Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1989/90:61

om elevmedverkan i arbetsmiljöarbetet

Prop. 1989/90:61

Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 21 december 1989.

På regeringens vägnar 

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

Ingela[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås ändringar i arbetsmiljölagen (1977:1160) som ger elever på gmndskolans högstadium, i gymnasieskolan och studerande på högre utbildningsnivåer och i vuxenutbildning tillfälle all medverka i arbetsmiljöarbelet på arbetsstället genom elevskyddsombud. Vidare före­slås att arbelsmiljölagen blir tillämplig på grundskolans låg- och mellansta­dier i samma utsträckning som för närvarande gäller på skolområdet i övrigt. Ändringarna föreslås träda i krafl den 1 juli 1990.

1    Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 61

Propositionens lagförslag

Prop. 1989/90:61

Förslag till

Lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160)

Härigenom föreskrivs i fråga om arbetsmiljölagen (1977:1160) dels att 1 kap. 2 § saml rubriken till kapitel 6 skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 6 kap. 17 och 18 §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

2§ Vid tillämpning av 2 kap., 3 kap. 1 14 §§, 17 § andra stycket och 18 § samt 7 9 kap. skall med arbetstagare likställas

1.  den som genomgår utbildning,

1. den som genomgår utbildning,

dock ej elev i lägre årskurs än års­

kurs 7 i grundskolan eller motsva­

rande.

2.

den som under vård i anstalt utför anvisat arbete,

3.

värnpliktig och annan som fullgör i lag föreskriven tjänstgöring eller som deltager i frivillig utbildning för verksamhet inom totalförsvaret.

Elever och vårdtagare som avses i Elever och vårdtagare som avses i

första stycket 1 och 2 skall likställas första stycket 1 och 2 skall likställas

med arbetstagare även vid tillämp- med arbetstagare även vid tillämp­

ning av 5 kap. 1 och 3 §§.

ning av 5 kap. 1 och 3 §§.

/ fråga om elever finns dessutom särskilda bestämmelser i 6 kap. 17 ochl8§§. I fall som avses i första och andra styckena skall vad i lagen sägs om arbetsgivare gälla den som driver den verksamhet i vilken arbetet utföres.

6 kap. Samverkan mellan arbets-

6 kap. Samverkan mellan arbets-

givare och arbetstagare

givare och arbetstagare m. m.

17§

De som genomgår utbildning skad av huvudmannen för utbild­ningen ges tillfälle atl genom elev­skyddsombud medverka i skydds­verksamheten på arbetsstället, om det är rimligt med hänsyn tid utbild­ningens art och utbildningsperio­dens längd.

Elevmedverkan gäller dock inte elever i lägre årskurs än årskurs 7 i grundskolan eller motsvarande ung­domsutbildning.

18§

Elevskyddsombuden utses av ele­

verna.

2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:61

Huvudmannen för utbildningen skall se tid all elevskyddsombuden får den utbildning och den ledighet som behövs Jör uppdraget.

Elevskyddsombuden har rätt till den information som behövs för uppdraget med undanlag av infor­mation om uppgifter som är före­mål för tystnadsplikt enligt 7 kap. 13 § Jörsta stycket. I fråga om upp­gifter som är JÖremål för sekretess i det admännas verksamhet gäller sekretesslagen (1980:100).

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990.

Arbetsmarknadsdepartementet

Prop. 1989/90:61

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 december 1989

Närvarande: statsministern Carisson, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R. Carisson,[REDACTED_EFTERNAMN], Johans­son,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Frei valds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om elevmedverkan i arbetsmiljöarbetet 1 Inledning

Med stöd av regeringens bemyndigande den 17 september 1987 tillkallade dåvarande chefen för arbetsmarknadsdepartementet en arbetsgrupp (A 1987:D) med uppgift att se över vissa bestämmelser i arbetsmiljölagen (1977:1160). Gmppen fick i uppdrag att utreda bl.a. frågan om elevemas deltagande i det lokala arbetsmiljöarbelet.

Arbetsgmppen avlämnade i december 1988 betänkandet (Ds 1989:5) Elevmedverkan i arbetsmiljöarbetet, m. m.

Till protokollet i detta ärende bör fogas arbetsgmppens sammanfattning av betänkandet som bilaga 1.

Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan­serna och en inom arbetsmarknadsdepartementet upprättad sammanställ­ning över remissyttrandena bör fogas till protokollet som bilaga 2.

1 propositionen 1988/89:4 om skolans utveckling och styrning föreslogs bl.a. atl företrädare för eleverna skall medverka i skolans skyddsarbete för att stärka elevernas ställning och ge dem möjlighet att påverka och ta ansvar för sin arbetsmiljö. Enligt förslaget skulle två elevföreträdare utses för varje årskurs på högstadiet och bland dem två adjungeras till skolans skyddskommitté. Även för gymnasieskolan och vuxenutbildningen fram­lades liknande förslag.

Utbildningsutskottet tillstyrkte (UbU 1988/89:7) regeringens förslag men tillade att alla elever - oavsett stadium och skolform - borde engageras i skolans skyddsarbete. När det gällde eleverna på låg- och mellanstadierna kunde deras medverkan i skolans skyddsarbete, enligt utskottets uppfattning, inte regleras på motsvarande sätt som beträffande äldre elever. Även dessa elever borde dock ges möjlighet att på olika sätt delta i skolans miljöarbete. Riksdagen biföll vad utskottet hemställt (rskr. 1988/89:95).

Regeringen beslutade den 9 november 1989 att inhämta lagrådets ytt­rande över ett inom arbetsmarknadsdepartementet upprättat förslag om ändringar i arbetsmiljölagen. Förslaget hade upprättats på gmndval av arbetsgmppens betänkande. Det lagförslag som remitterades till lagrådet bör fogas till protokollet som bilaga 3.

Lagrådet har föreslagit vissa ändringar i förslaget. Lagrådets yttrande Prop. 1989/90:61 bör fogas till protokollet som bilaga 4. Som kommer att framgå godtar jag lagrådets förslag lill ändringar utom vad avser benämningen av elevernas representanter. I samband med att jag behandlar de olika sakfrågorna och de enskilda paragraferna i mitt förslag kommer jag att gå in på lagrådets synpunkter (avsnitt 3.2 och 3.3).

Jag redovisar i det följande mina överväganden och förslag med anled­ning av arbetsgmppens betänkande och riksdagens beslut. Jag har härvid samrått med chefen för utbildningsdepartementet och med statsrådet Gö­ran[REDACTED_EFTERNAMN].

2 Bakgrund

Arbetsmiljölagen gäller i princip allt praktiskt och teoretiskt arbete som utförs under utbildning. Lagen omfattar dock inte elevarbete i grundsko­lans låg- och mellanstadier (årskurs sex och lägre) och motsvarande utbild­ning. 1 övrigt likställs den som genomgår utbildning med arbetstagare vid tillämpning av lagens bestämmelser om arbetsmiljöns beskaffenhet, all­männa skyldigheter, farligt arbete av minderårig, tillsyn, sanktionssystem och fullföljd av talan. Vad som sägs i lagen om arbetsgivare gäller därvid den som driver den verksamhet där arbete utförs av elever, dvs. i allmän­het en skolmyndighet, t.ex. den kommunala skolstyrelsen.

Arbelsmiljölagens bestämmelser om elevarbete omfattar även arbete som utförs av gmndskoledev och elev i kommunal vuxenutbildning under praktisk arbetslivsorientering, s.k. PRAO, eller av gymnasieelev under praktikperioder på arbetsplats utanför skolan. Skyddsansvaret för eleven ligger på det förelag där eleven praktiserar. Skolmyndigheten har dock kvar sitt ansvar när det gäller atl välja lämpliga praktikmiljöer.

Förutom i arbetsmiljölagen behandlas skolans arbetsmiljö i hälso­skyddslagen (1982:1080), vars 16 § ålägger miljö- och hälsoskyddsnämn­den att ägna särskild uppmärksamhet åt bl. a. lokaler för undervisning.

Enligt läroplanen för gmndskolan (Lgr80) skall lärare, skolledning, elevvårdspersonal och annan personal i samverkan med elever och föräld­rar verka för en god arbetsmiljö. I gmndskoleförordningen (1988:655) och gymnasieförordningen (1987:743) finns vidare regler om att rektor skall samråda med företrädare för elever på grundskolans högstadium och gym­nasieskolan i vissa fall. Även högskolelagen (1977:213), högskoleförord­ningen (1977:263) och vuxenutbildningsförordningen (1985:288) innehål­ler regler om samråd i olika former med de studerande.

I förarbetena till arbetsmiljölagen (prop. 1976/77:149 s. 199-203) framhölls att en åtskillnad mellan praktiskt och teoretiskt elevarbete inte stod i samklang med arbetarskyddslagsliftningen i övrigt och dessutom skulle leda till gränsdragningssvårigheler vid tillämpningen. Vidare anför­des att likartade arbetsuppgifter borde omges av samma skyddsbestäm­melser vare sig de utfördes inom ramen för utbildning eller i förvärvslivet. Mot denna bakgrund gjordes arbetsmiljölagen tillämplig på utbildning

11   Riksdagen i 989/90. I saml Nr 61

som elev genomgår. Beträffande arbetsmiljölagstiftningens regler om sam- Prop. 1989/90:61 verkan mellan arbetsgivare och arbetstagare framhölls att del som en förberedelse för arbetslivet är betydelsefullt alt eleverna redan i skolan blir vana att medverka i skyddsarbetet. Det underströks som mycket angeläget att den allmänna regeln om samverkan förs ut i praktisk tillämpning också på devområdel. Reglerna om utseende av skyddsombud och skyddskom­mittéledamöter ansågs dock inte ulan vidare kunna föras över till elevom­rådet.

Gmndskolans låg- och mellanstadier är som nämnts undantagna i ar­betsmiljölagen. Som skäl för undantaget hänvisas i förarbetena lill att barn under 13 år normalt inte bör få anlitas till förvärvsarbete och att denna synpunkt får betydelse även när det gäller att avgöra vilka åldersgrupper av elever som bör omfattas av arbetsmiljölagen. Det anfördes också att anled­ning inte torde finnas att anlita yrkesinspektionens speciella sakkunskap för elevarbetet på låg- och mellanstadierna.

Arbetsgmppens betänkande redovisar översiktligt ell antal undersök­ningar som gjorts i landet beträffande skador som drabbat eleverna under tid de tillbringat i skolan. Av en undersökning framgår att barn mellan tio och femton år löper störst risk alt drabbas av skador. Av en annan undersökning framgår att de fiesta olyckor inträffar på skolgården eller i gymnastik- eller idrottshall. Vid flera undersökningar har konstaterats atl en stor andel av skololyckorna beror på direkt eller indirekt våld mellan eleverna. Vid en omfattande genomgång av grundskolor i Stockholms län har yrkesinspektionen bedömt att arbetsmiljön vid skolorna var av mycket låg standard. Liknande resultat har lagts fram vid en undersökning av samtliga skolor i Malmö.

Arbetsgruppen genomförde under år 1988 en enkät beträffande elever­nas deltagande i skyddsarbetet. Enkäten riktade sig till primärkommuner­nas skolstyrelser (gymnasieskola och grundskola), landstingens utbild­ningsnämnder (landstingskommunal gymnasieskola och högskoleutbild­ning samt folkhögskolor) samt till universitet och högskolor. På gymnasie­nivå har ca två tredjedelar av redovisade enheter elevskyddsombud eller motsvarande medan elevrepresentation i skyddskommitté föreligger vid minst en tredjedel. När det gäller högstadiet finns det elevskyddsombud vid ca hälften av de redovisade enheterna och skyddskommitlérepresen-tanter vid ca en tredjedel. När det gäller högskolor förekommer särskilda studerandeombud mycket sällan medan representanter för de studerande finns vid nästan 90% av skyddskommittéerna. Landstingskommunala gymnasieskolor och högskolor visar ungefär samma bild som den övriga gymnasie- och högskoleutbildningen. Folkhögskolor avviker endast i det avseendet att del där är vanligare med elevskyddsombud.

Inom högskolan där kårobligalorium råder utses representanterna till

skyddsverksamheten av kåren på samma sätt som sluderanderepresenlan-

ter i andra slags organ. I övrigt förekommer val både genom elevkår,

elevråd, elevorganisation och på andra sätt. Formerna varierar både mel­

lan olika skolformer och beroende på lokala förutsättningar. När det gäller

elevrepresentanternas uppgifter och arbetssätt framgår av arbetsgruppens

enkät alt skyddskommittérepresentanterna endast undantagsvis har räll

6

att delta i beslut. Beträffande elevskyddsombuden framgår att de i stor     Prop. 1989/90:61 utsträckning deltar i skyddsronder.

3 Allmän motivering

3.1 Allmänna utgångspunkter

Alltsedan arbetsmiljölagens tillkomst har elevernas arbetsmiljö blivit före­mål för ökad uppmärksamhet. Det finns flera orsaker till detta. Enligt belänkandet har vissa problem inom skolan förstärkts eller kommit allt­mer i blickpunkten.

Det gäller nedslitna lokaler med stora brister i fråga om ventilation, sanitär utrustning, belysning m.m. Det gäller också t.ex. mobbning och våld. Påtagligt är vidare att inslagen av yrkespraktik i olika former har ökat i gmndskolan och gymnasieskolan.

Del är knappast möjligt atl fånga in elevernas arbetsmiljöproblem i en allmän beskrivning. Problemen är till stor del desamma som förekommer i yrkeslivet. J många slags utbildningar förekommer sålunda lokaler, maski­nell utmstning, laboratorieutrustning, fordon m. m. av samma slag som i yrkeslivet. Dessutom har som nämnts inslagen av praktik på arbetsplatser utanför skolan ökat.

1 elevernas arbetsmiljö finns dessutom arbetsmiljöfrågor som inte har motsvarighet i yrkeslivet. Mål i läroplaner och liknande förhållanden kan exempelvis ge upphov till arbetsmiljöfrågor av speciell art. Här kan också erinras om att framför allt för de yngre eleverna finns vissa risker av speciell karaktär exempelvis när del gäller relationer mellan elever.

Arbetsmiljölagen lägger fast principen att elever skall ha rätt att själva kunna påverka sin arbetsmiljö. En allmän bestämmelse om samverkan finns i 3 kap. 1 § arbetsmiljölagen som gäller elever med undantag för de som går i de sex första årskurserna i grundskolan. Principen återfinns också i de gällande skolförfattningarna.

När det gäller att förbättra arbetsmiljön i skolan och högskolan är det väsentligt att ta tillvara den resurs som elevernas engagemang och medver­kan utgör. Inte minst viktig är den attitydpåverkan som en medverkan i arbetsmiljöarbelet kan innebära. Det är därvid viktigt att eleverna kan medverka i arbetsmiljöarbelet i organiserade former och delta i de diskus­sioner som förs mellan arbetsgivare och arbetstagare. Som tidigare nämnts finns numera en riklig erfarenhet från högstadiet och uppåt av alt elevema deltar som adjungerade i skyddskommittéerna med rätt att yttra sig och ställa förslag saml även av elevmedverkan genom deltagande i skyddsron­der m.m. Enligt vunna erfarenheter har eleverna kunnat bidra konstmk­tivt i arbetsmiljöarbelet. Till detta kommer värdet av att eleverna som en förberedelse för arbetslivet får lära sig att delta i det samspel mellan olika parter som fömtsätts i arbetsmiljölagen.

Att eleverna inte utan vidare kunnat passas in i systemet med skyddsom­bud och skyddskommittéer beror bl.a. på att systemet till stor del vilar på avtal mellan arbetsmarknadens parter. Utgångspunkten har tidigare varit

att elevmedverkan skulle åstadkommas genom överenskommelser mellan     Prop. 1989/90:61 parterna. Som tidigare nämnts har riksdagen numera ställt sig bakom en lagstiftning på detta område. Av remissammanställningen framgår också att övervägande flertalet remissinstanser nu är positiva till en lagstiftning om elevmedverkan.

Enligt min uppfattning bör därför elevemas rätt till medverkan i arbets­miljöarbetet nu slås fast i arbetsmiljölagen.

För att lagstiftningen skall bli överskådlig bör de nya bestämmelsema införas i arbelsmiljölagen respektive arbetsmiljöförordningen (1977:1166) efter samma mönster som för närvarande gäller för arbetstagamas skydds­ombud. Föreskrifter om antalet elevskyddsombud, formerna för medver­kan vid skyddskommitlésammanträde samt vilka som skall representera eleverna i skyddskommittén bör därför finnas i arbetsmiljöförordningen.

3.2 Elevernas medverkan i arbetsmiljöarbetet

Mitt förslag: De som genomgår utbildning skall av huvudmannen för utbildningen ges tillfälle atl genom elevskyddsombud medverka i skyddsarbetet på arbetsstället.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillslyrker förslaget i stort eller lämnar del utan erinran. Landstingsförbundet instämmer i alt en bra arbetsmiljö skall eftersträvas men föredrar lokala lösningar framför en formell lagreglering. Flera elevorganisationer anser atl eleverna skall ha samma rätt till en bra arbetsmiljö som yrkesverksamma och lika möjlighe­ter att påverka den. De anser atl arbetsgmppens förslag inte i tillräcklig omfattning tillgodoser elevernas krav. Kommunförbundet anför att ar­betsgmppens förslag troligen blir en temporär lösning eftersom arbets­marknadens parter kan komma atl finna nya samverkansformer där frågor enligt arbetsmiljölagen och medbestämmandelagen behandlas i samma forum. Svenska Kommunalarbetareförbundet och SACO/SR påpekar all arbetsmiljöfrågor numera behandlas även i andra samverkansorgan än skyddskommitté. Sveriges Förenade Studenter (SFS), Elevorganisationen i Sverige och Sveriges Folkhögskoledevers förbund (SFEF) anser att elev­skyddsombuden skall ha stoppningsrält på samma sätt som arbetstagarnas skyddsombud har enligt 6 kap. 7 § arbelsmiljölagen.

Skälen för mitt förslag: Som tidigare framgått har elevmedverkan i arbetsmiljöarbetet sedan arbetsmiljölagens tillkomst provats på många håll och i olika former. Elevskyddsombudens uppgifter har emellertid varierat såväl lokalt som mellan olika stadier och skolformer. Det har bl. a. framkommit att den elevmedverkan som finns i dag vid universitet och högskolor i stor utsträckning är koncentrerad lill skyddskommittéer och skyddsronder medan man inom andra skolformer har försökt sprida verk­samheten mer till det vardagliga arbetet.

Elevmedverkan i skyddsarbetet har en särskild uppgift alt fylla vid sidan

om det allmänna samråd med elevema respektive de studerande som skall Prop. 1989/90:61 ske enligt skol- och högskoleförfattningama. Syftet är att de arbetsmiljö-representanter som föreslås från högstadiet och uppåt skall känna etl särskilt ansvar och vara aktiva när det gäller att observera och driva arbelsmiljöfrågoma. Det är också viktigt all elevskyddsombud kommer med i de diskussioner om skolans arbetsmiljö som förs i skyddskommmil-téema. Självfallet bör elevskyddsombuden också medverka i skyddsron­der. Detta lorde inte kräva någon uttrycklig bestämmelse. Av gmndläggan­de betydelse är att elevskyddsombuden i den dagliga verksamheten kan observera, kanalisera och hjälpa till med lösning av arbetsmiljöfrågor. Deras insatser får sålunda inte begränsas till medverkan i skyddskommit­tésammanträden och skyddsronder.

Det är naturligt att ha arbetsmiljölagens och arbetsmiljöförordningens regler om skyddsombud och skyddskommittéer som utgångspunkt när man beskriver elevskyddsombudens uppgifter.

Allmänt bör gälla atl elevskyddsombuden skall beredas tillfälle atl delta i skyddsarbetet i alla väsentliga avseenden. Häri ligger bl.a. atl delta i planering av nya eller ändrade lokaler, arbetsmetoder eller arbetsförhållan­den i övrigl.

Elevskyddsombuden bör verka i samarbete inte bara med företrädare för utbildningsanordnaren, t. ex. en skolledare eller lärare, utan också med arbetstagamas skyddsombud.

Som framhållits i det föregående är det viktigt alt elevema är med i de diskussioner om skolans arbetsmiljö som förs i skyddskommitléema. An­talet ledamöter i skyddskommittéerna regleras i avtal mellan arbelsmark-nadspartema. Denna möjlighet står inte öppen när det gäller elevskydds­ombud. I propositionen (1988/89:4) om skolans utveckling och styrning angavs att del för varje årskurs på gmndskolans högstadium och för varje studieväg i en gymnasieskola skulle utses två företrädare för elevema med uppgift att medverka i skolans skyddsverksamhet. Bland dem skulle utses två representanter som med närvaro och yttranderätt skulle ingå i skolans skyddskommitté. Regler härom bör införas i arbelsmiljöförordningen. Jag anser att detta för gymnasieskolans del bör innebära att två företrädare utses för varje linje och för varje specialkurs om minst ett år. När det gäller övriga skol- och utbildningsformer kommer jag atl i enlighet med betän­kandet föreslå enbart en allmän föreskrift om atl antalet elevskyddsombud bestäms med hänsyn till elevemas antal och arbetsförhållanden.

En del remissinstanser anser alt elevskyddsombuden hämtöver även skall ha rätt att lägga fram förslag, anteckna avvikande mening lill proto­kollet eller ges beslutanderätt. Någon fullständig anpassning lill de förhål­landen som gäller för arbetstagamas ledamöter i skyddskommittéerna kan emellertid enligt min bedömning inte ske. Detta beror framför allt på all verksamheten i skyddskommitléema till stor del regleras i avtal.

Frågor som gäller beslutsfattande i skyddskommittén och kommitténs arbetsformer regleras inte närmare i arbetsmiljölagen. En skyddskommitté har därför inte skyldighet att föra protokoll vid ett sammanträde om inte detta reglerats i avtal mellan parterna. Enligt min uppfattning bör emeller-

tid även yttranden av elevskyddsombud antecknas vid de tillfallen det förs protokoll över vad som förevarit vid ett skyddskommitlésammanträde.

När det gäller kravet att elevernas företrädare skall ha förslagsrätt i skyddskommittéerna vill jag i likhet med utbildningsutskottet framhålla att elevskyddsombuden är att betrakta som adjungerade ledamöter och därför inte kan ha förslagsrätt (UbU 1988/89:7, sid. 34). Här avses för­slagsrätt i formell mening med bl. a. krav på att kommittén skall ta ställning till förslaget, t.ex. genom omröstning. Givetvis har elevskydds­ombuden rätt att föra fram idéer och önskemål. Del ligger i rätlen all yttra sig och är gmndtanken bakom förslaget.

Av elevskyddsombudens ställning i skyddskommittén följer att de inte heller kan ha beslutsrätt.

När det gäller Svenska Kommunalarbetareförbundets och SACO/SR:s påpekande att arbetsmiljöfrågor numera behandlas även i andra samver­kansorgan än skyddskommitté vill jag anföra följande. En klar åtskillnad mellan medbestämmandefrågor och andra arbetsmiljöfrågor finns inte. Elevskyddsombuden har emellertid enligt förslaget alltid rätt att närvara i sådana skyddskommittéer som bildats enligt 6 kap. 8 § arbetsmiljölagen. Av paragrafen framgår att sådana kommittéer alltid skall finnas vid alla arbetsställen där minst femtio arbetstagare regelbundet sysselsätts.

Någon fullständig anpassning lill de regler som gäller för arbetstagarnas skyddsombud kan som nämnts inte ske. De bestämmelser i arbetsmiljö­lagen som har en i huvudsak arbetsrällslig gmnd kan inte föras över till devområdel. Det gäller i synnerhet bestämmelsen om stoppningsrätt i 6 kap. 7§ arbetsmiljölagen. Stoppningsrättens betydelse när det gäller arbetstagare ligger i att upphörande med arbetet inte arbetsrättsligt kan betraktas som arbetsvägran när ett skyddsombud har stoppat arbetet.

Lagrådet har i sitt yttrande förordat att rubriken till kapitel 6 "Samver­kan mellan arbetsgivare och arbetstagare" bör kompletteras med "m. m." för att täcka även de nya bestämmelserna om elevmedverkan i 6 kap. 17 och 18 §§. Jag delar lagrådets uppfattning i denna fråga.

För atl lättare kunna finna de nya bestämmelserna om elevmedverkan i arbetsmiljöarbelet förordar lagrådet dessutom att en hänvisning görs i 1 kap. 2 § arbetsmiljölagen genom all till andra stycket fogas en ny andra mening av följande lydelse. "I fråga om elever finns dessutom särskilda bestämmelser i 6 kap. 17 och 18 §§." Jag delar lagrådets uppfattning all en sådan förtydligande hänvisning är motiverad.

Prop. 1989/90:61

3.3 Sättet for val av elevskyddsombuden m. m.

Mitt förslag: Elevskyddsombuden utses av elevema.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt förslag vad avser sättet för val av elevskyddsombuden men däremot inte när det gäller benämningen av elevernas företrädare: Arbetsgmppen har föreslagit att dessa skall benämnas elevrepresentanter.

10

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller Prop. 1989/90:61 lämnar det utan erinran. Skolöverstyrelsen (SÖ) delar arbetsgmppens upp­fattning att det inte finns skäl att närmare reglera sättet att välja elev­skyddsombuden utöver att dessa skall utses av elevema. SACO/SR före­slår att studentkåren utser elevskyddsombud där kårobligatorium förelig­ger. SACO/SR föreslår vidare en precisering av lagtexten på så sätt att del kommer till uttryck att elevskyddsombuden skall väljas bland elevema. Några remissinstanser är av den uppfattningen atl elevemas representanter bör få benämningen devskyddsombud. Kooperativa institutet påpekar all skillnad bör göras mellan elevens medverkan i det dagliga skyddsarbetet och deltagandet i skyddskommittésammanträde. De förta bör kallas elev­skyddsombud och de senare elevrepresentanter.

Skälen för mitt förslag: Arbetsgmppen har föreslagit att elever som deltar i arbetsmiljöarbelet skall kallas elevrepresentanter för alt markera att en skillnad finns mellan elevernas och arbetstagarnas skyddsombud. Även lagrådet förordar att en annan beteckning än elevskyddsombud väljs för de av elevema utsedda representanterna. Ett altemativ kan enligt lagrådets mening vara att återgå till det av arbetsgmppen föreslagna uttryc­ket elevrepresentanter. Eftersom etl elevskyddsombud inte avses att få samma ställning som ett vanligt skyddsombud eller ledamot av skyddskom­mitté kan del i remissen valda uttrycket, enligt lagrådets uppfattning, up­penbarligen ge upphov till onödiga problem vid tillämpning av såväl arbetsmiljö- som sekretesslagstiftningen. För den som inte har förarbetena tillgängliga kan det, menar lagrådet, exempelvis vara svårt att inse att be­stämmelsema om skyddsombud i 7 kap. 13 § och 9 kap. 3 § arbetsmiljölagen saml 14 kap. 7§ sekretesslagen inte gäller i fråga om elevskyddsombud. Lagrådet påpekar att man i sammanhanget måste beakta atl den föreslagna lagstiftningen skall tillämpas av personer som saknar juridisk utbildning.

För egen del anser jag att benämningen elevskyddsombud är att föredra eftersom den på ett bättre sätt markerar betydelsen av elevemas medverkan. De eventuella tillämpningsproblem som kan uppslå kommer enligt min uppfattning knappast att bli av den omfattningen att benämningen elev­skyddsombud måste frångås. Med elevskyddsombud avses därvid även de som representerar de studerande i högskola och vuxenutbildning.

Valsättet varierar mycket för de elevskyddsombud som finns i dag. I ungdomsskolan och kommunal vuxenutbildning förekommer val genom elevråd, elevorganisationen eller på annat sätt. Inom högskolan där kårob­ligatorium råder sker valen genomgående genom studentkårer eller elevkå­rer. Det är enligt min mening inte lämpligt att i arbetsmiljölagen närmare reglera valsättet. Lagen bör i detta avseende endast innehålla en bestäm­melse om all elevskyddsombuden väljs av elevema. Direktval bör sålunda alltid vara ett alternativ.

Jag anser att en precisering av lagtexten på sätt SACO/SR föreslagit är obehövlig. Tanken bakom mitt förslag är ju just att elevema genom egna representanter skall få delta i arbetsmiljöarbetet på arbetsstället.

11

3.4 Avgränsningsfrågor

Prop. 1989/90:61

Mitt förslag: Elevernas rätt att medverka i skyddsarbetet begränsas till vad som är rimligt med hänsyn till utbildningens art och utbild­ningsperiodens längd.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser med undanlag av SFS till­styrker förslaget eller lämnar del utan erinran. SFS anför att all utbildning inom högskolan måste omfattas av skyddsarbetet och atl det inte finns anledning att göra någon avgränsning för speciella områden eller utbild­ningar. Elevorganisationen i Sverige befarar att godtycke kan bli följden om beslutsfattare vid en skola själva med hänvisning till utbildningens art och utbildningsperiodens längd får avgöra när elevrepresentation skall ske.

Skälen till mitt förslag: Varken texten i arbetsmiljölagen eller lagmo­tiven ger någon skarp avgränsning av vilka slags verksamheter som lagen avser gälla inom utbildningsområdet. Tydligt är att fritidsverksamhet av ren hobbykaraklär inte räknas hit. När det gäller fritidsaktiviteter vari ingår moment av utbildning hänvisar motiven endast till att det i första hand är yrkesinriktad utbildning som arbetsmiljölagen gäller för inom utbildningsområdet. I övrigt sägs i motiven all arbetarskyddsslyrdsens föreskrifter inte kan ges samma innehåll över lagens hela tillämpningsom­råde och att detta är ett förhållande som får uppmärksammas i arbetar­skyddsslyrdsens författningsarbete.

Frågan om utbildningens längd saknar i princip betydelse för arbets­miljölagens tillämplighet. Under lagen faller sålunda exempelvis s. k. korta kurser vid folkhögskolorna. Sådana kurser är ibland inte längre än ett par dagar. Liknande korta kurser förekommer inom t. ex. arbetsmarknadsut­bildningen. I sammanhanget kan också nämnas den verksamhet i form av PRAO i gmndskolan och för gymnasieskolans del sådan utbildning som är förlagd till arbetsplats utanför skolan, bl. a. arbetsteknik och liknande praktiska ämnen (t. ex. vårdpraktik). Dessa verksamheter har stor omfatt­ning på vissa utbildningslinjer inom skolan. Enligt uppgifter från skolöver­styrelsen är det sällsynt att eleverna är längre tid än ett par till några veckor på samma arbetsplats i samband med sådana inslag i utbildningen som PRAO.

En lagbestämmelse om organiserad samverkan i arbetsmiljöfrågor på elevområdet bör emellertid enligt min mening innehålla en avgränsning mot fritidsaktiviteter vari ingår moment av utbildning och mot korttidsut­bildning. Att i lagstiftningen precisera vad för slags utbildning som skall omfattas är å andra sidan inte lämpligt. Inte heller synes det lämpligt att slå fast ell bestämt tidsmått som krav för att bestämmelsen skall vara tillämplig.

Jag förordar att i lagen i stället görs en hänvisning till vad som är rimligt med hänsyn till utbildningens art och utbildningsperiodens längd. Med en sådan hänvisning bör det vara klart att bestämmelsen inte omfattar frilids-betonade aktiviteter även om utbildningsmoment ingår. Det bör också stå

12

klart att sådana korta kurser och sådan verksamhet av praktikkaraklär som nämnts i det föregående inte avses falla under bestämmelsen. Vad gäller lidsfaktorn anser jag att det i allmänhet inte kan vara rimligt atl välja elevskyddsombud som skall sättas in i skyddsarbetet när del gäller utbild­ningar som är kortare än ca en termin eller ca fyra månader. En betydande flexibilitet måste dock finnas.

Skyddsombud skall enligt arbetsmiljölagen utses på arbetsställen med normalt minst fem arbetstagare. Någon motsvarande bestämmelse i fråga om devskyddsombud föreslås inte. Del ligger i sakens natur alt en fömt­sättning för att elevskyddsombud utses är alt detta är meningsfullt med hänsyn till antalet elever.

När det gäller de närmare praktiska avgränsningarna bör dessa göras i form av verkställighetsföreskrifter. Därmed elimineras riskerna för det godtycke Elevorganisationen befarar beträffande vilka utbildningar som omfattas av regeln om elevernas medverkan i arbetsmiljöarbetet.

Prop. 1989/90:61

3.5 Rätt till information

Mitt förslag: Elevskyddsombuden skall ha rätt till den information som behövs för uppdraget med undantag av sådana uppgifter som omfattas av tystnadsplikt enligt 7 kap. 13 § första stycket arbets­miljölagen. I det allmännas verksamhet gäller sekretesslagen (1980:100).

Arbetsgruppens förslag: Ingen särskild bestämmelse om rätt till informa­tion fördevskyddsömbuden behöver införas i arbetsmiljölagen.

Remissinstanserna: Några remissinstanser anför all elevskyddsombu­den bör ges en uttrycklig rätt lill information. De flesta remissinstanser är eniga om att yngre elever inte bör ha rätt att ta del av vissa känsliga personuppgifter. Däremot är flera remissinstanser av den uppfattningen att åtminstone vuxna elever bör få samma räll till information som arbets­tagarnas skyddsombud.

Skälen till mitt förslag: Skyddsombud har enligt 6 kap. 6 § arbetsmiljö­lagen rätt till de upplysningar som behövs för verksamheten. Detta kan gälla även hemlig information t.ex. personuppgifter i s.k. anpassnings­ärenden eller företagshemligheter. En skyddskommiltéledamol kan få del av samma uppgifter om de behandlas i skyddskommittén. Inom den privata sektorn har skyddsombud och skyddskommiltéledamöter tyst­nadsplikt enligt 7 kap. 13 § arbetsmiljölagen bl.a. för uppgift om enskilds personliga förhållanden. 1 fråga om arbetsställen i del allmännas verksam­het gäller istället bestämmelser i sekretesslagen (1980:100). Att informa­tion som är hemlig enligt sekretesslagen kan lämnas lill skyddsombud grundar sig på 14 kap. 7 § sekretesslagen där det sägs all sekretess enligt vissa paragrafer inte hindrar att myndighet fullgör vad som i lag är före­skrivet om skyldighet att lämna information till företrädare för arbetsta­garorganisation eller skyddsombud. Dessa har sedan tystnadsplikt enligt

13

t2    Riksdagen 1989/90. 1 saml. Nr 61

sekretesslagen. Brott mot arbetsmiljölagens och sekretesslagens tystnads­pliktsbestämmelser sanktioneras genom en ansvarsbestämmelse i 20 kap. 3 § brottsbalken.

Arbetsgruppen har anfört att bestämmelser om att eleverna skall beredas tillfälle att medverka i skyddsarbetet på arbetsplatser får anses innebära att deras representanter får de upplysningar låt vara inte hemliga sådana som är nödvändiga för alt delta i skyddsarbetet. Jag delar arbetsgmppens uppfattning om all det i begreppet medverkan bör ligga en rätt atl få del av för uppdraget erforderliga uppgifter. Elevskyddsombudens uppdrag kan emellertid inte preciseras på samma sätt som för arbetstagarnas skyddsom­bud eller för en skyddskommittéledamot. För arbetstagarnas skyddsom­bud gäller som nämnts 6 kap. 6 § arbetsmiljölagen medan skyddskommil-léledamöternas räll till information anses följa av bestämmelserna om skyddskommitténs uppgifter enligt 6 kap. 9§ arbetsmiljölagen. Om elev­skyddsombudens rätt lill information lämnas oreglerad kan en oklarhet uppkomma om i vilken omfattning de har en sådan rätt. Jag anser det därför vara viktigt att i arbetsmiljölagen slå fast atl elevskyddsombuden har en rätt att få ta del av sådan information som de behöver för sitt uppdrag och som inte är hemlig.

För det offentliga skolväsendet finns regler om sekretess vad avser uppgifter som rör enskilds personliga förhållanden. Del är i första hand uppgifter om enskilda anställda eller studerande som kan vara känsliga. Det finns emellertid flera skäl till varför sekretesslagens bestämmelser om inskränkningar i tystnadsplikten inte bör bli tillämpliga på elevskyddsom­bud. Enligt 7 kap. 9 § sekretesslagen gäller särskilt sträng sekretess beträf­fande den särskilda elevvården som tar sikte på uppgifter hos psykolog och kurator. Sekretessen för uppgifter om enskilds personliga förhållanden gäller med omvänt skaderekvisit vilket innebär att uppgifter bara får lämnas ut om del är klart att utlämnandet inte kan vara menligt för den enskilde. Jag anser inte atl det är lämpligt att elevskyddsombuden är närvarande när dessa känsliga frågor behandlas. Skyddsintresset för den enskilde måste här väga över. De sanktionsmöjligheter enligt brottsbalken som följer av brott mot tystnadsplikten utgör också en anledning till varför elevskyddsombuden, som till en del inte är myndiga, inte bör likställas med arbetstagarnas skyddsombud när det gäller rätten till hemlig information. Det förhållandet att jag inte föreslår någon inskränkning i sekretessen enligt 14 kap. 7§ sekretesslagen innebär således att hemlig information inte får lämnas ut lill elevskyddsombud med stöd av denna paragraf

Prop. 1989/90:61

3.6 Elevskyddsombudens rätt till ledighet och utbildning

Mitt förslag: Huvudmannen för utbildningen skall se lill att elev­skyddsombuden får den utbildning och den ledighet som behövs för uppdraget.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt förslag.

14

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller Prop. 1989/90:61 lämnar det utan erinran. LO framhåller att även lärama måste erhålla kompletterande kunskaper för att på rätt sätt förmedla arbetsmiljölagens intentioner till eleverna. Elevorganisationen i Sverige anser att det är Elevorganisationen som skall ansvara för att elevskyddsombuden får sin utbildning och därigenom garantera att alla elever får lika utbildning. Även Kooperativa institutet anser att Elevorganisationen bör genomföra utbildningen av elevskyddsombuden. Svenska kommunförbundet fömt­sätter atl statsmedel utgår för att täcka utbildningskostnadema för elev­skyddsombuden. Även SACO/SR är tveksam till arbetsgmppens bedöm­ning atl kostnaderna för utbildning och extra undervisning ryms inom ramen för de lokall disponibla medlen för utvecklingsarbete inom skolan. SACO/SR anser att kostnadema för exlraundervisning beträffande hög­skolan bör täckas genom en ökning av studiemedelsbidraget. SFS delar arbetsgmppens åsikt om att kostnaderna för exlraundervisningen och belastningarna på studiemedelssystemet kan förväntas bli små. Däremot anser SFS all det är principiellt fel att studentema skall bekosta sitt deltagande genom studielån. SFS föreslår därför alt representanterna skall arvoderas som kompensation för ökad skuldsättning.

Skälen till mitt förslag: Frågan om ledighet för elevskyddsombuden har en annan innebörd för elever än för arbetstagare med arbetsskyldighet och rätt till lön. När del gäller elever blir det i stället fråga om överväganden som utgår från bestämmelser om skolplikt eller om räll till utbildningsbi­drag.

Huvudmannen för utbildningen bör få ansvaret för atl elevskyddsombu­den får den ledighet som de behöver för uppdraget.

När del gäller del offentliga skolväsendel finns redan i skolförfattningar­na föreskrifter om ledighet. I dessa författningar bör även regleras de närmare formema för elevskyddsombudens ledighet.

Frågan om ledighet för elevskyddsombuden har samband med frågan om exlraundervisning. Jag delar den uppfattning som framförs i betänkan-del atl man får räkna med ett begränsat behov av exlraundervisning för att ersätta den lektionstid som elevskyddsombud använder för skyddsarbetet. Detta torde vara aktuellt endast i ungdomsskolan och där endast för vissa elever som engagerar sig i större omfattning. Vissa nuvarande föreskrifter om stödundervisning kan därvid behöva kompletteras.

Enligt 6 kap. 4 § arbelsmiljölagen skall arbetsgivare och arbetstagare gemensamt svara för att arbetstagarnas skyddsombud får erforderlig ut­bildning. När det gäller elevskyddsombud anser jag att det är lämpligast att respektive huvudman för utbildningen får ansvaret för att de valda elev­skyddsombuden får adekvat utbildning för uppdraget. Beslutsfattaren får sedan avgöra om utbildningen skall ske i egen regi eller på annal sätt t. ex. genom en elevorganisation.

När det gäller utbildningens längd anser jag inte att denna bör fastställas i lagen utan bör vara flexibel och kunna anpassas efter elevernas behov och samhällets utveckling. Den i promemorian föreslagna omfattningen om en dags utbildning bör kunna fungera som riktlinje.

När det gäller kostnaderna för reformen i stort dvs. huvudsakligen

15

kostnader för utbildning av elevskyddsombuden har arbetsgmppen i be­tänkandet räknat med en genomsnittlig utbildningstid om en dag till en kostnad per individ av 200 kr. Den totala årliga kostnaden för utbildning av elevskyddsombud i arbetsmiljöarbetet beräknas bli ca 2 miljoner kr. Då inkluderas inte lokalkostnader och andra fasla kostnader eftersom dessa inte antas påverkas av förslaget. En fömtsättning för beräkningen är att man liksom i den utbildning som sker för närvarande kan åstadkomma besparingar genom samordning i vissa fall med utbildning av lärarrepre-sentanter saml genom insatser från elevemas organisationer.

Beträffande kostnadema hänvisas i propositionen om skolans utveck­ling och styrning till medel som disponeras lokall för utvecklingsarbete inom skolan. Av 20§ första stycket 4 förordningen (1982:608, ändrad senast 1989:377) om statsbidrag till lokal skolutveckling m. m. framgår att bidragsdelen för lokah utvecklingsarbete får användas till utvecklingsarbe­te som har till syfte atl främja och stärka elevemas inflytande och medbe­stämmande. I samma paragraf åläggs skolstyrelse och rektor att se lill att detta ändamål tillgodoses. Det är min uppfattning att med reformen följande kostnader ryms inom ramen för de medel som på detta sätt disponeras för utvecklingsarbete inom gmndskolan, gymnasieskolan och den kommunala utbildningen för vuxna.

När det gäller universitet, högskolor, folkhögskolor m. fl. finns inte särskilda medel avsatta för utvecklingsarbete. Det är emellertid min upp­fattning alt de kostnader som reformen medför kan täckas av de medel som respektive utbildning disponerar för sin verksamhet.

Många högskolestuderande är idag aktiva i olika slags kårfackligt arbete. Det är vanligt att förena flera uppdrag som ofta griper in i varandra. En förlängning av studietiden enbart på gmnd av ifrågavarande uppdrag kommer därför endast att ske i undantagsfall. Jag delar den uppfattning som framförs i betänkandet alt kostnadema för eventuell exlraundervis­ning när del gäller universitets- och högskolestuderande kan antas vara marginella. De bör därför enligt min uppfattning kunna täckas av nuva­rande sludiemeddstillddning.

Prop. 1989/90:61

3.7 Arbetsmiljölagens tillämpning på grundskolans låg- och mellanstadier

Mitt förslag: Arbetsmiljölagen görs tillämplig även för elever på gmndskolans låg- och mellanstadier. Reglerna om elevmedverkan skall dock inte gälla elever i årskurs 1 6 i gmndskolan eller motsva­rande ungdomsutbildning.

Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i stort sett med mitt förslag.

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller lämnar för­slaget ulan erinran vad gäller lagens tillämplighet även på gmndskolans låg- och mellanstadier. Samtliga remissinstanser med undantag av styrel­sen för samhällsvetenskap vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] tillstyrker förslaget eller

16

lämnar det utan erinran vad avser begränsningen av elevmedverkan för     Prop. 1989/90:61 yngre elever. Riksförbundet Hem och Skola har anfört att representanter för föräldrarna bör kunna företräda eleverna vid skyddsrond och i skydds­kommitté i låg- och mellanstadieskolor.

Skälen till mitt förslag: Ett motiv till att elever på gmndskolans låg- och mellanstadier i dag inte omfattas av arbetsmiljölagen är att det vid lagens tillkomst inte ansågs förekomma några moment på dessa stadier som kunde jämställas med yrkesarbete och där yrkesinspektionens speciella sakkunskap kunde komma till nytta. År 1978 då arbelsmiljölagen trädde i kraft förekom inte praktisk arbetslivsorientering (PRAO) på låg- och mel­lanstadierna. Den nya läroplanen för grundskolan (Lgr80) gjorde detta möjligt och PRAO förekommer nu i de lägre årskurserna i viss omfattning.

Numera är det befogat att låta arbetsmiljölagen omfatta hela skolan. Särskilt med tanke på all skadoma på mellanstadiet enligt gjorda under­sökningar är fler än på högstadiet förefaller det rimligt att man vid genom­gång av lokaler, belysning etc. skall ha stöd av arbetsmiljölagen även när det gäller de yngre eleverna. Härtill kommer det vidgade arbelsmiljöbe-greppel som medför att skyddsarbetet numera inte är lika bundet till mekaniska och kemiska risker och liknande som tidigare. Vidare kan en elevmedverkan i lämpliga former vara av värde även på nivåer som ligger under högstadiet.

Del är enligt min mening därför naturligt atl utvidga arbetsmiljölagen till att gälla även för låg- och mellanstadierna i samma omfattning som lagen i dag gäller för utbildningsområdet i övrigl.

Jag delar emellertid också den uppfattning som framförs i betänkandet att de nu föreslagna nya reglerna om organiserad elevmedverkan inte bör gälla för elever i årskurserna 1 6 i gmndskolan. 1 likhet med styrelsen för samhällsvetenskap vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] anser jag dock atl även de yngre barnen utgör en resurs som det gäller atl tillvarata. De yngre elever­na bör därför i takt med sin mognad få möjlighet att i olika former vid sidan av det organiserade skyddsarbetet få delta i skolans arbetsmiljöarbe­te. För tydlighetens skull bör framhållas att vuxna som studerar på en nivå, som motsvarar högst årskurs 6 i gmndskolan, genom att delta i gmndut­bildning för vuxna (Gmndvux) naturligtvis skall kunna medverka i sko­lans arbetsmiljöarbcte på samma sätt som gäller för elever och studerande på högre utbildningsnivåer.

Avsikten med mitt förslag är som tidigare nämnts att elevema skall medverka genom elevskyddsombud utsedda bland elevema. Genom med­verkan skall elevema ha möjligheter att påverka sin arbetsmiljö saml som en förberedelse för arbetslivet lära sig att delta i del samspel mellan olika parter som fömtsätts i arbetsmiljölagen. Även de yngre eleverna skall som tidigare anförts i olika former ta del i arbetsmiljöarbetet. Jag anser det därför inte nödvändigt eller lämpligt all såsom Riksförbundet Hem och Skola föreslagit införa en föreskrift om atl föräldrar skall representera de yngre elevema.

17

4 Ikraftträdande

Prop. 1989/90:61

Jag förordar all de nya bestämmelsema får träda i kraft den 1 juli 1990.

5 Upprättat lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom arbetsmarknadsdepartemen­tet upprättats förslag till lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160).

6 Specialmotivering 

1 kap. Tillämpningsområde

2§

Vid tillämpning av 2 kap., 3 kap. 1 14§§, 17 § andra stycket och 18 § samt 7-9 kap. skall med arbetstagare likställas

1.     den som genomgår utbildning,

2.

den som under vård i anstalt utför anvisat arbete,

3.

väriipliktig och annan som fullgör i lag föreskriven tjänstgöring eller som deltager i frivillig utbildning för verksamhet inom totalförsvaret.

Elever och vårdtagare som avses i första stycket 1 och 2 skall likställas med arbetstagare även vid tillämpning av 5 kap. 1 och 3 §§. I fråga om elever finns dessutom bestämmelser i 6 kap. 17 och 18 §§.

1 fall som avses i första och andra styckena skall vad som i lagen sägs om arbetsgivare gälla den som driver den verksamhet i vilken arbetet ulfbres.

Genom en ändring i första stycket 1 blir arbetsmiljölagen i tillämpliga delar också gällande på låg- och mellanstadieelever i gmndskolan. Änd­ringen har motiverats i avsnitt 3.7.

På förslag av lagrådet har en hänvisning till de nya bestämmelsema om elevmedverkan enligt 6 kap. 17 och 18 §§ gjorts i paragrafens andra stycke.

6 kap. Samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare m. m.

17§

De som genomgår utbildning skall av huvudmannen för utbildningen ges tillfälle att genom elevskyddsombud medverka i skyddsverksamheten på arbetsstället, om del är rimligt med hänsyn till utbildningens art och utbildningsperiodens längd.

Elevmedverkan gäller dock inte elever i lägre årskurs än årskurs 7 i grundskolan eller motsvarande ungdomsutbildning.

Genom denna nya paragraf ges de som genomgår utbildning tillfälle att medverka i skyddsarbetet genom elevskyddsombud. Bestämmelsen har utförligt kommenterats under avsnitt 3.2.

Medverkan begränsas till vad som är rimligt med hänsyn till utbildning­

ens art och utbildningsperiodens längd. När det gäller de närmare prak­

tiska avgränsningama bör dessa göras i form av verkställighetsföreskrifter.

18

Genom andra stycket införs en begränsning av bestämmelserna om Prop. 1989/90:61 elevmedverkan. Elever i de sex första årskurserna i grundskolan omfattas således inte av bestämmelserna om medverkan. Denna begränsning ute­sluter givetvis inte att även dessa elever ges möjlighet alt efter förmåga delta i skolans arbetsmiljöarbete. Såsom framhållits i avsnitt 3.7 skall vuxna som studerar på en nivå som motsvarar högst årskurs 6 i gmndsko­lan genom att delta i gmndutbildning för vuxna (Grundvux) naturligtvis kunna medverka i del organiserade arbetsmiljöarbetet på samma sätt som elever och studerande på högre undervisningsnivåer.

18§

Elevskyddsombuden utses av eleverna.

Huvudmannen för utbildningen skall se lill att elevskyddsombuden får den utbildning och den ledighet som behövs för uppdraget.

Elevskyddsombuden har rätt till den information som behövs för upp­draget med undantag av information om uppgifter som är föremål för tystnadsplikt enligt 7 kap. 13 § första stycket. 1 fråga om uppgifter som är föremål för sekretess i det allmännas verksamhet gäller sekretesslagen (1980:100).

Av denna nya paragraf framgår all elevskyddsombuden skall utses av eleverna. Det fömtsätts därvid att elevskyddsombuden väljs bland elever­na på arbetsstället.

Genom andra stycket åläggs huvudmannen för utbildningen alt svara för att elevskyddsombuden får den utbildning och den ledighet som be­hövs för uppdraget. För elever inom del offentliga skolväsendet är det lämpligt att de närmare formerna för elevskyddsombudens ledighet och den därmed sammanhängande frågan om kompensationsundervisning regleras i skolförfattningarna. Där finns nämligen redan föreskrifter av dessa slag.

Genom tredje stycket ges elevskyddsombud rätt att ta del av de uppgif­ter som behövs för uppdraget med undantag av uppgifter enligt 7 kap 13 § första stycket arbetsmiljölagen, dvs. uppgifter om yrkeshemligheter, ar­betsförfarande, affärsförhållande, enskildas personliga förhållande eller förhållande av betydelse för landets försvar. I det allmännas verksamhet gäller sekretesslagen (1980:100). Att någon inskränkning i sekretessen enligt 14 kap. 7 § sekretesslagen ej gjorts innebär således att hemlig infor­mation inte får lämnas ut till elevskyddsombuden med stöd av denna paragraf

7 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta det av lagrådet granskade lagförslaget.

19

8   Beslut

Prop. 1989/90:61

Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägande och beslutar att genom proposition anta det förslag som föredraganden lagt fram.

20

Sammanfattning av betänkandet Ds 1989:5

Prop-1989/90:61

Elevmedverkan i arbetsmiljöarbetet, m. m.

®'' '

Arbetsgmppen lägger i detta betänkande fram förslag till lagreglering av elevmedverkan i arbetsmiljöarbelet. Dessutom föreslås en utvidgning av arbetsmiljölagen när det gäller elever i grundskolans låg- och mellanstadi­er.

Under de år som gått sedan arbetsmiljölagen trädde i kraft har elevinfly­tandet på arbetsmiljöfrågor utvecklats utan stöd av särskild lagstiftning. Av en enkät, som arbetsgruppen har genomfört, framgår bl.a. att hälften av landels högstadieenheter och två tredjedelar av gymnasieenheterna har elevskyddsombud. Eleverna är också i viss utsträckning representerade i skyddskommittéer. Vid högskolorna är de studerande i regel representera­de i skyddskommittéerna medan elevskyddsombud i stort sett saknas.

Det är viktigt att garantera eleverna räll att delta i det organiserade arbetsmiljöarbetet och att skapa förutsättningar för ökad elevmedverkan. Arbetsgruppen föreslår därför nya bestämmelser i arbelsmiljölagen och arbetsmiljöförordningen om elevernas dellagande i arbetsmiljöarbelet.

Grundläggande enligt förslaget är att elever från högstadiet och uppåt skall ges tillfälle att i alla väsentliga avseenden medverka i arbetsmiljöar­belet på arbetsstället genom egna representanter. Dessa utses av eleverna.

Avsikten är alt elevrepresentanterna i första hand skall verka nära den dagliga verksamheten. Samtidigt föreslås en bestämmelse att två elevre­presentanter inom varje skyddskommittéområde får närvara och yttra sig vid skyddskommittésammanlräden. Elevrepresentanterna bestämmer själva vem eller vilka som skall företräda dem. Elevrepresentanter skall också delta i skyddsronder.

Den som driver den verksamhet, där arbetet utförs, skall enligt förslaget se lill att elevrepresentanterna får den ledighet och den utbildning som behövs för uppdraget. De ulbildningsansvariga myndigheterna fömtsätts meddela närmare föreskrifter om ledighet och exlraundervisning med anledning av ledigheten samt om arbetsmiljöutbildning.

Enligt arbetsgruppens mening kan någon fullständig anpassning inte ske till de regler som gäller för arbetstagarnas skyddsombud. Det hänvisas dels till de annorlunda förutsättningar som skapas av de fackliga organisatio­nerna, dels till att vissa bestämmelser har en utpräglat arbetsrällslig bak­grund. Bestämmelserna om skyddsombuds rätt att avbryta arbetet förs sålunda enligt förslaget inte över till elevområdet. Det gör inte heller bestämmelserna om rätt till hemlig information och tystnadsplikt. Med stöd av den föreslagna bestämmelsen om atl elever skall beredas tillfälle alt medverka i arbetsmiljöarbelet bör emellertid deras representanter kunna få de upplysningar som behövs för att kunna delta i skyddsverksamheten.

De nya bestämmelserna om elevmedverkan föreslås gälla under fömt­sättning att det är rimligt med hänsyn till utbildningens art och utbild­ningsperiodens längd. Med detta avses en avgränsning gentemot i första hand kortlidsutbildning liksom frilidsbetonade aktiviteter där utbild­ningsmoment ingår.

Arbetsgruppen föreslår vidare att arbelsmiljölagen blir tillämplig på

21

gmndskolans låg- och mellanstadier i samma utsträckning som för närva-     Prop. 1989/90:61 rande gäller på skolområdet i övrigt. Om förslaget genomförs kommer låg-    Bilaga 1 och mellanstadieelever att omfattas av lagens bestämmelser om arbetsmil­jöns beskaffenhet och myndighetslillsyn och av den allmänna samverkans­regeln i 3 kap. 1 §. De kommer däremot inte alt omfattas av bestämmelser­na om organiserad samverkan.

Arbetsgmppen fömtser begränsade kostnader för arbetsmiljöutbildning av elevrepresentanter samt för extra undervisning som ersättning för förio-rad lektionstid.

De nya bestämmelsema föreslås träda i kraft den 1 januari 1990.

22

Sammanställning av remissyttranden över

Prop. 1989/90:61

betänkandet (Ds 1989:5) Elevmedverkan i

'" 

arbetsmiljöarbetet, m. m.

1 Remissinstanserna

Efter sedvanligt remissförfarande har yttrande över betänkandet avgivits av Svea hovrätt, juridiska fakulteten vid Uppsala universitet, bammiljörå­det, statens arbetsgivarverk (SAV), sjöfartsverket, Universitets- och hög­skoleämbetet (UHÄ), skolöverstyrelsen (SÖ), arbetsdomstolen, AMU-sty-relsen, arbetarskyddsstyrelsen, Sveriges lantbmksuniversitel. Socialstyrel­sen, riksdagens ombudsmän (JO), Svenska kommunförbundet. Lands­tingsförbundet, Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens cen­tralorganisation (TCO), Centralorganisationen SACO/SR, Sveriges för­enade studentkårer (SFS), Elevorganisationen i Sverige, Sveriges folkhög­skoleelevers förbund (SFEF), Riksförbundet Hem och Skola (RHS), Sam-arbetsorganisationen för Sveriges vuxenstuderande (SOSVUX), och Ko­operativa institutet.

LO har bifogat yttrande från Kommunalarbetareförbundet. UHÄ har bifogat yttrande från tekniska högskolan i Stockholm (KTH), högskolan i Jönköping, universitet i[REDACTED_EFTERNAMN] och Chalmers tekniska högskola.

Svenska arbetsgivareföreningen, Arbetslivscentmm, Sveriges AMU-ele-vers förbund och Handelshögskolan i Stockholm har avstått från all avge yttrande.

2 Allmänt

Barnmiljörådet. SAV, UHÄ, SÖ, AMU-styrdsen, arbetarskyddstyrelsen. Sveriges lantbruksuniversitet, socialstyrelsen, LO, TCO. SACO/SR, Elevor­ganisationen i Sverige, Riksförbundet Hem och Skola, SOSVUX och Koope­rativa institutet tillstyrker förslaget i stort.

Svea hovrätt, sjöfartsverket, arbetsdomstolen och riksdagens ombuds­män har inte haft något att erinra.

Juridiska fakulteten vid Uppsala universitet har inte funnit några avgö­rande invändningar mot förslaget men ifrågasatt om de föreslagna refor­merna är de effektivaste om man vill trygga en god skolmiljö för elevema eftersom lagen är beroende av hur arbetsmarknadens parter agerar.

Svenska kommunförbundet är positivt till arbetsgmppens förslag men tror att detta blir en temporär övergångslösning eftersom arbetsmarkna­dens parter kan komma att finna nya samverkansformer där frågor enligt arbelsmiljölagen och medbestämmandelagen behandlas i samma fomm.

Landstingsförbundet är överens med arbetsgmppen om atl en bra arbets­miljö skall eftersträvas men framhåller lokala lösningar mellan parterna framför en formell lagreglering.

SFS har ställt sig positiv till betänkandet men påpekat att SFS utgångs-

23

punkt är att studenterna skall ha samma rätt till en bra arbetsmiljö som     Prop. 1989/90:61

yrkesverksamma och ha lika möjligheter all påverka den.

Bilaga 2

SFEF har riktat kritik mot alt folkhögskolan ej givits större möjlighet att deltaga i förarbetet och anser att betänkandet ger en ofullständig bild av olika utbildningssystem i Sverige.

3 Elevrepresentanternas uppgifter

SACO/SR anför. Arbetsgruppen fömtsätter att dev/sluderanderepresen-tanterna i sina uppdrag skall samråda med de fackliga organisationernas skyddsombud på arbetsplatsen. SACO/SR anser atl elev/studeranderepre­sentanterna i första hand, utan obligatoriskt samråd med övriga skydds­ombud, bör vända sig lill ulbildningsanordnarens ansvarige för arbels-miljöfrågor. De bör också självständigt ha möjlighet att t. ex. tillkalla hjälp av tillsynsmyndigheten.

SFS håller med arbetsgmppen om att det är av gmndläggande betydelse att studentrepresentanlerna i den dagliga verksamheten kan observera, kanalisera och hjälpa till med lösning av arbetsmiljöfrågor.

Socialstyrelsen anser all samverkan bör ske med miljö- och hälsoskydds­nämnd, skolhälsovård och primärvård, saml övrig hälso- och sjukvård vid behov i elevmedverkan i arbetsmiljöarbelet som berör inomhusmiljön.

Styrelsen för samhällsvetenskap vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] instämmer i att elevrepresentanter skall beredas tillfälle all delta i arbetsmiljöarbetet i alla väsentliga avseenden. Därvid betraktas elevrepresentanternas medverkan som viktig inte enbart i skyddskommittéer och skyddsronder utan också i den dagliga verksamheten med att förbättra arbetsmiljön.

LO anför. Elevernas medverkan i planering och utformning av den arbetsmiljö som de skall verka i bör ge dem ett större intresse för skolan, samt ge insikt om betydelsen av en god arbetsmiljö för elevens egen utveckling. Det bör därför betonas atl det är viktigt att det inte enbart är de elever som utses till skyddsombud som skall få kunskaper om arbetsmil­jön, utan att samtliga elever erhåller denna kunskap.

Svenska kommunalarbetareförbundet ser positivt på möjligheten alt ele­ver mer aktivt deltar i skolans direkta arbetsmiljöarbcte och därigenom kan lära sig att förstå samverkansfrågornas komplexitet när flera parter skall arbeta tillsammans.

4 Avgränsningsfrågor

SÖ instämmer i arbetsgruppens bedömning att en betydande flexibilitet bör finnas vid tillämpning av betänkandets rekommendationer mot t. ex. frilidsbetonade aktiviteter med utbildningsmoment, korta kurser och kort­varig praktik. Denna flexibilitet bör framhållas i de allmänna råd som enligt arbetsgmppen bör meddelas av SÖ.

Elevorganisationen anför. Det är bra att de som genomgår utbildning

skall ges tillfälle att medverka men formuleringen "ges tillfälle" är inte bra

eftersom det finns risk att vissa utbildningar undantas då rektorn tycker de

är av fel art eller för korta trots alt så inte är fallet.

24

SFS anför. All utbildning inom högskolan måste omfattas av skyddsar-     Prop. 1989/90:61 betet. Det finns ingen anledning att göra någon avgränsning för speciella     Bilaga 2 områden eller utbildningar. Det är av vikt att studenterna har skyddsom­bud som enligt lag kan delta vid skyddsronder. Studenterna skulle vidare, liksom övriga gmpper, vara betjänta av skyddsombud på varje institution, då med samma befogenheter som de anställdas skyddsombud.

5 Sättet for val av elevrepresentanterna

SÖ delar arbetsgmppens uppfattning att inte närmare reglera sättet att välja elevrepresentanterna, utöver all dessa skall utses av elevema. De allmänna råd från SÖ som arbetsgmppen föreslår, kan redovisa exempel på förfaranden under skiftande förhållanden.

SACO/SR anför. Arbetsgmppens förslag innefattar en lagbestämmelse om att dev/sluderanderepresentantema skall väljas av elever resp. stude­rande. SACO/SR föreslår här en precisering i vilken del kommer till uttryck all representantema även skall väljas bland elevema. För högsko­lan föreslår arbetsgmppen att studentkåren utser studeranderepresentan­ter där kårobligatorium föreligger. SACO/SRs ståndpunkt är att även de fackliga organisationemas studerandeorganisation bör kunna utse repre­sentanter. Kårobligatoriets vara eller icke vara är därtill föremål för utred­ning, eventuellt kommer det att avskaffas.

SFS anför. Studentrepresentantema kan väljas av endera studentkårs­fullmäktige, kårstyrelse eller det organ dessa delegerar till.

Elevorganisationen i Sverige anför. Att eleverna själva skall utse sina egna skyddsombud ställer vi oss självklart positiva lill. Elevorganisationen är en facklig organisation, våra lokalavdelningar skall ha samma rätt som läramas och personalens fackförbund all utse elevskyddsombud på skolan. Att arbetsgmppen beslutat sig för att kalla elevskyddsombuden för "elev­representanter", visar att de inte vill ge dem samma status som "vuxna" skyddsombud. Att arbeta som skyddsombud, ha samma uppgifter och sitta med i skyddskommittén men inte få kalla sig skyddsombud är nedvärde­rande.

RHS anför. Begreppet elevskyddsombud bör införas för all markera ett likvärdigt förhållande med skolans skyddsombud i övrigl.

Kooperativa institutet anför. De kommunala skolstyrelserna skall besluta

hur elevskyddsombuden skall utses. På de skolor där eleverna har vaU att

organisera sig i lokala avdelningar till Elevorganisationen eller elevkårer

bör dessa få möjlighet att utse elevskyddsombuden och representantema i

skyddskommittéerna. Ett avsteg från denna princip innebär att man aktivt

försvårar elevemas möjligheter att organisera sig fackligt och utöva infly­

tande. Vi noterar all utredningen konsekvent använder begreppet elevre­

presentant. Elevema kan utöva inflytande över sin arbetsmiljö på två sätt.

Det ena genom att medverka i det reguljära skyddsarbetet, bl. a. delta på

gemensamma skyddsronder eller genomföra egna skyddsronder. Del and­

ra genom arbete i skyddskommittéerna. Elevemas företrädare utför ett

arbete liknande arbetstagamas skyddsombud, det är frågan om skyddsar­

bete. Därmed ser vi det som i högsta grad relevant och klargörande att

25

kalla dem elevskyddsombud. Delta innebär givelvis inte att de automa-     Prop. 1989/90:61 tiskt får samma befogenheter som arbetstagarnas skyddsombud. 1 skydds-     Bilaga 2 kommittéerna ingår endast ett begränsat antal ledamöter. Vi ser det där­med relevant att elevernas företrädare i skyddskommittéerna benämns elevrepresentant.

6 Antalet elevrepresentanter och ledighet för uppdraget

Flertalet remissinstanser har lämnat arbetsgruppens förslag utan erinran.

SACO/SR anser att man bör betrakta den skrivning i propositionen om skolans utveckling och styrning, som förordar två elevskyddsombud för varje årskurs resp. studieväg, som en nivåangivdse och inte som ell definitivt fastläggande.

Elevorganisationen i Sverige anför. Antalet elevskyddsombud måste an­passas med hänsyn till elevernas antal och arbetsförhållanden, men man bör samtidigt ha en riktlinje för skolorna alt följa. Skolproposilionen ger förslaget två elevskyddsombud per årskurs i gmndskolan, och två per linje i gymnasiet, vilket Elevorganisationen ser som ell rimligt antal. En fömt­sättning för att skyddsarbetet skall fungera bra på en så pass stor arbets­plats som skolan är, är att det finns många skyddsombud, valda av elever­na, som har inflytande och möjlighet att påverka. För att elevskyddsombu­den skall ha möjlighet alt arbeta på skolan behöver de ibland ta ledigt. Alt utföra etl omfattande arbetsmiljöarbete enbart på raster och efter skoltid kan ofta vara svårt. Möten och skyddsronder genomförs oftast under skoltid. Skall man informera klasserna måste del också göras på dagen.

SFS anför. Antalet studentrepresentanter måste vara beroende av insti­tutionens storlek och vilken typ av utbildning som bedrivs vid denna. Så kan det till exempel vara motiverat med fler sludeniskyddsombud vid institutioner där laborationer med fariiga kemikalier är vanligt förekom­mande. Ledighet från undervisningen i nödvändig omfattning för alt del­taga i arbetet ser SFS som en självklarhet. SFS delar i stort arbetsgruppens uppfattning om antalet studentrepresentanter i skyddskommittéerna. SFS tycker följande fördelning studenterna emellan vore lämplig en student på grundutbildningsnivå, en forskarstuderande och en representant från studenthälsovården.

7 Arbetet i skyddskommittén

Styrelsen för samhällsvetenskap vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] anför. I konsekvens med atl eleverna garanterats rätt att delta i arbetsmiljöarbetets olika former bör elevrepresentanterna ges möjlighet att medverka i de beslut som las inom skyddskommittéer.

rCO anför. Vad gäller rätt att närvara och lägga förslag i skyddskommit­tén anser TCO atl det även bör innefatta rätt att anteckna avvikande mening lill protokollet. De begränsningar som i övrigt gjorts i förslaget synes väl avvägda gentemot den avtalsmässiga hanteringen av skyddskom-mittéverksamhelen.

Kooperativa institutet anför. Utredningen har diskuterat elevernas med-

26

verkan i skolans skyddskommittéer. Kooperativa institutet kan inte se att Prop. 1989/90:61 det idag finns tillräckligt starka argument för att eleverna skall bli fullvär- Bilaga 2 diga medlemmar i skyddskommittéerna. Däremot föreslår vi att eleverna blir ständigt adjungerade med närvaro-, yttrande- och förslagsrätt, samt rätt att föra avvikande mening till protokollet. På flera skolor arbetar man redan så med mycket gott resultat. Arbelsmiljölagen betonar samverkan för alt medverka till en bra arbetsmiljö. Om eleverna hålls utanför kom­mittéerna, eller knappast ges några rättigheter alls, försvåras en reell sam­verkan. Samverkan måste bygga på likvärdiga och jämlika parter.

SACO/SR anser alt elev/studeranderepresentanternas närvaro- och ytt­randerätt bör utvidgas lill att även omfatta förslagsrätt i skyddskommitté­er som inte har på kollektivavtal grundad beslutsrätt. SACO/SR förordar att frågor, som rör elev/studeranderepresentation i icke lagreglerade kom­mittéer, exempelvis centrala skyddskommittéer, löses genom lokala över­enskommelser. Arbetsmiljöfrågor kan ofta behandlas såväl enigt AMLs som MBLs regelsystem. I arbetsmiljöavtalen är dock parterna överens om atl frågor som faller inom skyddskommitténs område och behandlas där inte dessutom behöver förhandlas enligt MBL. Inget hindrar dock arbets­tagarorganisationen atl påkalla förhandling enligt MBL, även om frågan behandlats i skyddskommittén. SACO/SR anser att det kvarstår problem beträffande elev/studerandemedverkan i sådana grupper som hanterar såväl MBL som arbetsmiljöärenden. En klar "rågång" mellan medbestäm­mande och arbetsmiljöfrågor finns inte. Samtidigt är elevmedverkan i information och förhandling enligt MBL varken möjlig eller önskvärd.

SOSVUX är av den uppfattningen att elevrepresentanter förutom närva­rorätt, yttrande och förslagsrätt även bör ha beslutanderätt.

SFEF anser atl studerande skall ha rätt att stoppa arbete. Beträffande stoppningsrätten, menar SFS att högskolestudier är att jämställa med arbete, varför inga hinder torde finnas för all även ge studenterna stopp­ningsrätt.

Elevorganisationen ser en klar risk att elevskyddsombuden bara blir en slags marionetter, då man inte skrivit in hur länge de skall väljas till sitt uppdrag. Idag är det vanligt atl man på de yrkesinriktade linjerna på gymnasieskolan väljer skyddsombud två veckor i taget, sedan byter man, man ser det alltså som en slags pedagogisk träning att vara elevskyddsom­bud. Elevorganisationen tycker det är mycket dåligt atl elevskyddsombu­den inte får förslagsrätt och rätt att föra in sin mening till protokollet. Elevorganisationen anser atl elevskyddsombuden bör bli adjungerade i skyddskommittén, alternativt låta dem få samma rättigheter som ett "van­ligt" skyddsombud. Finns det både lokala och centrala skyddskommittéer i en kommun, är det en självklarhet atl del skall sitta elevskyddsombud i båda delarna.

RHS kan inte se något principiellt hinder för att eleverna representeras i

central skyddskommitté där sådan förekommer. Vi delar således inte

arbetsgruppens tveksamhet, utan föreslår att anvisningarna utformas på

etl sätt som garanterar elevernas inflytande och medverkan på alla nivåer

och i frågor som rör deras arbetsmiljöförhållanden. RHS anför. Beträffan­

de 8 a § yrkar RHS på följande lydelse: "Två av de elevskyddsombud och i

27

förekommande fall föräldrarepresentanter, som har utsetts enligt 6 kap.     Prop. 1989/90:61 17 § arbetsmiljölagen (1977:1160) adjungeras till skyddskommittén, inne-     Bilaga 2 bärande yttranderätt och förslagsrätt, samt rätt att anteckna avvikande mening. Elevrepresentanterna inom etc...". Förslaget i betänkandet är för otydligt. Skall del tolkas som att elevrepresentanterna endast får närvara vid ell sammanträde.

8 Möjlighet för elevrepresentanter att få upplysningar

Styrelsen för samhällsvetenskap vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] anför. Styrelsen vill framhålla det olämpliga i att elevrepresentanter inte uttryckligen ges rätt alt få den information de behöver för alt kunna medverka i arbetsmiljöarbetet. För all undvika onödiga svårigheter i deras verksamhet bör elevrepresen­tanterna tillförsäkras en sådan rätt med undantag för sekretessbelagd infor­mation.

Svenska kommunalarbetareförbundet anför. Förbundet kan konstalera att elevernas medverkan i skyddskommittéarbetet kan innebära en ny arbetssituation för parterna som enligt gällande arbetsmiljöavtal ingår i skyddskommittén. Skyddskommittén har numera ett uttalat ansvar för atl arbetsanpassningsfrågorna fungerar väl. I del sammanhanget kan vissa personfrågor komma att avhandlas om skyddskommittén också är anpass­ningsgrupp. Andra avgränsningar är i sådana skyddskommittéer som om­fattar flera förvaltningar än skolan. Det förekommer att arbetsmiljöfrågor numera behandlas i andra samverkansorgan än enbart skyddskommitté. Basenhelsråd, klinikråd och förvaltningsråd är samverkansformer där både medbestämmandet, enligt MBL och arbetsmiljöarbete enligt AML saml arbetsmiljöavtalet, fullgörs. Förbundet förutsätter att elevernas med­verkan organiseras så atl det fackliga arbetet kan fullgöras utan onödigt hinder. Förbundet anser att denna förändring av arbetsmiljölag och för­ordning endast är en dellösning för att förbättra skolans arbetsmiljö.

SACO/SR anför. Då SACO/SR förutspår svårigheter rörande sekretes­sen i frågor som rör exempelvis konflikter och mobbning, föreslås att problematiken kring elev/studeranderepresentanlerna och de redan nu komplicerade sekretessreglerna blir föremål för ytterligare penetrering. Är del länkbart och önskvärt atl med hänsyn till exempelvis mognad, tilläm­pa någon form av tystnadsplikt? Hur skulle i så fall konsekvenserna vid eventuellt sekrelessbrott te sig? SACO/SR instämmer inte heller i arbets­gruppens förslag alt, när elever berörs, så skall eleverna diskutera frågan med skyddsombudet. Information i sådana fall bör ges av ulbildnings­anordnarens representant.

Elevorganisationen i Sverige anför. Arbetsgruppen vill begränsa elever­

nas närvarorätt i skyddskommittéerna när sekretessbelagda frågor skall

diskuteras. Elevorganisationen anser att detta är fel. Det kan alltför lätt

missbrukas. När det gäller högstadiet tycker Elevorganisationen att det

finns skäl att elever inte skall vara med och diskutera sekretessbelagda

uppgifter. Eleverna är så pass unga, men behandlingen av sekretessbelagda

frågor måste ske i en gmpp utanför skyddskommittén. Det får absolut inte

bli så att man kan utestänga elever från skyddskommittéarbele. På gymna-

28

sieskolan finns sk. "beslutande organ", som till hälften beslår av elever. I Prop. 1989/90:61 dessa beslutas det mesta som skall beslutas i skolan, l.ex. ekonomiska Bilaga 2 frågor, schematekniska frågor osv. Elevema som sitter med i det beslutan­de organet, har alltså mycket stora beslutsbefogenheter. Att då inte ge de elevskyddsombud som sitter med i skyddskommittén rösträtt, eller rätt all närvara även om sekretessbelagda uppgifter diskuteras är mycket inkonse­kvent.

SFS vill återigen slå fast att det för studentemas vidkommande handlar om myndiga personer, som vid liknande uppdrag får ta del av och ställning till sekretessbelagt material. Studentema är all jämställa med arbetstagare. SFS hävdar att det här måste göras en åtskillnad mellan högskolestuderan­de och elever. Med en generös tolkning kan sekretesslagen 14 kap. 7§ tillämpas direkt utan ändringar.

SOSVUX är överens med arbetsgmppen om att vissa känsliga frågor inte skall delges alla elever men vuxna elever måste behandlas som sådana och inte undanhållas hemliga frågor.

SFEF anför. Frågor som rör oss studerande och vår arbetsmiljö är det viktigt atl vi får ta del i och utforma. Genom att vi studerande utestängs från information genom sekretessbestämmelsema och informationsrätten, arbetsmiljölagen § 6 kap. 6, kan vi inte på lika villkor som övriga verksam­ma gmpper inom folkhögskolan arbeta för en förbättring av den fysiska och psykosociala arbetsmiljön. Vi anser att det strider mot de intentioner i folkhögskoleförordningen, där det slår att vi studerande skall utvecklas till aktiva medborgare i ett demokratiskt samhälle.

9 Arbetsmiljöutbildning och extraundervisning

SÖ tillstyrker arbetsgmppens förslag till ledighet, extraundervisning och arbetsmiljöutbildning för deverepresenlanterna.

LO anför. Även lärarna måste erhålla kompletterande kunskaper för att på rätt sätt förmedla arbetsmiljölagens intentioner till eleverna på samtliga stadier inom gmndskolan.

Svenska kommunalarbetareförbundet anför. Elevernas rätt till medver­kan genom valda representanter, ger endast få elever praktiska kunskaper om arbetsmiljöarbelets innehåll. Denna reform måste, för alt nå önskad effekt, stödjas av en devallmän gmndutbildning på alla nivåer om arbets­miljöns innehåll, faktorer och möjlighet till påverkan i det dagliga arbetet. Del måste sålunda satsas resurser på såväl läramtbildning som lämpligt material för detta ändamål. Förbundet anser att elevernas medverkan i skolans arbetsmiljöarbete inte enbart kan isoleras till en för eleverna närvarorättsfråga i skyddskommittén.

SACO/SR anser, liksom arbetsgmppen, atl elevrepresentanterna måste

få utbildning för sina uppdrag. De måste också, som tidigare nämnts, få

möjlighet till exlraundervisning. Utbildningen bör anpassas till elev/stude­

randerepresentanternas förmåga alt tillgodogöra sig innehållet samt även

till uppdragets utformning. SACO/SR anser t. ex. alt sluderanderepresen-

29

tantema borde få den gmndutbildning, som övriga representanter i     Prop. 1989/90:61

skyddskommitléema anses behöva för uppdraget.

Bilaga 2

Elevorganisationen i Sverige anför. Att det är "den som driver verksam­het, i vilken arbetet utförs" som skall svara för alt elevskyddsombuden får sin utbildning tycker vi är fel. Staten skall garantera lika utbildning för alla devskyddsombud. Elevorganisationen i Sverige skall ansvara för denna. Det finns en klar risk att man tolkar "den utbildning som behövs" mycket godtyckligt. Att ge elevskyddsombud två timmars information kan således ses som "utbildning". Elevorganisationen anser att en dags utbildning är ett minimum för att man skall få de kunskaper man behöver för sitt uppdrag. Vad som är väldigt viktigt är atl elevema har möjlighet atl få extra undervisning. Elevorganisationen finner det mycket märkligt alt man "glömt" att skriva in elevskyddsombudens rätt till extra undervisning i lagförslaget.

RHS anser att elevens rätt till extra undervisning för lektionstid som går bort på gmnd av skyddsarbetet bör framgå av förordningen.

Kooperativa institutet anför. En viktig fömtsättning för att elevskydds­ombuden skall fungera är att de får en utbildning. Här måste finnas ett övergripande statligt ansvar. Naturligt vore att Elevorganisationen gavs tillräckliga medel för att kunna utbilda elevskyddsombud. Vi har noterat att Elevorganisationen sedan flera år tillbaka framgångsrikt har genomfört utbildningar.

SOSVUX anför. När det gäller frågan om hur utbildningsfrågan skall lösas håller vi med om alt utbildningsansvariga myndigheter skall lösa denna. Enligt kommunallagen är varje kommun skyldig att anordna Gmndvuxutbildning i sin kommun samt att värna om sina medlemmar i utbildningsfrågor. Detta tycker vi pekar på, som vi för övrigt är överens om, alt lokalt i kommunema beslutar man om utbildning av elevrepresen­tanter i arbetsmiljöarbetet.

10 Kostnader

SÖ anför. Beträffande frågan om kostnader för extraundervisning och arbetsmiljöutbildning bör man i det fortsatta utredningsarbetet beakta de fömtsättningar som gäller för viss vuxenutbildning, l.ex. folkhögskolor som inte disponerar särskilda medel för lokalt utvecklingsarbete.

TCO vänder sig emot den finanseringsform som föreslås beträffande elevrepresentantemas utbildning. Det är inte lämpligt att devulbildningen skall konkurrera med annat väsentligt utvecklingsarbete inom skolans område. Särskilda medel bör istället anslås för utbildning av elevrepresen­tanterna.

SACO/SR instämmer inte i arbetsgmppens bedömning att utbild­

nings/extra undervisningskostnadema kan rymmas inom ramen för de

lokalt disponibla medlen för utvecklingsarbete inom skolan. För högsko­

lans del föreslår gmppen att finansieringen ordnas medelst studiemedel­

systemet. SACO/SR utgår ifrån att delta i så fall sker genom en ökning av

studiemedelsbidraget. SACO/SR instämmer inte heller i förslaget att elev­

representantemas utbildning skall samordnas med lärarnas. SACO/SR

30

anser att finansieringsfrågan, för både skola och högskola, bör lösas med     Prop. 1989/90:61 hjälp av tilläggsanslag. Del bör även beaktas alt skyddsombud och skydds-     Bilaga 2 kommitléledamöter erhåller funktionsutbildning, genom sina fackliga or­ganisationers försorg. Del borde vara möjligt för exempelvis kårema alt få anslag att anordna utbildning för sina representanter.

Svenska kommunförbundet anför. Vad beträffar kostnader för devrepre-sentaniemas utbildning fömtsätter förbundet all statsmedel utgår för del­ta.

SFS vill här anföra, att den nödvändiga och gmndläggande utbildning i skyddsarbete som måste till för att studentrepresentanterna skall kunna fungera som skyddsombud skall bekostas av staten. Det kommer inte att bli tal om några större summor. SFS delar arbetsgruppens åsikt om atl kostnaderna för extra undervisning och de belastningar på studiemedelssy­stemet som kan förväntas på gmnd av ett utbyggt studentdeltagande kan antas bli små. SFS tycker däremot att det är principiellt fel att studentre­presentanterna skall bekosta sitt dellagande med studielån. Ett förslag om arvodering som kompensation för ökad skuldsättning vore önskvärt.

11 Garantier för elevernas rättigheter

Styrelsen för samhällsvetenskap vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] anför.Delar uppen­bart att elevrepresentanter inte kan inta samma arbetsrättsliga ställning som skyddsombud och skyddskommiltéledamöter. Samtidigt är det otillfreds­ställande att de i förslaget inte tillförsäkrats etl rättsskydd motsvarande dessa. Även elevrepresentanter kan i likhet med skyddsombud och skydd­skommiltéledamöter råka ul för svårigheter till följd av sitt uppdrag. Frågan om elevrepresentanternas rättsskydd bör därför ägnas ytterligare uppmärk­samhet innan beslut om lagändring tas.

SFS anför. Den juridiska bedömningen som arbetsgmppen här gör förefaller vara korrekt, men det är SFS åsikt att bestämmelserna under 6 kap. 10-14 §§ med en viss modifiering går att anpassa till förhållandena vid högskolan. Det föreligger å andra sidan knappast någon allvarligare risk för trakasserier mot studentrepresentanterna.

12 Kompletterande regler från SÖ och UHÄ

SAV anför. De offentliga arbetsgivarna, SAV, Svenska kommunförbundet

och Landstingsförbundet har var för sig slutit arbetsmiljöavtal vilka komp­

letterar arbetsmiljölagen och arbetsmiljöförordningen. Gemensamt för

dessa avtal är att de bl. a. innehåller regler om arbetsställenas indelning i

skyddsområden, villkor för utseende av skyddsombud samt skyddskom­

mittéernas sammansättning. Dessutom ger avtalen utrymme för lokala

lösningar i dessa hänseenden genom lokala avtal. I den mån dessa omstän­

digheter får betydelse för beslut om valet av elevrepresentanter, liksom för

deras medverkan i skyddsronder, bör detta komma lill uttryck på något

sätt. Detta bör lämpligen ske genom atl SÖ och UHÄ får i uppdrag alt

närmare ange dessa omständigheter i de allmänna råd som myndigheterna

enligt arbetsgmppen föreslås utforma i vissa andra hänseenden.

31

[////i uppger att ämbetet är berett att utfärda de föreskrifter och allmän-     Prop. 1989/90:61

na råd som kommer att erfordras.

Bilaga 2

KTH anför. Ett utbildningsmaterial typ SAN:s "Bättre arbetsmiljö för statligt anställda" för elevrepresentanter inom högskolan borde utarbetas genom UHÄ:s försorg.

Chalmers tekniska högskola anför. Såvitt avser den av utredningen föreslagna bestämmelsen att UHÄ skall meddela verkställighetsföreskrif­ter avseende den utbildning och ledighet som kan behövas för uppdraget (18 a § AMF) utgår CTH ifrån all UHÄ inte beslutar om sådana ulan all inhämta synpunkter från högskolorna. Detta gäller även de allmänna råd beträffande hur studeranderepresentanlema skall utses som utredningen föreslår att UHÄ skall utfärda.

AMU-Styrelsen anför. Om förslaget genomförs blir det varje läns AMU:s ansvar att se till att elevskyddsombud finns överallt och att de får utbild­ning för sitt uppdrag. Utbildningen m. m. kommer alt ingå i länsarbets­nämndemas köp av den ordinarie utbildningen på samma sätt som materi­al m.m. ingår idag. De föreslagna föreskrifterna om ledighetens omfatt­ning för devskyddsombudsuppdraget samt omfattningen av utbildningen av elevskyddsombuden bör därför fattas i samråd mellan AMS och AMU-Styrelsen. Rätt till förlängning av den ordinarie utbildningen beslutas idag av länsarbetsnämndema, ofta efter förslag av läns AMU. Efter vilka krite­rier dessa beslut skall fattas, när en kursdeltagare utses till skyddsombud, är en fråga för AMS. För enkelhetens skull föreslår vi att dessa föreskrifter tas in i de övriga föreskrifter som vi nu föreslår skall meddelas av AMS och AMU-Styrelsen i samråd.

Arbetarskyddsstyrelsen anför. Skolmyndighetema har i en ny § 18 a i arbelsmiljöförordningen bemyndigats att meddela verkställighetsföre­skrifter för tredje stycket i AML 6 kap. 17 §. Det kan ifrågasättas om inte de problem som kan uppstå vid tillämpningen av första och andra stycket i paragrafen är av den arten all det även här vore motiverat med tillämp­ningsföreskrifter. Det synes mindre lämpligt att sådana utfärdas av arbe­larskyddsstyrdsen. Mer naturligt och lämpligt är att skolmyndighetema utformar närmare bestämmelser. Detta kan ske genom atl bemyndigandet i AMF§ 18 a omfattar första lill tredje stycket i AML 6 kap. 17§. Ett alternativ kan vara all reglera val av representanter och antalet represen­tanter direkt i AML och AMF.

13 Arbetsmiljölagens tillämpning på låg- och mellanstadierna

Samtliga remissinstanser tillstyrker eller lämnar förslaget ulan erinran beträffande en utvidgning av arbetsmiljölagen till all också bli tillämplig på gmndskolans låg- och mellanstadier.

RHS anför. Den bedömning som arbetsgruppen förmodas ha gjort, alt

elevema i dessa åldersgmpper inte har kunskaper, överblick och mognad

att kunna medverka i skyddsarbetet i organiserad form har vi inget att

invända emot. Däremot bör representanter för föräldrama kunna företrä-

32

da eleverna vid skyddsrond och i skyddskommitté i låg- och mdlansladie-     Prop. 1989/90:61

skolor.

Bilaga 2

Styrelsen för samhällsvetenskap vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] anför. Även de yngre barnen utgör en viktig resurs som det gäller att ta tillvara i verksam­heten för atl förbättra arbetsmiljön. Det är därför angeläget att söka finna lämpliga former även för låg- och mellanstadieelevernas deltagande i det organiserade arbetsmiljöarbelet.

14 Övriga synpunkter

Arbelarskyddsstyrdsen påpekar. Arbetsgruppen har inte berört huruvida de föreslagna ändringarna påverkar tillsynen och därmed arbetarskydds-verkels resurser. Utvidgningen till de lägre årskurserna i grundskolan torde innebära visst merarbete för yrkesinspektionen. Detta kan dock sannolikt inrymmas i nuvarande inspektionsverksamhet ulan behov av ompriorite­ringar av verksamheten. Mera osäkert är hur elevmedverkan i övrigt inverkar på arbetet. Det blir fler aktörer att ta hänsyn till i tillsynsarbetet, särskilt inom ramen för den s. k. syslemtillsynen. Reformen bör emellertid medverka till att skyddsarbetet bedrivs mer aktivt och med större bredd, vilket bör bidra till all arbetsmiljön förbättras. På sikt kan därför tillsyns­arbetet underlättas.

LO anför. Utredningen har ej berört de arbetsrätlsliga konsekvenserna när kollektivavtal om arbetsmiljö finns upprättat mdlan parterna. Inom vissa kommuner finns avtal om all behandla arbelsmiljöfrågor enligt MBL och lokala medbestämmandeavtal. Från LO:s sida vill vi därför betona vikten av att skolans huvudman ges i uppdrag atl teckna avtal med berörda parter så att lagens intentioner om elevmedverkan kommer till sin rätt. Detta för alt undanröja att problem uppstår vid genomförande av refor­men på lokal nivå. Upprättande av avtal bör innebära att eleverna på ett bättre sätt lär sig förstå de samband som överenskommelser har inom arbetslivet i övrigt.

33

Lagrådsremissens lagförslag

Prop. 1989/90:61

n-   1    .11

Bilaga 3

Forslag till

Lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160)

Härigenom föreskrivs i fråga om arbetsmiljölagen (1977:1160) dels att 1 kap. 2 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 6 kap. 17 och 18 §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

2§ Vid tillämpning av 2 kap., 3 kap. 1 -14 §§, 17 § andra stycket och 18 § samt 7-9 kap. skall med arbetstagare likställas

1.  den som genomgår utbildning,

1. den som genomgår utbildning,

dock ej elev i lägre årskurs än års­

kurs 7 i grundskolan eller motsva­

rande.

2.

den som under vård i anstalt utför anvisat arbete,

3.

värnpliktig och annan som fullgör i lag föreskriven tjänstgöring eller som dellager i frivillig utbildning för verksamhet inom totalförsvaret.

Elever och vårdtagare som avses i första stycket 1 och 2 skall likställas med arbetstagare även vid tillämpning av 5 kap. 1 och 3 §§.

I fall som avses i första och andra styckena skall vad i lagen sägs om arbetsgivare gälla den som driver den verksamhet i vilken arbetet ulföres.

6 kap. 17§

De som genomgår utbildning skall av huvudmannen för utbild­ningen ges tillfälle att genom elev­skyddsombud medverka i skydds­verksamheten på arbetsstället, om det är rimligt med hänsyn tid utbild­ningens art och utbildningsperio­dens längd.

Elevmedverkan gäller dock inte elever i lägre årskurs än årskurs 7 i grundskolan eller motsvarande ung­domsutbildning.

18§

Elevskyddsombuden utses av ele­verna.

Huvudmannen JÖr utbildningen skad se lid atl elevskyddsombuden Jår den utbildning och den ledighet som behövs för uppdraget.

Elevskyddsombuden har rätt tid

den information som behövs för

uppdraget med undantag av infor-

34

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1989/90:61

..

Bilaga 3

mation om uppggier som ar Jore-

mål för tystnadsplikt enligt 7 kap. 13 § första stycket arbetsmiljölagen. I fråga om uppgifter som är JÖre­mål Jör sekretess i det allmännas verksamhet gäller sekretesslagen (1980:100).

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990.

35

Lagrådet

Prop. 1989/90:61

Bilaga 4 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1989-12-08

Närvarande: juslilieråden Staffan Vängby och Lars K.[REDACTED_EFTERNAMN] samt regeringsrådet Stig von Bahr

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 9 november 1989 har regeringen på hemställan av statsrådet Ingela[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160).

Förslaget har inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Jea­nette Bäckvall.

Förslaget föranleder följande yttrande av lagrådet:

1 kap. 2 

§

I gällande lydelse av förevarande paragraf regleras i vilken utsträckning arbetsmiljölagen är tillämplig i fråga om elever. Det sker genom en förkla­ring att vid tillämpning av vissa angivna paragrafer med arbetstagare skall likställas den som genomgår utbildning, dock inte elev i lägre årskurs än årskurs 7 i grundskolan eller motsvarande. Det remitterade förslaget inne­bär dels att en ändring görs i förevarande paragraf så att nämnda undantag försvinner, dels all särskilda bestämmelser om elevmedverkan i arbets­miljöarbetet införs i 6 kap. 17 och 18§§. Sistnämnda bestämmelser om elevmedverkan gäller dock inte elever i lägre årskurs än årskurs 7 i grund­skolan eller motsvarande ungdomsutbildning. Del bör också nämnas att 6 kap. 1 16 §§, som innehåller bestämmelser om samverkan mellan arbets­givare och arbetstagare, inte är tillämpliga beträffande någon kategori av elever.

Lagrådet har inte något att erinra mot det remitterade förslaget lill ändring i förevarande paragraf Enligt lagrådets mening är det emellertid motiverat att i paragrafen hänvisa till de nya bestämmelserna i 6 kap. 17 och 18 §§. Lagrådet förordar därför att till andra stycket fogas en ny andra mening av följande lydelse:

"I fråga om elever finns dessutom särskilda bestämmelser i 6 kap. 17 och 18§§".

Rubriken till 6 kap. "Samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare" bör enligt lagrådets mening kompletteras med "m.m." för att täcka även de nya bestämmelsema om elevmedverkan i 6 kap. 17 och 18 §§.

6 kap. 17 och 18 §§

I remissen föreslås alt den som av eleverna utses att medverka i skydds­

verksamheten skall benämnas elevskyddsombud. Tydligt är emellertid att

elevskyddsombuden inte avses få den ställning som tillkommer ell vanligt

skyddsombud eller ledamot av skyddskommitté. Ell elevskyddsombud är

således att betrakta som adjungerad ledamot i skyddskommittén och får

36

därför varken förslagsrätt eller beslutanderätt i kommittén (se avsnitt 3.2). Prop. 1989/90:61 Det i remissen valda uttrycket kan uppenbarligen ge upphov till onödiga Bilaga 4 problem vid tillämpning av såväl arbetsmiljö- som sekretesslagstiftningen. För den som inte har förarbetena tillgängliga kan det exempelvis vara svårt atl inse att bestämmelserna om skyddsombud i 7 kap. 13 § och 9 kap. 3 § arbetsmiljölagen samt 14 kap. 7§ sekretesslagen inte gäller i fråga om elevskyddsombud. I sammanhanget måste också beaktas att den föreslag­na lagstiftningen i stor omfattning skall tillämpas av personer som saknar juridisk utbildning.

Av nu angivna skäl bör enligt lagrådets mening en annan beteckning än devskyddsombud väljas för de av eleverna utsedda representanterna i skyddsverksamheten. Ett alternativ kan vara att återgå till det av arbets­gruppen (A 1987:D) föreslagna uttrycket elevrepresentanter.

37

Innehållsförteckning

Prop. 1989/90:61

Regeringens proposition......................................... 

.... 

1

Propositionens huvudsakliga innehåll ....................... 

.... 

1

Propositionens lagförslag....................................... 

.... 

2

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 december 1989

4

1. Inledning......................................................... 

.... 

4

2.

Bakgmnd......................................................... 

.... 

5

3.

Allmän motivering.............................................. 

.... 

7

3.1

Allmänna utgångspunkter............................... 

.... 

7

3.2

Elevernas medverkan i arbetsmiljöarbetet.......... 

.... 

8

3.3

Sättet för val av elevskyddsombuden m. m........ 

.. 

10

3.4

Avgränsningsfrågor   .................................... 

.. 

12

3.5

Rätt till information....................................... 

.. 

13

3.6

Elevskyddsombudens rätt till ledighet och utbildning   

14

3.7

Arbetsmiljölagens tillämpning på gmndskolans låg- och mellanstadier    

16

4.

Ikraftträdande.................................................. 

_ 

18

5.

Upprättat lagförslag.......................................... 

.. 

18

6.

Specialmotivering  ............................................ 

.. 

18

7.

Hemställan  .................................................... 

.. 

19

8.

Beslut............................................................. 

.. 

20

Bilaga 1   Betänkandets sammanfattning................... 

.. 

21

Bilaga 2  Remissammanställning............................... 

.. 

23

Bilaga 3  Lagrådsremissens lagförslag....................... 

.. 

34

Bilaga 4  Lagrådet................................................ 

.. 

36

Norstedts Tryckeri, Stocktiolm 1989                                                                                                                      38