.

6 § Utjämningsavgiften erläggs inom tid och i den ordning som jordbmks­nämnden bestämmer.

7§ Jordbmksnämnden får medge befrielse från eller återbetalning av utjämningsavgiften för vara som förs ut ur landet och för tillverkning i mindre omfaUning.

8§ Jordbmksnämnden får, om särskilda skäl föreligger, föreskriva att bestämmelse i 2-15, 17-24, 29-31 och 40 §§ lagen (1959:92) om förfarandet vid viss konsumtionsbeskattning inte skall gälla i fråga om utjämningsavgift som avses i 21 a § första stycket lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område.

Prop. 1980/81:190

117

Övriga bestämmelser

9        § Bidrag enligt 2 eller 4 § eller avgifl som avses i 3 § får uppgå lill belopp

som molsvarar högst skillnaden mellan priset på den svenska marknaden

på använda råvaror och priset på dessa råvaror på världsmarknaden eller, i

vissa fall på andra marknader.

10      § Ytterligare föreskrifter för verkställigheten av denna förordning

meddelas av jorbruksnämnden.

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1981.

BUagu 1

Varor för vilka utjämningsbidrag får utgå och utjämningsavgift får tas ut ($. k. intern prisutjämning)

Tulltaxenr    Vamslag

ur 16.04 Fisk, beredd eller konserverad, inbegripet kaviar och kaviar-ersättning: samtliga tullbelagda varuslag

ur 16.05 Kräftdjur och blötdjur, beredda eller konserverade: samtliga tullbelagda vamslag

ur 17.04 Sockerkonfektyrer, ej innehållande kakao, med undanlag av fondantmassor, mandelmassor, pastor och andra liknande halvfabrikat i bulk

ur 18.06 Choklad och andra livsmedelsberedningar innehållande ka­kao, med undanlag av glass, glasspulver, glasspasta (glass­massa), puddingpulver och puddingar saml pulver, flingor, pastor och flytande beredningar för framslällning av dryck

ur 19.05 Fmkostflingor erhållna genom svallning eller röstning av spannmål eller spannmålsprodukter

ur 19.08       Biscuits och wafers

ur 21.03       Beredd senap

21.04        Såser; blandningar utgörande preparat för smaksättning

ur 21.05 Soppor och buljonger i flytande eller fast form eller i pulverform; homogeniserade sammansatta livsmedelsbered­ningar innehållande fisk, kräftdjur eller blötdjur men ej kött eller andra djurdelar

ur 21.07 Konfektyrer, ej hänföriiga till annat nummer, med undantag av massor, pastor och andra liknande halvfabrikat i bulk

ur 22.03 Maltdrycker med en alkoholhalt överstigande 2,8 viktprocent (starköl)

Bilaga 2

Varor för vilka utjämningsbidrag får utgå utan att utjämningsavgift tas ut

Vid fillverkning av farmaceutiska specialiteter utgår utjämningsbidrag för sådana jordbmksråvaror som förbmkats vid tillverkningen.

Vid tillverkning av livsmedelsfärger, emulgalorer för livsmedelsindu­strin, läkemedel och kemiska produkter utgår uljämningsbidrag för fett­varor som förbrukats vid tillverkningen under fömtsättning alt fettvamav-

Prop. 1980/81:190

118

gift utgår för varan eller råvara till denna. Sådant bidrag utgår också vid annan teknisk användning av sådana fettvaror.

Vid tillverkning av dextran utgår utjämningsbidrag för socker som förbrukats vid tillverkningen.

BUaga3

Varor för vilka importavgift får tas ut och exportbidrag får utgå (s. k. extern prisutjämning)

Tulltaxenr    Varuslag

Korv o. d. av kött, andra djurdelar eller blod, innehållande mindre än 40 % köttvara

Kött och andra djurdelar, beredda eller konserverade på annal sätt, innehållande mindre än 40 % köttvara Fondantmassor, mandelmassor, pastor och andra liknande halvfabrikat, ej innehållande kakao, i bulk Glass, glasspulver, glasspasta (glassmassa), puddingpulver, puddingar samt pulver, flingor, pastor och flytande bered­ningar för framställning av dryck, innehållande kakao

19.2

Beredningar av mjöl, stärkelse eller maltextrakt av sådana slag som användes som barnmat, för dieliskt ändamål eller för matlagningsändamål, även med tillsats av kakao lill mindre än 50 viktprocent

19.3

Makaroner, spagetti och liknande produkter

19.4

Gryn och flingor, framställda av tapioka-, sago-, potatis- eller annan stärkelse

Matbröd, skeppsskorpor och andra enklare bakverk utan tillsats av socker, honung, ägg, fett, ost eller fmkt Bakverk, ej hänföriiga lill nr 19.07, även innehållande kakao (oavsett mängden), med undantag av biscuits och wafers Potatisprodukter beredda eller konserverade på annat sätt än med ättika eller ättiksyra

20.3

Frukter, frysta, med tillsats av socker

20.4

Fmkter, fmktskal och andra växtdelar, kanderade, glaserade eller på liknande sätt beredda med socker

20.5

Sylter, fmktgeléer, marmelader, fruktmos och fmktpastor, beredda genom kokning, med eller utan tillsats av socker

ur 20.07       Sockrad fmktsaft, annan än saft av passionsfrukt, mango, guava eller ananas

ur 21.05       Homogeniserade sammansatta livsmedelsberedningar inne­hållande kött eller andra djurdelar

ur 21.07 Livsmedelsberedningar, ej annorstädes nämnda eller inbe­gripna; med undantag av konfektyrer, ej hänförliga till annat nummer 22.02 Lemonad, aromatiserat mineralvatten, aromatiserat kolsyrai vatten och andra alkoholfria drycker, med undanlag av fmktsaft och köksväxtsaft hänförliga till nr 20.07

ur 35.02        Åggalbumin

ur 35.07       Enzympreparat innehållande födoämnen

Prop. 1980/81:190

119

Bilaga 5

Sammanställning av remissyttranden

1 Allmänna utgångspunkter

Remissinstanserna har i huvudsak inle haft något atl erinra mot de allmänna utgångspunkter som legat lill gmnd för kommitténs övervägan­den. Flera remissinstanser understryker vad kommittén uttalat om angelä­genheten av en livskraftig och effektiv svensk livsmedelsindustri samt atl möjligheterna till en utvidgad och lönsam export av mer förädlade livsmedelsindustriprodukter tas till vara så långt detta är möjligt. Några remissinstanser framför kompletterande synpunkter på de allmänna ut­gångspunkterna.

Riksrevisionsverket:-- Utredningen talar i olika sammanhang om

alternativkostnaden för jordbmket i den händelse molsvarande mängd

jordbmksprodukter exporterats som råvaror, men i betänkandel redovisas

inte denna altemativkostnads beräknade storiek. RRV förordar att denna

tas till utgångspunkt vid fastställandet av jordbmkets bidrag till export-

kostnadema i enlighet med de jordbrukspolitiska riktlinjerna.        

Statens jordbruksnämnd: Jordbmksnämnden finner kommitténs allmänna utgångspunkter väl valda och avvägda. Nämnden vill särskilt underslryka kommitténs uppfattning att en livskraftig svensk livsmedelsindustri behövs för att jordbmket skall få avsättning för sina produkter och därmed uppnå det av statsmakterna fastlagda produkfionsmålet. För att livsmedelsindu­strin skall., vara livskraftig bör den kunna konkurrera med utländska industrier. Även om det inte ankommer på jordbmksnämnden att göra direkta näringspolitiska bedömningar när det gäller industrin, vill nämnden som sin mening framhålla att en slark livsmedelsindustri även har ett allmänt nationellt intresse. Det är därför angeläget att denna industri inom rimliga kostnadsramar och med iakttagande av internationella regler bl a genom prisutjämningsåtgärder så långt möjligt ges konkurrensneutralitet både på hemmamarknaden och närmast aktuella exportmarknader. Vissa motsättningar mellan olika intressen i dessa sammanhang finner nämnden hksom kommittén emellertid oundvikliga.

Statens jordbruksnämnds konsumentdelegation: Konsumentdelegationen

får inledningsvis understryka betydelsen av att svensk livsmedelsindustri

ges sådana allmänna fömtsättningar att den kan konkurrera på lika villkor

med livsmedelsindustrier i andra länder. En viktig förutsättning är härvid

att man neutraliserar verkningarna av den fördyring av jordbmksråvarorna

som är en följd av den svenska jordbmksregleringen. Enligt Konsumentde­

legationens uppfattning uppnås detta genom det förslag som RÅK lagl

fram.---- 

Näringsfrihetsombudsmannen: Avsikten med den föreslagna offentliga regleringen - att få till stånd konkurrens på lika villkor mellan svensk och utländsk livsmedelsindustri vad gäller kostnaderna för jordbmksbaserade råvaror - ligger väl i linje med konkurrenslagstiftningens syfte att främja konkurrens inom näringslivet. Förslaget tillstyrkes därför.

Prop. 1980/81:190

120

Landsorganisationen i Sverige: Kommittén har i betänkandet lämnat förslag till ramar och principer för den framtida utjämningen. Vad gäller detaljfrå­gorna delar LO kommitténs uppfattning, alt dessa bör överiåtas till den myndighet som kommer att ges huvudansvaret för tillämpningen av utjämningsförfarandel.

Lantbrukarnas riksförbund: Av väsentlig betydelse för jordbmket är alt jordbrukets bidrag med medel till finansieringen av systemet överensstäm­mer med riktlinjerna för jordbmksprisregleringen, dvs när överskott av berörda jordbmksråvaror föreligger skall jordbruket bidra med ett belopp motsvarande lägsta kostnad för avsättningen av dessa råvaror på annat sätt.

Det är av stor betydelse för jordbmket, atl det inom landet finns en rationell livsmedelsindustri, som kan förädla och marknadsföra jordbm­kets produkter såväl i Sverige som utomlands. Efler hand som jordbmks­råvarorna genomgår en allt högre förädlingsgrad ställs successivt också högre krav på Uvsmedelsindustrin. Att vår livsmedelsindustri behåller livskraften är en fömtsättning för att tillverkningskostnaderna skall kunna hållas nere och avsättningen av svenska jordbmksråvaror skall kunna tryggas. Det ligger således i allas intresse atl den svenska livsmedelsindu­strin arbetar under fömtsättningar, som ger den möjlighet att utvecklas.

Vad särskill gäller den delen av livsmedelsindustrin, som tillverkar produkter med en hög förädlingsgrad och som i allt väsentligl omfattas av EFTA-konventionen och Sveriges frihandelsavtal med EG, är en viktig fömtsättning atl den får möjlighet atl konkurrera på samma villkor som motsvarande industri i andra länder, som berörs av frihandelssamarbelel. Av den anledningen tillämpar Sverige och andra berörda länder särskilda system för råvamkostnadsutjämning. Förbundel delar uppfattningen, att den del av industrin som omfattas av detta samarbete bör konkurrera på lika prisvillkor för de jordbmksråvaror som ingår i produkterna ifråga. En risk är annars atl delar av den svenska livsmedelsindustrin får svårigheier att avsätta sin produktion i första hand inom landet, men också på utlandsmarknaderna.

Sveriges industriförbund: Under detta avsnitt redovisar RÅK de allmänna principer som legat till grund för dess förslag. Industriförbundet ansluter sig till dessa principer. Vi finner det särskilt värdefullt att kommittén understryker betydelsen för svenskt jordbmk av alt vi har en livskraftig och effektiv svensk livsmedelsindustri, liksom angelägenheten av alt vi tar tillvara möjligheterna till en utvidgad och lönsam export av förädlade livsmedelsindustriprodukter.

Kommittén anger i sitt betänkande endast ramarna och principerna för den framtida utjämningen. Man anser att detaljfrågorna bör kunna överlå­tas till den myndighet (jordbruksnämnden) som kommer att ges huvudan­svaret för tillämpningen av utjämningsanordningarna.

Förbundet har i och för sig inget all erinra häremot. Vi vill emellertid erinra om atl det nya prisutjämningssystemet avses börja tillämpas den 1 juli 1981. Om detta skall bli möjligt mäste en rad för industrin mycket väsentliga tillämpningsregler utarbetas redan under våren. Vi utgår ifrån atl Industriförbundet bereds tillfälle att i lämplig form medverka vid utformningen av dessa regler.

Prop. 1980/81:190

121

Sveriges kemiska industrikontor: Utredningen understryker inledningsvis viklen av att det finns en svensk livsmedelsindustri som kan ta hand om och förädla vårt lands jordbruksråvaror. Man framhåller också angelägen­helen av atl möjligheter lill en utvidgad och lönsam export tas till vara. -Kemikontoret ansluter sig helhjärtat till dessa uttalanden, liksom till den vikt utredningen lägger vid atl åtgärder för råvarukostnadsuljämning utformas så att industrin bereds viss planeringssäkerhet. Kemikontoret är även övertygat om all ulredningens ambitioner varit att lägga fram förslag som kan underlätta den önskade utvecklingen.

Beträffande övriga i 3.1 upptagna utgångspunkter för prisutjämning vill Kemikoniorel framhålla, att organisationen saknar en sådan utgångspunkt som berör icke-livsmedelsprodukter. De senare varorna, i allmänhel kemiska produkter, konkurrerar ofta med varor vilka framställts genom kemisk omvandling av en oljefraklion. Etl exempel är stärkelsederivat i konkurrens med vissa basplaster. Det innebär all valel av system för råvamkostnadsutjämning för produkter ur jordbruksråvaror bör päverkas jämväl av konkurrenssituationen genlemol syntetiska produkter. Utjäm­ning för sådana icke-livsmedel kan därför i allmänhel endast ske som intern utjämning utan utjämningsavgift (industriell lågprislinje).

Avsikten är atl del nya prisutjämningsförfarandet skall börja tillämpas redan den I juli 1981. Med hänsyn härtill och till den omständigheten att systemets praktiska utformning har överlämnats till ett råd knutet till Jordbmksnämnden tillåter sig Kemikoniorel uttrycka tvivel över möjlighe­ten atl genomföra alla ändringar till den utsålla tidpunkten. Särskilt gäller detta för varor, där en övergång från ett system lill elt annat föreslås, såsom chokladvaror och sockerkonfektyrer. Här kan en längre övergångs­tid visa sig erforderiig.

Sveriges exportråd: Sveriges Exportråd inser atl livsmedelsindustrins råvamkostnader har stor betydelse på en rad områden. I detta samman­hang är det dock naturiigt för oss alt i första hand bedöma industrins råvamkostnader med hänsyn till den internationella konkurrenssituationen på export- och hemmamarknad.

Sveriges allmänekonomiska läge är sådant för närvarande att alla hittills outnyttjade exportmöjligheter måste tas lill vara. Livsmedelsindustrin är utan tvekan en outnyttjad potential. Branschen svarar för 13% av den svenska industrins produktionsvärde, men endast 0,5 % av den lotala svenska exporten är att betrakta som förädlade livsmedel.

Experter bedömer svensk livsmedelsindustri såsom ytterst effektiv och rationell i internalionell jämförelse. Trots della har svensk industri tappat marknadsandelar i både Sverige och utlandet under de sista åren.

Utländsk livsmedelsindustri har i sina exportansträngningar ett massivt stöd, finansiellt och moraliskt, av sina egna myndigheter och organisatio­ner. Något motsvarande finns ännu inte i Sverige.

Trädgårdsnäringens riksförbund: Behovet av ett förenklat och enhetligt system för industrins råvarukostnadsuljämning är uppenbart. Ur den svenska trädgårdsnäringens synpunkt är det dock av yttersta vikt, att det nya prisutjämningssystemet inte medför försämrade avsättningsmöjlighe­ter för trädgårdsprodukter lill svensk livsmedelsindustri. Ett förstärkt gränsskydd är istället nödvändigt.

Prop. 1980/81:190

122

2    Behovsprövning

Flertalel remissinstanser har inget alt erinra mot kommitténs förslag. Några remissinstanser lämnar dock synpunkter på graden av inlernationell konkurrens som bör föreligga för att prisutjämningsåtgärder skall vara befogade.

Riksrevisionsverket:- För alt åstadkomma den i direktiven åsyftade

förenklingen av systemet och för atl underiätta den tänkta prövningen

anser emellertid RRV att utredningen borde ha resonerat om fömtsättning­

arna för att låta en vara eller vamgmpp omfattas av systemet. Enligt RRVs

uppfattning bör detta ske endast om jordbmksprisregleringen avsevärt

fördyrar den beredda produkten och påtagligt påverkar konkurrensförhål­

landena på den svenska marknaden för den berörda induslrin.     

Statens jordbruksnämnd: Kommittén behandlar i della avsnitt de olika

metoder som kan tillämpas för att bedöma behovet av prisutjämnande

åtgärder. Genom den i avsnill 3.3 föreslagna färdigvamomfaltningen samt

författningsförslagen får kommittén anses ha tagit ställning lill behovel i

dagsläget vad gäller de av industrin framställda varorna. 

Kommittén har föreslagit att ett särskilt råd inrättas bla för att

rekommendera åtgärder för vissa produkter. Nämnden---- vill    

framhålla att ett sådant råd med lämplig sammansättning och ändamålsen­liga instmktioner kan vara till stor nytta vid fortlöpande prövning av vilka varor som bör omfattas av prisutjämning.

Under detta avsnitt anför kommittén också att nuvarande ordning med minst tre olika system för prisutjämning vid export (exportbidrag, prisned­sättning och restitution) skulle kunna ersättas av etl enda system. Något sådant förslag är dock ej framlagt. Däremot innebär kommitténs förslag om utökning av färdigvamområdet att behovet av att tillämpa prisnedsättning kommer att minska samt atl även restitutionsförfarandet kan begränsas.

KommerskoUegium: Kollegiet kan i stort ansluta sig till vad RÅK angett om behovsprövning vid fastställandet av vilka färdigvaror som ska ingå i del nya systemet men vill understryka alt en avgörande faktor vid denna bedömning bör vara att en verklig internationell konkurrens på hemma-eller exportmarknaden kan konstateras. Vid prövning av dylika frågor bör även andra faktorer beaktas, även om det torde bli nödvändigt att i första hand basera bedömningen på import-, export- och produktionsutveckling­en. Exempel på en sådan ytteriigare faktor är storieken av föreliggande kostnadsfördyring. En från konkurrenssynpunkt betydelselös fördyring bör inte ge anledning till särskilda åtgärder. Uppmärksammas bör även aU förekomsten av en kostnadsfördyring i sig inte behöver innebära en väsentlig försämring av konkurrensförmågan då andra faktorer innebäran­de fördelar för en inhemsk industri kan inverka.

Särskilt med hänsyn till gällande subventionsregler är det av väsentlig

betydelse att den behovsprövning och den handelspolitiska bedömning

som enligt kollegiets mening bör föregå beslut om utjämnings-Zexportbi-

drag är minst lika grundlig som den prövning med avseende på importkon­

kurrens och handelspolitiska tullmedgivanden som är fömtsedd i betän­

kandet. --- 

Prop. 1980/81:190

123

Sveriges industriförbund: Efter atl ha övervägt olika metoder atl fastställa behovet av prisutjämnande åtgärder har RÄK stannat för atl hänskjula sådana frågor till ett marknadsråd eller en referensgrupp för råvarukost-nadsutjämningsfrågor, knutet till det ämbetsverk som får huvudansvaret för tillämpningen av prisutjämningsförfarandet. Förbundet tillstyrker en sådan lösning.

Vad gäller de kriterier som skall gälla vid behovsprövningen uppställer RÅK strängare krav i fråga om utjämning vid import än vid export. För att interna utjämningsanordningar och utjämning vid import skall vara befoga­de måste enligt kommitténs mening de berörda varorna vara utsatta för sådan importkonkurrens att avsättningen av och/eller priset på de svenska varorna på hemmamarknaden i avsaknad av utjämningsanordningar skulle påverkas i nämnvärd grad. Vid export skall däremol, liksom hittills, någon egentlig behovsprövning inte behöva ske.

Dessa uttalanden bör jämföras med de villkor som RÅK i avsnitt 3.3 uppställer för att en vara skall kunna komma i fråga för prisutjämning. Där krävs endast att de inom landet tillverkade varorna skail vara utsatta för internationell konkurrens, på hemmamarknaden och/eller exportmarkna­den.

Enligt förbundets mening bör sistnämnda kriterium vara lillräckligl som underlag för marknadsrådels behovsprövning. Skulle man vid denna prövning finna att importen av en viss färdigvara inte alls eller i endast obetydlig grad påverkar svenska företags konkurrensförutsättningar för samma vara finns självfallet ingen anledning att tillämpa prisutjämning.

Sveriges kemiska industrikontor: All erfarenhet pekar på alt i varje fall länder i Västeuropa tillser att vid export av ur jordbmksråvaror tillverkade produkter - de må vara livsmedel eller kemiska produkter - dessa produkter så långt möjligt befrias från ev kostnadsfördyring på grund av landets jordbmkspolitik. Sådana varor skall svensk industri konkurrera med på export resp på den svenska marknaden. Mot bakgrund av att den svenska jordbmkspolitiken innebär ett gränsskydd (= en kostnadsfördy­ring) av storieksordningen 100% i "normalfallet", kommer varje vara för vars tillverkning det åtgått en icke obetydlig mängd jordbmksråvaror aft få en väsentlig kostnadsbelastning. Mot bakgmnd jämväl av alt svensk industri i övrigt har få direkta konkurrensfördelar gentemot utländsk industri bör a priori en sådan belastning betraktas som kriterium på ett behov av prisutjämning. Några andra gränser eller krav vid etl ställningsla­gande till frågan om behov av prisutjämning anser Kemikontoret ej bör uppställas.

Genom den förteckning över färdigvaror - vilken bör omfattas av någon form av råvamkostnadsutjämning och som anges i avsnitt 3.3 - får utredningen anses ha tagit ställning i behovsfrågan för nämnda varor.

Sveriges grossistförbund: Enligt vår mening är det angelägel att

varje produktgmpp-- blir föremål för en noggrann kartläggning i det

tilltänkta rådet och att vid varje förändring i förhållande till nuläget en analys av konkurrenssituationen sker.

3   Färdigvaruomfattning

Kommitténs förslag till vilka färdigvaror som f. n. bör omfattas av råvamkostnadsutjämning tillstyrks av flertalet remissinstanser. Elt par

Prop. 1980/81:190

124

remissinstanser avstyrker att prisutjämning införs för vissa enskilda produkter. Ett par remissinsianser föreslår prisutjämningsåtgärder för ytteriigare etl par varor. Flera remissinstanser lämnar synpunkter och kommentarer till den föreslagna färdigvaruomfattningen.

Riksrevisionsverket: Utredningen föreslär att ytterligare några varugmpper skall omfattas av råvamkostnadsutjämningen. Effekten av delta blir att de flesta beredda livsmedel kan omfattas av utjämningen, oavsett råvarukost­nadernas betydelse för priset på den beredda produkten. RRV inser problemet att författningsreglera någon sådan gräns och kan därför acceptera atl prövningen om och i vilken utsträckning en vara skall beröras

av utjämningen sker i det enskilda fallet.    Besluten all låla en vara

eller en varugrupp omfattas av systemet bör förutsättningslöst omprövas med jämna mellanmm.

Statens jordbruksnämnd: De allmänna villkor kommittén ställer för att en färdigvara skall komma ifråga för prisutjämning är inte i sig kontrover­siella. När del gäller alt närmare precisera vilka varor som uppfyller villkoren, har kommittén vall den hittills tillämpade metoden all förteckna varorna med angivande av tulltaxans positioner och vambeskrivningar. Nämnden finner denna metod mest ändamålsenlig trots svårigheter att därvid samtidigt tillämpa alla de angivna villkoren. Som exempel kan anföras varor enligt lulltaxenummer 19.02 (bl a mjölberedningar) och 21.07 (vissa livsmedelsberedningar). Båda dessa rubriker är med i nuvarande system och i kommitténs förslag. Under båda klassificeras dels vad som kan beskrivas som "industriellt mer förädlade varor", dels mycket enkla blandningar av två eller flera insatsvaror, varav minsl en är jordbruksrå­vara, exempelvis skummjölkspulver eller äggpulver. Dessa blandningar kan ha mycket lågt förädlingsvärde i förhållande till värdet av satsade råvaror. När det gäller dessa relativt lågt vidareförädlade varor kan också olika bedömningar av behovet av prisutjämning göras när det gäller import resp export. Nämnden vill emellertid inte föreslå någon inskränkning i förfallningsförslagels färdigvamomfattning av denna anledning. Frågan är emellertid av sådan art atl den bör följas av del i avsnitten 3.2.4 och 3.12.3 föreslagna rådet.

I kommitténs författningsförslag till färdigvaruomfattning ingår (med undantag för någon ensiaka fiskprodukl) alla varor som f n omfattas av intern eller extern prisuljämning. Vidare har kommittén tagit med en del färdigvamgmpper för vilka andra prisutjämningsformer tillämpas. Vissa råvaror som används för särskilda industriella ändamål inordnas således direkt i prisutjämningssystemet. Även med denna utökning kommer dock behov atl finnas av kompletterande prisutjämningsåtgärder i form av prisnedsättning vid export av exempelvis beredningar av kött innehållande mer än 40 % köttvara. Jordbmksnämnden anser att för sådan färdigvara även i fortsättningen bör lämnas exportbidrag för huvudråvaran enligt jordbmksprisregleringens normer. För övriga i samma färdigvara ingående jordbmksråvaror bör prisnedsättning medges enligt samma principer som vid extern prisutjämning. Eftersom färdigvaran ej omfattas av detta system utan ingår ijordbmksprisregleringen, bör finansiering av prisnedsättningen även i fortsättningen ske med regleringsmedel och ej belasta den i avsnitt 3.9.3.4 föreslagna utjämningskassan.

När del gäller potatisprodukter ur lulltaxenummer 20.02 är nämnden i princip positiv till förslaget. Det bör emellertid redan här påpekas all dessa

Prop. 1980/81:190

125

produkter vid förväniad ökad export kan ta stor del av utjämningskassans medel i anspråk och att kvantitetsbegränsning eller begränsning av prisutjämningsbeloppels storlek kan bli nödvändig av de skäl kommittén anför under avsnitt 3.9.3.5.2. Etl ylterligare problem med dessa produkter är svårigheten alt fastställa prisutjämningsbeloppet enligt de normer som anges under 3.5.3.

Extern prisutjämning föreslås av kommittén även för vissa stickrade beredningar av frukter enligl 20 kap tulltaxan. Den råvara som därvid främst kan komma ifråga för prisutjämning är socker. F n finns inget behov av prisuljämning för socker eftersom världsmarknadspriset en tid legat över hemmamarknadspriset. Nämnden har dock ingen invändning mot att dessa varor omfattas av extern prisutjämning eftersom prisrelationema för socker kan ändras snabbi.

Vad gäWer fisk- och skaldjursprodukter enligt tulltaxenummer 16 04 och 1605 bygger kommitténs förslag till färdigvaruomfattning på under avsnitt 5.3 intaget förslag till ändring av tulltaxan. Enligt vad nämnden erfarit är det inte troligt atl ändringarna i tulltaxan - om vilka förhandling skall ske inom GATT - kan träda ikraft den Ijuli 1981. Nämnden föreslår därför atl prisuljämning enligl det interna systemet i avvaktan på tulltaxeändringen skall gälla samtliga nu tullbelagda varuslag ur tulltaxenummer 16 04 med undantag av störrom, tonfisk och inkokt lax. Ur tulltaxenummer 16 05 bör prisutjämning gälla alla varor ulom ostron, krabbor och hummer samt räkor utan skal, kokta och frysta men ej vidare beredda. Nämndens förslag syftar till all undvika alt dessa varor försl förs in i prisuljämningssystemet för atl sedan utgå i samband med tulllaxeändringen.

Beträffande utökningen av det externa syslemel kan förslaget att införa köttberedningar innehållande mindre än 40 % köttvara (ur lulltaxenummer 1601 och 1602) medföra vissa problem.

Enligt nämndens mening föreligger ett behov för induslrin alt varor med mindre än 40 % köttvaruinnehåll omfattas av prisutjämning.

Gränsskyddel för dessa produkter kommer att bli lägre än vad som nu gäller inom jordbmksprisregleringen. Produkter med minst 40% köttvaru­innehåll kommer all ligga kvar under denna reglering. Om nuvarande regler för fastställande av införselavgifler även fortsättningsvis tillämpas, får dessa produkter ell högre gränsskydd i förhållande lill ingående mängd kött.

Nämnden avser att i pågående överiäggningar inför en ny prisreglerings­period aktualisera frågan om gränsskyddet för köttvaror som inte kommer att omfattas av prisutjämning.

Nämnden har heller inget atl erinra mot atl sockrade läskedrycker blir föremål för extern prisutjämning endasi vid export. Något förbehåll om att utjämningen enbart skall avse export finns inle i bilaga 3 i den föreslagna förordningen. Sådanl förbehåll bedömer inle nämnden heller erforderiigt. Enligt förslaget till förordning kan jordbruksnämnden föreskriva alt bidrag skall utgå vid export utan att importavgift tas ul.

Kommerskollegium: Kollegiet har funnit alt de av RÅK föreslagna föränd­ringarna i färdigvaruomfattningen inte strider mol Sveriges ålaganden i frihandelsavtalen med EG och EFTA med viss reservation för vad som nedan sägs om fisk- och skaldjurskonserver och senap. De nya varor som föreslås ingå i det externa systemet är sålunda alla upptagna i bilaga D till EFTA-konvenfionen och räknas - med undantag av sockrade läske­drycker som ingår i protokoll 2 - som jordbmksvaror i vårt avtal med EG.

Prop. 1980/81:190

126

Bland de färdigvaror RÅK föreslår även i fortsättningen ska ges en intern prisutjämning finns elt antal varor - vissa fiskkonserver, senap och de s k tekniska produkterna (läkemedel mm)- som omfattas av EFTA-konventionen men som inte är upptagna i bilaga D. Dessutom föreslås intern prisutjämning för vissa fisk- och skaldjursberedningar som lidigare ej ingick i syslemel. För dessa industrivaror finns i vårt avtal med EFT.\ inget direkt slöd för fillämpning av en råvarukostnadsuljämning. Sverige (och Finland som införde prisuljämning för bl a fiskkonserver år 1978) har likväl ansett att inlerna prisutjämningsåtgärder för industrivaror uianför bilaga D är förenliga med konventionen. Sådana åtgärder tillämpades i Sverige redan före ändringen av artikel 21 och får därför anses vara de facto godkända av EFTA, Något formellt godkännande har dock ej skett. Däremot skulle ett externt system ej kunna tillämpas eftersom uttagandet av avgifter klart skulle strida mol konventionens förbud mol tullar och avgifler med samma verkan som tullar.

Man får givelvis vara beredd på att andra EFTA-länder kan ha en annan

uppfattning om legaliteten av dessa prisutjämningsåtgärder. Särskilt kan

komma att ifrågasättas om de utjämningsbidrag som utgår vid exporten är

förenliga med konventionens artikel 13.     

De svenska (och finska) prisutjämningssystemen för industrivaror utan­för bilaga D har ej notifierats till EFTA eftersom notifikationsplikten endast avser varor upptagna i del I och 

II 

av bilaga D. Kollegiet anser del dock oundvikligt att i samband med presentationen i EFTA av den nya lagstiftningen även beröra prisuljämningen på fisk- och skaldjurskon­server, senap och de i lagförslagets bilaga 2 nämnda varorna.

Risken för kritik från EG torde vara mindre med hänsyn lill del syslem med exportrestitutioner som EG självt tillämpar. Fiskkonserver och senap ingår som bekant inte i frihandelsavtalet.

I betänkandet har RÅK inle presenterat några data som styrker behovel av prisuljämning för de nya färdigvarorna eller behovet av fortsatt prisutjämning för samtliga färdigvaror i nu gällande ordning. Kollegiet finner det beklagligt att RÅK inte funnil det möjligt att komplellera utredningen i dessa hänseenden.

Kollegiet har ej haft möjlighet att ta slutlig ställning till de föreslagna

åtgärderna för enskilda varuslag men förutsätter att tillfälle härtill ges när

dessa frågor las upp lill behandling i det av RÅK föreslagna rådet för

råvamkostnadsutjämningsfrågor. För vissa färdigvaror som föreslås ingå i

det externa prisuljämningssystemet vill dock kollegiet lämna följande

kommentarer.--- 

Köttkonserver innehållande mindre än 40 % köttvaror (ur tulltaxenr 16.01-02)

Dessa produkter är tullfria i tulltaxan, men som jordbmksprisreglerade varor i princip belagda med införselavgift. För vissa av produkterna är tullfriheten dock bunden i GATT. Detla gäller gåsleverkorv (16.01.001) och gåsleverpastej (16.02.501). Dessutom föreligger för inläggningar av bönor med fläsk i detaljhandelsemballage en bindning vid 50:-/100 kg.

För här aktuella produkter föreslås en övergång från jordbmksprisreg-leringssystemel till det externa prisuljämningssystemet. Det bör därvid observeras att konserver med mindre än 20 procents köllinnehåll enligt en ändring i CCC-nomenklaturen from 1981 flyttas från 16.01 och 16.02 fill andra nummer i tulltaxan. Dessa produkter kan härigenom komma atl hamna utanför systemet för prisutjämning.

Prop. 1980/81:190

127

Importen av ifrågavarande produkter uppgick 1979 till 7 900 ton och exporten till 800 ton. Importen har huvudsakligen kommit från öststals-handelsländer. Med hänsyn lill att produkterna nu är föremål för jord-bmksprisreglering vill kollegiet inle motsätta sig prisutjämning. Från prisutjämning bör dock undantas ovannämnda gåsleverkorv och gåslever­pastej för vilka tullen är bunden i GATT vid tullfrihet. Uppmärksammas bör dessulom att prisutjämningen för inläggningar av bönor med fläsk i detaljhandelsemballage inte överskrider bindningen vid 50:-/100 kg.

Fisk- och skaldjurskonserver (tulltaxenr 16.04-05)

Kollegiet har ovan-- kommenterat prisutjämningsfrågan.

Potatisprodukter (ur tulltaxenr 20.02)

För potatisprodukter hänföriiga till tulltaxenr 20.02 (potatismospulver, pommes frites, potatissallad etc) utgår f n ett gränsskydd inom ramen för jordbmksprisregleringen. För produkterna föreligger inga GATT-bind­ningar. Importen uppgick 1979 till 2 000 ton och exporten till 1 500 ton. Importen har huvudsakligen kommit från USA och EG (Danmark).

Med hänsyn till importkonkurrensen samt att produkterna nu är jord­bmksprisreglerade motsätter kollegiet sig inte RÅK:s förslag atl produk-tema överförs fill prisutjämningssystemet. Härigenom jämställs hit hänför­ligt potatismospulver med sådant pulver som hänförs till tulltaxenr 19.02 där idag prisutjämning medges.

Frysta fmkter innehållande socker (tulltaxenr 20,03)

Dessa varor föreslås av RÅK bli föremål för prisutjämning. Kollegiet har i princip ingen erinran mot att produkterna utöver elt tullskydd medges utjämning för i produkterna ingående socker. Vad gäller frysta jordgubbar anser kollegiet dock att det totala gränsskyddet (tull och prisuljämning) får anpassas efter gränsskyddet för till 08.10 hänförliga osockrade frysta jordgubbar. För dessa produkter föreslog trädgårdsnäringsutredningen att möjlighetema för svensk livsmedelsindustri att använda inom Sverige producerade jordgubbar utreds. Vad gäller övriga frysta fmkler ställer kollegiet sig tveksam lill prisutjämning eftersom det här rör sig om produkter varav ej förekommer någon inhemsk tillverkning eller där tillverkningen är av ringa omfattning. Kollegiet vill mot den bakgrunden förorda att endast frysta jordgubbar blir föremål för prisutjämning.

Kanderade fmkter m m (tulltaxenr 20.04)

RÅK föreslår att produkterna blir föremål för prisuljämning. Trädgårds­näringsutredningen föreslog tullfrihet med möjlighet till kompensation för socker. Eftersom den inhemska tillverkningen liksom importen är av ringa omfattning ställer kollegiet sig tveksam till förslaget och vill förorda att produkterna ej blir föremål för prisutjämning.

Sylter, fmktgeléer, marmelad m m innehållande socker (tulltaxenr 20.05) Kollegiet har ingen erinran mot RÅK:s förslag att dessa varor bör bli

Prop. 1980/81:190

128

föremål för prisutjämning. Däremol anser kollegiet att produkter enbart sötade med konstgjorda sötningsmedel ej bör bli föremål för utjämning. Konstgjorda sötningsmedel är för övrigt ej upptagna på råvamlistan.

Fmklsafter m m (tulltaxenr 20.07)

RÅK föreslår prisutjämning för sockrad saft, med undantag för saft av passionsfmkt, mango, guava och ananas. För sistnämnda produkter är tullen bunden i GATT vid tullfrihet. Kollegiet har i princip ingen erinran mot förslagel att medge kompensation för i produkten ingående socker, men anser atl endasi sådana sockrade safter, varav förekommer inhemsk tillverkning, skall omfaUas av prisutjämning.

Homogeniserade sammansatta livsmedelsberedningar innehållande kött respektive fisk m m (ur tulltaxenr 21.05)

Livsmedelsberedningar (ur tulltaxenr 21.07)

Utöver de bindningar som förekommer för vissa av de nya varorna finns också vissa GATT-bindningar på 21.07, även denna position är föreslagen i färdigvarulistan för del externa systemet. I fråga om dessa har USA urspmnglig förhandlingsrätt. Det får fömtsättas att dessa GATT-bindning­ar ej överskrids dvs atl prisutjämning ej medges för dessa produkter vid den praktiska tillämpningen av externa prisutjämningsåtgärder.

Sockrade läskedrycker (tulltaxenr 22.02)

Läskedrycker är tullfria men liksom vissa andra drycker belagda med s k dryckesskatt. Tullfriheten är bunden i GATT. I Sverige tillverkades 1978 totalt ca 240000000 1 läskedrycker. Utrikeshandeln är jämfört med tillverkningen av liten omfattning. Sålunda uppgick importen 1979 till ca 5 000 000 1 och exporten till ca I 000 000 1.

RÄK föreslår att produkterna omfattas av prisuljämning men atl utjämning endasi skall medges vid export. Med hänsyn till den ringa utrikeshandeln samt med tanke på de handelspolitiska riskerna med en prisutjämning som är alt jämställa med exportsubvenlion motsätter kolle­giet sig förslaget på denna punkt.

Generaltullstyrelsen: Enligl bilaga 1 i förslagel till förordning om utjämning av industrins råvarukostnader skall "fmkostflingor" ur tulltaxenr 19.05 omfattas av s k intern prisuljämning, vilket innebär atl tullverket skall la ut utjämningsavgift för vamslaget. "Fmkostflingor" är även för närvarande berättigade lill intern prisutjämning men är inte skattepliktiga enligt lagen om utjämningsskalt, varför tullverket inte hittills haft att ta ställning till innebörden av begreppet "fmkostflingor". Enligt generaltullstyrelsens mening är ordet "fmkostflingor" inle särskill väl vall. Man kan fråga sig varför endast beredningar i form av flingor skall omfattas av ett visst system men inte samma slags vegetabilier i annan form men med samma användning. Om avsikten är att enbart användningen skall vara avgörande är "flingor" uppenbart missvisande. Tvekan kan också uppstå om vissa produkter är av sådana slag som äts till fmkost eller ej. För att undvika gränsdragningssvårigheter bör aUa varor enligt tulltaxenr 19.05 omfattas

Prop. 1980/81:190

129

av intern prisuljämning. Om så inte skulle anses lämpligt bör ordet "fmkostflingor" ersättas av något annal ord eller uttryck som bättre beskriver vilka slags varor som avses.

Statens pris- och kartellnämnd: Ett av kommilléns förslag, som leder till att priserna kommer att höjas för konsumenterna, är att ytterligare livsme­delsprodukter föreslås inordnas i utjämningssystemet och hli föremal för

extern prisutjämning.- Om utjämningssystemet skulle komma att

utvecklas i fråga om antalet livsmedelsprodukter som skall ingå i systemet vill nämnden underslryka viklen av all behovsprövning sker med hänsyn fill konkurtenssituationen för varje enskild produkt, så att prisutjämnande åtgärder endast vidtas där behov föreligger, dvs där avsaknad av åtgärder i nämnvärd grad skulle påverka produktens pris och industrins avsättnings­möjligheter.

Landsorganisationen i Sverige: RÄK föreslår alt de produkter som för närvarande omfattas av intern eller extern prisuljämning jämte etl antal nya, av kommittén uppräknade produkter, bör omfattas av råvarukost­nadsutjämningen. LO kan instämma i kommitténs förslag i denna del. LO vill dock betona, atl del ämbetsverk som ges huvudansvaret för prisutjäm­ningen också bör pröva behovet av prisutjämning i särskilda fall för enskilda varor inom de ramar som regeringen anger i fråga om varuslagen. Ämbetsverk bör vidare fortlöpande följa utvecklingen och inkomma med förslag till regeringen rörande behovet av förändringar.

Lantbrukarnas riksförbund: LRF delar den grundläggande utgångspunkten i utredningen att de färdigvaror, som kan komma ifråga för prisutjämning skall utgöra mera industriellt förädlade varor med en hög förädlingsgrad, i huvudsak produkter som omfattas av EFTA-konventionen och Sveriges frihandelsavtal med EG. Alla produkter som har nära anknytning lill jordbmksråvarorna skall därför enligl förbundets mening även i fortsätt­ningen lyda under jordbmksprisregleringens bestämmelser.

Utredningen föreslår att systemet för industrins råvarukostnadsutjäm­ning skall utvidgas till att omfatta även några andra produkter än de som berörs av EG- och EFTA-samarbetet, bland annat vissa kötikonserver och förädlade potalisprodukter.

Det är här fråga om köttkonserver med mindre än 40% köttinnehåll. Dessa konserver utgör en stor del av den svenska marknaden för köttkonserver. Flera av dessa produkter förekommer i olika förvarings-former och förpackningar. Förutom som konserver kan nämnas, atl produkterna ifråga förpackas i slang och förekommer i djupfryst form. En utbrytning av konservdelen kan innebära en risk för snedvridning av konkurrensförhållandet mellan olika förvarings- och försäljningsformer för en och samma produkt. Som påpekas av ulredningen kan det i vissa fall vara svårt att fastställa och kontrollera importvarornas sammansättning. Det kan exempelvis uppstå gränsdragningsproblem mellan konserver med mer än och mindre än 40 % köttråvara. Till detta kan läggas att varken EG eller EFTA-länderna, om man bortser från Finland, tillämpar elt råvaru­kostnadsutjämningssystem för dessa produkter. LRF föreslår därför atl dessa produkter inte skall överföras till systemet för råvarukostnadsut­jämning, utan även i fortsättningen behandlas på samma sätt som hittills.

En fråga, som inle behandlats av utredningen, men som förbundet berör 

9   Riksdagen 1980/81. I saml. Nr 190

Prop. 1980/81:190

130

i delta sammanhang, är import av modifierad stärkelse, s k derivat, som får ske införselavgiftsfritt. Genom att blanda in mindre mängder derivat i råstärkelsen taxeras blandningen som derivat och kan då införas avgifts­fritt. På detta sätt tränger importerade "derivat" ut svensk stärkelse från högprismarknaden, vilket strider mot principerna för stärkelseregleringen. SPI förorsakas härmed stora extrakostnader genom ökad rabattering. LRF föreslår därför atl alla derivat avgiftsbeläggs, men att återbetalning av avgift medges vid användning lill tekniskt bruk. Atl LRF tar upp denna fråga i detta sammanhang beror på, att man från jordbruksnämndens sida ansett att man först bör avvakta RÄK:s betänkande innan frågan aktualise­ras på nytt.

Sveriges Biodlares Riksförbund har genom skrivelse till jordbruksnämn­den begärt få kompensation för prisskillnaden på socker i Sverige och på den internationella marknaden. Förutsättningen är alt det svenska socker­priset är högre än det internationella. Med hänsyn till att den importerade honungen har en förmånligare konkurrenssituation jämfört med den svenska, eftersom svenska biodlare normall köper socker lill elt pris som väsenlligl överstiger världsmarknadspriset, anser förbundet att biodlarna bör kompenseras för etl högre sockerpris genom bidrag från sockerregle­ringsfonden.

Sveriges industriförbund: Industriförbundet tillstyrker kommitténs förslag, som överensstämmer med önskemål som industrin under hand framfört till utredningen. Vi kan dock inte se någon rimlig anledning att som enda produkt undantaga sockrade läskedrycker från prisutjämning även vid import.

RÅK har även övervägt om råvarukostnadsutjämning bör införas för maltdrycker med en alkoholhalt mellan 1,8 och 2,8 viktprocent, s k folköl. Kommittén anser emellertid atl denna vara f n inle bör inordnas under prisuljämningen. Utvecklingen vad gäller främsl importen bör dock följas.

Importen av folköl har under de två senaste åren ökat mycket markant och kan förväntas stiga ylterligare. Enligt förbundels uppfattning finns därför anledning att inkludera denna produkt i prisuljämningssystemet redan från början. Den uppfyller nämligen ostridigl samtliga de villkor som RÅK uppställt för elt en vara skall kunna komma i fråga för prisuljämning.

Sveriges kemiska industrikontor: Kemikontoret ansluter sig till RÄK:s förslag och välkomnar en utökning av färdigvaruomfattningen. Icke minsl bejakar Kemikontoiet utredningens förslag om prisutjämning vad gäller potalisprodukter (20.02 som pommes friles, burkpolalis etc) där hittills fillämpade praxis för bidrag vid export inneburit en diskriminering av vissa produkter.

Sveriges grossistförbund:   När Trädgårdsnäringsutredningen lämna­

de sitt betänkande rörande tullarna och varorna inom lullkapitel 20,

påpekade vi svårigheterna atl bedöma vilka effekter Trädgårdsnäringsul-

redningens förslag skulle få på de olika produkterna, då det ännu ej var

känt vad RÅK:s förslag skulle innebära. Vi föreslår därför alt beslut

rörande lullkapitel 20-varorna uppskjuts till dess atl pågående GATT-

förhandlingar avslutats och att man därefter remissbehandlar detta avsniu

på nytt. Försl då anser vi att en rättvis bedömning kan göras inom detta

område.

Prop. 1980/81:190

131

Kooperativa förbundet: Beträffande de nya varor som föreslås ingå i det externa prisutjämningssystemet har KF sedan länge av rättviseskäl före­språkat att även färdigvaror som bl a saft, sylt, marmelad, där sockret är en viklig råvara, skall omfattas av råvaruprisutjämningen - trots atl en viss fördyring uppstår för konsumenterna, särskill av importdelen.

När det gäller RÅK:s förslag till färdigvaror och råvaruomfnitning

tillstyrker sålunda KF de framlagda förslagen och får uttrycka sin

tillfredsställelse över den sammanställning av berörda varuslag som

utarbetats. - 

4   Råvaruomfattning

Förslaget till såväl gemensam råvarulista som spärregel accepteras i huvudsak av remissinstanserna.

Statens jordbruksnämnd: Kommittén föreslår att samtliga i den förkortade bilagan till lagen om prisreglering på jordbrukels område upptagna varor skall anses som råvaror för vilka prisuljämning skall tillämpas. När del gäller de egenlliga råvarorna - i urspmnglig form eller förädlade men med egenskapen hos den ursprungliga råvaran bibehållen (exempelvis mjölk/ mjölkpulver, spannmål/mjöl) - är del även enligt nämndens uppfattning naturligt att genomgående låta varorna omfattas av prisutjämning.

Många i bilagan upptagna varor är emellertid inte råvaror i egentlig mening utan mer beredda varor, såsom korv och ost. Jordbmksnämnden anser därför alt de råvaror som primärt skall omfattas av prisutjämning bör vara de som fn omfattas av systemet, med tillägg av smör och potatis. Till skillnad från nuläget bör dock för alla färdigvaror inom både det interna och externa systemet prisuljämning gälla för samtliga berörda råvaror utan begränsning till särskild färdigvamgrupp. De mer beredda insatsvarorna bör betraktas som biandvaror för vilka vid tillverkning resp export bidrag kan erhållas för ingående egentliga råvaror sedan insatsvaran godkänts som biandvara av jordbruksnämnden.

Någon ändring i förslaget Ull förordning bedöms ej erforderlig eftersom det i förordningen anges all det ankommer på jordbruksnämnden att utfärda ytterligare föreskrifter för verkställigheten av förordningen.

Kommerskollegium:-- Kollegiet är av samma uppfattning som kom­

mittén beträffande en gemensam råvamlista, men är någol tveksam till den

föreslagna omfattningen. RÅK:s förslag innebär visseriigen i praktiken all

flera råvaror i bilagan aldrig kommer att bli akluella för prisuljämning

(levande hästar etc) men bilagans existens i dess föreslagna omfallning

torde sannolikt initiera fler ärenden om råvarukoslnadskompensation än

vad som skulle vara fallet med en mindre omfattande lista.

Kollegiet vill dessutom peka på del förhållandel alt Sverige nolifierar till EFTA i jämförelse med övriga medlemsländer redan med nuvarande system flest antal råvaror för vilka prisutjämning ges. Föreliggande förslag till utökning av råvarulistan strider inte mot Sveriges avtal med EG eller EFTA-konventionen men kan ändå komma atl uppfattas som etl steg mot ökad protektionism. Kollegiet förutsätter dock atl den utökade listan inte tas till intäkt för en utvidgning av antalet råvaror i nu prisutjämnade

Prop. 1980/81:190

132

färdigvaror och atl restriktivitet iakttas beträffande nya varor. Dessutom bör enligt kollegiet enbart utnyttjade råvaror notifieras till EFTA.

Ulredningen anser vidare att en spärregel bör tillämpas för ingredienser som endast ingår till ringa del i en färdigvara. Kollegiet delar denna uppfattning. Möjlighet bör, enligt RÅK, även föreligga att utjämna för vissa blandningar eller andra beredningar av råvaror - produkter för vilka med nuvarande ordning prisutjämning kan medges. Den av ulredningen föreslagna råvarulistan upptar emellerfid inle tulltaxenr 21.07. till vilken posilion flertalet av nämnda halvfabrikat hänförs. Det kan därför ifrågasät­tas om inte även fill exempelvis tulltaxenr 21.07 hänföriiga nämnda blandningar och beredningar skall ingå i råvarulistan. Som jämförelse kan nämnas atl åggalbumin (nr 35.02) är upplagen såväl i råvarulistan som i listan över färdigvaror (s k extern prisutjämning).

Sveriges industriförbund: RÄK förordar atl en gemensam råvarulista skall gälla för samtliga råvamkostnadsutjämnade livsmedelsindustriprodukter. Den bör i den gmndläggande lagstiftningen vara identisk med den förkortade bilagan lill lagen om prisreglering på jordbmkets område.

Industriförbundet välkomnar detta förslag, som tillgodoser ett från industrins sida sedan länge framfört önskemål. Vi har heller ingen erinran mot förslaget att för utjämnade varor utanför livsmedelsindustriområdet för varje vamgmpp skall anges vilka råvaror som får beaktas.

RÅK anser vidare att något slags spärregel bör tillämpas för ingredienser som endast ingår till ringa del i en färdigvara.

Förbundet har i princip inget att erinra mot en sådan spärregel. Det torde i vart fall vad beträffar de standardrecept som skall användas vid import vara befogat att utesluta sådana råvaror som ingår i färdigvaran med exempelvis mindre än I kg per 100 kg - färdigvara. Något annoriunda ställer sig problemet när det gäller den inhemska industrins interna prisutjämning, som grundas på deklaration av faktiskt rävaminnehåll. Chokofa har i sitt bilagda yttrande pekat på vissa administrativa problem för företagen om vissa råvaror till följd av en spärregel skulle uteslutas från råvamkostnadsutjämning. Industriförbundet vill för sin del framhålla vikten av alt prisutjämningsmyndigheten inte inför nya tillämpningsföre­skrifter som innebär onödigt arbete och/eller ökade koslnader för den berörda induslrin.

Sveriges kemiska industrikontor: Industrin har länge efterlyst en mera enhetlig, gemensam, råvamlista för samtliga råvamkostnadsutjämnande livsmedelsindustriprodukter. Utredningens förslag på denna punkt till­styrkes.

Beträffande frågan om en spärregel för ingredienser som endast ingår till en ringa del i en färdigvara vill Kemikontoret inte motsätta sig en sådan,

fömtsatt att gränsen sättes så lågt         att ej prisutjämnade råvaror icke

rimligtvis kan få någon nämnvärd inverkan på varans konkurrenskraft.

Logiken med en spärregel för enskilda råvaror kan dock ifrågasättas när utredningen avvisar en total spärregel för kostnadsbelastningen av samtli­ga ingående råvaror. Kemikoniorel är övertygat om atl rådet för prisut­jämning kommer att finna en spärregel för enskilda råvaror opraktisk och obefogad.

Kemikoniorel hyser också den uppfaUningen atl rådet kommer att finna det lämpligt aft lista på råvaror för prisutjämning i vad gäller livsmedels-produkter även bör kunna fillämpas på andra varor.

Prop. 1980/81:190

133

Kooperativa förbundet:- KF kan även acceptera förslaget att en

spårregel bör lillämpas för ingredienser som ingår lill liten del i en färdigvara och alt det skall vara möjligt atl göra prisutjämning även för vissa blandningar av råvaror. Hur spärregeln skall utformas anser KF att den myndighet som får huvudansvaret för utjämningsförtarandet får utforma i samarbele med del särskilda råd som skulle utses för att i framtiden följa rävamprisutjämningen.

Sveriges fiskares riksförbund: I belänkandet berörs näslan uteslutande industrins råvamkostnadsutjämning belräffande jordbmksprodukler. Vi har full förståelse för de problem och behov som finns att tillförsäkra det svenska jordbruket räll och möjlighet alt svara för leveranserna av råvaror till industrin samtidigt som lönsamheten för näringen inle äventyras. Det skulle från fiskets synpunkt varit lill stor fördel om samma omtanke gällt vår näring. Fisket upplever en besväriig konkurrens med utländska starkt subventionerade råvaror samtidigt som dryga EG-tullar försvårar avsätt­ningen på export både av råvaror och industrins produkter. I ett komman­de normprissystem, som har stora likheter med jordbrukels prisreglerings­verksamhet, borde fisket röna samma behandling. Det är därför vår förhoppning alt även fisk som råvara behandlas på samma sätl som jordbruksprodukter.

5   Råvarupriser

Flertalel remissinsianser har inget atl erinra mot förslagen till vilka svenska råvarupriser och världsmarknadspriser som bör ligga till grund för prisuljämningen. Några remissinsianser ifrågasäller dock förslaget om atl utjämningen bör ske ner lill världsmarknadspris ulan tillägg av fraktkost­nader. Andra remissinstanser anser emellertid alt delta förslag är mer korrekt än nuvarande ordning.

Riksrevisionsverket: Utredningen föreslår alt utjämningsbeloppen i fort­sättningen skall beräknas med utgångspunkt från skillnaden mellan den svenska prisnivån och väridsmarknadsprisel ulan atl, som tidigare, frakt­kostnaderna läggs till del senare. RRV anser inte denna förändring vara förenlig med råvarukostnadsutjämningens syfte alt minska den konkur­rensnackdel induslrin åsamkas lill följd av jordbruksprisregleringen. RRV kan inte finna någon anledning varför staten skulle tillse alt just den konkurrensutsatta livsmedelsindustrin slapp ta hänsyn till kostnaderna för att frakta de råvaror den behöver.

Statens jordbruksnämnd: Nämnden biträder förslaget under 3.5.3.4 att fraktkostnader lill Sverige inte längre skall beaktas vid tillämpning av EFTA-riktlinjerna, vilkel ger en mer korrekt prisuljämning. Samtidigt vill nämnden också understryka att det är av fundamental betydelse för hela prisutjämningssystemet att nämnden ges resurser att noga följa prisutveck­lingen på både hemmamarknaden och på de olika delar av världsmarkna­den som är av betydelse för den svenska industrin.

Ur prisuljämningssynpunkt är kommitténs förslag att slopa maximigrän­serna för utjämningsbeloppen vid import av flatbröd, knäckebröd och annat matbröd konsekvent. Handelspolitiska hänsyn skulle annars kunna tala för atl beloppsgränserna behålls.

Prop. 1980/81:190

134

Kommittén anser att den fördyring tullskyddet för vissa fettvaror innebär skall utjämnas inom prisutjämningssystemets ram. Det lorde därför få ankomma på jordbmksnämnden att ulreda om annan beräknings­grund än nuvarande metod för tullkompensation kan tillämpas.

Nämnden delar kommitténs uppfattning all man inom EFTA bör enas om vilka gemensamma prisnivåer som skall lillämpas när världsmarknads­priserna ligger över intern EG-nivå och svensk nivå. I anslulning härtill vill nämnden framföra att det knappasi kan anses korrekt atl från hemmamark-nadsprisel räkna bort försäljningsavgiften för socker i det fall det svenska priset ligger under såväl väridsmarknadsprisel som EG:s tröskelpris.

Kommerskollegium: Den kompensation induslrin erhåller har således främst baserats på världsmarknadspriser som är lika med noteringar eif EG:s gräns. Den fördyring som ligger i fraktkostnaden från kontinenten till svenska gränsen har hittills eliminerals genom etl tillägg lill världsmark­nadspriset. Orsaken härtill är att denna kostnad inle är att hänföra lill jordbmksregleringen. RÅK föreslår all della frakttillägg fortsällningsvis slopas, för alt därigenom ge förädlingsindustrin största möjliga jämlikhet med konkurrentländernas industri. Som framgår i RÅK:s betänkande har frågan om transportkostnaden för råvarorna behandlats i EFTA varvid preciseringar om tillämpningen gjorts i EFTA:s rikllinjer. Kommerskolle­gium har inget all invända mol föreliggande förslag då det enligl kollegiets uppfattning ligger inom ramen för EFTA:s bestämmelser och inte i övrigl strider mol internationella förpliktelser.

En maximering av avgiften för matbröd - 12% av importvarans värde för flatbröd och 20 % för knäckebröd och annat matbröd - har gällt sedan 1973 då prisutjämning för dessa varor infördes. Skälet var alt man ville undvika en konsumentprishöjning på gmnd av prisutjämningen. Denna begränsning av avgiftsnivån för matbröd föreslår RÅK avskaffas. Kolle­giet har med genomsnittspriset för importen dels 1979. och dels 1980jan-sept av berörda brödslag som underlag undersökt om maximeringarna haft någon betydelse i praktiken. För knäckebröd och "annat matbröd" kan konstateras att avgifterna, på basis av genomsnittspriserna, legal betydligt under gränsen för de maximala avgifterna. Maximiavgiften för flatbröd däremot skulle med genomsnittspriserna för 1979 och 1980 ha blivit tillämplig. Ett avskaffande av maximiavgiften för flalbröd kan därmed få till effekt atl prisnivån för importerat flatbröd stiger. Importen kommer i huvudsak från Norge och har de senaste åren legat i storieksordningen 400-500 ton. Med hänsyn till önskvärdheten av ett enhetligt system och konkurrensneutralitet mellan olika varor finner kollegiet ingen anledning motsätta sig RÅK:s förslag även om della i vissa fall medför en avgiftshöj­ning för flatbröd.

Statens pris- och kartellnämnd: Nämnden ifrågasätter kommitténs förslag atl skillnaden i vamprisnivåer skall beräknas ulan tillägg för fraktkost­nader, då förslaget medför ökade koslnader för det interna utjämningssy­stemet, för exportbidrag inom det externa systemet samt konsumentpris-höjningar på berörda importvaror till följd av höjda importavgifter.

Sveriges industriförbund: Förbundet har ingen erinran mol RÅKs förslag att gällande praxis i huvudsak bibehålls vad gäller de svenska råvarupriser respektive världsmarknadspriser som skall ligga till grund för beräkning av

Prop. 1980/81:190

135

utjämningsbeloppen. Vi finner det angeläget att de använda prisnoteringar­na - som kommittén föreslår - publiceras även i Sverige och inte enbart notifieras till EFTA.

------ Kommittén anser atl även Sverige - i likhet med övriga EFTA-

länder - i fortsättningen bör använda sig av de inom EFTA överenskomna

väridsmarknadspriserna utan tillägg av fraktkostnaden.    

Indusiriförbundei vill starkt underslryka angelägenheten av att den av RÅK föreslagna ändringen av nu tillämpade beräkningssystem genomförs. Härigenom skulle en för svensk industri klart besvärande konkurrensnack­del undanröjas.

Förbundet ansluter sig ocksä till RÅKs övriga förslag under detta avsnitt, dvs:

-

Om råvara av visst slag inle framställs inom landet bör efter prövning i varje särskilt fall uljämningsbeloppet kunna sältas lika med den genomsnittliga införselavgiften för varan i fråga

-

Maximeringen av uljämningsbeloppen för flalbröd, knäckebröd och annat matbröd bör avskaffas

-

Fördyringen av vissa fettvaror lill följd av tullskyddel på dessa bör även i fortsättningen utjämnas

-

I de fall världsmarknadspriserna stiger över den svenska och EGs inlerna prisnivå bör hänsyn las lill råvarupriserna inom EG och andra länder.

Sveriges kemiska industrikontor: RÄK föreslår att även Sverige bör använda sig av de inom EFTA överenskomna världsmarknadspriserna utan tillägg för fraktkostnader för att uppnå största möjliga internationella konkurrensneutralitet. - Kemikontoret välkomnar detta och tillstyrker även förslaget alt den fördyring av vissa fettvaror, som är en följd av tullskyddel för dessa, bör utjämnas liksom fallet är för närvarande.

Industrin har länge förespråkat att underlagen för beräkning av prisut-jämningsbidragen skulle bekantgöras. Därför upplever Kemikoniorel del som positivt att RÅK föreslår en publicering av nämnda malerial i syfte att möjliggöra en bällre insyn och planering för industrin.

RÄK berör även problemet att i andra länder en råvara avsedd för viss produktion genom olika åtgärder kan vara tillgänglig till ett pris som är lägre än världsmarknadspriset. Delta förhållande kan vara stai kt störande för den svenska industrin. Problemet kan dock - enligt RÅK - inte lösas genom korrekta prisutjämnande ålgärder och hänvisar i stället till Kom­merskollegium. Kemikontoret delar i princip RÅK:s uppfattning. Men i praktiken kan situationer uppstå, när handelspolitiska ålgärder av olika skäl är uteslutna. Då kan del vara mer lämpligl att söka åstadkomma konkurrensneutralitet genom att justera ned VM-priset till den faktiska nivå som lillämpas vid export till Sverige från en viss betydelsefull marknad. Stärkelsederivat erbjuder etl sådanl exempel.

Kemikontoret välkomnar RÅK:s uttalande all om "råvara av visst slag" inte framställs inom landet bör efter prövning i varje särskilt fall ulgångsbe-loppen kunna sättas lika med den genomsnittliga införselavgiften för varan i fråga. Med "råvara av visst slag" bör här jämväl avses fall då konkreta skillnader i kvalitet föreligger.

Sveriges grossistförbund: De råvaruprisnivåer, som är av intresse när det gäller råvamkostnadsutjämning, är dels prisnivån på berörda råvaror på den svenska marknaden, dels prisnivån på motsvarande råvaror på den

Prop. 1980/81:190

136

s. k. världsmarknaden eller - i vissa situationer på annan dominerande marknad. Vi vill underslryka viklen av att man i detta hänseende begränsar sig till de prisnivåer man f n använder sig av inom EFTA. Atl använda sig av ytteriigare prisnivåer skulle skapa ökad osäkerhet om vilken prisnivå, som verkligen gäller på marknaden vid ett givet pristill­fälle. Vi anser därför, beträffande användandet av eventuellt andra prisnivåer, att man bör avvakla de diskussioner, som f n äger mm inom EFTA. Det skall tilläggas, att om man nu vill tillskapa ett enhetligt prisutjämningssystem, bör man också arbeta för att så långt möjligt skapa enhetliga prisnivåer inom respektive produktgmpper.

Kooperativa förbundet: KF tillstyrker RÅK:s förslag att i likhet med internalionell praxis bortse från fraktkostnaden vid jämförelse mellan svenska och utländska råvarupriser. Vidare delar KF RÄK:s uppfattning att man ibland även måste beakta internationella råvampriser som är lägre än världsmarknadspriset. Etl särskill problem är bl. a. dumpingexport och Hknande - som främst får bevakas av kommerskollegium.

Trädgårdsnäringens riksförbund: Det är önskvärt att RÅK närmare preci­serar hur prisuljämningssystemet skall tillämpas i olika prissiluationer. Kommittén nämner endast, att del vid ett högt världsmarknadsprisläge kan bli aktuellt atl istället för atl jämföra den svenska råvamprisnivån med den högre världsmarknadsprisnivån jämföra vår prisnivå med den eller de nivåer som råder inom EG och andra länder med vilka Sverige konkurte­rar.

6   Val av system för prisutjämningen

Förslaget att tillämpa intern prisutjämning för vissa varor och extern utjämning för andra varor accepteras av flertalet remissinstanser. Vissa remissinstanser har dock ansett det önskvärt om man kunde ha skapat ett enhetligt system, företrädesvis ett externt. När det gäller den föreslagna förändringen av det interna prisutjämningsförfarandet framhåller flera remissinstanser att en sådan förändring bör ske i flera steg. Se även punkt 9 Utjämningskostnader och finansiering.

Riksrevisionsverket: Det interna prisutjämningssystemet bör kunna ges en

enklare utformning än utredningen föreslår. Det finska systemet, som

utredningen redogjort för men inte närmare kommenterar, borde kunna

användas även för svensk del.       

Statens jordbruksnämnd: Kommittén redovisar utförligt de skäl som gör att ett enhetligt externt system inte kan införas och att ett fullständigt internt system inte är lämpligt. Kommittén föreslår även att en utjämnings­avgift införs för atl finansiera den inlerna prisutjämningen.

Av författningsförslaget och avsnitt 3.9 om finansiering framgår atl utjämningsavgiften på den produktion som avsätts inom landet skall anpassas så alt den balanserar kostnaderna för utjämningsbidragen för samma produktion. Kommittén anvisar inte i vilken utsträckning utjäm­ningsavgiften bör differentieras inom en varugmpp, varför det torde ankomma på jordbmksnämnden alt besluta om erforderiig differentiering.

Prop. 1980/81:190

137

Eftersom utjämningsavgiften blir rörlig bör enligl jordbruksnämndens mening såväl bidrag som avgift i det interna systemet beräknas på samma kvanfitet tillverkade varor. Både bidragsrätt och avgiftsskyldighet skall inträda samtidigt i samband med att varan tillverkas. Elt sådan förfarande gör att den eftersträvade balansen mellan bidrag och avgift för den produktion som avsätts inom landet uppnås.

Av samma skäl bör avgiftsfrihet för expori inträda i samband med alt varan exporteras och avgift för import utgå i samband med införseln.

Under fömtsättning att avgiftsskyldighet och bidragsrält inträder samti­digt har nämnden inga invändningar mot att det modifierade interna systemet införs.

Nämnden anser det dock önskvärt att man bevakar möjlighelen att genom omförhandlingar i GATT vid lämpligt tillfälle i så slor utsträckning som möjligt öppna möjlighel alt införa det externa systemet för de vamgrupper som kommer att omfattas av det interna syslemel.

Statens jordbruksnämnds konsumentdelegation:   Konsumentdelega­

tionen tillstyrker alt man i fortsättningen tillämpar såväl ett internt som elt

externt system även om det hade varit önskvärt om utredningen kunnat

skapa ett enhetligt syslem. Den modifiering som kommer att ske av det

intema systemet enligt ulredningens förslag innebär att de prisutjämnade

varorna inte kommer att få någon fördel jämfört med konkurrerande varor

som inte är prisutjämnade. vilket Konsumentdelegationen anser principi­

ellt riktigt.--- 

---- Däremot anser Konsumentdelegationen alt regeringens beslut att

medan utredningen höll på atl slutföras dra tillbaka budgetmedel fr. o. m. budgetåret 1981/82 kommer att innebära en onödigt slor exlra belastning på konsumentpriserna, särskilt för vissa varor. Konsumentdelegationen anser att budgetmedlen kunde ha dragits tillbaka under en tidsrymd av några år.

Kommerskollegium: I Sveriges frihandelsavtal med EG och i EFTA-konventionen ges möjlighet lill användning av båda systemen varför kollegiet inte motsätter sig den föreslagna modellen. Förslagel skiljer sig heller inte nämnvärt från den gällande ordningen för huvudparten av de berörda varorna. Kollegiet anser att nuvarande tillämpning av extern och inlem prisutjämning fungerat tillfredsställande. Från praktisk och admini­strativ synpunkt lorde därför inga invändningar kunna resas mot RÅK:s förslag även om man härigenom ej uppnått målsättningen att få ett helt enhelligl syslem. När fråga uppslår om atl utjämna nya livsmedelsindustri­produkter bör enligt RÅK i första hand del externa systemet väljas, då detta system innebär reglering av minsta möjliga varumängder. Kollegiet instämmer i RÄK:s uppfattning men vill tillägga alt det i vissa fall av handelspolitiska skäl kan bli nödvändigt att tillgripa intern prisutjämning, t. ex. för varor där Sverige genom internationella ålaganden bundit gräns­skyddet.

Näringsfrihetsombudsmannen: Av del remitterade belänkandet framgår emellertid alt nu gällande system för råvarukostnadsuljämning i visst fall haft konkurrenssnedvridande effekt. NO vill med hänsyn härtill underslry­ka angelägenheten av atl det i förarbetena till det föreslagna nya reglerings­systemet klart uttalas att man vid dess tillämpning måsle vara uppmärksam på att det inle uppkommer några diskriminerande konkurrensbegränsande

Prop. 1980/81:190

138

effekter. Det är nödvändigt all tillampningsmyndigheten fär i uppdrag atl bevaka att så inte sker. Delta sammanhänger med att konkurrensbegräns­ningar som ingår som ett led i en offentlig reglering faller utanför NO:s ämbetsområde och alltså inte kan bli föremål för förhandling i den ordning som konkurrensbegränsningslagen anvisar (prop 1977/78:19 s. 93 och 188).

Statens pris- och kartellnämnd:      

Nämnden ifrågasätter således kommitténs förslag till den del del innebär

höjda priser för konsumenterna.      

Landsorganisationen i Sverige: Vad gäller valet av syslem för prisutjäm­ningen har RÄK sökt åstadkomma ett förenklat och om möjligt enhetligt syslem. Enligt kommitténs uppfattning är del dock ej lämpligt att välja antingen ett externt eller eft internt syslem, utan RAK föreslår alt elt externt system lillämpas för vissa varor och ett internt system för andra. LO delar kommitténs uppfattning i denna fråga. LO menar dock att när det blir fräga om atl utjämna nya livsmedelsindustriprodukter bör i första hand det externa systemet väljas.

Enligt LO;s principiella uppfattning bör förändringar av subventioner på livsmedelsområdet ske stegvis. Alltför snabba kast i politiken riskerar alt leda till betydande negativa konsekvenser för såväl konsumenterna som berörd industri. LO menar därför alt förändringen av det interna systemet bör ske i flera sleg, förslagsvis under en 3-års period.

Lantbrukarnas riksförbund:- Utredningen har prövat möjligheterna

av att antingen övergå till ett renodlat internt eller externt uljämningsför-farande, men har p. g. a, hänsyn till internationella åtaganden föreslagit ett system, som omfattar såväl intern som extern utjämning. LRF har inte något att invända mot delta, utan konstaterar med tillfredsställelse att utredningens förslag trols allt leder till en förenkling av det nuvarande prisutjämningsförtarandel.

Sveriges industriförbund: Industriförbundet beklagar atl kommittén -främsl av handelspolitiska skäl - inte ansett sig kunna föreslå etl externt system för samtliga livsmedelsindustriprodukter. En övergång lill extern prisuljämning även för choklad-, konfektyr- och kexindustrin saml för konservindustrin och maltdrycksindustrin skulle dels innebära administra­tiva förenklingar, dels att man finge etl enhetligt system för hela livsme­delssektorn. Det skulle dessulom innebära ett steg mot en harmonisering av de svenska bestämmelserna till EGs.

Om emellertid en sådan omläggning av regeringen inte bedöms vara genomförbar av handelspolitiska skäl kan Förbundet acceptera RÅK:s förslag.

Med hänsyn till de inledningsvis nämnda tilläggsdirektiv som RÄK haft att följa vill vi inte motsätta oss kommitténs förslag alt utjämningsavgift införs även för sådana produkter som f. n. inte är belagda med utjäm­ningsskalt (senap, såser, soppor, frukostflingor, fiskkonserver). Vi anser del dock angeläget aft förändringen av del inlerna systemet för dessa produkter sker i flera steg. Härigenom skulle de - i vissa fall relativt betydande - kostnads- och prisökningar som utjämningsavgifter kommer all medföra kunna spridas ul över en längre period. Vi anser det därför mycket olyckligt att regeringen i sin besparingsproposition försvårat eller

Prop. 1980/81:190

1.39

omöjliggjort en sädan lösning genom alt föreslå att de 40 mkr som nu utgår över statsbudgeten för att finansiera utjämningskostnaderna för berörda produkter skall försvinna fr. o. m. 1 juli 1981.

Sveriges kemiska industrikontor: RÄK har icke lyckats i denna

strävan till enhetlighet. Delvis beror detta på att övergången till ett system - närmasl ett externt sådant - skulle ha inneburit brytning av GATT-bindningar. I stället föreslår man alt bibehålla ett internt system, dock kopplal med en utjämningsavgift. Effekten för importvaror av sistnämnda system blir emellertid i stort sett densamma som etl externt system. 1 den mån en uijämningsavgifl/skatl tidigare ej utgått blir införandet av en sådan avgift likvärdigt med övergången till ett externt system - d. v. s. prisnivån höjs och produktion, konsumtion och import sjunker. Ett externt syslem är lill skillnad från ett internt syslem med utjämningsavgift mer överskåd­ligt. Därtill kommer att etl sådanl system skulle ha kunnat utformas med EG:s molsvarande bestämmelser som förebild. Detla hade inneburit en viljeyttring om harmonisering av de svenska bestämmelserna lill EG:s. Måhända hade en sådan åtgärd underiältat kommande förhandlingar om en vidgad handel med de livsmedelsprodukter som idag ej omfattas av vårt avtal med EG. - I delta sammanhang vill Kemikontoret framhålla, atl RÄK:s förslag kan innebära en något ökad administrativ belastning för industri och myndigheter. Detta skulle sannolikt kunna undvikas eller mildras, om man slopar ett internt syslem med utjämningsavgift och i stället inför ett externt sådanl för alla berörda varor. En dylik övergång måste bli föremål för förhandlinga; med våra handelspartners. Kravet på internationell konkurrensneutralitet tillgodoses emellertid även vid elt externt system, varför det borde finnas utsikter att få ett sådant system internalionellt accepterat. Kemikoniorel beklagar atl del saknats förutsätl­ningar för att i RÄK utforma förslag till ett sådant system för livsmedels­produkter.

RAK förordar ett externt system för vissa varor och etl internt för andra varor. Skälet för att fortsätta med etl internt system är enligt utredningen att man därigenom undviker alt bryta G ATI -bindningar.

Samlidigl föreslår man en utjämningsavgift för varor med intern prisul­jämning, så all en högprislinje genomgående införes för livsmedelsindustri­produkter. DeUa berör framför allt frukostflingor, soppor och såser men även fiskkonserver. Del inlema systemet ulan skatt infördes för dessa varor i samband med EFTA:s tillkomst. Det ansågs då inle lämpligt att skaltebelägga sådana livsmedel. Nu menar RÄK att det inte längre föreligger samma bärande skäl som 1960 att här behålla en industriell lågprislinje. - Kemikontoret har viss förståelse för denna bedömning. Likväl finns goda skäl för att även fortsättningsvis tillämpa en industriell lågprislinje för de aktuella varorna.

(i) Sålunda torde det vara värdefull! atl pröva olika system för utform­ningen av livsmedelsprispoliliken - högprislinje gentemot lågprislinje -på samma sätt som man prövar två syslem för prisutjämning, intern resp extern.

(ii) En lågprislinje tillämpas för övrigl inom de egentliga jordbruksvaror­na - för fårkötl - varför del finns anledning atl pröva motsvarande åtgärd för mer förädlade livsmedelsprodukter.

(iii) En övergång till högprislinje innebär en omkastning i konkurrensför­utsättningen genlemol andra varor med risk för negaliva konsekvenser för produktion och sysselsättning.

Prop. 1980/81:190

140

(iv) Om en övergång skall genomföras, bör den i alla händelser spridas ut över flera år och ske i flera steg.

Innan RÄK hade slutbehandlat frågan om en ev. övergång lill en högprislinje för de akluella varorna, lämnade regeringen sitt förslag till första sparplan (prop 1980/81:20). Av denna framgick att några budgetme­del icke skulle ställas till förtbgande för prisuljämning fr. o. m. budgetåret 1981/82. - Kemikontoret finner regeringens handlingssätt anmärknings­värt. Det är visserligen inle första gången en utredning "körs över" av en regering. Men det vittnar om en obekantskap med induslriella förhållanden att besluta aU ulan någon övergångstid kasta om villkoren för industrins verksamhet i en viss bransch. Problem med obalansen i svensk ekonomi bottnar enligt flertalet bedömare bl. a. i en för smal industrisektor. Mot den bakgrunden hade industrin anledning atl förvänta sig elt större mått av varsamhet frän regeringens sida när det gäller att förändra fömtsättningar­na för en industriell verksamhel.

Vid en övergång till högprislinje för fmkostflingor, senap, såser, soppor och fiskkonserver beräknar RÄK industrins ökade kostnader till ca 25 mkr, vilkel för konsumenten kan tänkas bli ca 40 mkr inkl. moms, men exkl. ev. ändrade handelsmarginaler. Ell av Kemikonlorels medlemsföre­tag har kommenterat denna bedömning, och vi vill här redovisa resultatet:

Förelagel gör en beräkning som belyser alt industrin och handeln kan tvingas fill en ytteriigare höjning av priset så att detla i konsumentledel kan komma atl ligga inemot tre gånger högre än den urspmngliga kostnadsför­dyringen i tillverkningsledet, dvs. i storieksordningen 75 milj. kr.

Kemikonlorels specialförening för konservindustri - Föreningen Svenska Konservtillverkare (FSK) - har i anledning av prop 1980/81:20 tillställt riksdagens jordbruksutskott en skrivelse, vari hemställes att utskottet måtte föreslå atl budgetmedel må utgå även under 1981/82 och 1982/83 för råvarukostnadsutjämning för frukostflingor, soppor, såser och fiskkonserver, så att en successiv övergång kan ske. En sådan åtgärd bör minska nackdelarna och undvika eller i varje fall försvaga de negativa effekterna i form av dämpad konsumtion - och därmed produktion - av de berörda varorna. Dessa effekter berör inte endast de akluella livsmed­len utan även t. ex. odlingen av vissa grönsaker använda i tillverkningen.

Kooperativa förbundet: De föreslagna inlerna resp. externa systemen till råvamkostnadsutjämning överensstämmer till slora delar med de nu gällande. Dock har varuomfångel utökats någol inom den externa delen och innebörden av det inlerna systemet har ändrats från s. k. lågpris- till s. k. högprislinje. KF beklagar att det inte var möjligt att uppnå ett enhetligt, företrädesvis externt, syslem (i likhet med EG:s). Framför allt anser KF det felaktigt att regeringen i slutskedet av ulredningen ändrade fömtsättningarna för dess arbete genom att helt bortta lidigare anslagna budgetmedel redan från och med budgetåret 1981/82. DeUa ledde till en onödig tidspress på utredningen och dessulom en orimligt kort omställ­ningstid fram lill den 1/7 1981.1 syfte atl motverka de negativa följderna av de borttagna budgetmedlen får KF föreslå att detta korrigeras till en stegvis avveckling under 3 år. Särskilt gäller detla för några utsatta vamgrupper varav främst kan nämnas köttsoppor och fmkostflingor som eljest kommer i en mycket besvärlig situation vad gäller avsätlningsvolym

Prop. 1980/81:190

14!

och sysselsättning. Della kommer bl. a. att hårt drabba den enda tillverk­ning av cornflakes i Sverige - nämligen den som KF nu bedriver i ny fabrik i konkurrens med importerade varor från i huvudsak internationella stortillverkare i USA.

7   Bestämning av råvaruinnehåil

Remissinstanserna ansluter sig i allt väsentligl till kommitténs förslag om hur råvaminnehållet skall bestämmas.

Generaltullstyrelsen: För all underiätta importörernas, statens jordbruks­nämnds och tullverkets arbete med prisutjämningen bör såväl importavgif­ten som utjämningsavgiften i största möjliga utsträckning beräknas på grundval av s k standardrecepl (se avsnitt 3.7.1 i betänkandet). Det är vidare från tullverkels synpunkt angeläget att antalet olika standardrecept inle blir alltför stort och atl dessa recept anknyts till varuuppdelningar som är tulltekniskt godtagbara. För atl möta eventuell kritik mot alltför grova standardrecept bör den s k säkerhetsventilen kunna öppnas oftare än hittills.

Sveriges industriförbund: Förbundet kan acceptera RÅKs förslag att den faktiska råvamförbrukningen i första hand bör läggas till grund för utjämning för varor som tillverkas inom landet och att standardrecepl i största möjliga ulslräckning bör tillämpas på importvarorna. För flera varor måste standardrecept fastställas före det nya systemets införande den 1 juli 1981. Vi utgår ifrån all induslrin bereds tillfälle medverka vid utformandet av dessa recept.

Sveriges kemiska industrikontor: Enligt RÄK bör standardrecept i största möjliga ulslräckning tillämpas på importvaror. Kemikoniorel vill inte motsätta sig detta. Systemet med standardrecept kan dock innebära att antalet recept blir så stort - för atl inle en orättvis avgift skall uttas - att man i många fall hellre bör övergå till avgiftsbeläggning av importvarans faktiska råvaruinnehåil. Ur rättvisesynpunkt är den senare metoden klart att föredra, vilket RÄK även framhåller.

Sveriges grossistförbund: Enligt vår mening bör Statens jordbruksnämnd utarbeta förslag lill olika standardrecept och därefter tillsammans med berörda branscher föreslå lämpliga indelningar i olika produktgrupper.

Kooperativa förbundet: Vid utrikeshandeln år det alltid ett särskilt problem alt bestämma råvaruinnehållet i olika livsmedel och vid den interna prisutjämningen utgår man från den faktiska råvaruförbrukningen när man bestämmer uljämningsbidrag. För varor med extern prisuljämning beräk­nas införselavgift på gmndval av importörens deklaration av råvaruinne­hållet eller med tillämpning av sk standardrecept. KF delar RÅK:s uppfattning att man i första hand bör utgå ifrån den faktiska råvaruförbruk­ningen vid tillverkning inom landet.Vid import är det ofta enklast alt ulgå från standardrecept men KF anser att det för flera heterogena varugrupper är onödigt komplicerat varför det faktiska råvaruinnehållet bör vara utgångspunkten vid sådan import. Detta är dock enligt KF;s uppfattningen

Prop. 1980/81:190

142

avvägningsfråga eftersom recepten kan variera från lid lill annan, som den ansvariga myndigheten i samarbete med det tilltänka råvarurådet lar bedöma.

8    Utjämningsperioder och basperioder

Nästan alla remissinstanserna accepterar kommitténs förslag. Vissa remissinstanser framhåller det angelägna i att längre utjämningsperioder kan prövas.

Riksrevisionsverket:-- Än smidigare bör systemet kunna bli om

uljämningsbeloppen fastställs för längre perioder än vad utredningen

föreslår. Om prissvängningarna skulle bli så kraftiga att beloppen blir

uppenbart orimliga har den ansvariga myndigheten möjlighet att med

omedelbar verkan justera dessa.    

Statens jordbruksnämnd: Jordbruksnämnden anser liksom kommittén att de nuvarande bas- och utjämningsperioderna är lämpligt avvägda. Nackde­larna med att prisutjämningsbeloppen kommer att gälla en relativt lång period och grunda sig på en lika lång period är främst märkbara för lågförädlade varor inom industri som är mer känslig för råvaruprisföränd-ringar. För övrig industri och för importen torde fördelarna med tremåna-dersperioder överväga nackdelarna jämfört med kortare perioder. Fasta perioder på tre månader är också klart alt föredra av administrativa skäl. Vid slora förändringar i prisrelationema bör ingrepp dock kunna ske under löpande period.

Det kan enligt nämndens mening vara lämpligt att som kommittén föreslår pröva om exportbidragsbelopp i särskilda fall skall kunna låsas under mer än tre månader. Förfarandet bör dock inledningsvis tillämpas i ytterst begränsad omfattning.

Lantbrukarnas riksförbund: LRF vill också i detta sammanhang underslry­ka vikten av att exportbidragen även under pågående tremånadersperiod jämkas, om det för någon produkt uppslår elt orimligt förhållande mellan exportbidragens sloriek och rådande världsmarknadspris på råvaran ifrå­ga.

Sveriges industriförbund: Förbundet kan acceptera RÅK:s förslag alt bibehålla nuvarande utjämningsperioder om tre månader, givelvis med möjlighel alt ändra beloppen under löpande period om prisskillnaden för viss råvara skulle ändras drastiskt under perioden. Vi anser del vidare viktigt alt möjlighet ges att i särskilda fall kunna faslslälla exporlbidragsbe-loppen för längre period än tre månader.

Sveriges kemiska industrikontor: Kemikoniorel fäster slor vikt vid uttalan­del (sid. 90). enligl vilket del bör ankomma på den myndighet som ges huvudansvaret för prisutjämningen - sannolikl Jordbruksnämnden - att pröva om exportbidragsbeloppen utan olägenhet för utjämningssystemet i särskilda fall kan fastslällas för längre perioder än tre månader. För exportvaror framstår sex månader som en skälig period.

Prop. 1980/81:190

143

Sveriges grossistförbund: Vad beträffar uljämningsperioderna finner vi del lämpligl att koppla dessa till de lidsintervall man f n använder sig av vid Statens jordbruksnämnd.

Kooperativa förbundet: KF accepterar förslaget om att nuvarande utjäm­ningsperioder på 3 månader kan bibehållas tills vidare (1 febr, 1 maj etc). Vid behov bör såväl basperiod som utjämningsperiod kunna ändras av huvudansvarig myndighet.

Sveriges exportråd: Naturiigtvis är en säker och jämn tillgång på råvaror en fömtsättning för internalionell konkurrenskraft. Långsiktiga avtal inklusi­ve prisgaranlier med utländska kunder kräver motsvarande möjlighet atl teckna långsikliga avlal med svenska eller ulländska råvaruleverantörer. Denna grundläggande förutsättning för lönsam export finns inte med i utredningens förslag.

Utredningens kompromissförslag på tre månaders giltighet för exportbi­drag kan vi inle acceptera som tillfredsställande. Dessutom krävs betydligt längre aviseringsperioder vid ändringar av exportbidragens sloriek.

Den enskilda induslrin tar alllid stora risker vid nyetableringar i ullandet. Vi anser det rimligt atl berörda svenska myndigheter och organisationer gör sill yttersta för att garantera en jämn och säker tillgäng på råvaror till priser som är giltiga under längre lid och i nivå jämförbara med världsmarknadens.

9   Utjämningskostnader och flnansiering

Kommitténs förslag till finansiering av råvamkostnadsutjämningen ac­cepteras i huvudsak av remissinstanserna. Vissa synpunkter framförs dock. Förslagel lill en för hela råvarukostnadsutjämningen gemensam utjämningskassa tillstyrks eller lämnas utan erinran av samtliga remissin­stanser.

Riksrevisionsverket: Det interna prisuljämningssystemet bör kunna ges en enklare utformning än utredningen föreslår. Det finska syslemel, som ulredningen redogjort för men inle närmare kommenterar, borde kunna användas även för svensk del. Vad gäller produktionen för inhemsk konsumtion skulle ersättningen för i produkterna ingående prisreglerade råvaror kvittas mot avgiften för atl man i produktionen använt dessa varor. Uppbörden av avgifler skulle därmed inskränkas lill atl avse de importera­de varorna, och utbetalningen av ersättningar skulle endast gälla den del av produktionen som exporteras. Eventuella över- eller underskoll, upp­komna därför att import- och exportvolymerna inte balanserar varandra, skulle kunna regleras inom den av kommittén föreslagna gemensamma utjämningskassans ram.

Vidare förefaller det RRV att systemet skulle kunna förenklas genom att

uppbörd av avgifler och utbetalning av bidrag skedde för samma period

som den för vilken utjämningsbeloppen normalt fastställs. RRV kan inte se

något skäl varför företagen skall lämna uppgifter vid flera olika tillfällen

under en period då beräkningsgrunderna är oförändrade. Genom denna

samordning bör arbetsbelastningen på den ansvariga myndigheten kunna

minska.--- 

Prop. 1980/81:190

144

Beträffande finansieringen av systemet vill RRV ifrågasälla om inte denna med utgångspunkt från de 1977 fastställda riktlinjerna för jordbruks­politiken borde kunna ges en någol annoriunda utformning än den kommittén föreslår. Enligt de jordbrukspolitiska riktlinjerna skall jordbru­ket svara för en del av kostnaderna för utbytesexporten av jordbrukspro­dukter, och koslnader utanför utbyteshandelns ram skall återverka på jordbmkets intäkter och i princip belasta de produktionsgrenar där överskott uppkommer. Enligl utredningens förslag skulle emellertid endasi en liten del av utjämningskassans inkomsler komma från jordbruket. Merparten skulle tas ut genom en utjämningsavgift, som i praktiken troligen skulle få betalas av konsumenterna. RRV anser det rimligt aU ytteriigare pröva omfattningen av jordbmkets bidrag. Utredningen talar i olika sammanhang om allernativkostnaden för jordbmket i den händelse molsvarande mängd jordbmksprodukter exporterats som råvaror, men i betänkandet redovisas inte denna altemativkostnads beräknade storiek. RRV förordar all denna tas till utgångspunkt vid faslslällandel av jordbm-kels bidrag till exportkostnaderna i enlighel med de jordbrukspoliliska riktlinjerna. Därvid vore del troligen också möjligt atl genom fördelningen av kostnaderna på olika regleringsföreningar delvis mildra den av utred­ningen påtalade konflikten mellan systemels effekler och del av statsmak­terna fastställda produktionsmålet för jordbmket.

Utredningen föreslår att den gemensamma regleringskassan även skall bestrida bidragen för tillverkning av dextran och för användning av vissa fetter inom annan industri. RRV ifrågasätter om del är rimligl att subventionera sådan tillverkning genom all ytterst avgiftsbelasta konsum­tionen av livsmedel. I den utsträckning ell molsvarande system bör lillämpas för dessa vamgmpper anser RRV del rimligl att pröva om inle utjämningen även i dessa delar kan göras självfinansierande.

Statens jordbruksnämnd: Kommitténs redovisning av nuvarande förhållan­den och av konsekvenserna av dess förslag är enligl nämndens mening fullständig och uttömmande.

Nämnden vill emellertid understryka all det är viktigi att utjämningskas­san i enlighel med kommitténs förslag tillförs medel utöver de direklde­stinerade avgifterna. F n finansieras exportbidrag och prisnedsättning vid export med medel som tillförts jordbruket inom den s k fördelningsplanen, vad gäller spannmålsprodukter med förmalningsavgifier och beträffande socker med medel ur sockerregleringsfonden. Vidare finansieras regle­ringsbidragen för fettvaror av medel ulom fördelningsplanen. Jordbmket bör därför även fortsättningsvis bära dessa koslnader genom atl motsva­rande medel tillförs utjämningskassan. Beloppets storiek bör fastställas i samband med jordbmksprisöverläggningarna.

Vad gäller kostnaderna för tullkompensation bör dessa som kommittén föreslagit finansieras med budgetmedel eftersom behovet av prisutjämning är en direkt följd av tullar som tillförs statskassan.

När del gäller utjämningskassan kan behov uppkomma av tillgång lill en kredil. Behovel kan bli särskill markanl i initialskedet trols nedan föreslagna övergängsåtgärder, men även senare kan kreditbehov uppstå. Nämnden föreslår därför alt en rörlig kredit hos riksgäldskonloret på förslagsvis 75 milj kr ställs till förfogande för atl läcka tillfälliga underskott i utjämningskassan.

Prop. 1980/81:190

145

Placering av medlen i utjämningskassan

Enligt förordningen (1974:591) om skyldighet för statlig myndighet all anlita riksbanken eller postgirot skall kontanta medel hos statlig myndighet i princip vara insatta på checkräkning i riksbanken eller på postgirokonto. Efter beslut av regeringen i varje särskilt fall får myndighet också ha medel insatta på räkning i annan bank än riksbanken. S k regleringsmedel och medel tillhörande skördeskadefonden har regeringen beslutat att jord­bruksnämnden får placera i annan bank än riksbanken. Inflytande räntor på dessa medel tillfaller därmed det ändamål för vilkel medlen avsatts och minskar därigenom behovet av ytterligare medelstillskotl. Nämnden förut­sätter att samma betraktelsesätt som således anlagts i fråga om andra specialdestinerade medel inom nämndens ansvarsområde bör gälla för den föreslagna uljämningskassan för råvaruprisutjämningen. Nämnden före­slår därför att regeringen medger att medel tillhörande utjämningskassan för råvamprisutjämningen får placeras i annan bank än riksbanken.

Övergångsåtgärder

För tillverkning före den I juli 1981 av varor som omfattas av intern prisutjämning kommer ansökningar in lill jordbruksnämnden efter denna dag. Någon utjämningsavgift utgår ej för dessa varor och kostnaden för prisutjämningen måste därför finansieras med budgetmedel. Nämnden beräknar all huvuddelen av de ansökningar som avser denna produktion inkommer under juli, augusti och september samt beträffande varor belagda med utjämningsskalt under november 1981. Samtidigt tillförs statskassan utjämningsskalt för de skattebelagda varugrupperna. Jord­bmksnämnden föreslår därför alt även för budgetåret 1981/82 medel för prisutjämning avseende tillverkning före den I juli 1981 ställs till förfogan­de under anslagel C 3. Kostnaden kan beräknas till ca 30 milj kr inkl kostnaderna för prisuljämning för dextranprodukler och tullkompensation. Kostnaderna för regleringsbidrag för fettvaror som förbrukats under regleringsåret 1980/81 bör däremot bestridas med fettvaruavgifter avseen­de 1981/82.

När det gäller exportbidrag och prisnedsättning för varor exporterade före den 1 juli 1981 bedömer nämnden alt några särskilda övergångsåt­gärder inte behövs. Fömtsättning härför är dock atl regleringskassan fr. o. m. juli månad tillförs influtna införsel- resp. importavgifter för varor som ingår i det externa systemet.

Statens jordbruksnämnds konsumentdelegation: Konsumentdelegationen accepterar RÄK:s förslag till inrättande av en gemensam uljämningskassa för hela råvamkostnadsutjämningen. Konsumentdelegationen kan även godta att denna på sikt skall vara självfinansierande d. v. s. att avgifler och bidrag skall balansera. Däremot anser Konsumentdelegationen atl rege­ringens beslul atl medan utredningen höll på att slutföras dra tillbaka budgetmedel fr. o. m, budgetåret 1981/82 kommer atl innebära en onödigt stor exlra belastning på konsumentpriserna, särskilt för vissa varor. Konsumentdelegationen anser atl budgetmedlen kunde ha dragits tillbaka under en tidsrymd av några år. I syfte att mildra övergången föreslår Konsumentdelegationen att vissa budgetmedel avsätts till kassan under de närmaste åren för alt minska höjningen av utjämningsavgifterna för de mest utsatta produkterna (t. ex. köttsoppa, som dessutom även drabbas av minskade subventioner).

10   Riksdagen 1980/81. I .saml. Nr 190

Prop. 1980/81:190

146

Enligt utredningens beräkningar skulle visst överskott uppkomma om nuvarande avgifts- och bidragsnivå bibehölls. Konsumentdelegationen anser det viktigt att avgifter och bidrag inom resp. varuområden i möjligaste mån balanseras och att eventuella överskoll kvarstannar inom uljämningskassan.

Konsumentdelegationen tillstyrker ulredningens förslag atl utjämnings­kassan ulöver utjämningsavgifter även tillförs medel från jordbmket, vilka nu tillförs jordbruket inom och utom fördelningsplanen (bl. a. förmalnings­avgifier resp. regleringsbidrag för fettvaror). Beloppets storlek kan lämpli­gen bestämmas i samband med överiäggningar om jordbrukspriserna.

Generaltullstyrelsen: Kommittén föreslår en utökning av antalet varuslag som skall bli föremål för extern eller intern prisutjämning. Vad beträffar den inlerna prisutjämningen föreslås att därav omfattade varor vid införsel skall beläggas med en utjämningsavgift av mycket varierande höjd beroen­de på mängden och arten av ingående råvaror och priserna på dessa i Sverige och på den s. k. världsmarknaden. Avgiften skall ersätta nu utgående utjämningsskalt, vilken emellertid dels utgår för ett avsevärt mindre antal vamslag, dels utgår efter en enhetlig skallesats (som ändrats högsl en gång om årel) för samlliga varor inom stora varugmpper.

De av kommittén sålunda föreslagna åtgärderna kommer att medföra ett merarbete för tullverket. Detta merarbete kan inte kvantifieras för närva­rande, eftersom det är beroende av hur de kommande tillämpningsföre­skrifterna utformas. Generaltullslyrelsen fömtsätter emellertid atl stats­makterna tar hänsyn lill detta merarbete vid fastställandet av tullverkets anslag under kommande budgetår.

Statens pris- och kartellnämnd:     

Även i övrigt innebär kommitténs förslag att konsumenterna får vidkän­nas prishöjningar på ett flertal varor. Nämnden finner detta beklagligt, även om kommitténs förslag kan medföra vissa förenklingar genom en bättre anpassning till internationell praxis och en mer samordnad admini­stration.

---- Förslaget innebär att uljämningskassan kommer att belastas med

större kostnader för exportbidrag och berörda importvaror all stiga i pris genom högre importavgifter.

---- Vidare vill nämnden understryka vikten av alt behovsprövning

sker för de produkter, som inordnas i utjämningssystemet, men också atl sådana finansieringsformer eftersträvas som inte innebär en övervältring av utjämningssystemets kostnader på konsumenterna.

Statens industriverk: 

Den nuvarande administrativa uppbyggnaden av industrins råvamkost­nadsutjämning med ett flertal olika utjämnings- och finansieringssystem är både svåröverskådlig och komphcerad. SIND tillstyrker de riktlinjer till ett förenklat administrativt system som föreslås av RÅK. Industriverket instämmer i kommitténs mening om aft uppenbara negaliva följder av de nya utjämningsreglerna kan justeras av den myndighet som kommer att bära ansvaret för tillämpningen av de föreslagna åtgärderna.

Lantbrukarnas riksförbund: Finansieringen av del föreslagna utjämnings­systemet har slor ekonomisk betydelse för berörda intressenter. Förbun­dels inställning till denna fråga är atl finansieringssystemet måste vara i

Prop. 1980/81:190

147

överensslämmelse med de jordbmkspoUtiska riktlinjer, som riksdagen antagit, och all systemet inte i sig bör innebära en ekonomisk försämring för jordbruket jämfört med dagens syslem.

De rörliga avgifler, som nu las ul på import inom ramen för del externa systemet, används för aU finansiera exportbidrag inom detta system. Bakom detta ligger principen om utbytesexport. Vad som därutöver åtgår täcks med medel från respektive regleringskassa enligt principen om jordbmkets ansvar för exportkostnaderna.

Utredningen har nu föreslagit atl en gemensam fond skapas för indu­strins råvamkostnadsutjämning. Bland annat interna och externa prisut­jämningsåtgärder skall finansieras med medel ur fonden. För atl finansiera åtgärder inom det interna systemet föreslås atl en utjämningsavgift las ul. Del föreslagna sättet alt beräkna denna avgift bedöms med nuvarande handelsmönster leda till ett visst överskott i fonden. Ulredningen har föreslagit att detta överskott skall användas för prissänkande ändamål inom livsmedelssektorn eller inbetalas till statskassan.

Med hänsyn till atl det är svårt atl bedöma effekterna av del föreslagna systemet föreslår förbundet att evenluella överskott tills vidare fonderas.

Kostnaderna för exportbidrag inom det externa systemet skall enligt ulredningen finansieras med till fonden inflytande importavgifter och med inomramsmedel, som tillförs respektive regleringskassa. Bidraget från regleringskassan skall enligt utredningen högst motsvara kostnaden för all alternativt avsätta ingående råvaror på export.

LRF kan tillstyrka det föreslagna finansieringssystemet. Förbundel har därvid ulgålt från att, liksom hittills, inflytande importavgifter först tas i anspråk innan ytterligare medel tillskjuls. Detta synsätt är i överenssläm­melse med principen för utbytesexport.

Inom respektive regleringsförening får därefter varje år som underlag för jordbmksnämnden göras en bedömning av hur stort jordbrukets nettobi­drag till fonden skall bli utifrån det exportbehov, som förelegat under året, och de alternativa avsättningskostnaderna. Den lägsta alternativa avsätt-ningskoslnaden måste vara utgångspunkl för beräkningen av jordbrukels bidrag. Överskott kan avsättas inte enbart genom export utan också i viss utsträckning för den inhemska marknaden.

Erfarenheterna från export av potatis och potatisprodukter är exempel på atl en sådan bedömning är av utomordentligt stor ekonomisk betydelse för jordbruket. Skulle det visa sig att del under årel har utbetalats mer i exportbidrag än som är motiverat, med hänsyn till lägsta alternativa avsättningskostnad för råvaran ifråga, bör enligt förbundels uppfattning medel frän det interna systemet kunna utnyttjas.

LRF fömtsätter att särskilda tillämpningsföreskrifter utarbetas för hur jordbmkets bidrag lill systemet skall beräknas.

De potatisprodukter som utredningen föreslår skall omfattas av syste­met, är fömtom potatismos, flingor m. m. ä/en vissa potatisprodukter av typ pommes frites, potatissallad och liknande. Förbundet vill i princip inle motsätta sig delta men vill peka på att förslagel kan leda till en ökad odling av potatis, bland annat genom att potatisråvaran för dessa produkter är kontraktsodlad. Ett faktiskt överskott kan då uppkomma, även om marknaden i övrigl är i balans. Detta har i viss utsträckning redan skett som en följd av en ökad export av potatismos m. m. Enligt LRFs uppfattning bör jordbmket via SPI inte bära kostnaderna för en sädan export under år med balans på marknaden i övrigt. Dessa exportkoslnader

Prop. 1980/81:190

148

får istället finansieras med hjälp av andra medel inom fonden. Detta synes också stå i överensstämmelse med ulredningens utgångspunkter.

Sveriges industriförbund: 

Med hänsyn till de förutsättningar som RÄK haft atl arbeta med lill följd av nyssnämnda lilläggsdirektiv och besparingsproposition vill Industriför­bundet inte motsätta sig kommilléns ovan redovisade förslag rörande finansieringen. Vi vill emellertid hänvisa till vad Chokofa i sill bilagda yttrande anför rörande de konsekvenser som den föreslagna omläggningen av finansieringssystemet, i kombination med den i höstas genomförda avsevärda höjningen av den särskilda varuskatten, eventuellt kan komma att få för Choklad- och Konfektyrinduslrin.

Kommilléns förslag vad gäller prisuljämning för vissa livsmedelsindu­striprodukler lill följd av tullskyddel på fetter och oljor samt prisutjämning för produkter andra än livsmedelsindustriprodukter kan accepteras av förbundel.

Sveriges kemiska industrikontor: Kemikoniorel vill inle motsätta sig vad RÅK här föreslår. Om elt syslem enligt RÅK:s förslag kommer till stånd, kan det i princip le sig som befogat med en koordinering av utjämningsav­gifter och uljämningsbidrag beräknade på produktionen så atl företagens redovisning i bägge dessa avseenden kommer alt omfatta samma volymer färdigvaror under resp. redovisningsperiod. I kombination med etl clear-ingförfarande för in- och utbetalningar så långt som möjligt skulle man härigenom uppnå enklast tänkbara administration på ömse håll. Uppenbar­ligen har utredningen icke haft möjlighet att närmare penetrera alla de praktiska problem som är förenade med en utjämningsavgift lagd på produktionen. Särskilt kan problem uppstå vid övergången från utjäm­ningsskatt till utjämningsavgift. Detta inträffar för chockladvaror och sockerkonfektyrer. På gmnd av tidsbrist fick RÅK knappast tillfälle att tillfredsställande gå igenom här uppkommande övergångsproblem. En omläggning av företagens datarutiner kräver en relalivi lång förberedelse­tid. Dessa frågor måsle få en nöjaktig lösning, vilket kan innebära antingen att tidpunkten för genomförande av etl nytt syslem för chokladvaror förskjuls lill kommande årsskifte eller all man finner det lämpligt att lägga utjämningsavgiften på försäljningen. Ett tredje alternativ som synes Kemikoniorel värt atl överväga är atl gå över till ett externt system.

Sveriges grossistförbund: Choklad- och konfeklyrvaror samt biscuits och wafers kommer enligt RÄK's förslag att ingå i den inlerna prisuljämning­en. Den nuvarande utjämningsskalten på dessa produkter kommer atl ersättas med en utjämningsavgift baserad på råvaruinnehållet. Det nya systemet bör innebära att utjämningsavgiften tas ul på varans neltovikt, vilket innebär en förändring mot nuvarande system, där utjämningsskalten tas ut på varans vikl inklusive konsumentemballage. Detta medför att när det nya systemet träder i kraft utjämningsavgiften kommer att uttas på varans nettovikt exklusive konsumentemballage, och den särskilda vam­skatten på dessa varor kommer att beräknas efter varans neltovikt inklusive konsumentemballage. Denna fråga är i och för sig inte en angelägenhet för jordbruksdepartementet, men del bör påpekas, all när man nu går över till ren neltovikt vad beträffar utjämningsavgiften, samma princip även bör tillämpas beträffande den särskilda vamskatten.

Prop. 1980/81:190

149

Kooperativa förbundet: KF tillstyrker i och för sig RÄK-utredningens

förslag att inrätta en för hela råvamkostnadsuljämningen gemensam

utjämningskassa. I syfte att mildra övergången för konsumenterna och för

berörd livsmedelsindustri får KF föreslå att budgetmedel likaväl avsätts

till denna utjämningskassa under ålminstone de närmasle budgetåren för

att härigenom kunna minska utjämningsavgifterna från den mest drabbade

delen av livsmedelsindustrin (t. ex. fmkostflingor, köttsoppor).    

KF anser det viktigt att avgifter och bidrag inom resp. vamområden i möjligaste mån bör balansera under en följd av år när syslemel väl börjat fungera. Om överskott uppstår inom hela utjämningskassan bör dessa enligt KF:s mening användas för prissänkande ändamål för vissa särskill utsatta livsmedel. Under några år bör, som KF tidigare föreslagil, budgetmedel tillskjutas för att motverka den chockartade övergång som eljest drabbar främst fmkostflingor och köttsoppor, där de påtvingade prisstegringama väntas minska konsumenternas efterfrågan avsevärt.

KF får beträffande t. ex. fmkostflingor konstatera atl konsumtionen år 1980 totalt i Sverige var 11 500 ton eller ca 200 Mkr och till stor del i bamfamiljer. Huvudråvaran för cornflakes är majs som i övrigl mest användes som foderråvara. Ökningen av råvamprisel kan beräknas bli ca 20 % vilket medför en konsumentprisökning med minst 6 %, och för KF:s musliflingor med resp. 30 % och 8 %. KF anser atl en ev. avgiftshöjning i ett steg för dessa varor närmast vore ofillböriig och atl en ev. höjning bör ske etappvis under några år. KF skulle t. o. m. vilja ifrågasätta om inte råvaran majs i fmkostflingor tills vidare skulle kunna undantas från utjämningsavgift - som alternativ till att budgetmedel lillskjuts. Inom den intema prisutjämningen drabbas i övrigt särskill köttsoppor där en förvän­tad prisstegring på 15% (fömtom att köttsubvenfionen reduceras) kan minska konsumfionen med bortåt hälften, varför KF även här kräver stegvisa avgiftsförändringar under några år.

KF anser aft det även är viktigt alt den svenska livsmedelsindustrin får möjlighet aft konkurrera på lika villkor med utländsk livsmedelsindustri såväl inom Sverige som vid export, och att prisutjämning då kan ske genom exportbidrag från utjämningskassan. Hittillsvarande underskott har täckts av regleringsmedel från jordbmket, som alltså "svarat för en exportkostnad som motsvarar ahernativkoslnaden att avsätta råvaran på export", vilket RÅK förespråkar även för framtiden i de fall där överskott finns för ingående jordbmksråvaror. KF kan godta denna princip som i praktiken torde innebära aU man utgår från prisskillnaden mellan världs­marknaden och i Sverige,

Trädgårdsnäringens riksförbund: RÅK har beräknat atl den interna prisut­jämningen kommer att ge eU ÖverskoU och föreslår all detta används till prissänkande ändamål inom livsmedelssektorn eller betalas in till statskas­san. Förbundet menar, atl pengarna istället bör fonderas tills en utvärde­ring av systemet har skett.

11    Riksdagen 1980181. I samt. Nr 190

Prop. 1980/81:190

150

10 Förslagens effekter på utrikeshandeln och handelspolitiska kon­sekvenser

Denna fråga behandlas främst av kommerskollegium. Synpunkler har dock lämnats även av några andra instanser.

Statens jordbruksnämnd: De handelsregler som gäller enligl EFTA-konventionen och protokoll 2 till frihandelsavtalet med EG har beaktats i ulredningen och har liksom vissa GATT-bindningar varit vägledande för valet av prisutjämningssystem.

Nämnden delar kommitténs mening att GATTs regler om exportsubven-tioner ej bör utgöra hinder för alt även fortsättningsvis lillämpa prisutjäm­ning vid export. Systemet är allmänt vedertaget inom EFTA och EG. Del kan dock inte uteslutas att frågor av denna typ kan komma alt las upp i den särskilda GATT-kommitté som upprättats för multilateral prövning av tillämpningen av subvenlionskoden.

KommerskoUegium:-- Utjämningsavgiften i del föreslagna inlerna

systemet kan tas ut vid import i enlighel med artiklarna 11:2 och III i GATT-avtalel dvs under fömtsättning atl den tillämpas icke-diskrimina-toriskl och på ett sådant sätt atl den inhemska produktionen inle skyddas. Enligt kollegiets bedömning uppfyller den föreslagna utjämningsavgiften dessa krav. Ändringen i förhållande lill hittillsvarande system innebär enligt förslaget bla en övergång från skall till intern avgift, vilket innebär ökad flexibilitet i tillämpningen och därmed en bättre anpassning till rådande pris- och konkurrensförhållanden. Förslaget innebär som framgår av belänkandel en Itöjning av skatten/avgiften för vissa varuslag och helt nya avgifler för andra, vilket givelvis kan föranleda kritik från våra handelspartners. RÄK anser dock atl dessa ändringar är konkurrensneu-trala och åstadkommer konkurrenslikställighet i förhållande till andra varor i syslemel, bla sådana som direkl konkurrerar med berörda vamslag.

Enligl anmärkning till moment 2 i GATTs artikel III får en skaU (eller

intern avgifl) anses oförenlig med bestämmelserna i artikeln i fall då

konkurrens föreligger mellan den beskattade (avgiftsbelagda) varan och en

direkl konkurrerande vara eller ersättningsvara som inte direkt beskattas

(beläggs med avgift). Det föreslagna interna systemet är således i bättre

överensstämmelse med GATT-reglerna än del gamla vad avser konkurren­

sen mellan olika varuslag i systemet. Man bör dock vara medveten om alt

utjämningsavgiften kan komma alt utsättas för kritik både i GATT och

EFTA, eftersom den direkt finansierar en prissubvenlion för molsvarande

inhemsk produktion. Det bör också noteras att en gränsavgift, även om

den motsvaras av samma avgift på den inhemska produktionen, av

exportörerna kommer att uppfattas som en tull. Risken för protester är

särskill stor när avgift införs på förut ej utjämningsskattebelagda varor,

t ex soppor och såser. 

Den avgift som skall tas ul vid import av varor som omfattas av det externa systemet föreslås av RÄK få benämningen "importavgift" lill skillnad från de avgifter som tas ut i enlighet med jordbruksregleringen, "införselavgifler". Benämningen "importavgift" har hittills traditionellt bmkat användas i fråga om sådana fasta och för hela eller en slörre del av

Prop. 1980/81:190

151

varuområdet tillämpade avgifter som av vissa länder lagits ut för alt skydda betalningsbalansen, som ett alternativ lill kvantitativa restriktioner enligt GATTs artikel XII. På engelska benämns denna typ av importavgift "import surcharge". "Avgift" kan emellertid även översällas lill eng. "levy". Det engelska uttrycket "import levy" brukar dock i allmänhet användas som benämning för röriiga jordbmksavgifter, dvs t. ex. våra svenska "införselavgifter". I och för sig kan "import levy" likaväl som "importavgift" anses vara språkligt neutrala benämningar på avgifler som tas ut vid import. Det kan emellertid ifrågasättas om man inte istället - för tydlighetens skull - borde benämna den externa avgiften "rörlig avgift", eng. "variable component", som är en intemationellt välkänd benämning på just externa prisutjämningsavgifler. Benämningen förekommer t. ex. i vissa av EGs GATT-bindningar och i EGs prisutjämningssyslem. Dessut­om har denna benämning redan använts från svensk sida i de pågående förhandlingarna om tullarna inom kap. 20. Benämningen används också i Sveriges frihandelsavtal med EEC, EFTA-konventionen och EFTA-ländernas avtal med Spanien.

KommerskoUegium redovisar i sitt yttrande gällande GATT-bindningar för de varuslag som omfattas av de föreslagna prisutjämningssystemen samt erinrar om GATTs regler för exportsubveniioner. Kollegiet fram håller därvid att riskerna för eventuell internationell krifik och eventuella motåtgärder torde vara störst i fråga om bl. a. vara som ålnjutei exportbi­drag och nya varor. Kommerskollegium gör följande sammanfattande bedömning av kommitténs förslag:

RÅKs förslag innebär inte några slora förändringar i sak av nuvarande

prisutjämningsåtgärder och de förändringar som föreslås synes inte stå i

strid med våra internationella åtaganden på det handelspolitiska området.

Särskilt kan konstateras atl de föreslagna systemen håller sig inom ramen

för de bestämmelser om prisuljämning som finns i EFTA-konventionen

och i EFTAs rikllinjer för prisutjämning. De är också förenliga med

reglerna i protokoll 2 Ull vårt frihandelsavtal med EG. En komplikaUon är

dock atl vissa varor som ingår resp föreslås ingå i det interna systemet inte

omfaUas av bestämmelserna om prisutjämning i EFTA-konventionen eller

frihandelsavtalet med EG.- 

I motsats till vad som gäller i EFTA och i frihandelsavtalet med EG är prisutjämningsåtgärder inte uUryckligen godkända i GATT, även om de hittills tolererats. Det föreligger därför en risk för att särskill exportsub-ventionsdelen i prisutjämningen kan bli föremål för kritik i GATT.

Även om de föreslagna åtgärderna med ovan nämnda reservationer ryms inom vad som är tillåtet enligt våra internalionella avlal är det uppenbart att flertalet av RÅKs förslag syftar Ull eU bättre utnyttjande av de möjligheter till skydd som avtalen ger. Exempel på delta är utökningen av antalet färdigvaror och råvaror, slopandet av fraktavdraget och upphävan­det av den särskilda maximeringen för vissa brödtyper. 1 samma riktning tenderar effektiviseringen och delegeringen lill verksplanet av beslutsfunk­tionen. Sammantagna kan dessa förslag uppfattas som tecken på ökad protektionism. På samma säll kan - om än oriktigt - den nya finansie­ringsformen för de internt prisutjämnade varorna uppfattas soin en proteklionisfisk åtgärd, särskilt som den i vissa fall leder lill en avgiftsbe­läggning av tidigare icke avgiftsbelagda varor. Del finns mol denna bakgmnd anledning framhäva all det nya systemet för råvarukostnadsut­jämning bör genomföras och fillämpas med så stor känslighet som möjligt för effektema på våra handelspartners intressen.

Prop. 1980/81:190

152

Statens industriverk: Enligt kommitténs bedömning torde det nu förelig­gande förslaget knappast ge upphov till några betydande effekter pä utrikeshandeln med bearbetade jordbruksprodukter. Kommittén menaratt om sådana effekter skulle uppstå, är dessa svåra att på förhand uppskatta. SIND anser det därför angeläget att såväl dessa effekter som evenluellt ändrade fömtsättningar för den svenska hemmamarknadsindustrin utvär­deras när del föreslagna systemet fått verka en lid.

Lantbrukarnas riksförbund: Skall utredningens förslag leda lill att den del av den svenska livsmedelsindustrin, som berörs av förslagel. skall kunna konkurrera på samma råvaruprisvillkor, som gäller för industrin i framför­allt EFTA och EG, förutsattes all även omvärlden tillämpar samma principer i sin råvamprisutjämning. Pågående ansträngningar inom EFTA all skapa likvärdiga villkor på detta område mellan EFTA-länderna bör således fortsätla.

En viklig aspekt i detta sammanhang är hur råvaruinnehållet i produk­terna beräknas. För att underlätta administrationen tillämpas standardre­cepl för homogena livsmedel. Det är av slor vikt atl dessa recept successivi anpassas till förändringar i produktionen, sä alt varken över-eller underkompensation blir följden. Det finns exempel på standardre­cepl, som tillämpas av EG, och som leder till atl induslrin i dessa länder överkompenseras genom för höga importavgifter och exportbidrag. Ett sådant förfarande leder till en snedvridning av konkurrensen, som inte kan rättas till genom del av utredningen föreslagna utjämningssystemet. Skall någoriunda likvärdiga konkurrensvillkor således erhållas, bör vid sidan av industrins råvamkostnadsutjämning myndighelerna även bedriva en aktiv handelspolitik på detla område.

Sveriges industriförbund: Förbundet inslämmer i RÅKs konstaterande att kommitténs förslag inle löser alla problem rörande den berörda svenska industrins konkurrensneutralitet internationellt. Vi vill understryka bety­delsen av alt en kontinuerlig bevakning sker av andra länders utformning och tillämpning av sina prisutjämningssyslem och att våra handelspolitiska instanser i förekommande fall agerar snabbt och kraftfullt för att tillvarata svensk industris intressen. Inte minsl bör detla gälla i fråga om alt söka utverka bättre villkor för svensk export av livsmedelsindustriprodukler.

Sveriges kemiska industrikontor: RÅKs bedömning att några handelspoli­tiska komplikationer ej bör uppstå med anledning av övergången till en industriell högprislinje för fmkostflingor, soppor elc kan visa sig någol optimistisk. Del finns anledning räkna med atl ulländska leverantörer av dessa produkter till den svenska marknaden kommer all reagera lika negativt som svenska tillverkare inför övergången lill en högprislinje. Även handelspolitiska skäl talar därför för en övergång i flera - lämpligen tre - steg.

Beträffande det föreslagna externa systemet för saft, socker etc (kap 20) anser RÅK att en förändring av gränsskyddel kan komma att påverka importen. Kemikoniorel delar den uppfattningen. Det bör emellertid framhållas, att så länge sockerpriset ligger på nuvarande höga nivå - och flera bedömare anser alt det kan förbli där i åratal - så innebär förslagel för sockerprodukter i kap. 20 i flertalet fall en sänkning av det blygsamma gränsskydd som nu utgår.

Prop. 1980/81:190

153

Sveriges exportråd: Exportrådet menar att den svenska regeringspolitiken måste göras mer exportvänlig. Svensk industri kan inle räkna med lönsam export endast vid tillfällen då svensk produktion av råvaror eller förädlade livsmedel råkar vara större än svensk konsumtion. Del är hög lid all ge den förädlade livsmedelsexporten ett egenvärde. Dessulom har en svensk förädlad livsmedelsexport stora möjligheler alt erhålla bättre priser för ingående svenska råvaror jämfört med ren export av råvamöverskott.

Utredningen kommer inle med förslag till förändringar som kan betrak­tas som negativa ur exportindustrins synvinkel. Emellertid, om berörda svenska myndigheter och organisationer önskar märkbara volymökningar på export inom en femårsperiod så behöver industrin betydligt radikalare förändringar vad beträffar villkor och kostnader för ingående råvaror.

11   Lagstiftning

Remissinstansema anser atl författningsförslaget ger en bättre överskäd­lighet än nuvarande ordning. Några remissinstanser förordar en särskild lag om råvamkostnadsutjämning men accepterar förslaget att bestämmel­ser om prisutjämningen tas in i lagen om prisreglering på jordbmkets område, till vilken knyts en särskild förordning.

Riksskatteverket: I betänkandet--- har kommittén menat att den

föreslagna utjämningsavgiften är av samma typ som de avgifter som tas ut inom ramen för prisregleringen på jordbmksprodukter och att utjämnings­avgiften inte skall betraktas som en skatt.

Föreskrifter om förhållandet mellan enskilda och det allmänna skall enligt 8 kap 3 § regeringsformen (1974:152, RF) meddelas genom lag om de gäller åligganden för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i personliga eller ekonomiska förhållanden. Regeringen kan efler bemyndigande i lag ulan hinder av den nämnda bestämmelsen i 3 § meddela vissa föreskrifter om annat än skatt (8 kap 7 § RF).

För avgifter kan regeringen eller kommun efter riksdagens bemyndi­gande meddela sådana föreskrifter som man p. g. a. undantaget i 3 § RF inte kan meddela i fråga om skalt. Bestämmelser om detta finns i 8 kap. 9 § RF.

RSV inser fördelarna med att reglera utjämningsavgiften på samma sätt som jordbmksavgifterna. Med anledning av att kommitténs förslag inne­håller moment som innebär att medel som influtit genom utjämningsav­gifter inte i sin helhel skulle tillföras näringsgrenen ifråga kan det emellertid ifrågasättas humvida avgiften är att betrakta som en skatt.

Förslaget till lag om upphävande av lagen (1960:258) om utjämningsskatt på vissa varor bör i förtydligande syfte kompletteras med en bestämmelse att den upphävda lagen fortfarande skall gälla ifråga om förhållande som hänför sig till tiden före upphävandet.

Andra meningen i förslaget till text till lagen bör också förtydligas. Meningen kan lämpligen ändras lill "För sådana varor, som avses i lagen och som har fillverkats eller förts in i landet men som skattskyldighet inte Udigare har inträtt för, inträder skattskyldighet den 30 juni 1981".

Prop. 1980/81:190

IM

Statens jordbruksnämnd: Kommittén föreslår alt bestämmelserna om råvamkostnadsutjämning inarbetas i 1967 års prisregleringslag på jordbru­kets område och att till denna lag knyts en förordning som endast reglerar frågorna om utjämningen.

Eftersom råvarukostnadsutjämningen har nära samband med jordbruks­prisregleringen har, som inledningsvis nämnls, jordbruksnämnden ingen erinran mol all de behövliga lagreglerna inarbetas i den befintliga lagen. Frågan om en särskild lagstiftning lorde eventuellt som kommittén har föreslagit få prövas vid senare lidpunkt. Kommittén har vidare föreslagit att lillämpningsbestämmelserna tas in i en särskild förordning som enbart innehåller bestämmelser om råvarukostnadsutjämning. Jordbruksnämn­den har ingen erinran häremot och tillstyrker i övrigt uppläggningen av och innehållet i de författningsbestämmelser som kommittén har lagt fram, men vill peka på vissa följder av förslagen.

Kommitténs förslag innebär att etl anlal livsmedelsindustriprodukter stryks ur bilagan till lagen om prisreglering på jordbrukets område. Vid sidan av de regleringslekniska konsekvenserna - vilka kommittén utföriigt har belyst - medför detta förändringar i fråga om licensieringen vid import och export av vissa varor. Denna licensiering slyrs f. n. i fråga om de livsmedelsindustriprodukter som nu föreslås strukna ur bilagan, av be­stämmelserna i 210§§ och av de föreskrifter som regeringen har meddelat med slöd av I §, När dessa livsmedelsindustriprodukler nu stryks ur bilagan, medför det atl lagens licensieringsregler - och de föreskrifter som ansluter till dem - inte längre gäller för industriproduk­terna i fråga. Därmed kommer i stället - utan atl någon ytterligare författningsändring behöver vidtas - kungörelsen (1950:324) angående allmänt exportförbud och kungörelsen (1947:82) angående allmänt import­förbud att reglera licensieringen för industriprodukterna. Dessa har hittills varit undantagna från import- resp exportförbudskungörelsernas till­lämpning på grund av att licensieringen av dem regleras av lagen om prisreglering på jordbrukets område. Till import- och exportförbudskun­görelserna anknyter särskilda bemyndiganden utfärdade av regeringen.

Förslaget medför således att licensieringsverksamheten beträffande vissa livsmedelsindustriprodukter fortsättningsvis kommer att styras av andra föreskrifter än de nu gällande. Enligt jordbmksnämndens mening torde förändringarna dock inte komma att medföra nägra nackdelar. Nämnden har därför ingen erinran mot förändringen. Inte heller har nämnden något att invända mot atl vamgmppen enzympreparat innehål­lande födoämnen (ur tulltaxe nr 35 07) i licensieringshänseende överförs till kommerskollegium, vilket blir en följd av den föreslagna omläggningen.

Kommittén har som nämnts föreslagil att de huvudsakliga reglerna om råvamkostnadsutjämningen samlas i en särskild förordning. Eftersom -enligt förslaget - de behövliga lagbestämmelserna förs in i lagen om prisreglering på jordbmkets område, kommer emellertid även förordning­en om prisreglering på jordbrukets område, vilken innehåller tillämpnings­föreskrifter till lagen, att till vissa delar gälla för råvamkostnadsutjämning­en. Vissa förändringar bör därför vidtas i förordningen (1967:524) om prisreglering på jordbmkets område.

Kommerskollegium:-- RÅKs förslag innebär således atl bestämmel­

serna om råvamkostnadsutjämning inarbetas i lagen om prisreglering på

Prop. 1980/81:190

155

jordbmkets område och all en särskild förordning om råvamkostnadsut­jämning utfärdas.

Kollegiet anser att förslaget ger en bättre överskädlighet än tidigare ordning framförallt genom atl bestämmelserna för prisutjämningen tas in i förfaUning och inte som hittills delvis i regleringsbrev och liknande. Däremot släller sig kollegiet någol tveksamt till alt inordna bestämmelser­na om råvamkoslnadsutjämningen inom ramen för jordbruksprisreglering­en. Kollegiet menar att en självständig lagstiftning för råvarukostnadsut­jämningen är alt föredra bl. a. av det skälet alt denna omfattar även varor utanför jordbmksområdet, t. ex. läkemedel.

Statens industriverk: En utvärdering av del nya regelsystemets effekter på såväl livsmedelsindustrins konkurrenskraft som på den nya administratio­nen kan förslagsvis ske då frågan om en särskild lagsliflning för industrins råvamkostnadsutjämning åler aktualiseras.

Sveriges industriförbund: 

Industriförbundet anser det, soin redan inledningsvis berörts, vara en klar förbättring att samtliga nuvarande former av råvamkostnadsutjämning i fortsättningen föresläs skola grundas på en enhetlig gemensam lagstift­ning. Vi finner emellertid starka skäl tala för att de gmndläggande bestämmelserna om råvarukostnadsuljämning meddelas i en särskild lag, skild från jordbmksprisregleringslagen. Det är därtbr enligt vår uppfaUning angeläget att en sådan lag snarast kommer lill stånd.

Förbundel vill i detta sammanhang la upp frågan om vid vilken tidpunkt skyldighet att erlägga utjämningsavgift skall inträda.

I RÄKs förslag till lag om ändring i lagen om prisreglering på jordbrukels område har 21a §, första stycket, följande lydelse:

"Avgifl erläggs för varor som inom landet tillverkas av råvaror upptagna i bilagan lill denna lag och som försäljs inom landel (utjämningsavgift)".

Nämnda formulering bör rimligen tolkas så att avgiftsskyldighet -liksom f. n. är fallel i fråga om utjämningsskalt och särskild vamskatt -inträder vid försäljningstillfället.

I förslaget till lag om upphävande av lagen om utjämningsskatt för vissa varor sägs emellertid:

"Skatt utgår dock för sådana varor som avses i lagen och som har tillverkats eller förts in i landet före den I juli 1981 men för vilka skattskyldighet då inte har inträtt".

Förslaget lill förordning om utjämning av industrins råvarukostnader sladgar i 5 §, andra stycket:

"Utjämningsavgiften skall lill sitt belopp fastställas så all de medel som inflyter vid tUlverkning av varorna motsvarar kostnaderna för utjämnings­bidrag vid tillverkning av dessa varor för försäljning inom landet."

Dessa formuleringar indikerar att man tänker sig att utjämningsavgiften i fortsättningen skall erläggas vid lillverkningstillfällel i stället för vid försäljningstillfället.

Konsekvenserna för industrin av en sådan omläggning hann aldrig tillfredsställande utredas inom RÅK. Chokofa pekar emellertid i sitt remissyttrande på vissa väsentliga problem som uppkommer för Choklad-och Konfektyrinduslrin om nuvarande regler i fråga om avgiftens erläg­gande ändras. Industriförbundet anser att föreningens synpunkter -särskilt vad gäller exportverksamheten - måste beaktas innan slutgiltig ställning tas till  vilket system  som skall  tillämpas för branschen  i

Prop. 1980/81:190

156

fortsättningen. Det är nämligen inte möjligt all vid tillverkningstillfället avgöra vilka kvantiteter av färdigvaran som kan komma alt exporteras.

Vi vill emellertid i sammanhanget också framhålla viklen av att utjämningsavgifter och utjämningsbidrag koordineras så all förelagens redovisning i båda dessa avseenden kommer att omfalta samma volymer färdigvaror under respektive redovisningsperiod. I kombination med någon form av clearingförfarande för in- och utbetalningar skulle man kunna uppnå enklast tänkbara administrativa rutiner såväl hos företagen som hos prisutjämningsmyndigheten.

Sveriges kemiska industrikontor:     Kemikoniorel vill särskill under­

stryka betydelsen av följande uttalande:

"RÄK har eftersträvat etl särskilt syslem för råvarukostnadsuljämning, så långl möjligt åtskilt från syslemel för den egentliga jordbmksprisregle­ringen."

Råvamkostnadsutjämning har obestridligen viss anknytning till jord­bmksprisregleringen. Men sådan utjämning hänger också intimt samman med vårt lands avtal med EFTA och EG, med handelspolitik och induslripolilik. Mot den bakgrunden kunde del vara motiverat att den legala ramen för råvamkostnadsutjämning kopplas loss från jordbrukspris­regleringen. Elt lilel sleg i den riktningen lar ulredningen när den föreslår en särskild förordning för råvamkostnadsutjämning. Men det hade enligl Kemikonlorels mening varit önskvärt att gå längre och tillskapa en särskild lag - och alltså icke endast en förordning knuten till lagen om jordbmks-prisreglering - för råvamkostnadsutjämning. Kemikoniorel vill dock inte motsätta sig utredningens förslag att nu göra erforderliga ändringar som tillägg till lagen om prisreglering på jordbrukets område. Det huvudsakliga skälet för delta val synes emellertid vara tidsnöd, nämligen brådska att hinna genomföra erforderiiga ändringar till den 1 juli 1981. Dessa motive­ras i sin tur av regeringens framlagda första sparplan. Utredningen har uppenbarligen varit medveten om att sakskäl kan tala för en särskild lagstiftning, eftersom man anför alt sedan erfarenhet vunnits bör behovel av sådan särskild lagstiftning ånyo övervägas. Kemikoniorel anser att dylik bedömning bör ske senast under år 1983 och målet bör då vara en särlagstiftning.

Kooperativa förbundet: Angående lagstiftningen för råvamkostnadsutjäm­ningen anser KF alt man inom några år bör tillskapa en särlagstiftning härför som är skild från lagen om prisreglering för jordbmksvaror.

12   Administration

Förslaget att statens jordbmksnämnd bör vara huvudansvarig myndig­het för prisutjämningen tillstyrks av alla remissinstanser, liksom förslaget att ett särskilt råd för prisutjämningsfrågor knyts till jordbruksnämnden.

Riksrevisionsverket: Ulredningen föreslår en viss förstärkning av persona­len vid statens jordbmksnämnd. Med hänvisning till de förenklingar RRV förespråkat och till den restriktivitet beträffande systemets omfaUning som verket förordat avstyrker RRV utredningens förslag i dessa stycken, RRV fömtsätter även atl förslaget aft föra över vissa uppgifter från riksskatte-

Prop. 1980/81:190

157

verket till jordbmksnämnden prövas med hänsyn lill om den ökade belastningen på jordbruksnämnden motsvaras av en minskning av riks­skatteverkets resursbehov.

Riksskatteverket: 1 det nuvarande systemet administrerar RSV uppbörden från, utbetalningen till och kontrollen av 496 skattskyldiga till utjämnings-skatt. Av dessa skattskyldiga är 453 skattskyldiga också till särskild vamskatt och 13 lill dryckesskatt. RSV har även i fortsättningen atl utöva kontroll över dem även om utjämningsskatten slopas. Den del av kontrol­len som nu belöper på utjämningsskalten och prisutjämningsbidragen grundar sig på samma underlag som kontrollen av den särskilda varuskat­ten resp dryckesskatten och tar således endast marginella granskningsre­surser i anspråk.

RSV vill framhålla alt verket i och för sig inte anser sig böra syssla med frågor som inte hör hemma inom skatteadministrationen. Verket har dock, som tidigare angetts, ifrågasatt om inle den föreslagna avgiften är atl betrakta som en skatt. Oavsell hur avgiften betraktas, anser RSV all verket i detta fall inte kan underlåta alt framhålla att slarka administrativa och ekonomiska skäl talar för alt uppbörden av utjämningsavgiften och utbetalningen av bidragen bör administreras av RSV. I det följande redogör RSV för de nämnda skälen.

Enligl utredningsförslaget kommer de som nu är skattskyldiga lill särskild vamskatt och starkölstillverkarna som nu är skattskyldiga till dryckesskatt att också bli avgiftsskyldiga till utjämningsavgift. Antalet avgiftsskyldiga kommer att öka med ca 90, utgörande företag inom fiskeriinduslrin och ett par andra branscher. Flertalet avgiftsskyldiga kommer följakfiigen om utredningsförslaget genomförs att behöva redovi­sa och belala till två myndigheter för i princip samma verksamhet. Del innebär dubbla revisionsbesök och dubbla utredningar beträffande samma verksamhet. Visar det sig atl någon deklarerat för litet, måste dubbla förslag till påföring upprättas, den skattskyldige får yttra sig till två olika myndigheter som måste fatta var sill beslut. Kommittén har visseriigen fömtsaU atl de båda myndighelerna skall samråda i kontrollfrågorna men inte berört hur samrådet skulle ske. Även om samrådet får den formen atl RSV delger jordbmksnämnden de uppgifter som kommer fram vid revi­sioner, undviker man ändock inle olägenheten med dubbla uppbördssy­slem. Det kan för övrigt nämnas att deklarationerna för särskild vamskatt resp dryckesskatt och för utjämningsskatt är sammanfogade med ansökan om prisutjämningsbidrag. Planer finns på att sammanföra de båda deklara­tionerna till en deklaration. Så skulle också kunna ske om utjämningsskal­ten ersätts med en utjämningsavgift. Att avgiftsdeklarationen avser tillver­kad mängd medan vamskatte- resp. dryckesskatledeklarationen avser levererad mängd skulle inte innebära något problem.

RSV har redan en utbyggd organisation för att administrera utjämnings­avgiften och prisutjämningsbidragen. Verket har en kontrollorganisation med 4 regionala kontor. Kontrolltjänstemännen får anses ha god vamkän-nedom på del aktuella vamområdet. För kontrollen av utjämningsskalten och prisutjämningsbidragen används ca 3,3 årsarbetskrafter.

RSV ifrågasätter om en tillfredsställande kontroll av ca 600 avgiftsskyl­diga kan utföras av - såsom föreslagits - endast en "kontrollant". RSV beräknar att antalet revisorer i det föreslagna systemet skulle, med bibehållen nivå på kontrollen, behöva motsvara 4 årsarbetskrafter. Kost­naderna hos jordbmksnämnden för administration och kontroll av det

Prop. 1980/81:190

158

föreslagna systemet synes kommittén ha underskattat. Kostnaderna skulle enligt RSVs mening uppgå lill över 800 000 kr. Den tillkommande personal­kostnaden om RSV administrerar och kontrollerar systemet lorde inte överstiga 100000 kr. Av de skäl som RSV tidigare framhållit kan inle heller - om administrationen läggs på jordbmksnämnden - någon egentlig minskning av statsverkets kostnader göras genom indragning av resurser hos RSV. Den besparing, som kan göras hos RSV genom en överföring av administrationen och kontrollen av utjämningsavgiften och prisutjäm­ningsbidragen till jordbmksnämnden uppskattar RSV till mindre än 1/4 revisorstjänsl och 1/4 biträdestjänst vid avdelningen för indirekt skatt eller ca 50 000 kr.

RSV vill också framhålla att administrationen av utjämningsskalten och den del av utbetalningen av prisutjämningsbidragen som nu sköts av RSV, fungerar väl.

Vid bedömningen av vilken myndighet som skall administrera avgiften resp. bidragen bör också beaktas all punklskatleseklionerna hos RSV, som nu administrerar utjämningsskatten, avses få ADB-stöd, vilket ytterligare lorde effektivisera och förbilliga administrationen.

På grund av det anförda anser RSV att adm.inistrationen och kontrollen bör ligga kvar hos verket.

RSV har däremot inte något att erinra mot att jordbmksnämnden beslutar om avgiftens resp. bidragens storlek och atl lill jordbruksnämnden knyts elt råd för råvamkostnadsutjämningsfrågor.

Statens jordbruksnämnd: Kommittén föreslår atl jordbruksnämnden blir huvudansvarig för all prisutjämning. Detta innebär att den prisutjämning för vissa varor som enligt gällande ordning ombesörjs av riksskatteverket i fortsättningen skall övertas av nämnden. De föreslagna förändringarna av vamområdet och förslaget att utjämningsskatten för vissa varor ersätls med utjämningsavgifter enligt jordbmksprisregleringslagen gällande hela det interna systemet talar härför. Nämnden anser det lämpligt att alla frågor som gäller prisutjämning - så långt del är möjligt - handhas av en myndighet.

På angivna skäl är jordbmksnämnden - under förutsättning av nödvän­dig resursförstärkning varom mera nedan beredd att åta sig även de utökade uppgifterna. I likhet med kommittén anser nämnden att det kan föreligga behov av samråd dels i kontrollfrågor med riksskatteverket i vad avser tillverkningen av starköl samt med särskild vamskatt belagda choklad- och konfeklyrvaror saml vissa biscuits och wafers, dels med generaltullstyrelsen beträffande prisutjämningen i det externa systemet.

De regleringsföreningar som i sina yttranden till nämnden har berört frågan om vilken myndighet som skall administrera rävarukostnadsuijäm­ningen biträder alla kommitténs förslag att detta uppdrag ges till jordbruks­nämnden. Föreningen för Mejeriprodukter, Svensk Kötthandel och Svensk Ägghandel föreslår att prisutjämningen bör nära anknytas till regleringsföreningarna. Dessa föreningar vill begränsa jordbruksnämndens uppgifter till atl administrera beräkningar och avräkningsförfarande och föreslår aU beslul om utjämningsavgifter och exportbidrag fattas av vederbörande regleringsförening.

Förslaget att utjämningsavgifter skall beslutas av en förening innebär en delegation av normgivningsmakt som inle är tillåten enligt regeringsfor­men. I övrigt vill jordbruksnämnden endast erinra om den nära anknytning som finns mellan nämnden och regleringsföreningarna, i vars styrelser ingår tjänstemän från nämnden.

Prop. 1980/81:190

159

Regleringsföreningarna uttrycker olika grad av tveksamhet inför försla­get om ett råd för prisutjämningsfrågor. Enligt nämndens mening kan emellertid ett sådant råd med allsidig sammansältning vara av stort värde när det gäller alt fortlöpande utvärdera prisutjämningssyslemens funktion och bedöma behovet av ändringar inom dessa syslem. Givelvis kommer administration av och sammanträden med rådet alt ta nämndens resurser i anspråk. Denna resursbelaslning bedöms uppvägas av fördelarna med all direkt och ulan remissomgångar kunna få synpunkler och förslag från experter inom de myndigheter och organisationer från vilka representanter utses. Jordbmksnämnden lillslyrker därför alt rådet tillskapas. Nämnden har inle heller någon invändning mot att dess medlemmar såsom kommit­tén föreslagit utses av regeringen.

Jordbruksnämnden anser det lämpligt alt rådet består av åtta personer, varav en, tillika ordförande, från jordbmksnämnden, en från kommerskol­legium, en från generaltullslyrelsen. en från konsumentdelegationen, en från Kooperativa förbundet, en från Sveriges grossistförbund, en från Sveriges industriförbund och en frän Lantbrukarnas riksförbund. Dämt­över bör rådet ha en sekreterare från jordbmksnämnden. Vidare bör rådet till sig kunna adjungera behövlig expertis t. ex. från regleringsförening­arna. Det bör få ankomma på nämnden att meddela närmare föreskrifter för rådets verksamhet.

Kommittén föreslår mot bakgrunden av de ökade krav som framdeles kommer att ställas på restitutionssektionen att denna enhet får ställning som byrå. Jordbmksnämnden tillstyrker detla förslag och erinrar om atl den i annal sammanhang lill regeringen framfört atl denna fråga borde tas upp i samband med att kommittén för industrins råvamkostnadsutjämning framlagt sitt betänkande. Enhetens arbetsuppgifter tillhör redan innan de föreslagna uppgifterna tillkommit de viktigare inom nämndens verksam­hetsområde. Vad antalet tjänster beträffar har enheten en storlek som är jämförbar med t. ex. beredskapsbyrån, internationella byrån och vegetabi-liebyrån. Med hänsyn lill enhetens uppgifter skulle ett namnbyte till exempelvis industribyrån kunna övervägas. Inrättandet av ell särskill råd och ändringen från sektion till byrå torde föranleda ändring i jordbruks­nämndens instmktion.

Jordbmksnämnden underslryker vidare de krav på resursförstärkning för enhetens del som kommittén framför med anledning av väsenlligt utökade arbetsuppgifter för enheten. Yrkandet preciseras till en tjänst som handläggare, en kontrollant och tvä biträdesljänsler, en sammanlagd kostnad på f n ca 800000 kr. Jordbmksnämnden får vidare framhålla att resursförstärkningen - oavsett hur den finansieras - är en nödvändig fömtsättning för atl nämnden skall kunna åla sig de nya uppgifterna. I annal fall tvingas nämnden att slopa vissa av statsmaklerna ålagda regleringar på jordbmkets område. Om den förhållandevis ringa resursförstärkningen inte anses böra finanseras över budgeten bör, som kommittén föreslår, medel för ändamålei ulgå från den föreslagna prisul-jämningskassan. Även det föreslagna rådels verksamhet bör i sådant fall finansieras över uljämningskassan.

Statens jordbruksnämnds konsumentdelegation: RÄK föreslår beträffande administrationen av den framtida prisutjämningen att denna helt skall omhänderhas av statens jordbruksnämnd vilket Konsumentdelegationen tillstyrker. Därför måsle också nämnden ges utökade resurser för alt bl. a. kunna följa prisutvecklingen i Sverige och internalionellt och för all kunna

Prop. 1980/81:190

160

administrera även den del av prisutjämningen som nu omhänderhas av Riksskatteverket.

Konsumentdelegationen tillstyrker även förslaget atl etl särskilt råd utses med företrädare för olika myndigheter, näringslivel och konsument­intresset. Rådet föreslås följa ulvecklingen och utvärdera prisuljämnings­systemet. Konsumentdelegationen förutsätter alt den blir representerad i delta råd och att rådets ledamöter utses av regeringen.

Kommerskollegium:--- I  den nya ordningen är finansiering med

budgetmedel inte längre aktuell, ulan för hela den berörda importen och inhemska produktionen för hemmamarknaden av färdigvaror skall en utjämningsavgift ulgå som skall balansera kostnaderna för uljämningsbi-dragen. Förslagel belyder alt utjämningsskalten kan avskaffas. De delar av den prisutjämnande verksamhel som för närvarande ulförs av riksskatte­verket kan därigenom överföras till den myndighel som får ansvarel för prisuljämningen, enligt kommitténs förslag jordbruksnämnden. Kollegiet finner förslagel i linje med RÄK:s direktiv och ser del som eftersträvans­värt atl så stora delar av prisutjämningssystemets administration som möjligt samlas hos den ansvariga myndigheten. Kollegiet förutsätter att nämnden även kommer atl ta över den råvarukostnadskompensation som nu handläggs av regleringsföreningarna.

Kommerskollegium tillstyrker RÄK:s förslag alt inrälta etl särskilt marknadsråd för prisutjämningsfrågor och menar atl berörda intressenter på detta vis får större möjligheter all bedöma industrins konkurrenssitua­tion och att påverka råvamkoslnadsutjämningen än vad som är fallet med nuvarande ordning. Kollegiet hade dock sett det som en fördel om rådets beslutanderätt, befogenheter och verksamhet i övrigl behandlals mer ingående av RÄK. När det gäller den formella beslutanderätten skall denna enligt RÅK till övervägande del ligga hos jordbmksnämnden, låt vara inom av riksdag och regering angivna ramar. En sådan delegering av beslutsrätten till verksplanet för huvudparten av de prisutjämningsfrågor som kan uppkomma ger en belydande maktbefogenhet för nämnden. Kollegiet vill dock inte motsätta sig den föreslagna beslutsordningen, delta med hänsyn lill de administrativa fördelar som slår att vinna. Kollegiet fäster vid detta ställningslagande stort avseende vid del föreslagna marknadsrådet.

Rådet skall som nämnts enligt förslagel beslå av experter från berörda myndigheter. Vilka myndigheter som här avses framgår inle, men kollegiet fömtsätter alt kommerskollegium skall vara representerat. Kollegiet fömt­sätter vidare alt konsumentintressena kommer att bevakas genom särskild representation.

Generaltullstyrelsen: I avsnitt 3.12.3 i betänkandet föreslås att till jord­bmksnämnden knyts ett av regeringen utsett råd för råvamkostnadsutjäm­ningsfrågor. Generaltullstyrelsen tillstyrker detta försiag. I detta råd bör ingå en representant för generaltullstyrelsen, dels därför att tullverket har viktiga uppgifter vid administrationen av prisutjämningen (uppbörd av importavgift och utjämningsavgift, kontroll vid utförsel av exportbidrags-berättigade varor), dels därför atl inom verket finns betydande erfarenhet av och kunskaper om vamklassificering.

Näringsfrihetsombudsmannen: Det bör i sammanhanget noteras att inom statens jordbruksnämnd finns inrättad en beredningsgrupp för behandling

Prop. 1980/81:190

161

av sådana i direkl samband med jordbruksregleringens tillämpning upp­komna konkurrensbegränsningar som faller utanför NOs verksamhetsom­råde. NO är representerad i denna beredningsgrupp. Det synes naturiigt alt förelag som känner sig förfördelade vid tillämpningen av den nu föreslagna råvamkostnadsregleringen skall kunna påkalla behandling av sin sak inom denna beredningsgmpp.

Statens industriverk: SIND lillslyrker kommitténs förslag om all ett särskill råd för råvamkostnadsutjämning knyts till Jordbmksnämnden.

Landsorganisationen i Sverige: Likaså delar LO kommilléns uppfattning, all statens jordbruksnämnd bör vara huvudansvarig för prisutjämningen. Förslaget innebär att även prisuljämningen för de varor som i nuläget handläggs av riksskatteverket bör skötas av jordbmksnämnden. LO vill också tillstyrka RÄK:s förslag om inrättande av ell särskilt råd för råvamkostnadsutjämningsfrågor. Rådels uppgift bör vara atl kontinuerligt följa utvecklingen inom den konkurrensulsalta industrin och mot bakgrund av överväganden rörande behovet av uljämningsåtgärder rekommendera åtgärder för olika produkter. Rådet bör enligl förslaget bestå av företrädare för berörda myndigheter, näringslivet och konsumenterna. Enligt LO:s mening måste också de anslällda, genom Svenska Livsmedelsarbetareför­bundet, beredas plats i rådet.

Lantbrukarnas riksförbund: Utredningen föreslår också alt etl särskill råd för råvamkostnadsuljämningen knyts lill jordbmksnämnden, som föreslås administrera systemet. I detta råd skall representanter för berörda myndig­heter, näringslivet och konsumenterna ingå. LRF fömlsäller att förbundet och berörda riksorganisationer blir representerade i rådet.

Utredningen föreslår att ökade kostnader för kontroll och administration aUernativt skall finansieras med medel ur fonden. Förbundet har inget atl invända mol detta, om det sker via utjämningsavgifterna. Däremot bör dessa kostnader ej täckas med medel från regleringsföreningarna, eftersom detta skulle slå i strid med principen om lägsta ahemativkoslnad för jordbmket.

Sveriges industriförbund: Industriförbundet tillstyrker RÄK:s förslag alt statens jordbmksnämnd skall vara huvudansvarig för prisutjämningen. Uppgiften att fastställa storleken av utjämningsavgiften respektive bidrag bör ligga hos nämnden. Vi avvisar således tanken alt denna uppgift skulle kunna delegeras till regleringsföreningarna. Vad gäller det råd för råvam­kostnadsutjämningsfrågor som föreslås skola knytas till nämnden fömtsät­ter vi att såväl livsmedelsindustrin som övrig industri blir företrädd i detsamma.

Vi anser vidare att restitutionssektionen - med hänsyn lill dessa frågors särart och fortsättningsvis sannolikt ökade betydelse och omfaUning - bör få ställning som byrå.

Sveriges kemiska industrikontor: Kemikontoret tillstyrker atl Jordbmks­nämnden blir huvudansvarig för prisuljämning och atl elt särskill råd inrättas för dessa frågor, knutet fill nämnden. Med hänsyn lill Kemikonto­rets intressen i denna fråga, vilka berör såväl livsmedel som andra varor -framför allt sådana inom det kemiska vamområdet - skulle Kemikoniorel se det som naturligast om organisafionen finge tillfälle alt nominera en representant i rådet.

Prop. 1980/81:190

162

Däremot avvisar Kemikoniorel länken all regleringsföreningarna skulle fastställa storleken av utjämningsavgift resp -bidrag. Denna uppgift bör ligga hos Jordbruksnämnden efter hörande av rådet och i lämpliga fall resp regleringsförening.

Sveriges grossistförbund: RÄK föreslår alt Statens jordbruksnämnd skall vara huvudansvarig för prisutjämningen. Vi har inga invändningar emot en sådan ordning. Vi vill dock påpeka, att RÄK"s förslag innehåller åtskilliga frågor, som man överlåtit ål Statens jordbruksnämnd atl närmare utreda, vilket naturiigtvis innebär alt etl stort ansvar kommer all åvila jordbruks­nämnden. Då den slutgiltiga utformningen och tillämpningen av det nya systemet är av stor vikt för berörda branscher och företag inom Sveriges Grossistförbunds verksamhetsområde, anser vi det angeläget att förbundet som företrädare för parti- och importhandel får ingå som part i det särskilda råd för råvamkostnadsutjämning, som är tilltänkt alt knytas lill Statens jordbruksnämnd.

Kooperativa förbundet: KF tillstyrker R,ÅK:s förslag beträffande admini­strationen av den framlida prisutjämningen att statens jordbmksnämnd bör vara huvudansvarig härför, vilket även innefattar prisutjämning för de varor som riksskatteverket f n handlägger. Vidare fiilstyrker KF RÅK;s förslag att ett särskdt råd för olika frågor angående den framlida råvaru­kostnadsutjämningen bör utses och knytas lill jordbmksnämnden. KF anser del väsentligt att få med en representant för konsumentkoopera­tionen i delta råd för att på så sätt kunna följa utvecklingen inom den konkurrensutsatta livsmedelsindustrin och ge synpunkler på utvecklingen för olika produkter m.m.

Prop. 1980/81:190

163

Innehåll

Proposition    .................................................................... 

I

Propositionens huvudsakliga innehåll    ........................... 

...... 

I

Förslag fill lag om ändring i lagen (1967:340) om prisreglering på

jordbmkets område   .......................................................... 

2

Förslag tili lag om upphävande av lagen (1960:258) om utjämnings­

skatt på vissa varor   ....................................................... 

...... 

4

1

Inledning   ................................................................... 

5

2

Prisreglerande ätgärder på jordbmkets område den 1 juli 1980-den 30 juni 1981, m. m           

7

2.1 Justering av införselavgifter, m. m. den 1 juli 1980          

7

2.2

Justering av införselavgifler, m. m. den ! januari 1981      

8

2.3

SammanfaUning av miitpriser. subventioner, m. m. fr. o. m.

den 1 januari 1981    ................................................... 

10

3  Föredragandens överväganden   ................................. 

II

3.1 Prisregleringen på jordbruksprodukter utom sockerbetor

och socker   ................................................................. 

... 

11

3.2

Införselavgiftsmedel m. m....................................... 

... 

17

3.3

Sockerregleringen m. m.......................................... 

... 

21

3.4

Prisstödet lill jordbmket i norra Sverige   ............... 

... 

23

3.5

Industrins råvarukostnadsuljämning ..................... 

... 

24

3.5.1

Allmän bakgmnd och reformbehov   .............. 

.... 

24

3.5.2

Råvamkostnadsutjämningensutformning  ..... 

28

3.5.3

Finansiering av råvamkostnadsutjämningen           

34

3.5.4

Administration   ............................................. 

... 

37

3.5.5

Lagstiftningsfrågor   ...................................... 

38

4

Hemställan    ................................................................ 

41

5

Anslagsfrågor för budgetåret 1981/82   ...................... 

... 

42

6

Beslul   ......................................................................... 

44

Bilaga I   Förslag till prisreglerande ålgärder på jordbrukets område

efter den 30 juni 1981, m.m.

45

Bilaga 2  Statens jordbruksnämnd angående prisstödet lilljordbruket

i norra Sverige

95

Bilaga 3   Sammanfattning av betänkandet (Ds Jo 1980:14) avgivet av

kommittén för industrins råvarukostnadsutjämning

99

Bilaga 4   Kommitténs författningsförslag

109

Bilaga 5   Sammanställning av remissyttranden

119

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1S81