Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1985/86:84

om godkännande av en ny nordisk

överenskommelse om förmåner vid

1985/86-84

arbetslöshet

Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprolokollet den 9 januari 1986.

På regeringens vägnar

OlofPalme

Anna-Greta[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås atl riksdagen godkänner en den 12 november 1985 undertecknad överenskommelse mellan Sverige, Danmark, Finland, Is­land och Norge om förmåner vid arbetslöshet. Överenskommelsen, som har tUlslyrkls av Nordiska rådet, är avsedd all ersätta 1976 års överens­kommelse om bestämmelser för tillgodoräknande av kvalifikationspe­rioder m, m, i samband med rätt till ersättning för arbetslöshetsförsäkrade.

1    Riksdagen 1985186. 1 saml. Nr 84

Arbetsmarknadsdepartementet

Prop. 1985/86:84

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 9 januari 1986

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden I.Carlsson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], Bod­ström,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R,Carlsson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om godkännande av en ny nordisk överenskommelse om förmåner vid arbetslöshet

1 Inledning

Mellan de nordiska länderna pågår sedan länge ett omfattande arbetsmark-nadspolitiskt samarbete, Pä arbetsmarknadens område har delta främst resulterat i 1982 års överenskommelse om en gemensam nordisk arbets­marknad (den ursprungliga överenskommelsen var från år 1954), Samarbe­tet har emellertid resulterat också i andra överenskommelser, bl,a, 1976 års överenskommelse om bestämmelser för tillgodoräknande av kvalifika­tionsperioder m,m. i samband med rätt lill ersättning för arbetslöshetsför­säkrade,

I maj 1982 beslutade Nordiska arbetsmarknadsutskottet alt tillsätta en arbetsgrupp för all se över 1976 års överenskommelse.

Bakgrunden lill översynen var att man i den praktiska tUlämpningen av överenskommelsen hade uppmärksammat vissa situationer då arbetslösa personer står utan arbetslöshetsersättning, trots all de i och för sig har en upparbetad ersättningsrält i det land där de före arbetslösheten har arbetat. Ett fall var i samband med permiiteringar och då framför allt permittering-ar inom den norska oljeindustrin. De som inte är fast bosatta i arbelslandel återvänder normalt till hemlandet i samband med permiiteringar. Arbets­löshetsunderstöd utgår då varken från arbelslandel eller hemlandet. Ett annat fall gällde sjömän som arbetar på etl nordiskt lands fartyg och är bosatta i etl annat nordiskt land. När dessa i samband med arbetslöshet återvänder lill hemlandet har de inte rätt till arbetslöshetsersättning. Ett tredje sådant här fall gällde den som flyttar med sin make, som har fått ett arbete i ett annat nordiskt land.

Ytterligare en anledning all göra en översyn av 1976 års överenskom­melse var alt den nya nordiska konventionen om social trygghet, som trädde i kraft den 1 januari 1982, också gäller för arbetslöshetsförmånerna. Det fanns därför ett behov av alt närmare undersöka vilka konsekvenser vissa av de allmänna bestämmelsema i socialkonvenlionen får för arbels-löshetsförmånerna.

Arbetet med översynen har ulförts av en arbetsgrupp med medlemmar

frän berörda myndigheter i de fem nordiska länderna. Representanter för     Prop. 1985/86:84

arbetslöshetskassorna i Danmark, Finland och Sverige har också deltagit i

arbetet. Efter överläggningar med arbetsmarknadens parter och sedan ett

utkast lill ny överenskommelse hade varit föremål för remissbehandling

såväl på del nordiska planet som nationellt lade arbetsgruppen år 1983

fram ett förslag om en ny nordisk överenskommelse om förmåner vid

arbetslöshet.

Förslaget lades lill grund för ett ministerrådsförslag av Nordiska minis­terrådet lill Nordiska rådets 32:a session i Stockholm. Nordiska rådels social- och miljöutskott tillstyrkte med vissa anmärkningar förslaget och Nordiska rådet rekommenderade den 1 mars 1984 regeringarna all ingå en ny överenskommelse i enlighet med vad utskottet hade anfört. Efter viss överarbetning undertecknades överenskommelsen pä de fem regeringar­nas vägnar den 12 november 1985. Den skall ratificeras och träder i kraft första dagen i den månad som infaller två hela kalendermånader efter den dag, då samtliga länders ratifikationsinstrument har deponerats hos del norska utrikesministeriet.

2 Överenskommelsens utformning och innehåll

Jag skall här lämna en översiktlig beskrivning av innehållet i överenskom­melsen och motiven till den samt därvid göra vissa jämförelser med den nu gällande överenskommelsen. Förslaget till ny överenskommelse bör fogas till protokollet i delta ärende som bUaga.

De grundläggande reglerna i 1976 års överenskommelse gäller rätlen alt vid fiytlning frän etl nordiskt land lill etl annat fä la med sig intjänade kvalifikationsperioder och på så sätt lättare uppfylla ersättningsvillkoren i det senare landet. En annan viktig del av överenskommelsen gäller hur ersättning skall utges lill s.k. gränsarbetare.

Arbetet med den nya överenskommelsen har skell med utgångspunkt från de grundläggande reglerna i den gamla överenskommelsen och ambi­tionen har varit all i första hand lösa de tidigare redovisade fallen av arbetslöshet där ersättning nu inte utgår. När del gäller konsekvenserna av atl socialkonventionen numera gäller också för arbetslöshelsförmånerna är arbetsgruppens slutsats all del inte förefaller som om socialkonventionen skall medföra några större problem för arbetslöshelsersätlningarna. So­cialkonventionen innebär emellertid den nyheten atl också kompletterande ersättningsformer till arbetslöshetsförsäkringen numera är aktuella i del här sammanhanget. Delta får betydelse för Finlands och Sveriges del eftersom båda dessa länder har sådana stödformer. För svensk del berörs således det kontanta arbetsmarknadsstödet i förhållande till Finland,

Förslagel till ny överenskommelse bygger som jag tidigare har nämnt på den nuvarande överenskommelsen. Det innebär att de grundläggande be­stämmelserna i den gamla överenskommelsen återfinns också i den nya överenskommelsen. Detta gäller framför allt den grundläggande bestäm­melsen om rätten all vid flyttning mellan de nordiska länderna fä ta med sig intjänade kvalifikationsperioder (artikel 3). Huvudregeln är liksom hittills

att varje land får ställa upp krav på att ett visst mått av förvärvsarbete har     Prop. 1985/86:84

utförts efter flyttningen för att tillgodoräknande skall fä ske. Mer än fyra

veckors sammanhängande arbete får dock inte krävas (artikel 4 första

stycket). En nyhet i delta sammanhang är all kravet på viss tids arbete inte

får göras gällande när arbetet i det nya landet utan den enskildes vållande

har upphört tidigare än vad som krävs (artikel 4 andra stycket).

Motivet till de här reglerna är, liksom i den nuvarande överenskommel­sen, att undvika en ordning som innebär atl den som blir arbetslös helt fritt skall kunna välja i vilket land som han eller hon skall uppbära ersättning, 1 normalfallet måsle därför krävas etl visst minsta mått av arbete efler flyttningen. Arbetsgruppen har dock funnit atl det finns situationer då det inte är rimligt att upprätthålla delta krav. Del är också framför allt i dessa avseenden som förslaget till ny överenskommelse innebär nyheter jämfört med den nuvarande överenskommelsen. De situationer som här avses är då någon tidigare har haft anknytning till inflyttningslandet eller har an­knytning till en person som har befogad anledning att flytta dit, trots alt de inte har arbete där. Detsamma gäller dem som sedan länge är stadigvaran­de bosatta i etl land. Vidare har arbetsgruppen ansett all det finns anled­ning att liksom hittills ha speciella regler för gränsarbetare, även om den i det avseendet föreslår vissa förändringar.

En av de situationer då del inte har ansetts nödvändigt alt upprätthålla kravet på viss tids arbete efter flyttningen är när någon flyttar lUlbaka till etl land där han eUer hon tidigare har bott (artikel 5 första stycket). De krav som ställs är dock att återflyttningen sker inom fem år och att den enskUde tidigare har omfattats av arbetslöshelsförmånerna i landet. Vad det här är fråga om är således atl man flyttar tillbaka lill ett socialt trygghetssystem som man tidigare har tillhört,

Etl annat fall då arbetsgruppen har ansett att det är rimligt att inte kräva att arbete har utförts efter flyttningen är när någon flyttar med sin make (all, stadigvarande sammanboende), som har fått ett inte aUlför kortvarigt arbete i ett annat nordiskt land (artikel 5 andra styckel).

De här förslagen tar som synes i första hand sikte på att underlätta för dem som flyttar mellan de nordiska länderna att lättare komma in i ersätt­ningssystemet i inflyttningslandet. Ett par av de situationer som har vållat vissa problem har dock inte samband med flyttning, utan gäller sådana situationer dä någon bor i ett nordiskt land och arbetar i ett annat.

Delta gäller i första hand s,k, gränsarbetare, som berörs redan i den nuvarande överenskommelsen. Förslaget i den här delen medför, med ett undantag, inga förändringar jämfört med nuvarande förhållanden. Det innebär atl den som betraktas som gränsarbetare och blir permilterad eller på annat sätt korltidsarbetslös utan alt anställningen upphör skall ha ar­betslöshetsersättning från sysselsättningslandet (artikel 6 första stycket). En gränsarbetare som blir helt arbetslös skall däremot ha ersättning enligt de regler som gäller i bosätlningslandet (artikel 7 första styckel).

En nyhet är dock definitionen av vilka som skaU anses som gränsarbe­

tare (artikel 2 punkten b), 1 stället för att som nu anses som gränsarbetare

om man återvänder hem minst en gång per vecka, krävs enligt den nya

definitionen all man normalt återvänder hem varje dag. Det nya gränsarbe-

'

tarbegreppet tar sikte pä sådana som det är mer naturiigt alt betrakta som     Prop. 1985/86:84 gränsarbetare och begreppet ansluter bättre till vad som i andra samman­hang gäUer pä det här området (l.ex. skatteområdet). Med den nuvarande definitionen kan man bo långt ifrån en landgräns och ändå anses som gränsarbetare.

Arbetsgruppen har trots detta allvariigt övervägt möjligheten atl till och med utvidga det nuvarande gränsarbelarbegreppel. Syftet med det skulle vara all lösa en del av de problem som gruppen har stått inför. Gruppen har dock kommit fram liU att det inte är den bästa lösningen, utan att det i StäUet skulle kunna medföra ännu större tillämpningssvärigheter än vad den nuvarande gränsarbetardefinitionen har medfört. Förslaget om en snävare definition skall också ses tiUsammans med de förslag till utvidg­ningar av ersättningsmöjlighelerna som föresläs i andra avseenden.

Som jag nämnt inledningsvis har en av de frågor som arbetsgmppen har stått inför varit att lösa de problem som vid arbetslöshet uppkommer för sjömän som arbetar pä ett nordiskt lands fartyg och är bosatta i ett annat nordiskt land. Arbetsgruppen har funnit att denna situation inte är ett problem bara för sjömän. Antagligen finns del många andra yrkesgrupper som kan hamna i en liknande situation. Det lär ju inte vara ovanligt att personer utför arbete i ett annat nordiskt land än del där de är bosatta utan att de därför är atl betrakta scm gränsarbelare. Detta är bakgrunden till alt arbetsgmppen inte har valt att inskränka den regel, som jag nu kommer in på, till att gälla enbart sjömän.

De som arbetar under dessa förhåUanden bör enligt arbetsgruppens mening, om del är klart atl de stadigvarande bor i ett annat nordiskt land än där de arbetar, ha möjlighet att när anställningen definitivt har upphört stanna i bosättningslandel och då tillgodoräkna sig det arbete som de utfört i sysselsättningslandet (artikel 7 andra slyckel). Ingel hindrar dock natur­ligtvis alt den arbetslöse stannar kvar och gör anspråk på ersättning i sysselsättningslandet. För att kunna få ersättning i bosättningslandet har arbetsgruppen ansett alt tvä års sammanhängande bosättning där är etl rimligt krav. En förutsättning för att de här reglerna skall gäUa är som nämnts atl anställningen definitivt har upphört. Del räcker således inte med att del är fråga om exempelvis permiltering.

Det är också permkleringar av personer, som arbetar i ett annat land än bosätlningslandet och som inte är atl betrakta som gränsarbelare, som har vållat arbetsgmppen de största problemen. Denna fråga var också, som jag tidigare nämnde, en av anledningarna lill att den här arbetsgmppen tUl-salles. Arbetsgmppen har i sill förslag lagil med en uttrycklig regel för detta fall. Regeln ger i och för sig samma materiella resultat som tillämp­ningen av de nationella beslämmelserna ger. Att man ändå har föreslagit en uttrycklig regel beror närmast på att det har ansetts atl det inte bör råda någon oklarhet på den här punkten. Det här är också i stort sett den enda fråga som har vållat vissa meningsskiljaktigheter i arbetsgruppen och un­der remissbehandlingen av förslaget.

Regeln innebär alt det, på samma sätt som när det gäller gränsarbelare

som blir permitierade, är sysselsättningslandet som skall svara för arbets­

löshetsersättningen (artikel 6 andra styckel). Normall lär även den här

5

gruppen av arbetslösa i och för sig uppfylla ersättningsvillkoren i syssel-    Prop, 1985/86:84 sättningslandet. Orsaken till att ersättningsrätt inte föreligger är att den arbetslöse under permitteringen återvänder lill hemlandet.

Del gmndläggande motivet bakom den här regeln är, liksom när det gäller motsvarande regel för gränsarbelare, att det ligger närmast till hands alt sysselsättningslandet svarar för ersättningen i samband med arbetslös­het så länge som den arbetslöse har kvar en anställning i landet och på sä sätt tillhör det landets arbetsmarknad. Delta står också i överensstäm­melse med huvudregeln i artikel 7 i den nordiska konventionen om social trygghet enligt vilken en person alllid skall tillhöra försäkringen i del land där han eller hon är anställd, såvitt avser försäkring som grundas pä arbete.

Arbetsgruppen har ingående diskuterat denna fråga och slutligen stannat för den här lösningen. Andra lösningar som har berörts i diskussionen är "export" av ersättning, dvs, all sysselsättningslandet betalar ersättning trots atl den arbetslöse återvänder till bosättningslandet, eller atl bosätt­ningslandet betalar ersättning. Dessa lösningar har dock av olika anled­ningar förkastats. Export av ersättning strider t,ex. mol del grundläggande kravet i de nationella systemen för ersättning vid arbetslöshet alt den ersättningsberättigade skall slå till arbetsmarknadens förfogande. Ett rim­ligt krav är all delta är arbetsmarknaden i det land där anspråk på ersätt­ning görs gällande, Mol alt bosätlningslandet skulle betala ersättning i denna situation talar framför allt det förhållandet att den arbetslöse fortfa­rande har kvar sin anställning i del land där han eller hon är permilterad och således tillhör det landets arbetsmarknad och alt rätt till arbetslöshets­ersättning normalt i och för sig föreligger i delta land. De erfarenheter som finns genom kontakter med arbetslösa som befinner sig i den här situa­tionen är också att den enskilde sällan är beredd att lämna den anställning som han är permilterad från,

I den behandling av överenskommelsen som har följt sedan arbetsgmp­pen lade fram sitt förslag har en regel tillfogats om atl mellan två eller fiera av de fördragsslulande länderna kan ingås särskilda överenskommelser om utbetalning av arbelslöshelsförmåner i den nu angivna situationen (artikel 13), Innan en sådan överenskommelse ingås, skall de övriga länderna ges möjlighet att framföra sina synpunkter.

Övriga bestämmelser i överenskommelsen innehåUer i stor utsträckning regler av mer teknisk natur och jag berör dem inte närmare i del här sammanhanget. Jag vill bara nämna att bestämmelserna i artikel 8 närmast skall ses som ordningsregler och att de knyter an till motsvarande nationel­la regler saml atl de materieUa reglerna i artiklarna 4-8 enligt artikel 9 ulgör ett minimikrav på vad som skall lillämpas i de nordiska länderna i fråga om de förmåner som omfattas av överenskommelsen. Någon anled­ning att hindra ett land att tiUämpa för förmånslagarna gynnsammare regler finns naturligtvis inte. Slutligen vill jag nämna all till flera av de övriga bestämmelsema finns motsvarigheter i den nuvarande överenskommelsen.

3 Remissyttranden

Prop. 1985/86:84

Remissyttranden har i Sverige avgetts av försäkringsöverdomslolen, riks­försäkringsverket (RFV), arbetsmarknadsstyrelsen. Arbetslöshetskassor­nas samorganisation och Finlandssvenskarnas riksförbund i Sverige.

Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det ulan erin­ran. RFV pekar dock på att begreppet gränsarbetare inte tillämpas i den nordiska socialkonvenlionen och ifrågasätter vidare om inte en grund­trygghet bör finnas för de personer som under permiltering vistas i bosätl­ningslandet och har anställningen kvar i sysselsättningslandet.

4 F

ö

redragandens 

ö

verv

ä

ganden

Sedan lång tid har det bedrivits ett nordiskt samarbete i fräga om arbetslös-helsförsäkring för dem som flyttar mdlan de nordiska länderna. Den nu gällande arbetslöshelsförsäkringsöverenskommelsen ersatte således en motsvarande äldre överenskommelse (den s.k. Fevik-överenskommelsen) från 1950-lalet. Det långvariga nordiska samarbetet på detta område bör enligt min mening självfallet fortsätta. Detta ligger i linje med det omfat­tande samarbete som i övrigt förekommer mellan de nordiska länderna.

Det föreliggande förslagel till överenskommelse innebär enligt min me­ning klara förbättringar när det gäller möjligheterna all få arbetslöshetser­sättning för dem som flyttar mellan de nordiska länderna och för dem som arbetar i ett nordiskt land men bor i ett annat. Detta är viktigt inte minst med tanke på den omfattning som utbytet av arbetskraft mellan de nordis­ka länderna har med hänsyn till bl. a. den gemensamma nordiska arbets­marknaden.

I betänkandet AU 1985/86:2 har arbetsmarknadsutskottet behandlat en särskild situation av arbetslöshet med anknytning till tvä nordiska länder med anledning av vad som anförts i motion 1984/85:903, Jag finner inte anledning att i detta sammanhang närmare gä in på vad utskottet har anfört. Enligt min mening är den i motionen aktualiserade situationen en sådan fråga som bör kunna lösas i den praktiska tillämpningen av den nya nordiska överenskommelsen.

Slutligen vill jag upplysningsvis nämna atl del i Nordiska ministerrådets regi redan pågår etl arbete med all utarbeta för de nordiska länderna gemensamma tiUämpningsföreskrifter till den nya överenskommelsen. En gemensam broschyr, som skall finnas tillgänglig pä bl,a, arbetsförmedling­arna, håller också på all utarbetas.

5 Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen föreslår riksdagen all

godkänna den nordiska överenskommelsen den 12 november 1985 om förmåner vid arbetslöshet.

6 Beslut

Prop. 1985/86:84

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta det förslag som föredragan­den har lagt fram.

Bilaga     Prop. 1985/86:84

Nordisk överenskommelse om förmåner vid arbetslöshet

Regeringarna i Sverige, Danmark, Finland, Island och Norge,

som konstaterar alt beslämmelserna i den nordiska konventionen den 5 mars 1981 om social trygghet i tillämpliga delar gäller förmåner vid arbets­löshet,

har med beaktande härav slutit följande överenskommelse om sådana förmåner.

Artikel 1

Denna överenskommelse lillämpas på den i de nordiska länderna vid varje tillfälle gällande lagstiftningen om arbetslöshetsförsäkring och annat kon­tant stöd vid arbetslöshet som anges i den bilaga som är fogad lill denna överenskommelse.

Om den lagstiftning som avses i första styckel skulle ersättas av lagstift­ning av liknande slag, skall överenskommelsen tiUämpas även på den nya lagstiftningen.

Artikel 2

I överenskommelsen förstås med

a)      "kvalifikalionsperioder"

arbets- och avgiftsperioder som får tillgodoräknas enligt lagstiftningen i del land där de har fullgjorts saml alla därmed jämställda perioder i den utsträckning som de enligt denna lagstiftning får tillgodoräknas som kvali-fikationsperioder,

b)      "gränsarbetare"

arbetstagare som arbetar i ett av de nordiska länderna men är bosalla i ett annat nordiskt land, till vilket de vanligen återvänder varje dag. Gräns­arbetare som av det företag i vilket de är fast anställda tillfälligt får en stalioneringsort, varifrån de inte varje dag kan återvända till bosättningsor­len, anses ändå som gränsarbetare under en tid av högst fyra månader. Detta gäUer även om arbetet under denna lid har förlagts lill bosättnings-landet.

Artikel 3

De som flyttar från etl nordiskt land lill ett annat har rätt att tillgodoräkna sig kvalifikationsperioder som har fullgjorts i de övriga nordiska länderna. Delta gäller dock endast under förutsättning all perioderna är lillgodoräk-ningsbara enligt lagstiftningen i det land där ersättningsanspråket fram­ställs.

Samma rätt gäller även för dem som enligt artikel 6 och 7 har rätt till     Prop, 1985/86:84 förmåner vid arbetslöshet.

Artikel 4

Den som vill tillgodoräkna sig kvalifikationsperioder enligt artikel 3 första stycket skall omedelbart före arbetslösheten ha utfört arbete i det land där ersättningsanspråket framställs. Arbetet skall kunna godtas enligt delta lands lagstiftning. Mer än fyra veckors sammanhängande förvärvsarbete får dock inte krävas.

Om arbetet har upphört ulan förmånslagarens vållande, får han eller hon ändå tillgodoräkna sig kvalifikationsperioderna under förutsättning att ar­betet varit avsett all pågå under längre tid.

Artikel 5

Kravet på arbete enligt artikel 4 första stycket gäller inte den som i del land, där ersättningsanspråket framställs, antingen har arbetat i sådan utsträckning att han eller hon har omfattats av detta lands lagstiftning angående förmåner vid arbetslöshet eller har uppburit arbetslöshetser­sättning. Dock skall arbetet ha utförts eller arbetslöshetsersättningen ha uppburits inom fem år från ansökan om arbete hos den offentiiga arbetsför­medlingen och, i förekommande fall, om medlemskap i vederbörande arbetslöshetskassa.

Kravet gäller inte heller den som har flyttat med sin make, om maken har fått ett arbete på minst två år i det land där ersättningsanspråket framställs. Därvid likställs sammanboende med makar i den utsträckning nationell lagstiftning eller praxis medger del.

Artikel 6

Till gränsarbetare, som blir hek eller delvis arbetslösa utan atl anställning­en har upphört, utgår förmåner vid arbetslöshet enligt lagstiftningen i sysselsättningslandet som om de hade varit bosatta där, under förutsätt­ning att de är anmälda hos den offentliga arbetsförmedlingen i sysselsätt­ningslandet.

Delsamma gäller även andra arbetstagare, som under anställningen har varit bosalla i ett annat land än sysselsättningslandet, om de uppehåller sig i sysselsättningslandet.

Artikel 7

Till gränsarbetare, vars anställning har upphört, utgår förmåner vid arbets­

löshet enligt lagstiftningen i bosättningslandet som om de hade omfattats

av detta lands lagstiftning under anställningen. Delta gäller dock endast

under fömtsättning all gränsarbetaren anmäler sig som arbetssökande hos

den offentliga arbetsförmedlingen i bosättningslandel.

Detsamma gäller även andra arbetstagare, som under anställningen har

10

varit bosatta i etl annat land än sysselsättningslandet, dock endast under     Prop, 1985/86:84 förutsättning alt de sammanhängande bott där under de två år som har föregått arbetslöshetens inträde.

Artikel 8

För atl beslämmelserna skall vara tillämpliga måsle de ansökningar och anmälningar som avses i artiklarna 5 och 7 ske inom älta veckor räknat från

a)

fiytlningen i de fall som avses i artikel 5 och

b)

arbetslöshetens inträde i de fall som avses i artikel 7.

Del förvärvsarbete som avses i artikel 4 skall ha påbörjats inom åtta veckor från den lidpunkt då förmånstagaren upphörde all omfattas av förmånerna vid arbetslöshet i det land som han eller hon har flyttat ifrån.

Artikel 9

Denna överenskommelse hindrar inte atl ett nordiskt land tillämpar för förmånstagarna förmånligare bestämmelser för rätt lill ersättning än de som anges i artiklarna 4-8,

Artikel 10

Förmåner som utgår i etl nordiskt land skall sammanräknas med förmåner som har utgått i andra nordiska länder.

Artikel 11

Om lagstiftningen i etl nordiskt land föreskriver alt förmåner vid arbetslös-hel skall beräknas på grundval av tidigare förvärvsinkomst, skall den inkomst som uppburils i andra nordiska länder likställas med inkomst i det land där ersättningsanspråket framställs. Beräkningen görs enligt reglema i del landet.

Artikel 12

Ersättning för ett och samma arbelslöshelsfall kan inte samtidigt utgå från mer än ett nordiskt land.

Artikel 13

Mellan två eller flera av de fördragsslulande länderna kan ingås särskilda

överenskommelser om utbetalning av arbelslöshelsförmåner till arbetsta­

gare, som återvänder till bosättningslandel sedan de har bhvk helt eller

delvis arbetslösa ulan att ansläUningen har upphört. Innan en sådan över­

enskommelse ingås av de berörda länderna, skall de övriga fördragsslu­

lande länderna ges möjlighet atl framföra sina synpunkter,

11

Artikel 14

Prop, 1985/86:84

Denna överenskommelse gäller inte i fråga om förmåner som avser liden före dess ikraftträdande.

Vid bestämmande av rätt till förmåner på grund av denna överenskom­melse skall även ersättnings- och kvalifikalionsperioder före överenskom­melsens ikraftträdande beaktas.

Artikel 15

Förbindelseorgan vid tillämpningen av denna överenskommelse är i Danmark Arbejdsdirektoralet, i Finland Social- och hälsovårdsministeriet, i Island Atvinnuleysistryggingasjodur, i Norge Arbeidsdirektoratet, i Sverige Arbetsmarknadsstyrelsen,

Artikel 16

Om ett av de fördragsslutande länderna önskar säga upp överenskommel­sen, skall skriftligt meddelande härom tillställas det norska utrikesminis­teriet som har alt underrätta de övriga nordiska ländernas regeringar om uppsägningen.

Uppsägningen gäller endast det land som har verkställt densamma och är giltig från och med ingången av det kalenderår som inträffar minst sex månader från del att det norska utrikesministeriet har mottagit meddelande om uppsägningen.

Om överenskommelsen sägs upp, skaU rättigheter som har förvärvats på grund av överenskommelsen aUtjäml beslå.

Artikel 17

Denna överenskommelse skall ratificeras och ratifikationshandhngama deponeras hos det norska utrikesministeriet.

Överenskommelsen träder i kraft första dagen i den månad som infaUer två hela kalendermånader efter den dag, då samtliga länders ratifikations­instrument har deponerats.

Artikel 18

När denna överenskommelse träder i kraft upphör överenskommelsen den 28 juni 1976 mellan Sverige, Danmark, Finland, Island och Norge om bestämmelser för tillgodoräknande av kvahfikationsperioder m,m. i sam­band med rätt till ersättning för arbetslöshetsförsäkrade samt slutprotokol­let lill nämnda överenskommelse att gälla,

1 fråga om den som vid ikraftträdandet har börjat uppbära ersättning

med stöd av artikel 2 andra styckel i den upphävda överenskommelsen

gäller nämnda stycke under återstoden av ersättningsperioden,

12

TUl bekräftelse härav har undertecknade, därtill befuUmäktigade om-     Prop. 1985/86:84 bud, undertecknat denna överenskommelse.

Som skedde i Mariehamn den 12 november 1985 i ett exemplar på svenska, danska, finska, isländska och norska språken, vilka samtliga texter har samma giltighet.

För Danmark:[REDACTED_EFTERNAMN] Fenger M0Uer

För Finland: Matti Puhakka

För Island: Hallgrimur Dalberg

För Norge:

Med bilagda förbehåll'

Kjdl Stahl

För Sverige: Anna-Greta[REDACTED_EFTERNAMN]

' De norske myndigheter fastsetter om og i hvilken utstrekning denne overenskomst

kommer til anvendelse for den som oppholder seg på Svalbard, Jan Mayen eller i

norske biland.

13

BUaga     Prop, 1985/86:84 Förteckning över lagstiftning som avses i artikel 1

Danmark

Lov (bekendlg0relse nr, 444 af 28, juli 1982) om arbejdsformidling og arbejdsl0shetsforsikring m. v.

Finland

Lag om utkomslskydd för arbetslösa (602/24.8.1984) Lag om arbetslöshetskassor (603/24.8.1984) - och till dem ansluten lagstiftning

Island

Lov nr 64 af 2 juni. 1981 om arbejdslöshedsforsikring

Norge

Lov 17juni 1966 nr 12omfolketrygd, Kapitel 4, Sl0nad under arbeidsl0yse m.v. § 4-1, bokslav a

Sverige

Lag den 5 juni 1973 (nr 370) om arbetslöshetsförsäkring Lag den 5 juni 1973 (nr 371) om kontant arbetsmarknadsstöd

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1986                                                                                                                       14