Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1983/84:169

Regeringens proposition

1983/84:169

om kommunal och statlig utbildning för vuxna;

beslutad den 22 mars 1984.

Regeringen förelägger riksdagen vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokoll för de åtgärder eller ändamål som framgår av före­dragandens hemställan.

På regeringens vägnar

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

LENA HJELM-WALLÉN

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen behandlas frågor som rör grundutbildning för vuxna (grundvux), kommunal vuxenutbildning (komvux) och utbildningen vid statens skolor för vuxna (SSV). Det sker pä grundval av dels förslag i komvux-utredningens betänkande (SOU 1982:29) Komvux - kommunal utbildning för vuxna, dels en analys av konsekvenserna för SSV av kom­vux-utredningens förslag.

Varje kommun skall vara skyldig att främja vuxnas deltagande i utbild­ning och ha ansvar för att vuxna informeras om utbildningsmöjligheter av olika slag.

Målgruppen för grundvux preciseras. Grundvux skall vända sig till vuxna som inte har kunskaper och färdigheter motsvarande grundskolans mellanstadium när det gäller att läsa och skriva på sitt eget språk eller att räkna. Utvecklingsstörda vuxna som behöver sådan undervisning som motsvarar särskolan skall inte tas in i grundvux.

SSV:s funktion som komplement till komvux markeras tydligare, bl. a. genom att målgruppen preciseras till vuxna som är behöriga att tas in i komvux men som av något skäl inte kan delta i motsvarande utbildning där.

För grundskolekurser i komvux och SSV införs betygen godkänd och icke godkänd i stället för den femgradiga betygsskalan.

Grundskolekurser på invandrarspråk skall i fortsättningen få anordnas i komvux efter beslut av skolstyrelsen.

Elevantalet i komvux-kurser föreslås få vara högst 30, mot f.n. 35. Kurser får starta med lägst 12 deltagare, i glesbygd åtta. Kurser för intagna i kriminalvårdsanstalt får starta med lägst fem deltagare. 

I    Riksdagen 1983184. 1 samt. Nr 169

Prop. 1983/84:169

2

En särskild delram av undervisningstimmar införs inom komvux för start av kurser med lägre deltagarantal än normalt. Varje kommun får årligen utnyttja upp till högst 1 000 undervisningstimmar för kurser med lägst fem deltagare. Dessa timmar skall tas ur den totalram som kommunen disponerar. Samtidigt upphävs en rad detaljföreskrifter om kursstart med lägre deltagarantal än normalt.

Grundvux skall i princip bedrivas som deltidsstudier, dvs. i regel högst

15 lektionstimmar per vecka. Erfarenheten visar att studieovana personer

har svårt att på ett effektivt sätt tillgodogöra sig heltidsstudier. Genom

begränsningen till deltidsstudier uppnår man också att flera kan tas in i

utbildningen inom nuvarande resursramar. Undervisningen bör pågå kon­

tinuerligt under i stort sett hela året. Under det som kan antas bli de sista

fem månaderna i grundvux kan den som önskar det få mer undervisning än

15 timmar per vecka, om det år pedagogiskt motiverat.

\

Timersättning får utbetalas för i princip högst 15 timmar per vecka. Ersättningen kan lämnas under upp till 45 veckor per år.

Rektorerna åläggs informations- och samrådsskyldighet i förhållande till företrädare för eleverna i grundvux, komvux och SSV. En komvux-kon-ferens resp. SSV-konferens blir den enda obligatoriska konferensen.

Inbyggd utbildning skall få förekomma i komvux inom de områden där den formen av utbildning kan förekomma i gymnasieskolan. Inbyggd ut­bildning får även förekomma i särskild yrkesinriktad utbildning.

Landstingskommunerna föreslås få anordna även särskild yrkesinriktad utbildning inom de områden som en landstingskommuns gymnasieskola kan omfatta.

Samarbete förekommer redan i dag mellan komvux och företag av skilda slag och även i viss mån mellan SSV och företag. I propositionen framhålls att det är väsentligt att samarbetet fortsätter och utvecklas. Företagsintern utbildning, dvs. utbildning för personal inom ett företag och i företagets intresse, skall liksom hittills inte få bekostas med statsmedel. Däremot bör olika former av samverkan utvecklas genom att försöksverksamhet be­drivs med uppdragsutbildning anordnad inom komvux och SSV.

Länsskolnämnderna åläggs att ta initiativ till regelbundna samråd mellan kommunerna i länet om planeringen och genomförandet av verksamheten i grundvux och komvux.

Vad gäller den rättsliga regleringen föreslås att de grundläggande be­stämmelserna om kommunal och statlig utbildning för vuxna skall införas i en särskild lag, som träder i kraft den 1 juli 1985. Lagförslag kommer att föreläggas riksdagen senare under år 1984.

Förslagen i propositionen skall genomföras senast den 1 juli 1985.

Prop. 1983/84:169

3

Utdrag

UTBILDNINGSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1984-03-22

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Bod­ström,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom

Föredragande: statsrådet Hjelm-Wallén

Proposition om kommunal och statlig utbildning för vuxna

1    Inledning

Genom vuxenutbildningsreformen år 1967 (prop. 1967:85, SU 117, rskr 277) infördes den 1 juli 1968 kommunal vuxenutbildning (komvux) som i princip skulle kunna erbjuda undervisning enligt kursplanerna för grund­skolans högstadium och vad som numera utgör gymnasieskolan. Undervis­ningen organiserades som fristående ämneskurser. Särskilda timplaner infördes för komvux. Både kommuner och landstingskommuner får efter medgivande av skolöverstyrelsen (SÖ) anordna komvux. Landstingskom­munerna får endast anordna kurser som motsvarar den utbildning som en landstingskommuns gymnasieskola kan omfatta. Nästan alla kommuner och alla landstingskommuner har fått tillstånd att anordna komvux.

Som ett komplement till komvux finns två riksrekryterande statliga skolor för vuxna (SSV), en i Norrköping och en i Härnösand.

Efter förslag i budgetproposifionen 1977 (prop. 1976/77:100 bil. 12, UbU 19, rskr 176) infördes den 1 juli 1977 grundutbildning för vuxna (grundvux) med kommunerna som huvudmän. Denna utbildning är avsedd för vuxna som saknar grundläggande kunskaper i läsning, skrivning eller matematik. Kommunerna är skyldiga att anordna grundvux i mån av behov.

Med stöd av regeringens bemyndigande den 16 mars 1978 tillkallade min företrädare en kommitté (U 1978:04) för att göra en översyn av den kommunala vuxenutbildningen. Kommittén antog namnet komvux-utred-ningen.

Komvux-utredningen har lagt fram en rad förslag som lett till reformer inom vuxenutbildningen. Efter förslag från komvux-utredningen beslutade

Prop. 1983/84:169

4

riksdagen är 1981 att införa en särskild läroplan för komvux (prop. 1980/81:203, UbU 1981/82:1, rskr 46). Den nya läroplanen (1982 års läro­plan för kommunal vuxenutbildning, Lvux 82) tillämpas fr.o.m. läsåret 1982/83. Den gäller i tillämpliga delar också för verksamheten vid SSV och för grundvux. Riksdagen har också beslutat om kompletteringar till Lvux 82 (prop. 1982/83:2, UbU 2, rskr 61). De tillämpas fr. o. m. läsåret 1983/84. Genom Lvux 82 har innehållet i och utformningen av undervisningen i komvux anpassats till att de studerande är vuxna.

Komvux-utredningen' har avlämnat huvudbetänkandet (SOU 1982:29) Komvux - kommunal utbildning för vuxna. En sammanfattning av betän­kandet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan­serna och en sammanfattning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.

Beträffande utveckling, nuvarande verksamhet och gällande föreskrifter i fråga om komvux och grundvux samt beträffande kommitténs närmare överväganden hänvisar jag till huvudbetånkandet.

Komvux-utredningen har avgivit delbetänkandet (Ds U 1979:12) Statens skolor för vuxna. Varvad undervisning och brevundervisning i grundsko­lans och gymnasieskolans ämnen. Delbetänkandet och en remissamman­ställning redovisades i budgetpropositionen 1981 (prop. 1980/81:100 bil. 12, punkten E2, s. 603611) men föranledde inga förslag till riksdagen.

Pä grundval av förslagen i det sistnämnda betänkandet och remissinstan­sernas synpunkter har en sakkunnig- i utbildningsdepartementet analyse­rat konsekvenserna för SSV av komvux-utredningens arbete. Han har framlagt sina förslag i promemorian (DsU 1983:5) Riksrekryterande vux­enutbildning - distansundervisning. Statens skolor för vuxna. En sam­manfattning av promemorian bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3.

Promemorian, som jag i det följande kallar SSV-promemorian, har re­missbehandlats. En förteckning över remissinstanserna och en samman­fattning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4.

Beträffande utveckling, nuvarande verksamhet och gällande föreskrifter i fråga om SSV hänvisar jag till komvux-utredningens delbetänkande om SSV och till SSV-promemorian.

För överblickens och sammanhangets skull redovisar jag i det följande också vissa förslag som inte fordrar beslut av riksdagen.

' Ledamöter när huvudbetänkandet avlämnades: riksdagsledamoten Stig[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, folkskolläraren Inga[REDACTED_EFTERNAMN], riksdagsledamoten Karl-Erik[REDACTED_EFTERNAMN], länsbildningskonsulenlen Martin Hällgren, lektorn Ove[REDACTED_EFTERNAMN]. fil.lic. Marie[REDACTED_EFTERNAMN] och studiesekreterareti Berit[REDACTED_EFTERNAMN]. - Förre huvudsekreteraren i komvux-utredningen, lektorn Sven Salin.

Prop. 1983/84:169

5

Jag vill erinra om att vissa frågor om samarbete mellan komvux, gymna­sieskolan och arbetsmarknadsutbildningen (AMU) behandlas i den nyligen framlagda propositionen (1983/84:116) om gymnasieskola i utveckling.

Jag vill också erinra om att jag med stöd av regeringens bemyndigande den I september 1983 har fillkallat en särskild utredare (U 1983:04) för att göra en samlad översyn av vuxenutbildningens effekter.

När jag i det följande talar om komvux på gymnasial nivå avser jag med kommuner även landstingskommuner, om inte annat framgår av omstän­digheterna. I det sammanhanget avser jag med skolstyrelse även utbild­ningsnämnd.

Jag har samrått med cheferna för social- och arbetsmarknadsdeparte­menten samt statsråden[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] i de frågor som berör deras ansvarsområden.

2   Bakgrund och allmänna överväganden

Vuxenutbildning är ett samlingsbegrepp som inbegriper utbildnings- och bildningsverksamhet i många olika former och med delvis olika mål. Dit räknas i första hand grundutbildning för vuxna (grundvux), kommunal vuxenutbildning (komvux), utbildningen vid statens skolor för vuxna (SSV), utbildningen vid folkhögskolor, studiecirkelverksamhet och arbets­marknadsutbildning (AMU). De tre förstnämnda vuxenutbildningsfor­merna ger utbildning som har motsvarigheter inom grundskolan och gym­nasieskolan. Syftet är att erbjuda vuxna utbildning i olika ämnen som ger kompetens motsvarande den som ges i grundskolan och gymnasieskolan. I det följande sammanfattar jag dem under beteckningen kompetensinriktad vuxenutbildning.

Gemensamt för all vuxenutbildning är att den skall överbrygga utbild­ningsklyftorna, öka vuxnas förmåga att förstå, krifiskt granska och med­verka i kulturellt, socialt och politiskt liv, utbilda vuxna för varierande arbetsuppgifter, medverka till arbetslivets förändring och bidra till full sysselsättning samt tillgodose vuxnas individuella önskemål om utbild­ning. Vuxenutbildningen skall bygga på att den vuxenstuderande har mog­nad och erfarenhet och ta till vara detta i utbildningssituationen.

Jag kommer nu att ta upp frågor som rör den kompetensinriktade vuxen­utbildningen.

2.1 Motiv för vuxenutbildning

Grunden för den nuvarande vuxenutbildningen lades genom den vuxen­utbildningsreform som beslutades år 1967 (prop. 1967:85, SU 117, rskr 277). Samhällets engagemang koncentrerades då till tre områden, nämligen den arbetsmarknadsinriktade utbildningen, den gymnasiala och förgymna-

Prop. 1983/84:169

6

siala utbildningen samt folkbildningen. Huvudvikten lades vid sådan verk­samhet som kunde utgöra ett effektivt bidrag i strävandena att främja framstegstakten i den svenska ekonomin. Vid sidan därav skulle utrymme också finnas för verksamhet som tillgodosåg de vuxnas individuella önske­mål om vidgade studie- och utbildningsmöjligheter.

Det svenska utbildningsväsendet hade under åren före vuxenutbild­ningsreformen undergått en genomgripande omdaning. En enhetlig grund­skola hade införts. Även det gymnasiala stadiet hade fått en mer homogen organisation. Den sammanhållna gymnasieskolans tillkomst genom beslut år 1968 innebar ytterligare förändringar i denna riktning.

Reformerna hade lett till betydande skillnader i utbildning mellan vuxna och ungdomar. Många vuxna hade kunnat kompensera brister i formell utbildning genom erfarenheter från organisationslivet och arbetslivet och genom att delta i bildningsverksamhet. Men för mänga vuxna behövde samhället ställa även resurser för formell utbildning till förfogande. Rätten att fritt välja studieväg var en princip som tillmättes ökad betydelse i ungdomsskolan. Friheten vore emellertid ofullständig om den inte förena­des med möjligheten att senare i livet ändra utbildningens inriktning eller fördjupa kunskaperna.

I prop. 1967:85 konstaterade föredraganden också att en del ungdomar föredrog att gå ut i förvärvslivet omedelbart efter den obligatoriska skol­gången för att längre fram skaffa sig kompletterande utbildning. Vuxenut­bildning behövdes åven för deras del.

Vidare framhöll föredraganden att en viktig uppgift för utbildningsväsen­det är att förse arbetsmarknaden med väl utbildad arbetskraft. Den snabba ekonomiska och tekniska utvecklingen medför ett behov av utbildning som syftar till att bibringa yrkesutövarna nya kunskaper och färdigheter. Även om ungdomsskolan anpassas till förändringar av sådant slag, påverkas inte den redan aktiva arbetskraften av ändringar inom skolan. För att få ett snabbt genomslag av ny teknik och ny kunskap behövs med andra ord att också vuxna utbildas.

Det fanns alltså en rad skäl för att genom vuxenutbildningsreformen år 1967 erbjuda ökade utbildningsmöjligheter för vuxna.

Jag har velat erinra om dessa motiv i dag, eftersom jag anser att de fortfarande äger giltighet. De har till en del t. o. m. fått ökad tyngd nu. Det finns fortfarande åtskilliga vuxna svenskar som i sin ungdom aldrig fick chansen till en sä omfattande utbildning som dagens ungdomar får. Till detta kommer att vi nu har ett stort antal invandrare som kommit till Sverige i tonåren eller i vuxen ålder. Många av dem har inte i sina ursprungsländer fått en utbildning som motsvarar den svenska ungdomsut­bildningen. En hel del invandrare söker sig därför till grundvux och kom­vux. Det finns också, trots svårigheter på arbetsmarknaden, ungdomar som går ut i arbetslivet direkt efter grundskolan eller utan att ha fullföljt skolgången där och ungdomar som avbryter sina studier i gymnasieskolan.

Prop. 1983/84:169

7

Påpekandet att det ständigt finns behov av utbildning bland dem som är yrkesverksamma har heller inte förlorat aktualitet sedan 1967. Förändring­arna i arbetslivet t. ex. inom dataområdet gör att yrkesverksamma vuxna måste få återkommande möjligheter till utbildning och fortbildning. Den arbetsmarknadsinriktade delen av vuxenutbildningen har fått en allt vikti­gare uppgift att fylla. Komvux skall enligt riksdagsbeslut (prop. 1977/78:100 bil. 12, UbU 15, rskr 180) kunna anordna utbildning som motsvarar gymnasieskolans hela utbildningsprogram. Inom den yrkesin­riktade utbildningen finns det fortfarande vissa hinder för att komvux skall kunna uppfylla detta krav. Jag återkommer strax med förslag i syfte att undanröja dessa hinder. Jag kommer också att lägga fram förslag om att göra yrkesinriktad utbildning till ett reguljärt inslag i verksamheten vid SSV.

2.2 Mål

De mål för vuxenutbildningen som lades fast genom vuxenutbildningsre­formen 1967 diskuterades i prop. 1967: 85 för vuxenutbildningen som hel­het. Några speciella mål, som skulle gälla enbart för den kompetensinrik­tade delen av vuxenutbildningen, angavs inte utöver riktlinjen om att utbildningen i princip skulle erbjudas enligt ungdomsskolans läroplaner. De övergripande målen är alltså gemensamma för all vuxenutbildning. De har i princip inte förändrats sedan år 1967.

En viss förskjutning av tyngdpunkten har dock ägt rum. De fördelnings­politiska målen för vuxenutbildningen har således getts en ökad tyngd även för den kompetensinriktade vuxenutbildningen. Komvux roll att erbjuda yrkesinriktad utbildning har betonats allt starkare, medan uppgiften att ge möjlighet till behörighetskomplettering, vilket till en början var det domi­nerande inslaget i verksamheten, har fått träda tillbaka något. Yrkesinrik­tad utbildning erbjuds sedan läsåret 1976/77 på försök även inom SSV.

På grundval av riksdagsbeslut åren 1981 och 1982 (prop 1980/81: 127, UbU 36, rskr 386, prop. 1980/81:203, UbU 1981/82:1, rskr 46 och prop. 1982/83:2, UbU 2, rskr 61) har regeringen i den särskilda läroplanen för kommunal vuxenutbildning (Lvux 82) formulerat och fastställt dels all­männa mål för vuxenutbildningen, dels särskilda mål för komvux och grundvux. Målen gäller i tillämpliga delar också för verksamheten vid SSV.

De mål som har fastställts för komvux och grundvux och som alltså framgår av Lvux 82 bör gälla oförändrade. Jag kommer i det följande att föreslå att särskilda mål formuleras för verksamheten vid SSV.

De förändringar i övrigt som jag kommer att föreslå i det följande beträffande den kompetensinriktade vuxenutbildningen syftar till att un­derlätta för dessa delar av vuxenutbildningen att uppfylla de fastställda målen.

Prop. 1983/84:169

8

2.3 Målgrupper och prioriteringar

I inledningsskedet var den viktigaste målgruppen för komvux och SSV vuxna som hade förutsättningar att tillgodogöra sig gymnasial utbildning men som inte hade fått sådan i yngre år. Utbildningen var därför i stor utsträckning upplagd för att förbereda för högre studier. Utbildning på grundskolenivå sågs som en förberedelse för fortsatta gymnasiala studier.

Från böljan av 1970-talet fick de fördelningspolitiska målen ökad ge­nomslagskraft. I och med att allt flera årskullar ungdomar hade gått igenom grundskolan ökade betydelsen av att så många vuxna som möjligt fick motsvarande utbildning. Grundskolenivån inom komvux prioriterades på olika sätt.

När det gäller målgrupperna har alltså en allt större vikt lagts vid att utbildningen skall rikta sig till dem som tidigare fått minst av samhällets utbildningsresurser. Komvux skall vända sig med information och rekryte­ring till grupper där andelen korttidsutbildade kan förväntas vara särskilt stor. Ett klart uttryck för denna tyngdpunktsförskjutning är också införan­det av grundvux. Denna utbildning vänder sig till vuxna som saknar grundläggande kunskaper i läsning, skrivning eller matematik.

Komvux uppgift att stärka de korttidsutbildades ställning på arbets­marknaden har betonats allt mer. Utöver grundvux och kurser på grund­skolenivå har därför den yrkesinriktade utbildningen inom komvux priori­terats. På senare år har uttrycket arbetsmarknadsinriktad utbildning an­vänts allt oftare i stället. Bakom det ändrade ordvalet finns ett erkännande av att inte enbart utbildning i snävt yrkesinriktade ämnen utan även i allmänna ämnen kan ha en klar inriktning pä att förbereda för eller stärka den enskildes ställning i arbetslivet. Förändringarna i arbetslivet på senare år har enligt min uppfattning förstärkt detta förhållande.

Det är nu åtskilliga år sedan grundskolan genomfördes. Den allra största delen av varje ungdomskull fullföljer grundskolestudierna. Detta skulle till synes kunna innebära att behovet av grundskolenivån inom komvux så småningom kunde försvinna. En sådan uppfattning framskymtar i prop. 1967:85. Komvux grundskolenivå (etapp 1) behövs dock fortfarande för äldre vuxna, för handikappade och för invandrare som inte redan fått motsvarande utbildning. Den kan också ge én ny chans åt ungdomar som av ett eller annat skäl inte har kunnat fullfölja sin skolgång i grundskolan eller som inte har tillgodogjort sig utbildningen.

I vuxenutbildningsreformen 1967 betonades den kompetensinriktade vuxenutbildningens roll i ett system med återkommande utbildning. Vux­enutbildningen skulle bygga vidare på ungdomsutbildningen och kompen­sera brister i denna. Jag vill i detta sammanhang erinra om vad jag i propositionen (1983/84:116) om gymnasieskola i utveckling har anfört om återkommande utbildning (bl. a. s. 9 fO-

Prop. 1983/84:169

9

Mot den bakgrund jag här har skisserat är det naturiigt att prioritera åtminstone vissa gymnasieskolkurser lika högt som kurser på grundskole­nivån. Jag tänker närmast på ämnena svenska, engelska, matematik och samhällskunskap på den nivå som motsvarar en tvåårig studiegång i gym­nasieskolan. Därför har jag i årets budgetproposition (prop. 1983/84:100 bil. 10 s. 172) föreslagit ett bemyndigande för regeringen att få fördela det totala antalet undervisningstimmar i komvux på andra delramar än hittills.

Jag vill också fillfoga att det, från Ud fill annan beroende på samhällsut­veckling och samhällsbehov, kan finnas skäl att göra nya avvägningar vid fördelningen av utbildningsresurserna inom komvux, t. ex. att bereda plats för nya ämnen.

2.4 Yttre organisation

De förskjutningar vad gäller mål, målgrupper och prioriteringar som jag nu har redogjort för beror knappast på förändringar i grundinställningen till verksamheten i komvux. De beror snarare på förändringar som har inträf­fat i omvärlden.

De möjligheter till kompetensinriktad vuxenutbildning som fanns före 1967 års vuxenutbildningsreform utgjordes till största delen av kvälls­undervisning. I reformen förutsattes att studier på fritid och deltid liksom fidigare skulle dominera. Samtidigt antyddes att andra studieformer än deltidsstudier kunde komma att spela en större roll. Reformen hade dock som riktpunkt att utbildningen skulle kunna bedrivas med ett begränsat produktionsbortfall. Detta är enligt min mening en utgångspunkt som fortfarande inte får glömmas bort. Ganska stora förändringar har emeller­tid inträffat som påverkar förutsättningarna för den kompetensinriktade vuxenutbildningen.

År 1974 kom lagen (1974:981) om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning och den 1 januari 1976 infördes ett för vuxenutbildningen sär­skilt utformat studiefinansieringssystem. I detta ingår möjligheter att få vuxenstudiestöd för heltidsstudier i komvux. Dessa reformer kom att i hög grad påverka utvecklingen av komvux. Alltfler kom att studera på dagtid och på halvtid eller mera. Komvux fick åtskilliga heltidsstuderande.

Detta är viktiga reformer. Om de vuxna som tidigare fått minst av samhällets utbildningsresurser skall kunna ta del av den utbildning som erbjuds, måste de ha möjlighet att ta ledigt från arbetet för att studera och möjlighet att få studiesocialt stöd. Samtidigt menar jag att det fortfarande är viktigt att hålla i minnet den riktpunkt som angavs i 1967 års vuxenut­bildningsreform. I tider av arbetslöshet kan det i och för sig finnas större skäl än annars att bedriva heltidsstudier i komvux. Men inte ens i sådana tider är det enligt min mening lämpligt att organisera undervisningen så att den främst riktar sig till personer som kan och vill studera på heltid.

Prop. 1983/84:169

10

Jag vill i detta sammanhang också erinra om att det sedan starten och alltjämt förutsätts att komvux skall ha en nära samverkan med skolväsen­det i övrigt bl. a. vad gäller lokaler. Det innebär med nödvändighet att utrymmet för dagstudier blir begränsat. De investeringar som gjorts och görs i lokaler och utrustning måste enligt min mening utnyttjas så effektivt som möjligt.

Riktpunkten att vuxenutbildningen skall bedrivas med en begränsad bortovaro från arbetslivet har betydelse inte enbart för frågan om heltids-, deltids- och fritidsstudier. En annan viktig förutsättning är att de vuxnas fidigare erfarenheter utnyttjas som grund i studierna och tas till vara i studieplaneringen. Denna måste därför vara individuell. Det är en kom­plettering av vars och ens tidigare kunskaper som vuxenutbildningen skall stå till tjänst med. Åtskilliga vuxenstuderande siktar nu på fullständig kompetens motsvarande den som ges i gymnasieskolan. Detta har i alltför stor utsträckning tillåtits påverka organisationen. Undervisningen bör inte läggas upp så att den styr mot fullständiga studieprogram. Inte minst när det gäller den gymnasiala nivån inom både komvux och SSV är det väsent­ligt att de vuxna kan erbjudas studiemöjligheter som är anpassade efter deras individuella utbildningsbehov och intressen. Då måste man också ta hänsyn till dem som av skilda skäl föredrar att studera helt på sin fritid.

2.5 Inre organisation

Innan jag övergår till mina konkreta förslag vill jag också kort erinra om de förändringar i bl. a. kurssystemet som har ägt rum under de gångna åren.

I syfte att bredda yrkesutbildningen för de vuxenstuderande startade en försöksverksamhet år 1975. De stora yrkesämnena på gymnasieskolans yrkesinriktade linjer var för omfattande för att i sin helhet kunna anordnas som kurser för vuxenstuderande. De delades i stället upp i delar till s.k. delmomentskurser i komvux. Fr.o.m. läsåret 1978/79 är delmomentskur­serna en reguljär företeelse i komvux. Uppdelningen ger de vuxenstude­rande bättre möjligheter att få studerajust de avsnitt som de har behov av.

Även beträffande de mer teoretiska ämnena har en vuxenanpassning ägt rum. SÖ utarbetade på regeringens uppdrag ett förslag till linje- och ämnes­konstruktion i komvux. Komvux skulle inte längre parallellt erbjuda kur­ser i samma ämne enligt olika linjer i gymnasieskolan. I stället skulle komvux anordna kurser som bygger på varandra. Konstrukfionen innebar att komvux frikopplades från linjesystemet i gymnasieskolan. Därmed inleddes det viktiga arbetet med vuxenanpassning av komvux kursplaner. Riksdagen beslutade efter förslag i propositionen om kommunal vuxenut­bildning (prop. 1977/78:36) om en treårig försöksverksamhet med det nya systemet i högst femton kommuner.

Prop. 1983/84:169

11

Min företrädare uttalade i prop. 1977/78:36 bl. a. att målet borde vara att alla vuxna, oberoende av bostadsort, skulle ha tillgång till kurser inom komvux. Man måste också söka åstadkomma en organisafion av och ett innehåll i studierna som gör det möjligt för vuxna att få just den utbildning de behöver vid den tidpunkt som passar dem. Tiden var också mogen, efter tio års verksamhet, för en översyn av komvux uppgifter i förhållande till de mål som hade fastställts av riksdagen. Komvux-utredningen till­sattes 1978. Den skulle samla in och värdera de erfarenheter som hade nåtts sedan komvux början. Utredningen skulle bl. a. följa försöksverk­samheten med linje- och ämneskonstruktion i komvux.

Försöksåren visade så positiva resultat att ett genomförande av det nya s. k. etappsystemet kunde påbörjas läsåret 1982/83. Etappsystemet innebär att flertalet allmänna ämnen indelas i etapper som utgör delar i en samman­hängande studiegång i resp. ämne. Varje etapp anordnas som en separat kurs och leder till en bestämd kompetensnivå. Detta möjliggör för de vuxenstuderande att både böija och avsluta studierna på en nivå som passar deras förkunskaper och deras behov av utbildning.

Den viktigaste förändringen är dock utan tvekan beslutet att ge komvux en egen läroplan, Lvux 82. Mål och riktlinjer har fastställts av regeringen, nya timplaner och kursplaner har fastställts av SÖ. Den nya läroplanen började tillämpas läsåret 1982/83 och gäller fullt ut för alla kurser fr. o. m. läsåret 1983/84. Lvux 82 utgör enligt min mening en viktig milstolpe när det gäller vuxenanpassningen av den kompetensinriktade vuxenutbildningen.

Den nya läroplanen gäller i tillämpliga delar även för grundvux och SSV. Inför läsåret 1983/84 fastställde regeringen ett särskilt avsnitt i mål och riktlinjer som behandlar grundvux. SÖ har fått i uppdrag av regeringen att utarbeta förslag till ett avsnitt som behandlar SSV. Jag återkommer till denna fråga.

Lvux 82 innebär stora nyheter för den kompetensinriktade vuxenutbild­ningen på ett par områden. Jag tänker dels på att varje kurs skall uppdelas i en grunddel och en fördjupningsdel, dels på att ett nytt system för betygs­dokument har genomförts.

Vuxna har ett annat utgångsläge för sina studier än ungdomar. Många vuxna studerar ämnen med nära anknytning till sin yrkesverksamhet eller för att uppnå ett väl preciserat mål. Detta förhållande bör påverka stoff­urvalet. För att åstadkomma en anpassning till deltagarnas behov och intressen delas kurserna upp i en grunddel och en fördjupningsdel. I grunddelen behandlar man det stoff som alla behöver för att kunna gå vidare till en följande kurs (etapp). I fördjupningsdelen väljer deltagarna olika arbetsuppgifter utifrån sina behov och intressen. Enligt min mening finns därmed de grundläggande förutsättningarna för en vuxenanpassning av utbildningen.

Utformningen av systemet med betygsdokument inom den kompetensgi-vande vuxenutbildningen utgår bl. a. från att en av grundvalarna för kom-

Prop. 1983/84:169

12

vux och SSV är att de vuxenstuderande skall kunna studera enstaka ämnen eller kombinera dem på ett sätt som passar deras egna behov. Flertalet vuxenstuderande har inte behov av utbildning som ger fullständig grundskolekompetens eller som motsvarar en hel linje i gymnasieskolan. Enligt gällande regler för tillträde till högskolan har den som uppnätt 25 års ålder och varit yrkesverksam i fyra år allmän behörighet för grundläggande högskoleutbildning. Det är alltså endast personer under 25 års ålder eller med kortare yrkeserfarenhet som har behov av avgångsbetyg för att doku­mentera allmän behörighet. Alla andra behöver betyg enbart i ämnen som krävs för s. k. särskild behörighet.

Så snart en vuxenstuderande har behov av det, utfärdas ett betygsdoku­ment som ger en samlad bild av de kurser som han eller hon har avslutat. Därigenom kan bl. a. särskild behörighet dokumenteras. För studerande, som behöver ett fullständigt avgångsbetyg, finns numera särskilda av­gångsbetyg inom vuxenutbildningen. Betyg från både komvux och SSV kan samlas i ett och samma betygsdokument eller avgångsbetyg. Eftersom det i avgångsbetygen kan ingå fritt valda ämnen har de vuxenstuderande frihet alt själva välja vilka ämnen de skall studera. Även införandet av det samlade betygsdokumentet och konstruktionen av de nya avgångsbetygen innebär därför enligt min mening ett led i den anpassning efter vuxnas behov som eftersträvats.

Genom Lvux 82 har vi enligt min uppfattning nu kommit så längt som det f. n. är möjligt när det gäller att genom centrala föreskrifter och direktiv möjliggöra för en vuxenstuderande att få utbildning efter individuella be­hov. Beslutanderätten över komvux och grundvux är starkt decentralise­rad. Det som nu återstår är att till alla delar genomföra intentionerna med den nya läroplanen. Jag kommer i det följande att lägga fram vissa förslag i fråga om SSV i syfte att ytterligare betona dessa skolors uppgift att som ett komplement till komvux bidra till att vuxna skall kunna få utbildning efter individuella behov.

2.6 Den regionala obalansen

Komvux fick till en böijan expandera helt fritt. Tillväxten var mycket kraftig de första åren men efter uppbyggnadsskedet inträdde en stagnation och t. o. m. en viss tillbakagång. Av betydelse för utvecklingen var till en början säkerligen att det fanns ett uppdämt behov av kompetensinriktad utbildning bland vuxna.

Kommunernas sätt att möta denna efterfrågan och deras åtgärder för att rekrytera vuxenstuderande har haft en stor betydelse för den lokala ut­vecklingen av komvux. Stora kommuner har för vissa typer av utbildning­ar förbrukat ett större antal undervisningstimmar per invånare än små kommuner. Detta faktum kan enligt min mening inte uteslutande hänföras till olika efterfrågan på utbildning. Även det varierande kommunala intres-

Prop. 1983/84:169

13

set att möta efterfrågan och att undersöka utbildningsbehov har haft bety­delse i sammanhanget.

Komvux omfattning totalt sett har emellertid i stor utsträckning varit beroende av olika ingripanden från statsmakternas sida. Utvecklingen under senare delen av 1970-taiet påverkades utan tvivel av flera viktiga förändringar. Ett särskilt vuxenstudiestöd tillkom och vissa lättnader in­fördes när det gällde att starta kurser, om ett visst antal av de sökande hade beviljats vuxenstudiestöd eller utbildningsbidrag för studierna. Detta påverkade utvecklingen också i riktning mot ökade dagstudier. Vidare kunde kurser komma igång på orter som tidigare inte hade haft någon komvux-utbildning. Åven införandet av etappsystemet kommer enligt min mening att bidra till ökad spridning av utbildning, främst av tidigare etap­per.

Andra beslut av statsmakterna som i hög grad har påverkat omfattningen är de årliga besluten om dimensionering. Som jag redan nämnt fick kom­vux till en början expandera fritt. Sedan år 1971 har begränsningar av olika slag införts. Fr.o.m. budgetåret 1980/81 har komvux inte fått öka. Ett sådant tak gäller sedan budgetåret 1982/83 även i fråga om grundvux-tim-mar. När det gäller SSV har omfattningen av den varvade undervisningen varit oförändrad sedan budgetåret 1980/81.

Redan från början var beslutanderätten över komvux starkt decentrali­serad. Detta har förstärkts under åren som gått. Kommunerna disponerar åriigen 90% av den timresurs som de totalt blev tilldelade under närmast föregående budgetår. Resterande 10% fördelas av SÖ mellan kommuner­na. Inom den ramen är det skolstyrelsen som beslutar vilka kurser som skall erbjudas. I mål och riktlinjer i Lvux 82 anges vilka målgrupper som skall erbjudas utbildning i första hand och hur man skall prioritera mellan olika kurser, när resurserna är begränsade.

Den tidigare rätt kraftiga obalansen mellan små och stora kommuner har delvis utjämnats, dels genom SÖ:s årliga fördelning av 10% av undervis­ningstimmarna, dels genom att möjligheterna successivt har förbättrats för små kommuner att starta vissa prioriterade kurser. Att föreslå åtgärder för att komma till rätta med den regionala obalansen var ett viktigt inslag i uppdraget till komvux-utredningen. Utredningen har undersökt utveck­lingen vad beträffar förbrukningen av undervisningstimmar i komvux un­der 1970-talet. Den jämförelse som gjorts gäller förbrukningen av undervis­ningstimmar per 1000 invånare läsåret 1973/74 och läsåret 1980/81 i olika typer av kommuner. Redovisningen lämnas i huvudbetänkandet (s. 89-91).

En klar utjämning mellan olika kommunkategorier har skett när det gäller den totala förbrukningen av undervisningstimmar i komvux räknat per invånare. Enligt komvux-utredningen finns det numera knappast några regionala skillnader att tala om när det gäller förbrukningen av undervis­ningstimmar för grundskolekurser per 1 000 invånare. Beträffande gymna­sieskoltimmar kvarstår fortfarande vissa skillnader.

Prop. 1983/84:169

14

Jag kommer i det följande att lägga fram vissa förslag som syftar till att underlätta för kommunerna att genomföra intentionerna i den nya läropla­nen. Genom den förenkling av reglerna för resursutnyttjande, som jag kommer att föreslå, räknar jag med att alla kommuner kommer att få ökade möjligheter att genomföra prioriterad utbildning. Jag anser vidare att en regional samverkan behövs för att de resurser som står till förfogande för komvux skall kunna utnyttjas på bästa sätt. Det ligger ett stort ansvar på skolstyrelserna att tillse att deras beslut om vilken utbildning, som skall erbjudas inom ramen för komvux, utgår från en noggrann inventering av utbildningsbehov mot bakgrund av de fördelningspolitiska mål som gäller för verksamheten. Jag räknar med att länsskolnämnderna aktivt skall kunna bidra till ett effektivt resursutnyttjande.

2.7 SSV och dess distansundervisning

Vid SSV bedrivs dels ren brevundervisning, dels s. k. varvad undervis­ning. Med det senare avses en värvning mellan studier på egen hand, med eller utan brevundervisning, och undervisning vid skolan. I enlighet med förslag i SSV-promemorian inbegriper jag i det följande all verksamhet vid SSV i uttrycket distansundervisning.

I sitt yttrande över SSV-promemorian hävdar SÖ att de skäl som anförs för ett bibehållande av SSV inte är övertygande. SÖ anser att en kommu-nalisering är möjlig och menar, att alternativet att inom komvux tillgodose de utbildningsbehov som SSV svarat för bör analyseras, innan förslag läggs fram om SSV:s framtida utformning. SÖ anser att en försöksverk­samhet bör genomföras med syfte att belysa konsekvenserna av ett kom­munalt övertagande.

Övriga remissinstanser tillstyrker fortsatt riksrekryterande vuxenutbild­ning vid de båda skolorna i Härnösand och Norrköping under statligt huvudmannaskap. Centralorganisationen SACO/SR (SACO/SR) erinrar om att skolorna sedan slutet av 1960-talet har utretts flera gånger och att det är angeläget att de nu får arbetsro och kan börja planera långsiktigt.

För egen del avvisar jag tanken på en försöksverksamhet vad gäller huvudmannaskapet. Däremot anser jag det på sikt tänkbart att distansun­dervisning kan komma till användning i ett mera direkt samarbete med komvux. Jag återkommer till detta i det följande.

Det finns utan tvekan behov av vuxenutbildning, som bedrivs på det sätt som nu sker inom ramen för SSV, dvs. som distansundervisning. Med all sannolikhet kommer det behovet att kvarstå även i framtiden. Det gäller även om utbudet av komvux kommer att bli jämnare spritt över landet än nu. Tillgängliga resurser kommer enligt min mening aldrig att medge att samtliga kommuner kan erbjuda ett differentierat kursutbud inom komvux. Dessutom kommer det alltid att finnas vuxenstuderande som på grund av exempelvis skiftarbete inte kan delta i regelbunden undervisning varje vecka.

Prop. 1983/84:169

15

SSV bör i första hand erbjuda sådan utbildning som det är svårt att anordna i komvux. Verksamheten vid SSV bör givetvis beaktas vid den regionala planering som jag nyss har talat om.

3   Vissa utredningsförslag m. m. rörande grundvux, komvux eller SSV, som inte behandlas i detta sammanhang

Jag tar inte upp alla förslag i komvux-utredningens huvudbetänkande och i SSV-promemorian. I vissa fall beror det på att förslagen redan har genomförts eller har legat till grund för förslag som i annat sammanhang har förelagts riksdagen. I andra fall kan beredningen inte avslutas förrän senare.

Förslaget att SÖ skall göra en anpassning av kursplanen i ämnet svenska etapp 2 för invandrares behov är redan genomfört i Lvux 82. Det gäller även förslaget att betyg i hemspråk skall kunna ingå i avgångsbetyg från komvux. Detta har varit möjligt sedan den I juli 1978 och möjligheten har bevarats i de nya typer av avgångsbetyg som infördes den 1 juli 1983.

Inte heller SSV-promemorians förslag om medel för lokal skolutveckling behandlas nu. Regeringen har i årets budgetpropsition beräknat medel för utveckling av verksamheten vid SSV (prop. 1983/84:100 bil. 10 s. 167).

Komvux-utredningen har föreslagit att undervisningsvolymen för lärar­na i grundvux skall beräknas på motsvarande sätt som för lärarna i kom­vux, dvs. att undervisningsskyldigheten skall anges i antal undervisnings­timmar per läsår i stället för i veckotimmar. Förslaget är i realiteten redan genomfört inom ramen för gällande kollektivavtal.

Regeringen uppdrog den 30 juni 1983 åt SÖ att lägga fram förslag vad gäller resurser för skolledning i komvux och grundvux. Beredningen av komvux-utredningens förslag i fråga om komvux organisation (kap. 13 i betänkandet) bör därför anstå till dess SÖ har redovisat uppdraget an­gående skolledning. Även beredningen av SSV-promemorians förslag om skolpoäng och skolledning samt komvux-utredningens och SSV-prome­morians förslag om huvudlärare, institutionsföreståndare och ämnesföre­trädare bör anstå.

Riksdagen har nyligen beslutat (prop. 1983/84:86, UbU 13, rskr 174) om tjänstekonstruktion för studie- och yrkesorientering i skolväsendet m.m. Beslutet innebär bl. a. att statligt reglerade tjänster inrättas den 1 juli 1984 för syofunktionärer i grundskola, gymnasieskola och komvux innefattande även grundvux.

Frågan om tjänster för lärare för grundvux behandlas i samband med pågående beredning av frågor om reformering av lärarutbildningen för grundskolan.

Prop. 1983/84:169

16

4    Mål, målgrupper, information, rekrytering och intagning 4.1 Kommunernas ansvar att främja vuxnas deltagande i utbildning

Mitt förslag: Varje kommun och landstingskommun skall vara skyldig att främja vuxnas deltagande i utbildning. Det nuvarande kravet på medgivande från SÖ för rätt att få anordna komvux tas bort.

Komvux-utredningens förslag: För att komvux mål skall kunna uppfyllas skall kommunerna åläggas skyldighet att främja vuxnas utbildning i kom­vux (se betänkandet s. 149).

Remissinstanserna: Alla som uttalat sig accepterar förslaget att kommuner­na skall främja vuxnas utbildning i komvux. Några menar att det bör gälla även annan vuxenutbildning. Flera betonar kommunernas ansvar för att information om utbildning når ut till prioriterade målgrupper (se bil. 2 avsnitt 6).

Skäl för mitt förslag; I skollagen (1962:319) föreskrivs att vaije kommun och landstingskommun skall främja åtgärder i syfte att bereda ungdom undervisning i gymnasieskolan.

Det är ett rättvisekrav att vuxna, som inte tidigare har fått del av sådana utbildningsresurser som samhället numera ställer till förfogande för ungdo­marna, kan få del av olika slag av vuxenutbildning. Därför bör kommuner och landstingskommuner ha skyldighet att främja också vuxnas deltagande i utbildning. Störst betydelse har därvid komvux och, för kommunerna, grundvux. Även utbildning i andra former och med andra huvudmän bör uppmärksammas. I sammanhanget vill jag påpeka att deltagande i utbild­ning kan främjas även på annat sätt än genom anordnande av utbildningen.

Kommunerna är skyldiga att i mån av behov anordna grundvux. Någon motsvarande skyldighet finns inte beträffande komvux. Fortfarande gäller ett krav på medgivande från SÖ för att få anordna komvux. Detta krav bör tas bort.

Jag vill tillägga följande.

Av ekonomiska skäl finns det gränser för i vilken omfattning grundvux och komvux kan erbjudas. Det är därför viktigt att utnyttjandet av tillgäng­liga resurser bygger på en noggrann inventering av lokala utbildningsbe­hov, att informationen om utbildningsmöjligheterna når fram till dem som har störst behov av utbildning och att rekryteringen inriktas på grupper där andelen korttidsutbildade kan förväntas vara stor.

Kommunerna har ett stort ansvar för att verksamheten i grundvux och komvux bygger på dessa fördelningspolitiska mål. Mitt förslag är avsett att ytterligare betona vikten av ett lokalt ansvarstagande i dessa frågor. Jag kommer också att lägga fram förslag (avsnitt 8.4) om regionalt samråd.

Prop. 1983/84:169

17

vilket bl. a. bör kunna vara fill hjälp för kommunerna att trots knappa resurser kunna erbjuda en större bredd i utbildningen än hittills.

4.2 Information om och rekrytering till vuxenutbildning

Mitt förslag: Kommunerna skall ansvara för att vuxna informeras om de utbildningsmöjligheter av olika slag som samhället erbjuder de vuxna.

Komvux-utredningens förslag: Ytterligare resurser tillförs på sikt en för samtliga vuxenutbildningsanordnare gemensam studie- och yrkesoriente­ring (syo-funktion, se betänkandet s. 158). Utredningen anser emellertid också att man redan med nuvarande resurser hos kommunerna och hos olika vuxenutbildningsanordnare kan göra betydande insatser för att i större utsträckning rekrytera korttidsutbildade och resurssvaga grupper till olika slag av vuxenutbildning (se betänkandet s. 156).

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser är positiva till utökad och förstärkt syo. Nästan alla remissinstanser som berör förslaget om gemen­sam syo, dvs. ungefär hälften, tillstyrker. Flera remissinstanser pekar på problemet att arbetsförmedlingarnas personal inte har möjlighet att bedri­va syo-verksamhet i tider av mera påtaglig arbetslöshet (se bil. 2 avsnitt 7.3).

SSV-promemorians förslag: Information om och rekrytering till SSV bör i största möjliga utsträckning ske via kommunala informationskanaler, bro­schyrer och syo. Syo-verksamheten i komvux bör även svara för syo till presumtiva studerande vid SSV. Syo-verksamheten vid SSV bör i första hand inriktas mot SSV:s egna elever (se promemorian s. 32).

Remissinstanserna: Kriminalvårdsstyrelsen tillstyrker enhetlighet. Norrkö­pings kommun anser att komvux i princip bör ansvara för information om olika utbildningsmöjligheter. För detta krävs ett nära samarbete mellan SSV och komvux. Enligt Härnösands skolstyrelse innebär förslaget för­bättrad information om SSV, men det behövs resurser vid SSV för att alla skall få korrekt och aktuell information. Elevkåren vid SSV i Härnösand (SSVH) finner förslaget om information genom komvux för optimistiskt.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län och Svenska kommunförbundet anser att SSV även i fortsättningen behöver arbeta med extern syo. Kom­munförbundet och SACO/SR anser att komvux syo-resurser är otillräck­liga (se bil. 4 avsnitt 4).

Skäl för mitt förslag: Mitt nyss framlagda förslag om skyldighet för kom­muner och landstingskommuner att främja vuxnas deltagande i utbildning avser också en skyldighet att informera om de olika utbildningsmöjlighe-

2    Riksdagen 1983184. I saml. Nr 169

Prop. 1983/84:169

18

terna. Störst betydelse har därvid kommunernas ansvar för information om den kompetensinriktade vuxenutbildningen.

Det är sannolikt att personer i behov av rådgivning om kompetensinrik­tad utbildning vänder sig till komvux i sin hemkommun. Det bör därför vara naturligt att komvux översiktligt informerar även om utbildningsmöj­ligheterna inom SSV.

I det följande kommer jag att föreslå att systemet med elevområden skall slopas (avsnitt 4.4). Vidare förordar jag ett utökat samråd över kommun­gränserna beträffande komvux (avsnitt 8.4). Detta innebär ett samarbete även i fråga om informationen om utbildningsmöjligheterna i komvux i regionen.

Jag delar också komvux-utredningens uppfattning att man med nuvaran­de resurser hos kommunerna och hos olika vuxenutbildningsanordnare kan göra värdefulla insatser för att i samarbete rekrytera korttidsutbildade och resurssvaga grupper till vuxenutbildning av olika slag. Samarbetet bör även omfatta vuxenutbildningsnämnderna och den uppsökande verksam­het som bedrivs med bidrag från dessa.

4.3 I princip kostnadsfri utbildning

Mitt förslag: Utbildningen i grundvux, komvux och SSV skall i princip vara kostnadsfri för deltagarna. Kommunerna skall dock få besluta att deltagarna i komvux helt eller delvis själva skall bekosta sådana läro­böcker, arbetsmaterial, skrivmaterial och andra undervisningshjälpme­del, som används för eget bruk och får behållas. Motsvarande skall kunna beslutas för SSV.

Komvux-utredningens förslag: Utbildningen i grundvux och komvux skall vara kostnadsfri för eleverna (se betänkandet s. 384, 7§).

Remissinstanserna: Synpunkter saknas.

Skäl för mitt förslag: Komvux och SSV erbjuder utbildning som svarar mot den som i dag ges till ungdomar i grundskolan och gymnasieskolan. Enligt skollagen får avgift inte tas ut för undervisningen i grundskolan eller gymnasieskolan. Motsvarande föreskrifter finns i förordningen (1971:424) om kommunal och statlig vuxenutbildning och förordningen (1977:537) om grundutbildning för vuxna. Utbildningskostnaderna vid SSV bestrids helt av staten. Avgifter för undervisningsmaterial får dock tas ut av eleverna vid SSV.

Den närmare innebörden av bestämmelserna om avgiftsförbud och av vissa andra bestämmelser av intresse i sammanhanget har uppfattats på olika sätt. Bl. a. mot bakgrund av det ekonomiska läget vill vissa kom-

Prop. 1983/84:169

19

muner att elever i gymnasieskolan och komvux genom avgifter eller på annat sätt själva skall bekosta främst vissa läroböcker.

Grundvux, komvux och SSV bör, liksom grundskolan och gymnasiesko­lan, enligt min mening i princip vara kostnadsfria för eleverna. Undantag bör dock göras för läroböcker, arbetsmaterial, skrivmaterial och därmed jämförliga hjälpmedel inom komvuxoch SSV. Kommunerna bör få besluta att eleverna i komvux själva skall svara för kostnaderna för sådana hjälp­medel. En sådan möjlighet för kommunerna överensstämmer med den ordning som i praktiken tillämpas inom gymnasieskolan. För SSW bör regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer få besluta motsva­rande.

4.4 Slopande av elevområden inom komvux m. m.

Mitt förslag: Systemet med elevområden för komvux slopas. Vuxna skall ha rätt att i mån av plats tas in i komvux enligt gällande behörig­hets- och urvalsregler, oavsett i vilken kommun utbildningen anordnas. Även när det gäller grundvux skall en sökande kunna få utbildning i annan kommun än hemkommunen. Sökande som mycket väl skulle kunna delta i samma slags utbildning i hemkommunen skall dock inte kunna kräva att få gå i en annan kommuns grundvux eller komvux.

Komvux-utredningens förslag: Vuxna skall ha rätt till intagning i komvux enligt de allmänna behörighets- och urvalsregler som gäller oavsett i vilken kommun kursen anordnas (se betänkandet s. 162).

Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget att slopa elevområdena. Göteborgs kommun är tveksam. Eftersom staten inte timmässigt ger kommunerna kompensation för elever utanför den egna kommunen, drabbas större kommuners invånare, hävdar Göteborg. Lyck­sele kommun menar att förslaget är till fördel för den enskilde men knap­past för alla kommuner. Då kostnaderna drabbar hemkommunen bör, enligt Lycksele, också denna kunna påverka var utbildningen får genomfö­ras (se bil. 2 avsnitt 8.1).

Skäl för mitt förslag: Variationerna i fråga om vilka komvux-kurser som erbjuds är stora mellan olika kommuner. Nuvarande bestämmelser om elevomräden tillämpas inte strikt. 1 synnerhet vuxna som arbetar i en grannkommun har ofta bättre tidsmässiga möjligheter att delta i komvux-kurser i denna kommun än i hemkommunen. Huvuddelen av kostnaderna för utbildning inom komvux är statliga. Som en allmän princip bör därför gälla att utbildningsmöjligheterna för vuxna inte begränsas till det kursut­bud som finns i den egna kommunen. Skälen för detta förstärks ytterligare

Prop. 1983/84:169

20

om den regionala samverkan, som jag föreslår i det följande, kommer till stånd.

Motsvarande rätt att tas in i utbildning oavsett var den anordnas bör gälla i fråga om grundvux, även om det troligen inte kommer att vara lika vanligt att grundvux-deltagare söker sig utbildning på längre avstånd från bostaden.

Principen kan emellertid inte gälla utan undantag.

Den som mycket väl skulle kunna delta i samma slags utbildning i hemkommunen bör inte kunna kräva att få gå i en annan kommuns kom­vux eller grundvux. Det är denna andra kommunen som får ta ställning till om sökanden skall tas emot där. Hemkommunen bör dock höras i ärendet bl. a. med hänsyn till att den kan bli skyldig att betala s. k. interkommunal ersättning till utbildningskommunen. Som jag återkommer till i det följande (avsnitt 4.5) bör rätt till interkommunal ersättning inte föreligga om eleven mycket väl skulle ha kunnat delta i samma slags utbildning i hemkom­munen och denna avrått den andra kommunen från att ta emot eleven eller inte hörts i ärendet.

Jag vill också erinra om att några formella elevområden för SSV inte finns, även om de båda skolorna naturligen rekryterar från norra resp. södra Sverige (med Dalälven som ungefärlig gräns).

4.5 Interkommunal ersättning

Mitt förslag: När en elev har tagits in i grundvux eller komvux i en annan kommun än hemkommunen, skall hemkommunen betala s. k. interkommunal ersättning till kommunen. Hemkommunen skall dock inte behöva betala sådan ersättning om eleven mycket väl hade kunnat delta i samma slags utbildning i hemkommunen. Om emellertid hem­kommunen vid förfrågan inte invänt mot att eleven togs emot i den andra kommunen, skall hemkommunen betala ersättning.

Utredningsförslag saknas.

Skäl för mitt förslag: Mitt förslag om slopande av elevområden föranleder vissa ändringar i reglerna om interkommunal ersättning.

Som grund för rätt till interkommunal ersättning bör det normalt räcka med att en elev från en annan kommun har tagits in i komvux eller grundvux i den ersättningskrävande kommunen. Enligt mitt förslag skall emellertid den som mycket väl skulle kunna delta i samma slags utbildning i hemkommunen inte kunna kräva att bli mottagen i en annan kommun. Om den andra kommunen ändå tar emot eleven bör den i princip inte ha rätt till interkommunal ersättning från hemkommunen. Ett undantag bör dock finnas. Som jag redan nämnt bör hemkommunen beredas tillfälle att

Prop. 1983/84:169

21

yttra sig i intagningsärendet. Om hemkommunen då inte haft några invänd­ningar mot att eleven togs emot i den andra kommunen, bör hemkom­munen inte kunna göra sådana invändningar när utbildningskommunen kräver interkommunal ersättning.

Jag vill i sammanhanget upplysa om att vissa frågor beträffande inter­kommunal ersättning bereds i samband med den översyn av skollagen som pågår inom utbildningsdepartementet. Den anpassning som kan behövas mellan reglerna för vuxenutbildningen och reglerna för ungdomsskolan i detta avseende kommer att beaktas i det arbete med lagtexter som jag berör i det följande (avsnitt 10).

4.6 Målgruppen för grundvux

Mitt förslag: Målgruppen för grundvux skall vara vuxna som inte har kunskaper och färdigheter i att läsa och skriva på sitt eget språk eller i att räkna som svarar mot den nivå i dessa avseenden som normalt uppnås på grundskolans mellanstadium.

Utvecklingsstörda vuxna som behöver undervisning motsvarande särskolans skall vara undantagna från rätt till grundvux.

Komvux-utredningens förslag: Bestämmelserna om intagning till grundvux ändras så att det klart framgår att alla vuxna som saknar de kunskaper och färdigheter i att läsa, skriva eller räkna som fordras för att, eventuellt med hjälp av stödundervisning, delta i annan vuxenutbildning på en nivå som är jämförbar med grundskolans högstadium, har rätt att tas in i grundvux. Förslaget åsyftar ingen ändring i sak av riksdagens beslut om grundvux målgrupp (prop. 1976/77:100 bil. 12, UbU 19, rskr 176).

Utvecklingsstörda vuxna skall inte tillhöra grundvux målgrupp annat än i de fall de kan följa reguljär grundvuxutbildning (se betänkandet s. 220-221).

Remissinstanserna: Centrala studiestödsnämnden (CSN), SÖ, arbetsmark­nadsstyrelsen (AMS), statens invandrarverk (SIV), tre länsskolnämnder, fem kommuner och ett vuxenutbildningsråd tillstyrker den nya bestäm­ningen av grundvux målgrupper.

Enligt socialstyrelsen försvårar förslaget beträffande utvecklingsstörda för dessa att kompensera brister i tidigare utbildning. Omsorgskommitténs (S 1977:12) förslag att anknyta särvux till komvux bör vägas in i behand­lingen av komvux-utredningens förslag. En landstingskommun framför en liknande åsikt.

Enligt AMS och socialstyrelsen händer det att zigenare felaktigt ute­stängs från grundvux (se bil. 2 avsnitt 12.3).

Prop. 1983/84:169

22

Skäl för mitt förslag: Det är givetvis viktigt att alla som bor i Sverige ges möjligheter att skaffa sig sådana kommunikationsfärdigheter att de kan klara det dagliga livet på egen hand och även ta aktiv del i samhällslivet. Enligt min mening finns det dock anledning att ifrågasätta vissa tendenser i utvecklingen av grundvux i förhållande till detta grundläggande syfte.

Jag syftar här närmast på att grundvux och det tillhörande timersätt­ningssystemet ibland tycks ha fått tjänstgöra som ett sätt att sysselsätta och försörja deltagare och inte som den målinriktade utbildningsmöjlighet det var tänkt att utgöra. Jag kommer i det följande att lägga fram förslag om att grundvux främst skall organiseras som deltidsstudier (avsnitt 6.5).

En stor del av deltagarna i grundvux är invandrare, och en del av undervisningen syftar till att ge dem grundläggande kunskaper i svenska. Det har därvid visat sig svårt att finna en klar rollfördelning mellan grund­vux och den undervisning i svenska för invandrare (SFI) som studieför­bunden har ansvaret för. F. n. pågår inom regeringskansliet beredningsar­bete med syfte att under våren 1984 resultera i en proposition om den framtida utformningen av SFI. Det finns emellertid redan nu anledning att understryka att grundläggande utbildning i svenska även i fortsättningen skall få äga rum inom ramen för grundvux för de invandrare som behöver det. Samtidigt måste det understrykas att målgruppen för grundvux är de vuxna som har bristande läs- och skrivfärdigheter på sitt eget språk. I grundvux får således inte tas in personer som kan läsa och skriva på sitt eget språk.

Jag vill göra ett förtydligande även i ett annat avseende.

I prop. 1976/77:100 (bil. 12) som ligger till grund för riksdagens beslut att införa grundvux i dess nuvarande form, anförde dåvarande chefen för utbildningsdepartementet att målgruppen för utbildningen skulle vara i stort sett densamma som för motsvarande utbildning dittills. Denna hade formellt sett utgjort en del av verksamheten i grundskolan. För svenskta­lande personer innebar detta rätt att delta i grundutbildning för den som visat sig sakna tillräckliga kunskaper i läsning, skrivning eller matematik för att kunna delta i annan vuxenundervisning på grundläggande nivå. Vidare angav föredraganden att villkoret för att ta in en person borde vara att hans eller hennes kunskaper i dessa avseenden bedömdes ligga under medelnivån för elever som lämnat vanlig klass i årskurs 4 i grundskolan. Föredraganden uttalade också att det alltid borde vara de faktiska kunska­perna, inte längden på den utbildning som formellt genomgåtts, som skall få avgöra om en person skulle antas eller inte. Även beträffande icke svensktalande nämndes en fyraårsgräns. De skulle enligt föredragaden kunna tas in, om de inte kunde läsa eller skriva på sitt modersmål eller om de hade kortare grundutbildning än vad som motsvarar ungefär fyra års heltidsstudier eller saknade motsvarande kunskaper i matematik eller i läsning och skrivning på sitt modersmål. I den förordning som utfärdats efter riksdagsbeslutet har intagningbestämmelserna utformats i enlighet med föredragandens uttalanden.

Prop. 1983/84:169

23

Komvux-utredningen har framhållit att nivån på en vuxens kunskaper och färdigheter då det gäller att läsa, skriva eller räkna inte låter sig fångas i ett enkelt resonemang som bygger på jämförelsen med en bestämd års­kurs i grundskolan. Detta gäller enligt min mening i all synnerhet vid bedömningen av en inträdessökandes förkunskaper.

Mot denna bakgrund föreslår jag att målgruppen för grundvux bestäms till vuxna som inte har kunskaper och färdigheter i att läsa och skriva på sitt eget språk eller i att räkna som svarar mot den nivå i dessa avseenden som normalt uppnås på grundskolans mellanstadium.

Vuxenutbildning för utvecklingsstörda bedrivs bl. a. som särskola för vuxna (särvux). Det är en undervisningsform som drivs av landstingskom­muner som försöksverksamhet. Den vänder sig till utvecklingsstörda vuxna som inte fått särskoleundervisning eller som fått ofullständig sådan. Undervisningen motsvarar undervisningsutbudet i grundsärskola, trä­ningsskola, yrkessärskola och särskild undervisning inom särskoleväsen­det. I första hand skall emellertid studiecirklar, folkhögskolekurser och arbetsmarknadsutbildning komma i fråga.

Enligt nuvarande bestämmelser för grundvux är utvecklingsstörda vuxna formellt sett berättigade att delta i grundvux. Undantagna är de som landstingskommun skall bereda undervisning enligt gällande omsorgslag­stiftning.

Lvux 82, som innebär en vuxenanpassning av läroplanerna för grund­skolan och gymnasieskolan, gäller i tillämpliga delar även för grundvux. Några timplaner och kursplaner finns inte för grundvux, men utbildningen svarar närmast mot grundskolans låg- och mellanstadium. Endast sådana utvecklingsstörda som kan följa en undervisning som motsvarar den van­liga grundskolans låg- och mellanstadium skall kunna tas in i grundvux. Jag avser att senare föreslå regeringen det förtydligande av bestämmelserna om grundvux som kan behövas för att klargöra detta.

Särskoleformerna för barn och ungdomar har en egen läroplan. Om­sorgskommittén (S 1977:12) har i betänkandet (SOU 1981:26) Omsorger om vissa handikappade bl. a. föreslagit att särvux skall inordnas i komvux som särskild skolform för vuxna barndomspsykotiska och utvecklings­störda. Vuxensärskolan skall enligt förslaget till sitt innehåll motsvara den undervisning som ges inom särskolans olika skolformer. De läroplaner som finns för dessa föreslås bli vägledande också för undervisningen inom vuxensärskolan, med beaktande av att undervisningen avser vuxna elever. Kommitténs förslag bereds f. n. i regeringskansliet.

Enligt AMS har det förekommit att zigenare, som inte uppfyllt villkoren för AMU men varit i behov av alfabetiseringsundervisning, har utestängts från grundvux. Socialstyrelsen påpekar samma missförhållanden.

I detta sammanhang vill jag efter samråd med chefen för arbetsmark­nadsdepartementet framhålla att gällande förordning innebär att ingen individ får utestängas frän undervisning i grundvux enbart på den grunden

Prop. 1983/84:169

24

att motsvarande undervisning förekommer i andra sammanhang. Endast den som verkligen antagits till grundutbildning för vuxna zigenare inom AMU får nekas tillträde till grundvux.

Statskontoret har på uppdrag av regeringen sett över förutsättningarna att föra över alfabetiseringsundervisningen för zigenare från AMU till grundvux. Uppdraget har redovisats i rapporten Alfabetiseringsundervis­ning för zigenare. Frågan bereds f. n. inom regeringskansliet.

4.7 Intagningsnämnd för komvux

Mitt förslag: Skolstyrelsen skall alltid utse en särskild intagningsnämnd för komvux. Skolstyrelsen skall således inte längre få uppdra åt vuxen­utbildningsråd att vara intagningsnämnd.

Komvux-utredningens förslag: Skolstyrelsen utser en särskild intagnings­nämnd för komvux liksom ordförande i denna. Skolstyrelsen skall vara företrädd i intagningsnämnden och minst hälften av dess ledamöter skall företräda allmänna intressen (se betänkandet s. 163).

Remissinstanserna: Flertalet som yttrat sig tillstyrker (se bil. 2 avsnitt 8.3).

Skäl för mitt förslag: I vissa kommuner finns s.k. vuxenutbildningsråd. Dessa organ är inte författningsreglerade. Dock finns en föreskrift om att skolstyrelsen får uppdra ät vuxenutbildningsrådet att vara intagnings­nämnd i stället för att utse en särskild intagningsnämnd för komvux (jfr. prop. 1971: 37 s. 94 f.). Denna möjlighet bör tas bort. I stället bör alkid en särskild intagningsnämnd utses.

Enligt gällande föreskrifter bör ledamot av en intagningsnämnd ha erfa­renhet av vuxenutbildning. Jag anser att ledamöterna dessutom bör före­träda olika delar av samhälls- och arbetslivet och avser därför att åter­komma till regeringen med förslag till ändring av föreskrifterna.

4.8 Mål, målgrupper och prioriteringar för SSV

Mitt förslag: SSV skall liksom hittills utgöra ett komplement till kom­vux. Denna funktion skall markeras ytteriigare. SSV skall medverka till att förverkliga vuxenutbildningens allmänna mål genom att, i form av distansundervisning med eller utan lärarhandledning vid skolan, erbju­da vuxna kompetensinriktad utbildning av samma slag som den som ges inom komvux, således även yrkesinriktad utbildning. Sådan distansun­dervisning skall i mån av plats stå öppen för vuxna som är behöriga att tas in i komvux men som av något skäl inte lämpligen kan delta i motsvarande utbildning där.

Prop. 1983/84:169

25

Samma prioritering mellan utbildningar som inom komvux skall i princip gälla för SSV, som dock i första hand skall erbjuda sådan utbildning som inte kan komma till stånd inom komvux med tillräcklig spridning och regelbundenhet.

SÖ skall besluta vilken yrkesutbildning som skall anordnas av SSV.

SSV-promemorians förslag: Överenstämmer i princip med mitt förslag (se promemorian s. 28-29).

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till förslagen. Fle­ra betonar att utbildningsformen är svår och därför endast bör ses som ett komplement till komvux (se bil. 4 avsnitt 3),

Skäl för mitt förslag: Jag vill erinra om vad jag tidigare (avsnitt 2.7) har anfört om distansundervisning.

Målen, målgrupperna och prioriteringarna för kompetensinriktad vuxen­utbildning bör liksom hittills vara i princip desamma oavsett om verksam­heten genomförs i kommunal eller statlig regi. Yrkesinriktad utbildning bör bli en reguljär del även av verksamheten vid SSV. Jag avser därvid både utbildning med motsvarighet i gymnasieskolan och särskild yrkesinriktad utbildning.

SSV är riksrekryterande. Det bör därför ankomma på SÖ att avgöra vilken yrkesutbildning som skall anordnas i form av distansundervisning. SÖ bör fatta beslut härom på förslag från resp. skolas styrelse och efter centralt samråd med arbetsmarknadens parter.

SSV bedriver emellertid sin verksamhet i form av distansundervisning. Mot bakgrund av att detta är en svår undervisningsform, som kräver studievana, behövs en viss modifiering av målgrupperna och prioritering­arna vad gäller SSV.

Verksamheten vid SSV bör inte erbjudas som ett förstahandsalternativ, allra minst till vuxenutbildningens högst prioriterade målgrupper, dvs. korttidsutbildade, resurssvaga och socialt utsatta personer. I synnerhet dessa bör i första hand rekryteras till utbildning inom komvux. Jag föror­dar därför att verksamheten vid SSV ses som ett komplement till komvux och erbjuds utbildningssökande som av olika skäl inte lämpligen kan delta i komvux-kurser. Sådana skäl kan t. ex. vara svårigheter att binda sig för en regelbunden undervisningstid eller önskemål om en snabbare eller lång­sammare studietakt än den som erbjuds i komvux. I andra fall kan det gälla studerande som inte kan få utbildning i komvux därför att det inte finns plats för alla sökande eller därför att de vill studera ett mindre vanligt ämne eller en etapp av ett ämne, som samlar alltför få deltagare för att en komvux-kurs skall kunna startas. I samtliga dessa fall är den studerande troligen så motiverad för studierna att de större svårigheterna i distansun­dervisningsformen är överkomliga.

Prop. 1983/84:169

26

Distansundervisning i kombination med internatsammandragningar kan vara en lämplig studieform även för vissa handikappade. Jag tänker då på att det för vissa grupper handikappade krävs särskild utrustning eller en särskild pedagogik. Att distansundervisning kan fungera väl för handikap­pade framgår enligt statens handikappråd (SHR) av den försöksverksam­het med utbildning av vuxendöva som pågår i Härnösand.

När resurserna för att anordna utbildning är begränsade, måste en priori­tering göras mellan olika utbildningar. Mot den bakgrund jag nyss har angett är det lämpligt att prioriteringen mellan utbildningar görs något annorlunda inom SSV än inom komvux. SSV bör således i första hand anordna utbildning i ämnen som komvux inte kan anordna regelbundet överallt. Den utbildning som är vanlig i komvux bör inte helt uteslutas ur SSV:s program, men bör inte få dominera där.

SSV bör enligt min mening också kunna användas för att utforma och pröva nya yrkesutbildningar, inte minst för glesbygdens behov. Jag åter­kommer till detta (avsnitt 5.7).

Enligt min mening bör skolorna eftersträva att ge eleverna en undervis­ning som så långt som möjligt är anpassad efter vad varje individ önskar och behöver. Den som vill bör få bedriva enbart brevundervisning. Om det visar sig att den studerande har behov av lärarhandledning för att klara av studierna, bör sådan tillhandahållas sä långt det är möjligt inom gällande ekonomiska ramar.

4.9 Intagningsnämnd för SSV

Mitt förslag: En gemensam intagningsnämnd inrättas för intagning till SSV.

SSV-promemorians förslag: Överensstämmer i stort sett med mitt förslag (se promemorian s. 35).

Remissinstanserna: De som yttrat sig i frågan tillstyrker utom Liber, som anser det tveksamt om SSV behöver ha en egen intagningsnämnd. Liber förordar i stället regionala intagningsnämnder inom vuxenutbildningen, knutna fill t. ex. länsskolnämnderna (se bil. 4 avsnitt 5).

Skäl för mitt förslag samt vissa kommentarer: F. n. gäller att ärenden om intagning till SSV avgörs av en intagningsnämnd för vardera skolan. Nämnden består av tre ledamöter, nämligen en ordförande utsedd av SÖ och två ledamöter utsedda av den kommun, där skolenheten ligger. Intag­ningsnämnden kan besluta att företrädare för lärarna och de studerande får närvara vid sammanträdena och delta i överläggningarna men inte i beslu­ten. Rektor är föredragande.

Prop. 1983/84:169

27

De två nuvarande intagningsnämnderna har enligt vad jag erfarit ofta gemensamma sammanträden. Detta finner jag naturligt eftersom det är viktigt att en enhetlig praxis tillämpas vid intagningen till de båda skolorna. Jag förordar i detta läge att det som i realiteten redan fungerar som en gemensam nämnd också formellt blir en sådan.

Jag avser att senare föreslå regeringen att uppdra åt SÖ att utse ordfö­rande och övriga ledamöter i den gemensamma intagningsnämnden, lik­som det antal suppleanter som behövs. Vid prövning av ärende om intag­ning av sökande bör även rektor för resp. skola vara ledamot av nämnden och föredragande.

4.10 Ålderskrav

Mitt förslag: En sökande till komvux eller SSV bör liksom hittills fä tas in fill studier på grundskolenivå tidigast det kalenderår då vederbörande fyller 16 år. För övriga studier bör liksom nu ålderskravet vara 18 år. Intagningsnämnden bör även i fortsättningen få medge undantag från åldersbestämmelserna, om särskilda skäl föreligger.

Komvux-utredningens förslag: Åldern för intagning till gymnasieskolkurser motsvarande tvååriga teoretiska linjer och tre- och fyraåriga linjer höjs till 20 år. Åldern för intagning till övriga gymnasieskolkurser och särskilda yrkesinriktade kurser skall vara oförändrat 18 år. Intagningsnämnderna får ge dispens från ålderskravet, om särskilda skäl finns (se betänkandet s. 162).

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av tre länsskolnämnder, fem kom­muner, vuxenutbildningsrådet i Uppsala, komvux i Kalmar, en landstings­kommun. Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens centralor­ganisation (TCO), Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), Samarbetsor­ganisationen för Sveriges vuxenstuderande (SOSVUX), Lantbrukarnas riksförbund (LRF) och försvarets skolnämnd.

Östergötlands läns landstingskommun och LRF ifrågasätter om inte åldersgränsen generellt borde höjas till 20 år.

Avstyrker gör universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), SÖ, AMS, tre kommuner, en landstingskommun, SACO/SR och Svenska föreningen för studie- och yrkesvägledning (se bil. 2 avsnitt 8.2).

SSV-promemorians förslag: Samma intagningsålder som i komvux bör gälla för SSV (se promemorian s. 35).

Remissinstanserna: SSVN anser att det är viktigt med samma regler för intagning till SSV och komvux. I övrigt har ingen uttalat sig om intagnings­bestämmelser (se bil. 4 avsnitt 5).

Prop. 1983/84:169

28

Skäl för mitt förslag: Förslaget om att höja intagningsåldern framlades av komvux-utredningen mot bakgrund av att det visat sig vara ett problem att ungdomar som är under 18 år kan tas in i gymnasieskolkurser i komvux. I den läroplan för komvux som utredningen tidigare lagt fram hade vuxenan­passningen av utbildningen ytterligare förstärkts. Utredningen anförde också att komvux i vissa kommuner visat sig vara en konkurrent till gymnasieskolan, särskilt om kommunen inte hade egen gymnasieskola.

Regeringen har i budgetpropositionenT984 föreslagit att sökande under 18 år skall prioriteras vid intagningen till gymnasieskolan fr.o.m. läsåret 1985/86. Att i det läget höja intagningsåldern i komvux och SSV är inte rimligt. Min bedömning är dessutom, vilket jag har redovisat i propositio­nen om gymnasieskola i utveckling, att det är vanligast att ungdomar direkt efter avslutad grundskola väljer en utbildning på heltid i gymnasieskolan. Men jag har där också föreslagit en försöksverksamhet med ökat samarbe­te mellan gymnasieskolan och komvux rörande yrkesinriktad utbildning och utbildning i glesbygd. Mot den bakgrunden anser jag att nuvarande åldersregler och dispensmöjligheter bör bibehållas.

Samma regler bör gälla för komvux och SSV.

5    Betygs- och kompetensfrågor, läroplansfrågor

5.1 Nybörjarkurser i franska och tyska överförs till gymnasienivån

Mitt förslag: Nybörjarkurser i franska och tyska skall betraktas som gymnasieskolkurser (etapp 2) i stället för som nu grundskolekurser (etapp 1).

Utredningsförslag saknas.

Skäl för mitt förslag: Nybörjarundervisning i tyska och franska förekom­mer i både grundskolan och gymnasieskolan. Riksdagens beslut att införa etappsystemet i komvux (prop. 1980/81:203, UbU 1981/82: 1, rskr 46 och prop. 1982/83:2, UbU 2, rskr 61) innebar bl. a. att det bara skall finnas en kurs på nybörjarnivå i dessa språk i komvux och SSV. Sådana nybörjar­kurser skall enligt riksdagens beslut räknas till grundskolenivån (etapp 1). Någon kurs i etapp 2 finns inte. Detta är krångligt och kan verka förvir­rande för blivande vuxenstuderande. Övriga nybörjarspråk utom engelska ligger på gymnasienivån och studierna inleds med etapp 2. Jag förordar därför att även nybörjarkurser i franska och tyska betraktas som gymna­sieskolkurser (etapp 2) i stället för som nu grundskolekurser (etapp 1). Vissa särskilda övergångsregler kan komma att behövas.

Prop. 1983/84:169

29

5.2 Ändrad betygsskala i grundskolekurser

Mitt förslag: Den femgradiga betygsskalan ersätts för grundskolekurser inom komvux och SSV med en ordning med bara betygen godkänd och icke godkänd.

Komvux-utredningens förslag: Grundskolans betygsskala ersätts med god­känd - icke godkänd i grundskolekurser inom komvux. I mål och huvud­moment för resp. ämne och i SÖ:s tillämpningsföreskrifter bör anges vad som krävs för betyget godkänd (se betänkandet s. 171 -172).

Remissinstanserna: Meningarna är delade om förslaget att grundskolans betygsskala skall ersättas med enbart godkänd-icke godkänd. Det är dock fler som tillstyrker än som avstyrker. Tillstyrker gör bl. a. SÖ, tre länsskol­nämnder, sex kommuner. Handikappförbundens centralkommitté (HCK), LO, TCO, SAF och SOSVUX. Avstyrker gör bl. a. riksrevisionsverket (RRV), SIV, tre länsskolnämnder, två kommuner och SACO/SR (se bil. 2 avsnitt 9.1).

Skäl för mitt förslag: Hittills har grundskolans betygssystem fillämpats inom grundskolekurserna, dvs. betyg sätts enligt en femgradig betygsska­la. Detta medför enligt min uppfattning flera nackdelar för verksamheten inom komvux och SSV. Det utgör ofta ett direkt hinder vid rekryteringen av kursdeltagare ur de prioriterade målgrupperna. Det försvårar också vuxenanpassningen av innehållet och arbetsformerna. I vissa fall kan det också bidra till studieavbrott.

Den femgradiga betygsskalan fyller egentligen bara en funktion på grundskolenivån inom vuxenutbildningen. Den möjliggör att sökande från vuxenutbildningen behandlas på samma sätt som sökande från grundsko­lan vid urvalet till gymnasieskolan.

Det bör enligt min mening normalt vara naturligast att en studerande som, efter vuxenstudier på grundskolenivån, vill fortsätta sina studier på gymnasieskolnivån, gör det inom något slag av vuxenutbildning. Jag vill i sammanhanget erinra om förslaget i årets budgetproposition om priorite­ring av sökande under 18 år vid intagning till gymnasieskolans grundsko­leanknutna studievägar. Det finns inte anledning att behålla en femgradig betygsskala för grundskolekurserna med tanke på de vuxenstuderande som kan tänkas söka sig till och få plats på grundskoleanknutna studievä­gar i gymnasieskolan. I de fall vuxenstuderande på grundval av slutbetyg från komvux eller SSV söker till någon utbildning inom gymnasieskolan kan ansökningen behandlas inom den fria kvoten.

Vid intagning till gymnasieskolkurser inom komvux gäller helt andra regler än vid intagning till gymnasieskolan. Behörig att tas in är den som har förutsättningar att följa kursen. Vid urval bland behöriga sökande får

Prop. 1983/84:169

30

hänsyn inte tas till tidigare betyg. Företräde skall ges till den som bäst behöver utbildningen. I de fall en sökande har betyg från grundskolenivån (etapp 1) som grund för sin ansökan om intagning i en kurs i etapp 2, dvs. en gymnasieskolkurs, är det alltså fullt tillräckligt med betygsgraderna godkänd och icke godkänd.

Eftersom graderade betyg inte behövs för intagning till fortsatta studier inom den kompetensinriktade vuxenutbildningen förordar jag att enbart godkänd och icke godkänd införs som betyg för grundskolekurser inom komvux och SSV. Vissa särskilda övergångsregler kan komma att behö­vas. Det ankommer på SÖ att i mål och huvudmoment för resp. ämne ange vad som krävs för betyget godkänd.

Jag delar komvux-utredningens uppfattning att flertalet vuxenstuderan­de kommer att kunna uppnå betyget godkänd. Det kan ibland krävas tid för repetition och hjälp i form av stödundervisning. Det är väsentligt att den som riskerar att inte uppfylla kraven för betyget godkänd erbjuds stödun­dervisning och möjligheter till repetition i god tid före kursens slut. Även ny genomgång av kursen bör liksom nu kunna komma i fråga.

Av mera marginell betydelse, men dock värt att påpeka, är att den föreslagna förändringen medför att risken minskar för att etapp 1 i komvux utnyttjas av ungdomar för betygsspekulation.

5.3 Grundskolekompetens inom ramen för komvux och SSV

Mitt förslag: Slutbetyg från komvux och SSV, som ger fullständig grundskolekompetens, skall innehålla betyget godkänd i samtliga äm­nen som nu är obligatoriska för slutbetyg inom vuxenutbildningen. Slutbetyget får dessutom omfatta betyget godkänd i hemspråk. Under en övergångsperiod kan betyg enligt den femgradiga betygsskalan ingå i slutbetyget.

Komvux-utredningens förslag: Grundskolekurserna i de separata ämnena historia, samhällskunskap, religionskunskap, geografi, fysik, kemi och biologi utgör den första etappen i en sammanhängande studiegång i resp. ämne. Moment ur ämnet teknik inarbetas i kursplanerna för de övriga naturorienterande ämnena. Slutbetyg från komvux, som ger grundskole­kompetens, skall innehålla godkänd från etapp 1 i följande ämnen: svens­ka, engelska, matematik, historia, samhällskunskap, religionskunskap, geografi, fysik, kemi och biologi. Svenska kan bytas ut mot svenska som främmande språk. I slutbetyget kan också ingå B-språk och/eller hemspråk (se betänkandet s. 172).

Remissinstanserna: Synpunkter saknas nästan helt (se bil. 2 avsnitt 9.1).

Prop. 1983/84:169

31

Skäl för mitt förslag: De samhällsorienterande och de naturorienterande ämnena förs på grundskolans högstadium samman till två stora ämnes­grupper med ett gemensamt Umtal och en gemensam kursplan för vardera ämnesgruppen. Betyg sätts här antingen i de två blockämnena eller i de separata orienteringsämnena beroende på hur undervisningen varit upp­lagd. Komvux-utredningen har anfört skäl både för och emot en motsva­rande sammanslagning av orienteringsämnena i komvux i två block.

Riksdagen beslöt år 1981 (prop. 1980/81:203, UbU 1981/82: 1, rskr 46) att orienteringsämnena t. v. liksom dittills skulle utgöra separata ämnen i komvux. Ämnet teknik skall inte finnas som separat ämne i vuxenutbild­ningen. Jag anser i likhet med komvux-utredningen att övervägande skäl talar för att de separata ämnena behålls inom komvux och SSV. Jag anser att det är nödvändigt för vuxenstuderande att kunna läsa enstaka ämnen. Därför är det endast undantagsvis möjligt att åstadkomma samverkan över ämnesgränserna sä som är önskvärt i ungdomsskolan. Detta hindrar givet­vis inte att lärarna i sin undervisning gör lämpliga hänvisningar till närlig­gande ämnen. Av Lvux 82 framgår bl. a. att man, även då kursdeltagare studerar enstaka ämnen, bör söka få dessa att framstå som en del av en större helhet. Jag anser alltså att orienteringsämnena även i fortsättningen skall utgöra separata ämnen i komvux och SSV. Som en följd därav bör också betyg sättas i de separata ämnena.

Jag övergår nu till frågan om grundskolekompetens och vad ett slutbetyg från komvux och SSV skall resp. får omfatta.

Flertalet vuxna har allmän behörighet till sådan gymnasial utbildning som bygger på grundskolan, genom att de har fullgjort sin skolplikt enligt nuvarande eller äldre bestämmelser. Särskild behörighet kan innebära krav på särskilda förkunskaper i vissa skolämnen. Ett sätt att dokumentera sådana är att skaffa sig ett betyg i ämnet (etapp 1).

De flesta vuxenstuderande behöver inte ett fullständigt slutbetyg utan kan nöja sig med att läsa de ämnen, där de behöver skaffa sig ytterligare kunskaper. För vissa personer kan det dock vara av intresse att möjlighe­ten finns också inom vuxenutbildningen att få ett slutbetyg som ger grund­skolekompetens. Jag tänker då på vissa invandrare och på ungdomar som slutat grundskolan utan fullständigt slutbetyg.

Ett slutbetyg från komvux eller SSV skall nu omfatta betyg i ämnena svenska eller svenska som främmande språk samt matematik, engelska, historia, samhällskunskap, religionskunskap, geografi, biologi, kemi och fysik. Det får dessutom omfatta betyg från etapp 1 i franska eller tyska samt betyg i hemspråk (prop. 1980/81:203, UbU 1981/82:1, rskr 46).

Vuxenstudier för fullständig grundskolekompetens bör inte vara mer omfattande än nödvändigt. Jag har nyss föreslagit (avsnitt 5.1) att nybör­jarkurser i franska och tyska skall överföras till gymnasienivån. Jag föror­dar därför att betyg i tillvalsämnena franska eller tyska inte längre skall få ingå i slutbetyg som utfärdas frän komvux eller SSV. Detta bör gälla efter

Prop. 1983/84:169

32

en övergångsperiod, vars längd regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer bör få avgöra.

Jag vill i sammanhanget erinra om att det enligt gällande regler är möjligt att utfärda ett betygsdokument, som ger en samlad bild av alla de kurser som avslutats i komvux eller SSV. I ett och samma dokument kan betyg från både komvux och SSV och från grundskolenivån och gymnasieskolni­vån ingå.

Sammanfattningsvis förordar jag alltså att betyg i samtliga nu obligato­riska ämnen skall ingå i ett slutbetyg frän komvux eller SSV. Dessutom skall betyg i hemspråk kunna ingå som ett frivilligt ämne.

Såsom hemspråk skall även franska och tyska kunna ingå i slutbetyg.,

I slutbetyget bör enligt min mening anges antingen godkänd eller icke godkänd i van och ett av ämnena. Komvux-utredningen ansåg att den som inte lyckats uppfylla kraven för godkänd i stället skulle kunna få intyg om att han deltagit i kursen. Därmed skulle det inte behöva stå icke godkänd i slutbetyget ulan bara i betygskatalogen. Jag delar inte denna uppfattning. I den mån betyget icke godkänd sätts, bör det enligt min mening också redovisas öppet, inte ersättas med omskrivningar.

För att ge fullständig grundskolekompetens bör ett slutbetyg från kom­vux eller SSV innehålla betyget godkänd i samtliga obligatoriska ämnen.

5.4 Betyg i vissa särskilda yrkesinriktade kurser

Mitt förslag: Uppgiften deltagit, som nu får användas i stället för den femgradiga betygsskalan i vissa särskilda yrkesinriktade kurser, ersätts med godkänd och icke godkänd.

Utredningsförslag saknas.

Remissinstanserna: Socialstyrelsen anför att uppgiften deltagit inte kan accepteras för vårdyrkesutbildning. Det är angelägel att det framgår om den studerande genomfört kursen med godkänt eller icke godkänt resultat.

Skäl för mitt förslag: Efter samråd med arbetsmarknadens parter kan SÖ f. n. besluta att deltagit får anges i stället för betyg enligt den femgradiga betygsskalan i vissa särskilda yrkesinriktade kurser (prop. 1977/78:100 bil. 12, UbU 15, rskr 180). Det skall i så fall anges i kursplanen att graderade betyg inte sätts efter kursen. Enligt gällande bestämmelser får deltagaren inget betyg alls, om godtagbart yrkeskunnande inte har uppnåtts. I realite­ten är det alltså fråga om en tvågradig betygsskala.

Vuxenutbildningen bör enligt min mening inte ha flera betygsskalor än nödvändigt. Jag har nyss förordat att en ordning med betygsslegen god-

Prop. 1983/84:169

33

känd och icke godkänd skall införas i grundskolekurser. Jag anser att dessa betyg bör användas i stället för deltagit även i sådana särskilda yrkesinrik­tade kurser, där SÖ bedömer det vara olämpligt att använda den femgra­diga betygsskalan.

5.5 Orienteringskurser för vuxenstuderande

Mitt förslag: Inom komvux får anordnas orienteringskurser som kan ha olika inriktning. De får vara lokalt anpassade. De skall vända sig till vuxna som överväger att påbötja kompetensinriktade studier av något slag.

Komvux-utredningens förslag: SÖ får i uppdrag att utarbeta en alternativ kursplan för en orienteringskurs för vuxenstuderande med inriktning mot korttidsutbildade vuxna, invandrare m.fl. som avser att påbörja sina stu­dier på grundskolenivå och med en anpassning av innehållet till dessa målgruppers förutsättningar och behov (se betänkandet s. 173).

Remissinstanserna: Samtliga som uttalat sig är positiva till utredningens förslag. Någon påtalar behov även av en orienteringskurs med inriktning mot yrkesinriktad utbildning i komvux (se bil. 2 avsnitt 9.2).

Skäl för mitt förslag samt vissa kommentarer: Vårterminen 1974 inleddes en försöksverksamhet med en orienteringskurs för vuxenstuderande inom komvux. Orienteringskursen infördes som en reguljär del av komvux verk­samhet fr.o.m. läsåret 1977/78 (prop. 1976/77: 100 bil. 12, UbU 19, rskr 176). Kursen vänder sig till vuxna som vill diskutera och bearbeta sitt studie- och yrkesval. Orienteringskursen klassificeras som gymnasieskol­kurs.

Den nu gällande tim- och kursplanen och SÖ:s anvisningar har gett stora möjligheter till lokala variafioner och anpassningar av innehållet och ar­betsformerna till deltagarnas behov och förutsättningar. Jag har under hand erfarit att den nu gällande kursplanen på sina håll har använts ungefär på det sätt som komvux-utredningen föreslår. En begränsad försöksverk­samhet med orienteringskurser som är mer direkt inriktade mot yrkesut­bildning har också bedrivits.

Enligt min mening har orienteringskurser en viktig funktion all fylla. De bör kunna erbjudas vuxna som har ett mer eller mindre klart uttalat studiemål men är osäkra på hur detta kan uppnås. Orienteringskurser bör också kunna vända sig till dem som är tveksamma om de över huvud taget klarar av att bedriva kompetensinriktade studier eller tvekar inför ett otraditionellt studie- eller yrkesval. Kurserna bör också ge en viss grund i studieteknik. 

3    Riksdagen 1983184. 1 samt. Nr 169

Prop. 1983/84:169

34

Orienteringskurser bör kunna anordnas med olika inriktning. Ursprung­ligen var de tänkta för blivande högskolestuderande. Den vidareutveckling som kunnat äga rum i försökets form finner jag mycket lovvärd. Enligt min uppfattning är det viktigt att erbjuda sådana möjligheter till studieoriente­ring också för vuxna som överväger att ägna sig åt yrkesinriktad vuxenut­bildning eller åt studier på grundskolenivån. Det är väsentligt alt det finns möjligheter till lokala anpassningar och variationer. Jag förutsätter att det är lättare i stora kommuner än i små att anordna orienteringskurser med inriktning mot en mer begränsad målgrupp vad gäller utbildningsnivå eller yrkesinriktning. I mindre kommuner måste det vara möjligt att inom ramen för en och samma kurs rymma deltagare med olika studiebakgrund och utbildningsmål.

Jag förordar att orienteringskurser får anordnas reguljärt även med inriktning mot studier inom etapp 1 och mot yrkesinriktade studier av olika slag.

När det gäller innehållet i och genomförandet av orienteringskurser vill jag erinra om att Lvux 82 innebär ökade och nya möjligheter för de vuxenstuderande att planera sina studier efter personliga förutsättningar och behov. Det är numera klart utsagt att de vuxnas tidigare erfarenheter skall utnyttjas och tas till vara i studierna. Utöver orientering om studier ägnas en betydande del av orienteringskurserna åt personlig vägledning. Varje deltagare i en orienteringskurs bör få hjälp att göra upp en preliminär studieplan, som är individuell och där de egna förutsättningarna och beho­ven är utgångspunkten.

Avslutningsvis vill jag beröra några organisatoriska frågor i samman­hanget. Orienteringskurser för vuxenstuderande har hittills betraktats som gymnasieskolkurser. Behovet av klassificering har bl. a. berott på reglerna för det s. k. schablontillägget. När riksdagen nu har beslutat om ett enhet­ligt schablontillägg för alla kurser (prop. 1983/84:40 bil. 6, UbU 7, rskr 91), finns det inte anledning att av det skälet inordna orienteringskurserna i en bestämd kategori. Betyg sätts över huvud taget inte efter orienterings­kurser. På denna punkt är de därför inte jämförbara med några andra kurser inom komvux. Jag anser att varje kommun själv bör fä avgöra från vilken delram timmar skall las för de orienteringskurser som anordnas inom kommunen.

5.6 Undervisning på invandrarspråk

Mitt förslag: Grundskolekurser på invandrarspråk får anordnas som reguljära kurser i komvux efter beslut av skolstyrelsen och vid SSV efter beslut av SÖ, under förutsättning att lämpliga läromedel och lärare finns att tillgå. Undervisningen i sådana kurser skall kombineras med stödundervisning i svenska eller grundskolekurs i svenska som främ­mande språk. Syftet skall vara att deltagarna skall kunna fortsätta sina studier i svenskspråkig utbildning.

Prop. 1983/84:169

35

Komvux-utredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betän­kandet s. 183). Utredningen föreslår vidare att försöksverksamheten med undervisning på invandrarspråk i gymnasieskolkurser och särskilda yrkes­inriktade kurser får fortsätta efter SÖ:s medgivande i varje särskilt fall (se betänkandet s. 183).

Remissinstanserna: Bl. a. socialstyrelsen, SIV, språk- och kulturarvsutred­ningen (U 1981:04, SKU), LO och TCO är positiva till förslaget (se bil. 2 avsnitt 9.5).

Skäl för mitt förslag: Försöksverksamhet med undervisning på finska har bedrivits inom komvux sedan läsåret 1976/77. Huvuddelen av försöksverk­samheten gäller grundskolekurser. Viss försöksverksamhet har också be­drivits i Stockholm i fråga om gymnasieskolkurser i allmänna ämnen. Ett mindre antal yrkesinriktade kurser med finska som undervisningsspråk har också anordnats. Efter beslut av riksdagen (prop. 1980/81: 100 bil. 12, UbU 18, rskr 217) har SÖ sedan den 1 juli 1981 rätt att medge försöksverksamhet med grundskolekurser på invandrarspråk, alltså även andra språk än finska. Sedan den 1 juli 1982 har SÖ rått att medge försöksverksamhet även med yrkesinriktad utbildning på invandrarspråk (prop. 1981/82: 100 bil. 12, UbU 21, rskr 257). SÖ följer och utvärderar verksamheten med undervisning på invandrarspråk. Kurser på finska är vanligast. Under budgetåret 1982/83 medgav SÖ exempelvis inom komvux i sex olika kom­muner sammanlagt 63 grundskolekurser och sex yrkesinriktade kurser på finska samt tre yrkesinriktade kurser på turkiska.

SÖ:s utvärdering av verksamheten visar att deltagarna genomgående har varit nöjda med den undervisning de fått. De har varit starkt motiverade att studera. För de flesta har detta varit den enda möjligheten att studera. Det största problemet har varit deltagarnas förkunskaper i svenska. Att finna lämpliga läromedel och tvåspråkiga lärare har också inneburit vissa svårig­heter. Möjligheterna att lösa de sistnämnda problemen varierar givetvis från kommun till kommun.

Det bör, på samma sätt som gäller för komvux-kurser i övrigt, ankomma på resp. skolstyrelse att besluta om grundskolekurser på invandrarspråk. Sådana kurser bör i fortsättningen betraktas som ett reguljärt inslag i komvux. Vid SSV bör sådana kurser få anordnas efter beslut av SÖ.

Gällande timplaner, kursplaner och övriga föreskrifter skall givetvis tillämpas även på kurser med undervisning på ett invandrarspråk. SÖ bör få besluta om en anpassning av olika kursplaner efter invandrares behov, om SÖ anser det lämpligt.

Liksom hittills i försöksverksamheten skall kurserna endast vara öppna för sökande som har vissa men alltför bristfälliga kunskaper i svenska för att de skall kunna följa undervisningen i motsvarande kurs med svenska som undervisningsspråk. Syftet med grundskolekurser på invandrarspråk

Prop. 1983/84:169

36

skall vara att deltagarna skall kunna fortsätta sina studier i svenskspråkig utbildning. Detta är nödvändigt eftersom det är högst osannolikt att kom­petensinriktad utbildning på gymnasieskolnivå med invandrarspråk som undervisningsspråk kan erbjudas annat än i ett fåtal kommuner och i ett begränsat antal ämnen. Grundskolekurserna på invandrarspråk bör därför kombineras med stödundervisning i svenska. Deltagarna bör erbjudas och uppmuntras att som alternativ till detta delta i grundskolekurser i svenska som främmande språk.

Komvux-utredningen har föreslagit att försöksverksamheten med un­dervisning på invandrarspråk i gymnasieskolkurser och särskilda yrkesin­riktade kurser får fortsätta efter SÖ:s medgivande i varje särskilt fall. Den nuvarande försöksverksamheten har hittills haft en begränsad omfattning. Verksamheten bör få fortsätta i försökets form. Något nytt beslut behövs inte av riksdagen eller av regeringen. Av gällande förordning framgår bl. a. att SÖ skall följa och utvärdera verksamheten, årligen redogöra för omfatt­ningen samt, när så kan ske, framlägga förslag om vilka föreskrifter som bör gälla i framtiden.

I detta sammanhang vill jag också erinra om att SKU i sitt huvudbetän­kande (SOU 1983:57) Olika ursprung - gemenskap i Sverige bl. a. har föreslagit att yrkesinriktad utbildning i vissa fall skall få anordnas reguljärt på finska inom komvux. Betänkandet remissbehandlas f. n.

5.7 Kartläggning av utbildningsbehov m. m.

Mitt förslag: Olika modeller prövas för ett decentraliserat arbetssätt när det gäller att kartlägga utbildningsbehov samt utarbeta och aktualisera kursplaner för särskild yrkesinriktad utbildning i komvux.

Komvux-utredningens förslag: Kommunerna får till uppgift att mera aktivt t. ex. genom de lokala planeringsråden (SSA-råden) eller yrkesråden eller genom regionala organ inventera utbildnings- och fortbildningsbehov och vidta åtgärder för att tillgodose dessa behov. Inom SÖ bör avsättas re­surser för utarbetande av kursplaner för särskilda yrkesinriktade kurser och för kommentar-, service- och informationsmaterial. Detta är en förut­sättning för att nya kursplaner snabbt skall kunna utarbetas och nya utbildningar kunna komma till stånd. Dessa resurser bör också kunna användas för anlitande av sakkunskap på lokal eller regional nivå och för samrådet med arbetsmarknadens parter (se betänkandet s. 181).

Remissinstanserna: Alla som yttrat sig i frågan är i princip positiva till förslaget. SÖ arbetar f.n. med att ta fram en modell för att ytteriigare decentralisera arbetet med kurs- och timplaner för yrkesinriktad utbildning inom komvux (se bil. 2 avsnitt 9.7).

Prop. 1983/84:169

37

SSV-promemorians förslag: Yrkesinriktad utbildning skall utgöra ett regul­järt inslag i utbildningen vid SSV och skall prioriteras. SÖ fastställer kursplaner för yrkesinriktad utbildning vid SSV. I princip bör kursplaner för komvux kunna tillämpas vid SSV med de modifieringar i fråga om innehåll och limplaner som är nödvändiga med hänsyn till att utbildningen bedrivs som distansundervisning. SÖ bör ha ansvaret för och avsätta resurser för utveckling av nya kursplaner i samarbete med SSV, resp. bransch och arbetsmarknadens parter. Vilka kurser som skall anordnas vid SSV beslutas av resp. skolstyrelse efter samråd med arbetsmarknadens parter (se betänkandet s. 47-48).

Remissinstanserna: Flertalet tillstyrker (se bil. 4 avsnitt 9).

Skäl för mitt förslag: Jag har i propositionen om gymnasieskola i utveckling berört frågan om samarbete i ett mer långsiktigt perspektiv mellan gymna­sieskolan och komvux mot bakgrund av att både gymnasieutredningen och komvux-utredningen har återkommande utbildning som en utgångspunkt för sina förslag. Jag uttalade bl. a. att det är angeläget att läroplansarbetet utgår från detta helhetsperspektiv och leder till en mera genomtänkt upp­byggnad av kurser och utbildningar.

Den samverkan och det erfarenhetsutbyte som jag vet redan äger rum i läroplansarbetet för AMU och komvux bör kunna utvecklas vidare.

SÖ har ansvaret för att utveckla och fastställa kurs- och timplaner för den särskilda yrkesinriktade utbildningen. SÖ har i sitt remissyttrande redovisat grundidéerna för en modell för läroplansarbele, som kan leda till ett mer decentraliserat arbetssätt. Jag finner modellen intressant. Även andra sätt att anlita sakkunskap på lokal och regional nivå bör kunna prövas. Jag tänker inte minst på den betydelse som SSV bör kunna ha för utveckling av utbildning t. ex. i glesbygd, för "udda" yrken och inom nya verksamhetsområden.

I detta sammanhang vill jag erinra om att regeringen har uppdragit åt SÖ att inventera, utarbeta och fastställa kursplaner för företagsutvecklande utbildningar och för yrkesinriktade glesbygdsanpassade utbildningar inom komvux och SSV. SÖ skall årligen avge rapport om arbetet. Den första rapporten lämnades den 29 november 1983. Där redovisas dels länsbasera-de inventeringar, dels samråds-, kontakt- och informationsverksamhet. SÖ har funnit utbildningsbehov inom vitt skilda områden och av olika omfatt­ning. Ett behov som är gemensamt för flertalet berörda län är behovet av utbildningsplanering för den nya näringen vattenbruk. Satsningar behövs ocksä på utbildning för kompletterande sysselsättning och stödsysselsätt­ning.

Det är också väsentligt att skolstyrelserna aktivt inventerar utbildnings­behov i den egna kommunen och att de tillsammans med andra kommuner eller med hjälp av länsskolnämnderna vidtar åtgärder för att fylla dessa

Prop. 1983/84:169

38

behov och kanalisera önskemål om nya utbildningar till SÖ. Mina förslag om att kommunerna skall vara skyldiga att främja vuxnas utbildning (av­snitt 4.1) och om att länsskolnämnderna skall ta initiativ till ett regionalt samråd (avsnitt 8.4 i det följande) bör kunna få betydelse i sammanhanget. Betydelsefullt är också del lokala samråd med arbetsmarknadens parter kring yrkesutbildning i komvux som startade den 1 juli 1977. Det är väsentligt alt erforderliga resurser inom SÖ avdelas för alt även denna del av yrkesutbildningen skall kunna svara mot de utbildningsbehov som finns i samhället och för att kurs- och timplaner på ett flexibelt sätt skall kunna hållas aktuella. Det är också viktigt att tillse att kursplaner som blivit föråldrade förnyas, revideras eller upphävs.

Milt förslag om mål, målgrupper och prioriteringar för SSV innebär bl. a. alt yrkesinriktad utbildning blir en reguljär del av utbildningen även inom SSV. Det bör ankomma på SÖ att inom ramen för arbetet med kurs- och timplaner bedöma vilka modifieringar av kursinnehållet som behöver göras när en kurs anordnas i form av distansundervisning.

5.8 Översyn av Lvux 82

Mitt förslag: En allmän översyn av mål och riktlinjer i Lvux 82 skall göras mot bakgrund av mina övriga förslag. Läroplanen skall därefter kallas Läroplan för kommunal och statlig utbildning för vuxna, SÖ skall fastställa särskilda timplaner för SSV enligt riktlinjer från regeringen.

SSV-promemorians förslag: SÖ bör få i uppdrag alt utarbeta förslag till kompletteringar av Lvux 82 i fråga om SSV och fastställa limplaner för SSV (se promemorian s. 43).

Remissinstanserna: Flertalet tillstyrker (se bil. 4 avsnitt 7).

Skäl för mitt förslag: Mål och riktlinjer för verksamheten i komvux har utfärdals av regeringen och ingår i den allmänna delen av Lvux 82, som i tillämpliga delar även gäller för grundvux och för SSV. Dessa mål och riktlinjer behöver förändras vid ett genomförande av åtskilliga av mina förslag i dag. Det bör ankomma på regeringen att besluta om en sådan revision. Jag avser alt, efter riksdagens beslut, föreslå regeringen att fastställa en reviderad version av läroplanens mål och riktlinjer.

I läroplanen ingår också timplaner och kursplaner som fastställs av SÖ. Även i denna del av läroplanen kommer förändringar att behöva göras med anledning av mina förslag i dag.

Jag vill erinra om att regeringen redan har uppdragit åt SÖ att utarbeta förslag till ett avsnitt i mål och riktlinjer i Lvux 82, som behandlar SSV.

Prop. 1983/84:169

39

Eftersom verksamheten vid SSV är och måste vara organiserad på ett helt annat sätt än den är inom komvux, bör särskilda timplaner för SSV fastställas. Dessa bör vara anpassade för distansundervisning men i övrigt ansluta till vad som gäller för komvux beträffande etappindelning och liknande. De särskilda timplanerna bör fastställas av SÖ enligt riktlinjer från regeringen. Den nuvarande omfattningen av lärarhandledningen under de perioder som elever deltar i undervisning vid SSV bör vara utgångs­punkten för dessa riktlinjer.

6   Vissa frågor rörande arbetets organisation m. m. 6.1 Elevantal i kurs i komvux

Mitt förslag: Kurs i komvux får startas om antalet elever beräknas varaktigt uppgå till lägst tolv eller i glesbygd lägst åtta. Vaije kurs får omfatta högst 30 elever.

Utredningsförslag saknas.

Skäl för mitt förslag: Komvux-utredningen har föreslagit att bestämmelser­na skall förenklas så mycket som möjligt. Den föreskrift om lägsta elevan­tal för kursstart, som jag föreslär nu, ingår som en beståndsdel i komvux-utredningens förslag till nytt statsbidragssystem, alternativ 1. Jag återkom­mer i det följande (avsnitt 9.2) till detta förslag som jag kommer att biträda även i andra avseenden. De invecklade regler som nu gäller i fråga om elevantal för start av olika slag av kurser bör upphävas och ersättas med enklare regler.

Även den nuvarande regeln om alt en kurs får omfatta högst 35 elever bör ändras. Den tillkom (prop. 1967:85, SU 117, rskr 277) mot bakgrund av förslag från 1960 års gymnasieutredning i betänkandet (SOU 1965:60) Vuxenutbildning i gymnasium och fackskola. Utredningen övervägde del­ningstalet 30 men föreslog att delning borde få göras om elevantalet över­steg 35. Utredningen räknade nämligen med ett kraftigt bortfall av elever i vaije kurs särskilt i början av kurstiden. Föredraganden förordade 35 som maximiantal elever per grupp.

Under den första tiden efter införandet av komvux låg svårigheterna vad gäller elevantal nästan helt i att uppnå sä många deltagare att kurser kunde starta. Starttalet, som i kvällsgymnasierna hade varit tolv, diff'erentierades år 1971 genom att antalet åtta infördes för glesbygd (prop. 1971: 37). Något problem med alltför stora grupper tycks inte ha funnits under inledningspe­rioden.

Nu har förhållandena radikalt ändrats på den punkten, fortfarande med undantag för glesbygd och för "udda" ämnen. Det är numera inte ovanligt

Prop. 1983/84:169

40

i de största tätorterna att långt över 35 personer söker till en kurs. Antalet undervisningslimmar är maximerat och kommunerna drar sig för att dubb­lera kurser. Av allt att döma görs det i tron att det fortfarande är regel all många avbryter kursen i början eller inte alls kommer till kursstarten. Erfarenheterna under senare år visar emellertid alt avhopp inte längre är lika vanliga. Det infinner sig ofta 35 eller flera elever,.när kursen startar. Eftersom undervisningen i regel bedrivs i en gymnasieskolas eller grund­skolas lokaler uppstår prakfiska problem. Elevantalet i klasserna i gymna­sieskolan får nämligen i princip inte vara högre än 30. Även i grundskolan brukar antalet elever i en klass vara högst 30.

En komvux-kurs, som har mer än 30 elever, innebär också en dålig arbetsmiljö, särskilt för korttidsutbildade, resurssvaga och socialt utsatta personer, dvs. de som tillhör den högst prioriterade målgruppen för kom­vux. Erfarenheten visar också att det i första hand är sådana elever som avbryter sina studier, om grupperna är för stora.

Regeln om högst 16 elever i vissa yrkesämnen berörs inte av mitt förslag.

6.2 Undantag beträffande elevantal bl. a. i kurser för intagna I kriminal­vårdsanstalt

Mitt förslag: Liksom hittills får speciella kurser för intagna i kriminal­vårdsanstalt startas om antalet deltagare beräknas varaktigt uppgå till lägst fem. Motsvarande undantag beträffande speciella kurser för han­dikappade upphävs.

Komvux-utredningens förslag: Statsbidrag skall enligt förslaget till nytt statsbidragssystem, alternativ I, utgå för kurser för handikappade och intagna i kriminalvårdsanstalt som beräknas kunna anordnas med varaktigt lägst fem deltagare. I alternativ 2 föreslås statsbidrag utgå enligt en högre koefficient för kurser av dessa slag (se betänkandet s. 326327).

Remissinstanserna: Synpunkter saknas (utredningsförslaget innebär ingen nyhet beträffande deltagarantal).

Skäl för mitt förslag: Jag kommer i det följande att föreslå en förenkling av nuvarande regler som innebär all kurser med lägre deltagarantal än nor­malt får startas i begränsad omfattning varje budgetår i vaije kommun. Jag anser all speciella kurser för elever med handikapp bör kunna rymmas inom den ramen. Dessa elever är tämligen jämnt spridda i landet och bör i största möjliga utsträckning integreras i vanliga undervisningsgrupper. Vissa kommuner har dock åtagit sig att anordna kurser för handikappade elever inom en större region. Jag återkommer med förslag i syfte att möjliggöra sådant samarbete även i framtiden (avsnitt 9.2).

Prop. 1983/84:169

41

Förhållandena är inte desamma beträffande intagna i kriminalvårdsan-slalt. Dessa anstalter finns i vissa kommuner. De intagna kan bara i vissa fall lämna anstalten för att delta i vanlig komvux-undervisning. Undanlags­regeln bör därför behållas när del gäller kurser som anordnas för intagna inom en kriminalvårdsansialt.

6.3 Glesbygdsbegreppet i regler om deltagarantal

Mitt förslag: I fråga om lägsta deltagarantal i komvux-kurser gäller särskilda regler för glesbygd. Med glesbygd skall därvid i fortsättningen avses kommun som ingår i stödområdena A, B och C enligt bestämmel­serna om regionalpoliliskt stöd. Till glesbygd bör dock i detta samman­hang inte räknas sådan ort inom kommunen, där treårig eller fyraårig linje av gymnasieskolan anordnas (g-ort).

Utredningsförslag saknas.

Skäl för mitt förslag: När komvux infördes fick en kurs starta endast om antalet elever beräknades varaktigt uppgå till lägst tolv. Detta visade sig vara ett hinder för verksamhet framför allt i landsbygdskommuner. Riks­dagen beslöt (prop. 1971:37, UbU 13, rskr 170) att det elevantal som skulle krävas för rätt att få starta en kurs skulle vara lägst åtta på orter utanför s. k. g-ort i det allmänna stödområdet. En liknande definition av glesbygd tillämpades beträffande lilläggsbidrag för studiecirklar. Dessa bidrag ut­gick emellertid med skilda belopp inom olika stödområden.

När stödområdesindelningen ändrades (prop. 1981/82:113, AU 23, rskr 388) beslöt riksdagen att ett enhetligt tilläggsbidrag skulle lämnas för studiecirklar som anordnas inom de nya stödområdena A, B och C. Någon förändring i sak skulle däremot inte göras beträffande komvux i avvaktan på förslag från komvux-utredningen, eftersom denna bl. a. hade i uppdrag alt beakta den regionala obalansen.

Komvux-utredningen konstaterar att en utjämning har skett mellan olika kommunkategorier och att det numera knappast finns några regionala skillnader all tala om vad gäller grundskolekurser. Däremot kvarstår skill­nader - av naturliga skäl mellan stora och små kommuner när det gäller gymnasieskolkurser. Jag kommer strax att förorda att komvux-utredning­ens förslag i stalsbidragsfrågor, alternativ 1, i princip skall genomföras. Utöver en förenkling av regelsystemet går det ut på att ytterligare underlät­ta för små kommuner att bedriva verksamhet. Komvux-utredningen har inte kommenterat själva glesbygdsbegreppet därvid. Enligt min mening bör samma definition av glesbygd användas när del gäller deltagarantal i komvux som den som används beträffande tilläggsbidrag för studiecirklar.

Prop. 1983/84:169

42

Mitt förslag innebär att vissa kommuner, som under en övergångsperiod har fått starta kurser med lägst åtta deltagare, måste ha lägst tolv deltagare i kursen för att statsbidrag skall utgå enligt de nya regler för elevantal i kurs som jag nyss har föreslagit. Denna skärpning uppvägs emellertid av mitt förslag i det följande (avsnitt 9.2) att de får använda upp till 1 000 undervis­ningslimmar per läsår för kurser med lägst fem deltagare.

6.4 Samläsning m. m. i komvux

Mitt förslag: Beslut om lid och plats för kurser och om samläsning av olika ämnen eller olika etapper av samma ämne fattas på lokal nivå. Vid sådan samläsning skall reglerna för deltagarantal tillämpas på den sam­läsande undervisningsgruppen i dess helhet. Timplanen för den mest omfattande kurs som ingår i samläsningen får inte överskridas.

Komvux-utredningens förslag: Kurs får förläggas till olika platser eller på olika tider för olika deltagargrupper under förutsättning alt kursen håller sig inom ramen för det i timplanen fastställda limtalet (se betänkandet s. 187).

Remissinstanserna: Statens institut för personaladministration och perso­nalutbildning (SIPU), en länsskolnämnd, tre kommuner, två landstings­kommuner, TCO och LRF tillstyrker utredningens förslag. Lycksele kom­mun har bedrivit försöksverksamhet i enlighet med förslaget. Den har enligt kommunen visat att arbetssättet gagnar minoritetsgrupper, gles­bygdsbor och skiftarbetare.

Ett mindre antal remissinstanser är av olika skäl tveksamma. Bl. a. anförs att det blir pedagogiskt svårt att hålla samman en sådan kurs och att deltagarna får färre tillfällen till träning och frågor, mindre sociala kon­takter och mer eget arbete. Modellen är inte lämplig för yrkesinriktade kurser med stort inslag av arbelsleknik (se bil. 2 avsnitt 10.1).

SÖ har i anslagsframställningen för budgetåret 1984/85 påpekat att ett sätt att nå ut med komvux-kurserna till flera kan vara att inom en kommun anordna en kurs inom ramen för högsta antalet timmar - på mer än en ort. Varje deltagare får därigenom färre lärarledda lektioner än normall, vilket dock delvis kan kompenseras genom viss sludiehandledning. Mot­svarande studieorganisation bör kunna anordnas i samverkan mellan kom­muner. Ett annat sätt kan vara alt anordna en kurs i ett ämne, där delta­garna läser olika etapper men organisatoriskt betraktas som endast en kurs. Ämnets första etapp bör då vara resursgrundande. Ytteriigare ett annat sätt kan vara att samläsa närliggande ämnen på samma etapp, varvid det största ämnet bör vara resursgrundande.

Prop. 1983/84:169

43

Skäl för mitt förslag: Redan nu avgörs det lokalt såväl var undervisningen i en komvux-kurs skall förläggas som på vilken tid undervisningen skall bedrivas och i vilken utsträckning samläsning med elever i annan kurs är lämplig. Jag anser att det bör vara möjligt att anordna samläsning både mellan närbesläktade ämnen och mellan olika etapper eller nivåer av ett ämne. Vid samläsning av detta slag bör reglerna för deltagarantal tillämpas pä den samläsande undervisningsgruppen i dess helhet. Timplanen för den mest omfattande kurs som ingår i samläsningen bör inte få överskridas. Jag vill också peka på den möjlighet som enligt min mening redan finns att förlägga en och samma kurs till mer än en ort.

För att anordna undervisningen på delta sätt bör man på lokal nivå vara ense om att det är lämpligt. Beslut bör fattas efter samråd med berörda lärare. I regel bör det också vara möjligt att samråda med åtminstone huvudparten av de elever som skall delta.

6.5 Deltidsstudier i grundvux

Mitt förslag: Grundvux skall i princip bedrivas som deliidsstudier.

Komvux-utredningens förslag: Grundvux bör i huvudsak bedrivas som deltidsstudier med i regel högst 15 lektionslimmar per vecka. Grundvux bör bedrivas som heltidsstudier endast då deltagaren effektivt kan tillgodo­göra sig en sådan utbildningsvolym per vecka (se betänkandet s. 227).

Remissinstanserna: Åtskilliga tillstyrker utredningens förslag om heltids-och deliidsstudier. CSN redovisar erfarenheter att det för många studeran­de är svårare att få ledigt från arbetet på deltid än på heltid. Någon anser att det inte finns skäl att ha en 15-timmarsgräns för svensktalande deltaga­re. AMS och SACO/SR är negativa till förslaget. AMS anser att möjlighet till heltidsstudier är en förutsättning för att eleverna skall kunna följa efterföljande undervisning i bl. a. AMU. TCO förordar stor flexibilitet vid uppläggningen av studierna. SÖ, SIV och en länsskolnämnd betonar vik­len av att undervisningen sprids under längre lid än 37 veckor (se bil. 2 avsnitt 12.7 och 12.9).

Skäl för mitt förslag: Erfarenheterna visar att analfabeter och andra stu­dieovana personer har svårt att på ett effektivt sätt bedriva heltidsstudier. Alfabetisering tar sin tid och måste få göra det. De nyvunna kunskaperna måste mogna, innan man kan gå vidare. Inlärning på denna nivå kan inte påskyndas nämnvärt genom en alltför massiv insats av lärartimmar, utan eleverna måste få tillfälle att på egen hand, t. ex. genom lämpliga hemupp­gifter, befästa kunskaperna. Många elever måste få studera i lugn takt 1. ex. av det skälet att de har ett krävande hemarbete att sköta vid sidan av

Prop. 1983/84:169

44

studierna. Tillgängliga resurser utnyttjas inte på effektivast möjliga sätt, om grundvux organiseras som hellidsundervisning.

Jag har ertarit alt man inom grundvux i åtskilliga kommuner har gått in för deltidsundervisning i ökande omfattning. Därigenom uppnår man också att flera kan tas in i utbildning inom nuvarande resursramar.

Jag anser att man nu bör ta konsekvenserna av dessa förhållanden. Undervisningen bör således organiseras som deliidsstudier, dvs. i regel högst 15 lektionstimmar per vecka. Undervisningen bör inte bedrivas enbart under 37 veckor, dvs. under grundskolans eller gymnasieskolans terminstid och med avbrott för lov på ett sätt som är betingat av barns och ungdomars behov. Den bör i stället pågå kontinuerligt under en längre period. I stort sett bör undervisningen kunna pågå hela året. Den bör liksom hittills läggas upp flexibelt med hänsyn till varje individs behov och möjligheter.

Mot slutet av studierna i grundvux kan en del elever tänkas ha möjlighet alt tillgodogöra sig mer undervisning per vecka än tidigare. Vissa skall kanske efter studierna i grundvux fortsätta med intensiva studier i komvux och behöver en period under vilken de kan vänja sig vid längre veckostu-dielid och hårdare studietakt. Den som önskar det bör därför under det som antas bli de fem sista månaderna i grundvux kunna få undervisning under mer än 15 timmar per vecka. Vid bedömningen bör man ha i åtanke att heltidsstudier i komvux inte omfattar mer än 15-20 lektionstimmar per vecka. Som ett absolut villkor för fler undervisningstimmar än 15 per vecka måste gälla alt eleven bedöms kunna tillgodogöra sig undervisning och fullgöra hemuppgifter på ett effektivt sätt. En individuell bedömning härav måste göras och beslut bör fattas från fall till fall av skolstyrelsen.

Det är viktigt att de arbetstagare som rekryteras till grundvux får klart för sig vilka rättigheter till ledighet för studier som de har enligt lagen (1974:981) om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning, den s. k. stu-dieledighetslagen. Lagen ger möjlighet även till ledighet på deltid. Jag ser inget som hindrar att skolledningen i grundvux bistår dem som har behov av hjälp med att ta kontakt med sina fackliga företrädare i frågor som rör studieledighet.

6.6 Timersättning för studier i grundvux

Mitt förslag: Timersättning lämnas för högst 15 timmar per vecka och under högst 45 veckor per år. Under vad som kan antas vara de sista fem månaderna kan timersättning dock som hittills utgå under högst 28 limmar per vecka, om pedagogiska skäl motiverar så intensiva studier. Den studerande skall liksom hittills kunna få ersättning för sammanlagt högst 1 120 timmar eller, om särskilda skäl föreligger, sammanlagt högst 2220fimmar.

Prop. 1983/84:169

45

Elever som fyllt 16 men inte 20 år och inte förlorar arbetsinkomst, ersättning från arbetslöshetskassa eller kontant arbetsmarknadsstöd på grund av deltagande i undervisning i grundvux får inte som nu studie­hjälp utan timersättning i en omfattning som motsvarar högst studiebi­dragets belopp per månad (f. n. 275 kr.).

Komvux-utredningens förslag: Timersättningssystemet ses över (se betän­kandet s. 234).

Remissinstanserna: Inga invändningar finns mot en översyn av timersält-ningssystemet (se bil. 2 avsnitt 12.10).

Skäl för mitt förslag: Jag har nyss föreslagit all grundvux huvudsakligen skall bedrivas som deltidsundervisning. I konsekvens därmed bör rätten att få limersättning för dellagande i undervisning också begränsas till ett timantal per vecka som motsvarar normal dellidsundervisning. Under det som antas bli de sista fem månaderna i grundvux kan det dock finnas skäl - då del gäller bl. a. elever som avser att bedriva fortsalla studier inom t. ex. komvux - att övergå till heltidsundervisning. Del bör därför vara möjligt att under denna sista tid få timersättning för ett högre limantal per vecka.

Elever som fyllt 16 men inte 20 år och som inte förlorar arbetsinkomst eller motsvarande på grund av deltagande i undervisningen har hittills kunnat få studiehjälp. Studiehjälp i form av studiebidrag och tillägg utgår emellertid endast för heltidsstudier. Den begränsning till deltidsstudier som jag föreslår kräver därför att ersättning ges i annan form. Jag anser att även dessa elever bör vara hänvisade till timersättning. Reglerna för denna bör vara sådana alt den unge per månad får högst vad som generellt utgår till elever i samma ålder som studerar i gymnasieskolan. Vissa samord­ningsregler kan behövas för vissa fall där den unge under samma tidsperiod deltar i t. ex. uppföljningsinsatser eller ungdomslag.

Timersättning lämnas med ett högre belopp per timme (innevarande budgetår 36 kr.) för den som förlorar arbetsinkomst, ersättning från arbets­löshetskassa eller kontant arbetsmarknadsstöd och med lägre belopp per timme (f. n. 13 kr.) för andra. Jag vill erinra om all det endast är del högre beloppet för timersättning som är avsett att på ett avgörande sätt bidra till mottagarens försörjning i och.med att det utgör ersättning för ett inkomst­bortfall. Det lägre beloppet skall bidra till alt täcka sådana extra kostnader för t. ex. resor, barntillsyn, utemåltider osv., som uppstår genom deltagan­det i grundvux. De berörda personernas försörjning måste tryggas på annat sätt, oberoende av om de deltar i grundvux eller inte.

Prop. 1983/84:169

46

6.7 Beslut om skiljande av elev från utbildning i grundvux

Mitt förslag: En elev i grundvux skall skiljas från utbildningen om eleven inte på ett tillfredsställande sätt tillgodogör sig ytterligare utbild­ning. Skolstyrelsen skall besluta i denna fråga.

Komvux-utredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betän­kandet s. 387, 3 och 4 §§).

Remissynpunkter saknas.

Skäl för mitt förslag: Undervisningen i grundvux leder inte till någon bestämd kompetensnivå men verksamheten kan sägas ha inriktning mot kompetens i vid bemärkelse i och med att grundvux skall kunna utgöra grund för yrkesutövning och vidareutbildning. Verksamheten skall vara klart målinriktad.

Eleverna i grundvux har mycket olika bakgrund. Självklart måste det då ta olika lång tid att uppnå målet, dvs. att eleverna skall kunna klara sig på egen hand i samhället och - om de så önskar - få tillräckliga kunskaper och färdigheter för att, eventuellt med hjälp av stödundervisning, kunna fortsätta med studier på en nivå som motsvarar grundskolans högstadium i någon annan vuxenulbildningsform, t. ex. komvux, folkhögskola eller AMU. Någon övre gräns för hur länge undervisningen får pågå finns inte, men undervisningen i grundvux får aldrig bli en fråga om sysselsättning eller terapi. Tillgängliga resurser måste användas effektivt. Så snart målet är uppnått skall elevens utbildning i grundvux upphöra.

I vissa fall kan målet inte nås. Det bör ankomma på skolstyrelsen att besluta om att skilja en elev från utbildningen i grundvux, om eleven inte på ett tillfredsställande sätt tillgodogör sig ytteriigare utbildning.

6.8 Konferenser m. m. i grundvux och komvux resp. I SSV

I fråga om konferenser i komvux föreligger utredningsförslag dels från komvux-utredningen efter samråd med skolförfattningsutredningen, dels från skolförfattningsutredningen i betänkandet (DsU 1982:5) Konferenser i skolan. En sammanfattning av skolförfattningsutredningens förslag vad gäller komvux (och följdändring beträffande SSV) samt remissynpunkter härpå bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 5. I fråga om konferenser i SSV finns förslag även i SSV-promemorian.

Mitt förslag: En allmän bestämmelse införs om informations- och sam­rådsskyldighet för rektor gentemot företrädare för eleverna inom grundvux, komvux och SSV.

Prop. 1983/84:169

47

Det nuvarande regelsystemet för konferenser och liknande organ inom komvux och SSV ersätts med en föreskrift som säkerställer alt del för dels grundvux och komvux, dels SSV finns minst en konferens, i vilken ingår åtminstone rektor eller studierektor samt företrädare för lärare och elever. I övrigt får del ankomma på skolstyrelsen att besluta om konferenssystem.

Samarbetsnämnderna inom komvux och SSV avskaffas som obliga­toriska organ. Skolstyrelsen skall handlägga ärenden om all skilja en elev från utbildningen.

Komvux-utredningens förslag: Bestämmelserna om konferenser i komvux förenklas, antalet obligatoriska konferenser minskas och skolstyrelsen får i större utsträckning besluta om formerna för information och samråd. Dock skall alllid gälla skyldighet för rektor att informera och samråda med företrädare för lärare, övrig personal och kursdeltagare före beslut i viktiga frågor. Vidare skall en komvux-konferens finnas vid varje skolenhet där ovannämnda information och samråd sker (se betänkandet s. 193-194).

Remissinstanserna: En länsskolnämnd, fyra kommuner, ett vuxenutbild­ningsråd och SOSVUX tillstyrker förslagen i princip. Tvä länsskol­nämnder och Landstingsförbundet vill ha ytterligare förenklingar. TCO förordar viss lokal frihet. Några påpekar svårigheterna för fritidsstuderan­de att delta i information och samråd. Några hänvisar till MBL. En kom­mun önskar en särskild grundvux-konferens. Några framhåller att samar-betsnämnden är överflödig (se bil. 2 avsnitt 10.2).

Skolförfattningsutredningens förslag: En komvux-konferens blir obligato­risk som samverkansorgan vid varje skolenhet med komvux eller SSV. Konferensen behandlar övergripande frågor. I komvux-konferensen finns företrädare för olika personalgrupper samt elever. Utöver komvux-konfe­rensen får inom varje skolenhet med komvux bestämmas vilka organ som skall finnas med hänsyn till lokala förhållanden vid skolenheten (se betän­kandet s. 83-87 och 171 -178).

Remissinstanserna: Åtskilliga remissinstanser tillstyrker betänkandet i övergripande ordalag. Ganska få instanser har yttrat sig speciellt över förslaget rörande vuxenutbildning. Fem länsskolnämnder och sex kom­muner tillstyrker. En kommun vill ha även elevvårdskonferenser och en kommun syo-sammankomster obligatoriska (se bil. 5 avsnitt 2).

SSV-promemorians förslag: Motsvarande förändringar som komvux-utred­ningen föreslagit beträffande komvux bör göras för SSV. Formerna för fullgörandet av skyldigheten bör inte regleras i författning. En s. k. SSV-konferens skall finnas vid varje SSV-enhet (se belänkandet s. 59).

Prop. 1983/84:169

48

Remissinstanserna: Synpunkter saknas.

Skäl för mitt förslag och vissa kommentarer: Enligt nu gällande föreskrifter skall i komvux finnas en personalkonferens, sammankomster för studie-och yrkesorientering, kurskonferenser och en samarbetsnämnd. Dessutom finns möjlighet att bedriva försöksverksamhet med samarbetsnämnd med en annorlunda utformning. Vidare får en biblioteksnämnd finnas. Konfe­rensernas sammansättning och arbetsformer regleras genom centrala före­skrifter utfärdade av regeringen och av SÖ. I flera fall gäller tillämpliga delar av föreskrifterna för närmast motsvarande organ inom ungdomssko­lan.

För SSV gäller samma föreskrifter som för komvux. Beträffande grund­vux finns inga föreskrifter om konferenser eller liknande organ.

På grundval av riksdagens beslut om elevers och föräldrars medinflytan-de i skolan (prop. 1979/80:182, UbU 1980/81:9. rskr 142) infördes i grund­skolan och gymnasieskolan den I juli 1981 regler om informations- och samrådsskyldighet för rektor i förhållande till företrädare för elever och föräldrar. Information och samråd kan äga rum i en skolkonferens, där inte bara rektor och elev- och föräldrarepresentanter utan också personalrepre­sentanter ingår. Samarbetsnämnden har blivit ett frivilligt organ i gymna­sieskolan. Fortfarande får inom grundskolan och gymnasieskolan försöks­verksamhet bedrivas med samarbetsnämnder i annan utformning.

Skolförfattningsutredningen har i sitt betänkande lagt fram förslag till förenklingar av gällande regelsystem för konferenser. Förslagen rör främst grundskolan och gymnasieskolan men behandlar även komvux och SSV. Frågan om regelförenklingar för grundskolan och gymnasieskolan bereds i särskild ordning.

Vad gäller komvux och SSV är det emellertid lämpligt att redan nu ta upp vissa frågor. Även eleverna i grundvux, komvux och SSV bör nu få rätt till medinflytande. Jag föreslår all allmänna regler om informations-och samrådsskyldighet för rektor införs.

Åven konferenssystemet i vuxenutbildningen bör behandlas nu. Skillna­derna mellan vuxenutbildningen och ungdomsskolan i fråga om studietid m.m. är så stora att reglerna för konferenssystem inte behöver vara likformiga.

Behovet av samrådsförfarande och konferenser är myckel skiftande, eftersom organisationen av grundvux och komvux varierar i typ och om­fattning från kommun till kommun.

Grundvux är organisatoriskt anknutet till komvux eller till grundskolan, om komvux saknas i kommunen. Komvux kan organisatoriskt vara knutet till en skolenhet med gymnasieskola eller, om sådan inte tlnns i kom­munen, till en skolenhet med grundskola. Det kan också utgöra en egen skolenhet. I vissa kommuner finns flera sådana särskilda skolenheter för komvux.

Prop. 1983/84:169

49

Komvux har myckel skiftande omfattning och inriktning i olika kom­muner. Eleverna studerar också i skiftande utsträckning, allt från enstaka fimmar per vecka under en kortare tid till heltid under flera år. Även lärarnas tjänstgöring inom komvux kan skifta starkt, från heltidstjänst till enstaka lektioner som fyllnadstjänstgöring eller som timlärare.

För verksamheten vid SSV gäller att eleverna i mycket stor omfattning studerar på hemorten. De flesta deltar i undervisning vid SSV under kortare perioder.

Allt detta leder enligt min uppfattning till att del bör vara så få centrala bestämmelser som möjligt om formerna för information och samråd i vuxenutbildningen. En förutsättning för att medinflytandel skall kunna fungera är att eleverna känner stöd i det elevfackliga arbetet från bl. a. skolledningen.

I fråga om konferenser bör endast en komvux-konferens vara obligato­risk för varje skolenhet med komvux eller grundvux. Den skall avse både grundvux och komvux, om inte skolstyrelsen beslutar all grundvux skall ha en separat konferens. Vid var och en av de två SSV bör endast en motsvarande SSV-konferens vara obligatorisk. I en komvux- resp. SSV-konferens skall ingå rektor eller studierektor samt företrädare för elever och personal. Skolstyrelsen bör kunna besluta om ytterligare sam­verkansorgan, om sädana behövs. Om annan utbildning, i.ex. gymnasie­skola, bedrivs vid samma skolenhet bör det få ankomma på skolstyrelsen all bestämma om något slags gemensam konferens skall finnas för skolfor­merna.

Samarbetsnämnder bör inte längre vara obligatoriska i komvux och SSV. Reglerna om försöksverksamhet bör inte gälla vuxenutbildningen.

Beslut i fråga om att skilja en elev från utbildningen i komvux eller SSV ankommer i dag på samarbetsnämnden. Sådana beslut bör enligt min mening fattas av skolstyrelsen, eftersom det är en fråga som är av stor vikt för den enskilda eleven.

F. n. gäller all reseersättning får utgå till elev vid SSV, som är ledamot i skolans samarbetsnämnd, för deltagande i nämndens sammanträde även under en period då eleven inte deltar i den lärarledda undervisningen vid skolan. Detta bör överföras att gälla för deltagande i sammanträde med SSV-konferens. Om skolstyrelsen beslutar att samarbetsnämnd skall fin­nas vid skolan, bör reseersättning inte utgå av statliga medel.

7   Praktik

En vidgad samverkan mellan skola och arbetsliv har länge varit ett angeläget mål. I och med den nya läroplanen för grundskolan, Lgr 80, infördes praktisk arbetslivsorientering (prao) omfattande 610 veckor sammanlagt under grundskoletiden. Praktik i olika former finns också i 4   Riksdagen 1983/84. 1 samt. Nr 169

Prop. 1983/84:169

50

gymnasieskolan. I den nyligen framlagda propositionen om gymnasieskola i utveckling (prop. 1983/84:116 s. 41 ff) har jag utvecklat min allmänna uppfattning om behovet av praktik för ungdomar och föreslagit en omfat­tande försöksverksamhet med praktik på alla linjer och linjelika utbildning­ar i gymnasieskolan.

Komvux anordnar utbildning för vuxna som svarar mot den utbildning som ungdomar får i grundskolan och gymnasieskolan. Verksamheten i komvux är vuxenanpassad, vilket gör att den i många avseenden skiljer sig påtagligt från motsvarande verksamhet som vänder sig till ungdomar. I regel har ungdomar ett större behov av praktikinslag i utbildningen än vad vuxenstuderande har. Dessa har ju ofta återvänt till studier efter en längre tids yrkesarbete eller bedriver studierna samtidigt med yrkesarbete.

Komvux skall emellertid i första hand rekrytera korttidsutbildade, re­surssvaga och socialt utsatta personer. En annan vikfig målgrupp är vuxna som vill ut i arbetslivet. Detta innebär bl. a. att åtskilliga kvinnor som enbart har erfarenhet av hemarbete återfinns bland de vuxenstuderande. På senare år har komvux ocksä i allt högre grad nätt ut till socialt utsatta personer. Behovet av att genom praktik kunna ge inblickar i arbetslivet även till vissa vuxenstuderande har därmed blivit större.

I gymnasieskolan förekommer arbetsplatsförlagd utbildning i olika former. Även inom komvux är det möjligt att förlägga utbildning till ett arbetsställe utanför skolans lokaler.

En speciell form av arbetsplatsförlagd utbildning, som dock hittills inte har fått utnyttjas av komvux, är s. k. inbyggd utbildning. Därmed avses alt företaget eller institutionen tillhandahåller inte bara lokaler utan också handledare och utrustning. Vissa slag av yrkesutbildning kan anordnas enbart i form av inbyggd utbildning.

I Lvux 82 betonas att många deltagare i komvux har lång och varierad erfarenhet av arbetslivet. Läroplanen anger alt det är viktigt att i undervis­ningen ta till vara de möjligheter till inblickar i arbetslivet som deltagarnas samlade erfarenheter innebär. Detta arbetssätt, tillsammans med studiebe­sök, kan enligt min uppfattning i många fall vara tillräckligt inom komvux. Som jag nyss framhöll finns det emellertid vuxenstuderande som skulle ha stor nytta av praktikinslag i sina studier. Det kan gälla både praktik som ger en allmän arbetslivsorientering eller har syo-funktion och praktik som har större inslag av färdighetsträning och som är mer direkt knuten till ett visst yrke.

Eftersom de flesta vuxna har arbetslivserfarenhet bör inte praktik i någon form bli obligatorisk i komvux. Jag föreslår däremot alt följande möjligheter till praktikinslag skall finnas.

Prop. 1983/84:169

51

7.1 Praktisk arbetslivsorientering (prao)

Mitt förslag: Det skall ankomma på skolstyrelserna att avgöra i vilken utsträckning praktisk arbetslivsorientering (prao) skall anordnas för deltagare i komvux som saknar eller har kort erfarenhet av arbetslivet. Prao skall vara frivillig för deltagarna.

Komvux-utredningens förslag: Möjligheterna att organisera praktisk ar­betslivsorientering för vissa prioriterade målgrupper inom komvux bör övervägas (se betänkandet s. 158).

Remissinstanserna: Tillstyrker i allmänhet förslaget.

Några remissinstanser framhåller att prao är särskilt viktig för vissa prioriterade målgrupper i komvux. Jämslälldhetskommittén förordar styrd prao för att få framför allt kvinnor att välja otraditionellt (se bil. 2 avsnitt 7.1).

Skäl för mitt förslag: Flertalet kursdeltagare i komvux är yrkesverksamma jämsides med studierna eller har tidigare erfarenheter från arbetslivet. Det finns dock deltagare i komvux som helt saknar arbetslivserfarenhet. Det kan gälla t. ex. hemarbetande kvinnor och vissa invandrare. Åven handi­kappade personer saknar ofta praktisk erfarenhet av arbetslivet.

Av syo-avsnittet av mål och riktlinjer i Lvux 82 framgår bl. a. att inslag om arbetslivet bör ingå i undervisningen. Vidare framhålls att kursdeltaga­re, som saknar eller har inaktuell erfarenhet av arbetslivet, kan få mer kunskaper om yrken och förhållanden i detta genom bl. a. studiebesök och praktiska arbetslivskontakler i olika former.

Mot bakgrund av att en stor del av deltagarna i komvux har mer eller mindre ingående erfarenheter av yrkesarbete finns det enligt min mening inte anledning att införa en praktisk arbetslivsorientering liknande den i grundskolan som ett obligatoriskt inslag i undervisningen inom komvux. För vissa deltagare bör dock prao vara en lämplig form av arbetslivskon­takt. Prao bör därför kunna anordnas inom komvux. En annan möjlighet är att för dessa deltagare genomföra studiebesök, som är mer omfattande, ingående och långvariga än vanliga studiebesök och anordnas som en del av undervisningen för samtliga deltagare.

Jag delar remissinstansernas åsikt att det lokalt och vid vissa tidpunkter kan vara svart att fä utrymme pä arbetsmarknaden för alla de prao- och praktikplatser som är önskvärda. Det står emellertid utom allt tvivel alt vissa vuxenstuderande kan ha väl så stora behov som ungdomar av prak­tiska inblickar i förhållandena på arbetsmarknaden. Jag vill erinra om att jag har tagit upp problemet att anskaffa praktikplatser i propositionen om gymnasieskola i utveckling (s. 49 f). Det bör enligt min mening vara möjligt

Prop. 1983/84:169

52

att fä fram betydligt fler praktikplatser än hittills bl. a. inom den offentliga delen av arbetsmarknaden. Såväl behoven av prao, annan praktik och studiebesök som möjligheterna att fylla dessa behov skiftar. Del bör därför ankomma pä resp. skolstyrelse att bedöma hur de möjligheter av dessa slag, som kan skapas på den lokala arbetsmarknaden, bäst skall användas. Samverkan med närliggande kommuner bör ocksä vara möjlig när det gäller att ordna prao för enskilda vuxenstuderande.

7.2 Inbyggd utbildning

Mitt förslag: Inbyggd utbildning får efter beslut av skolstyrelsen resp. av SÖ anordnas i komvux och SSV inom de områden där den formen av utbildning kan förekomma i gymnasieskolan.

Inbyggd utbildning får förekomma även i särskild yrkesinriktad ut­bildning.

Komvux-utredningens förslag: Inbyggd utbildning införs i komvux inom områdena industri och hantverk, handel och kontor samt vård. Den in­byggda utbildningen införs successivt och omfattningen begränsas inled­ningsvis till högst 10% av den totala timresursen för yrkesinriktad utbild­ning i komvux. SÖ skall fördela timmarna för inbyggd utbildning och i inledningsskedet - ge företräde åt vårdområdet. SÖ bör få i uppdrag alt följa och utvärdera verksamheten och bedöma om volymökning fordras.

SÖ bör också få i uppdrag att efter samråd med arbetsmarknadens parter fastställa timplaner för inbyggd utbildning i komvux för utbildning motsva­rande gymnasieskolan och eventuellt även delar av särskilda yrkesinrikta­de kurser. Kostnaderna för inbyggd utbildning skall rymmas inom den timresurs som kommunerna tilldelas för gymnasieskolkurser och särskilda yrkesinriktade kurser (se betänkandet s. 250-251).

Remissinstanserna: Utredningens förslag tillstyrks i princip av samtliga som yttrat sig. Endast två länsskolnämnder är tveksamma (se bil. 2 avsnitt 13.2).

SSV-promemorians förslag: Åven SSV bör ha rätt att anordna inbyggd utbildning enligt kurs- och timplaner som fastställs av SÖ efter samråd med arbetsmarknadens parter. Styrelsen för resp. skola bör besluta om vilka kurser som skall anordnas som inbyggd utbildning inom ramen för det antal undervisningstimmar som skolan disponerar (se promemorian s. 57).

Remissinstanserna: Norrköpings kommun tillstyrker. Ingen annan instans har yttrat sig (se bil. 4 avsnitt 15).

Prop. 1983/84:169

53

Skäl för mitt förslag: I 1967 års vuxenutbildningsrefprm lades fast alt utbildning för vuxna skulle erbjudas i princip enligt ungdomsskolans läro­planer. Gymnasieskolan reformerades fr.o.m. är 1971. Under mitten av 1970-talet reformerades även den yrkesinriktade utbildningen inom kom­vux. Sedan dess har utbildning motsvarande gymnasieskolans yrkesinrik­tade linjer och specialkurser kunnat erbjudas vuxna inom komvux.

På senare är har SSV anordnat yrkesutbildning pä försök. Jag har nyss lagt fram förslag som innebär att yrkesinriktad utbildning blir ett reguljärt inslag även i verksamheten vid SSV.

För alt underlätta vuxnas studier delas de stora yrkesämnena upp i mindre kurser i vuxenutbildningen, s. k. delmomentskurser. Kurserna kan omfatta både fackteori och arbelsleknik eller enbart fackteori. Undervis­ning i arbelsleknik inom vissa linjer i gymnasieskolan kan emellertid an­ordnas enbart i form av inbyggd utbildning. Del gäller utbildning som kräver utrustning eller miljöer som skolan inte kan tillhandahälla. Inom komvux har utbildning motsvarande dessa delar av gymnasieskolan hittills kunnat erbjudas enbart vad gäller den fackleoretiska delen av utbildning­en. Därmed har komvux endast kunnat rikta sig till studerande som redan har en omfattande praktik frän yrkesområdet i fråga. Med hänsyn till behoven inom den högst prioriterade målgruppen för vuxenutbildningen och med hänsyn till lägel på arbetsmarknaden är detta otillfredsställande.

Även inom särskild yrkesinriktad utbildning, som alltså inte har direkt motsvarighet i gymnasieskolan, kan det finnas behov av att kunna anordna inbyggd utbildning.

Jag förordar alltså att inbyggd utbildning får användas även inom kom­vux. Även inom den yrkesutbildning som kommer att finnas vid SSV bör det vara möjligt att anordna inbyggd utbildning.

Det ankommer på SÖ att.fastställa limplaner och kursplaner för inbyggd utbildning likaväl som för annan utbildning i komvux och SSV. När det gäller yrkesutbildning skall detta ske efter samråd med arbetsmarknadens parter. Nu gällande riktlinjer från regeringen för SÖ:s limplanearbete bör kunna tillämpas även beträffande inbyggd utbildning.

Som jag redovisar i anslutning till mina förslag rörande statsbidrag (avsnitt 9.4) bör inbyggd utbildning inte få medföra ökade kostnader för staten.

8   Arbetsfördelning och samarbete

Jag vill erinra om att frågor om samarbete mellan gymnasieskolan, komvux och AMU behandlades i proposifionen (1983/84:116) om gymna­sieskola i utveckling. Samarbete mellan gymnasieskolan och komvux är av betydelse i flera sammanhang, bl. a. när en eller båda skolformerna inte kan anordna en viss utbildning på egen hand.

Prop. 1983/84:169

54

Jag vill därtill här ta upp några frågor som gäller dels arbetsfördelning inom den kompetensinriktade delen av vuxenutbildningen, dels ett samråd för utökad samplanering därav.

8.1 Arbetsfördelning och samarbete mellan komvux och SSV

Mitt förslag: Samarbetet mellan SSV och komvux bör utvecklas ytterli­gare. Försöksverksamhet och utvecklingsarbete som främjar samarbe­tet mellan skolformerna bör inledas. För ändamålet skall inom ramen för de sammanlagda resurserna för komvux och SSV regeringen kunna medge avvikelser frän gällande regler och omfördelningar mellan an­slag.

SSV-promemorians förslag: Samarbetet mellan komvux och SSV bör byg­gas ut. SSV bör bl. a. kunna ge utbildning i de avslutande etapperna och i mera "udda" ämnen för komvux-studerande, anordna yrkesinriktade ut­bildningar som "pilotutbildningar", vilka komvux sedan kan ta över, samt svara för utbildningar som del regionall finns för litet underlag för.

Komvux bör kunna medverka med lärarhandledning och gruppsamman­dragningar för distansstuderande vid SSV. Resurserna för komvux och SSV bör därför betraktas som en totalresurs som SÖ bör få möjlighet all omfördela mellan berörda anslag (se promemorian s. 45-46).

Remissinstanserna: Kriminalvårdsstyrelsen och statens institut för lärome­delsinformation (SIL) tillstyrker att komvux får resurser för studiehand­ledning av SSV-elever. SHR och SIL tillstyrker att SSV får ansvar för "pilolulbildning", som dock bör gälla även mer teoretisk utbildning.

Länsskolnämnden i Östergötlands län tillstyrker planeringssamverkan och samverkan om lärare, lokaler och utrustning. SSVN tillstyrker utbyggt samarbete och möjligheter till resursomfördelning. I del sista instämmer även Norrköpings kommun.

Kommunförbundet ser fördelar med samverkan men är tveksamt till resursomfördelning pä grund av att kommunernas åtaganden har långsiktig karaktär (se bil. 4 avsnitt 8).

Skäl för mitt förslag: Jag har i mitt förslag om mål, målgrupper och prioriteringar angett att SSV skall utgöra ett komplement till komvux och alt distansundervisningen skall stå öppen för vuxna som inte kan delta i motsvarande utbildning i komvux. Enligt min mening är del inte realistiskt att tro att komvux annat än i ett fåtal stora kommuner kommer att kunna ha ett relativt fylligt utbud av kurser. Det blir snarare så att "breda" ämnen och tidigare etapper, som lockar ett tillräckligt stort antal sökande, kommer att vara det vanliga i komvux, medan de som vill studera mer

Prop. 1983/84:169

55

ovanliga ämnen och senare etapper i stor utsträckning kommer att få hänvisas till distansstudier vid SSV. Därför har jag också föreslagit att kommunerna skall ha ansvar för alt vuxna informeras om de utbildnings­möjligheter av olika slag som samhället erbjuder de vuxna. Allt detta leder enligt min mening till all samarbete mellan komvux och SSV blir en naturlig del i verksamheten. Även det regionala samråd som jag strax kommer att föreslå bör leda utvecklingen i samma riktning.

Jag menar alltså att samarbete kommer att bli en nödvändig beståndsdel i planeringsarbetet inom den kompetensinriktade vuxenutbildningen. Jag vill här erinra om alt jag i anslutning till mina förslag om utveckling av nya kursplaner för särskild yrkesinriktad utbildning, dvs. den del av vuxenut­bildningen som saknar motsvarighet i ungdomsskolan, har angett att SSV enligt min mening bör kunna medverka i utvecklingsarbete, dvs. anordna det som i SSV-promemorian benämns "pilotutbildningar" (avsnitt 5.7).

Samarbete mellan SSV och komvux kommer också att bli nödvändigt när del gäller information och rekrytering samt i intagningsnämndernas arbete.

Utöver detta menar jag att det behöver utvecklas ett samarbete som är av mer direkt betydelse för de enskilda SSV-eleverna i deras studiesitua­tion. Distansundervisning är en svär studieform. Som jag tidigare redovisat (avsnitt 2.7) använder jag begreppet distansundervisning i stället för de tvä nuvarande termerna: ren brevundervisning och varvad undervisning. Bak­om den ändrade terminologin ligger min uppfattning alt SSV bör ha ett ansvar för att i kontakt med varje elev som tagits in komma fram till den för denne lämpligaste kombinationen av studier på egen hand och studier med lärarhandledning. Detta ansvar innebär också, som jag ser del, att man från SSV:s sida bör föreslå en övergäng till komvux-studier, om den lärarhandledning som SSV kan erbjuda är för begränsad för alt den stude­rande skall klara av de avsedda studierna. På motsvarande sätt bör man inom komvux aktualisera en övergång fill studier vid SSV för komvux-ele-ver som har svårt att delta regelbundet i undervisningen eller som vill gå fortare fram i sina studier än vad som är lämpligt för de övriga deltagarna i kursen.

Jag anser det väsentligt att försöksverksamhet och utvecklingsarbete kan komma till stånd i syfte alt främja samarbetet så att de båda skolfor­merna tillsammans bättre kan motsvara de vuxnas utbildningsbehov. Re­geringen bör ha rätt alt inom ramen för de sammanlagda resurserna för komvux och SSV medge de avvikelser från gällande regler och den omför­delning mellan anslag som kan behövas för att sädana försök skall kunna genomföras.

Prop. 1983/84:169

56

8.2 Arbetsfördelning mellan kommunal och landstingskommunal komvux

Mitt förslag: Landstingskommunerna bör få anordna även särskild yr­kesinriktad utbildning inom de utbildningsområden som en landstings­kommuns gymnasieskola kan omfatta.

En till en landstingskommun hörande kommun, som avser att anord­na yrkesinriktade komvux-kurser inom ett sådant område, skall genom sin skolstyrelse, innan beslut fattas, samräda med landstingskommu­nens utbildningsnämnd. Vid oenighet om vem som skall anordna en kurs, skall länsskolnämnden besluta i frågan.

Komvux-utredningens förslag: Överensstämmer i stort sett med mitt för­slag (se betänkandet s. 271 och 273).

Remissinstanserna: Bl. a. AMS tillstyrker förslaget med hänvisning till behoven inom vårdområdet.

Landstingsförbundet anser att grundregeln måste vara att den huvud­man som ansvarar för motsvarande gymnasieutbildning också skall anord­na komvux. En landstingskommun kritiserar att utredningen dragit denna slutsats av att landstingskommunerna har liten komvux-utbildning. Lands­tingskommunerna anordnar vuxenutbildning inom gymnasieskolan för sina antällda och behovet att tillgripa komvux-form har därför varit litet. Två landstingskommuner avstyrker förslaget.

Svenska kommunalarbetareförbundet anför att landstingsskolorna inte kunnat möta den ökade efterfrågan av utbildning som beror på kommuner­nas ökade behov av utbildad vårdpersonal. Det är nödvändigt att primär­kommunal komvux får ökade utbildningsmöjligheter i den mån landstingen inte kan svara för detta.

Enligt LRF är del väsentligt för glesbygdsboende att få tillgång till utbildning på överkomligt avstånd. En utveckling av forlbildningsbetonad vuxenutbildning inom jord-skog-trädgårdsområdena bör kunna åstadkom­mas genom utlokalisering av kurser. Samarbete och samverkan mellan landstingskommuner och kommuner är angelägel. Länsskolnämnderna har också en naturlig uppgift att fylla inom ramen för det regionala samråd som föreslås (se bil. 2 avsnitt 15.3).

Skäl för mitt förslag: Från de vuxna utbildningssökandes synpunkt är det tämligen ointressant vilken huvudman som anordnar en viss utbildning. Huvudsaken för dem är att den utbildning som behövs verkligen kommer till stånd, att den anordnas på tider, när de kan delta, och att resvägarna till utbildningen inte blir längre än nödvändigt.

Jag har fidigare föreslagit att varje kommun skall vara skyldig alt främja vuxnas deltagande i utbildning. Jag betonade därvid bl. a. vikten av alt en

Prop. 1983/84:169

57

noggrann inventering av lokala utbildningsbehov ligger till grund för beslu­ten om vilken utbildning som skall erbjudas. Sådana inventeringar bör givetvis göras av både kommuner och landstingskommuner. Då kan det inträffa all både landstingskommunen och kommunerna uppmärksammar samma eller snarlika utbildningsbehov. Samråd bör då äga rum antingen under hand eller inom ramen för det regionala samråd jag kommer all föreslå.

När del gäller rätten alt genomföra utbildning av olika slag ser jag ingen anledning att föreslå någon principiell förändring i den arbetsfördelning som nu gäller. Landstingskommunerna bör även i fortsättningen få anord­na komvux-kurser enbart inom de områden som en landstingskommuns gymnasieskola kan omfatta. Däremot bör landstingskommunernas kom­vux inte längre begränsas till enbart utbildning som motsvarar gymnasie­skolans utan även få omfatta särskild yrkesinriktad utbildning inom dessa områden.

Kommunerna bör liksom hittills få anordna alla slag av komvux-kurser. Om en kommun avser att anordna en komvux-kurs, som ligger inom något område där landstingskommunen också har rätt alt anordna utbildning, är det emellertid rimligt att skolstyrelsen åläggs att samräda med landstings­kommunens utbildningsnämnd, innan beslut om kursen fattas. Om de båda inte kan bli eniga om vem som skall anordna kursen eller om alt båda skall göra det, bör del ankomma på länsskolnämnden att besluta i frågan.

Det finns kommuner som inte tillhör någon landstingskommun. För dem blir den angivna restriktionen inte aktuell.

8.3 Företagsintern utbildning och uppdragsutbildning

Bakgrund:

Med företag jämställs i detta sammanhang statlig, landstingskommunal eller kommunal myndighet, förvaltning eller institution. M.eå företagsin­tern utbildning avses utbildning för personal inom ett företag och i företa­gets intresse. Företaget bestämmer också innehållet och deltagarna i ut­bildningen, eventuellt i samråd med de fackliga organisationerna på företa­get.

Samarbete förekommer mellan komvux i olika kommuner och företag av skilda slag. Kurser kan vara föriagda till arbetsplatser. Kursdeltagare kan delta i utbildningen på betald arbetstid. Kursplaner kan ha utarbetats i samråd med företag. Även annat samarbete kan förekomma, t. ex. att företag distribuerar information om komvux till sina anställda. Samarbete i syo-frågor i övrigt kan också förekomma. Ibland kan företag hjälpa till att anskaffa lärare. Man kan också gemensamt undersöka utbildningsbehov. Verksamheten kan gälla arbetsmarknadsinriktad utbildning av alla slag, såväl i allmänna som i yrkesinriktade ämnen.

Prop. 1983/84:169

58

Pä motsvarande sätt kan företag använda sig av SSV:s tjänster för utbildning av sina anställda.

SSV i Härnösand har etablerat ett samarbete med nämnden för u-lands-utbildning (NU). Samarbetet gäller utbildning för blivande biståndsarbe­tare i språk och verksamheten finansieras av NU. Åven kommuner har enligt vad jag erfarit på ett liknande sätt sålt utbildningsverksamhet till företag.

Samverkan med förelag i fråga om komvux och SSV måste följa gällande regler för dessa utbildningsformer.

Enligt gällande bestämmelser får en kurs som erbjuds inom ramen för komvux eller SSV, vilket innebär alt statliga medel Ullskjuts, inte ha karaktären av internutbildning. Komvux och SSV får alltså inte anordna utbildning som är myndighets- eller företagsspecifik och får inte heller vända sig enbart till en viss grupp anställda. Det ankommer på SÖ att tillse detta redan när kursplaner fastställs, men det är framför allt viktigt att det beaktas när beslut fattas om att anordna en kurs. Besluten om vilken utbildning som skall anordnas fattas pä kommunal nivå. Skolstyrelsen måste därvid självfallet se till att denna gräns inte heller överskrids när det gäller utbildning av kommunens egna anställda.

Om en kurs skall anordnas inom ramen för komvux eller SSV, måste vissa villkor vara uppfyllda. Alla kurser som erbjuds måste i alla avseen­den följa gällande föreskrifter och prioriteringar. Det innebär att samtliga kurser skall beslutas av skolstyrelsen med tillämpning av gällande före­skrifter om prioritering mellan utbildningar. Samråd med arbetsmarkna­dens parter skall äga rum före beslut om yrkesinriktad utbildning. Alla kurser skall följa tim- och kursplaner enligt Lvux 82. Information om alla kurser skall ges till allmänheten och de skall stå öppna för alla som är behöriga enligt gällande föreskrifter. Den enskilde måste själv ansöka till kursen. Intagningen skall göras av inlagningsnämnden enligt gällande före­skrifter om behörighet och urval. Att en person är anställd eller arbetslös får inte påverka beslutet om intagning. Lärare skall vara anställda av skolstyrelsen och läromedel antagna av skolstyrelsen. Betyg skall sällas enligt gällande regler.

Mitt förslag: Företagsintern utbildning bör liksom hittills inte få bekos­tas med statliga medel. Olika former av samverkan med företag bör dock utvecklas genom att försöksverksamhet bedrivs med uppdragsut­bildning anordnad inom komvux och SSV.

Komvux-utredningens förslag: Som allmän princip bör gälla att stat, kom­mun, landstingskommun och enskilda företag bör kunna använda komvux för yrkesutbildning, fortbildning och vidareutbildning av anställda pä vill­kor att utbildningen i alla avseenden följer gällande föreskrifter (se betän­kandet s. 291).

Prop. 1983/84:169

59

Remissinstanserna: Alla som yttrat sig är positiva. SIPU önskar en precise­ring av komvux roll i förhällande till företagsintern utbildning inom stats­verket. Bl. a. avses dä frågor om utbildning som kan anses myndighetsspe­cifika och inte är avsedda för deltagare utanför myndigheten. Statens invandrarverk erinrar om anslaget Bidrag till företagsinriktad fortbildning, som innefattar utvecklingsstöd. Utvecklingsverksamheten med stöd där­ifrån skulle i ökad utsträckning kunna inriktas på alt utveckla kurser som är speciellt anpassade för de mindre företagens behov och avsedda att genomföras inom komvux.

Utbildningsekonomiska utredningen (U 1981:03) ifrågasätter om inte enskilda företag eller grupper av företag skulle erbjudas att utnyttja kom­vux även för utbildningar som är mer företagsspecifika. Utbildningen borde kunna ske på uppdragsbas och alltså ge komvux inkomster.

Komvux i Kalmar anser att komvux effektivare än högskolan skulle kunna tillhandahålla en stor del av kurserna för skolans personalutbild­ning.

LO och Folkbildningsförbundet betonar att utbildning i samverkan med företag inte får bli för smal och ensidigt inriktad mot ett enda företags behov (se bil. 2 avsnitt 15.7).

SSV-promemorians förslag: SSV bör under en treårsperiod få anordna försöksverksamhet med avgiftsfinansierad utbildning vid sidan av den statsbidragsfinansierade verksamheten. Utbildningen bör anordnas till självkostnadspris i samarbete med myndigheter, organisationer och före­lag. Vilka kurser som skall anordnas inom försöksverksamheten beslutas av styrelsen för resp. skola. Försöksverksamheten skall utvärderas av SÖ (se promemorian s. 49).

Remissinstanserna: SSVN och Norrköpings kommun är positiva till försla­get. Liber anför att sådan verksamhet i dag finns vid brevskolorna och denna resurs bör utnyttjas mera (se bil. 4 avsnitt 10).

Skäl för mitt förslag: Jag instämmer i att stat, kommun och enskilda företag bör kunna använda komvux och SSV för utbildning av sina anställda.

Enligt min mening är det väsentligt att samarbetet fortsätter och utveck­las mellan den kompetensinriktade vuxenutbildningen och förelag av olika slag som har behov av utbildning på det område och de nivåer som komvux och SSV har att arbeta pä. Utöver vad som kan ske inom ramen för nu gällande föreskrifter, förordar jag att försöksverksamhet får bedrivas med uppdragsutbildning i olika former. Komvux och SSV bör på försök få sälja utbildning fill förelag till självkostnadspris. I ett sådant fall tillskjuls alltså inte statliga medel för lärartimmar m. m. Dessa kostnader får i stället täckas av det pris som företaget betalar. Ett villkor för uppdragsutbildning måste dock vara alt den inte får inverka menligt på den ordinarie verksam-

Prop. 1983/84:169

60

heten. Uppdragsutbildningen bör därför t. v. inte få vara mer omfattande än 10% av den ordinarie utbildningen i kommunens komvux. När det gäller SSV bör det ankomma pä SÖ alt besluta om förekomst och omfatt­ning av uppdragsutbildning.

Även uppdragsverksamhet måste ligga på en nivå som motsvarar den utbildning som får anordnas av komvux och SSV. Den får alltså t. ex. inte ligga på högskolenivå eller inom studieförbundens verksamhetsområde. Utbildning enligt AMU:s läroplaner bör dock kunna förekomma.

I försöksverksamheten bör olika modeller kunna prövas, både att anord­na hela kurser som uppdragsutbildning åt ett enda förelag eller ål fiera företag tillsammans och att i en och samma kurs ta in både deltagare som får sin utbildning betald av företaget och deltagare som tas in som vanliga vuxenstuderande i komvux eller SSV. Skolstyrelsens skyldighet till lokalt samråd med arbetsmarknadens parter, innan kurser inom yrkesinriktad utbildning anordnas, gäller även uppdragsutbildning.

Det bör få ankomma pä regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att avgöra vilka närmare regler som skall gälla för försöksverk­samheten.

8.4 Regionalt samarbete

Mitt förslag: Länsskolnämnderna åläggs att ta initiativ till regelbundna samråd mellan kommunerna i länet om planeringen och genomförandet av verksamheten i komvux och grundvux.

Komvux-utredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betän­kandet s. 293). Del omfattar dessutom förslag att länsskolnämnden skall ta initiativet till årliga samråd om planeringen av kursutbudet i gymnasiesko­lan, komvux och AMU i länet.

Remissinstanserna: Alla som har yttrat sig i fråga om samråd tillstyrker. Några påpekar att det finns ansatser till samplanering i vissa län. Någon menar alt det är viktigast att samordna redan existerande planeringsin­satser på regional nivå. CSN och några vuxenutbildningsnämnder för fram vuxenutbildningsnämnden som ett alternaUv fill länsskolnämnden all la ansvar för samrådet. Bl. a. några länsskolnämnder anser att nämnderna bör fördela komvux-timmarna mellan kommunerna i stället för SÖ. I avvaktan på utvärdering av decentraliseringen till länsskolnämnderna av gymnasieskolans planering avstår SÖ t. v. från att föreslå ändringar i arbetsfördelningen mellan SÖ och nämnderna vad gäller fördelning av komvux-timmar (se bil. 2 avsnitt 15.8).

Prop. 1983/84:169

61

Skäl för mitt förslag: Den statliga skoladminstrationen har tillsynsansvar för bl. a. grundvux, komvux och SSV. Det innebär enligt instruktionen för skoladministrationen att se till att fastställda mål och riktlinjer förverkligas inom givna ramar och med iakttagande av kravet pa en likvärdig utbild­ningsstandard i hela riket. Det åligger SÖ särskilt alt ombesörja långsiktig och övergripande planering och länsskolnämnderna alt genom en aktiv tillsyn verka för att skolväsendet i länet arbetar efter de mål, riktlinjer och planer som har fastställts för verksamheten. Länsskolnämnderna skall också svara för utveckling, samordning och planering av skolväsendel i länet och efter samråd med länsstyrelsen och andra samhällsplanerande myndigheter eller institutioner inom länet ombesörja en ändamålsenlig planering av skolväsendet. Jag vill också erinra om regeringens uppdrag till länsstyrelserna att medverka i utbildningsplaneringen i länen. Uppdraget innebär bl. a. att länsstyrelserna bör ta initiativ till en ökad samplanering av utbildningsutbudet på gymnasial nivå genom att medverka till att ge­mensamma planeringsförutsättningar fastställs.

I detta sammanhang vill jag också erinra om alt jag i propositionen (1983/84: 116) om gymnasieskola i utveckling har föreslagit att länsskol­nämnderna skall åläggas att ta initiativet till regelbundna samråd om utbu­det av utbildning i gymnasieskolan, komvux och AMU i länet.

Beslutanderätten över grundvux och komvux är mer decentralicerad än beslutanderätten över skolväsendet i övrigt. Det är sålunda den lokala skolstyrelsen som beslutar vilka kurser som skall anordnas inom komvux och hur verksamheten i grundvux skall läggas upp rent organisatoriskt.

Kommunernas frihet är inte total utan begränsas av att timresurserna maximeras genom årliga riksdagsbeslut. Inom denna ram gäller de priorite­ringar av utbildning och, i urvalssituationer, av ulbildningssökande som riksdag och regering har fastställt.

Det finns enligt min mening ingen anledning att ändra på den decentrali­serade beslutsordning som redan gäller för vuxenutbildningen genom att flytta beslut frän kommunal till regional nivå.

Enligt min mening har länsskolnämnderna viktiga uppgifter att fylla inom ramen för sin aktiva tillsyn trots att beslutanderätten i så hög grad ligger på kommunal nivå. Jag delar komvux-utredningens uppfattning att en förutsättning är alt det inom länsskolnämnderna finns kompetens på vuxenutbildningsomrädet och personal med erfarenhet därifrån. Pä åtskil­liga håll finns det redan. Under alla omständigheter får behovet därav tillgodoses inom ramen för de resurser som nämnderna disponerar.

Jag vill något beröra några områden där jag menar att länsskolnämnder­na bör ha en särskild funktion att fylla vad gäller den kompetensinriktade vuxenutbildningen.

Inledningsvis berörde jag den s. k. regionala obalansen i komvux, dvs. det förhållandet alt utbudet av kurser varierar av andra skäl än befolk­ningsunderlag och utbildningsbehov. Möjligheterna för små kommuner alt

Prop. 1983/84:169

62

starta utbildning inom komvux har successivt förbättrats. Den tidigare kraftiga obalansen har minskal. När det gäller gymnasieskolkurser, i både allmänna och yrkesinriktade ämnen, kvarstår emellertid skillnader mellan olika kommunkategorier. Den överblick länsskolnämnderna har över för­hållandena i resp. län bör utnyttjas för att ytterligare vidga studiemöjlighe­terna för vuxna genom alt nämnderna tar initiativ till samplanering över kommungränserna. I planeringen är det viktigt att också la hänsyn till alt viss utbildning lämpligen kan erbjudas genom SSV.

Av ekonomiska skäl finns som jag redan nämnt ramar för i vilken omfattning utbildning kan erbjudas inom både grundvux, komvux och SSV. I anslutning till milt förslag (avsnitt 4.1) all kommunerna skall vara skyldiga alt främja vuxnas dellagande i utbildning har jag mot denna bakgrund framhållit hur viktigt det är att tillgängliga resurser utnyttjas på grundval av en noggrann inventering av utbildningsbehov och att informa­tion om utbildningsmöjligheterna och rekryteringsätgärder inriktas pä de mest korttidsutbildade. Jag betonade kommunernas ansvar för att de för­delningspolitiska målen får genomslagskraft.

Myckel tyder på att det finns kommuner, kanske främst små, som inte tillräckligt konsekvent har inriktat utbildningen i komvux efter behovet på arbetsmarknaden i regionen utan mer låtit efterfrågan på grund av fritidsin­tressen, hemmaroller o.d. styra verksamheten. I vissa fall kan tillgången till lärare ocksä ha fått alltför stor betydelse för vilken utbildning som anordnas.

När det gäller inriktningen av verksamheten bör länsskolnämndernas aktiva tillsyn kunna spela en vikfig roll. Även samråd med länsstyrelser och andra samhällsplanerande organ i länet bör kunna ge länsskolnämn­derna ett gott underlag för att bistå kommunerna i planeringen av vuxenut­bildningen. CSN framförde i sitt remissyttrande tanken på att ge vuxenut­bildningsnämnderna ett övergripande ansvar för det regionala samråd, som komvux-utredningen föreslog. För min del anser jag att det är en självklar uppgift för länsskolnämnderna, men det är alldeles riktigt att vuxenutbild­ningsnämnderna ofta besitter en god överblick över studiemöjligheter och studiehinder. Denna överblick bör givelvis utnyttjas i samarbetet..

Jag är alltså övertygad om att del finns behov av samarbete i olika former över kommungränserna när det gäller komvux. I viss mån kan samarbete också vara av intresse beträffande grundvux. Glädjande nog är samarbete redan igång i stor utsträckning, ibland på initiativ av en läns­skolnämnd, ibland på kommunernas egna initiativ. Länsskolnämnderna bör nu - i den mån det inte redan är på gång - initiera en samplanering av komvux i resp. län. Mitt förslag att slopa systemet med elevområden inom komvux (avsnitt 4.4) gör frågan om samarbete än mer aktuell. Länsskol­nämnderna bör ocksä la initiativ till samverkan och inom ramen för sina resurser ta ansvar för visst regionalt forsknings- och utvecklingsarbete och för personalutvecklingen inom komvux och grundvux i länet. Jag finner

Prop. 1983/84:169

63

del rimligt all länsskolnämnderna åläggs att ta initiativ till regelbundna samråd mellan kommunerna i resp. län om planeringen och genomförandet av verksamheten i komvux och grundvux.

I en del remissyttranden berörs ytterligare en fråga som mänga anser har en avgörande betydelse för samarbetet inom länen. Flera länsskolnämnder menar att de i stället för SÖ borde fördela tillgängliga undervisningstimmar mellan kommunerna. Regeringen har redan inför budgetåret 1983/84 tagit vissa initiativ i den riktningen. Enligt nu gällande regleringsbrev får SÖ på försök delegera beslutanderätten vad gäller omfördelning av undervis­ningstimmar inom högst tio län till resp. länsskolnämnd. Så skedde också till tio nämnder som förklarat sig villiga att delta i försöksverksamheten. SÖ kommer enligt vad jag har erfarit att utvärdera försöksverksamheten under mars-april 1984. Jag kommer med stort intresse att ta del av denna utvärdering. Om erfarenheterna är goda, avser jag att återkomma till regeringen med förslag om att delegera ytterligare beslutanderätt från SÖ till länsskolnämnderna pä detta område. Som jag redan nämnt har, alltse­dan del s. k. timtakel infördes pä komvux- och grundvux-limmar, varje kommun disponerat 90% av föregående års timresurs genom beslut av regeringen i regleringsbrev. Del är möjligt att det i framtiden kan visa sig lämpligt alt länsskolnämnderna fördelar återstående 10% av undervis­ningstimmarna. I så fall kommer SÖ:s uppgift i sammanhanget att vara att fördela dessa timmar mellan länen. Framtiden bör få utvisa vilka vägar som bör väljas för att styra utvecklingen mot en lämplig regional geografisk spridning av utbildningsmöjligheterna.

Jag vill i detta sammanhang särskilt framhålla att man vid planeringen, oavsett om den sker pä central, regional eller lokal nivå, inte får lägga huvudvikten vid vilket antal personer som får utbildning. Enligt min me­ning innebär det fördelningspoliliska målet att man skall fästa störst avse­ende vid att utbildningen innehållsmässigt svarar mot utbildningsbehoven i regionen och - kanske allra främst - att den vänder sig till korttidsutbil­dade vuxna och genomförs på sådant sätt alt deltagarna har möjligheter att fullfölja utbildningen.

9    Statsbidrag och resursutnyttjande

Verksamheten vid SSV bygger pä förutsättningen att de båda kommu­nerna tillhandahåller lokaler, inredning och utrustning och att staten svarar för driftkostnader (värme, vatten, el, städning m.m.) och kostnader för undervisningsmaterial. Vissa avgifter får ocksä tas ut av eleverna för undervisningsmaterial. Härnösands och Norrköpings kommuner har i en skrivelse till utbildningsdepartementet anhållit att staten skall delta i det ekonomiska ansvaret för lokalkostnader m. m. för SSV. Med hänsyn till att inga förslag läggs fram, som innebär ökade lokalkostnader, föresläs i

Prop. 1983/84:169

64

SSV-promemorian (s. 57) att nuvarande principer i fråga om kostnadsför­delning mellan stat och kommun skall tillämpas även i framtiden.

I sitt yttrande över SSV-promemorian framför Härnösands skolstyrelse önskemål om en ändring av principerna så att staten svarar för samtliga lokalkostnader.

Enligt min uppfattning bör de principer som hittills gällt för kostnadsför­delningen mellan stat och kommun tillämpas även i framtiden. Skulle önskemål uppkomma om nya utbildningar, som kräver ökade kostnader, eller om andra förändringar av verksamheten, får denna fråga prövas i samband med anslagsframställningar i framtiden.

Regeringen uppdrog den 10 juni 1982 ål statskontoret att kartlägga förutsättningarna för ett schabloniserat statsbidragssystem för gymnasie­skolan och för komvux. Statskontoret redovisade uppdraget till regeringen i en rapport den 6 september 1983. Rapporten har remissbehandlats och beredning pågår inom utbildningsdepartementet. I del sammanhanget kan del ocksä bli aktuellt att se över reglerna för hur undervisningsresurser m.m. vid SSV får utnyttjas. Del bestäms nu genom koefficienter som multipliceras med antalet kursdeltagare per skolperiod. Koefficienterna har praktiskt taget satts ur spel genom att antalet undervisningstimmar numera är maximerat oavsett hur mänga kursdeltagare man har. Dessutom fungerar systemet med skolperioder inte längre på samma sätt som det gjorde från början, när de studerande i regel läste fullständig studiekurs för någon linje i gymnasieskolan.

Den pågående beredningen innebär inte all alla förändringar som har anknytning till stalsbidragsfrågor eller resursutnyttjande måste anstå. Jag anser att vissa förenklingar bör genomföras så snart som möjligt. Jag kommer därför all lägga fram vissa förslag som bygger på komvux-utred­ningens förslag i dessa frågor.

Komvux-utredningen lade fram två alternativa förslag till statsbidrags­system för komvux. Alternativ 1 innebär endast en förenkling av nuvaran­de syslem för resursutnyttjande. Alternativ 2 innebär en mer genomgripan­de förändring av resursberäkningen för komvux. Statskontoret har i sin rapport bl. a. tagit upp dessa båda förslag till granskning och konstaterar att de snarare är att betrakta som resurstilldelningssystem än som statsbi­dragssystem.

Mot den bakgrunden lägger jag i det följande fram förslag till vissa förändringar som bygger på komvux-utredningens förslagsalternativ 1. Den fortsatta beredningen av statskontorets rapport och av statsbidrags­frågor i övrigt får utvisa om det är lämpligt att senare lägga fram förslag där tankegångar i komvux-utredningens alternativ 2 utnyttjas.

Prop. 1983/84:169

65

9.1 Ändring i statsbidragssystemet för grundvux

Mitt förslag: Statsbidragssystemet för grundvux ändras sä att det fr.o.m. den femte eleven i kommunen utgår bidrag för tre undervis­ningstimmar i stället för fyra per vecka under 37 veckor av ett redovis­ningsår.

Komvux-utredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag. Utred­ningen föreslår dessutom att schablontilläggel för grundvux höjs till 25% i stället för 15% (se betänkandet s. 231).

Remissinstanserna: Flertalet som yttrat sig tillstyrker. Påpekanden görs att den föreslagna ändringen tvingar fram större grupper och att genom­strömningshastigheten därför kan komma att minska. Flera framhåller att höjningen av schablontillägget är nödvändig. En kommun påpekar att timtakel redan har tvingat fram deltidsundervisning och större grupper. En annan kommun anser att sänkningen får negativa effekter för glesbygds­kommuner med få kursdeltagare (se bil. 2 avsnitt 12.8).

Skäl för mitt förslag: Den föreslagna ändringen i statsbidragssystemet ligger helt i linje med mitt förslag att grundvux i princip skall bedrivas som deltidsstudier. Nu gällande, frikostigare regel har i realiteten redan satts ur spel av det timtak som har införts på grundvux-limmar. Det har, som ocksä påpekats av remissinstanserna, redan lett till ökad deltidsundervisning och större grupper.

En höjning av schablontillägget kan av statsfinansiella skäl inte genom­föras. Jag erinrar om riksdagens beslut (prop. 1983/84:40 bil. 6, UbU 7, rskr 91) att införa en enhetlig procentsats och ett enhetligt arvodesbelopp vid beräkningen av schablontillägg för komvux-kurser av olika slag. Pro­centsatsen och arvodesbeloppet överensstämmer med vad som nu gäller för grundvux. Jag kommer i det följande (avsnitt 9.3) att föreslå att scha­blontilläggen för komvux och grundvux skall betraktas som en totalresurs.

9.2 Införande av en särskild delram av undervisningstimmar för start av kurser med lägre deltagarantal än normalt

Mitt förslag: Inom den totalram av undervisningstimmar för komvux, som en kommun disponerar enligt beslut i annan ordning, får upp till 1 000 undervisningstimmar (särskild delram) under varje läsår utnyttjas för kurser med färre deltagare än normall, dock lägst fem deltagare. Samtidigt upphävs en rad detaljföreskrifter om kursstart med lägre deltagarantal än normalt.

5    Riksdagen 1983/84. 1 samt. Nr 169

Prop. 1983/84:169

66

Länsskolnämnderna får rätt alt efter samråd med berörda kommuner besluta om omfördelning mellan olika kommuners särskilda delramar, om det behövs för att i en kommun anordna speciella kurser för elever med handikapp, som kommer även från andra kommuner.

Komvux-utredningens förslag: Statsbidrag utgår för det antal undervis­ningslimmar som kurser med lägst tolv deltagare, i glesbygd lägst åtta deltagare, högst får omfatta enligt SÖ:s timplaner. Statsbidrag utgår ocksä till varje kommun för högst 1 000 undervisningstimmar per budgetår för anordnande av kurser med lägst fem deltagare. Samtliga timmar förutsätts ligga inom den timram som kommunen tilldelas i annan ordning. Dessutom utgår schablontillägg enligt nuvarande bestämmelser. Samtliga timmar som kommunen får stalsbidag för enligt ovan utgör en totalresurs som får användas för undervisning, syo, stödundervisning och studiehandledning. SÖ:s timplaner utgör rekommendationer och omfördelning mellan olika kurser och mellan undervisningsresurs och schablonresurs får göras inom ramen för tolalresursen (se belänkandet s. 326).

Remissinstanserna: Både statskontoret och RRV har avstått från att yttra sig i slalsbidragsfrågan med hänvisning till statskontorets uppdrag. SÖ avstyrkte av samma skäl. Statskontoret har i den rapport om schabloni­serat statsbidrag för gymnasieskolan och komvux som nu har avgivits förordat bl. a. komvux-utredningens förslag alt varje kommun skall fä använda 1 000 undervisningstimmar för start av kurser med högst fem deltagare. SÖ har tillstyrkt i sitt yttrande över rapporten från statskon­toret.

Ganska många remissinstanser är positiva till friare resursutnyttjande och förenklingar. Mänga ser både fördelar och nackdelar med bägge de föreslagna alternativen. Flera vill att de skall bearbetas ytterligare: Alter­nativ 1 tillstyrks i princip av fem länsskolnämnder. Svenska kommunför­bundet, sju kommuner, en landstingskommun, LO och SOSVUX. Alterna­tiv 2 tillstyrks i princip av SHR, SIV, tvä länsskolnämnder, två kommuner, komvux i Kalmar och TCO (se bil. 2 avsnitt 17.1).

Skäl för mitt förslag: Någon stor eller principiell förändring i det nuvarande statsbidragssystemet bör, som jag redan nämnt, enligt min mening inte göras f. n. Det finns emellertid detaljregler om resursutnyttjandet som kan förenklas. Bl. a. gäller detta en hel rad undantagsbestämmelser från huvud­regeln att kurser får startas med varaktigt lägst tolv deltagare, i glesbygd älta. Undantag gäller dels kurser i åtskilliga ämnen, dels kurser med deltagare som har utbildningsbidrag eller särskilt vuxensiudiestöd och kurser med deltagare som är skiftarbetande. Dessa undantag från huvudre­geln innebär oftast att angivna kurser får startas med lägst åtta deltagare, i

Prop. 1983/84:169

67

glesbygd fem. I några fall finns krav på minst tre kvinnor som deltagare. I vissa fall får undantagsreglerna utnyttjas för högst en kurs per läsår av varje slag.

De nuvarande reglerna kan innebära svårigheter att i god tid före ter­minsstart avgöra om kursen kan komma igång eller inte. Framför allt är hela detta regelkomplex onödigt krångligt. Mitt förslag att årligen högst I 000 undervisningstimmar skall få användas för att starta kurser med lägst fem deltagare innebär att alla dessa detaljregler kan upphävas.

Jag har i det föregående (avsnitt 6.2) föreslagit att det nu gällande undantaget beträffande elevantal i speciella kurser för handikappade skall upphävas. Som jag redan nämnt har vissa kommuner åtagit sig att anordna sådana kurser för elever inom en större region. För alt detta skall kunna ske även i framtiden behöver en möjlighet öppnas att omfördela timmar i den särskilda delramen. Länsskolnämnderna bör få rätt att efter samråd med berörda kommuner besluta all denna delram skall vara större än 1 000 undervisningstimmar i en kommun, om det behövs för att anordna kurser för elever med handikapp, som kommer även från andra kommuner. Denna omfördelning bör få göras endast i den mån motsvarande minskning av den särskilda delramen görs för dessa elevers hemkommuner. Någon sammanlagd ökning av kommunernas särskilda delramar får alltså inte beslutas.

9.3 Schablontilläggens användningsområden

Mitt förslag: Användningsområdet för schablontillägget för komvux utvidgas. I likhet med vad som redan gäller för schablontillägget för grundvux, får det användas även för kuraliva insatser, information och uppsökande verksamhet, studiebesök samt tolkning. Det får användas även för kostnader som kan vara förknippade med prao-verksamhet (jfr mitt förslag om prao).

Begränsningen all högst 40% av schablontillägget för komvux får användas för syo-tjänster upphävs.

Liksom hittills skall del vara tillåtet alt använda komvux schablontill-lägg för behov inom grundvux. Möjlighet skall öppnas att också använ­da grundvux schablontillägg för behov inom komvux. Mitt förslag inne­bär att skolstyrelserna får besluta om schablontilläggens användning helt fritt inom ramen för de ändamål som de är avsedda för.

Komvux-utredningens förslag: Schablontillägget eller en del av den totala statsbidragsresursen inom komvux får användas även till kurativa insatser (se betänkandet s. 164).

Prop. 1983/84:169

68

En större resurs än 40% av det nuvarande schablontillägget inom kom­vux får användas till syo-funktionärstjänst inom komvux enligt skolstyrel­sens beslut (se betänkandet s. 158).

Remissinstanserna: Mänga framhåller att det finns stora behov av elevvård inom både komvux och grundvux. CSN, tre länsskolnämnder, en lands­tingskommun, komvux-skolledare i ett län och LRF tillstyrker förslagen om ökad andel till syo och om kurativa insatser. En länsskolnämnd och SACO/SR avstyrker. SACO/SR föreslår särskilda medel. SHR ser risker med en omfördelning enligt förslagen.

En utökad andel till syo tillstyrks av en kommun. SOSVUX förordar fler syo-tjänster men inte frän schablontillägget. En utökad andel till syo av­styrks av SÖ, två kommuner och TCO. TCO förordar utökade eller nya resurser i stället. Enligt UHÄ får en friare resursanvändning inte innebära nedprioritering av syo.

Kurativa insatser bekostade frän schablontillägget tillstyrks av en kom­mun och LO. Det avstyrks av ett vuxenutbildningsräd, som dock intygar behovet.

Svenska föreningen för studie- och yrkesvägledning förordar utbyggd elevvård. En lägsta tillåten gräns för syo-tjänster bör anges.

En länsskolnämnd föreslår att schablontilläggel dessutom skall få använ­das för hälsovård och klassföreständaruppgifter.

Flera påpekar all schablonlilläggets användningsområde är stort och att alla ändamål som skall rymmas där är angelägna. Särskilt framhävs beho­vet av stödundervisning. Flera som är tveksamma eller negativa till försla­gen är positiva till friare resursanvändning i princip (se bil. 2 avsnitt 7.2).

Skäl för mitt förslag: Remissinstanserna har redovisat starka önskemål om elevvårdande insatser av olika slag. I rådande budgetläge är det inte möjligt att tillskjuta ytterligare medel. Däremot bör det enligt min mening kunna innebära en viss förbättring om man ökar den lokala beslutanderät­ten över hur de tillgängliga resurserna skall utnyttjas. Sättet att använda schablontilläggen för grundvux och komvux liksom behoven skiftar starkt frän kommun till kommun. Det är pä lokal nivå som bedömningen bör göras vilka insatser som är väsentliga i den egna kommunen eller den egna skolenheten för vuxenutbildning.

Schablontilläggel för komvux får nu användas för syo, stödundervisning och studiehandledning. Det får också användas för de kostnader som kommunen finner skäl alt åta sig för annan syo för vuxna.

Schablontillägget för grundvux får nu användas för syo, studiehandled­ning, stödundervisning, information och uppsökande verksamhet, studie­besök, kurativ verksamhet och tolkning.

Jag förordar att användningsområdet för schablontillägget för komvux vidgas så att det helt överensstämmer med vad som nu gäller för grundvux.

Prop. 1983/84:169

69

Schablontilläggel bör dessutom få användas även för kostnader som kan vara förknippade med prao-verksamhet.

F. n. får schablonfillägget för komvux användas för behov inom grund­vux. Däremot får man inte göra tvärtom. Jag föreslär en förenkling även här, så att båda schablonlilläggen utgör en totalresurs som får användas efter lokala beslut och prioriteringar för de ändamål som de är avsedda för.

9.4 Statsbidrag till inbyggd utbildning i komvux

Mitt förslag: Statsbidrag skall utgå för inbyggd utbildning i komvux enligt samma villkor som gäller eller kommer att gälla för gymnasiesko­lan. Detta innebär för områdena industri och hantverk saml handel och kontor bidrag med ett visst belopp per elev och timme hos företaget. Inbyggd utbildning i komvux får inte leda till ökade kostnader för staten.

Komvux-utredningens förslag: Inbyggd utbildning införs successivt. Om­fattningen begränsas inledningsvis till högst 10% av den totala timresursen för yrkesinriktad utbildning inom komvux i landet. SÖ bör följa och utvär­dera verksamheten och senare bedöma om en volymökning erfordras. SÖ skall fördela timmarna för inbyggd utbildning efter särskild framställning av kommunerna. I varje fall i inledningsskedet bör företräde ges ät inbyggd utbildning inom värdområdet.

Statbidrag föreslås utgå dels i fråga om inbyggd utbildning inom industri och hantverk samt handel och kontor för varje undervisningstimme enligt av SÖ fastställd timplan med belopp enligt arvodesgrupp CT 8:0, dels i fråga om inbyggd utbildning inom värd enligt arvodesgrupp CT 8:0 för det antal undervisningstimmar som motsvarar det schablonbelopp beräknat på 40 veckors utbildning av åtta elever vid ett och samma företag som utgår för inbyggd utbildning i gymnasieskolan. Schablontillägg föresläs utgå för slatsbidragsberättigade timmar inom inbyggd utbildning (se betänkandet s. 250-251).

Remissinstanserna: Synpunkter saknas.

Skäl för mitt förslag: Jag har i det föregående lagt fram förslag om att inbyggd utbildning skall fä anordnas i komvux inom samma områden som i gymnasieskolan. Dessa områden är f. n. industri och hantverk, handels-och konlorsyrken samt vård m.m. Statsbidrag för inbyggd utbildning bör utgå på lika villkor oavsett om utbildningen genomförs inom ramen för gymnasieskolan eller komvux. Vad gäller industri och hantverk samt han­dels- och kontorsyrken innebär del ett statsbidrag med ett visst belopp per elev och timme hos företaget. Beträffande vård m.m. lämnas f.n. bidrag

Prop. 1983/84:169

70

enligt ett annat system. Regeringen har i årets budgetproposition (prop. 1983/84: 100 bil. 10 s. 136 f.) föreslagit att bidraget fill inbyggd utbildning beträffande värd m. m. skall upphöra. Om så sker bör inte komvux kunna få statsbidrag till inbyggd utbildning inom delta område.

För att bidrag för inbyggd utbildning inom komvux skall kunna utgå utan att orsaka en merkostnad för staten krävs att motsvarande kostnads­minskning genomförs. Det bör ske genom erforderlig neddragning av kom­munens timresurser som avser undervisning genom egna lärare.

Det är enligt min mening inte lämpligt att i förväg fastslå hur stor omfattning inbyggd utbildning får ha i en kommun eller totalt inom komvux i landet. Beslutanderätten över vilken utbildning som skall anordnas i komvux ligger lokalt, på skolstyrelsen resp. utbildningsnämnden. Det bör gälla även för inbyggd utbildning. Det bör sedan ankomma på SÖ att besluta vilken minskning av timramen för yrkesinriktad utbildning i den aktuella kommunen som erfordras för att täcka kostnaderna för statsbidra­get till inbyggd utbildning.

Schablontillägg bör utgå i vanlig ordning inom timramen för högsta antal lektioner enligt timplanen för kurser som faktiskt anordnas.

9.5 Kostnader för inbyggd utbildning vid SSV

Mitt förslag: Kostnader för inbyggd utbildning vid SSV får bestridas enligt beslut av SÖ.

SSV-promemorians förslag: Styrelsen för resp. skola bör besluta om vilka kurser som skall anordnas som inbyggd utbildning inom ramen för det antal undervisningstimmar som skolan disponerar (promemorian s. 57).

Remissinstanserna: Synpunkter saknas.

Skäl för mitt förslag: SÖ bör enligt vad jag tidigare föreslagit (avsnitt 7.2) få besluta om i vad mån utbildning skall få anordnas som inbyggd utbildning i SSV. Det bör också få ankomma på SÖ all inom ramen för oförändrade totala kostnader besluta hur stora medel som får las i anspråk för inbyggd utbildning i SSV.

9.6 Stödåtgärder för elever med handikapp

Mitt förslag: Statsbidrag till skolskjutsar, personell assistans och andra stödåtgärder för hörselskadade, synskadade och rörelsehindrade elever i grundvux och komvux utgår som hittills efter ansökan av skolstyrel­sen. Motsvarande gäller beträffande SSV. SÖ bör t. v. besluta i varje särskilt fall. Försöksverksamhet bör få inledas i syfte att finna vägar att decentralisera besluten.

Prop. 1983/84:169

71

Komvux-utredningens förslag: Statsbidrag till tekniska hjälpmedel, skol­skjutsar, personell assistans och andra tekniska stödåtgärder för hörsel­skadade, synskadade och rörelsehindrade elever i komvux och grundvux skall utgå enligt nu gällande regler. Ansökningarna handläggs t. v. av SÖ. Om ärendemängden ökar, bör andra alternativ övervägas (se betänkandet s. 331).

Remissinstanserna: SHR framhåller att nuvarande bestämmelser innebär en administrativ otymplighet. Det vore rimligt all skolstyrelserna fritt kunde disponera vissa medel för dessa ändamål. HCK anser att länsskol­nämnderna bör överta uppgiften att fördela dessa statsbidrag. De handi­kappades riksförbund anser att SÖ bör fördela detta statsbidrag som bör vara "öronmärkt". Sveriges Dövas Riksförbund konstaterar alt döva är hänvisade till lolkhjälp, eftersom det är svårt att uppnå idealsiluationen med undervisning pä teckenspråk. SÖ:s handläggning har i stort fungerat bra. Det finns knappast några samordningsvinster att göra genom att fördela tolkresurser på länsskolnämndsnivå (se bil, 2 avsnitt 17,2),

SSV-promemorians förslag: Statsbidrag till tekniska stödåtgärder bör kun­na utgå enligt samma bestämmelser som för komvux (betänkandet s, 51),

Remissinstanserna: Statskontoret efterlyser en analys av förutsättningarna att sammanföra hanteringen av ärenden om statsbidrag till tekniska stödåt­gärder till SIL, alternativt talboks- och punktskriflsbibliotekel, Länsskol­nämnden i Väslernorrlands län anser att handläggningstiden av detta stats­bidrag måste bli kortare (se bil, 4 avsnitt 11),

Skäl för mitt förslag: Handikappade utgör en prioriterad målgrupp för komvux, grundvux och SSV. En förutsättning för att de skall kunna studera är ofta att de har tillgång till tekniska hjälpmedel, specialanpassade läromedel, lolkhjälp och personell assistans. Synskadade och rörelsehind­rade kan behöva hjälp att ta sig till skolan. Vidare måste skollokalerna vara anpassade så att dessa elever kan komma in i och röra sig inom lokalerna.

Komvux-utredningen redovisar att ungefär två tredjedelar av samtliga kommuner har gjort särskilda insatser av större eller mindre omfattning i syfte att rekrytera prioriterade målgrupper till studier. Oftast har rekryte­ringen inriktats mot korttidsutbildade och invandrare och i mindre ut­sträckning mot handikappade. Del framgår inte av någon statistik hur mänga elever med handikapp av olika slag som studerar i komvux och grundvux.

Under de senaste åren har bidrag till stödåtgärder av olika slag ärligen beviljats av SÖ för i genomsnitt ca 180 elever i komvux. Behoven av statsbidrag varierar starkt från kommun till kommun och frän år till är.

Riksdagen har godkänt att landstingskommunerna i egenskap av sjuk­vårdshuvudmän den 1 juli 1984 tar över ansvaret för tillhandahållande av

Prop. 1983/84:169

72

tekniska hjälpmedel förelever med handikapp (prop. 1982/83: 174, SfU 26, SoU 40, rskr 367). Kommunerna (eller i förekommande fall landstingskom­munerna i egenskap av ulbildningshuvudmän) skall även fortsättningsvis ha ansvaret för lokalanpassning. Läromedel omfattas inte av omläggning­en. Ansvaret för att elever med handikapp i bl. a. komvux och SSV förses med behövliga läromedel åvilar rikscentralerna för pedagogiska hjälpme­del åt handikappade (RPH).

De bidrag av statsmedel som f. n. utgår för anskaffning av tekniska hjälpmedel för elever med handikapp i grundvux, komvux och SSV upphör i och med att landstingskommunerna övertar ansvaret. De bidrag som hittills har kunnat utgå för stödåtgärder i övrigt, dvs. skolskjutsar, perso­nell assistans inkl. lolkhjälp och andra stödåtgärder för elever med handi­kapp, skall utgå även i fortsättningen.

Något specialdeslineral statsbidrag för personell assistans för elever med handikapp i grundskolan och gymnasieskolan utgår inte längre. Med hänsyn till den ojämna fördelningen mellan olika kommuner av elever med handikapp i komvux och grundvux och med hänsyn till den starka variatio­nen i behov från individ till individ måste emellertid resurserna för vuxen­utbildningens del t. v. behållas samlade.

Jag förutsätter att omläggningen den 1 juli 1984 vad gäller tekniska hjälpmedel kommer att medföra att antalet ärenden av detta slag minskar något. Det finns därför enligt min mening skäl alt t. v. låta SÖ handlägga de ärenden beträffande stödåtgärder som återstår efter omläggningen. Framli­den får utvisa vilka möjligheter som finns att förenkla hanteringen av dessa frågor. Försöksverksamhet bör kunna anordnas för att finna lämpliga former.

I delta sammanhang vill jag erinra om att planeringsberedningarna enligt riksdagsbeslut (prop. 1983/84:27, UbU 8, rskr 112) kommer att kunna göra framställningar hos SÖ beträffande medel ur den del av anslaget Bidrag till kommunal utbildning för vuxna som är avsedd för särskilda ändamål inom komvux och grundvux. Dessa medel skall kunna användas även för regio­nala åtgärder för elever med handikapp.

10   Den rättsliga regleringen

Mitt förslag: De grundläggande bestämmelserna om kommunal och statlig utbildning för vuxna införs i en särskild lag som träder i kraft den I juli 1985. Lagförslag föreläggs riksdagen under är 1984.

Komvux-utredningens förslag: Föreskrifter om vuxenutbildningsformerna med kommun som huvudman bör finnas i skollagen i den mån som motsva­rande föreskrifter för ungdomsskolan finns där (se betänkandet s. 334-335

Prop. 1983/84:169

73

och 383-389). Förslaget är utformat som kompletteringar till del förslag till ny skollag som lagts fram av skolförfattningsutredningen.

Remissinstanserna: Alla som har yttrat sig i frågan tillstyrker att vissa föreskrifter om komvux och grundvux skall tas in i skollagen. Kommunför­bundet tillstyrker förslaget, men framhåller att skollagen inte bör belastas med detaljregler. Skolförfatlningsutredningen delar komvux-utredningens uppfattning men framlägger ett eget förslag, som på en del punkter skiljer sig från komvux-utredningens vad gäller dispositionen och avvägningen av vad som bör regleras i lag (se bil. 2 avsnitt 18).

Skäl för mitt förslag: F. n. regleras grundvux, komvux och SSV inte genom någon lag utan helt genom författningar av lägre valör. Författningarna innebär skyldigheter för kommuner i fråga om grundvux och för kom­muner och landstingskommuner när del gäller bl. a. interkommunal ersätt­ning för komvux. Dessa åligganden har kunnat föreskrivas med stöd av lagen (1975:160) med bemyndigande att meddela föreskrifter om kommuns och landstingskommuns medverkan i utbildning, den s.k. bemyndigande-lagen.

Jag delar komvux-utredningens uppfattning alt de grundläggande be­stämmelserna om grundvux och komvux bör meddelas i form av lag. Åven vissa bestämmelser om SSV bör fä lagens form. Jag är emellertid inte beredd att redan nu lägga fram förslag till lagbestämmelser. Vissa tekniska frågor beträffande lagbestämmelserna har nämligen samband med annan lagstiftning på utbildningsområdet. Inom regeringskansliet bereds f.n. bl. a. skolförfaltningsutredningens förslag till ny skollag och SFI-kommil-téns förslag rörande undervisning i svenska m. m. för vuxna invandrare.

Genom de förändringar av bl. a. komvux som genomförts genom beslut av regering och riksdag under senare år och genom de förändringar som föranleds av mina förslag i dag har den kompetensinriktade vuxenutbild­ningens roll i utbildningssystemet markerats tydligare. Motiven för alt sammanföra lagbestämmelserna med dem som gäller för det övriga skolvä­sendet har därför förlorat i styrka.

Jag förordar därför att de grundläggande bestämmelserna om grundvux, komvux och SSV meddelas i en särskild lag. Förslag till en sådan lag bör föreläggas riksdagen under är 1984. Lagen kan dä träda i kraft den 1 juli 1985.

11    Genomförande

Mitt förslag: Mina förslag rörande kommunal och statlig utbildning för vuxna genomförs senast den 1 juli 1985. Regeringen avgör den närmare tidpunkten.

Prop. 1983/84:169

74

Skäl för mitt förslag: Min principiella inställning är att förenklingar och förbättringar bör genomföras så snabbt det går. Vissa förändringar kräver en något längre förberedelsetid än andra. När det gäller t. ex. revision av en läroplans mål och riktlinjer, kursplaner och timplaner är det ofta nöd­vändigt att de beslutade förändringarna är kända av dem som skall tillämpa dem i relativt god tid före genomförandetidpunkten. I andra fall kan för­ändringarna vara av sådan art att ett mycket snabbt genomförande kan vara att föredra.

Sådana förslag som inte ändrar de grundläggande ekonomiska och orga­nisatoriska förutsättningarna för utbildningen bör kunna genomföras redan den 1 juli 1984. Samtliga förslag bör vara genomförda senast den 1 juli 1985. Regeringen bör få avgöra när inom den angivna tidsrymden som de nya reglerna skall träda i kraft. Beträffande ikraftträdande av lagen hänvi­sar jag till vad jag nyss har anfört (avsnitt 10).

Det bör ankomma pä regeringen eller myndighet som regeringen bestäm­mer att avgöra vilka övergångsbestämmelser som kan behövas.

12    Hemställan

Jag hemställer alt regeringen föreslär riksdagen att

1.

godkänna mina förslag om skyldighet för kommuner och lands­tingskommuner att främja vuxnas deltagande i utbildning och om att kommuner och landstingskommuner inte längre skall behöva särskilt medgivande för att få anordna komvux (avsnitten 4.1 och 4.2),

2.

godkänna milt förslag om en i princip kostnadsfri utbildning för eleverna i grundvux, komvux och SSV med angivna undantag (avsnitt 4.3),

3.

godkänna de principer som jag har förordat om intagning i grund­vux eller komvux i annan kommun än hemkommunen och om interkommunal ersättning (avsnitten 4.4 och 4.5),

4.

godkänna vad jag har förordat om målgruppen för grundvux (avsnitt 4.6),

5.

godkänna mina förslag om att vuxenutbildningsräd inte längre skall få vara intagningsnämnd för komvux och om en gemensam intagningsnämnd för SSV (avsnitten 4.7 och 4.9),

6.

godkänna mina förslag om mål, målgrupper och prioriteringar för SSV samt om beslut av skolöverstyrelsen angående yrkesinrik­tad utbildning vid SSV (avsnitt 4.8),

7.

godkänna mitt förslag om att nybörjarkurser i tyska och franska skall hänföras till etapp 2 och utgöra gymnasieskolkurser (avsnitt 5.1),

Prop. 1983/84:169

75

8.

godkänna mina förslag om betyg i grundskolekurser och vissa särskilda yrkesinriktade kurser (avsnitten 5.2 och 5.4),

9.

godkänna mitt förslag om slutbetygets innehåll och kompetens­värde (avsnitt 5.3),

10.

godkänna mitt förslag om orienteringskurser inom komvux (av­snitt 5.5),

11.

godkänna mitt förslag om grundskolekurser på invandrarspråk (avsnitt 5.6),

12.

godkänna mina förslag om elevantal i komvux-kurs, om samläs­ning och regler för deltagarantal vid sådan samt om en särskild delram av undervisningstimmar för start av kurser i komvux med lägre deltagarantal än som normalt krävs (avsnitten 6.1-6.4 och 9.2),

13.

godkänna vad jag föreslagit om att grundvux i princip skall bedri­vas som deltidsstudier och om ändrade grunder för timersättning vid studier i grundvux (avsnitten 6.5 och 6.6),

14.

godkänna mitt förslag angående beslut om skiljande av elev från utbildningen i grundvux (avsnitt 6.7),

15.

godkänna mina förslag om informations- och samrädsskyldighet för rektor gentemot företrädare för eleverna inom grundvux, komvux och SSV samt om att endast en konferens skall vara obligatoriskt samverkansorgan inom grundvux, komvux och SSV (avsnitt 6.8),

16.

godkänna mitt förslag att ärenden om skiljande av elev frän utbildningen i komvux eller SSV skall handläggas av skolstyrel­sen (avsnitt 6.8),

17.

godkänna mitt förslag om att möjlighet införs att anordna prak­tisk arbetslivsorientering inom komvux (avsnitt 7.1),

18.

godkänna mina förslag om möjlighet till inbyggd utbildning i komvux och SSV, statsbidrag till inbyggd utbildning i komvux och beslut av skolöverstyrelsen om hur stora medel som får tas i anspråk för inbyggd utbildning i SSV (avsnitten 7.2, 9.4 och 9.5),

19.

godkänna att vidgat samarbete mellan komvux och SSV prövas i försöksverksamhet och utvecklingsarbete och att därvid inom ramen för de sammanlagda resurserna för komvux och SSV avvikelser får göras från gällande regler och omfördelningar får göras mellan anslag (avsnitt 8.1),

20.

godkänna mina förslag om att landstingskommunerna inom sin komvux får anordna särskild yrkesinriktad utbildning inom sä­dana utbildningsområden som en landstingskommuns gymnasie­skola kan omfatta samt om alt länsskolnämnden i vissa fall skall besluta om rätt all anordna yrkesinriktade komvux-kurser inom sådana utbildningsområden (avsnitt 8.2),

Prop. 1983/84:169

76

21.

godkänna mitt förslag om försöksverksamhet med uppdragsut­bildning anordnad inom komvux och SSV (avsnitt 8.3),

22.

godkänna mitt förslag om att länsskolnämnderna skall la initiativ till regelbundna samråd mellan kommunerna angående grundvux och komvux (avsnitt 8.4),

23.

godkänna mitt förslag om ändring i statsbidragssystemet för grundvux (avsnitt 9.1),

24.

godkänna vad jag har förordat om användningen av schablontill-läggen för komvux och grundvux (avsnitt 9.3),

25.

godkänna vad jag har förordat om genomförandetiden för mina förslag (avsnitt 11).

Jag hemställer vidare att regeringen bereder riksdagen tillfälle alt ta del av vad jag har anfört om

26.

kartläggning av utbildningsbehov och översyn av Lvux 82 (av­snitten 5.7 och 5.8),

27.

stödåtgärder för handikappade elever i grundvux, komvux och SSV (avsnitt 9.6).

13    Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition förelägga riksdagen vad föredraganden har anfört för de åtgärder eller de ändamål som föredraganden har hemställt om.

Prop. 1983/84:169

77

Bilaga 1

SAMMANFATTNING AV KOMVUX-UTREDNINGENS HUVUD­BETÄNKANDE (SOU 1982:29) KOMVUX - KOMMUNAL UT­BILDNING FÖR VUXNA

Kommitténs arbete (kapitel 1)

Komvux-utredningen, som började sitt arbete under hösten 1978, har haft till uppgift att göra en översyn av den kommunala vuxenutbildningen (komvux) och föreslå åtgärder för att förbättra möjligheterna för utbild-ningsmässigt eftersatta och därför prioriterade målgrupper att fä kompe-tensgivande utbildning. Kommittén har kartlagt verksamheten genom en enkätundersökning och genom besök i kommuner och överläggningar med organisationer och myndigheter. Tillsammans med skolöverstyrelsen (SÖ) har kommittén gjort en sammanställning av forskningsresultat som berör komvux (Kommunal vuxenutbildning. Översikt över forsknings- och ut­vecklingsarbete).

Komvux förhällande till studieförbund behandlade kommittén efter sam­råd med folkbildningsutredningen i ett delbetänkande Komvux och studie­förbund. Arbetsfördelning och samråd (SOU 1979:92). Efter att ha fått tilläggsdirektiv redovisade kommittén också sina överväganden och för­slag beträffande statens skolor för vuxna i ett delbetänkande Statens skolor för vuxna. Varvad undervisning och brevundervisning i grundsko­lans och gymnasieskolans ämnen (DsU 1979: 12).

Kommittén har utarbetat förslag till läroplan för komvux och tim- och kursplaner för grundskolkurser som efter beslut av riksdagen kommer att tillämpas fr.o.m. läsåret 1982/83. Kommittén har också i en särskild skrivelse till regeringen föreslagit kompletteringar till läroplan för komvux i fråga om mål och riktlinjer för syo, etappindelning av gymnasieskol­kurser, kursplaner för gymnasieskoletapperna, avgångsbetyg som ger all­män behörighet och mål och riktlinjer för grundutbildning för vuxna (grundvux).

Förutsättningarna för kommitténs arbete har delvis ändrats genom till-läggsdirektiv att kommitténs förslag skall kunna genomföras inom ramen för oförändrade resurser och leda till ökad kommunal självstyrelse och kostnadsbesparingar i den kommunala verksamheten.

Komvux tillkomst, utveckling och nuvarande verksamhet (kapitel 2)

Komvux inrättades genom riksdagsbeslut 1967 i anslutning till regering­ens proposition 1967:85 och började sin verksamhet fr. o. m. höstterminen 1968. Tidigare fanns kvällsgymnasier med studieförbund eller kommuner

Prop. 1983/84:169

78

som huvudmän, statliga skolor för vuxna och s. k. deltidskurser för vuxna vid yrkesskolorna. Komvux uppgift var att ge vuxna samma kompetens som ungdomar fick i grundskolan och gymnasiet, och ungdomsskolans läroplaner gällde i tillämpliga delar även för komvux.

Utmärkande för komvux blev redan från början att undervisningen organiserades som ett ämneskurssystem med koncentrationsläsning och i genomsnitt endast 40-45% av ungdomsskolans timtal i varje ämne, Kom­vux föriades i flertalet kommuner till skolenhet för ungdomsutbildning, och ungdomsskolans lokaler, utrustning och personal utnyttjades även för undervisningen inom komvux.

Huvuduppgiften för komvux var i inledningsskedet att ge vuxna behörig­het för högre studier. Tyngdpunkten låg på gymnasieutbildning. 1 början av 1970-talet kom emellertid vuxenutbildningens fördelningspolitiska upp­gifter i ökande grad att betonas även för komvux. Grundskolutbildning kom därför att prioriteras. Under senare hälften av 1970-talet uppmärk­sammades även komvux roll i ett system med återkommande utbildning. En viktig uppgift för komvux blev att stärka individens ställning på arbets­marknaden. Arbetsmarknadsinriktad utbildning skulle prioriteras.

Efter förslag från kommittén har mål och målgrupper för komvux fast­ställts i läroplan för komvux (Lvux 82).

Grundregeln att kurs får starta om antalet deltagare beräknas varaktigt uppgå till lägst 12 ledde i inledningsskedet till en regional obalans i kursut­budet. Bestämmelserna har senare ändrats så att kurs i glesbygd får starta med varaktigt lägst 8 deltagare. Åven vissa prioriterade utbildningar samt kurser för vissa prioriterade grupper får starta med lägre antal deltagare.

Komvux fick 1975 egna lärartjänster för den teoretiska utbildningen och 1979 för den yrkesinriktade utbildningen.

Utbildningsprogrammet inom komvux har successivt anpassats till de nya läroplaner som införts för grundskolan och gymnasieskolan. Hösten 1978 startade försöksverksamhet med etappindelade kurser i 13 kom­muner. Fr. o. m. läsåret 1982/83 gäller läroplan för komvux (Lvux 82).

Yrkesskolornas deltidskurser bedrevs under åren 1968- 1971 som kom­munal vuxenutbildning vid yrkesskolor och överfördes 1971 till enheter med kommunal vuxenutbildning som särskild yrkesinriktad utbildning. Läsåret 1975/76 inleddes försöksverksamhet inom komvux med kurser motsvarande gymnasieskolans tvååriga yrkesinriktade linjer med undantag av jord- och skogsbrukslinjerna och vårdlinjen. I förordningen föreskrevs att centralt och lokalt samråd med arbetsmarknadens parter skulle hållas fr. o. m. den 1 juli 1977 i fråga om yrkesinriktad utbildning. Fr. o. m. den I juli 1978 får komvux i princip omfatta hela gymnasieskolans program.

Antalet kommuner som anordnar komvux har ökat under hela tiden som komvux existerat. Läsåret 1980/81 var enligt uppgift från SÖ komvux anordnad i 278 primärkommuner och 19 landstingskommuner. I april 1981 fanns det sammanlagt 86 särskilda skolenheter för vuxenutbildning i 73 kommuner.

Prop. 1983/84:169

79

Antalet elever och kursdeltagare har ökat kraftigt. Enligt senast tillgäng­liga siffror frän statistiska centralbyrån (SCB) omfattade komvux vårtermi­nen 1980 ca 162000 elever eller ca 320000 kursdeltagare.

Även antalet undervisningstimmar i komvux har ökat. Antalet undervis­ningstimmar för gymnasieskolkurser har sedan budgetåret 1971/72 fått öka med endast 10% ärligen och sedan budgetåret 1978/79 inte alls. Inte heller antalet grundskoltimmar har fr.o.m. budgetåret 1980/81 fått öka. För grundskolkurser beräknades för budgetåret 1981/82 961 000 undervisnings­timmar, för gymnasieskolkurser i teoretiska ämnen 1086930 undervis­ningstimmar och för gymnasieskolkurser i yrkesinriktade ämnen 771070 undervisningstimmar.

Vårterminen 1980 svarade dagkurser för 79% av deltagarna i grundskol­kurser, 84% av deltagarna i gymnasieskolkurser motsvarande tvååriga teoretiska linjer i gymnasieskolan och 57% av deltagarna i kurser motsva­rande tre- och fyraåriga linjer i gymnasieskolan. Endast en tredjedel av deltagarna i yrkesinriktade kurser läste pä dagtid.

Verksamheten inom komvux regleras av förordningen om kommunal och statlig vuxenutbildning (SFS 1971:424). Till förordningen utfärdar SÖ föreskrifter och allmänna råd som publiceras i SÖ:s författningssamling. De senaste finns samlade i SÖ-FS 1981:37. Föreskrifter om lärartjänster finns i förordningen om tjänster som lärare vid skolväsendet i kommun (SFS 1975:337).

Kommittén gör i kapitel 2 en sammanfattning av nuvarande bestämmel­ser för komvux.

Erfarenheter av komvux (kapitel 3)

Genom att sammanställa material från SCB och SÖ och med hjälp av kommitténs översikt över FoU som berör komvux och resultat från kom­mitténs enkätundersökning redovisar kommittén hur komvux fungerat i några olika avseenden. Kommittén konstaterar

att många kommuner gjort särskilda insatser för att rekrytera korttidsutbil­dade; invandrare och handikappade, att andelen korttidsutbildade i grundskolkurser ökat något under senare

hälften av 1970-talet, att de studerande i komvux i olika avseenden är resursstarkare än genom­snittsbefolkningen, att ca 15% av deltagarna i komvux är invandrare, att invandrarna har stora problem på grund av dåliga kunskaper i svenska

och otillräckliga kunskaper i det ämne de studerar, att kurserna i komvux under senare hälften av 1970-talet blivit betydligt

mer heterogena, att det fortfarande för stora grupper vuxna finns många både yttre och psykologiska hinder för att delta i komvux.

Prop. 1983/84:169

80

att kvinnorna utgör 69% av eleverna i komvux,

att medianåldern för elever i grundskolkurser höjts något under slutet

av 1970-talet, att medianåldern för elever i gymnasieskolkurser sjunkit.

En stor majoritet av deltagarna i komvux (90-95%) anser att undervis­ningen fungerar mycket bra, säger sig trivas och har inga förslag till ändringar. Detta gäller studerande som fullföljt eller fortfarande finns kvar i utbildningen. Ett problem utgör studieavbrotten. Enligt SCB avbryter i genomsnitt ca 15% av deltagarna per termin sina studier i komvux. För kurser som pågår längre än en termin tillkommer avbrott mellan terminer­na. Sammanhållna kurser på dagtid och yrkesinriktad utbildning uppvisar betydligt lägre avbrottsfrekvens än kvällskurser i allmänna ämnen.

Kommitténs FoU-översikt ger en nyanserad och ganska komplicerad bild av avbroltsorsaker. Studieavbrott beror ofta på en rad samverkande faktorer både i den studerandes arbets- och familjesituation och i studiesi­tuationen. Antalet studieavbrott bör kunna begränsas bl. a. genom

-

bättre information om studierna i komvux,

-

långsammare studietakt, särskilt i början.

-

större deltagarinflylande,

-

bättre anpassning av innehåll och arbetsformer till deltagarnas behov och förutsättningar,

-

bättre kontakt mellan lärare och kursdeltagare och mellan kursdeltagar­na,

-

trygghet i studiesituationen.

Kommittén konstaterar att undervisningen på dagtid ökat kraftigt under senare hälften av 1970-talet särskilt i grundskolkurser och kurser motsva­rande tvååriga teoretiska linjer. Denna tendens tycks emellertid ha brutits under de senaste åren på grund av bristen på lokaler och utrustning och svårigheter att få utbildningsbidrag och särskilt vuxenstudiestöd för utbild­ning inom komvux.

Flertalet studerande i komvux har som mål att skaffa sig kompetens i enstaka ämnen bl. a. för behörighet för fortsatta studier. Av de dagstude­rande avser dock ca 60% att skaffa sig fullständig grundskolkompetens eller gymnasieskolkompetens. Under de senaste åren har i komvux per år utfärdals ca 3000 slutbetyg och ca 1 400 avgångsbetyg motsvarande tvåårig teoretisk linje och ca I 600 avgångsbetyg motsvarande tre- och fyraårig lirije i gymnasieskolan. Många använder sina avgångsbetyg till att söka inträde till högskolan.

I SÖ:s petila, i skrivelser till regeringen och till komvux-utredningen och vid uppvaktningar har påtalats en del problem i komvux och framförts följande önskemål:

-

Antalet undervisningstimmar för gymnasieskolkurser bör få öka med minst 10% per år.

-

Timtalet i olika ämnen bör få ökas utöver det i timplanerna angivna.

Prop. 1983/84:169

"

81

-

För att invandrarna skall klara sina studier krävs dels bättre kunskaper i svenska, dels undervisning pä invandrarspråk.

-

Det krävs en bättre regional samordning mellan olika kommuner och en samplanering mellan komvux och AMU.

-

Resurserna för syo och kurativa insatser i komvux måste ökas.

-

De administrativa resurserna för yrkesinriktad utbildning behöver ut­ökas.

-

Brislen på lokaler och utrustning särskilt för yrkesinriktad utbildning behöver lösas.

-

Inbyggd utbildning bör få anordnas även i komvux.

-

Det finns vissa problem i fråga om gränsdragningen mellan komvux och folkhögskolan, särskilt de s. k. dagfolkhögskolorna, och mellan komvux och högskolan.

-

Det sker en viss överströmning till komvux av elever från gymnasiesko­lan av betygstaktiska skäl.

Den regionala obalansen i fråga om förbrukningen av undervisningstim­mar i komvux har påtalats i många sammanhang. Kommittén har jämfört förbrukningen av undervisningstimmar i förhållande till antalet invånare i olika kommuntyper under budgetåren 1973/74 och 1980/81. Kommittén konstaterar att en betydande utjämning skett. I fråga om förbrukningen av undervisningstimmar för grundskolkurser per' 1 000 invånare finns det knappast några skillnader mellan olika kommuntyper. I fråga om den sammanlagda förbrukningen av både grundskol- och gymnasieskollimmar finns del fortfarande vissa skillnader mellan kommuner med mer än 30000 invånare och kommuner med färre än 30000 invånare. Glesbygdskom­muner som kan tillämpa bestämmelser om lägre antal deltagare för att fä starta kurser tycks dock vara gynnade.

Enligt SÖ:s uppföljning av verksamheten i komvux är den stora majori­teten av kursdeltagarna mycket positiv till utbildningen. Utöver kunskaper och betyg har deltagarna fått ökat självförtroende och intresse för fortsatt utbildning. Men skolledare, lärare och kursdeltagare pekar ocksä på en del problem

-

svårigheter i små och medelstora kommuner att starta kurser på grund av för få sökande,

-

brist på lokaler och utrustning,

-

dålig vuxenanpassning av undervisningen,

-

behov av lärarfortbildning i vuxenpedagogik,

-

heterogena undervisningsgrupper,

-

för lågt timtal i vissa ämnen,

-

alltför lärardominerade arbetsformer,

-

den lokala skolstyrelsens intresse varierar.

6    Riksdagen 1983/84. 1 saml. Nr 169

Prop. 1983/84:169

82

Det stora flertalet kursdeltagare i komvux ger även enligt kommitténs FoU-översikt ett mycket positivt omdöme om undervisningen i komvux både i fråga om dess kompetensgivande sida och personlighetsutveckling. Men ganska många kursdeltagare efterlyser

-

större medinflytande,

-

en aktivare elevroll,

-

bättre anpassning av innehåll och arbetsformer till olika individer,

-

långsammare sludielakt, bättre samarbete och större trygghet i under­visningssituationen.

I FoU-översikten ställs frägan i vilken utsträckning komvux med nuva­rande utformning och resurser är anpassad alt möta en ökad andel resurs­svaga och möjliggöra för dem att fullfölja utbildningen.

Kommittén redovisar tre uppföljningsundersökningar av elever i kom­vux. En stor majoritet av kursdeltagarna i grundskolkurser och teoretiska gymnasieskolkurser i Örnsköldsvik 1974-1978 anser sig ha fått sina slu-diemål uppfyllda genom studierna i komvux. Drygt hälften fortsatte till andra studier och många har fått arbete. I undersökningen konstateras att resultatet av de kortutbildade deltagarnas vuxensludier har visat sig vara mycket gott såväl vad gäller personlighetsutvecklande faktorer som stu­dieresultat i form av betyg.

I kapitlet redovisas också en undersökning 1980 av samtliga elever vid Stockholms vuxengymnasier som 1973 och 1974 tog fullständig grundskol-eller gymnasieskolkompetens. Denna uppföljningsstudie har visat att komvux fungerat mycket bra som grund för vidare utbildning (65%

fortsatte att studera), att en tredjedel har fått arbete på grund av komvux-studierna, att många har kunnat avancera i sitt arbete på grund av studierna (ca

20%), att 15 % anser sig klara sina arbetsuppgifter bättre,

att ca 20% av kvinnorna har kommit in på arbetsmarknaden och många arbetslösa har fått nytt arbete.

SCB har undersökt sysselsättning hos elever i komvux både före och efter studierna. I fråga om elever i yrkesinriktad utbildning konstaterar SCB en viss förskjutning mot yrken med krav pä högre/längre utbildning. Av dem som före studierna var hemarbetande eller studerande har om­kring hälften fått arbete efter komvux-studierna.

1 SCB:s uppföljning av dem som studerade ämnen motsvarande tre- och fyraåriga linjer konstateras en ännu större yrkesrörlighet. Ca 37% fortsatte sina studier vid högskolan efter komvux.

I kapitlet konstateras slutligen att dessa uppföljningsundersökningar omfattat endast dem som avslutat sina studier i komvux och dem som fortfarande studerade och ger bl. a. därför en mycket positiv bild av under­visningen i komvux. Vid en bedömning av komvux måluppfyllelse måste man emellertid också beakta all ganska många avbryter sina studier och att

Prop. 1983/84:169

83

komvux inte i tillräcklig utsträckning lyckats rekrytera prioriterade mål­grupper. Det finns en målkonflikt i att komvux skall rekrytera korttidsut­bildade vuxna och med begränsade resurer för undervisning och elevvård uppfylla högt ställda krav pä kunskaper, färdigheter och personlighetsut­veckling.

Grundvux tillkomst, utveckling och nuvarande verksamhet (kapitel 4)

Grundutbildning för vuxna (grundvux) startade i sin nuvarande form den 1 juli 1977. Grundvux syfte är enligt förordningen om grundutbildning för vuxna (SFS 1977:537):

1.

all förmedla kunskaper och färdigheter som är oundgängliga för den enskilde i samhället och som kan utgöra grund för yrkesutövning och vidareutbildning samt

2.

att utveckla de studerandes förmåga att kritiskt undersöka sin egen situation i det omgivande samhället och stimulera dem till att medverka i samhällets utveckling.

Grundvux vänder sig till både invandrare och svenskar. Den omfattar grundläggande utbildning i läsning, skrivning och matematik pä en nivå som motsvarar högst årskurs 6 i grundskolan. Samhälls- och naturoriente­rande moment skall ingå i undervisningen. Undervisningen bör för invand­rare helt eller delvis anordnas pä hemspråket om den studerande önskar det.

Verksamheten inom grundvux regleras av förordningen om grundutbild­ning för vuxna till vilken SÖ utfärdat föreskrifter och allmänna råd (SÖ-FS 1981:19). Varje kommun är skyldig att sörja för att grundvux anordnas för den som behöver det och att information om grundvux sprids. Grundvux skall organisatoriskt knytas till komvux om inte särskilda skäl föranleder annat. Skolpoäng beräknas för grundvux på samma sätt som för komvux. Grundvux har inga egna lärartjänster, ulan undervisningen i grundvux får ingå i tjänst som lärare vid grundskolan och i tjänst som lärare vid skolvä­sendel i kommun. Åven limlärare får anställas.

Svensktalande har rätt att tas in i grundvux om deras kunskaper i läsning, skrivning eller matematik bedöms ligga under medelnivån för elever som har gått igenom årskurs 4 i grundskolan. Icke svensktalande har rätt att tas in i grundvux om de inte kan läsa och skriva på sitt hemspråk eller har kortare utbildning än vad som motsvarar fyra års heltidsstudier i Sverige eller saknar motsvarande kunskaper i läsning, skrivning eller matematik. Lägsta ålder för intagning är 16år.

För undervisningen i grundvux gäller f. n. läroplan för grundskolan i tillämpliga delar och fr.o.m. läsåret 1982/83 läroplan för komvux (Lvux 82).

Statsbidrag för undervisningen i grundvux utgår för sju timmar per vecka för varje elev upp t. o. m. fyra elever och för fyra timmar per vecka

Prop. 1983/84:169

84

för varje elev därutöver beräknat pä 37 veckor av redovisningsåret. Inom den ram som därigenom erhålls har kommunerna frihet att organisera undervisningsgrupper saml besluta om hur undervisningsresursen skall fördelas, hur mänga timmar per vecka och under hur många veckor under­visningen skall ske.

För grundvux finns ett schablontillägg för information, uppsökande verksamhet, studiehandledning, studie- och yrkesorientering, studiebe­sök, kurativa insatser, tolkning och stödundervisning. Schablontilläggel utgör 15% av antalet lektioner multiplicerat med timarvodet enligt BT 12:0. Dessutom kan statsbidrag utgå till tekniska stödåtgärder för handi­kappade efter särskild ansökan från kommun.

Till deltagarna i grundvux utgår timersättning för högst 28 lektioner per vecka och totalt högst för 1 120 lektioner eller om särskilda skäl föreligger för ytterligre 1 100 lektioner.

Antalet kommuner som anordnar grundvux har ökat snabbt sedan 1977 och uppgick 1981 till 243. Såväl antalet deltagare som antalet undervis­ningstimmar har mer än tredubblats under åren 1977-1980. 1 mars 1981 fanns i grundvux 8 042 deltagare av vilka 5 394 var invandrare och 2 648 var svenskar. Antalet svenskar har under de senaste åren ökat snabbare än antalet invandrare. Assyrier/syrianer utgjorde i mars 1981 den största gruppen bland invandrarna. De största språkgrupperna var turkiska, finska, grekiska och spanska.

De tio största grundvux-kommunerna hade sammanlagt 39% av antalet deltagare i grundvux. Andelen enskild undervisning har minskat för varje år och grupperna har blivit större. I mars 1981 var det genomsnittliga antalet deltagare per grupp i hela landet 3,1,

Erfarenheter av grundvux (kapitel 5)

Inledningsvis konstateras att både antalet deltagare och antalet under­visningstimmar i grundvux ökat mycket kraftigt under de senaste åren, SÖ har ärligen följt upp verksamheten genom statistiksammanställning, enkä­ter till skolledare, lärare och deltagare samt genom korltidsförordnade gymnasieinspeklörer. Även några FoU-projekl har behandlat grundvux.

Skolledare och lärare önskar förbättringar inom bl, a, följande områden:

-

resurser till ändamålsenliga lokaler,

-

lärartjänster, lärarutbildning och fortbildning,

-

läromedel både pä svenska och invandrarspråk och i svenska som främmande språk,

-

ändrade intagningsbestämmelser så att sökande som inte uppnått nivån för årskurs 6 i läsning, skrivning eller matematik kan tas in,

-

utbyggd undervisning på invandrarspråk och samarbete mellan lärare som undervisar på svenska och hemspråkslärare,

-

bättre resurser för syo, kurativa insatser, hälsokontroll och barntillsyn.

Prop. 1983/84:169

85

Dellagarna önskar förbättringar på bl. a. följande områden:

-

mer undervisning pä invandrarspråk och bättre läromedel,

-

fler timmar med timersättning och bättre villkor för limersättning,

-

barntillsyn.

SÖ framhöll i en skrivelse till regeringen (februari 1979) bl. a. följande behov:

-

särskilda lärartjänster för grundvux och särskild lärarutbildning för grundvux-lärare, även för lärare som kan undervisa pä invandrarspråk,

-

intagningsreglerna bör ändras sä att den som saknar kunskaper och färdigheter i alt läsa, skriva eller räkna motsvarande årskurs 6 i grund­skolan får tas in,

-

särskilda läromedel för grundvux,

-

hyresbidrag till lokaler för grundvux,

-

höjning av schablontilläggel från 15% till 25%; även kostnader för barnfillsyn bör i vissa fall få bestridas ur schablontillägget,

-

höjning av antalet undervisningstimmar för vilka timersättning kan utgå till 3000 för deltagare som inte har latinskt alfabete.

I SÖ:s föreskrifter om grundvux 1981 (SÖ-FS 1981:19) har förändringar gjorts i förhållande till tidigare utfärdade anvisningar bl. a. på följande områden:

-

Vuxna psykiskt utvecklingsstörda tillhör inte målgruppen för grundvux. Om de inte får annan utbildning har dock kommunen skyldighet alt la in dem i grundvux under förutsättning att de kan tillgodogöra sig undervis­ningen.

-

Om det råder tveksamhet om en sökandes behörighet för grundvux med hänsyn till tidigare kunskaper och färdigheter, bör vederbörande tas in på prov.

-

Undervisningen i all läsa och skriva skall om möjligt och om deltagaren önskar det ges på hemspråket och kombineras med undervisning i alt läsa och skriva på svenska.

-

Syon spelar en viktig roll och bör fä ett ökat utrymme.

-

Vid planeringen av grundvux bör särskilt uppmärksammas att antalet undervisningslimmar inte bör vara fler per vecka än att deltagaren har möjlighet att tillgodogöra sig undervisningen. Undervisningen skall fö­reträdesvis ges i grupp och för vissa grupper spridas på fler än 37 veckor under läsåret.

I SÖ-FS 1981:20 betonas att det för närvarande inte finns någon idealisk lärarutbildning för grundvux. Det kan därför vara lämpligt med lärariag bestående av flera olika lärarkategorier. Vid tillsättning av lärartjänster bör även andra faktorer än formella meriter beaktas, t. ex. erfarenheter av invandrar- och vuxenundervisning.

I SÖ:s uppföljning av verksamheten inom grundvux redovisas också studieavbrott och orsakerna till studieavbrott enligt lärares uppfattning. År 1978 avbröt 297 deltagare utbildningen (11 % av samtliga 2658 deltagare).

Prop. 1983/84:169

86

Enligt rapporten 1980 var de viktigaste orsakerna fill studieavbrott

-

sjukdom eller graviditet (25%)

-

ekonomiska skäl (20%)

-

fått arbete (20%)

-

flyttal (18%)

-

sociala problem eller familjeproblem (12%).

Enligt SÖ:s uppföljning är studieavbrotten inte alltid definitiva. Det krävs emellertid ofta särskilda insatser för alt avbrytarna skall återuppta studierna. En del deltagare avbryter grundvux för att övergå till annan utbildning, främst AMU. Del framgår inte i vilken utslräcking avbrott beror på faktorer i själva undervisningssituationen.

Enligt SÖ:s ärliga undersökningar av grundvux tycks informationen om grundvux välla särskilda problem, eftersom man sällan kan nå målgruppen med skriftlig information. De mest anlitade informationskanalerna har därför varit arbetsförmedling, socialbyrå, fackliga organisafioner, SSA-räd, vuxenutbildningsråd och studieförbund. Särskilt stor genom­slagskraft hade ett par informationsprogram som Utbildningsradion gjorde om vuxna med läs- och skrivsvårigheter. Många lokalradiostationer följde upp dessa program med egna sändningar. Genom den telefonsluss som upprättades i anslutning till programmen kom många vuxna med läs- och skrivproblem i kontakt med grundvux.

En del kommuner har haft problem med att ordna lokaler och barntillsyn och har därför sett sig tvingade att begränsa sin information, eftersom man haft kö till utbildningen.

Kommittén redovisar slutligen stora behov av insatser bl. a. inom föl­jande områden av grundvux för att möjliggöra för mänga att fullfölja studierna:

-

elevvård och kuraliva insatser,

-

syo och arbetslivsförberedande inslag,

-

studiebesök för alt särskilt invandrarna skall få kontakt med det svenska samhället och arbetslivet,

-

tolkning särskilt i fråga om de samhälls- och naturorienterande momen­ten,

-

stödundervisning, särskilt för deltagare som tvingas vara frånvarande från lektioner.

För dessa olika insatser kan schablontillägget användas. Det visar sig emellertid i många kommuner otillräckligt pä grund av de stora behoven.

Framtida behov av kompetensgivande och yrkesinriktad utbildning för vuxna (kapitel 6)

Inledningsvis definieras utbildningsbehov och refereras några undersök­ningar av utbildningsbehov. Kommittén redovisar i kapitlet de bedömningar som långtidsutredning-

Prop. 1983/84:169

87

en, sysselsällningsutredningen och sekretariatet för framtidsstudier gör om näringslivets utveckling och förändringar på arbetsmarknaden och de krav på fortbildning, vidareutbildning och i vissa fall omskolning för nya arbetsuppgifter som denna utveckling medför. Enligt den bedömning som bl. a. data- och eleklronikkommitlén och dataeffektutredningen gör kräver den snabba utvecklingen inom elektronik och datateknik att företagen tillförs ny kunskap inom dessa områden genom fortbildning och vidareut­bildning av de anställda. Utbildningsinsatser är nödvändiga på alla nivåer om företagen skall kunna följa med i utvecklingen och om de anställda skall kunna behälla sina arbeten.

I kapitlet refereras kortfattat de bedömningar, som några utredningar på utbildningsområdet gör om framtida utbildningsbehov, bl. a. utredningen om företagsutbildning och gymnasieulredningen. Kommittén redovisar också diskussionen om återkommande utbildning och livslångt lärande. De motiv som anges för att organisera utbildningen i form av återkommande utbildning är framför allt följande:

-

På grund av de snabba förändringarna i samhället måste varje människa vid återkommande tillfällen komplettera sin tidigare utbildning.

-

Det är nödvändigt att utjämna utbildningsklyftor mellan individer och grupper såväl inom som mellan generationerna.

-

Med utbildning följer ocksä ofta andra former av välfärd. Det måste därför finnas återkommande möjligheter till utbildning.

Med livslångt lärande avses både organiserad undervisning och infor­mell mera slumpartad vardagsinlärning. Det livslänga lärandet kräver alt samhället tillhandahåller lätt tillgänglig utbildning i mänga former och

med ett varierat innehåll och att individen har tillräckliga basfärdigheter för all kunna tillägna sig ny kunskap.

Inom ett UNESCO-projekt har utarbetats kriterier för vad som är gynn­samt för utvecklingan av det livslånga lärandet. Kurt Gestrelius och Len­nart[REDACTED_EFTERNAMN] har använt dessa kriterier för analys av läroplanerna för grundskolan och gymnasieskolan, kursplanerna i några ämnen och målen för komvux. De konstaterar att läroplanerna, kursplanerna och målen för komvux mycket väl motsvarar de krav som ställts upp som gynnsamma för utvecklingen av livslångt lärande. Däremot tyder undersökningar på att undervisningens genomförande i komvux i mindre utsträckning främjar utvecklingen av livslängt lärande.

I kapitlet redovisas några synpunkter av fyra forskare i anslutning till återkommande utbildning. Magnus.Söderström anser att personalutveck­lingen i arbetslivet bör fylla bl. a. följande funktioner:

-

utveckla basfärdigheter hos individen,

-

anpassa individen till miljö, teknik, normer och förändringar i arbets­processen,

-

ge individen förutsättningar att påverka förändringsprocessen.

Prop. 1983/84:169

88

Personalutvecklingen bör enligt[REDACTED_EFTERNAMN] ha både en verksamhetsre-laterad funktion, en allmän vuxenutbildningsfunktion och en arbetsmark-nadspolitisk funktion. Särskilt framhålls personalutvecklingens roll som förändringsinstrument. Det krävs en klarare rollfördelning mellan arbetsli­vet och övrig vuxenutbildning, och personalutvecklingen bör kunna spela en större roll än hittills.

Torbjörn Stockfelt och Mauritz[REDACTED_EFTERNAMN] konstaterar bl. a. att vardagsinlärningen utgör den kvantitativt och känslomässigt största

kunskapsgenererande processen i en människas liv, att arbetet för många människor är den enda utbildningsform som har

någon praktisk betydelse, att arbetet är en av de inlärningssituationer som mest aktivt tillför och

utvecklar nya kunskaper, alt en kunskapsutveckling integrerad i arbetslivet har en rad pedagogiska fördelar.

Det behövs fortsatt forskning kring utvecklande av positiv vardagsin­lärning i arbetslivet.

Kjell Rubenson anser att det finns risk för att ett system med återkom­mande utbildning ökar utbildningsklyftorna, eftersom de utbildningsmäs-sigt gynnade ständigt upplever behov av ny kunskap. Det krävs en nära samordning mellan arbetslivets organisation, utbildningspoliliska insatser, utbildningsorganisation och studiestödsformer för att ett system med åter­kommande utbildning skall kunna utjämna utbildningsskillnader.

Kommittén konstaterar att ännu år 1990 kommer en stor andel av den vuxna befolkningen att ha en kortare formell utbildning än nio år. Dessut­om lämnar många ungdomar grundskolan utan fullständig grundskolkom­petens eller med dåliga kunskaper. Därtill kommer många invandrare med kort utbildning och vuxna som avslutat grundvux. Det är enligt kommit­téns uppfattning angeläget att samtliga som söker till grundskolkurser inom komvux kan erbjudas utbildning. Timvolymen för grundskolkurser bör därför få öka igen.

Merparten av ungdomarna får i dag en gymnasial utbildning. Åven vuxna bör kunna få en gymnasieskolutbildning för att stärka sin ställning på arbetsmarknaden eller skaffa sig behörighet för fortsatta studier. Med utbildning följer ocksä ofta andra former av välfärd. Det finns f. n. ett uppdämt behov av gymnasieskolutbildning inom komvux. Kommittén an­ser därför att timvolymen även för gymnasieskolkurser bör få öka med hänsyn till de angelägna behov av fortbildning och vidareutbildning som kommittén konstaterat.

Kommittén redovisar slutligen några angelägna uppgifter som komvux bör fullgöra:

1.

fortbildning och vidareutbildning av yrkesverksamma vuxna för att möjliggöra strukturrationaliseringar och undvika arbetslöshet,

2.

utbildning av vuxna i elektronik och datateknik både för yrkesverk­samhet och som samhällsmedborgare.

Prop. 1983/84:169

89

3.

utbildning av yrkesverksamma vuxna i frågor som rör arbetsmiljö, miljövård, energi, hushållning med resurser och medbestämmande,

4.

grundläggande yrkesutbildning för grupper som saknar sådan utbild­ning,

5.

återkommande utbildning för grupper som vill bredda sin kompetens eller avancera inom sitt yrkesområde,

6.

undervisning i språk och om andra länders politiska, sociala och kulturella förhållanden,

7.

ge baskunskaper och basfärdigheter till nya grupper som grund för fortsatta studier, yrkesverksamhet, samhälls- och föreningsengagemang m.m.,

8.

utbildning i enstaka ämnen för allmän och särskild behörighet för högskolestudier.

Mål, målgrupper, information, rekrytering, intagning, syo, elevvård (kapi­tel 7)

I enlighet med kommitténs tidigare förslag har riksdagen fastställt föl­jande mål för vuxenutbildningen och mål och målgrupper för komvux (Lvux 82):

Vuxenutbildningen syftar till

1.

att överbrygga utbildningsklyftorna och därigenom verka för ökad jämlikhet och social rättvisa,

2.

att öka de vuxnas förmåga att förstå, kritiskt granska och medverka i kulturellt, socialt och politiskt liv och därigenom bidra till det demokratis­ka samhällets utveckling,

3.

att utbilda vuxna för varierande arbetsuppgifter, medverka till arbets­livets förändring och bidra till full sysselsättning och därigenom främja utveckling och framsteg i samhället,

4.

att tillgodose de vuxnas individuella önskemål om vidgade studie- och utbildningsmöjligheter och att ge dem tillfälle att komplettera ungdomsut­bildningen.

Särskilda mål för komvux

Komvux skall medverka till att förverkliga vuxenutbildningens allmänna mål genom att erbjuda vuxna kompetensinriktad utbildning. Det sker ge­nom att komvux

1.

anordnar utbildning såväl för kompetens i enstaka ämnen som för fullständig kompetens motsvarande den som ges i grundskolan och gymna­sieskolan,

2.

förmedlar kunskaper i det egna yrket eller utbildar för ett nytt yrke genom all anordna utbildning motsvarande sådan som ges i gymansiesko-lan eller enligt kursplaner som fastställts efter samråd med arbetsmarkna­dens parter.

Prop. 1983/84:169

90

Målgrupper för komvux

Komvux vänder sig till alla vuxna som har behov av kompetensinriktad utbildning pä grundskol- och gymnasieskolnivä.

Komvux skall framför allt erbjuda utbildning till dem som fidigare fått minst av utbildningsresurserna i samhället. Information och rekrytering skall därför i första hand inriktas mot korttidsutbildade, resurssvaga och socialt utsatta personer.

En annan viktig målgrupp för komvux är yrkesverksamma personer som har behov av att komplettera sitt yrkeskunnande och övriga vuxna som vill gå ut i arbetslivet eller förändra sin situation i arbetslivet. Ytterligare en målgrupp för komvux är människor som behöver komplettera sin tidigare utbildning och skaffa sig behörighet för fortsatta studier.

För att dessa mål skall kunna uppfyllas föreslär kommittén att i skolla­gen föreskrivs att en kommun är skyldig att främja vuxnas utbildning i komvux.

I kapitlet redovisas FoU kring information, rekrytering och syo, framför allt den samverkan mellan olika vuxenutbildningsanordnare som ägt rum I.ex. i Hallsberg, Kronobergs län och inom ramen för syovux-projektet. Kommittén konstaterar att vuxenutbildningsråd och lokala planeringsråd (SSA-räd) har till uppgift dels att kartlägga utbildningsbehov, dels att informera om utbildningsmöjligheter. De fungerar ocksä som samrädsor-gan mellan olika utbildningsanordnare och mellan utbildningsanordnare och arbetsliv. Några kommuner har inrättat informationscentraler för alt informera om utbildningsmöjligheter för vuxna.

Åven centrala studiestödsnämnden, vuxenutbildningsnämnderna och arbetsförmedlingarna medverkar till att sprida information om utbildnings­möjligheter för vuxna.

Kommittén konstaterar alt det krävs ökade informationsinsatser och en utbyggd syo om komvux i ännu större utsträckning skall rekrytera kort­tidsutbildade vuxna till utbildning. Det är nödvändigt med en samverkan mellan olika organ såsom vuxenutbildningsräd, SSA-råd, olika utbild­ningsanordnare, fackliga organisationer och andra för alt på effektivast möjliga sätt utnyttja de resurser som finns.

Även den interna syon inom komvux behöver utvecklas. Syon bör vara en integrerad del av den pedagogiska verksamheten i komvux. Även möjligheter att ge vuxna som saknar arbetslivserfarenhet praktisk arbets­livsorientering inom komvux bör övervägas.

För att syon skall klara sina uppgifter behöver en större resurs än som nu är möjligt kunna användas för syo inom komvux. På sikt behöver ytterligare resurser tillföras för en syo som är gemensam för samtliga former av vuxenutbildning.

Kommittén föreslär

att möjligheter att organisera praktisk arbelslivsorientering för vissa prio­riterade målgrupper inom komvux övervägs.

Prop. 1983/84:169

91

all en större resurs än vad som motsvarar 40% av det nuvarande schablon­tillägget inom komvux får användas till syo-funktionärstjänst inom komvux enligt skolstyrelsens beslut, att på sikt ytterligare resurser tillförs en för samtliga vuxenutbildningsan­ordnare gemensam syo-funktion.

Kommittén anser att vuxnas utbildningsmöjligheter inte bör begränsas till det kursutbud som finns i den egna kommunen. Vuxna bör ha rätt att las in i utbildning oavsett i vilken kommun utbildningen anordnas. Som allmän princip för urval bland behöriga sökande bör gälla att den som har störst behov av utbildningen tas in i första hand. Om denna allmänna princip tillämpas behövs det enligt vår uppfattning inte elevområden i komvux. Interkommunal ersättning bör utgå som f. n.

Undervisningen inom komvux bygger pä förutsättningen att kursdelta­garna har livs- och arbetslivserfarenhet och kan klara en stor del av studierna pä egen hand. Enligt läroplan för komvux skall undervisningen i ännu högre grad än tidigare anpassas till vuxnas behov och förutsättningar. Skolstyrelsen har numera ett uppföljningsansvar för ungdomar upp till 20 år, och gymnasieskolan är dimensionerad all ta emot samtliga ungdomar. Resurserna för komvux är begränsade och bör därför i första hand förbe­hållas vuxna. Intagningsåldern för teoretiska gymnasieskolkurser bör där­för höjas fill 20 år.

Sökande som är yngre än 20 år bör dock kunna tas in i komvux i följande fall:

-

sökande som fullbordat gymnasieskolutbildning och behöver behörig-hetskomplettera,

-

sökande som förvärvsarbetar och behöver studera på kvällstid.

Även i andra fall bör intagningsnämnden kunna ge dispens från ålders­kravet om särskilda skäl föreligger.

Intagnings- och urvalsfrågor kommer i framtiden att bli ännu viktigare med hänsyn fill de begränsade resurserna. Det är därför angelägel att det i varje kommun med komvux finns en särskild intagningsnämnd med före­trädare för skolstyrelsen och allmänintressen. Vuxenutbildningsrådet bör däremot inte vara intagningsnämnd.

De prioriterade målgrupperna ställer ökade krav på elevvård inom kom­vux. De statliga resurserna bör därför få användas även för kurativa insatser.

Kommittén föreslär alltså

att vuxna skall ha rätt till intagning i komvux enligt de allmänna behörig­hets- och urvalsregler som gäller oavsett, i vilken kommun kursen anordnas,

alt åldern för intagning till gymnasieskolkurs motsvarande tvååriga teore­tiska linjer och tre- och fyraåriga linjer i gymnasieskolan höjs till 20 år,

att intagningsnämnden får ge dispens från ålderskravet, om särskilda skäl föreligger.

Prop. 1983/84:169

92

att skolstyrelsen utser en särskild intagningsnämnd för komvux liksom

ordförande för denna, alt skolstyrelsen skall vara företrädd i intagningsnämnden och att minst

hälften av dess ledamöter skall företräda allmänintressen, alt skolstyrelsen fastställer arbetsordning för intagningsnämnden, att en del av det nuvarande schablontillägget eller en del av den totala

siatsbidragsresursen för komvux (enligt förslag i kapitel 16) skall få

användas även till kurativa insatser inom komvux enligt skolstyrelsens

beslut.

Läroplansfrågor (kapitel 8)

Läroplan för komvux (Lvux 82) införs fr.o.m. läsåret 1982/83 enligt riksdagens beslut. Kommittén har i en särskild skrivelse föreslagit kom­pletteringar till läroplan för komvux att gälla fr.o.m. läsåret 1983/84. I denna skrivelse föreslog kommittén bl. a.

-

att mål och riktlinjer för syo skall införas i läroplan,

-

att etapperna 2-4 successivt skall införas, att samma betygsystem skall fillämpas i gymnasieskolkurser i komvux som i gymnasieskolan och att kursdeltagarna i komvux skall utgöra en egen referensgrupp,

-

att särskilda avgångsbetyg som ger allmän behörighet skall införas i komvux,

-

att till läroplan för komvux skall fogas ett särskilt avsnitt som behandlar grundvux,

-

att SÖ får i uppdrag att utarbeta och fastställa tim- och kursplaner för gymnasieskolkurser i huvudsak i över'ensstämmelse med kommitténs förslag.

Kommittén konstaterar att betygsystemet i grundskolkurser i komvux har flera nackdelar:

-

det utgör ett hinder vid rekryteringen av prioriterade målgrupper och kan bidra till studieavbrott,

-

det försvårar en vuxenanpassning av innehåll och arbetsformer,

-

det hindrar samarbete mellan kursdeltagarna.

Kommittén föreslär

att det nuvarande betygsystemet i grundskolkurser ersätts med godkänd -

icke godkänd, att sökande med slutbetyg från komvux utgör en egen kvolgrupp vid

intagning till gymnasieskolan, att orienteringsämnena även i fortsättningen utgör separata kurser och den

första etappen i en sammanhängande studiegäng i resp. ämne. Kommittén föreslår att ett slutbetyg från komvux som ger grundskol­kompetens skall innehålla godkänd frän etapp 1 i följande ämnen: svenska, engelska, matematik, historia, samhällskunskap, religionskunskap, geo-

Prop. 1983/84:169

93

grafi, fysik, kemi och biologi. Svenska kan bytas ut mot svenska som främmande språk. I slutbetyget kan också ingå godkänd från etapp 1 i B-spräk och/eller hemspråk.

Kommittén konstaterar alt orienteringskursen för vuxenstuderande som ger studie- och yrkesorientering och studieteknisk träning inför fortsatta studier framför allt på högskolenivå har visat sig fylla en viktig funktion. Det finns behov av en motsvarande orienteringskurs som vänder sig till korttidsutbildade och sludieovana vuxna som vill påbörja studier över huvud laget. Kommittén föreslår att SÖ får i uppdrag att utarbeta och fastställa kursplan för en sådan orienteringskurs.

Fr.o.m. läsåret 1982/83 utgör svenska som främmande språk (etapp 1) en särskild kurs inom komvux. Kommittén anser alt även gymnasieskol-kursen i svenska (etapp 2) i större utsträckning bör anpassas till invandra­res behov och förutsättningar utan att den görs till ett särskilt ämne. Kursen skall ge allmän behörighet för högskolestudier. Kommittén före­slär att SÖ får i uppdrag att beakta detta vid utarbetandet och fastställandet av kursplan i svenska etapp 2.

Kommittén föreslår att betyg i hemspråk skall kunna ingå i avgångsbetyg frän komvux och att hemspråkets limtal skall kunna inräknas i den timvo-lym som avgångsbetyg frän komvux skall omfatta enligt vårt förslag.

Kommittén konstaterar att uppdelningen av yrkesinriktade gymnasie­skolkurser i delmomentskurser och modulkurser fungerar tillfredsställande och bör därför tillämpas även i fortsättningen. Kommittén föreslär dock att SÖ i samråd med arbetsmarknadens parter får i uppdrag att göra en översyn av framför allt korta delmoment och kombinera dessa till något längre utbildningar eventuellt tillsammans med vissa delar av allmänna ämnen.

Kommittén anser också att nya utbildningar som tillkommer i gymnasie­skolan bör få anordnas även inom komvux. Kommittén föreslår att rege­ringen utfärdar riktlinjer för fastställande av timplaner för komvux för nya utbildningar som tillkommer i gymnasieskolan.

Kommittén konstaterar alt nya utbildningsbehov uppkommer som en följd av förändringar på arbetsmarknaden. Nya kursplaner för särskilda yrkesinriktade kurser måste därför snabbt kunna utarbetas och fastställas. Kommittén anser att de rutiner som nu tillämpas med lokalt och centralt samråd med parterna bör gälla även i fortsättningen. Kommittén föreslår emellertid att kommunerna får till uppgift att mera aktivt inventera utbild­ningsbehov och att inom SÖ avsätts resurser för utarbetande av kursplaner för särskilda yrkesinriktade kurser och av kommentar-, service- och infor­mationsmaterial.

Erfarenheterna av försöksverksamheten med undervisning på finska i grundskolkurser är nu ganska omfattande och i allmänhet mycket goda. Undervisningen bör kunna anordnas även på andra invandrarspråk. För­söksverksamheten med gymnasieskolkurser och särskilda yrkesinriktade

Prop. 1983/84:169

94

kurser har dock hittills haft begränsad omfattning. Det finns enligt kommit­téns uppfattning i vissa fall skäl att anordna även gymnasieskolkurser och särskilda yrkesinriktade kurser på invandrarspråk för deltagare som redan har en utbildning motsvarande grundskolan men har alltför dåliga kunska­per i svenska.

Kommittén föreslår att grundskolkurser pä invandrarspråk skall få an­ordnas efter beslut av skolstyrelsen under förutsättning alt lämpliga läro­medel och lärare finns tillgängliga. Sådan undervisning skall kombineras med undervisning i svenska som främmande språk.

Kommittén föreslår att försöksverksamheten med undervisning pä in­vandrarspråk i gymnasieskolkurser och särskilda yrkesinriktade kurser får fortsätta efter SÖ:s medgivande i varje särskilt fall.

Kursuppläggning, information och samråd (kapitel 9)

I syfte att underlätta för glesbygdskommuner med stora avstånd att starta kurser inom komvux föreslår kommittén att kurs får förläggas till olika platser och på olika tider för olika deltagargrupper, under förutsätt­ning att kursen håller sig inom ramen för det i timplanen fastställda timta­let. Läraren häller alltså lektioner pä olika platser med kursdeltagargrup-per som ingår i kursen.

Redan med nuvarande bestämmelser kan kursdeltagare som kunskaps-mässigt befinner sig på olika nivå ingå i samma kurs. Undervisningen bör organiseras så att samtliga kan följa undervisningen, t. ex. genom att några kursdeltagare befrias från vissa lektioner eller kursdeltagarna delas upp i olika grupper. Om kommitténs förslag att etapperna 2-4 skall utgöra en kurs genomförs, innebär det att kursdeltagare som befinner sig i någon av dessa etapper kan utgöra en kurs.

I kapitlet redovisar kommittén de slag av samråd och konferenser som enligt nuvarande föreskrifter skall finnas i komvux, de erfarenheter och synpunkter som kommit fram bl. a. i rapporter från SÖ:s korltidsförord­nade gymnasieinspektörer och de förändringar som skett i.ungdomsskolan med anledning av riksdagens beslut om elevers och föräldrars medinflytan­de. Kommittén anser att det bör utfärdas så få centrala bestämmelser om information och samråd som möjligt med hänsyn till de stora variationerna i fråga om komvux omfattning och organisation i olika kommuner. Det krävs dock vissa centrala bestämmelser för att säkerställa personalgrup­pers och kursdeltagares möjligheter till medinflytande.

Kommittén föreslär att följande former av information och samråd regle­ras i centrala bestämmelser.

-

Rektor skall vara skyldig att informera och samråda med företrädare för lärare och övrig personal samt med företrädare för kursdeltagare före beslut i viktiga frågor.

-

Vid varje skolenhet med komvux skall finnas en komvux-konferens, i

Prop. 1983/84:169

95

vilken ovan nämnda information och samråd sker. Skolstyrelsen beslu­tar om sammansättning och arbetsformer för komvux-konferensen.

-

Rektor skall vara skyldig att minst en gäng per termin informera perso­nal och kursdeltagare om förändringar i verksamheten.

-

Samarbetsnämnd får finnas vid skolenhet med komvux om skolstyrel­sen beslutar del; skolstyrelsen bestämmer samarbetsnämndens sam­mansättning, uppgifter och arbetsformer. Försöksverksamheten med samarbetsnämnd upphör.

-

Beslut om skiljande av elev från undervisningen fattas av skolstyrelsen eller av samarbetsnämnden, om samarbetsnämnd med företrädare för skolstyrelsen inrättats.

-

Samråd i pedagogiska frågor mellan skolledare, lärare, syo-funktionär och företrädare för kursdeltagare skall äga rum minst en gång per termin; skolstyrelsen bestämmer formerna för detta samråd.

-

Elevvärdskonferens och andra konferenser får sammankallas av rektor vid behov.

-

Komvux-konferensen skall också behandla frågor som rör grundvux och innehålla företrädare för grundvux. Särskilda konferenser för grundvux i bl. a. pedagogiska frågor och elevvårdsfrågor får av rektor sammankallas vid behov.

Metoder och arbetsformer, läromedel, forsknings- och utvecklingsarbete (kapitel 10)

I kapitlet redovisas resultaten av några undersökningar kring metoder och arbetsformer och inlärningsprocessen dels från kommitténs FoU-över­sikt (Kommunal vuxenutbildning. Översikt över forsknings- och utveck­lingsarbete), dels från några senare publicerade undersökningar. I dessa konstaleras att majoriteten av kursdeltagarna i komvux anser alt arbetsfor­merna i hög grad anpassats till vuxnas behov och förutsättningar. Samti­digt görs reservationerna att en stor del av deltagarna föredrar lärardomi-nerad undervisning och att undersökningarna i regel gällt de kursdeltagare som fullföljt eller finns kvar i undervisningen.

I undersökningarna framkommer vissa brister i fråga om metoder och arbetsformer i komvux. Många kursdeltagare anser att lärarna överskattar deras förkunskaper,

alt sludietakten är alltför hög och kraven på arbetsinsatser alltför betung­ande, att möjligheterna till grupparbete, samtal och sociala kontakter varit alltför

fä, att kurserna varit alltför heterogena och att läraren ofta anpassat undervis­ningen till de duktiga deltagarna, att kursdeltagarna i ringa utsträckning påverkat planeringen av undervis­ningen, att informationen varit bristfällig.

Prop. 1983/84:169

96

I rapporterna föreslås vissa förbättringar. Bl. a. framhålls att deltagarnas egna erfarenheter och upplevelser i större utsträckning bör användas som en resurs i undervisningen och att undervisningen bättre bör anknyta till deltagarnas hela livssituation (vardagsinlärning och det livslänga lärandets princip).

I undersökningarna konstateras slutligen att komvux brottas med en målkonflikt: att rekrytera korttidsutbildade vuxna och att på ett i förhållan­de till ungdomsskolan begränsat antal undervisningstimmar uppfylla både kunskaps- och färdighetsmål och en rad övergripande mål.

I kapitlet sammanfattas innehållet i två promemorior som kommittén låtit utarbeta som underlag för sitt läroplansarbete, Anders Franssons promemoria Metoder och arbetsformer och Lennart Nilssons promemoria Motiven till och innebörden av nyorientering av yrkesundervisningens inriktning och utformning.
[REDACTED_EFTERNAMN] framhåller framför allt vikten av ökat deltagarinflylande vid planering, genomförande och utvärdering av undervisningen.[REDACTED_EFTERNAMN] be­tonar vikten av att den yrkesinriktade undervisningen organiseras i funk­tionella helheter och arbetsuppgifterna får en autentisk karaktär, att yrkes­undervisningen också innehåller teoretiska resonemang och allmänna äm­nen och uppfyller övergripande mål såsom samarbete, medansvar och demokratisering.

Kommittén konstaterar i kapitlet att det är viktigt att beakta de förslag till förbättringar som framförs i forskningsrapporter för all minska antalet studieavbrott, I.ex.

        bättre information till de studerande,

-

långsammare studietakt, särskilt i början,

-

val av arbetsformer som möjliggör kontakt och samarbete mellan de studerande,

-

gemenskap och trygghet i gruppen,

avdramatisering av prov och betyg,

stöd och hjälp vid frånvaro.

Kommittén konstaterar atl de vuxenstuderandes studiesituation i vä­sentliga avseenden skiljer sig från elevernas studiesituation i ungdomssko­lan och alt därför arbetsformerna i komvux måste bli annorlunda. Följande faktorer bör enligt kommitténs uppfattning särskilt beaktas vid val av arbetsformer i komvux.

De vuxnas livssituation skiljer sig frän elevernas i ungdomsskolan. Vux­enstuderande har plikter som rör förvärvsarbete, hem, familj, ekonomi och andra åtaganden som ofta måste gä före studierna. De är vana vid att fatta beslut i dessa frågor och ta ansvar men hamnar i undervisningssituationen i beroendeställning.

Många av de studerande i komvux har ingen studievana och känner osäkerhet och oro inför studierna.

Prop. 1983/84:169

97

Mänga kursdeltagare har kunskapsluckor och dåliga förkunskaper i vissa ämnen eller delar av ämnen. De menar med kunskap ofta faktakunskaper och har svårt att minnas nya fakta som inte anknyter till deras tidigare erfarenheter.

Många vuxenstuderande har dåligt självförtroende och bristande tilltro till sin förmåga att klara studier.

De vuxna kursdeltagarna har ofta yrkes- och livserfarenheter från flera olika områden.

I kapitlet redovisas ocksä undersökningar om läromedel i komvux. Ett antal kriterier på bra vuxenläromedel anges med utgångspunkt i projektet Kriterier för läromedel i vuxenutbildning (KLÄV). I läroplan för komvux definieras läromedel på följande sätt: "Läromedel är allt som lärare och kursdeltagare kommer överens om att använda för att nå uppställda mål i undervisningen." Riksdagens beslut om basläromedel och granskning av basläromedel gäller också för komvux.

Kommittén konstaterar att det är angeläget att läromedlen i komvux både i fråga om innehåll och utformning är väl anpassade till vuxnas intressen, behov och förutsättningar. Vid utformningen av läromedel för komvux bör särskilt följande beaktas:

-

Del finns stora skillnader mellan kursdeltagarna i en komvux-kurs i fråga om förkunskaper, studiesituation, erfarenheter, studiebehov och intressen.

-

Kursdeltagarna i komvux måste klara en stor del av inlärningen på egen hand.

-

Kursdeltagarna i komvux har i regel inte samma studievana och erfaren­heter av olika arbetsformer som eleverna i ungdomsskolan.

-

Uppdelningen av ämnena i etapper och i grunddel och fördjupningsdel ställer särskilda krav pä läromedel.

-

Behovet av läromedel för särskilda yrkesinriktade kurser som inte har någon motsvarighet i gymnasieskolan bör beaktas vid utarbetandet av kursplaner för sådana kurser.

Kommittén berör kortfattat utvecklingen av nya medier för undervisning i anslutning till informationsteknologiutredningen och videogramutred-ningen. Kommittén anser att videogram, texl-TV och teledata bör kunna komma till användning både vid statens skolor för vuxna och inom kom­vux, eftersom kursdeltagarna får klara så stor del av inlärningen pä egen hand med hjälp av material av olika slag.

Kommittén konstaterar atl forsknings- och utvecklingsarbete som berör komvux haft ganska stor omfattning under senare hälften av 1970-talel men atl del fortfarande finns stora brislomräden. Kommittén anser att följande områden bör prioriteras vid planering av FoU-projekt under den närmaste tiden:

-       effekter av komvux både för den enskilde och samhället särskilt i ett

fördelningspolitiskt perspektiv,

7   Riksdagen 1983/84. 1 saml. Nr 169

Prop. 1983/84:169

98

-

komvux roll i ett system med återkommande utbildning och livslångt lärande och samspelet mellan ungdomsutbildning, vuxenutbildning, ar­betsmarknad och studiesociala villkor,

-

samspelet mellan organiserad utbildning och vardagsinlärning,

- uppföljning och utvärdering av genomförandet av läroplan för komvux.

Kommittén anser att det vuxenpedagogiska forsknings- och utvecklings­

arbetet bör förslärkas på central, regional och lokal nivå. Lärare för

komvux utbildas vid högskolorna, särskilt vid lärarhögskolan i Stockholm.

Högskolorna får också genomförandeansvar för en stor del av lärarfort­

bildningen. Kommittén anser det därför angeläget alt det vid högskolorna

finns professurer även i vuxenpedagogik. En väsentlig del av de resurser

för lokal skolutveckling som kommunerna disponerar bör, åtminstone i ett

inledningsskede, enligt kommitténs uppfattning användas till utvecklings­

arbete i samband med genomförandet av läroplan för komvux och samver­

kan mellan olika vuxenutbildningsanordnare i fråga om rekrytering av

prioriterade målgrupper.

Kommittén föreslär

att utöver professuren i vuxenpedagogik i Linköping inrättas ytterligare minst en professur i vuxenpedagogik,

att SÖ inriktar sitt FoU inom vuxenutbildningen mot de av kommittén ovan redovisade bristområdena,

att länsskolnämnderna inom ramen för sina resurser tar initiativ till och ansvar för regional samverkan i fråga om FoU inom vuxenutbildning­en,

att till länsskolnämnderna knyts expertis med erfarenhet av vuxenutbild­ning.

Grundvux (kapitel 11)

Kommittén redovisar inledningsvis olika definitioner av begreppen anal­fabetism och funktionell läs- och skrivfärdighet och ansluter sig till UNES-CO:s definitioner.

Kommittén konstaterar att funktionella läs-, skriv- och räknefärdigheter i det svenska samhället innebär en färdighetsnivå motsvarande medelnivån i årskurs 6 i grundskolan. Olika bedömningar av det framlida behovet av grundvux redovisas med utgångspunkt i bl. a. SÖ:s petita och SFl-kommit-téns betänkande Svenskundervisning för vuxna invandrare (SOU 1981:86). Kommittén föreslär att SÖ får i uppdrag att göra en kartläggning av behovet av grundvux.

Kommittén föreslår att målgruppen för grundvux definieras som "alla vuxna som saknar de kunskaper och färdigheter i att läsa, skriva eller räkna som fordras för att eventuellt med stödundervisning delta i annan vuxenutbildning på en nivå som är jämförbar med grundskolans högstadi-

Prop. 1983/84:169

99

um". Vuxna utvecklingsstörda skall tillhöra målgruppen för grundvux endast om de kan tillgodogöra sig reguljär grundvux-undervisning.

Kommittén anser atl det krävs ökade rekryteringsinsatser inte minst genom radio och TV för atl nä målgrupper för grundvux. Grundvux är en kompetensinriktad utbildning som syftar till att förmedla kunskaper och färdigheter som är oundgängliga för den enskilde i samhället och som kan utgöra grund för yrkesutövning och vidareutbildning. Deltagare som upp­nått målet för grundvux, dvs. kunskaper och färdigheter i att läsa, skriva och räkna motsvarande årskurs 6, skall hänvisas till annan utbildning. Kommittén anser det väsentligt alt det finns en läroplan för grundvux och alt innehållet i grundvux preciseras mer än f. n. Kommittén föreslår att SÖ utarbetar kommentarmaterial för grundvux i anslutning till läroplanen och att lokala arbetsplaner utarbetas även för grundvux.

Invandrare har enligt nuvarande bestämmelser rätt att fä undervisning i grundvux pä sitt hemspråk, om de önskar det. Kommittén anser att möjlig­heterna till sådan undervisning bör förbättras. Kommittén har föreslagit att grundvux för den som har ett annat modersmål än svenska bör innehålla undervisning i svenska som ett främmande språk. Kommittén anser ocksä att kursdeltagare i grundvux med otillräckliga kunskaper i svenska för fortsatt utbildning bör ha rätt all parallellt med eller efter grundvux delta i grundläggande undervisning i svenska för vuxna invandrare (sfi).

Del har visat sig att undervisningen inom grundvux är ineffektiv om den organiseras som heltidsundervisning för studieovana analfabeter. Kommit­tén föreslär därför av pedagogiska skäl att grundvux i huvudsak bedrivs som deliidsstudier med i regel högst 15 lektionstimmar per vecka och som heltidsstudier endast då deltagaren effektivt kan tillgodogöra sig en sådan utbildningsvolym per vecka.

Kommittén konstaterar att del nuvarande statsbidragssystemet för grundvux möjliggör för kommuner med en mer omfattande grundvux-verk-samhet att organisera grundvux som heltidsundervisning för flertalet grup-. per. Detta gäller dock inte för kommuner med ett fåtal deltagare i grund­vux. Som en konsekvens av kommitténs förslag alt deltidsstudier bör vara det vanliga föreslår kommittén att statsbidraget till undervisning inom grundvux ändras så att det fr. o. m. den femte eleven utgår för tre undervis­ningstimmar i stället för fyra per vecka under 37 veckor av ett redovis­ningsår. För de fyra första deltagarna bör statsbidrag utgå för sju undervis­ningstimmar per vecka enligt nuvarande bestämmelser.

Schablontillägget för uppsökande verksamhet, syo, kurativa insatser, stödundervisning m. m. har i många kommuner visat sig otillräckligt. Kom­mitténs förslag alt minska resurstilldelningen per deltagare gör att grupp-storieken måste öka något, och grupperna riskerar därigenom att bli ännu mera heterogena. Kommittén föreslår därför att schablontillägget höjs från 15 till 25%.

Den föreslagna ändringen av statsbidraget per deltagare möjliggör alt

Prop. 1983/84:169

100

ytterligare ca 1500-2000 sökande kan tas in i grundvux inom samma kostnadsram, vilket är angeläget eftersom det totala antalet undervisnings­timmar för grundvux inte får öka under budgetåret 1982/83.

Kommittén konstaterar att långa uppehåll i studierna har negativa effek­ter för inlärningen. Kommittén anser därför att undervisningen bör utsträc­kas över längre tid än 37 veckor. Kommittén föreslår att undervisningsvo­lymen för lärare i grundvux beräknas på samma sätt som för lärare i komvux, dvs, i form av ett antal undervisningstimmar per år.

Antalet undervisningstimmar under vilka en individ kan fä grundvux är inte begränsat, men det begränsas i realiteten av det antal timmar för vilka grundvux-deltagaren kan få timersättning, f. n. 1 120 eller om särskilda skäl föreligger 2220. Erfarenheterna har visat att åtskilliga deltagare behöver fler limmar för att nä målet för utbildningen, dvs. kunskaper och färdighe­ter i atl läsa, skriva och räkna motsvarande årskurs 6 i grundskolan. Några deltagare torde också kunna uppnå målet med färre timmar än I 120. Kommittén föreslär därför att timersättningssystemet ses över med anled­ning av kommitténs förslag om ändringar i innehållet och uppläggningen av grundvux.

Kommittén konstaterar att bristen på lämpliga läromedel är stor inom grundvux. Kommittén föreslår därför att SÖ får i uppdrag att utarbeta en plan för hur läromedelsbristerna i grundvux skall avhjälpas.

Många kommuner har brist på lämpliga lokaler för grundvux och har bl. a. därför inte kunnat ta in alla sökande. Kommittén konstaterar att i kommunens skyldighet att anordna grundvux för samtliga som behöver det också ingår en skyldighet att tillhandahålla erforderliga lokaler för verk­samheten.

För atl kvinnor med småbarn skall kunna delta i grundvux är det nöd­vändigt alt det finns möjligheter till barntillsyn. Eftersom detta är en kommunal angelägenhet förutsätter kommittén att kommunerna löser det­ta problem.

Lokaler och utrustning inbyggd utbildning (kapitel 12)

Komvux disponerar i regel inte egna lokaler och egen utrustning. Under­visningen bedrivs huvudsakligen i ungdomsskolans lokaler och i viss mån även i andra lokaler. Det innebär stora problem särskilt i fråga om under­visning på dagtid och yrkesinriktad utbildning. Kommittén anser att kom­vux bör kunna beredas acceptabelt utrymme i skollokaler och skolverk­städer till relativt små kostnader genom bl. a. en bättre planering och organisation samt viss komplettering av utrustningen. Stora investeringar är redan gjorda i skollokaler. Dessa investeringar bör kunna utnyttjas effektivare för utbildning inom komvux på lider då de inte används för ungdomsskolans undervisning. Även andra lokaler än skollokaler bör i större utsträckning kunna användas för utbildning inom komvux, t. ex.

Prop. 1983/84:169

101

AMU-centers lokaler. Enligt kommitténs uppfattning bör undervisningslo­kaler som bekostats med statliga och kommunala medel få användas även av komvux mot att komvux betalar de merkostnader som uppstår vid utnyttjandet. Kommittén föreslär att regeringen utfärdar riktlinjer för ut­hyrning av lokaler och utrustning vid AMU-center till komvux med inne­börden att komvux endast betalar de merkostnader som uppstår vid an­vändningen.

Kommittén har övervägt möjligheten att föreslå all ett särskilt statsbi­drag införs för lokaler och utrustning i komvux. Kommittén avstår emeller­tid från atl lägga fram ett sådant förslag, dels därför att kommittén inte får föreslå åtgärder som medför ökade kostnader för staten, dels därför att kommittén inte kan bedöma vilka konsekvenser förslag frän övriga utred­ningar som behandlar samverkansfrägor kan komma alt få för komvux i fråga om samutnytljande av lokaler och utrustning.

Kommitténs förslag (i kapitel 7) atl i skollagen föreskrivs att kommun och landstingskommun skall främja vuxnas utbildning i komvux bör leda till alt skolstyrelsen mera aktivt verkar för att även komvux behov av lokaler och utrustning tillgodoses.

Inbyggd utbildning är ett komplement till skolförlagd utbildning och anordnas när skolan saknar erforderliga lokaler och utrustningar eller när undervisning i viss miljö är nödvändig för atl utbildningsmålet skall upp­nås. Kommittén anser att även komvux bör fä anordna inbyggd utbildning inom områdena industri och hantverk, handel och kontor samt vård. Det är en förutsättning för atl komvux skall kunna erbjuda prioriterade målgrup­per grundläggande yrkesutbildning, fortbildning och vidareutbildning. Det bör enligt kommitténs uppfattning vara möjligt att fä tillgång till praktik­platser för komvux genom en noggrann planering och nära samverkan med arbetsmarknadens parter och andra utbildningsanordnare.

De vuxnas mognad, livs- och yrkeserfarenhet möjliggör alt gymnasie­skolans timtal i arbelsleknik och praktik kan reduceras, om utbildningen anordnas som inbyggd utbildning inom komvux. Genom en individuell studieplanering bör det dessutom vara möjligt att ytterligare korta ner utbildningstiden utan att utbildningsmålet eftersatts. Det är viktigt att komvux har tillsyn över den inbyggda utbildningen och att samarbetet med arbetsmarknadens parter fungerar.

Kommittén föreslår alt SÖ får i uppdrag att efter flera samråd med arbetsmarknadens parter fastställa timplaner för arbelsleknik och praktik för inbyggd utbildning.

Kommittén föreslär att inbyggd utbildning successivt införs i komvux inom områdena industri och hantverk, handel och kontor samt vård, och att omfattningen inledningsvis begränsas till högst 10% av den totala limresursen för yrkesinriktad utbildning inom komvux i hela landet (1981/82 ca 75000 timmar). SÖ skall fördela timmarna för inbyggd utbild­ning efter särskild framställning frän kommunerna och i inledningsskedet

Prop. 1983/84:169

102

ge företräde åt inbyggd utbildning inom värdområdet. SÖ skall kontinuer­ligt följa och utvärdera verksamheten och senare bedöma om en volymök­ning behövs och om beslutanderätten om att få anordna inbyggd utbildning kan flyttas till kommunerna.

Kommittén föreslår att statsbidrag utgår till inbyggd utbildning inom komvux. Eftersom kommittén inte får föreslå åtgärder som medför ökade kostnader för statsverket, föreslår kommittén atl kostnaderna skall rym­mas inom den limresurs som kommunerna tilldelas för gymnasieskolkurser och särskilda yrkesinriktade kurser. Kommittén föreslår att statsbidrag utgår enligt följande principer:

1.    I fråga om inbyggd utbildning inom industri och hantverk samt handel

och kontor utgår statsbidrag för varje undervisningstimme enligt av SÖ

fastställd fimplan med belopp-enligt arvodesgrupp CT 8:0.

2.    I fråga om inbyggd utbildning inom vård utgår statsbidrag i arvodes­

grupp CT 8:0 för det antal undervisningstimmar som motsvarar det

schablonbelopp beräknat på 40 veckors utbildning av åtta elever vid ett

och samma företag som utgår för inbyggd utbildning i gymnasieskolan.

SÖ fastställer antalet slatsbidragsberättigade undervisningstimmar för

varje läsår.

Kommunerna får fritt disponera statsbidraget för samverkan, tillsyn, uppföljning, handledarkostnader och eventuell ersättning till företag/insfi-tufioner för lokaler, utrustning och material.

I utbildningar inom vårdområdet kommer ett stort antal timmar i praktik som anordnas som inbyggd utbildning att inte vara slatsbidragsberättigade. Kommittén föreslår att endast slatsbidragsberättigade timmar skall inräk­nas i undertaget för skolledarorganisationen. Kommittén föreslår ocksä att schablontillägg utgår för slatsbidragsberättigade timmar inom inbyggd ut­bildning,

Komvux organisation (kapitel 13)

Trots att en regional utjämning skett under senare är kvarstår fortfaran­de vissa regionala skillnader i fråga om förbrukning av undervisningsfim-mar inom komvux i förhållande till antalet invånare i en kommun. För att åstadkomma en ytteriigare utjämning anser kommittén del angelägel alt skolledarresursen i de minsta kommunerna förstärks. De 174 veckotim­marnas extra nedsättning av undervisningsskyldigheten för arvodesslu-dierektor som nu fördelas av SÖ efter särskild framställning frän kommu­nerna bör enligt kommitténs uppfattning användas till en generell förstärk­ning av skolledarresursen i de minsta kommunerna. Kommittén föreslär alt skolledarresursen förstärks pä följande sätt: I kommuner med 1,5 poäng och 3 poäng får arvodesstudierektor ytterii­gare 3 veckotimmars nedsättning, alltså 4,5 resp. 6 veckotimmars nedsätt­ning.

Prop. 1983/84:169

103

I kommuner med 4,5 och 6 poäng fär arvodesstudierektor ytteriigare 1,5 veckolimmars nedsättning, alltså 6 resp. 7,5 veckotimmars nedsättning. 83 kommuner får en förstärkning av skolledarresursen med 1,5-3 veckotim­mars nedsättning av undervisningsskyldigheten för arvodesstudierektor, sammanlagt 184,5 veckotimmars nedsättning.

Anordnandet av särskilda skolenheter för vuxenutbildning har visat sig medföra flera fördelar för komvux. Det skapas en större medvetenhet om komvux mål och målgrupper, och undervisningen får en klarare markerad vuxenprofil. Kommittén anser därför alt de regler som nu gäller för inrät­tande av särskilda skolenheter för komvux bör tillämpas även i fortsätt­ningen.

Kommittén anser att en särskild skolenhet för komvux närmast bör jämställas med en allmän skolenhet för gymnasieskolan. Skolledarresursen borde alltså ha samma omfattning som vid en allmän skolenhet för gymna­sieskolan. En sådan förbättring av skolledarresursen vid särskilda skolen­heter för komvux skulle emellertid medföra betydande kostnadsökningar. Kommittén föreslär i stället vissa smärre förbättringar som i stort sett ryms inom nuvarande kostnadsramar.

Kommittén konstaterar att den yrkesinriktade utbildningen under senare hälften av 1970-talel inte ökat i önskad utsträckning trots atl den skall prioriteras. Det kan bl. a. bero pä att det varit svårt att få tillgäng till lokaler och utrustning för yrkesinriktad utbildning och att det är betydligt mera arbets- och tidskrävande att planera och administrera yrkesinriktad utbild­ning än utbildning i allmänna ämnen. Kommittén har övervägt flera alter­nativ atl förstärka skolledarresursen för sådan yrkesinriktad utbildning som är arbetsmarknadsinriktad. Eftersom kommittén inte får föreslå åtgär­der som medför ökade kostnader, har kommittén stannat för att föreslå alt en del av det nuvarande schablontillägget för syo m. m, eller en del av den totala siatsbidragsresursen enligt kommitténs förslag till nytt statsbidrags­system för komvux får användas till administrativa uppgifter för särskilt arbetskrävande arbetsmarknadsinriktad utbildning. Resursen bör få an­vändas till arvodering av eller nedsättning av undervisningsskyldigheten för lärare som åtar sig sådana administrativa uppgifter eller för ytterligare nedsättning av undervisningsskyldigheten för skolledare enligt skolstyrel­sens beslut.

SÖ har möjlighet alt medge inrättande av ytterligare en eller tvä arvodes­tjänster som studierektor vid särskilda skolenheter för komvux, dit admini­strationen av grundvux föriagts. Kommittén anser att en generell förstärk­ning av skolledarresursen bör ske vid stora särskilda skolenheter för kom­vux som ökat sin verksamhet utan alt det givit ökade skolledarresurser. En delning av skolenheten skulle vara ännu mera kostnadskrävande.

Kommittén föreslär därför atl vid särskild skolenhet för komvux får inrättas en tredje arvodestjänst som studierektor om verksamheten beräk­nas varaktigt omfatta lägst 76,5 poäng och att en fjärde arvodestjänst som

Prop. 1983/84:169

104

studierektor får inrättas om verksamheten beräknas varaktigt omfatta lägst 100,5 poäng. Undervisningsskyldigheten för arvodestjänsterna som studie­rektor nedsätts enligt nuvarande bestämmelser, dvs. med en veckotimme för varje påbörjat tvätal poäng över 45.

Arbetsfördelning och samverkan mellan komvux och andra utbildnings­former (kapitel 14)

Kommittén konstaterar inledningsvis alt den inte kan lägga fram konkre­ta förslag i fråga om arbetsfördelning och samverkan mellan komvux, gymnasieskolan, arbetsmarknadsutbildningen (AMU), utbildning i företag och högskolan, eftersom dessa utbildningar också är föremål för utredning parallellt med kommitténs arbete. Kommittén preciserar komvux uppgifter i förhällande till dessa andra utbildningsanordnare och pekar på områden där samarbetet bör kunna förbättras. Kommittén föreslår att regeringen tar initiativet till ett nytt utrednings- eller beredningsarbete i fråga om samver­kan mellan komvux, gymnasieskolan och AMU, när de tre utredningarna avslutat sill arbete och vissa erfarenheter vunnits av pågående försöks­verksamhet.

Kommittén redovisar de väsentliga skillnaderna mellan komvux och gymnasieskolan i fråga om organisation, kursuppläggning och arbets­former.

Komvux är organiserad som ett ämneskurssystem med koncentrations­läsning på dagtid och kvällstid.

Komvux timtal i de olika ämnena (i genomsnitt endast 4045% av gymnasieskolans) kan fördelas fritt pä det antal veckor och terminer som skolstyrelsen bestämmer.

Komvux ger vanligen fortbildning och behörighetskomplettering.

Inom komvux anordnas särskilda yrkesinriktade kurser som inte har någon motsvarighet i gymnasieskolan.

Kommittén anser - i likhet med gymnasieutredningen - alt en fördju­pad och utvidgad samverkan mellan komvux och gymnasieskolan bör eftersträvas.

Gymnasieskolans specialkurser är huvudsakligen av tre slag:

1.

specialkurser som bygger direkt på grundskolan och utgör en grundläg­gande yrkesutbildning,

2.

specialkurser som kräver viss ålder eller yrkeserfarenhet och utgör fortbildning eller vidareutbildning,

3.

högre specialkurser eller andra specialkurser som kräver genomgången gymnasial utbildning eller motsvarande eller viss yrkeserfarenhet. Kommittén föreslär atl specialkurser som vänder sig till vuxna och

kräver viss ålder eller yrkeserfarenhet för inträde administreras av kom­vux. Kommittén förutsätter att resurser i motsvarande grad överförs från gymnasieskolan till komvux.

Prop. 1983/84:169

105

atl SÖ vid utarbetandet och fastställandet av nya läroplaner för special­kurser också anger om specialkursen i fråga skall administreras av komvux eller gymnasieskolan, att den beredning eller utredning som kommittén ovan föreslagit får i uppdrag alt analysera konsekvenserna av en överföring av vissa spe­cialkurser till komvux.

Kommittén konstaterar att det fram till 1990 beräknas råda viss brist på personal med vårdutbildning och att mänga är verksamma inom social service och äldrevård utan att ha adekvat utbildning. Hemarbetande kvin­nor som vill söka arbete inom dessa områden, är beroende av att fä sin utbildning nära hemorten och/eller på deltid. Det bör vara en uppgift för komvux att tillgodose dessa behov.

Kommittén konstaterar också att stora grupper lantbrukare har haft svårt att få sina utbildningsbehov tillgodosedda. Även dessa grupper är beroende av att utbildningen anordnas nära hemorten och på deltid. Efter­som denna utbildning vänder sig till vuxna som har praktisk yrkeserfaren­het, är det enligt kommitténs uppfattning naturligt alt utbildningen anord­nas inom komvux, i första hand den landstingskommunala vuxenutbild­ningen.

Kommittén föreslår

att den landstingskommunala vuxenutbildningen anordnar vårdutbildning­ar som motsvarar den utbildning som finns vid landstingets gymnasie­skola och dessutom särskilda yrkesinriktade kurser, att primärkommunal vuxenutbildning anordnar vårdutbildningar som mot­svarar den utbildning som finns vid primärkommunens gymnasieskola och dessutom särskilda yrkesinriktade kurser, att primärkommunal vuxenutbildning skall kunna anordna vårdutbildning­ar för primärkommunens behov motsvarande den utbildning som finns vid landstingets gymnasieskola efter samråd med landstingets utbild­ningsnämnd, atl den  landstingskommunala  vuxenutbildningen  anordnar fortbildning och vidareutbildning för yrkesverksamma inom jordbruk, skogsbruk och trädgård motsvarande den utbildning som anordnas vid landsting­els gymnasieskola och dessutom särskilda yrkesinriktade kurser, att även primärkommunal vuxenutbildning skall kunna anordna utbildning inom dessa områden, dock först efter samråd med landstingets utbild­ningsnämnd. I kapitlet redovisas skillnader mellan komvux och AMU i fråga om mål, målgrupper, huvudmannaskap, organisation, kursutbud, dimensionering, intagning, läroplaner, kursuppläggning, lärartjänster, lokaler och utrust­ning. Kommittén konstaterar att ett visst samarbete mellan komvux och AMU förekommer både pä central, regional och lokal nivå.

Prop. 1983/84:169

106

Komvux specifika uppgifter i förhållande till AMU kan enligt kommit­téns uppfattning formuleras på följande sätt:

-

Komvux vänder sig till yrkesverksamma vuxna som behöver fortbild­ning och vidareutbildning.

-

Komvux bör även kunna anordna grundläggande yrkesutbildning inom vissa områden t. ex. vård, social service, barnomsorg, kontor, storhus­håll, för vuxna som befinner sig pä arbetsmarknaden eller vill komma ut pä arbetsmarknaden och saknar sådan utbildning.

-

Komvux har till uppgift att ge överbryggande utbildning motsvarande grundskolan och gymnasieskolan och kompelens och behörighet för fortsalla studier.

-

Komvux anordnar deltids- och fritidsutbildning som kan kombineras med förvärvsarbete, hemarbete och barnpasssning.

Kommittén anser att en närmare samverkan mellan komvux och AMU bör eftersträvas för alt åstadkomma ett bättre resursutnyttjande och ett bredare underiag för mindre frekventa utbildningar. Arbetmarknadsut-bildning bör enligt kommitténs uppfattning i betydligt större utsträckning förläggas till komvux, särskilt förberedande teoretiska utbildningar och utbildningar som inte kräver stora investeringar i lokaler och utrustning. Kommittén anser också att samarbetet mellan komvux och AMU bör utvecklas bl. a. i fråga om läroplansarbete, FoU, lärarfortbildning, regional planering och utnyttjande av lokaler och utrustning.

Kommittén föreslår

att formerna för samverkan mellan komvux och AMU utreds ytterligare, alt varje myndighet tar initiativet till att undanröja hinder för samverkan bl. a. i fråga om

-

möjligheter alt la in komvux-elever i AMU-kurser,

-

möjligheter att utnyttja ledig kapacitet vid AMU-center för utbildning inom komvux,

-

möjligheter för lärare att kombinera tjänstgöring i komvux och AMU och förutsättningarna för gemensam fortbildning.

Problem med arbetsfördelningen mellan komvux och folkhögskolan fö­rekommer endast pä ett par begränsade områden, t. ex. allmänna linjer vid folkhögskolan som syftar till att ge grundskolkompetens eller allmän behö­righet för högskolestudier, särskilt om dessa utbildningar anordnas utanför folkhögskolans egna lokaler i form av s. k. dagfolkhögskola.

Enligt kommitténs uppfattning bör en förbättrad studie- och yrkesorien­tering för vuxna och det lokala samrådet mellan olika utbildningsanordnare i en kommun leda till att onödig konkurrens och dubblering undviks. En närmare samverkan bör eftersträvas i syfte all nå prioriterade målgrupper.

Kommittén konstaterar atl det vid högskolorna anordnas vissa utbild­ningar som delvis ligger pä gymnasial nivå och därmed sammanfaller med utbildningar som kan anordnas inom komvux. Det gäller t. ex. vissa nybör-

Prop. 1983/84:169

107

jarspråk, företagsekonomi, ADB och vissa tekniska och naturvetenskapli­ga utbildningar. Detta bör beaktas vid de överläggningar om behörighets­krav för högskoleutbildningar som sker mellan SÖ och UHÄ. Kommittén förutsätter att den uppföljningskommitté som har till uppgift att göra en översyn bl. a. av fördelningen av resurser till enstaka kurser, också beak­tar behörighetskravens utformning så att parallellutbildning undviks.

I kapitlet redovisas några former av samarbete mellan komvux och företag, statliga, kommunala och landstingskommunala myndigheter. En viktig uppgift för komvux är att förmedla kunskaper i det egna yrket, dvs. att ge fortbildning och vidareutbildning till yrkesverksamma vuxna. Som kommittén redovisat i kapitel 6 anser den att denna uppgift bör fä ökad betydelse. Arbetsmarknadsinriktad utbildning inom komvux skall priori­teras. Utbildningsresurser i samhället bör enligt kommitténs uppfattning utnyttjas sä effektivt som möjligt och onödiga dubbleringar i fråga om utbildning bör undvikas. Kommittén föreslår därför att stal, kommun, landsting och företag bör kunna använda komvux för yrkesutbildning, fortbildning och vidareutbildning av anställda på följande villkor:

-

utbildningen överensstämmer med de mål och prioriteringar som fast­ställts för komvux av riksdag och regering,

-

utbildningen följer kursplan som fastställts av SÖ,

-

beslut att anordna utbildning fattas av skolstyrelsen - i fråga om yrkes­inriktad utbildning efter lokalt samråd med arbetsmarknadens parter,

-

utbildningen anordnas enligt gällande föreskrifter och slår under SÖ:s och länsskolnämndens tillsyn,

-

information om utbildningen ges till allmänheten och utbildningen står öppen för alla,

-

intagning till utbildningen görs av den kommunala inlagningsnämnden enligt gällande bestämmelser om behörighet och urval,

-

lärare anställs och läromedel antas av skolstyrelsen.

Kommittén redovisar slutligen behovet av regional samplanering mellan gymnasieskolan, komvux och AMU och mellan komvux i olika kom­muner. En sådan samplanering är enligt kommitténs uppfattning nödvän­dig både för att mindre frekventa yrkesinriktade utbildningar skall kunna komma till stånd och för all utbildningsresurserna skall utnyttjas så effek­tivt som möjligt.

Kommittén föreslår

att länsskolnämnderna åläggs att ta iniliatiyet till regelbundna samråd om kursutbudet i komvux mellan kommunerna i länet,

alt länsskolnämnderna tar initiativet till årliga samråd om planering, di­mensionering och lokalisering av kursutbudet i gymnasieskolan, kom­vux och AMU i länet,

att till länsskolnämnderna knyts personer med erfarenhet av vuxenutbild­ning.

Prop. 1983/84:169

108

Personal (kapitel 15)

Skolledare

Kommittén konstaterar att enligt de behörighetsregler som gäller för

tillsättning av skolledartjänster inom komvux skall även erfarenheter av

komvux beaktas. Kommittén redovisar erfarenheter av skolledarutbildning för komvux

och de förändringar som sker i fråga om personalutveckling fr. o. m. läsåret

1982/83. Kommittén föreslår

att introduktionskurser för nyutnämnda skolledare i komvux anordnas som enstaka kurser vid högskolan och dimensioneras sä att samtliga nyutnämnda skolledare i komvux kan tas in,

att kommunerna svarar för eventuella kostnader inom ramen för statsbi­draget för lokal skolutveckling,

alt den allmänna skolledarutbildningen skall omfatta eller kompletteras med särskilda avsnitt för komvux-skolledare med inriktning på admini­strativa och pedagogiska frågor som är specifika för komvux.

Lärare

Kommittén konstaterar att del inte ingår i dess uppdrag att utreda hur lärartjänster skall konstrueras och vilken utbildning som krävs. Kommit­tén föreslär

att SÖ får i uppdrag att utarbeta tjänstekonstruktioner och behörighetsreg­ler med anledning av riksdagens beslut atl grundskolkurser i svenska som främmande språk och hemspråk skall fä anordnas i komvux, att SÖ får i uppdrag atl föreslå åtgärder i fråga om utbildningskomplette­ring, tjänstekonstruktion och behörighetsregler med anledning av kom­mitténs förslag att samhällskunskap och arbetslivsorientering skall in­tegreras till ett ämne.

Kommittén konstaterar att 1974 års lärarutbildningsutredning (LUT74) inte behandlat utbildningen av lärare för komvux och grundvux. Kommit­tén anser alt vuxenutbildningens behov av lärarutbildning bör utredas ytterligare.

Kommittén framhåller det stora behovet av lärarfortbildning med anled­ning av alt läroplan för komvux införs fr. o. m. läsåret 1982/83. Skolstyrel­serna bör beakta detta behov vid fördelningen av anslaget till lokal skolut­veckling. Högskolorna bör i samråd med SÖ och komvux-enheter i regio­nen utveckla studieplaner för enstaka kurser som kan användas för fort­bildning av lärare.

Kommittén konstaterar att det i komvux inte finns huvudlärare och institutionsföreståndare och inte heller resurser för sådana specialfunk­tioner som fr. o. m. den 1 juli 1982 skall fördelas på lärarna i grundskolan. Det finns emellertid enligt kommitténs uppfattning ett mycket stort behov av en pedagogisk lednings- och samordningsfunktion även i komvux därför

Prop. 1983/84:169

109

att mänga olika lärarkategorier undervisar i komvux. Undervisningen är splittrad pä åtskilliga ställen och komvux fär en egen läroplan. Del är också nödvändigt med fillsyn av ämnesinstilutioner för komvux.

Kommittén föreslår därför att inom komvux utses ämnesföreträdare med uppgift att svara för den pedagogiska lednings- och samordningsfunktionen inom ett ämne eller ämnesområde och förestå ämnesinstitution, atl i förordningen föreskrivs vilka funktioner som ämnesföreträdare skall

fullgöra, att skolstyrelsen fastställer vilka funktioner som skall fullgöras inom kom­vux i kommunen och hur de skall fördelas på olika lärare.

Syo-funktionärer

Fr.o.m. den 1 juli 1983 inrättas enligt riksdagens beslut en ny typ av statligt reglerade tjänster för syo-funktionen i grundskolan och gymnasie­skolan. I dessa tjänster kan undervisning i ämne/ämnen ingå som en reguljär del.

Kommittén föreslär att för komvux inrättas fr.o.m. den I juli 1984 statligt reglerade tjänster som syo-funktionär i kombination med undervisning i ämne eller äm­nen, alt tjänsten som syo-funktionär inom komvux får kombineras med kom­munall reglerad tjänst och all skolstyrelsen får besluta vad dessa tjäns­ter skall omfatta, att de nuvarande syo-konsulenterna i komvux får en utbildningskomplet­tering och fortbildning som är anpassad till vuxenutbildningens behov.

Lärare i grundvux

Kommittén konstaterar att grundvux saknar egna lärartjänster. Huvud­delen av lärarna i grundvux utgörs av lågstadie-, mellansladie- och special­lärare. En stor del av lärarna saknar lärarutbildning. Ingen av de lärarkate­gorier som f. n. kan vara tillsvidareförordnad för tjänstgöring i grundvux har en utbildning som är avpassad för grundvux behov.

Kommittén framhåller också behovet av fortbildning av lärare inom grundvux.

Kommittén föreslår att en reguljär utbildning för lärare i grundvux inrättas snarast möjligt, atl lärare som är verksamma inom grundvux utan att ha adekvat utbildning

bereds möjligheter att komplettera sin tidigare utbildning, atl UHÄ i samråd med SÖ fär i uppdrag atl föreslå innehåll och utformning

av denna utbildning för lärare i grundvux, att tjänster som lärare vid skolväsendet i kommun inrättas även för tjänst­göring inom grundvux, att SÖ fär i uppdrag att närmare överväga och föreslå hur dessa tjänster skall utformas.

Prop. 1983/84:169

110

att övergångsregler utfärdas för behörighetsförklaring av lärare med ut­bildning i relevanta ämnen och läng ert"arenhet av undervisning inom grundvux.

Statsbidrag till komvux (kapitel 16)

Med statsbidragssystem avser kommittén principer för resurstilldelning inkl. bestämmelser om antal deltagare i kurs, timplaner m. m.

I kapitlet redovisar kommittén nu gällande bestämmelser om statsbidrag till komvux, tidigare framlagda förslag till förändringar av statsbidragssys­temet och statsbidragssystem i några andra skolformer. Kommittén redo­gör också för den försöksverksamhet med en friare utformning av statsbi­dragssystemet som på kommitténs initiativ bedrevs i sex kommuner under budgetåret 1979/80. Kommittén konstaterar atl erfarenheterna var i huvud­sak positiva, men det är svårt alt dra generella slutsatser, eftersom försö­ket bara pågick i ett år.

Kommittén pekar pä följande brister i det nuvarande statsbidragssyste­met:

-

det har blivit relativt komplicerat genom kompletterande bestämmelser vid ett flertal fillfällen,

-

pä grund av centrala bestämmelser om antal deltagare och antal timmar för olika kurser har kommunerna relativt liten frihet att bestämma hur statsbidraget skall användas,

-

det gynnar kommuner med stort befolkningsunderlag,

-

det stimulerar endast i begränsad utsträckning kommunerna att anordna prioriterad utbildning,

-

det har starka tröskeleffekler.

Kommittén har övervägt flera olika alternativ i fråga om statsbidragets utformning för att komma till rätta med ovan redovisade brister. Kommit­tén har stannat för att lägga fram två olika alternativ till utformning av statsbidragssystem för komvux. Båda alternativen råder bot på de största bristerna i nuvarande system. Vilket alternativ som väljs bör avgöras på grundval av remissynpunkterna.

Alternativ 1

Statsbidraget för undervisning, stödundervisning, studiehandledning och studie- och yrkesorientering beräknas på följande sätt:

1. Statsbidrag utgår för

a.  kurser som beräknas kunna anordnas med varaktigt lägst tolv delta­

gare (i glesbygd lägst åtta)

b.  kurser för handikappade och intagna i kriminalvärdsanstalt som be­

räknas kunna anordnas med varaktigt lägst fem deltagare.

2.     Statsbidrag utgår för det antal undervisningstimmar som startade kurser

enligt p. 1 högst får omfatta enligt SÖ:s timplaner. Statsbidrag utgår

Prop. 1983/84:169

111

också till varje kommun för högst 1 000 undervisningstimmar per bud­getär för anordnande av kurser med lägst fem deltagare (en s. k. garan­tiresurs). Dessutom utgår ett schablontillägg enligt nuvarande bestäm­melser (§85 a).

3.

De undervisningslimmar som kommunen får statsbidrag för enligt ovan utgör en tolalresurs som fär användas för undervisning, syo, stödunder­visning, sludiehandledning och kurativa insatser. SÖ:s timplaner utgör rekommendationer, och omfördelning mellan olika kurser och mellan undervisningsresurs och schablonresurs får göras inom ramen för total­resursen. Kommunen förutsätts följa de centralt fastställda prioritering­arna i fråga om målgrupper och utbildningar.

4.

Så länge som det nuvarande timtaket består förutsätts att kommunerna schablonmässigt får disponera en viss del av föregående års limför­brukning i kommunen och att SÖ fördelar resterande timmar inom den ram och enligt de principer som fastställs av riksdagen. SÖ bör vid denna fördelning beakta bl. a. i vilken utsträckning kommunerna följer centrala prioriteringar i fråga om målgrupper och utbildningar.

Alternativ 2

Statsbidraget för undervisning,  stödundervisning,  studiehandledning och syo beräknas på följande sätt:

1.

Antalet kursdeltagare i en kurs multipliceras med en koefficient enligt p.2. Produkten multipliceras med det högsta antalet undervisningstim­mar som kursen enligt SÖ:s limplaner får disponera. Därigenom erhålls antalet slatsbidragsberättigade undervisningstimmar. Detta antal tim­mar fördelas på det antal terminer över vilka kursen sträcker sig.

2.

Följande koefficienter föreslås gälla:

Kommuner med mer än 50000 undervisningstimmar per år

0,06

Kommuner i glesbygd

0,12

Övriga kommuner

0,08

Kurser för handikappade och intagna på kriminalvårdsanstalt

0,25

Landstingskommunal vuxenutbildning

0,07

3.

Resursgrundande är deltagare som infunnit sig till undervisningen i kurs som omfattar lägst fem deltagare. (Undantag: i kurser för handikappade och intagna på kriminalvärdsanstalt är varje deltagare resursgrun­dande.) Kursdeltagare som enligt nuvarande bestämmelser får intas om det inte medför ökade kostnader för statsverket föreslås även i fortsätt­ningen få tas in utan atl vara resursgrundande.

4.

Det antal undervisningstimmar som räknas fram enligt ovan utgör en tolalresurs. SÖ:s timplaner utgör rekommendationer. Statsbidraget fär användas till undervisning, stödundervisning, studiehandledning, syo och kurativa insatser enligt skolstyrelsens beslut. Högst 10% av totalre­sursen fär användas till andra kostnader än lärariöner. En timme mot­svarar härvid aktuellt fimarvode enligt AT 15:0. Statsbidraget fär inte användas till att täcka kostnader som skall täckas av kommunala medel.

Prop. 1983/84:169

112

5. Sä länge som det nuvarande limtaket beslår förutsätts atl kommunerna schablonmässigt får disponera en viss andel av föregående års timför-brukning i kommunen och att SÖ fördelar resterande limmar inom den ram och enligt de principer som fastställs av riksdagen. SÖ bör vid denna fördelning beakta bl. a. i vilken utsträckning kommunerna följer centrala prioriteringar i fråga om målgrupper och utbildningar. I kapitlet redovisas också de bestämmelser som gäller för statsbidrag till tekniska stödåtgärder för handikappade elever i komvux och grundvux. Kommittén har övervägt olika möjligheter att förenkla och decentralisera handläggningen av dessa ärenden med anledning av att SÖ:s organisation och uppgifter ändras fr. o. m. den I juli 1982 och alt statsbidrag till tekniska stödåtgärder för elever i gymnasieskolan numera fördelas av länsskol­nämnderna. Kommittén har emellertid funnit att starka skäl talar för att behålla de nuvarande rutinerna för handläggning av statsbidraget till tek­niska stödåtgärder för studerande i komvux och grundvux.

Kommittén föreslär

att statsbidrag till tekniska hjälpmedel, skolskjutsar, personell assistans och andra tekniska stödåtgärder för hörselskadade, synskadade och rörelsehindrade elever i komvux och grundvux utgår även i fortsätt­ningen enligt nu gällande regler,

att dessa ärenden tills vidare handläggs av SÖ.

Föreskrifter (kapitel 17)

Jämsides med komvux-utredningen arbetar skolförfattningsutredningen med författningsfrägor som bl. a. berör komvux och grundvux. Kommit­téerna har sinsemellan kommit överens om en viss arbetsfördelning.

Komvux-utredningen anser att föreskrifter om vuxenutbildningsfor­merna med kommun som huvudman bör finnas i skollagen i den män som motsvarande föreskrifter för ungdomsskolan finns där.

I delta kapitel och i en bilaga (redovisas här sist i bilaga 1) framlägger kommittén förslag till vad som enligt kommitténs uppfattning bör regleras i skollagen beträffande grundvux och komvux. Kommitténs förslag har utformats som kompletteringar till det förslag till ny skollag, som redan lagts fram av skolförfatlningsutredningen.

Med hänvisning till det arbete som pågår inom skolförfattningsutred­ningen har kommittén inte formulerat några förslag till ändringar i gällande förordningar om grundvux, komvux och lärartjänster vid skolväsendet i kommun. Däremot har kommittén kommenterat vilka ändringar som kom­mitténs förslag i slulbetänkandet bör leda till.

Kommittén konstaterar avslutningsvis att komvux-förordningen redan är något av ett lappverk på grund av ändringar under årens lopp. Det­samma kommer att gälla övriga berörda författningar, när kommitténs

Prop. 1983/84:169

113

förslag har genomförts. Kommittén föreslär därför att på sikt en.genomgri­pande översyn skall göras i syfte att bl. a. samla föreskrifterna för komvux och grundvux - utöver det som står i skollagen och eventuellt andra författningar för hela skolområdet - i en gemensam författning. I samband med denna översyn bör alla hänvisningar tas bort atl föreskrifter i andra författningar skall tillämpas (helt eller delvis).

Stadig tillsyn, genomförande, kostnadsberäkningar (kapitel 18)

Kommittén konstaterar atl SÖ och länsskolnämnden enligt nuvarande föreskrifter har inseende över komvux och grundvux och att de statliga fillsynsmyndigheternas uppgifter i den nya organisationen blir huvudsakli­gen en rådgivningsverksamhet. Kommittén har i detta betänkande föresla­git förenklingar av bestämmelserna och decentralisering av besluten i väsentliga avseenden.

Kommittén förutsätter all SÖ och länsskolnämnden även i framtiden har inseende över komvux och grundvux. SÖ skall bl. a.

-

fördela en del av del disponibla antalet undervisningstimmar mellan kommunerna,

-

utarbeta och fastställa kurs- och timplaner och kommentarmaterial,

-

ha det övergripande ansvaret för FoU och personalutveckling,

-

ta initiativet till förändringar.

Kommittén anser att länsskolnämnderna bör fä vidgade uppgifter för komvux och bl. a. la initiativet till regional samverkan mellan komvux, AMU och gymnasieskolan och mellan komvux i olika kommuner i länet. Länsskolnämnderna bör även ägna särskild uppmärksamhet åt grundvux och ta initiativet till samverkan i fråga om FoU och lärarfortbildning. Del bör därför fill länsskolnämnderna knytas expertis med erfarenhet av vux­enutbildning.

Läroplan för komvux införs enligt riksdagens beslut fr.o.m. 1982/83. Kommittén har i skrivelse till regeringen den 2 december 1981 föreslagit vissa kompletteringar till läroplan för komvux att tillämpas fr. o. m. läsåret 1983/84.

Gymnasieskolan, arbetsmarknadsutbildningen och den grundläggande undervisningen i svenska för vuxna invandrare har varit föremål för utred­ning parallellt med komrtiilléns arbete. Kommittén har samrått med dessa utredningar. Kommitténs förslag kan enligt dess uppfattning genomföras utan atl beslut med anledning av dessa andra utredningars förslag avvak­tas.

Kommittén anser atl en proposition bör kunna läggas fram och behand­las i riksdagen under år 1983. Eftersom några av kommitténs förslag kräver viss förberedelselid, föreslår kommittén att förändringarna i sin helhet genomförs fr.o.m. budgetåret 1984/85.

Kommittén anser alt dess förslag kan genomföras inom nuvarande kost-

8    Riksdagen 1983184. 1 saml. Nr 169

Prop. 1983/84:169

114

nadsramar för komvux. Kommittén förutsätter att riksdag och regering fastställer hur många undervisningslimmar som komvux får förbruka. Kommitténs förslag om ett nytt statsbidragssystem för komvux innebär alt kommunerna fär utnyttja statsbidraget friare bl. a. till grundskolkurser på invandrarspråk, kuraliva insatser, inbyggd utbildning. Dessa förslag inne­bär en bättre lokal anpassning och ett effektivare resursutnyttjande men inga kostnadsökningar. Även införandet av elappsyslemet och den sam­verkan mellan komvux, gymnasieskolan och AMU som kommittén före­slår bör leda till ett effektivare resursutnyttjande.

Kommitténs förslag om förstärkning av skolledarresursen i de minsta kommunerna och vid särskilda skolenheter innebär en marginell kostnads­ökning som kommittén beräknar till ca 50 veckotimmars nedsättning av undervisningsskyldigheten för arvodesstudierektor.

Förslaget att i komvux införa ämnesföreträdare för pedagogiska led­nings- och samordningsfunktioner innebär en kostnadsökning som bör kunna balanseras av den kostnadsminskning som uppkommer genom en omfördelning av undervisningstimmar från teoretiska gymnasieskolkurser till yrkesinriktad utbildning.

Den föreslagna förändringen av statsbidraget för grundvux och höjning­en av schablontillägget innebär att ytteriigare ca 1 500-2000 elever kan tas in i grundvux inom nuvarande kostnadsram.

Kommittén framhåller slutligen att resurserna för komvux behöver ut­ökas om komvux skall kunna rekrytera prioriterade målgrupper och upp­fylla de mål som riksdag och regering fastställt. Kommittén pekar bl. a. på följande angelägna behov:

-

ett ökat antal undervisningstimmar för grundvux, grundskolkurser och gymnasieskolkurser,

-

förbättrad syo och ökade kurativa insatser,

-

möjligheter att anordna inbyggd utbildning och utnyttja AMU-centers lokaler,

-

förbättrad skolledarresurs.

Kostnaderna för en utbildningsanordnare bör enligt kommitténs uppfatt­ning inte betraktas isolerade från kostnaderna för andra utbildningsanord­nare. Utbildningskostnaderna bör dessutom ses i ett stöne samhällsper­spektiv.

Prop. 1983/84:169

Komvux-utredningens förslag till tillägg och ändringar i skollagen

115

(Förslaget utgår frän det förslag till ny skollag som framlagts av skolför­fattningsutredningen i Ds U 1981:4 i stället för från nu gällande skollag.)

Skotförfattningsutredningensförslag   Komvu.x-utredningensförslag

1 kap. Allmänna föreskrifter

Inledande föreskrifter

1§

Denna lag innehåller föreskrifter om utbildningen i skolformerna grundskola, specialskola och gym­nasieskola.

Lagen innehåller även föreskrif­ter om enskilda skolor och privatul-bildning saml om skolhälsovård.

Denna lag innehåller föreskrifter om utbildningen i skolformerna grundskola, specialskola och gym­nasieskola samt i vuxenutbildnings­formerna grundutbildning för vuxna och kommunal vuxenutbild­ning.

Lagen innehåller även föreskrif­ter om enskilda skolor och privatul-bildning samt om skolhälsovård.

Utbildningens mål

3

§

Samhällets   utbildning   av   barn och ungdom skall ge eleverna kunskaper, utveckla deras färdigheter, och i samarbete med hemmen främja deras   utveckling   till   harmoniska människor och till dugliga och an-svarskännande     samhällsmedlem-

Samhällets   utbildning   av   barn och ungdom skall ge eleverna kunskaper, utveckla deras färdigheter, och i samarbete med hemmen främja deras   utveckling  till   harmoniska människor och till dugliga och an-svarskännande     samhällsmedlem­mar.

Grundutbildning för vuxna skall ge grundläggande färdigheter i läs­ning, skrivning och matematik samt viss samhälls- och naturorien­tering samt för invandrare under­visning i svenska som ett främman­de språk.

Kommunal vuxenutbildning skall ge kompetensinriktad utbildning.

Huvudmannaskap m. m.

Varje kommun skall anordna grundskola samt främja ungdomars utbildning i gymnasieskolan.

Varje kommun skall anordna grundskola för barn och ungdom samt grundutbildning för de vuxna som behöver det. Varje kommun skall också främja ungdomars ut­bildning i gymnasieskolan och vux­nas utbildning i kommunal vuxen­utbildning.

Prop. 1983/84:169

116

Skolförfattningsutredningens förslag   Komvux-utredningens förslag

6§

Varje landstingskommun skall främja ungdomars utbildning i gym­nasieskolan.

Varje landstingskommun skall främja ungdomars utbildning i gym­nasieskolan och vuxnas utbildning i kommunal vuxenutbildning.

Kostnadsansvar

7

§

Utbildningen i grundskolan, spe­cialskolan och gymnasieskolan skall vara kostnadsfri för eleverna.

En kommun eller landsfingskom-mun, som bedriver gymnasieskola, får besluta att eleverna i denna skolform helt eller delvis själva skall bekosta sådana nödvändiga läroböcker, skrivmateriel och and­ra utbildningshjälpmedel som an­vänds för eget bruk.

Utbildningen i grundskolan, spe­cialskolan, gymnasieskolan, grund­utbildningen för vuxna och kommu­nala vuxenutbildningen skall vara kostnadsfri för eleverna.

En kommun eller landstingskom­mun, som bedriver gymnasieskola eller kommunal vuxenutbildning, fär besluta att eleverna i denna skolform resp. vuxenutbildnings­form helt eller delvis själva skall bekosta sådana nödvändiga läro­böcker, skrivmateriel och andra ut­bildningshjälpmedel som används för eget bruk.

2 kap. Kommunernas och landstingskommunernas skolledning

Styrelse 1§

1 varje kommun skall del finnas en skolstyrelse. Skolstyrelsen skall vara styrelse för kommunens grundskola och gymnasieskola.

I varje kommun skall det finnas en skolstyrelse. Skolstyrelsen skall vara styrelse för kommunens grundskola, gymnasieskola, grund­utbildning för vuxna och kommuna­la vuxenutbildning.

I varje landstingskommun, som har anordnat gymnasieskola, skall det finnas en utbildningsnämnd. Utbildningsnämnden skall vara sty­relse för landstingskommunens gymnasieskola.

Landstinget skall antingen tillsät­ta en särskild utbildningsnämnd el­ler ge en annan nämnd i uppdrag att vara utbildningsnämnd.

I varje landstingskommun, som har anordnat gymnasieskola eller kommunal vuxenutbildning, skall det finnas en utbildningsnämnd. Utbildningsnämnden skall vara sty­relse för landstingskommunens gymnasieskola och kommunala vuxenutbildning.

Landstinget skall antingen tillsät­ta en särskild utbildningsnämnd el­ler ge en annan nämnd i uppdrag att vara utbildningsnämnd.

Prop. 1983/84:169

117

Skolförfattningsutredningens förslag   Kom vux-utredningens förslag

3§

 Till skolstyrelsens uppgifter hör

Till skolstyrelsens uppgifter hör

all

beakta den allmänna utveckling­en på skolväsendets område, och

tillse att barn och ungdomar i kommunen bereds tillfredsställande utbildning.

Skolstyrelsen skall vidare ha in­seende över allt som gäller skolvä­sendet i kommunen och ha hand om förvaltning och verkställighet inom sill verksamhetsområde. Detta gäl­ler dock inte i den mån någon annan skall svara för uppgifterna enligt lag, annan föreskrift eller beslut som avses i 3 kap. 14 § kommunal­lagen (1977:179).

Detsamma gäller utbildnings­nämnden i fråga om landstingskom­munens gymnasieskola.

att

beakta den allmänna utveckling­en på skolväsendets och vuxenut­bildningens område,

tillse all barn och ungdomar i kommunen bereds tillfredsställande utbildning,

tillse att kommunens vuxenut­bildningsformer anordnas på ett tillfredsställande sätt och

ta initiativ till ett regelbundet samråd med företrädare för studie­förbund och andra, som i kom­munen anordnar vuxenutbildning av annat slag än som avses i denna lag.

Skolstyrelsen skall vidare ha in­seende över allt som gäller skolvä­sendet, grundutbildningen för vuxna och den kommunala vuxen­utbildningen i kommunen samt ha hand om förvaltning och verkstäl­lighet inom sitt verksamhetsområ­de. Detta gäller dock inte i den mån någon annan skall svara för uppgif­terna enligt lag, annan föreskrift el­ler beslut som avses i 3 kap, 14 § kommunallagen (1977: 179),

Detsamma gäller utbildnings­nämnden i fråga om landstingskom­munens gymnasieskola och kom­munala vuxenutbildning.

Yrkesråd

7

§

Om en kommun har anordnat gymnasieskola skall skolstyrelsen utse ett eller flera yrkesräd.

Yrkesråd skall biträda styrelsen i frågor som gäller utbildningens yr­kesinriktning.

Varje yrkesråd skall ha minst tre ledamöter. 1 yrkesrådet skall det finnas företrädare för arbetsgivare och arbetstagare.

Motsvarande föreskrifter gäller för en landstingskommun som har anordnat gymnasieskola.

Om en kommun har anordnat gymnasieskola etter kommunal vux­enutbildning skall skolstyrelsen utse ett eller flera yrkesråd.

Yrkesräd skall biträda styrelsen i frågor som gäller utbildningens yr­kesinriktning.

Varje yrkesråd skall ha minst tre ledamöter. I yrkesrådet skall det finnas företrädare för arbetsgivare och arbetstagare.

Motsvarande föreskrifter gäller för en landstingskommun som har anordnat gymnasieskola eller kom­munal vuxenutbildning.

Prop. 1983/84:169

118

Skolförfattningsutredningens förslag   Komvux-utredningens förstag

3 kap. Centrala och regionala myndigheter

l§

Skolöverstyrelsen skall vara cen-

Skolöverstyrelsen skall vara cen-

tral förvaltningsmyndighet för trål förvaltningsmyndighet för

grundskolan, specialskolan och grundskolan, specialskolan, gym-

gymnasieskolan.

nasieskolan, grundutbildningen för

vuxna och den kommunala vuxen­utbildningen.

2§

I vatje län skall det finnas en

I varje län skall det finnas en

länsskolnämnd.

länsskolnämnd.

Länsskolnämnden    skall    inom

Länsskolnämnden    skall    inom

länet ha inseende över grundskola, länet ha inseende över grundskola,

specialskola   och    gymnasieskola     specialskola,

gymnasieskola,

samt även i övrigt över utbildning- grundutbildning för vuxna och

en av skolplikliga barn.

kommunal   vuxenutbildning   saml

även i övrigt över utbildningen av skolplikfigabarn.

(Nytt A) kap. Grundutbildning för vuxna

1 § Vuxna, som är kyrkobokförda eller på annat säll kan styrka att de är stadigvarande bosatta i riket och som uppfyller föreskrivna behörig­hetsvillkor, har rätt att få utbildning inom grundutbildning för vuxna.

1    en kommuns grundutbildning

skall las emot vuxna som är kyrko­

bokförda i kommunen samt vuxna

för vilka kommunens grundutbild­

ning är lämpligast med hänsyn till

den vuxnes personliga förhållanden

eller av andra särskilda skäl.

2    § Varje kommun skall

1.    informera om grundutbildning­

en i kommunen,

2.

samverka med andra utbild­ningsanordnare, med statliga myn­digheter och med arbetsmarkna­dens parter i syfte att nä dem som behöver grundutbildning och mofi-vera dem att deltaga i utbildningen och

3.

samverka med andra utbild­ningsanordnare för atl de studeran­de om möjligt inte skall behöva byta utbildningsmiljö.

Prop. 1983/84:169

119

Skolförfattningsutredningens förslag   Komvux-utredningens förslag

3§ Behörig sökande skall fä på­börja grundutbildningen snarast ef­ter ansökan.

Grundutbildning skall anses vara avslutad, när den studerande be­döms ha förutsättningar att följa an­nan vuxenutbildning på grundskol-nivä. Den skall också anses vara avslutad, om den studerande inte på ett tillfredsställande sätt tillgo­dogör sig ytterligare utbildning.

4  § Skolstyrelsen avgör frågor om

intagning i grundutbildning för

vuxna och om avslutande av sådan

utbildning.

De studerande skall om möjligt erbjudas fortsatt utbildning efter grundutbildningen,

5  § Om en kommun i sin grundut­

bildning för vuxna har tagit emot en

elev som inte är kyrkobokförd i

kommunen, har kommunen rätt till

ersättning av elevens kyrkobokfö-

rrngskommun eller, i fråga om så­

dan elev som inte är kyrkobokförd i

riket, elevens vistelsekommun,

(Nytt B) kap. Kommunal vuxenutbildning

1 § Vuxna som.är kyrkobokförda i riket och uppfyller föreskrivna be­hörighetsvillkor har rätt atl i mån av tillgäng på plats få utbildning i kommunal vuxenutbildning.

I en kommuns eller landstings­kommuns kommunala vuxenutbild­ning skall företrädesvis tas emot behöriga inträdessökande för vilka denna vuxenutbildning är lämpli­gast med hänsyn till sökandens per­sonliga förhållanden eller av andra skäl.

Föreskrifter om behörighetsvill­kor och om urval bland inträdéssö-kande meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen be­stämmer.

Prop. 1983/84:169

120

Skolförfattningsutredningens förstag   Komvux-utredningens förstag

2§ För frågor om intagning i kommunal vuxenutbildning skall finnas intagningsnämnder.

En inlagningsnämnd skall ha minst sex ledamöter. I intagnings­nämnden skall det finnas företräda­re för skolstyrelsen, för den kom­munala vuxenutbildningen och till minst halva antalet ledamöter för allmänna intressen.

Närmare föreskrifter om inlag-ningsnämnderna meddelas av rege­ringen eller den myndighet som re­geringen bestämmer.

3§ Om en kommun i sin kommu­nala vuxenutbildning har tagit emot en elev som inle är kyrkobokförd i kommunen, har kommunen rätt till ersättning av elevens kyrkobokfö­ringskommun. En landstingskom­mun, som har anordnat kommunal vuxenutbildning, är i motsvarande fall berättigad till ersättning frän an­nan landstingskommun eller kom­mun som inle tillhör någon lands­tingskommun.

10 kap. Övriga föreskrifter

Bemyndiganden m. m. 6§

Regeringen bemyndigas att i frå­ga om grundskolan och specialsko­lan meddela föreskrifter som avses i 8 kap. 3§ regeringsformen och som gäller arbetets anordnande, le­dighet för elev eller åtgärd för elevs tillrättaförande.

Regeringen bemyndigas vidare att meddela föreskrifter om kom­muns befattning med grundskola och gymnasieskola saml om lands-fingskommuns befattning med gym­nasieskola.

Försöksverksamhet får anordnas i skola enligt föreskrifter som rege­ringen meddelar.

Regeringen bemyndigas alt i frå­ga om grundskolan och specialsko­lan meddela föreskrifter som avses i 8 kap. 3§ regeringsformen och som gäller arbetets anordnande, le­dighet för elev eller åtgärd för elevs tillrältaförande.

Regeringen bemyndigas vidare alt meddela föreskrifter om kom­muns befattning med grundskola, gymnasieskola, grundutbildning för vuxna och kommunal vuxenutbild­ning saml om landstingskommuns befattning med gymnasieskola och kommunal vuxenutbildning.

Försöksverksamhet får anordnas i skola och vuxenutbildning enligt föreskrifter som regeringen medde­lar.

Prop. 1983/84:169

121

Bilaga 2

SAMMANFATTNING AV REMISSYTTRANDENA ÖVER KOM­VUX-UTREDNINGENS HUVUDBETÄNKANDE (SOU 1982: 29) KOMVUX - KOMMUNAL UTBILDNING FÖR VUXNA

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av kriminalvårds­styrelsen, socialstyrelsen, statens handikappråd (SHR), statskontoret, riksrevisionsverket (RRV), statens arbetsgivarverk (SAV), statens institut för personaladministration och personalutbildning (SIPU), universitets-och högskoleämbetet (UHÄ), centrala siudieslödsnämnden (CSN), skol­överstyrelsen (SÖ), arbetsmarknadsstyrelsen (AMS), statens invandrar­verk (SIV), statens industriverk (SIND), länsskolnämnderna i Söderman­lands, Östergötlands, Kristianstads, Värmlands och Västerbottens län, utbildningsekonomiska utredningen (U 1981: 03), språk- och kulturarvs-utredningen (SKU, U 1981:04), jämställdhetskommittén (A 1976:08), kommittén (A 1980: 02) för arbetsmarknadsutbildning och företagsutbild­ning (KAFU),, Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, Lands­organisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Centralorganisafionen SACO/SR (SACO/SR), Svenska Arbetsgi­vareföreningen (SAF), Samarbetsorganisationen för Sveriges vuxenstude­rande (SOSVUX), Folkbildningsförbundet, Lantbrukarnas riksförbund (LRF), Sveriges Hantverks- och Industriorganisation-Familjeföretagen (SHIO-Familjeföretagen), Handikappförbundens centralkommitté (HCK), De handikappades riksförbund (DHR), Föreningen Svenska Läromedels­producenter (FSL), Östergötlands och Kristianstads läns landstingskom­muner, Arvidsjaurs, Eskilstuna, Gotlands, Göteborgs, Kalmar, Lycksele, Södertälje, Umeå, Vindelns och Årjängs kommuner.

Kriminalvårdsstyrelsen har bifogat yttranden frän kriminalvärdens kanslier i Uppsala och Nyköping samt kriminalvårdsansialterna i Visby och Malmö. UHÄ har bifogat yttranden från universiteten i Linköping och[REDACTED_EFTERNAMN], som i sin tur bifogat yttrande från pedagogiska institutionen, samt högskolan för lärarutbildning i Stockholm, som i sin tur har bifogat yttran­den från ämneslärarlinjen, hemspråkslärarlinjen och institutionen för peda­gogik. CSN har bifogat yttranden från studiemedelsnämnden i Umeå samt vuxenutbildningsnämnderna i Östergötlands, Jönköpings, Kronobergs, Hallands, Göteborgs och Bohus, Värmlands och Västernorrlands län. LO har bifogat yttrande från Svenska kommunalarbetareförbundet.

Yttranden har dessutom inkommit från försvarets skolnämnd, vuxenut­bildningsnämnden i Södermanlands län, länsskolnämnderna i Stockholms, Malmöhus och Västernorrlands län, skolförfatlningsutredningen (U 1979: 12), Lantbrukets och Skogsbrukets yrkesnämnder i gemensam skri­velse, Sveriges Dövas Riksförbund (SDR), Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation (RIO), Svenska föreningen för studie- och yrkesväg-

Prop. 1983/84:169

122

ledning, skolstyrelsen i Härnösands kommun, vuxenutbildningsrådet i Uppsala kommun för skolstyrelsens räkning, komvux i Kalmar, syo-kon-sulenler inom vuxenutbildningen i Östergötlands län samt komvux-skolle­dare i Stockholms län och komvux-skolledarna i Östergötlands län.

I    Allmänt

Flera remissinstanser tillstyrker utredningens förslag i sin helhet eller med kommentarer, kompletteringar eller invändningar på vissa punkter. Hit hör bl. a. SÖ, SIV, SACO/SR, SOSVUX, DHR, Gotlands kommun, vuxenutbildningsrådet i Uppsala och komvux-skolledarna i Östergötlands län. SÖ markerar i sitt yttrande endast sådant som SÖ närmare vill utveck­la. Tillstyrker helt allmänt gör också länsskolnämnderna i Östergötlands och Värmlands län, Arvidsjaurs, Göteborgs, Arjängs och Härnösands kommuner.

KAFU avstår från att yttra sig med hänvisning till sitt eget slutbetän­kande.

Enligt RRV:s mening når man knappast det väsentligaste målet för komvux-ulbildningen - att öka rekryteringen frän de prioriterade mål­grupperna - med de förslag som utredningen förordar.

SÖ pekar pä behovet av förbättrad statistik från SCB, speciellt avseende yrkesinriktad utbildning. SÖ understryker också att nästan alla kursdelta­gare (90-95 %) upplever komvux positivt och har mycket få förslag till förändringar. SÖ betonar atl kurserna i komvux - särskilt i etapp 1 - är betydligt mer heterogent sammansatta än tidigare, vilket ställer större krav på varierande organisation, individualisering av undervisningen, förbätt­rad och utökad studiehandledning samt elevvårdande insatser.

Mänga problem orsakas tnWgl jämställdhetskommittén av kvinnors och mäns mycket olika villkor inom utbildning och arbetsmarknad. Det saknas en analys av dessa skillnader och förslag till förbättringar, Åven studieav­brotten lämnas utan djupare analys åt sidan. En speciellt utsatt grupp inom utbildningen är invandrarkvinnorna,

LO anser atl utbildningsslalistiken måste förbättras, speciellt avseende yrkesinriktad utbildning. Tilläggsdirektiven, att utredningens förslag skulle genomföras inom oförändrade resurser, medförde att utredningen inte kunde fullfölja sitt arbete på ett tillfredsställande sätt, främst vad gäller förbättringar för de kortutbildade.

Liknande påpekande görs av TCO och SACO/SR. SHR anser att det som är önskvärt antingen skjuts på framtiden eller föreslås inrymrrias inom gällande ramar, vilket innebär omprioriteringar vars konsekvenser inte närmare diskuteras.

LO anser vidare att utbildning bör ses som en förutsättning för att utveckla samhället, näringslivet och den enskilda individen. Stora an-

Prop. 1983/84:169

123

strängningar har gjorts för att höja utbildningsstandarden, i huvudsak genom alt reformera och vidga ungdomsutbildningen. I ett föränderligt och dynamiskt samhälle blir det alltmera uppenbart att även "den bästa" ungdomsutbildningen är otillräcklig och måste kompletteras med återkom­mande utbildning.

LO betonar särskilt tre motiv för en intensifierad satsning på vuxenut­bildning, nämligen jämlikhet, demokratisering och förändring eller omställ­ning.

Förekomsten av komvux är för LO:s medlemmar viktigt. Rätt utformad ger den betydande möjligheteratt kompensera brister i tidigare utbildning, men också atl utveckla ny kunskap. Därigenom ges individerna en chans till personlig utveckling och ökad förmåga atl klara nya krav inom arbets-och samhällsliv. Trots denna positiva grundinställning till komvux finns vissa brister och svagheter i utbildningen. Komvux har enligt LO inte lyckats nå ut till de grupper och individer som har den kortaste och mest bristfälliga utbildningen, har svårigheter att anpassa undervisningens inne­håll och arbetsformer till de studieovanas förutsättningar och har allt för få inslag som på ett aktivt sätt medverkar till arbetslivets förändring utifrån jämlikhets- och löntagarperspekliv.

Enligt TCO får det aldrig råda brist på utbildningsplatser samtidigt som antalet arbetstillfällen minskar. Det är enligt TCO oacceptabelt atl resur­serna för vuxenutbildningen har minskat så kraftigt under senare år som varit fallet. Enligt sitt handlingsprogram skall TCO bl. a. verka för alt samverkan mellan gymnasieskola, komvux och AMU utvecklas, att vux­enutbildningen ges en prioriterad ställning så alt behoven kan tillgodoses även pä mindre orter och återkommande utbildning kan utvecklas och alt arbetsmarknadens parter fär bättre förutsättningar för att delta i det lokala och regionala samrådet inom vuxenutbildningen.

Delta överensstämmer enligt TCO till stora delar med komvux-utred­ningens principiella utgångspunkt och förslag.

2    Erfarenheter av komvux

UHÅ anför att de möjligheter som hittills tycks ha förelegat att få höga betyg i komvux i viss mån kan ha påverkat konkurrensläget vid antagning till högskolan. Utan närmare undersökning är det dock svårt att hävda att detta skulle utgöra något nämnvärt problem. Om de studerande i komvux bildar en egen referensgrupp vid betygsättningen, kommer detta att kunna minska frekvensen av särskilt höga betyg.

Länsskolnämnden i Värmlands län anser atl svårigheterna i glesbygder­na är ännu större än vad utredningen antyder.

Enligt Göteborgs kommun borde det finnas skäl att ta upp en diskussion om omprövning av målsättningen atl nå fullständig regional balans.

Prop. 1983/84:169

124

3    Handikappades situation

SHR framhåller att människor med funktionsnedsättningar i stor ut­sträckning är korttidsutbildade. Just de grupper som skulle behöva mer utbildning för att förbättra sin levnadssituation deltar mindre ofta i studier än andra. Vikten av ökad timlilldelning och en väl fungerande elevvård framhålls.

HCK anser att åtgärder för att nå ut till de prioriterade målgrupperna och för att anpassa utbildningen till målgrupperna knappast alls föreslås av utredningen. HCK framhåller betydelsen av att alla komvux lokaler är tillgängliga för alla. När det gäller hörselskadade och vuxendöva under­stryker HCK behovet av tolk och en över huvudtaget god ljudmiljö.

DHR menar att utbildningssituationen för människor med funktionshin­der borde ha getts större utrymme i komvux-utredningen. För att de skall ges möjlighet att studera inom komvux fordras bl. a. atl studielokalerna är tillgängliga för handikappade. Funktionshindret kan medföra behov av en personlig assistent och särskilt pedagogiskt stöd i form av extra lärarre­surser. Den kommunala färdtjänsten är i många kommuner sä bristfällig att den utgör ett direkt hinder att delta i studier. Handikappade måste få ett aktivt stöd för att stimuleras till att förbättra sin utbildningsstandard. Det finns i dag över 30 000 förtidspensionärer under 35 år i Sverige. DHR menar att detta är en av de viktigaste målgrupperna för komvux.

Enligt SDR spelar vuxenutbildningen en mycket stor roll för döva. SDR har startat en egen folkhögskola. Nu passar emellertid en folkhögskoleut­bildning inte alla dövas behov, intresse eller möjligheter, ulan det behövs ett mer varierat utbud. För döva behövs enligt SDR utbildade lärare som kan teckenspråk och möjlighet till förlängning av studietiden. Det är en pedagogisk omöjlighet att undervisa både döva och hörande samtidigt utan att endera gruppen blir lidande. Det måste finnas möjligheter att starta undervisningsgrupper för döva också om deltagarantalet kraftigt under­stiger åtta. Det måste ocksä finnas möjlighet att delta i undervisning i annan kommun än hemkommunen. Om det medför ökade ekonomiska kostnader bör dessa kompenseras.

Skolstyrelsen i Härnösand anför att integralionsutredningen inle har fattat det som sin uppgift att avge förslag om vuxna handikappade, medan komvux-utredningen saknat inlegrationsutredningens inblick i de speciella svårigheterna för dessa målgrupper. Av sina erfarenheter frän organisation av undervisning för vuxna drar Härnösands kommun den slutsatsen att handikappade vuxna i liten omfattning fått del av den kompetensinriktade utbildningen i komvux. Kommunen föreslåratt komvux-utredningen kom­pletteras med förslag till åtgärder för dessa målgrupper.

Prop. 1983/84:169

125

4   Studiestöd i komvux

CSN ger i sitt yttrande bl. a. kompletterande uppgifter om studiestöd i komvux. CSN konstaterar att målen för komvux och vuxenstudieslödel i stort sett är desamma. Många inom vuxenutbildningen är emellertid hänvi­sade till all utnyttja studiemedelssystemet. Dels är resurserna för vuxen­studiestöd otillräckliga, dels ger det särskilda vuxenstudiestödet för famil­jeförsörjare med barn ett lägre disponibelt belopp än studiemedlen. Kun­skapen om vad de olika studiestöden innebär är sannolikt ocksä otillräcklig bland många studerande. Utvecklingen av sludiestödsfrågorna i framtiden är av största betydelse för alt målet om ett jämlikt utbildningssamhälle skall näs.

Utbildningsekonomiska utredningen liksom LO erinrar om att för vux­nas deltagande i utbildning spelar lösningen av studiesociala problem, l. ex. studieledighel och studiestöd, en helt avgörande roll. Särskilt om utbildningsinsatsen skall bli ett led i återkommande utbildning.

LO anser det angeläget att de resurser som finns för särskilt vuxenstu­diestöd i högre grad inriktas pä kortutbildade i arbetslivet.

TCO delar utredningens uppfattning atl det är nödvändigt att studiestö­det förbättras för att komvux i större utsträckning skall kunna rekrytera prioriterade målgrupper. Det gäller både antalet studiestöd och nivån på dessa. Även timersättningen för grundvux behöver förbättras.

5    Framtida behov av kompetensgivande och yrkesinriktad utbild­ning för vuxna

Utredningens överväganden se betänkandet s. 141-146.

Inriktning

UHÅ understryker betydelsen av komvux som ett led i ett system med återkommande utbildning.

SÖ understryker att vuxenutbildningens villkor är beroende av arbetsli­vets organisation. En fortlöpande kontakt mellan SÖ och arbetsmarkna­dens parter skapar förutsättningar för helhetsgrepp på samordning mellan strävanden beträffande arbetslivets organisation, utbildningspolitiska in­satser och utbildningsorganisation samt studiestödsformer.

SIND anser följande uppgifter vara särskilt angelägna för komvux

-

fortbildning och vidare utveckling för att möjliggöra strukturrationalise­ringar och undvika arbetslöshet.

-

vuxenutbildning inom elektronik och datateknik. Utbildning inom dessa områden - med nämnda syften - bör både initieras och administreras av komvux.

SIND förutsätter ett visst samarbete mellan utvecklingsfondernas ut­bildningsenheter och vid utveckling av energisparkurser.

Prop. 1983/84:169

126

Enligt utbildningsekonomiska utredningen finns det inslag i den tekniska och industriella utvecklingen som pekar på att fortbildning och vidareut­bildning kommer atl bli alltmer betydelsefulla. Del är därför viktigt alt utbildningsplaneringen inte ensidigt inriktas mot de nya stora årskullarnas och ungdomsutbildningens behov. Ett instrument härvidlag är komvux.

Särskilt kraftigt markeras, enligt Svenska kommunförbundet, behovet av ett flexibelt utbildningssystem i ett samhälle där näringsliv och arbets­marknad ständigt omstruktureras, där inte minst den elektroniska och datatekniska utvecklingen skapar nya utbildnings- och fortbildningsbehov. Svenska kommunförbundet understyrker komvux möjligheter att inom ett system med återkommande utbildning tillgodose individens behov av olika kompetenser, yrkesmässiga, sociala och samhällsinriktade.

Svenska kommunalarbetareförbundet menar att utbildningsbakgrunden är av stor betydelse för graden av anpassbarhet inför förändringar. Data­teknikens intåg i arbetslivet kommer under de närmaste åren att ställa krav på arbetskraftens förmåga att anpassa sig till föränderiiga förutsättningar. För arbetsgivarna har genomgängen gymnasieskola blivit ett rimligt krav och detta har fått till följd att de som saknar eller inte fullföljt sin gymna­sieutbildning är särskilt utsatta. De är därför en viktig målgrupp för kom­vux.

SAF instämmer i den syn på komvux uppgifter i framtiden som utred­ningen har utvecklat. Målet för utbildningen måste vara alt skapa förutsätt­ningar för yrkesverksamhet och deltagande i samhällslivet. Hög prioritet måste även ges yrkesinriktad utbildning som kan tillgodose behov på arbetsmarknaden och sådan teoretisk utbildning som krävs för yrkesut­bildning och yrkesverksamhet.

LRF anser att komvux bör kunna bli en användbar utbildningsform för mänga vuxna yrkesverksamma inom yrkesområdena jord-skog. Detta under förutsättning att lämpliga kurser kan erbjudas inom rimliga avstånd och på sädana villkor atl utbildningen blir attraktiv.

Länsskolnämnden i Kristianstads län hänvisar till en utredning i länet om utbildningsbehov och utbildningsresurser. Det finns redan nu en stor efterfrågan på datautbildning. Man vill ha en allmän datautbildning med påbyggnad inom eget verksamhetsområde;

Behov av nya ämnen i komvux

SACO/SR anser att det finns skäl att anordna grundskolkurser (etapp I) i idrott inom komvux, eftersom många studerande inom komvux grundskol­kurser inle har kunnat få del av den obligatoriska skolans idrottsundervis­ning.

SDR framhåller att, eftersom döva har teckenspråket som sitt första språk och teckenspråk kommer atl ingå i den nya läroplanen för dövskolan som ett språk bland andra, så bör också inom komvux/grundvux tecken­språket betraktas som ett språk som eleverna har möjlighet att välja.

Prop. 1983/84:169

127

Resurser

SÖ menar att behovet av överbryggande' utbildning kommer att vara stort under överskådlig tid. Det är rimligt att volymen kursdeltagare i kurser i etapp I fär anpassas till efterfrågan. Närheten till utbildningen är ofta avgörande för om vissa vuxna skall våga påbörja studier. Det är därför viktigt atl både grundvux och etapperna 1 och 2 - åtminstone i de obligato­riska ämnena svenska, engelska, matematik och samhällskunskap/arbets­livsorientering samt en rad yrkesinriktade grundutbildningar anordnas pä så många platser som möjligt. Däremot bör senare etapper (3, 4 och i lågfrekventa ämnen även 2) samt yrkesinriktade påbyggnadskurser kunna koncentreras mera eller anordnas mera sällan.

Enligt SIV:s mening är människor i dagens samhälle - och än mindre i det framtida samhället - föga hjälpta av att ha genomgått grundvux om inte resurser finns alt erbjuda högstadieutbildning och gymnasial eller yrkesinriktad utbildning.

Försvarets skolnämnd erinrar om att den gymnasiala utbildning i all­männa ämnen som tidigare genomförts vid försvarets egna skolor över­fördes genom riksdagsbeslut 1979 till det allmänna skolväsendet under 1982. Ett stort antal militära elever genomgår varje är kompletteringsut­bildning inom ramen för komvux för att inhämta de kunskaper i allmänna ämnen som krävs för yrkesofficersanställning och för vidare karriär som yrkesofficerare. I vissa kommuner kräver denna utbildning en avsevärd del av resurserna. Försvarets skolnämnd framhåller vikten av att de militä­ra eleverna tillförsäkras utbildningsplatser i komvux.

Länsskolnämnden i Kristianstads län föreslår att komvux, i likhet med gymnasieskolan, får en årlig timlilldelning men även en preliminär tilldel­ning för ytterligare tvä kr. Länsskolnämnderna bör fortsättningsvis av SÖ tilldelas ramresurser i form av undervisningstimmar, att sedan fördela på länets kommuner. Ett visst antal undervisningstimmar bör dessutom fin­nas kvar hos SÖ att fördelas till länsskolnämnderna vid akuta behov, t. ex. för invandrargrupper. Komvuxenheter som kan dokumentera särskilda behov av stödåtgärder bör kunna få sådana. Därför bör en resurs för särskilda åtgärder slå till länsskolnämndens förfogande. Länsskolnämnden föreslår atl det blir möjligt att utöka timtalet i samhällskunskap på grund­skolnivå (etapp 1) om elever från prioriterade grupper, inle minst invandra­re, ingår i kursen.

Kristianstads läns landstingskommun anser det angeläget att i första hand satsa resurser på grundvux och yrkesinriktad komvux.

Länsskolnämnden i Västerbottens län anser att timvolymen i grundsko­lekurser bör få öka, liksom timvolymen för etapp 2. Arbetsmarknadsinrik­tad utbildning måste även få öka för att undvika arbetslöshet på grund av bl. a. väntade strukturrationaliseringar till följd av datakraft, bättre energi­hushållning och ökade miljökrav.

Prop. 1983/84:169

128

Angelägna utbildningsbehov kontra besparingsdirektiv leder till svåra avvägningsproblem och prioriteringar, anser Södertälje kommun. Det blir nödvändigt att gä försiktigt fram så att inte nya orättvisor skapas.

Umeå kommun menar att om målsättningen är att lösa behovet av överbryggande utbildning kräver detta att antalet undervisningstimmar för grundskolekurser (etapp 1) måste fä öka. Komvux möjlighet att snabbt kunna anpassa sitt kursutbud efter uppkomna utbildningsbehov, gör att komvux möjligheter bör ökas när det gäller att medverka vid grundutbild­ningar, återkommande utbildningar, kompletteringsutbildning för högsko­lan, fortbildningsbehov, behov av språkutbildningar m.m. Nedskärningar under de senaste åren gör att personer, som är i behov av utbildningar i kurser motsvarande gymnasieskolan och särskilt yrkesinriktade kurser, ej har kunnat få sina utbildningsbehov tillgodosedda.

Komvux måste fä möjlighet att ge komplettering åt dem, som inte behöver fullständig gymnasieutbildning, menar Vindelns kommun. Denna komplettering omfattar nästan alltid ämnena svenska och engelska. Vin­delns kommun anser att en ökning av antalet timmar bör eftersträvas för att bredda rekryteringen till annan högre utbildning. Den teoretiska utbild­ningen är ofta yrkesförberedande och bör prioriteras i samma utsträckning som den direkt yrkesinriktade utbildningen.

Vuxenutbitdningsrådet i Uppsala understryker att målen för vuxenut­bildningen som en gång uppsatts av samhället svåriigen kan nås om man tvingas avvisa även prioriterade grupper, som kan bli fallet om timvolymen fortsättningsvis inte får öka.

Svenska kommunalarbetareförbundet framhåller att stora grupper av yrkesverksamma saknar grundläggande yrkesutbildning. För att avhjälpa delta, har komvux-utbildningar tillkommit för exempelvis vårdbiträden i öppen och sluten vård, dagbarnvårdare, park- och trädgårdsarbetare, bad-och idrotlshallspersonal, renhållningsarbelare. Men till följd av beslut om att antalet undervisningstimmar inte fått öka sedan budgetåret 1977/78 har dessa tillkommande komvux-utbildningar inte fått berättigat antal platser.

TCO understryker att vuxenutbildningen i ett arbetsliv med snabb för-ändringstakt får en allt mer framträdande roll och ungdomsutbildningen kan endast utgöra en del av den utbildning som är nödvändig i dagens samhälle och arbetsliv. En väl utbyggd komvux är också en bestämd förutsättning för att kunna realisera ett återkommande utbildningssystem.

SACO/SR anser att behovet av komvux både på grundskolenivå och gymnasieskolenivå kommer att öka. Vuxenutbildningsbehov är inte något statiskt som kan fastställas till art och nivå för någon längre tid. Den snabba utvecklingen leder till att vuxenutbildningen måste kunna möta krav på fortbildning och vidareutbildning av stora grupper yrkesverk­samma liksom krav på helt nya yrkesutbildningar och kompletteringar av tidigare skolunderbyggnad.

Prop. 1983/84:169

129

För atl de mål som gäller vuxenutbildning i allmänhet och komvux i synnerhet inte skall bli tomma fraser måste, enligt SOSVUX, resurserna till komvux och grundvux ökas avsevärt. Delta gäller både timlilldelning och resurser för syo- och kurativa insatser.

LRF instämmer ocksä i detta.

Enligt HCK är utbildning ett viktigt medel för atl skapa fria och själv­ständiga människor, kapabla alt la tillvara sina och sina medmänniskors intressen i ett demokratiskt samhälle. Komvux och grundvux har en myc­ket viktig uppgift att fylla för att utbildningen skall nå i detta avseende starkt eftersatta grupper. Erforderliga resurser måste ställas till förfogan­de.

Svenska föreningen för studie- och yrkesvägledning anser att om riksda­gen menar allvar med sina intentioner måste den också garantera komvux tillräckligt med resurser för förverkligande av målen.

6    Mål och målgrupper för komvux

Utredningens förstag se betänkandet s. 149.

SHR, statskontoret, UHÅ, länsskolnämnderna i Stockholms, Söder­manlands och Östergötlands län, försvarets skolnämnd, utbildningseko­nomiska utredningen. Svenska kommunförbundet, Eskilstuna, Södertälje, Umeå och Vindelns kommuner, Östergötlands läns landstingskommun, TCO, SACO/SR, LRF, SHIO-Familjeföretagen samt HCK instämmer i utredningens förslag.

SHR menar atl för alt människor med funktionsnedsättningar skall kun­na utnyttja olika utbildningsmöjligheter måste "helhetssitualionen" funge­ra. Detta är primärt ett kommunalt ansvar.

CSN anser att kommunen skall vara skyldig alt främja vuxnas utbild­ning. Del innebär en skyldighet all informera även om andra utbildnings­möjligheter som finns.

Länsskolnämnden i Värmlands län påpekar atl hindret att uppfylla rätlvisekravet alt garantera vuxna rätt till utbildning på samma villkor som ungdomar, inle består i bristande vilja eller initiativ från kommunens sida ulan i alltför begränsade resurser från statsmakternas sida,

Lycksele kommun anför alt förslaget innebär ett åläggande för kom­munen atl anordna komvux-kurser i stort sett pä samma villkor som gymnasieutbildningen. Detta förslag kan skolstyrelsen endast acceptera under förutsättning att staten tar på sig merkostnaderna.

Vuxenutbitdningsrådet i Uppsala finner förslaget till förändringar i skol­lagen vara något av del viktigaste i hela utredningen. Vuxenutbildningsrä-det förutsätter alt närmare anvisningar och rekommendationer till stöd för kommunerna kommer att utfärdas av SÖ; dessa bör t. ex. innehålla förslag till lämpliga metoder för inventering av utbildningsbehoven bland de vuxna, förslag till uppbyggnad av ett kursutbud med inriktning mot kom-

9   Riksdagen 1983/84. I samt. Nr 169

Prop. 1983/84:169

130

vux mål och prioriterade målgrupper, metoder för information om utbild­ningsmöjligheter.

Kristianstads läns landstingskommun vill inte motsätta sig förslaget men vill ändå fästa uppmärksamheten pä möjligheten att sammanväga alla bestämmelser för både gymnasieskolan och komvux.

LO menar att komvux kan lindra verkningarna av förändringarna i arbets- och samhällslivet men om denna förväntan på komvux skall infrias, måste komvux resurser styras mot de grupper som har kort eller bristfällig utbildning och begränsade möjligheter på arbetsmarknaden. Denna priori­tering kräver intensifierade insatser frän kommunernas sida att inte bara "främja vuxnas utbildning" i allmänhet, utan de utbildningseftersatta i synnerhet. Denna skyldighet bör gälla såväl komvijx som studieförbund.

SOSVUX anser att nuvarande resursbegränsningar måste bort sä att de som behöver utbildningen kan få den. Som ett led i detta tillstyrker SOS­VUX alt kommunerna är skyldiga att främja utbildningen för vuxna i komvux.

HCK anser att delta ansvar på kommuner måste anses föreligga i och med SOL § 7.

7   Information, rekrytering och syo. Elevvård

7.1 Praktisk arbetslivsorientering (prao)

Utredningens förstag se betänkandet s. 158.

SIV, länsskolnämnden i Östergötlands län, TCO, SOSVUX, LRF, HCK och Svenska föreningen för studie- och yrkesvägledning tillstyrker försla­get.

SÖ anser att förslaget är särskilt angeläget för exempelvis hemmaarbe-tande med inaktuella arbetslivserfarenheter, frivärdsklienter och vissa in­vandrargrupper. Om en sådan verksamhet kommer till stånd i större om­fattning bör de olika skolformernas behov samordnas, så att bästa möjliga resursutnyttjande erhålls.

AMS ställer sig avvisande till införande av praktik för studerande inom komvux eftersom sådan praktik skulle komma att gå ut över andra för vilka praktik är ett obligatoriskt inslag i utbildningen.

Länsskolnämnden i Södermantands län anser, beträffande de priorite­rade grupperna, att en genomförd arbetslivsorientering förmodligen skulle medföra att studieavbrotten blev färre.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län inser behovet av prao men möjligheterna ter sig små att kunna skapa nödvändigt utrymme.på arbets­platserna.

Enligt jämstätldhetskommittén borde utredningen ha tagit upp behovet av styrd prao och särskilda insatser för att få framför allt kvinnorna att välja otradilionellt.

Prop. 1983/84:169

131

Kalmar kommun betonar att den praktiska arbetslivsorienleringen mås­te avgränsas att gälla endast vissa prioriterade målgrupper inom komvux.

Östergötlands läns landstingskommun föreslår att praktikplaceringarna för sär-, grund-, gymnasie- och högskola samt komvux samordnas i kom­mun och region genom länsarbetsnämndens eller länsskolnämndens för­sorg.

SAF anför att skolans behov av arbetslivskontakter under senare år har ökat i sådan omfattning att arbetslivet på många orter har svårt att ställa tillräckligt antal platser till skolans förfogande. Det är därför nödvändigt att praktisk yrkesorientering endast utnyttjas för elever som inte tidigare har någon erfarenhet av svensk arbetsmarknad. Företagsbesöken måste dessutom vara väl planerade och förberedda både pä skolan och i företa­gen.

7.2 Schablontilläggets användning för syo och elevvård

Utredningens förstag se betänkandet s. 158 och 164.

CSN, Kristianstads läns landstingskommun, Gotlands och Södertälje kommuner samt LRF tillstyrker utredningens förslag.

SHR ser påtagliga risker alt man minskar resurserna för stödundervis­ning och studiehandledning vilket går ut över handikappade och andra resurssvaga.

Enligt UHÅ fär en friare resursanvändning inte innebära en nedpriorite­ring av studie- och yrkesorienteringen.

SÖ anser att schablontillägget i första hand måste användas för de kursdeltagare som befinner sig i utbildning och är därför ej beredd att nu tillstyrka förslaget att binda en större resurs än vad som motsvarar 40 % av det nuvarande schablontilläggel till syofunktionärstjänst.

Länsskolnämnden i Södermanlands län anser att vuxna erfarenhetsmäs­sigt har större behov av syo-hjälp än motsvarande grupper bland ungdo­marna. Om spärren tas bort kan kommunerna längtidsplanera vuxen-syon på ett långt effektivare sätt. Pä sikt kan kuratorsuppgiften bli lika viktig för komvux som syon.

Länsskolnämnden i Östergötlands län avvisar förslaget om att använda en större del än 40 % av schablonbidraget till syo-tjänst. Schablonbidraget bör i största möjliga utsträckning användas till stödundervisning. Schab­lonbidraget bör inte fä användas till kurativa insatser. De kan tillfredsstäl­las genom befintliga resurser inom socialförvaltningen.

Komvux-skolledarna i Östergötlands län anser att en större resurs än som motsvarar 40 % av schablonbidraget bör få användas till syofunktio­närstjänst. Med hänvisning till de prioriterade målgrupperna tillstyrks att schablonbidraget fär användas till kurativa insatser.

Länsskolnämnden i Stockholms län är positiv till förslagen men betonar att det bör vara kommunen som fär avgöra hur resursen ska disponeras.

Prop. 1983/84:169

132

Länsskolnämnden uttrycker starka tvivel på att schablonresursen kommer atl räcka till allt man föreslår att den ska användas till.

Länsskolnämnden i Kristianstads län anser att elevvårdsinsatserna bör få omfatta hälsovård. Länsskolnämnden föreslår också att schablonresur­sen fär användas till kursföreständare med likartade uppgifter som klassfö­reståndare.

Länsskolnämnden i Värmlands län anser att då schablontilläggel har många andra vikliga användningsområden bör man undersöka om inte viss del av kommunens övriga syo-resurs skulle kunna överföras till komvux.

Arvidsjaur kommun tillstyrker atl en större resurs än vad som motsvarar 40 % av schablontillägget fär användas fill syo-funktionärstjänst.

Eskilstuna kommun anser atl denna ändring ej är nödvändig främst med tanke på att den prioriterade elevgruppen är i mycket stort behov av stödundervisning-studiehandledning-kurativa insatser, vilket också be­lastar schablontillägget. Det är tveksamt att binda alltför stor del av den statliga resursen till tjänster. En viss del av kurativa insatser i komvux bör dock kunna bekostas av schablontillägget. En annan framkomlig modell vore att koppla kuratorsfunklionen vid komvux direkt till socialomsorgen i kommunen.

Lycksele kommun anser atl resurserna för syo och kuratorer borde förbättras så alt de sökande i ett tidigt skede kunde få hjälp med sina bekymmer att klara barnpassning, ekonomi, tjänstledigheter, bidrag etc. Det är ofta för sent att sätta in hjälpen, när frågorna övergått till problem.

Vindelns kommun anser att man ej bör binda upp mer än högst 40 % av schablontillägget för syo-ändamäl.

Årjängs kommun betonar behovet av utökade kurativa insatser.

Vuxenutbitdningsrådet i Uppsala anser att behovet av kurativa insatser ökar markant. Ett statsbidrag för detta ändamål är synnerligen väl moti­verat. Denna resurs bör dock inte tas frän schablontillägget.

Östergötlands läns landstingskommun anser att kommunens resursan­vändning bör bli så fri, att skolan kan göra kraftiga elevvårdssatsningar för de prioriterade grupperna.

LO tillstyrker alt statliga resurser får användas för kurativa insatser.

7"C0 anser att resurserna för syo inom komvux i dag är underdimensio-nerade i förhällande till de mål som finns uppställda för verksamheten. TCO ställer sig därför avvisande till förslaget och anser alt schablontilläg­get måste höjas eller att en ny resurs tillskapas för syo, som svarar mot de angelägna behov som utredningen påtalat.

Enligt SACO/SR får inte medel ur schablontillägget användas för syo i större omfattning än i dag. Stora behov finns också inom de andra områ­dena - stödundervisning och studiehandledning - som schablontilläggel är avsett för. SACO/SR anser att särskilda medel måste anslås till syon inom komvux, för elevvård och kurativa insatser.

505 Vt/Z anser att en utökning av antalet syotjänster behövs men menar

Prop. 1983/84:169

133

alt resurser till detta inte får tas av schablonfillägget. Det finns ett stort behov av kurativa insatser pä komvux. Speciella resurser för kurativa insatser måste ställas till kommunernas förfogande.

Svenska föreningen för studie- och yrkesvägledning anser att elevvården måste byggas ut väsentligt. Föreningen anser att kuratorns tjänster och kunskaper är lika viktiga som övriga personalkategoriers, för att möjliggö­ra utbildning i komvux. I dag är del endast ett fåtal kommuner som använder 40 % av schablonen till syo-tjänster. Av del drar föreningen slutsatsen alt kommunerna saknar insikt om villkoren för komvux i allmän­het och studier vid komvux i synnerhet. Föreningen motsätter sig å det starkaste alt besluten om syo-tjänster även fortsältningsvis delegeras till kommunerna, med ändå friare händer. Föreningen föreslår i stället atl en lägsta gräns för syo-tjänster bör anges från centralt häll. Med hänsyn till resonemanget om intern och extern syo föresläs att syo-resursens omfatt­ning bör vara större än vad som nu är fallet.

7.3 Gemensam syo-funktion och allmänt om syo

Utredningens förslag se betänkandet s. 158.

Kriminalvårdsstyrelsen anser att syo-verksamheten har stor betydelse för kriminalvärden. Vidgade uppgifter för syo-funktionärer bedöms vara ett av de områden som bör prioriteras.

SHR framhåller att handikappades underrepresentation i komvux till viss del beror på att den uppsökande verksamheten och informationen om komvux inte nätt fram till de olika målgrupperna. För gravt handikappade som kan ha påtagliga svårigheter atl komma till skolan kan handledda självstudier många gånger vara ett alternativ. SHR menar alt det kan behövas specialdestinerade anslag till syo-konsulenlernas löner inom kom­vux. Även en särskild resurs för syo som är gemensam för samtliga vuxenutbildningsanordnare och därigenom frislående frän en viss ulbild-ningsanordnares rekryleringsintressen är en bra lösning. Redan inom de resurser som nu finns i kommunerna kan det göras betydande insatser för att i större utsträckning rekrytera korttidsutbildade och resurssvaga grup­per till olika slag av vuxenutbildning. Kommunerna har enligt kommunal­lagen ansvar för samhällsinformation till kommuninvånarna. Det borde vara naturligt alt i begreppet samhällsinformation inrymma även informa­tion om utbildningsmöjligheter för vuxna.

SIPU anser att komvux bör informera bättre om vad den kan erbjuda, sä atl myndigheterna i sin utbildningsplanering pä ett tidigt stadium kan bedöma i vilka delar komvux kan anlitas.

CSN anser att informations- och syo-insatserna inom vuxenutbildnings­omrädet behöver förstärkas. Syo-funktionärer vid enskilda skolor fungerar i viss utsträckning som rekryterare till kurser vid egna skolor och har inte möjlighet alt ge en allsidig information efter individens behov. Via en

Prop. 1983/84:169

134

extern syo skulle den enskilde fä en neutral information ifråga om utbild­ning, studieledighetslagar, studiestöd, etc. Det är viktigt att söka vägar för omprioritering och samordning av pä olika håll tillgängliga resurser. 1 samarbete mellan CSN, LO och TCO har riktlinjer dragits upp för ett reguljärt samarbete mellan de regionala fackliga organisationerna och vux­enutbildningsnämnderna i informationsfrågor. CSN tillstyrker all varje kommun skall få besluta om hur stor del av schablontillägget som kan användas till syo-funktionärstjänsler. Förslaget att ytterligare resurser pä sikt tillförs en för samtliga vuxenutbildningsanordnare gemensam syo-funktion bör få hög prioritet.

SÖ understryker att vuxna ofta har behov av omfattande information och rådgivning före valet av studieväg. De prioriterade målgrupperna för komvux kommer att kräva ökade insatser i fråga om såväl studierådgivning som studiehandledning och stödundervisning. Del ökade trycket på arbets­marknadsverkets förmedlings- och vägledningsservice saml den svagare betoningen av verkels studie- och yrkesvägledande verksamhet innebär ocksä att de olika vuxenutbildningsanordnarnas studievägledning får en större belastning. SÖ anser all en studierådgivning som skall ge informa­tion och råd om hela vuxenutbildningen bör nära samarbeta med skolor, komvux, folkhögskolor, studieförbund, arbetsförmedling, fackliga organi­sationer och studiesociala myndigheter. En sådan studierådgivning bör vara ett från enskilda arrangörers rekryteringsintressen frislående kommu­nalt organ och kunna ge övergripande information och rådgivning om all vuxenutbildning samt om studiesociala frågor. Den bör ha god kännedom om vuxnas studieförutsältningar och studiehinder. SÖ anser det därutöver viktigt alt undersöka förutsättningarna för Utbildningsradions möjligheter till information.

AMS anser all en utökad syo är angelägen med hänsyn till de svårigheter många enskilda möter atl orientera sig i frågor som rör utbildning, studie­stöd och arbetsmarknad. Syon bör utgöra en del av den pedagogiska verksamheten och integreras med undervisningen. Förslaget atl på sikt tillföra syon nya resurser gemensamma för samtliga former av vuxenut­bildning tillstyrks av AMS. Trycket på arbetsförmedlingarna, särskilt un­der lågkonjunktur, är mycket hårt. Vuxna som kontaktar arbetsförmed­lingen och inte är primärt arbetssökande löper risk all inte fä tillräckligt stöd och vägledning. Den nya syo-resursen kan avlasta arbetsförmedlingen och komvux.

SIV understryker vikten av att syo-funktionen förstärks samt atl på sikt ytteriigare resurser tillförs en för samtliga lokala vuxenutbildningsanord­nare gemensam syo-funktion. Många invandrare har otillräcklig kännedom om olika utbildningsvägar. De riskerar därför i högre grad än andra att hamna fel. På längre sikt torde ökad gemensam syo kunna ge besparingar.

SIND anser alt det krävs ökade informationsinsatser och en utbyggd syo-verksamhet om komvux i ännu större utsträckning skall kunna rekry-

Prop. 1983/84:169

135

lera korttidsutbildade vuxna till utbildning. Delta gäller i hög grad småföre­lagen och deras anställda.

Vuxenutbildningsnämnden i Södermanlands län hoppas att även del studiesociala området kommer att inordnas i den samordnade syo-verk­samheten.

Länsskolnämnden i Södermantcmds län anser att det finns ett markerat behov atl anordna vuxen-syo som är mer externt inriktad än den som komvux tillhandahåller, lämpligen som någon form av informationscentral. Arbetsförmedlingarna har inle längre tillfälle att ställa upp med yrkesråd­givning som tidigare.

Länsskolnämnden i Östergötlands län anser att behovet av extern syo till allmänheten sannolikt kommer atl öka i framtiden. Arbetsförmedling­en, genom sin breda kompelens, bör naturligtvis ha möjligheter att klara en sådan uppgift. F. n. är dessa möjligheter emellertid begränsade på grund av att yrkesvägledningsenheterna har omorganiserats. Under förutsättning alt den yrkesvägledande funktionen inom arbetsförmedlingen kan förstär­kas, bör komvux egen syoorganisation på sikt avvecklas.

Länsskolnämnden i Kristianstads län anser alt eftersom komvux redan har en inofficiell roll som kommunal samordnare av vuxenundervisning bör externa syo-funktioner inrättas.

Länsskolnämnden i Västerbottens län anser att den externa syon bör fä ökade resurser. Länsskolnämnden bör samordna och utarbeta en informa­tion över länets vuxenutbildningsutbud.

Länsskolnämnden i Värmlands län, syo-konsulenter inom vuxenutbild­ningen i Östergötlands län, Södertälje och Arjängs kommuner samt LRF anser att syo-funktionen inom komvux bör förstärkas.

Jämställdhetskommittén saknar en analys av de utbildningsvägar som finns tillgängliga inom komvux och frägan om man inte genom all satsa härdare på naturvetenskaplig och teknisk utbildning även skulle ha möjlig­het atl styra kvinnor till en utbildning som ger bättre .möjligheter på en kommande arbetsmarknad.

Eskilstuna kommun anser att man inom kommunerna bör sträva efter att fä till stånd en gemensam syo för hela vuxenutbildningen. Här bör övervä­gas om inte samtliga utbildningsanordnare borde kunna bidra med medel för alt en sådan tjänst skall kunna inrättas.

Kalmar kommun tillstyrker utredningens förslag.

Lycksele kommun instämmer i kravet alt syon i komvux bör stärkas, sä att extern syo kan ulföras, utan att syons ordinarie arbetsuppgifter måste sättas på sidan.

Umeå kommun anser att informationen om komvux bör kunna förbätt­ras genom regelbundet återkommande informationsprogram i radio och TV, en intensifiering av SSA-rådet vad beträffar analys av utbildningsbe­hov, en förbättrad information till och utbildning av de fackliga studieom­buden vad gäller komvux, en extern syo som kan ge information om all

Prop. 1983/84:169

136

vuxenutbildning. Det bör undersökas om medel kan erhållas från de anslag som vuxenutbildningsnämnderna har för uppsökande verksamhet. Resur­serna för den interna syon i komvux bör komma komvux-eleverna till del i stället för den splittring som nu råder mellan extern och intern syo.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala stödjer helt utredningens förslag att man i samtliga kommuner bör avsätta medel till en samsyo på sikt,

Östergötlands läns landstingskommun anser att information med aktivt rekryteringsarbete behöver föras genom många kanaler. Arbetet måste planläggas och samordnas. Landstinget föreslår arbetsförmedlingen som lämpligt samordningsorgan inom länen. Alternativt kan vuxenutbildnings­råd/lokala SSA-råd arbeta med uppgiften tillsammans med det regionala SSA-rådet. De kommunala informationscentraler som betänkandet beskri­ver är exempel på utveckling ål rätt häll.

Kristianstads läns landstingskommun tillstyrker én utbyggd syo gärna integrerad/samordnad med syo-verksamheten i gymnasieskolan.

LO anser alt förbättrad information och studie- och yrkesorientering ökar möjligheterna atl nå utbildningseftersatta grupper. Trots det stora antalet försök som har gjorts under årens lopp på detta område menar LO alt ytterligare insatser måste göras för att utveckla och effektivisera rekry­teringen av de kunskapseflersalla. Betydande förbättringar kan ske genom nära samverkan mellan de fackliga organisationerna och folkbildningen. För att minska avbrotten i studierna, förhindra felväl och val av alltför korta kurser bör en omfattande satsning göras på en utbyggd studie- och yrkesorientering, som är en integrerad del av den pedagogiska verksamhe­ten i komvux.

SACO/SR tillstyrker förslaget att på sikt tillföra syon nya resurser och att dessa medel används till en för samtliga vuxenutbildningsanordnare gemensam syofunktion.

SAF anser det av allra största vikt alt vuxenstuderande kan få kvalifi­cerad hjälp alt analysera sitt eget utbildningsbehov saml information om lämplig utbildning och utbildningsvägar. Även de studiesociala förhållan­dena måste ingå i informationen. Enligt SAF är det angelägel att syo-kon­sulenterna renodlat får ägna sig åt sin huvuduppgift.

SOSVUX anser att informationen om och rekryteringen till komvux måste prioriteras. Tanken med extern syo är bra om resurser till den inte tas av komvux-resurser. Det är viktigt att den externa syon genomförs i samarbete med alla vuxenutbildare så att mottagaren får veta vilka valmöj­ligheter som finns. Utbyggnaden av den interna syon får inte ske pä bekostnad av den stödundervisning som schablonlillägget används till i dag. Det måste skjutas till särskilda resurser för utbyggnad av både extern och intern syo.

Folkbildningsförbundet accepterar inle förslag om gemensam syo för vuxenutbildningen i kommunerna.

SHIO-Familjeföretagen   anser  att   vuxenutbildningsrådens   uppgifter

Prop. 1983/84:169

137

torde fä större betydelse. Organisationen tillstyrker att samtliga vuxenut­bildningsanordnare inom kommunen tillförs en gemensam syo-funktion.

//C/w anför att uppsökande verksamhet måste intensifieras. Samarbetet med handikapporganisationer och olika utbildningsanordnare bör prövas. Uppsökande verksamhet på institutioner är myckel viktigt.

DHR menar alt komvux kan spela en aktiv roll för att få ut fier handikap­pade på den öppna arbetsmarknaden. Vuxenutbildningens resurser för att stödja den enskilde med yrkesvägledning och praktikarbete måste därför kraftigt förstärkas.

SDR anser atl komvux/grundvux varit dåligt anpassat till dövas behov. En annan orsak till del låga deltagandel är bristande information om möjligheterna. Här behövs en kraftig satsning på uppsökande verksamhet och stimulans.

Svenska föreningen för studie- och yrkesvägledning anför all de olika vägledarkategorierna kompletterar varandra och är var för sig nödvändiga. F. n. pågår förändringar i denna arbetsfördelning som är oroande. Yrkes-vägledarna och arbetsvärdarna vid arbetsförmedlingarna ersätts med s. k, arbets vägledare. De skall prioritera sökande med arbetshandikapp och människor som av andra skäl har stort behov av stöd. Det blir alltså svårt för vuxna som inte är i primärt behov av arbete att utnyttja arbetsförmed­lingens tjänster. Detta har i realiteten inneburit en ökad belastning på komvux, syo och studievägledarna vid universitet och högskolor. För­eningen vill starkt ifrågasätta om det är förenligt med den s. k. begräns­ningskungörelsen (SFS 1980: 388) alt AMS i praktiken överför ansvaret för en stor del av sina tidigare arbetsuppgifter pä andra myndigheter bl. a. komvux.

Föreningen tror alt en oberoende vuxenutbildningssyo blir en ytlig infor­mation. Möjligen kan en sådan resurs användas för uppsökande verksam­het. Att rekryteringsinlressena skulle la överhanden på bekostnad av vad som är bäst för individen, är främmande för de flesta inom syo-kåren. Återupprätla och utöka i stället den gamla yrkesvägledningen vid AMS och öka resurserna för studie- och yrkesvägledningen vid komvux, vilket är en förutsättning för atl uppnå intentionerna och målen i den nya läropla­nen.

8    Intagning till komvux

8.1 Elevområden

Utredningens förslag se betänkandet s. 162.

Kriminalvårdsstyrelsens klientel (både i anstalt och frivärd) tillhör vanli­gen den grupp i samhället som fått minst av utbildningsresurserna. Del är betydelsefullt atl kursutbudet ej begränsas till den egna kommunen.

Prop. 1983/84:169

138

RRV, AMS, länsskolnämnderna i Stockholms och Västerbottens län, Eskilstuna och Umeå kommuner samt TCO och LRF tillstyrker förslaget.

Länsskolnämnden i Kristianstads län menar att det finns en uppenbar risk att utredningen överskattar komvuxelevernas vilja atl resa till närlig­gande orter - särskilt om det gäller kvällskurser - för att få studera i högre etapper. Kommunikationer saknas ofta och ingen reseersättning utgår till komvuxelever. Med allt mindre timlilldelning kommer elevtrycket på vissa kurseratt öka. Det finns dä risk alt en kommun prioriterar egna elever. Det är nödvändigt att elevomrädesgränser fastställs för högre etapper. Läns­skolnämnden är lämplig instans för detta.

EnWgtförsvarets skolnämnd är detta en angelägen princip för försvaret. Många militära elever genomgår nämligen komvuxstudier i anslutning till förbandsorten i stället för hemkommunen.

Göteborgs kommun menar alt en sådan rättighet inte är förenlig med nuvarande praxis beträffande statens tilldelning av timmar till kommuner­na. Eftersom staten inte timmässigt ger kommunerna kompensation för elever utanför den egna kommunen drabbas framför allt större kommuners invånare av denna regel, eftersom det där av naturliga skäl finns ett bredare kursutbud än i de mindre kommunerna. Det kan ifrågasättas om sökande frän andra kommuner automatiskt skall ha rätt alt konkurrera ut den egna kommunens invånare från utbildningar som är planerade för kommuninvånarnas behov.

Lycksele kommun anser att utredningens förslag är till fördel för den enskilde, men knappast för alla kommuner. Med ett sådant beslut ökar konkurrensen mellan olika kommuner. Detta blir särskilt kännbart för små kommuner. Så länge kostnaderna drabbar hemkommunen bör denna ha päverkansrätten genom prövning av var utbildningen får genomföras. Vi­sar det sig därvid, att samma utbildning anordnas i hemkommunen, bör hemkommunen få bedöma skälen för att genomföra kursen i annan kom­mun. Om sä ej sker, bör kursanordnaren svara för samtliga kostnader.

SACO/SR anser att förslaget är bra men alt intagningsnämnderna med en sådan betämmelse kan komma att ställas inför besvärliga avvägningar, speciellt med krympande resurser till komvux.

SAF anser att det är angeläget all förutsättningar skapas att anordna yrkesinriktade kurser för relativt begränsade målgrupper. Förslaget är en åtgärd i denna riktning som SAF tillstyrker.

SOSVUX anser atl samverkan mellan komvux och gymnasieskolan bör undvikas. Det är bättre att kommunerna samarbetar inom komvux.

SDR menar att det måste finnas möjlighet atl delta i undervisning i annan kommun än hemkommunen.

Prop. 1983/84:169

139

8.2 Intagningsåldern

Utredningens förslag se betänkandet s. 162.

Kriniinalvårdsstyrelsen har inget att erinra mot att intagningsåldern för teoretiska gymnasieskolkurser höjs till 20 år.

Beslut om en eventuellt höjd åldersgräns bör enligt RRV.s mening anstå till dess en samlad översyn har genomförts av samordningen och samver­kan mellan vuxenutbildningarna.

Med hänsyn till samverkan med ungdomsskolan är det enligt UHÅ.s mening tveksamt, om en generell åldersgräns om 20 år för intagning skall införas för kurser motsvarande tvååriga teoretiska linjer saml för tre- och fyraåriga linjer. Alt endast dispensvägen står öppen för studerande under 20 år torde vara en alltför restriktiv lösning,

SÖ är inte beredd tillstyrka utredningens förslag om en höjd åldersgräns till 20 är. Möjligheterna att av taktiska skäl övergå från gymnasieskolan till komvux bör ytterligare begränsas,

AMS menar atl 18-l9-äringarna i dag är en av de hårdast drabbade grupperna på arbetsmarknaden och inte bör utestängas från möjligheten atl förbättra sin utbildning genom studier i komvux, AMS avvisar förslaget att höja åldersgränsen för intagning till 20 år,

Länsskolnämnden i.Södermanlands län avstyrker höjning av intagnings­åldern, medan länsskolnämnderna i Stockholms och Östergötlands län tillstyrker.

Länsskolnämnden i Kristianstads län anser atl intagningsnämnden lik­som nu skall kunna la individuella hänsyn. Unga elever som genomfört etapp 1-studier skall kunna fortsätta i högre etapper utan dispens. Under nuvarande arbetsmarknadsförhållanden finns det mänga elever från gym­nasieskolan som inte kan komma ut i arbetslivet eller fä högskoleplatser. För många återstår endast kompletteringsstudier vid komvux.

Länsskolnämnden i Värmlands län har den grundsynen atl all utbildning som anordnas för såväl unga som äldre bör samverka och all alla byråkra­tiska hinder mot ett närmare samarbete bör elimineras. Nämnden anser därför att minimiåldern för vissa utbildningar ej skall höjas.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län menar att komvux-kurserna bygger undervisningen pä att kursdeltagarna har livs- och yrkeserfarenhet. Den vuxenanpassning som måste ske försväras om det finns ungdomar som saknar denna erfarenhet. Gymnasieskolans dimensionering för att la in 100 % av antalet 16-äringar gör det även rimligt med 20-årsgränsen för komvux.

Arvidsjaurs, Eskilstuna, Gotlands, Kalmar och Umeå kommuner och vuxenutbildningsrådet i Uppsala ansluter sig till utredningens förslag.

Kalmar kommun och komvux i Kalmar menar att en höjning av intag­ningsåldern till 20 år för teoretiska gymnasieskolekurser är motiverad dels av de skäl utredningen anför, dels av det skälet att ett uppehåll i utbildning-

Prop. 1983/84:169

140

en efter ungdomsskolan för arbetslivserfarenhet har en motivationsska-pande effekt vid studier som sedan äger rum t. ex. vid komvux. Mognad och förvärvad självdisciplin är en förutsättning för lyckade vuxenstudier.

Södertälje kommun ser det naturligt, att komvux kan "ta vid" där ungdomsskolans uppföljningsansvar slutar, vid 18 år. Vidare bör elever som deltagit i grundskolkurser där lägsta intagningsålder är 16 år, kunna fortsätta direkt med gymnasieskolkurser vid 18 års ålder. Förslaget av­styrks därför.

Vindelns kommun anser att åldern bör ligga kvar på 18 år för alla typer av gymnasieskolkurser men föreslår i stället att man skall vara restriktiv med dispensgivningen.

Årjängs kommun ifrågasätter förslaget om höjd intagningsålder, vilket skulle kunna innebära negativa effekter i en samordnad verksamhet gym­nasieskola-kom vux.

Östergötlands läns landstingskommun ifrågasätter om inte åldersgrän­sen generellt borde höjas till 20 år i komvux. Åldersgränsen kommer i en annan dager vid ett samgående mellan komvux och gymnasieskolan.

Kristianstads läns landstingskommun är tveksam om gränsen för intag­ning till komvux bör höjas till 20 år. En sådan förändring försvårar ett närmande av dessa båda skolformer.

LO tillstyrker utredningens förslag att åldersgränsen för deltagande i komvux höjs till 20 år, under förutsättning atl arbetslösa ungdomar som är under 20 år ändock ges möjlighet att delta i komvux.

TCO tillstyrker förslaget att åldern höjs till 20 år. TCO vill dock betona vikten av att intagningsnämnden fär rätt att ge dispens frän ålderskravet om särskilda skäl föreligger.

SACO/SR avstyrker förslaget att inlagningsåldern höjs från 18 till 20 år. Det skulle innebära atl arbetet med dispensansökningar skulle öka kraftigt och att vissa studerande skulle berövas möjligheten till utbildningskom­plettering.

SAF anför att huvuddelen av ungdomskullen går direkt från grundskolan till gymnasiet (f. n. ca 80 %). Gymnasieskolan är dimensionerad alt mot­svara 108 % av 16-åringarna. Komvux läroplan liksom undervisningen utgår från atl eleverna har viss arbetslivserfarenhet. SAF tillstyrker såle­des utredningens förslag.

SOSVUX anser att man måste beakta att komvux är en utbildning för vuxna som skall baseras på de vuxnas livs- och yrkeserfarenheter. Ålders­gränsen bör höjas.

LRF ifrågasätter om inle utredningens förslag att höja åldern för intag­ning borde gälla likarlat, dvs. även för kurser som motsvarar samtliga yrkesinriktade linjer i gymnasieskolan.

Försvarets skolnämnd delar uppfattningen att inlagningsåldern bör hö­jas. Inom försvaret kan emellertid ett begränsat antal yngre sökande kom­ma att behöva genomgå komvuxutbildning som förberedelse för sitt yrke.

Prop. 1983/84:169

141

Skolnämnden förutsätter alt dessa sökande erhåller dispens från ålders­gränsen 20 år.

Svenska föreningen för studie- och yrkesvägledning ser det som en fördel atl yngre elever som har problem att anpassa sig i ungdomsskolans klasser ges möjlighet alt studera vid komvux med äldre kamrater. Den nuvarande åldersgränsen bör behällas.

8.3 Intagningsnämnd för komvux

Utredningens förslag se betänkandet s. 163.

AMS anför att behovet att göra urval bland sökande till komvux väntas bli ännu större i framtiden, I intagningsnämnden bör även ingå någon med särskilda kunskaper om utvecklingen pä arbetsmarknaden och behovet av arbetskraft inom olika yrkesområden,

Länsskolnämnden i Östergötlands län avstyrker. I stället bör en gemen­sam intagningsnämnd för frivilligulbildningar inrättas inom varje g-region. Även länsskolnämnden i Värmlands län framför denna åsikt.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län tillstyrker och biträder uppfatt­ningen atl vuxenutbildningsrädet ej skall fungera som intagningsnämnd.

Komvux-skolledarna i Östergötlands län tillstyrker.

Länsskolnämnden i Stockholms län tillstyrker men betonar att intag-ningsomrädet inle får begränsas och att inlagningsnämnden för komvux skall samråda med intagningsnämnden för gymnasieskolan, om sådan finns i kommunen, och med intagningsnämnderna för komvux i angränsande kommuner.

Eskilstuna, Gotlands, Lycksele, Södertälje och Umeå kommuner in­stämmer i förslaget.

Vu.xenutbildningsrådet i Uppsala menar att intagningsarbetet till kom­vux tidigare ofta begränsades till att kontrollera de sökandes behörighet, bl. a. deras förutsättningar att kunna följa undervisningen i sökt kurs. Något slag av statsbidrag för urval och intagning i komvux behövs nu. Problemen som uppkommit i samband med urval och intagning till komvux beror till stor del på de senare årens besparingsåtgärder. Det kan därför anses rimligt att någon andel av insparade resurser återförs till komvux för att lindra dessa problem.

Landstingsförbundet avstyrker förslaget för landstingens del med hän­syn i första hand till den ringa omfattning komvux har inom landstingen. Arbetet kan med fördel ulföras av de intagningnämnder som redan finns vid vissa landsting för intagning av elever till specialkurser i gymnasiesko­lan.

Östergötlands och Kristianstads läns landstingskommuner anser alt in­lagningsnämnden för gymnasieskolan kan ges tillikauppgiften alt sköta komvuxintagningen.

Prop. 1983/84:169

142

TCO delar utredningens syn all vuxenutbildningsråden inte bör vara intagningsnämnd och tillstyrker en särskild intagningsnämnd.

Inlagningsnämnden skall pröva om sökanden till yrkesinriktad kurs har arbetsmarknadsinriktade syften med kursen. 5Af tillstyrker utredningens förslag atl skolstyrelsen utser en särskild intagningsnämnd för komvux. I nämnden bör ingå ledamöter med erfarenhet från arbetsmarknaden, både arbetsgivare och arbetstagare.

LRF tillstyrker att en intagningsnämnd för komvux skall finnas i varje kommun. Någon ny inlagningsnämnd för de landstingskommunala utbild­ningarna torde dock inte vara erforderlig.

9    Läroplansfrågor

9.1 Betygsfrågor vad gäller grundskolkurser

Utredningens förslag se betänkandet s. 171-172.

Socialstyrelsen har erfarit att uppgiften "Deltagit" tillämpas för särskil­da yrkesinriktade kurser inom vårdområdet. Socialstyrelsen förutsätter att betygsättningen godkänd icke godkänd i fortsättningen tillämpas för all vårdyrkesulbildning inom komvux.

SÖ tillstyrker förslagen om dels ett nytt betygssystem - godkänd/icke godkänd - för kurser i etapp 1, dels en särskild kvotgrupp alternativt den s. k. fria kvoten för sökande med slutbetyg från komvux vilka söker till gymnasieskolan.

AMS ställer sig tveksam till att studerande från komvux skall utgöra en särskild kvotgrupp.

RRV och SIV avstyrker godkänd - icke godkänd.

Länsskolnämnderna i Södermanlands, Västernorrlands och Stockholms län samt Eskilstuna kommun och HCK tillstyrker utredningens förslag. Länsskolnämnden i Västernorrlands län menar att det föreligger en klar målkonflikt mellan lärarnas strävan att utnyttja elevernas erfarenheter som pedagogisk resurs och deras skyldighet att sätta graderade betyg.

Länsskolnämnden i Östergötlands län avvisar utredningens förslag om godkänd - icke godkänd. Innebörden är, enligt länsskolnämndens uppfatt­ning, alt betyget icke godkänd i realiteten inte kommer atl existera.

Länsskolnämnderna i Kristianstads och Värmlands län anser att betygs­systemet bör vara samma som i ungdomsskolan.

Vuxenutbildningsnämnden i Södermanlands län tror att fler med ringa studievana skulle våga söka sig till komvux om betygen slopades.

Arvidsjaur kommun är tveksam att ändra betygssystemet, dä det inte finns något annat urvalsinstrumenl för intagning till gymnasieskolan. Elt ändrat betygssystem kan ha både positiva och negativa effekter ur studie­synpunkt.

Prop. 1983/84:169

143

Kalmar kommun delar utredningens uppfattning. På grund av problemet i samband med intagning fill fortsatt utbildning bör övergången anstå tills en förändring sker även inom andra skolformer.

Komvux i Kalmar anser att nuvarande betygssystem i grundskolekurser bör bibehållas.

Lycksele kommun tillstyrker betygen godkänd eller icke godkänd, inle minst med tanke pä den individuella uppläggning som kurserna bör ha.

Södertälje kommun tillstyrker betygen godkänd - icke godkänd. Där­emot är skolstyrelsen tveksam till att komvux-elever skall utgöra egen kvotgrupp. Intagning inom fria kvoten är ett bättre alternativ. Samma betygssystem bör införas även beträffande komvux gymnasieskolkurser.

Umeå kommun instämmer helt i förslaget. Vid intagning till gymnasie­skolan bör sökande med slutbetyg från komvux tilldelas ett större antal platser än den procentuella andelen.

Vindelns kommun anser att förslaget är oacceptabelt i sitt nuvarande skick, nämligen med innebörden att det skall finnas två betygsgraderingar men att den ena graderingen egentligen ej skall användas. Man bör ha kvar betygen 1-5.

Årjängs kommun tillstyrker betygen godkänd-icke godkänd. I betyget skall inte betyget "icke godkänd" införas men kursdeltagaren kan förete ett intyg pä atl han/hon genomgått kursen. Detta kan missleda.

V u.xenutbildningsrådet i Uppsala tillstyrker belygsgraderna godkänd-icke godkänd men är tveksamt om egen kvolgrupp. Rådet finner del lämpligare att sökande med slutbetyg från komvux direkt förs till fria kvoten.

Östergötlands läns landstingskommun anser att övervägandena om hur betygsdokumentet skall utformas behöver fördjupas. Användningen av de två bedömningarna torde vara till nytta i skolans inre arbete, men knappast i dokument över fullständig grundskolebehörighet.

LO tillstyrker förslagen men understryker att de som fär svårighet att uppfylla kraven för godkänd i god tid skall erbjudas stödundervisning, repetition eller omgång. Målsättningen måste vara att alla skall kunna uppnå godkänd. Betygen för gymnasieskolekurser inom komvux bör refor­meras i samband med att betygssystemet för gymnasieskolan förändras. LO anser att även för dessa gymnasiala kurser bör betygen godkänd-icke godkänd införas.

TCO tillstyrker godkänd-icke godkänd. TCO understryker att den som riskerar att inte kunna uppfylla uppställda krav för betyget godkänd i god tid skall erbjudas stödundervisning, repetition eller omgång.

SACO/SR avstyrker förslaget. Frågan är otillräckligt analyserad.

SAF anser att en betygssättning i första hand skall vara en information till eleven om han/hon har nätt uppställda studiemål. SAF tillstyrker god­känt och icke godkänt. Kravet för godkänt måste vara väl definierat för resp. ämnen.

Prop. 1983/84:169

144

SOSVUX anser att den femgradiga betygskalan bör slopas helt. I stället bör betyget godkänt/deltagit införas.

SHIO-Familjeföretagen uttalar sig för kursrelalerade betyg med en gra­derad skala pä de godkända betygen.

Svenska föreningen för studie- och yrkesvägledning ser här en risk att komvuxeleverna kommer att få svårt att hävda sig i konkurrensen om platserna på gymnasieskolan.

Komvux-skolledarna i Östergötlands län finner inte förslaget tillräckligt underbyggt. För den vuxne är det en nackdel att vid ansökan till vidareut­bildning inte kunna jämföras med övriga sökande från grundskolan.

9.2 Orienteringskurs för vuxenstuderande

Utredningens förslag se betänkandet s. 173.

Kriminalvårdsstyrelsen ser orienteringskurser som en god studie- och yrkesorientering för korttidsutbildade och studieovana.

UHÅ anför atl den orienteringskurs för vuxenstuderande som ges sedan läsåret 1974/75 inom komvux och som är avsedd alt bl. a. förbereda deltagarna för fortsalla studier, främst på högskolenivå, på det hela taget är tämligen okänd inom högskolan.

CSN, SÖ, AMS, Eskilstuna, Gotlands, Göteborgs och Årjängs kom­muner, vuxenutbildningsrådet i Uppsala, länsskolnämnden i Östergöt­lands län, LO, TCO samt SACO/SR tillstyrker förslaget om orienterings­kurser som vänder sig till korttidsutbildade, studieovana vuxna. CSN anför atl det är angeläget att underlätta studiestarten för vissa elever. De kan då senare under studietiden bättre tillgodogöra sig undervisningen, vilket bör medföra att studieavbrott undviks.

SIV anser alt orienteringskursen kommer att bli ett bra stöd vid över­gängen från grundvux till komvux grundskolekurser.

Komvux-skolledarna i Östergötlands län instämmer i förslaget att denna kurs modifieras så att den passar även för korttidsutbildade. Anordnandet av orienteringskurs hindras i dag av det krympande antalet undervisnings­timmar pä komvux.

Eskilstuna kommun påpekar att försöksverksamheten i samband med utvecklingsblocket har visat att det är av stor vikt att korttidsutbildade vuxna får delta i en orienteringskurs.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala instämmer i att en orienteringskurs behövs även för korttidsutbildade och studieovana vuxna, men detta gäller inte enbart de vuxna som skall förbereda sig för grundskolestudier. Rådet föreslär tre slags orienteringskurser, en som förbereder för gymnasieskol-sludier och högskoleutbildning, en som förbereder för vuxenstudier mot­svarande grundskolans högstadium och en yrkesinriktad kurs.

LO framhåller vikten av att stor omsorg ägnas innehåll och arbetsformer i dessa kurser sä atl deltagarna kan uppfatta sina reella behov av komplet-

Prop. 1983/84:169

145

lerande utbildning och upptäcka sina egna positiva resurser att klara en fortsatt utbildning. Orienteringskurserna måste också innehålla en vägled­ning om alternativa utbildningsmöjligheter t. ex. via studieförbund, före­lagsintern utbildning, facklig utbildning, folkhögskoleutbildning etc.

9.3      Gymnasieskolkurser i svenska som främmande språk

Utredningens förslag se betänkandet s. 175.

UHÅ ansluter sig till utredningens syn pä undervisningen i svenska för invandrare.

SIV har erfarit atl invandrare ofta har svårigheter att läsa svenska som modersmål.

Eskilstuna kommun anför atl speciella pedagogiska och metodiska pro­blem uppstår. Undervisningen i svenska som främmande språk skall kunna bedrivas i lärarlag och/eller i mindre undervisningsgrupper.

Göteborgs kommun bedömer all det finns skäl atl införa svenska som främmande språk även i etapp 2-ulbildningen.

SACO/SR avstyrker detta förslag. Invandrarnas behov bör tillgodoses genom en särskild kurs - svenska som främmande språk - i etapperna 2 och 3. Dessa kurser bör dock inte ge allmän behörighet för högskolestu­dier.

9.4      Hemspråk

Utredningens förslag se betänkandet s. 175.

SIV anser att betyg i hemspråk skall kunna ingå i avgångsbetyg från komvux.

Länsskolnämnden i Östergötlands län anser att gymnasieskolkurser i hemspråk skall anordnas.

Eskilstuna kommun anser atl undervisning i hemspråk aldrig kan få någon större omfattning inom komvux. Resursskäl borde därför inle för­hindra sådan utbildning,

9.5      Undervisning på invandrarspråk

Utredningens förslag se betänkandet s. 183.

Socialstyrelsen tillstyrker grundskolekurser på invandrarspråk och fort­salt försöksverksamhet med undervisning på invandrarspråk i gymnasie­skolkurser och särskilda yrkesinriktade kurser.

SIV, länsskolnämnden i Östergötlands län, SKU, Södertälje kommun, LO och TCO tillstyrker.

Eskilstuna kommun tror inte att grundskolkurser eller några enstaka gymnasiekurser helt på ett invandrarspråk har möjlighet att uppfylla ut­bildningsmålen, framförallt inte aktiv tvåspråkighet. 

10   Riksdagen 1983/84. 1 saml. Nr 169

Prop. 1983/84:169

146

9.6 Yrkesinriktade gymnasieskolkurser

Utredningens förslag se betänkandet s. 177-178.

SIPU är tveksam till förändring av korta delmoment till längre utbild­ningar med vissa delar av allmänna ämnen. Kortare dellidskurser torde lättare kunna hänföras till personalutbildning.

5Ö delar utredningens uppfattning alt systemet med indelning av yrkes­ämnen i delmomentskurser och modulkurser fungerar väl. SÖ arbetar redan med alt tillsammans med arbetsmarknadens parter ta fram s. k. utbildningspakel för dels redan yrkesverksamma med reell kompelens men utan formell behörighet, dels redan yrkesverksamma, vilka behöver kom­plettera sin utbildning.

Länsskolnämnden i Värmlands län och Eskilstuna kommun tillstyrker.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser att ett system med av SÖ utarbe­tade rekommenderade kombinationer för vanligen förekommande utbild­ningsbehov, som komplettering dels till SY- kurserna, dels till lokalt sam­manställda kurser av ämnen/delmoment/moduler, skulle underlätta det praktiska genomförandet av yrkesinriktad komvux. Det bör vara viktigt att utveckla möjligheten att anordna arbetsmarknadsinriktade kurser som nära ansluter till de lokala utbildningsbehoven. Det ställer krav pä ett flexibelt kursplanesystem., korta planeringstider utan väntelid på att cen­trala organ skall hinna utveckla en i alla instanser sanktionerad generell kursplan.

LO påpekar atl del finns stora grupper pä arbetsmarknaden som varken i ungdomsskolan eller i vuxenutbildning fått en grundutbildning för sill arbete. De flesta av dessa löntagare har också fått liten del av företagens personalutbildning. LO anser det därför angeläget att det finns elt brett utbud av yrkesutbildningar inom komvux. Översynen av delmomentkurser och modulkurser måste ta sikte pä atl yrkesutbildningar inte blir för snävt inriktade och koncentrerade till enstaka yrkesämnen.

Svenska kommunalarbetareförbundet anser att delmoments- och modul­kurser är ändamålsenliga, inte minst då det gäller möjligheten att enkelt komplettera sina yrkeskunskaper. Enstaka kurser ger dock tyvärr alltför ofta snäva kunskaper. Därtill är det svårt för den enskilde studeranden att pä egen hand passa ihop det som är mest ändamålsenligt. Många av delmoments- och modulkurserna skulle kunna få ett bredare tillämpnings­område om de kombinerades med varandra fill korta men innehållsrika kurser. Förbundet poängterar alt även dessa kombinationskurser måste kunna göras relativt korta om de skall bli användbara för redan yrkesverk­samma vuxenstuderande.

TCO tillstyrker.

Systemet med delmoment och modulkurser har inneburit en värdefull flexibilitet enligt SAF. Kombinationer av delmomentskurser fär inle ges en så fast utformning att systemets positiva effekter försvagas.

Prop. 1983/84:169

147

Lantbrukets och Skogsbrukets yrkesnämnder anser det befogat med en förstärkning och vidareutveckling av möjligheterna för fort- och vidareut­bildning för vuxna yrkesverksamma. I komvuxsystemet är möjligheten alt anordna delmomenlskurser och särskilda yrkesinriktade kurser främst av intresse.

9.7 Särskilda yrkesinriktade kurser

Utredningens förslag se betänkandet s. 181.

Socialstyrelsen framhåller det stora behovet av utbildningsinsatser för anställda inom framför allt äldreomsorgen men även inom barnomsorgen. Många saknar adekvat yrkesutbildning. Socialstyrelsen tillstyrker försla­get atl kommunerna skall mera aktivt inventera utbildnings- och fortbild­ningsbehov. Huvuddelen av nyrekryteringsbehovet kommer sannolikt att tillgodoses genom gymnasieskolan. Vuxenutbildning i fackteori bör kunna erbjudas parallellt med yrkesarbete eller varvat med praktiskt arbete.

Beträffande den landslingskommunala hälso- och sjukvården resp. om­sorgerna om psykiskt utvecklingsstörda finns även ett stort antal anställda, som saknar adekvat yrkesutbildning. Socialstyrelsen anser att det i första hand bör ankomma på landstingen (motsvarande) atl inventera utbild­ningsbehoven inom hälso- och sjukvården samt omsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda samt vidta åtgärder för att tillgodose dessa behov. Ock­så i fråga om dessa verksamheter torde huvuddelen av nyrekryteringsbe­hovet kunna tillgodoses genom gymnasieskolan. För anställda sjukvårds­biträden med praktisk erfarenhet bör vuxenutbildning i fackteori erbjudas.

Socialstyrelsen anför vidare att såväl gällande som föreslagna bestäm­melser innebär att läroplan för särskild yrkesinriktad utbildning kan fast­ställas och kurser genomföras utan att samråd skett med socialstyrelsen. I styrelsens ansvar ingår att såsom fackmyndighet medverka i en fortlö­pande personal- och utbildningsplanering. Socialstyrelsen vill beredas till­fälle att medverka i utvecklingsarbete - vid tillkomsten av nya utbildning­ar resp. vid översyn av tidigare fastställda utbildningar - avseende sär­skild yrkesinriktad utbildning inom socialtjänst, hälso- och sjukvård samt omsorger om psykiskt utvecklingsstörda.

SIPU tillstyrker och är beredd att utöka sin medverkan i detta arbete.

SÖ påpekar atl förstärkta resurser för SÖ behövs, om SÖ skall kunna täcka alla aktuella yrkesområden. SÖ arbetar f. n. med att ta fram en modell för au till viss del ytterligare decentralisera arbetet med kurs- och timplaner för yrkesinriktad ut*ildning inom komvux.

SIND anser alt komvux bör driva vissa av de yrkesinriktade kurserna som "distansundervisning". De sex utbildningsenheterna vid fonderna skulle kunna vara samordnare inom sina resp. regioner. SIND tillstyrker.

Utbildningsekonomiska utredningen tillstyrker. Att kommunerna bör få

Prop. 1983/84:169

148

till uppgift all mer aktivt inventera utbildnings- och fortbildningsbehov är ett förslag, som bör kunna utgöra ett väsentligt bidrag i arbetet att göra den offentliga utbildningen aktiv i samband med strukturomvandlingar m, m.

Eskilstuna, Gotlands, Södertälje och Umeå kommuner tiWstyrker.

Göteborgs kommun anser all del nuvarande systemet för atl fä nya läroplaner fastställda är mycket tidsödande. Kommunerna måste dels få gehör för lokala önskemål, dels snabbt få besked om medgivande att använda en ny läroplan frän SÖ. Det är ocksä önskvärt att kursplanearbe-tel pä lokal nivå får direkt stöd av SÖ.

LO menar att förändringar i arbetslivet innebär nya utbildningsbehov. Det måste finnas resurser för att ta fram nya kursplaner för yrkesutbild­ning. Det lokala och centrala samrådet kring yrkesutbildningsfrägor inom komvux mellan arbetsmarknadens parter och utbildningsmyndigheterna bör ocksä omfatta dimensioneringen av utbildningarna.

Svenska kommunalarbetareförbundet anser att flera åtgärder måste vid­tas för all alla ambitiösa och efterlängtade läroplaner, som tagits fram för olika lägutbildade yrkesgrupper skall komma till verklig användning. En åtgärd som föreslås är att lokala yrkesräd och SSA-råd åläggs att inventera utbildningsbehoven. SÖ bör ansvara för att informera och utbilda rådens ledamöter för uppgiften. Med behovsinventering och en budgeterad perso­nalutbildning borde förutsättningarna alt regionvis fylla ett betydligt större antal kurser än vad som i dag är fallet väsentligen förbättras.

TCO anser att komvux har en viktig roll vad gäller företagens personal­utbildning. Sådan utbildning fär dock inte vara så företagsspecifik att den försvårar omställningar och förflyttningar. TCO tillstyrker därför förslaget om att det inom SÖ avsätts resurser för utarbetande av kursplaner för särskilda yrkesinriktade kurser, service- och informationsmaterial. Ett viktigt led för att nå grupper med särskilda utbildningsbehov är invenle-ringsarbetet, anser TCO.

SACO/SR tillstyrker att nya utbildningar som införs i gymnasieskolan direkt läroplansanpassas för att ocksä kunna anordnas i komvux. SACO/SR vill understryka vad som sägs om ett mer aktivt läroplansarbete frän SÖ:s sida. Det är angeläget att arbetet kan ske snabbare och smidigare och att lokala initiativ och lokal kompetens bättre tas fillvara.

Enligt SAF:s mening borde SÖ:s resurser inom detta område förslärkas. Samverkan med arbetsmarknadsparterna kunde utökas till ett samarbete vid en inventering av utbildningsbehov, framställning av läroplaner och servicematerial. Även lokalt skulle en förbättrad samverkan med arbets­marknadsparterna genom de lokala yrkesräden och planeringsråden kunna förbättra och effektivisera planeringen och genomförandet av komvux.

L/?F tillstyrker. Kommunernas inventeringsarbete bör kunna ske i sam­arbete med lokala eller regionala fackliga organ och näringslivsorganisatio­ner. LRF understryker alt de lokala planeringsräden kan fylla flera upp­gifter i fråga om samråd, information m. m. angående komvux, särskilt den

Prop. 1983/84:169

149

yrkesinriktade utbildningen. Vikten av att olika yrkesgrupper är represen­terade i eller adjungerade till planeringsräden understryks.

10   Kursuppläggning, information och samråd

10.1 Kursuppläggning

Utredningens förslag se betänkandet s. 187.

SIPU, länsskolnämnden i Östergötlands län, Eskilstuna, Lycksele och Umeå kommuner, Östergötlands och Kristianstads läns landstingskom­muner, TCO samt LRF tillstyrker utredningens förslag.

Länsskolnämnden i Västerbottens län anser att nya arbetsformer måste anpassas till kurser i glesbygd med en kombinerad undervisningsform med distansstudier och B- skolemetodik.

Länsskolnämnden i Södermanlands län anför att det är elt förslag i rätt riktning, som dock kan medföra vissa problem, t, ex. alt pedagogiskt hålla ihop en kurs delad på grupper pä olika håll i kommunen och som är kunskapsmässigt splittrad ulan att öka timtalet.

Länsskolnämnden i Kristianstads län menar att en vidare tolkning av kursbegreppel sä atl en kurs kan omfatta såväl dag- som kvällsundervis­ning för olika elever måste medföra en förstärkning av kursens timtal. Länsskolnämnden föreslär att schablonresursen skall kunna användas som stöd vid sådan kursuppdelning.

Umeå kommun menar att om undervisningen skall ge önskat resultat bör SÖ fä i uppdrag att tillhandahålla ett komplett servicematerial för de kurser som genomförs enligt förslaget.

Lycksele kommun påpekar att försöksverksamhet har bedrivits inom kommunen med glesbygdsundervisning i enlighet med förslagets riktlinjer. Den har visat, alt detta är ett sätt att arbeta pä som i allra högsta grad gagnar minoritetsgrupper, glesbygdsbor och skiftesarbelare. Tyvärr får eleverna färre undervisningstimmar, mindre sociala kontakter samt mer eget arbete.

Gotlands kommun ställer sig tveksam till förslaget om man häller sig inom ramen för del fastställda antalet undervisningslimmar enligt tim­planen.

Göteborgs kommun påpekar att utredningen föreslär en ny definition av begreppet "kurs". Resultatet blir att betydligt fler kurser kan starta, framför allt i mindre kommuner. Förändringen innebär ett överförande av resurser från stora kommuner med välfyllda kurser till små kommuner med utglesade kurser.

Enligt vuxenutbildningsrådet i Uppsala skulle denna uppläggning av studierna få egendomliga konsekvenser för praktiska yrkesinriktade kurser med stort inslag av arbelsleknik.

Prop. 1983/84:169

150

Östergötlands läns landsting noterar att genomförandet av avsikterna fordrar ett mycket anpassbart lärarutnytljande.

SACO/SR anför att förslaget får som effekt bl. a. alt vissa kursdeltagare fär färre antal lektioner. Glesbygdskurser av detta slag fär konsekvenser för lärarnas arbetssituation.

SOSVUX anser att man bör vara restriktiv med alternativa lösningar och om möjligt ordna kursen på ett normall sätt.

10.2 Information och samråd

Utredningens förslag se betänkandet s. 193-194.

Länsskolnämnden i Kristianstads län, Eskilstuna, Lycksele, Södertälje och Umeå kommuner saml vuxenutbildningsrådet i Uppsala tillstyrker förslaget, ibland med vissa kommentarer.

SIPU anför att förvärvsarbetande deltagare, som går kortare kurser på deltid, inte torde ha tillräckliga möjligheter alt aktivt delta i de olika formerna för information och samråd,

Länsskolnämnden i Östergötlands län anser atl konferensbestämmel­serna kan förenklas ytterligare och pekar pä MBL. De uppgifter som nuvarande samarbetsnämnd har bör överföras till komvuxkonferensen. Samarbetsnämnden blir därmed överflödig. Beslut om skiljande av elev från undervisningen bör fattas av skolstyrelsen. Övriga samråd och former för samverkan bör bestämmas av komvuxkonferensen.

Länsskolnämnden i Kristianstads län framhåller atl del är särskilt viktigt att lärare med enstaka lektioner vid komvux deltar i de planeringskonfe­renser och studiedagar som förekommer eftersom dessa lärare står utanför den pedagogiska debatt som förs i skolan. Alla lärare måste ha skyldighet alt delta i dessa verksamheter.

Länsskolnämnden i Värmlands län och Landstingsförbundet motsätter sig utredningens många förslag om centrala bestämmelser om information och samråd.

Gotlands kommun är tveksam. En särskild komvuxkonferens torde upp­levas som betungande om lärarna huvudsakligen är anställda i komvux med fyllnadstjänst och därför bör komvuxinformationen kunna lämnas vid motsvarande konferens inom gymnasie- eller grundskolan. Grundvux bör dock ha egen konferens. Samarbetsnämndens uppgifter kan fullgöras av skolstyrelsen (bl. a. att skilja kursdeltagare frän undervisningen).

Södertälje kommun tillstyrker och föreslär dessutom alt vuxenutbild­ningsråd skall finnas. Vuxenutbildningsrädet skall vara ett forum för dis­kussion och samråd i vuxenutbildningsfrägor främst mellan skolan och studieförbunden samt vara rådgivande organ åt skolstyrelsen.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala är tveksamt till att samråd i pedago­giska frågor skall äga rum minst en gäng per termin. Förslaget tycks främst riktal mot terminsplanerade kurser eller andra utbildningar i längre tidspe-

Prop. 1983/84:169

151

rioder. Mänga yrkesinriktade kurser i komvux är korta och följer inte alls normala skolterminer. Samråd i pedagogiska frågor bör anordnas vid be­hov och i former som skolstyrelsen bestämmer.

Östergötlands läns landstingskommun anser att särskild komvuxkonfe­rens kan vara befogad pä särskilda skolenheter för komvux, men avstyrker för övrigt. Komvux-personalens information är reglerad genom MBL. Elevdemokratin behöver förbättras, i synnerhet vid ökad rekrytering av prioriterade grupper. Rektor bör ges ansvaret för att eleverna bereds goda tillfällen till pedagogiska samråd med personalen. Landstinget anser all skolstyrelsen bör fatta beslut om atl skilja en elev från undervisningen.

Kristianstads läns landstingskommun är tveksam till att formerna för information och samråd skall regleras i centrala bestämmelser. Att det skall finnas en komvuxkonferens vid varje skolenhet där komvux bedrivs avstyrks. Förslaget leder bara till ökad byråkrati och arbetsbelastning för skolledare. Del borde vara tillräckligt med de organ som i dag skall/bör finnas i gymnasieskolan.

TCO förutsätter att bestämmelserna utformas sä att det finns viss lokal frihet att besluta om vilka konferenser som skall förekomma inom skolen­heten.

SACO/SR vill att förslaget samordnas med förslagen frän skolförfatl­ningsutredningen.

505Vf/A" tillstyrker. Kursdeltagarna måste vara företrädda på alla kon­ferenser och i alla samråd. Att informera och att samräda med kursdelta­garna är skolledarnas skyldighet. Detta bör klargöras då det på många häll slarvas med del.

11    Metoder och arbetsformer, läromedel, forskning och utveck­lingsarbete

11.1 Läromedel

Utredningens överväganden se betänkandet s. 206-207.

TCO understryker vikten av alt SÖ även i fortsättningen följer utveck­lingen och vidtar åtgärder för att även små målgrupper skall få sina behov av lämpliga läromedel tillgodosedda. Det är av största vikt att läromedel för SY-kurser utvecklas i samarbete mellan SÖ, branschorganisationer och arbetsmarknadens parter.

FSL instämmer i huvudsak i de krav och önskemål som framförs. Kärnproblemet är enkelt. Produktionen av läromedel för berörda utbild­ningar/ämnen blir så kostnadskrävande att priset för böcker i praktiken aldrig kan tas ut av konsumenterna. I dagens utomordentligt trängda ekonomiska läge är det orealistiskt atl räkna med atl läromedelsförlagen i ökande utsträckning skulle våga satsa resurser för utveckling och produk-

Prop. 1983/84:169

152

tion av läromedel inom delta bristomräde. Det s. k. produktionsstödet är litet och stora krav ställs på bidrag från detta. Antingen måste stödet kraftigt förstärkas eller ocksä är det nödvändigt med friska pengar, som specialdestineras till just denna produktion.

11.2 Forsknings- och utvecklingsarbete (FoU) Utredningens förslag se betänkandet s. 214.

Övergripande

LO understryker behovet av satsningar på vuxenpedagogisk forskning. Resultaten bör snabbt komma undervisningen till del.

TCO tillstyrker. Den vuxenpedagogiska forskningen har länge varit ef­tersatt. TCO har noterat med stor tillfredsställelse att riksdagen beslutat alt den skall prioriteras.

Eskilstuna kommun tillstyrker.

Ytterligare en professur

UHÅ är inle berett att nu förorda just vuxenpedagogik i ljuset av andra angelägna behov inom forskningsorganisationen.

SIV ser gärna aU en professur i vuxenpedagogik särskilt inriktas på invandrarnas behov inom vuxenpedagogiken med särskild tonvikt på de lägutbildade.

Länsskolnämnden i Östergötlands län avvisar ytteriigare en professur i vuxenpedagogik. De små resurser som forskningen förfogar över bör kon­centreras till Linköping.

LRF tillstyrker.

Inriktning av FoU

RRV anser det angeläget, att det framtida forsknings- och utvecklingsar­betet inom vuxenpedagogiken omfattar även grundvux, AMU och folkhög­skolan. Man bör prioritera uppföljning och utvärdering av olika slags vuxenutbildningar liksom forskning om vuxenutbildningarnas ekonomi, resursutnyttjande och effekter.

SIPU anser all forskning med tyngdpunkten lagd pä utbildning, relate­rad till arbetsförhållanden, skulle kunna utgöra ett värdefullt underiag för vidare planering av de utbildningsinsatser, som måste ske i samband med förestående strukturförändringar.

50 anser aU utredningen är otydlig. SÖ:s nuvarande FoU- anslag gäller inte all vuxenutbildning, utan i första hand folkbildningsområdet. SÖ kom­mer att ha kvar eU ansvar för detta utvecklingsarbetes inriktning liksom för arbetsmarknadsutbildningens. Utredningen överbetonar länsskolnämn­dens ansvar för utvecklingsarbete inom vuxenutbildningen i dess helhet. Nämndernas ansvar gäller komvux och grundvux.

Prop. 1983/84:169

153

Enligt 5/V har kommittén förbisett de brister som råder vad gäller forskning om vuxna invandrare i utbildning.

Länsskolnämnden i Östergötlands län tillstyrker.

Länsskolnämnden i Värmlands län anser att en ännu större del av de disponibla FoU-resurserna bör satsas lokalt, då erfarenheten visat att man på denna väg när de största resultaten.

Komvux i Kalmar anser alt uppföljning och utvärdering av genomföran­del av läroplanen för komvux bör ske genom framför allt centrala insatser.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala tillstyrker och kompletterar förteck­ningen över brislomräden med några för yrkesinriktad komvux angelägna områden. Ett annat inom komvux eftersatt FoU-område är studier som berör pedagogiska frågor i ett organisationsperspekliv. Slutligen uppmärk­sammar rådet frågan om information och spridning av FoU-resultaten.

Länsskolnämndernas ansvar. Expertis

SÖ anser atl nämnderna måste tillföras kompetens för komvux och grundvux och agera mer aktivt än hittills,

5/V anser att erfarenhet av invandrarfrågor bör betraktas som en sär­skild merit vid till.sättning av sådan expertis,

Länsskolnämnden i Östergötlands län menar alt behov finns av vuxen­pedagogisk kunskap inom nämnden. Länsskolnämnderna själva bör dock fastställa sin organisation.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län och Umeå kommun tillstyrker förslaget om länsskolnämndernas ansvar. Umeå kommun menar alt dessa experter kan bidraga till komvux utveckling vad gäller regional fortbild­ning, initierande av pedagogiska försök och utvärdering av utbildningar, metoder och arbetsformer.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser att det är av stor vikt med lokal samverkan mellan kommuner inom både FoU och fortbildning. Erfarenhe­ter tas på det sättet bättre tillvara och nya ideér får större spridning och effekt. Det är naturligt atl länsskolnämnderna fär en central roll.

Kravet atl det till länsskolnämnderna knyts expertis med erfarenheter av vuxenutbildning finner Östergötlands läns landstingskommun förståeligt. Det bör inte bli formaliserat och styra rekryteringen till vissa tjänster vid nämnderna.

TCO tillstyrker.

12   Grundvux

12.1 Övergripande synpunkter

SHR anser förslagen otillräckliga. Riksdagens beslut att en expansion av grundvux fr. o. m. budgetåret 1982/83 endast får ske på bekostnad av komvux är olyckligt. Del innebär närmast alt möjligheter ges till ompriori-

Prop. 1983/84:169

154

tering av redan prioriterade resurser inom samma kostnadsram. Det är knappast försvarligt i ett långsiktigt ekonomiskt perspektiv. Den redan handikappade blir ytterligare handikappad. Dessa följdeffekter är inte kostnadsfria för samhället.

Enligt CSN.s mening måste detta område ocksä i fortsättningen få hög prioritet. Resurserna kan inte skäras ned av besparingsskäl, utan måste få öka i takt med de faktiska behoven.

Enligt SIV måste målsättningen med grundvux-sludier vara atl möjliggö­ra fortsatta studier inom t. ex. komvux eller AMU. Del är viktigt att det skapas möjligheter att överbrygga glappet mellan grundvux och komvux. SIV understryker också vikten av ett flexibelt system som möjliggör värv­ning: t. ex. mellan grundvux-AMU, grundvux-praktikarbete, grundvux-beredskapsarbete.

Länsskolnämnden i Kristianstads län, Lycksele kommun, LO, Svenska kommunalarbetareförbundet och HCK menar alt utbyggnaden av grund­vux är en av de viktigaste uppgifterna för komvux, som bör prioriteras.

SACO/SR menar att utbildning inom grundvux för att lyckas måste kombineras med bl. a. elevvärdande insatser, även pä det socialpsykologi­ska och psykologiska området.

Gotlands kommun och vuxenutbildningsrådet i Uppsala önskar åtgärder som kan utgöra en brygga mot fortsatta studier på grundskolans högstadi­um eller vid AMU. Vidare menar vuxenutbildningsrädet i Uppsala atl rutiner för uppföljning av grundvux-elever bör utarbetas. Uppföljningen bör göras i samarbete mellan arbetsförmedling, AMU och grundvux.

12.2 Framtida behov av grundvux

Utredningens förslag se betänkandet s. 219.

Enligt RRV.s uppfattning borde utredningen ha redovisat ytterligare underiag, bl.a. i vilken utsträckning behovet av grundvux påverkas av den minskade invandringen och ett minskat antal individer som genomgått kortare skolutbildning.

C5A', AMS, SIV, Göteborgs kommun och vuxenutbildningsrådet i Upp­sala tillstyrker.

AMS anser att det måste vara en prioriterad uppgift. Erfarenheter frän AMU tyder på alt behovet av grundutbildning på mellanstadienivä är mycket omfattande. Antalet invandrare inom AMU har ökat kraftigt under senare delen av 1970-talet. Många av dessa har kort grundutbildning. Åven svenska kursdeltagare har i många fall otillräckliga förkunskaper för alt följa preparandkurser och yrkesutbildning. Möjligheten att varva teori på mellanstadienivä med yrkesutbildning är enligt AMS betydelsefull. AMS ställer sig däremot tveksam till all yrkesutbildning skall kunna varvas även med grundutbildning på lågstadieniyå.

Prop. 1983/84:169

155

5/V tillstyrker. Del synes ganska klart atl utvecklingen mot allt större andelar lägutbildade av de nyinvandrade kommer alt fortsätta.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser att SÖ ocksä bör undersöka orsakerna till atl så många grundskole- och gymnasieskoleelever går ut skolan med bristande kunskaper i läsning, skrivning och räkning.

Göteborgs kommun efterlyser en utvärdering av effekterna av grundvux och en närmare analys av elevgruppens sammansättning.

12.3 Målgrupper för grundvux, intagning

Utredningens förslag se betänkandet s. 220-221.

Socialstyrelsen anser att förslaget försvårar för utvecklingsstörda att kompensera tidigare brister i sin utbildning. Vuxna utvecklingsstörda mås­te ges samma rätt till utbildning och kompletterande undervisning som andra vuxna. Omsorgskommitléns förslag om en anknytning av särvux till komvux bör vägas in i den fortsatta behandlingen av komvux-utredningens förslag.

Socialstyrelsen menar vidare atl invandrare, särskilt kvinnor, har ge­nomgått kortare utbildning i hemlandet. Den föreslagna omformuleringen av bestämmelserna innebär en stor förbättring för nämnda invandrare. Det har framkommit alt zigenare i vissa fall har nekats tillträde till grundvux med hänvisning till att de bör delta i grundutbildning för vuxna zigenare som anordnas av länsarbetsnämnden. Det är angeläget att kommunerna blir medvetna om gällande regler så att inte vissa zigenare utesluts frän möjligheterna alt få utbildning,

SÖ tillstyrker och instämmer i att förslaget inte innebär någon ändring i sak av grundvux målgrupp enligt riksdagens beslut.

AMS framhåller att begränsningen i förordningen och svårigheter att tolka bestämmelserna har inneburit alt zigenare, som inte uppfyllt vill­koren för arbetsmarknadsutbildning men varit i behov av alfabetiserings­undervisning, utestängts från grundutbildning i komvux.

5/V anför att tidigare grundvuxdeltagare trots kompletterande svensk­undervisning i dag ofta har otillräckliga språkkunskaper för fortsatt utbild­ning t. ex. inom AMU. Deras möjligheter får inte försämras.

Länsskolnämnden i Östergötlands län menar atl all grundläggande un­dervisning för vuxna bör förläggas till grundvux. Länsskolnämnden anser att även utvecklingsstörda vuxna bör ges möjligheter att delta i grundvux. En förutsättning för atl de skall kunna tillgodogöra sig undervisningen är sannolikt att den bedrivs i egna grupper.

Länsskolnämnden i Värmlands län pekar på vikten av att insatser görs i grundskolan så atl behovet av grundvux på sikt minskar.

CSN, SÖ, AMS, SIV, länsskolnämnderna i Stockholms, Söderman­lands och Värmlands län samt Gotlands, Eskilstuna, Södertälje, Umeå och Vindelns kommuner och vuxenutbildningsrådet i Uppsala tillstyrker

Prop. 1983/84:169

156

förslaget. Flera menar atl den nya definitionen innebär ett mer lätthanter­ligt intagningsförfarande. Eskilstuna kommun anser att knytningen till ungdomssskolans stadier är en olycka. Människors förmåga att självstän­digt klara samhällskraven borde vara avgörande för möjligheten att delta. Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser att själva intagningsförfarandet ocksä bör ses över.

Östergötlands läns landstingskommun vänder sig mot andemeningen i begreppet reguljär grundvux-utbildning. Begreppet används för att sälla en insnävd gräns för utvecklingsstörda vuxna. Undervisningen för vuxna utvecklingsstörda är angelägen. Det föreligger ingen skyldighet för lands­tingen att ordna sådan undervisning. Man bör avvakta kommande proposi­tion utifrån omsorgskommitléns betänkande, innan slutligt förslag läggs om vuxna utvecklingsstördas möjligheter att pä lika villkor som andra medborgare fä tillgäng till grundvux.

12.4    Rekrytering

Utredningens överväganden se betänkandet s. 221222.

Länsskolnämnden i Kristianstads län tycker det är bra med ett kommun-specifikt material. Länsskolnämnden anser atl en resurs bör avsättas till länsskolnämnderna för att kunna hjälpa kommuner som får en helt ny stor invandrargrupp.

LO anser att speciella insatser måste göras för atl rekrytera deltagare ur den dolda grupp som lider av dyslexi "ordblindhet" - samt atl varje kommun har tillgång till elt antal lärare som behärskar den speciella metodik som krävs för att överbrygga deras kommunikationshandikapp.

HCK påpekar atl grundvux måste vara anpassat att kunna ta emot människor med lättare förståndshandikapp.

Umeå kommun anser att en aktivare information om grundvux bör insättas via SÖ i TV och radio. Grundvuxproblemaliken bör ävenin som ett viktigt moment i utbildning av de fackliga studieorganisatörerna.

12.5    Grundvux en kompetensinriktad utbildning

Utredningens förslag se betänkandet s. 224.

CSN delar utredningens uppfattning att utbildningen bör vara kompe­tensinriktad.

Erfarenheterna har enligt länsskolnämnden i Östergötlaiids län visat att en läroplan kan bli ett skydd för läraren att mer ägna sig ät "kurserna" än ät varje enskild elev. SÖ bör i stället för läroplan utarbeta målpreciseringar och kommenlarmalerial för grundvux.

Förslaget om en särskild läroplan för grundvux och kommenlarmalerial till den tillstyrks av SACO/SR. Däremot anser SACO/SR att man bör avvakta med lokala arbetsplaner till dess man hunnit se hur detta system utfaller för komvux del.

Prop. 1983/84:169

157

Göteborgs kommun anför atl det i varje fall bland invandrargrupper i Göteborg finns en stor andel studerande som ej har som målsättning alt fortsätta sina studier pä en nivå motsvarande grundskolans högstadium. Därför ifrågasätts definitionen av grundvux som kompetensinriktad utbild­ning.

Om begreppet tolkas i den vida bemärkelse som utredningen gör kan det accepteras, anser Eskilstuna kommun. Med kompetens avses förmågan alt som vuxen självständigt klara sig i vårt samhälle.

12.6     Undervisning på hemspråk resp. på svenska och undervisning i svenska

språket

Utredningens överväganden se betänkandet s. 224225.

Länsskolnämnden i Kristianstads län instämmer i atl grundvuxutbild­ning vid behov bör föregå kurs i svenska för invandrare.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser att målen för hemspråksunder­visning inom grundvux bör ses över.

Eskilstuna kommun anser alt alla invandrare oavsett utbildningsnivå skall genomgå en obligatorisk kurs i svenska. Den kan med fördel admini­streras av komvux/grundvux.

Södertälje kommun anser atl svenska språket är ett nyckelämne inom grundvux och att ämnet därför skall ingå i grundvux för invandrare.

LO delar utredningens uppfattning att det bör vara en självklar rättighet att fä lära sig läsa och skriva på sitt modersmål om man så önskar. Denna modersmälsundervisning skall inle ersätta, utan komplettera den språkun­dervisning som ges inom ramen för svenska för invandrare.

12.7     Heltids- och deltidsstudier i grundvux

Utredningens förslag se betänkandet s. 227.

CSN, SÖ, länsskolnämnden i Östergötlands län, Gotlands, Göteborgs och Vindelns kommuner samt vuxenutbildningsrådet i Uppsala och HCK tillstyrker förslaget.

CSN menar att risken med nuvarande system är att eleverna av ekono­miska skäl deltar i flera lektioner än de orkar med och att resultatet av undervisningen inte blir det väntade. Nämndens erfarenhet är att det för många studerande i grundvux är svårt att fä deltidsledigt frän sina arbeten. Däremot tycks det gå lättare att få helt tjänstledigt. Det bör framgå av förordningen om timersättning att högst halvtidsstudier är det normala. Det kan emellertid förekomma fall då heltidsstudier är motiverade. Sådana undantag bör medges endast efter noggrann prövning i varje enskilt fall.

Enligt 5Ö:s uppfattning bör undervisningen där så är möjligt kombineras med arbete eller grundläggande yrkesorientering/yrkesutbildning.

AMS anser alt en förutsättning för att eleverna i grundvux skall kunna

Prop. 1983/84:169

158

följa undervisningen i efterföljande utbildning bl. a. AMU är atl de under grundutbildningen får möjlighet atl närma sig den uppläggning av undervis­ningen som finns inom den övriga vuxenutbildningen. AMS menar därför atl heltidsstudier bör vara den vanligaste studieformen i senare delen av grundvux.

5/V instämmer i att en ökad övergäng till dellidsundervisning kan moti­veras av pedagogiska skäl och att ett mindre antal undervisningtimmar per dag kan ge väl så goda resultat - under förutsättning atl utbildningar ges i samband med någon typ av yrkespraktik. I den mån inte grundvux bedri­ven som deltidsstudier kan varvas med någon form av arbetslivsanknyt­ning, förordar SIV ändå i många fall heltidsstudier.

En av skolstyrelsen i Göteborg genomförd kartläggning och problemin­ventering av grundvux i Göteborg understryker nödvändigheten av atl som regel övergå från heltidsstudier till deliidsstudier. Göteborgs kommun stödjer därför förslaget.

TCO framhåller att det är viktigt alt studierna läggs upp efter de enskilda dellagarnas förutsättningar och önskemål - inle minst när det gäller möj­ligheterna alt utöva förvärvsarbete. Uppläggningen av studierna bör alltså kännetecknas av stor flexibilitet.

Gruppen svenska deltagare växer ständigt. För dem finns det inga skäl alt ha en 15-timmarsgräns anser SACO/SR.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser atl ett riktvärde pä 15 limmar per vecka av pedagogiska skäl kan vara tillräckligt.

12.8 Statsbidragssystemet i grundvux

Utredningens förslag se belänkandet s. 231.

RRV, SÖ, länsskolnämnden i Södermanlands län, Eskilstuna och 5ö-dertälje kommuner tillstyrker. Föreslagen förändring av statsbidraget är enligt SÖ:s mening väl underbyggt och torde dessutom bidra till förbätt­rade pedagogiska effekter av grundvux,

RRV anför att förslaget motiveras med atl man inom givna ekonomiska ramar vill bereda flera elever möjlighet att genomgå grundvux-utbildning. De eventuella negativa konsekvenserna av förslaget har utredningen up­penbarligen ansett acceptabla. Utredningen utgår frän att ytterligare 1 500-2 000 elever åriigen skall genomgå grundvux-utbildning. Underla­get för denna bedömning redovisas dock inte av utredningen.

En av de viktigaste förutsättningarna för atl invandrarna ska kunna delta i grundvux är enligt socialstyrelsen att barntillsynen ordnas på ett tillfreds­ställande sätt. Statsbidrag borde utgå till kommunerna för barnomsorgs­kostnader för de barn vars föräldrar deltar i grundvux. 5/V instämmer med socialstyrelsen.

Länsskolnämnden i Södermanlands län anser att förslaget tvingar fram större grupper, vilket inte bör vara till större nackdel för undervisningen inom grundvux.

Prop. 1983/84:169

159

Gotlands kommun hyser tveksamhet till att statsbidragsgrundande un­dervisningstimmar sänks. Detta fär en negativ effekt i glesbygdskommuner med, på grund av avstånden, enstaka kursdeltagare.

Utredningens förslag till ändrat statsbidrag innebär enligt Eskilstuna kommun en 18-procentig resursminskning. Man måste vara observant pä att genomströmningshastighelen därmed minskar.

Kalmar kommun, komvux i Kalmar och vuxenutbildningsrådet i Uppsa­la anser att en höjning av schablontillägget är angelägen.

Enligt SACO/SR kan förslaget endast tillstyrkas under förutsättning att de besparingar som görs på grundvux motsvaras av ökningar i antalet undervisningstimmar för komvux grundskolkurser.

Enligt komvux-skolledare i Stockholms län varierar antalet studerande under läsåret med som regel ett maximum i februari, mars dvs. omkring mättillfället vecka 10. Lärarorganisafionen hålles pä en mer konstant nivå under ett verksamhetsår. Om timtaket för grundvux permanentas och ökningen av grundvuxstuderande fortsätter måste deltidsundervisningen bli regel och gruppstorleken öka, när delta är pedagogiskt möjligt. Något bärande skäl för att ändra pä stalsbidragsreglerna som medför en minsk­ning av undervisningsresursen borde således inte föreligga. Utredningens förslag till ändrade stalsbidragsregler avstyrks.

12.9    Grundvux förläggning i tid

Utredningens förslag se betänkandet s. 232.

Enligt SÖ är det svårt att av pedagogiska skäl motivera att grundvux endast bedrivs 37 veckor per år. Starka skäl talar för att undervisningen bör spridas över fler veckor.

SIV understryker att undervisningen bör utsträckas över längre tid än 37 veckor. Alltför länga uppehåll i undervisningen bör undvikas både av pedagogiska och studiesociala skäl.

Länsskolnämnden i Östergötlands län anser att undervisningen skall spridas över fler än 37 veckor.

12.10  Några konsekvenser för timersättningssystemet

Utredningens förslag se betänkandet s. 234.

CSN är positiv till en översyn av timersällningssystemel och är beredd att medverka i ett sådant arbete. Nackdelar uppstår för deltagarna genom alt timersättningen inte räknas som sjukpenninggrundande inkomst. De heltidsstuderande får inte behälla sin sjukpenningklass under studietiden. Vidare är timersättningen inte semesterlönegrundande.

AMS har i sitt yttrande över sfi-betänkandet framhållit att, om icke svensktalande skall erhålla sfi-ulbildning inom ramen för grundvux, måste liden för timersättning förlängas med motsvarande antal timmar. AMS

Prop. 1983/84:169

160

delar utredningens uppfattning alt ett timersättningssystem bör kunna medge olika gränser för olika individer och grupper. AMS ansluter sig därför till förslaget om en översyn av timersätlningssystemet.

SIV är positiv till förslaget atl timersältningssyslemet ses över men vill göra vissa kompletteringar. Timersätlningssystemet bör kunna medge oli­ka "gränser" för olika individer och grupper. SIV:s erfarenheter är att den grupp invandrare som har särskilda svårigheter inom grundvux dels ofta helt saknar tidigare skolgång, dels ofta kommer frän landsbygden i länder med en från Sverige avlägsen kultur. Svårigheterna kan snarare bero pä en annoriunda begrepps- och föreställningsvärid än ett annat alfabet. SIV framhåller också de särskilda svårigheter som uppkommer då timersätt­ningen inte är sjukpenninggrundande.

Länsskolnämnden i Södermanlands län anser att översynen bör göras omgående. Det är inte nödvändigt alt del som nu skall utgå ersättning till alla grundvuxelever utan några som helst begränsningar.

Enligt Göteborgs kommun bör uppmärksammas att övergäng frän hel­tidsstudier till deliidsstudier kan ge negativa studiesociala effekter. Det finns därför behov av en översyn av de grundvuxstuderandes studiefinan­siering.

Lycksele kommun understryker att det viktigaste med organisationen av grundvux är alt det tillskapas klara och enkla regler så att eleverna kan tas emot när som helst, samt att del lika snabbi ordnas för dem beträffande den sociala problematiken.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser att utbildningsbidrag och studie-, penning i särskilda fall bör kunna utgå för studier på grundvuxnivå. Vidare anser rådet att ungdomar mellan 16-18 år som har behov av att gå i grundvux bör kunna få studiehjälp även med endast 20 timmar per vecka samt alt definitionen av heltidsstudier bör ändras.

12.11 Läromedel i grundvux

Utredningens förslag se betänkandet s. 235.

SHR, SIV, länsskolnämnden i Östergötlands län, Gotlands, Umeå och Vindelns kommuner samt vuxenutbildningsrådet i Uppsala stöder utred­ningens förslag.

Flertalet läromedel som i dag används är vare sig vuxenanpassade eller anpassade till invandrargruppernas behov vilket naturligtvis återverkar negativt pä undervisningen, anser SIV.

FSL föreslär alt SÖ tillsammans med producenterna skall studera hela frågekomplexet sä att de förlagsekonomiska aspekterna kan komma med redan från början och därmed ge en realistisk bild av vilka insatser, som verkligen krävs.

Prop. 1983/84:169

161

12.12 Lokaler för grundvux

Utredningens överväganden se betänkandet s. 236.

Socialstyrelsen framhåller alt del är viktigt att utbildning anordnas nära invandrarens bostad. Det gäller särskilt utbildning för de invandrarkvinnor som är analfabeter och har många barn. Det är viktigt att barntillsynen sker i närheten av kurslokalerna.

Eskilstuna kommun anser att undervisningen bör bedrivas i bostadsom-rådesanknulna enheter av sådan storlek att förutsättningar för lärariagsar-bete skapas.

13    Lokaler och utrustning inbyggd utbildning

13.1 Lokaler och utrustning

Utredningens förslag se betänkandet s. 245-246.

Socialstyrelsen anser atl undervisningen såväl inom socialtjänst som inom hälso- och sjukvård bör förläggas så att lokaler och utrustning i största möjliga omfattning kan användas gemensamt med ungdomsutbild­ningen.

Statskontoret, RRV, SIND, länsskolnämnderna i Värmlands och Väs­ternorrlands län, Gotlands kommun samt LO tillstyrker,

SÖ anser alt del i nuvarande kärva läge är angeläget att samarbete sker i största möjliga utsträckning genom att komvux utnyttjar resurser i form av lokaler och utrustning både inom gymnasieskolan och inom AMU. I de fall alternativet till försäljning/uthyrning av utbildningskapacitet inom AMU inte är avveckling utan oulnyltjande, måste det vara mer lönsamt - från samhällets synpunkt - att utnyttja resursen än att avstå. Nivån på ersätt­ningen frän nyttjaren är då av mindre betydelse och ett marginalkostnads-resonemang bör kunna ligga till grund för ersättningen.

Länsskolnämnden i Östergötlands län tillstyrker. För att underlätta samutnytljande av lokaler och i viss mån utrustning bör skolstyrelsen ta ansvaret för samordningen. Därigenom skulle även kommunala rationali­seringsvinster kunna göras.

Länsskolnämnden i Kristianstads län anser att en del av de svårigheter som i dag finns att utnyttja ungdomsskolans lokaler kan elimineras om det finns en långtidsplanering. Länsskolnämnden anser att frågan om särskilt statsbidrag för lokaler och utrustning i komvux måste utredas ytterligare eftersom det enligt nämndens mening finns skäl att anta att undervisningen i dag på grund av lokal- och utrustningsproblem inte har den flexibilitet och vuxenanpassning som den borde ha enligt de uppställda målen.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län anser att en effektiv använd­ning av de investeringar som redan gjorts i skollokaler kan åstadkommas genom att länsskolnämndens roll görs aktiv. 

11    Riksdagen 1983/84. 1 saml. Nr 169

Prop. 1983/84:169

162

Eskilstuna kommun tillstyrker men anser att någon form av statsbidrag för lokaler och utrustning trots det trängda ekonomiska läget är nödvän­digt.

Kalmar kommun påpekar atl förslaget alt kommun skall främja vuxnas utbildning i komvux bör leda till alt kommunerna på samma sätt som för övriga skolformer söker samlade lösningar beträffande behov av lokaler och utrustning. Slitaget pä utrustningen ökar i samband med "dubbelan­vändning" skolformer emellan. De bidrag som kommunen erhåller för gymnasieskolan till undervisningsmateriel borde antingen uppräknas med hänsyn till "dubbelanvändningen" eller kompletteras med motsvarande anordning för utbildningar inom komvux,

Lycksele kommun påpekar atl de flesta kommuner torde ha problem med lokaler för komvux. Ofta blir det överblivna lokaler som komvux fär utnyttja. Detta är naturiigtvis inte tillfredsställande. All undervisning bör fä ske på samma villkor. Skolstyrelsen instämmer i kravet att komvux, i likhet med gymnasiet, får köpa in sig på AMU enligt merkostnadsprinci­pen.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser att lokal- och utruslningsbrist utgör mycket stora svårigheter, då del gäller alt tillgodose utbildningsbe­hoven ute i kommunerna; särskih gäller delta yrkesinriktad komvux. Man ordnar de kurser man kan ordna, inte de som helst skulle behövas. Rådet anser att det bör åligga SÖ och länsskolnämnderna att bevaka att samhäl­lets intresse av bästa effekfivitet i resursutnyttjande så långt som möjligt kan uppnäs. Rådet föreslår principiell rätt alt utnyttja alla materiella utbild­ningsresurser i omgivningen som bekostas med allmänna medel, till den faktiska merkostnaden enbart. Rådet föreslår vidare möjlighet att hos länsskolnämnden söka anslag till bestridande av kostnader för marginella ändringar och kompletteringar som är nödvändiga för att i rimlig utsträck­ning anpassa befintliga resurser till nya användningssätt.

Östergötlands och Kristianstads läns landstingskommuner menar att kommitténs förslag om intensifierat sambruk med AMU och komvux är bra. Detta skulle ytterligare underlättas om del sker ett formellt närmande mellan gymnasieskolan och komvux.

5AF påpekar att en medveten planering av användning av lokaler och utrustning för fler än en undervisningsgrupp måste skapa betydande ut­rymme för komvux att anordna yrkesinriktade kurser.

LRF anför att lediga platser i AMS borde få utnyttjas för intresserade deltagare, oavsett om de uppfyller kraven för utbildningsbidrag eller ej. Vidare understryks behovet av en bättre samordning och resursfördelning mellan olika utbildningsanordnare. Möjligheterna till saxad schemalägg­ning bör utnyttjas och hyressättningen får inte utgöra hinder för ett effek­tivt utnyttjande av samhällsresurserna för utbildning. Detta gäller i särskilt hög grad inom "smala" utbildningar som t. ex. jord skog-trädgärd.

SHIO-Fatniljeföretagen anser att riktlinjer för lokalmässigt samarbete bör kunna utfärdas av regeringen och vederbörande centrala myndigheter.

Prop. 1983/84:169

163

13.2 Inbyggd utbildning

Utredningens förslag se betänkandet s. 250-251.

Socialstyrelsen anför att det är nödvändigt atl s. k. inbyggd utbildning också ingår i vuxenutbildningen.

Statskontoret, SÖ, SIND, utbildningsekonomiska utredningen, Eskils­tuna, Göteborgs och Umeå kommuner, Landstingsförbundet samt SHIO-Familjeföretagen tillstyrker,

5Ö betonar behovet av samordning mellan berörda skolformer av prak-tikplatsutnylljandet,

AMS framhåller att möjligheterna att utöka antalet praktikplatser är begränsade. Redan nu ställs stora krav på arbetslivet som är svåra atl tillmötesgå.

Länsskolnämnden i Södermanlands län anser atl det är en brist atl komvux inte har haft möjlighet att fortsätta den utbildningslinje, som fanns hos de gamla kommunala yrkesskolorna. Som situationen nu är på arbets­marknaden är det ytterst angeläget atl komvux kan fä arrangera inbyggd utbildning direkt på olika arbetsplatser. De begränsningar som föreslås (max 10 % av timresursen för yrkesinriktad utbildning) kan nog pä sina håll vara i knappaste laget.

Länsskolnämnden i Östergötlands län tillstyrker inbyggd utbildning. Åven lärlingsutbildning bör kunna anordnas.

Länsskolnämnden i Värmlands län är tveksam. Med tanke på de möjlig­heter som finns för vuxna alt få tillgäng till utbildningsplatser inom gymna­sieskolan torde behovet inle vara så stort.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län anser alt ungdomars behov måste prioriteras. Man bör också noga överväga om effekten av de reduce­rade timtalen i komvux kurser negativt skulle påverka kvaliteten på en inbyggd utbildning.

Svenska kommunförbundet är medvetet om de problem som föreligger att tillhandahålla lokaler och utrustning för yrkesinriktad utbildning inom komvux. Det starka trycket på gymnasieskolans yrkesinriktade lokaler försvårar och kan inte sällan förhindra en utvidgning av komvux yrkesin­riktade utbildningar. Svenska kommunförbundet ser därför positivt på möjligheten alt anordna s. k. inbyggd utbildning inom komvux. Det är dock tveksamt om man i ett uppbyggnadsskede skall ge företräde ät inbyggd utbildning inom vårdområdet. Möjligheten att anordna inbyggd utbildning bör öppnas för all yrkesutbildning. Det lokala behovet får styra utläggningen av den inbyggda utbildningen, liksom den successiva utbygg­naden. Utredningens förslag till statsbidrag för inbyggd utbildning bör beredas tillsammans med förslaget till nytt statsbidragssystem.

Göteborgs kommun kan ej finna skäl för att inbyggd utbildning inom vårdområdet skall ges företräde framför områdena industri och hantverk, handel och kontor. Den inbyggda utbildningen måste förses med ett regel­system som motverkar tendenser att inbyggd utbildning blir en mer eller

Prop. 1983/84:169

164

mindre företagsintern utbildningsform och då bara kommer att fungera som överförande av statsbidrag.

Umeå kommun anser atl förslaget till statsbidrag för den inbyggda utbildningen ger en god rörlighet och möjlighet till anpassning för de olika behov som kan uppstå vid genomförandet av inbyggd utbildning.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala menar atl inbyggd utbildning är en utbildningsform som väl lämpar sig för fort- och vidareutbildning i yrket av redan yrkesverksamma. Förslaget till principer för fördelning av statsbi­drag för inbyggd utbildning behöver bearbetas ytterligare, bl. a. för att bringas i överensstämmelse med förslagen om statsbidrag i allmänhet till komvux.

Landstingsförbundet anser att länsskolnämnderna - och inte som utred­ningen föreslår, SÖ - bör fä en uppgift när det gäller alt i länet fördela timmarna för inbyggd utbildning.

Östergötlands läns landstingskommun tycker alt förslaget är bra. Förut­satt att värdkurserna ges väl behovsbedömda, lidsplanerade och med handledarfrägan löst torde praktikplatser enligt landstingets bedömning kunna upplåtas i tillräcklig mängd. Länsskolnämnden, inte SÖ bör fä dela ut limresursen för inbyggd utbildning. Landstinget motsätter sig förslaget atl endast statsbidragsberättigade timmar skall inräknas i underiaget för skolledarorganisationen.

Kristianstads läns landstingskommun tillstyrker förslaget. Detta bör kunna leda till att landstingen i ökad utsträckning kan engagera sig på detta område. Nämnden bedömer att man bör prioritera yrkesinriktad utbildning för vuxna. Förslaget om att SÖ skall fördela timmarna avstyrks. Statsbi-dragsgivningen bör vara lika oavsett om kommun eller landsting är huvud­man.

LO tillstyrker utredningens förslag om ett successivt införande av in­byggd utbildning inom komvux. Den inbyggda utbildningen bör utformas i nära samråd med avtalsslutande parter. Samma kvalitetskrav måste gälla för inbyggd utbildning som för andra utbildningsformer.

Svenska kommunalarbetareförbundet påpekar att vuxenstuderande ofta har en arbetslivserfarenhet, men inte alltid från det yrkesområde till vilket ens studier syftar.

TCO tillstyrker förslaget. En sådan möjlighet bör inte begränsas till föreslagna områden utan bör kunna förekomma i alla utbildningar där det anses nödvändigt. TCO vill dock understryka att inbyggd utbildning inte får bli en form av praktik. Det förutsätter styrning av den arbetsplatsför-lagda utbildningen, handledare som fått utbildning för sitt uppdrag och en nära samverkan med huvudmännen för de arbetsområden som utbildning­en skall ge kompetens för.

SACO/SR anför att förslaget om inbyggd utbildning har många förtjäns­ter. Det kan finnas risk för atl internulbildningskostnader för företag och förvaltningar förs över på komvux.

Prop. 1983/84:169

165

SAF anser att inbyggd utbildning kan medföra pedagogiska fördelar genom sin verklighelsanknytning. SAF anser det värdefullt att formen prövas även inom komvux.

505Vf/A'anser att det är viktigt med inbyggd utbildning, men resurser till detta och till syo-verksamhet i samband med det måste ordnas utanför schablontilläggel.

14   Komvux organisation

Utredningens förslag se betänkandet s. 261.

Statskontoret och SAV tillstyrker. SAV pekar på de olägenheter som följer av omnämnda arvodestjänsters direkta anknytning till innehavarens lärartjänst, vilket bl. a. innebär alt dessa studierektorer har ferier. Enligt SAV;s mening skulle verksamheten vid komvux bättre gagnas av en fas­tare tjänstekonstruklion för dessa skolledare med äret-runlljänstgöring, sedvanliga semestervillkor och en arbetstidsreglering som för övriga skol­ledare.

Länsskolnämnden i Östergötlands län påpekar att komvux organiseras olika med hänsyn till skilda lokala förutsättningar. Detta talar för att skolstyrelserna bör vara bäst skickade att fastställa hur skolledningsfunk­tionen bör läggas upp. Kommunerna bör fä frihet att själva besluta hur den totala skolledningsresursen skall användas.

Länsskolnämnderna i Värmlands och Södermanlands län, Eskilstuna, Södertälje och Vindelns kommun tillstyrker.

Gotlands kommun tillstyrker nedsättning i undervisningsskyldigheten för lärare som fullgör administrativa uppgifter i vissa arbetskrävande kur­ser.

Kalmar kommun menar att ämnesföreträdare för pedagogiska lednings-och samordningsfunktioner kan utgöra alternativ till en uppräkning av skolledarresursen.

Lycksele kommun förordar ökad integration mellan gymnasiet och kom­vux, även ledningsfunkfionen.

Arjängs kommun betonar det angelägna i förstärkning av skolledarresur­sen i små kommuner.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala tillstyrker förstärkt skolledarresurs inom komvux upp fill den nivå som gäller för gymnasieskolan. Rådet föreslår en successiv utbyggnad under en fem- eller tioårsperiod. Det bör finnas ordinarie studiereklorstjänster för komvux även i de fall komvux är föriagd fill gymnasieskola resp. grundskola.

Östergötlands läns landstingskommun tillstyrker förstärkt skolledarre­surs för arbetsmarknadsinriktad utbildning.

Kristianstads läns landstingskommun tillstyrker.

rCO tillstyrker förstärkning av skolledarresursen men menar att det

Prop. 1983/84:169

166

kräver en resursförstärkning. TCO avvisar förslaget om att den särskilda skolledarresursen för arbetsmarknadsinriktad utbildning finansieras av den tolalresurs som kommunerna föresläs få för undervisning, slödunder-visning, studiehandledning, syo m. m. Åven här yrkar TCO på en förstärk­ning av resurserna.

SACO/SR anser att den naturliga lösningen pä komvux skolledarpro-blem är att införa samma skolledarorganisation som vid de allmänna enhe­terna.

LRF tillstyrker utredningens förslag om förstärkning av skolledarresur­sen i små kommuner.

15    Arbetsfördelning och samverkan mellan komvux och andra ut­bildningsformer

15.1 Övergripande synpunkter

RRV menar, att en klarare arbetsfördelning mellan olika anordnare av vuxenutbildning och ett bättre utnyttjande av de samlade vuxenulbild-ningsresurserna skulle kunna leda till statsfinansiella och samhällsekono­miska besparingar. Enligt RRV:s mening sammanhänger den nuvarande bristen på samordning av olika vuxenutbildningar till stor del med att utbildningarna har olika huvudmän. RRV anser, att elt väsentligt mål bör vara att konstruera det statliga stödet sä att det dels befrämjar samordning och samarbete mellan olika utbildningsanordnare, dels leder till ett ratio­nellt utnyttjande av tillgängliga vuxenulbildningsresurser.

TCO tillstyrker förslagen om arbetsfördelning och samverkan.

Folkbildningsförbundet förordar en effektivare användning av tillgäng­liga resurser genom ökad samplanering av gymnasieskolan, AMU och komvux.

LRF anser att samverkan mellan gymnasieskola, komvux och AMU måste börja i lokal- och ulrustningsplaneringen. Som grund fördetta måste finnas en mer långsiktigt inriktad, överblick över utbildningsbehoven i regionen. Utbildning enligt komvuxmodellen bör ses som en breddning och förstärkning av de nuvarande gymnasiala skolornas utbud och verk­samhet. Målsättningen bör vara att samordna resurserna för grundutbild-ning/vidareulbildning/forlbildning inom dessa relativt sett krympande nä­ringsgrenar.

Prop. 1983/84; 169

167

15.2 Komvux och gymnasieskolan

15.2.1 Nytt utrednings- eller beredningsarbete

Utredningens förslag se betänkandet s. 267.

Socialstyrelsen och statskontoret tillstyrker.

Enligt SHR finns del behov av en helhetssyn pä utbildningsbehov och utbildningsresurser kommun- och regionvis för att uppnå elt sä optimalt utnyttjande som möjligt. SHR tillstyrker därför.

SIPU förutsäller att hänsyn tas till de målgrupper, som inom komvux bedriver yrkesinriktad utbildning och som är i behov av gymnasieskolans resurser.

UHÅ anför all frågan om komvux samverkan med gymnasieskolan bör lösas i nära anslutning till atl beslut om gymnasieskolans framtid fattas. Även anknytningen till högskolan bör behandlas i detta beredningsarbete.

CSN tillstyrker. Besparingar kan göras både inom skoladministrationen och inom det studiesociala området om en klarare avgränsning mellan skolformerna kan skapas.

SÖ anser alt del finns såväl ekonomiska som sociala skäl till att utbild­ningsresurserna i samhället bör utnyttjas så effektivt som möjligt och att samarbete mellan gymnasteskolan, komvux och AMU utvecklas. Grund­läggande principer i detta arbete bör vara en gemensam strävan mot en funktionell utbildningsplanering, sä atl människor får den utbildning som motsvarar deras behov, och ett samarbete grundat på respekt för resp. utbildningsanordnares olikheter.

Det är enligt AMS uppfattning angeläget att riktlinjer för ett mer utveck­lat samarbete fastställs.

SIND anser del angelägel att rollfördelning och samverkan mellan gym­nasieskolan, komvux och AMU klargörs.

Länsskolnämnden i Östergötlands län avvisar förslaget om ett nytt utredningsarbete. Nämnden konstaterar med beklagande att inte heller denna utredning lyckats med uppgiften att föreslå åtgärder för all åstad­komma en samverkan mellan gymnasieskolan, komvux och AMU. Utökat samarbete mellan komvux, AMU och en reformerad gymnasieskola får inte leda till en sämre ställning för vuxenutbildningen. I första hand bör en samverkan mellan dessa utbildningsanordnare avse en planeringssamver­kan och ett gemensamt utnyttjande av befintliga resurser. En regional samplanering av komvux, gymnasieskolan och AMU förutsätter tilldelning av länsramar.

Länsskolnämnden i Värmlands län förespråkar en nära samverkan. Samfidigt finns det klara skillnader mellan komvux, gymnasieskolan och AMU. Nämnden anser del vara en styrka att sådana skillnader finns eftersom möjligheterna då ökar för att kunna tillgodose såväl samhällets som individernas krav. Man måste sträva mot en ökad flexibilitet och vilja till samverkan då den lokala situationen sä kräver. Länsskolnämnden

Prop. 1983/84:169

168

tillstyrker elt nytt utredningsarbete. Även frågor som berör primärkom­munal och landstingskommunal utbildning samt folkhögskola och högskola bör utredas samtidigt.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län konstaterar med besvikelse att utredningen föreslår elt nytt utrednings- och beredningsarbete. Samverkan och samordning skulle kunna mildra effekterna av de verkningar som nedgången i svensk ekonomi åstadkommer, inte minst pä utbildningsområ­det. Förslag och lösningar borde föreligga nu.

Länsskolnämnden i Malmöhus län har sedan några år tillbaka engagerat sig i elt försök till organiserad samverkan mellan gymnasieskola, komvux och AMU. Nämnden har kunnat konstatera alt det finns en vilja till samarbete, samverkan och samordning bland personer ute på fältet. Men det som många gånger hindrar en verklig samverkan är de olika utbild­ningsformernas konstruktion och specialbestämmelser. Den förordade ut­redningen tillstyrks.

Länsskolnämnden i Stockholms län anser att det är lämpligt att frågan utreds ytterligare men påpekar att nämnderna redan nu kan åläggas atl ta inifiativ till att olika former av samverkan prövas.

Försvarets skolnämnd är positiv till en närmare samverkan mellan kom­vux och gymnasieskolan och biträder förslaget atl utreda ytterligare.

Utbildningsekonomiska utredningen tillstyrker. Att komvux utbildning enligt förslaget nu Qärmas pedagogiskt från gymnasieskolans behöver inle vara en komplikation. Del är angeläget att precisera vad samordning mellan AMU, komvux och gymnasieskolan bör innebära. Ofta har debat­ten förts i termer av pedagogisk-organisatorisk samordning. Binder man sig vid den tolkningen av samordning kan man hamna i lösningar som snarare är utvecklingshämmande än utvecklingsfrämjande. Det väsentliga målet måste därför vara resurssamordning. Del innebär att varje organisa­fion har möjlighet att utveckla sin roll, men all alla möjligheter las tillvara alt gemensamt utnyttja lokaler, utrustning och lärare.

Svenska kommunförbundet tillstyrker en vidgad samverkan mellan gym­nasieskolan, komvux och AMU,

Eskilstuna kommun tillstyrker ett nytt utrednings- eller beredningsar­bete,

Göteborgs kommun tillstyrker en kommitté för att ytteriigare utreda samverkan, I samband därmed bör man ta ställning till förslaget om en överföring av specialkurserna från gymnasieskolan till komvux.

För Lycksele kommun framstår det som anmärkningsvärt att utredning­en tagit så lätt på frågan om en utökad samordning i första hand mellan gymnasiet och komvux. Att enbart peka på att vuxna behöver en annan metodik än ungdomar är ej tillfredsställande. Detta bör kunna avhjälpas genom fortbildning. Denna fortbildning behövs redan i dag.

Södertälje, Umeå och Arjängs kommuner tillstyrker.

Prop. 1983/84:169

169

Landstingsförbundet tillstyrker. Målet bör vara att olika slag av utbild­ning inom gymnasieskolans område på sikt skall kunna anordnas inom ramen för en i stort gemensam organisation.

Östergötlands läns landstingskommun föreslår att beredningsarbetet i fråga om komvux och den nya gymnasieskolan inriktar sig på en nära samverkan.

Enligt Kristianstads läns landstingskommun borde utredningen som ett alternativ ha övervägt att inordna komvux i gymnasieskolan och dä med samma regelsystem som denna.

LO menar alt utbildningsresurserna inte utnyttjas på ett ändamålsenligt sätt. LO tillstyrker att samverkansfrågorna utreds för att precisera arbets­fördelningen mellan olika utbildningsanordnare.

SACO/SR tillstyrker elt nytt utrednings- eller beredningsarbete.

SAF tillstyrker. Målet för denna översyn bör vara atl med bibehållande av de övergripande målen för samhällets utbildningsinsatser finna former för att rationellt utnyttja de resurser som står till förfogande. Ett rationellt utnyttjande av del totala utbildningssystemet kan inle åstadkommas ge­nom översyn och revidering av endast en del av det totala systemet.

505VL'A' anser att komvux kan samarbeta med gymnasieskolan i fråga om lokaler och utrustning. När det gäller själva utbildningen bör däremot inte någon samordning eller samverkan ske. Utbildningarna är alldeles för olika för att detta skall fungera. I stället bör man i små kommuner samarbe­ta över kommungränsen.

LRF tillstyrker att arbetsfördelnings- och samverkansfrägorna bringas fill en mer helhetsbetonad lösning genom ett mer övergripande berednings­arbete.

15.2.2 Gymnasieskolans specialkurser

Utredningens förslag se betänkandet s. 269.

Enligt socialstyrelsen finns del inte anledning att anordna specialkurser inom hälso- och sjukvård saml socialtjänst såsom vuxenutbildning. Spe­cialkurserna i sig är utformade som vuxenutbildning. Om utbildningsmålen skall kunna uppnås kan inte antalet undervisningstimmar reduceras såsom regelmässigt sker inom komvux.

Länsskolnämnden i Östergötlands län instämmer i att specialkurser som kräver viss ålder eller yrkeserfarenhet bör administreras av komvux. Där­emot bör högre specialkurser eller specialkurser som kräver gymnasial utbildning administreras av gymnasieskolan. En samplanering mellan högskoleregioners enstaka kurser och gymnasieskolan skulle därigenom underiätlas.

Länsskolnämnden i Kristianstads län avstyrker. Principen bör vara, att den huvudman som svarar för en viss utbildningssektor eller linje i gymna­sieskolan också bör svara för alla specialkurser samt för motsvarande utbildning inom komvux.

Prop. 1983/84:169

170

Länsskolnämnderna i Värmlands och Västerbottens län avstyrker. Länsskolnämnden i Västerbottens län anser att det är positivt att vuxna och yngre arbetar tillsammans när detta är mest ekonomiskt fördelaktigt.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län tillstyrker och ser som en av sina samordningsuppgifter att medverka vid bedömningar i delta samman­hang.

Komvux-skolledarna i Östergötlands län tillstyrker och påpekar, att komvux genom sin större flexibilitet i förhällande till gymnasieskolan vid akuta behov har större möjlighet atl anordna och administrera special­kurser för vuxna. Det är ocksä angeläget atl analysera konsekvenserna av en överföring av vissa särskilt resurskrävande specialkurser till komvux.

Eskilstuna och Kalmar kommuner, komvux i Kalmar och vuxenutbild­ningsrådet i Uppsala tillstyrker.

Mot bakgrund av Landstingsförbundets principiella uppfattning bör inte några som helst förändringar av nuvarande regelsystem för komvux vidtas, som skulle bidra till att försvåra en framtida samordning av de olika utbildningsformerna. Omfattningen av komvux är jämförelsevis mycket liten inom landstingens utbildningsverksamhet. Den landslingskommunala utbildningen inom gymnasieskolan har i stor utsträckning förmått rekryte­ra även vuxna studerande. Behovet av en för de vuxna särskilt tillrättalagd utbildning har i många fall kunnat tillgodoses inom ramen för gymnasiesko­lans specialkurser. Landstingsförbundet avvisar att föra över resurser frän specialkurser inom gymnasieskolan till komvux och motsätter sig att spe­cialkurser som vänder sig till vuxna administreras av komvux.

Östergötlands läns landstingskommun noterar med beklagande att kom­mittén hanterar frågan på ett rent tekniskt sätt och inte redovisar möjliga för- eller nackdelar.

Svenska kommunalarbetareförbundet finner det nödvändigt med en översyn.

Enligt LRF har många utbildningar vid landslingens skolor redan nu karaktär av vuxenutbildning även om de anordnas inom gymnasieskolans ram. Frägan om till vilken ulbildningsform den ena eller andra utbildningen skall hänföras är därför ingen huvudfråga. Det gäller i stort sett endast efter vilka regler resurstilldelningen skall ske.

Lantbrukets och Skogsbrukets yrkesnämnder anför atl den nuvarande gymnasiala utbildningen inom detta område strikt åldersmässigt till stor del är en vuxenutbildning. Erfarenheterna av denna vuxenutbildning inom gymnasieskolans ram är goda. Gymnasieskolan vitaliseras av att arbeta med elever med betydande arbetslivserfarenheler och kontakterna mellan skolan och arbetslivet förbättras. Yrkesnämnderna kan inte finna något skäl för att överföra specialkurserna till ett annat administrativt system komvux. Däremot är komvuxresurserna som sådana av intresse.

Prop. 1983/84:169

171

15.3 Gymnasieskolan och primärkommunal och landstingskommunal vux­enutbildning

Utredningens förslag se betänkandet s. 271 och 273.

AMS tillstyrker. 40 % av vårdbiträdespersonalen inom kommuner och landsting saknar grundläggande yrkesutbildning. Att vårdutbildning mot­svarande gymnasieskolans fär anordnas inom komvux bör kunna underlät­ta för anställd personal att pä deltid eller som fritidsstudier skaffa sig erforderlig yrkesutbildning.

Vuxenutbildningsnämnden i Södermanlands län erinrar om alt det fram till år 1990 kommer atl råda brist på utbildad personal inom bl.a. äldreom­sorgen och sjukvårdssektorn. Ett nära samarbete bör etableras mellan komvux-landsting och kommuner saml de fackliga organisationerna när det gäller personalutbildningen.

Länsskolnämnden i Östergötlands län anser atl samtliga utbildningar inom områdena värd, jord, skog och trädgård bör administreras av lands­tinget.

Enligt länsskolnämnden i Kristianstads län bör en klar gränsdragning etableras mellan primärkommunal och landstingskommunal vuxenutbild­ning. För atl tillgodose lokala utbildningsbehov bör annan fördelning vara möjlig efter samråd med länsskolnämnden.

När det gäller grupperna inom värdområdet liksom pä lantbrukssidan är del enligt länsskolnätnnden i Västernorrlands län väsentligt att man ser primär- och landstingskommunal vuxenutbildning i ett sammanhang och utifrån detta dimensionerar inom regionen.

Eskilstuna kommun anser att utredningens förslag innehåller mycket oklarheter beträffande gränsdragningsproblematiken mellan landstings­kommunal och primärkommunal vuxenutbildning. Skolstyrelsen föreslär att den landstingskommunala vuxenutbildningen överförs till den primär­kommunala med undantag av de specialkurser som enligt förslaget bör hänföras till landstingets gymnasieskolor eller till högskoleutbildning. Gi­vetvis bör lokaler, utrustning och lärare på de landstingskommunala gym­nasieskolorna utnyttjas i så stor utsträckning som möjligt. I mänga fall kan dock enligt Eskilstuna kommun en lokalt förlagd utbildning vara en förut­sättning för mänga vuxna att delta i en kort- eller vidareutbildning.

Kalmar kommun och komvux i Kalmar tillstyrker utredningens principer för fördelning av utbildningsansvar mellan primärkommun och landstings­kommun. Genom atl träffa lokala samarbetsavlal, bör man på mänga orter kunna bedriva landstings- och primärkommunal komvux med gemensam­ma lokaler, gemensam skolledning, gemensam intagningsnämnd och infor­mation för vuxenstuderande m. m. Framför allt torde delta kunna vara till nytta för utvecklingen av landstingens komvux.

Landstingsförbundet anser alt grundregeln måste vara alt landstingen svarar för eventuell komvux-utbildning inom områdena vård, jord, skog och trädgård. Självfallet måste undantag frän denna grundregel kunna ske.

Prop. 1983/84:169

172

Det blir i sä fall huvudmannen som fär lämna sitt medgivande för att annan huvudman skall få anordna komvux inom resp. område.

Östergötlands läns landstingskommun framhåller att landstingens an­ställda har stort behov av fort- och vidareutbildning. Landstingen lämnar i mycket stor omfattning utbildning till sina anställda pä dagtid och med löneförmåner. Det sker inom gymnasieorganisationen vid vårdskolorna. Behovet av att tillgripa komvux-form har därför helt enkelt varit litet. Med detta förtydligande och avvisande av förslaget om primärkommunal kom­vux för landstingels behov, vill landstinget i Östergötlands län ändå bekräf­ta att värdskolorna behöver ge komvux-undervisning. Många deltidsan­ställda skulle vilja studera på deltid om möjligheten gavs. Landstinget står inle främmande för tanken att anordna filialutbildningar som komvux i länet för geografiskt mera orörliga elever, förutsatt att kurstypen inte ställer för stora krav på speciallokaler och utrustning.

Det finns enligt landstingskommunen andra sammanhang än internut­bildning som möjligen skulle kunna ge förutsättningar för en aktivare roll för komvux. Landstingen kommer snart att tvingas till hårdare omstruktu­reringar och eventuellt nedläggningar av verksamheter. Då uppkommer behov av omskolning och eventuella kompletteringsutbildningar.

För JST-området gäller samma möjlighet att i komvux-form ge kortare, flexibelt upplagda utbildningar pä olika orter i länet med utbildade lärare frän landstingsskolorna. Behovet att hushålla med resurser och allmänna samordningsskäl motiverar landstinget all avstyrka primärkommunal kom­vux inom JST-området.

Skulle kommitténs förslag beträffande värd och JST trots allt bli förverk­ligade, skall beslutet om medgivande ät primärkommunal skolstyrelse fattas av länsskolnämnden, efter det nämnda samrådet.

Kristianstads läns landstingskommun anser alt landstingens i dag väl utbyggda vårdutbildning torde vara vuxen uppgiften att svara för de vård­utbildningar som av olika skäl bör genomföras inom komvux. Jord-, skogs-och trädgårdsutbildningen är så pass resurskrävande atl det vore slöseri med resurserna om andra än landstingen anordnade komvux på detta område.

Svenska kommunalarbetareförbundet påpekar alt primärkommunernas behov av utbildad vårdpersonal har ökat kraftigt, främst till följd av hem­sjukvärdens utbyggnad. De landstingsskolor som bedriver vårdinriktade komvux-kurser har pä många håll inte haft möjlighet att möta denna kraftigt ökade efterfrågan. En vanlig situation är att landslingsskolorna åtar sig ett antal kursplatser som i stort sett motsvarar det egna landsting­ets behov och att primärkommunen erbjuds platser i mån av utrymme.

Svenska kommunalarbetareförbundet anser att del är nödvändigt att de primärkommunala komvux-enheterna fär ökade möjligheter att bedriva vårdinriktade yrkesutbildningar i den mån landstingen ej kan svara för delta. Detsamma gäller till viss del även trädgårdsutbildningar.

Prop. 1983/84:169

173

Enligt LRF är det ett väsentligt intresse för yrkesverksamma inom jordbruk och skogsbruk samt andra glesbygdsboende atl kunna fä tillgäng till utbildning inom överkomliga avstånd. På denna punkt är det angeläget att samarbete och samverkan mellan landsting och primärkommuner kan åstadkommas. Landstingen bör entydigt betraktas som huvudmän men blir samtidigt beroende av en samverkan med primärkommunernas skolstyrel­se för alt lättare kunna erbjuda ett decentraliserat utbud. Detta bör främst betraktas som ett stöd i verksamheten, inte som en konkurrens. Under alla förhållanden torde ett obligatoriskt samråd med landstinget vara moti­verat, innan en primärkommun anordnar kurser inom JST-området. Här­vid bör länsskolnämnderna ocksä ha en naturlig uppgift atl fylla inom ramen för det regionala samråd som enligt utredningens förslag skall an­komma på länsskolnämnderna att initiera.

Enligt Lantbrukets och Skogsbrukets yrkesnämnder är det angelägel att undvika konkurrens mellan gymnasieskola, komvux, rådgivningsorgan och studieförbund om denna konkurrens innebär försämrat resursutnytt­jande. Utredningens förslag är ett steg i rätt riktning. Yrkesnämnderna förordar en skärpning av skrivningen med innebörd att landstingens medgi­vande skall krävas för att primärkommunal vuxenutbildning skall få anord­nas bl. a. inom jord och skog. Yrkesnämnderna förordar att man får använda komvux regelsystem inom gymnasieskolans administrativa sy­stem.

15.4 Komvux och AMU

Utredningens förslag se betänkandet s. 279280.

Kriminalvårdsstyrelsen påpekar att vid nägr;a av kriminalvårdens anstal­ter bedrivs utbildning i AMU:s regi. På dessa anstalter bedrivs även komvux-studier. Styrelsen ser det som angeläget att gränserna mellan dessa båda utbildningsanordnare luckras upp. Speciellt i inledningsskedet av en AMU-utbildning vore det lämpligt om värvning med komvux-studier kunde bli elt naturligt inslag i verksamheten.

Statskontoret anser att närmare samverkan mellan komvux och AMU bör utredas med förtur.

RRV menar att närmare samverkan mellan komvux och AMU bör eftersträvas för atl åstadkomma ett bättre resursutnyttjande och bredare underiag för mindre frekventa utbildningar. AMU bör i större utsträckning än f. n. kunna förläggas till komvux. Speciellt teoretisk utbildning och utbildning som inte kräver stora investeringar i lokaler och utrustning torde med fördel kunna anordnas inom ramen för komvux.

Enligt SIPU är det viktigt att principerna vid rekrytering av deltagare är klariagda när det gäller jämförbara utbildningar för atl få tillräckligt antal deltagare i kurser.

Enligt C5A' är det viktigt att platserna utnyttjas så effekfivt som möjligt i

Prop. 1983/84:169

174

olika utbildningsformer. Hur en samordning prakfiskt kan lösas blir en uppgift i det fortsatta utredningsarbetet.

AMS anför atl prioriterade målgrupper för komvux är arbetslösa och personer med svag ställning på arbetsmarknaden. Dessa målgrupper sam­manfaller med målgrupperna för AMU. Utbildningsutbudet inom AMU och komvux måste därför planeras pä elt sådant sätt atl de båda utbild-ningsanordnarna kompletterar varandra men inle konkurrerar.

Arbetsmarknadsutbildningen skall tillgodose endast den del av de vux­nas utbildningsbehov som är direkt relaterad fill den enskildes möjligheter pä arbetsmarknaden. För att tillgodose utbildningsbehov som inte faller inom ramen för AMU anser AMS att komvux bör kunna konjunkturvari-eras genom alt såväl resurserna för vuxensiudiestöd som antalet utbild­ningsplatser utökas under perioder med knapp tillgäng pä arbete.

Länsskolnätnnden i Kristianstads län noterar alt AMU-eleven åtnjuter andra förmåner än komvuxeleven t. ex. reseersättning. Detta innebär att AMU-eleven är betydligt villigare att välja en mera avlägsen studieort än komvuxeleven.

Länsskolnämnden i Malmöhus län delar utredningens förslag att redan i dagsläget bör initiativ tas av berörda myndigheter till atl undanröja de hinder för samverkan som finns mellan komvux och AMU.

Arvidsjaurs kommun hävdar att i glesbygdskommuner är en samverkan mellan komvux och AMU nödvändig för alt nyttja samlade resurser och därigenom ge människor möjlighet fill utbildning på hemorten. Utredning­en av formerna för samverkan mellan komvux och AMU bör kompletteras med försöksverksamhet i eU antal kommuner.

Eskilstuna kommun tillstyrker utredning av samverkansformer mellan komvux och AMU.

Enligt Gotlands kommun bör främjandet av samarbetet bli föremål för en plan av föreskriftskaraklär.

Enligt Göteborgs kommun är samverkan med AMU angeläget. Värdet av samverkan har kunnat konstateras i Göteborg. En ytteriigare samver­kan, exempelvis på lokalsidan, bör eftersträvas.

Kalmar kommun anser att en samverkan mellan komvux och AMU inte minst ur samhällsekonomisk synpunkt bör vara värdefull. Lycksele kom­mun instämmer i kravet.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala tillstyrker samverkan mellan komvux och AMU. Därutöver poängterar rådet möjligheten atl ytteriigare utveckla komvux möjligheter aU medverka i AMU i vidare bemärkelse.

SAF anser att målen för komvux och AMU sammanfaller för vissa elevgrupper som i dag huvudsakligen återfinns inom AMU, bl. a. i delar av bristyrkesutbildningen. Komvux kunde vara en lämplig form för personer som önskar fördjupa sitt yrkeskunnande men även för dem som vill ändra yrkesinriktning. En vidgad samverkan mellan komvux och AMU skulle vidare underlättas om läroplansarbelet i större omfattning än vad som redan sker kunde samordnas.

Prop. 1983/84:169

175

15.5 Komvux och folkhögskolan

Utredningens överväganden se betänkandet s. 281-283.

Östergötlands läns landstingskotnmun delar åsikten alt arbetsfördel­ningen mellan folkhögskolan och komvux är tillräckligt klar.

Kristianstads läns landstingskommun anser atl även folkhögskolorna bör ses som en resurs inom vuxenutbildningens område. De eventuella hinder som föreligger bör undanröjas sä alt även denna ulbildningsform kommer fullt till utnyttjande.

15.6    Komvux och högskolan

Utredningens överväganden se betänkandet s. 285-286.

Enligt statskontoret bör med förtur utredas möjligheterna att åstadkom­ma en mer ändamålsenlig ansvarsfördelning mellan komvux och högsko­lan, bl.a. genom utformningen av behörighetsvillkoren för tillträde till s.k. enstaka kurser.

UHÅ ansluter sig till principen att samma utbildning inle bör ges i både komvux och högskolan. Samverkan mellan komvux och högskolan i fråga om lokal och regional utbildningsplanering är värdefull. Den kan med fördel byggas ut och fördjupas. En arbetsfördelning bör kunna ge rationali­seringsvinster.

C5A' framhåller att det ur studiestödssynpunkt fär konsekvenser för de studerande på vilken nivå en utbildning är placerad.

Göteborgs kommun menar utredningen borde berört frägan om arbets­fördelning och samverkan mellan komvux och yrkesteknisk högskola.

15.7    Komvux och företagsintern utbildning

Utredningens förslag se betänkandet s. 291.

SIPU anser det nödvändigt med en precisering av komvux roll i förhål­lande till företagsintern utbildning inom statsverket. Närmast avses då frågor om utbildning som kan anses myndighelsspecifika och inte avsedda för deltagare utanför myndigheten, samt utbildning inom områden, där statsmakterna utformat vissa riktlinjer och som hör till SIPU:s kompetens­område. Om komvux skall kunna tillgodose en del av statens utbildnings­behov måste elt planmässigt och djupgående samarbete komma till stånd mellan komvux och SIPU. SIPU är för sin del beredd atl ingå i ett sådant samarbete.

SIND beviljar anslag för stöd till utbildningsgivare som utvecklar, an­passar och genomför kursverksamhet som riktar sig till de mindre och medelstora företagen. Utvecklingsverksamheten finansierad med sådant stöd skulle enligt SIND:s uppfattning i ökad utsträckning kunna inriktas på att utveckla kurser som är speciellt anpassade för de mindre företagens behov och avsedda att genomföras inom komvux.

Prop. 1983/84:169

176

Utbildningsekonomiska utredningen påpekar att de förändringar som föresläs bör vara till gagn för såväl företagen m. fl. som de anställda. Man bör ifrågasätta om det inte skulle kunna vara möjligt att erbjuda enskilda företag, eller grupper av företag, att utnyttja komvux även för utbildningar som är mer företagsspecifika. Framför allt torde mindre och medelstora företag, som saknar de stora förelagens möjligheter att själva anordna utbildning, vara betjänta av en sådan ordning. Företagsspecifik utbildning borde kunna anordnas inom ramen för komvux under förutsättning att utbildningen sker pä ren uppdragsbas och alltså ger komvux inkomster. Det borde i en uppgörelse med företag, som kan ställa lokaler och utrust­ning till förfogande, vara rimligt att det pris man betalar för att komma åt viss utrustning är att anordna företagsinriktad utbildning på uppdragsbas. I första hand bör sådana överväganden gälla små och medelstora företag.

Länsskolnämnderna i Östergötlands och Västernorrlands län tillstyr­ker. Prioritering och intagning till utbildningen bör göras enligt gällande bestämmelser.

Svenska kommunförbundet ser positivt pä att komvux skall kunna an­ordna utbildning för yrkesverksamma vuxna inom kommunala verksam­hetsområden.

Eskilstuna kommun har tolkat de regler som f. n. finns sä att nuvarande arbetsrutiner sammanfaller med förslaget varför det tillstyrks.

Komvux i Kalmar anser att komvux har som angelägen uppgift bl. a. atl fullgöra fortbildning och vidareutbildning av yrkesverksamma vuxna. Fle­ra skäl, bl. a. organisatoriska, ekonomiska och praktiska talar för att komvux på ett effektivare sätt än högskolan skulle kunna tillhandahälla en stor del av kurserna inom ramen för skolans personalutbildning.

LO anser det viktigt atl utbildning som sker i samverkan med företag inte får bli alltför smal och ensidigt inriktad mot ett enda företags behov. De förändringar som utredningen föreslår om samarbete med företag bör enligt LO:s mening öka kvaliteten i dessa utbildningar. LO tillstyrker därför.

Folkbildningsförbundet tillstyrker att utbildningen inte blir alltför smal och inriktad mot enskilda företags behov.

15.8 Regionalt samråd

15.8.1 Åliggande för länsskolnämnderna

Utredningens förslag se betänkandet s. 293.

RRV tillstyrker. Enligt RRV:s uppfattning bör även vissa utbildningar inom folkhögskolan omfattas av länsskolnämndernas samråd. RRV anser att samrädsförfarandet inte är en tillräcklig åtgärd för att lösa de grundläg­gande problemen beträffande ett bättre resursutnyttjande. Efter det att även KAFU avslutat sitt arbete bör möjligheterna till längre gående sam­ordning övervägas.

Prop. 1983/84:169

177

SIPU tillstyrker och är beredd att medverka i utformningen av regionalt samråd.

UHÅ tillstyrker.

C5A' anser alt en intensifierad regional samverkan inom länen bör gynna alla parter. Vuxenutbildningsnämnden kan vara ett alternativ som sam­ordningsorgan. I del fall ansvaret läggs pä länsskolnämnderna bör studie­stödsorganisationen vara representerad, Vuxenulbildningsnämnden får ge­nom sin verksamhet stor erfarenhet av vuxnas problem i samband med utbildning. Del är viktigt atl studiestödet ingår som en del i den samlade utbildningsplaneringen.

Vuxenutbildningsnämnden i Södermanlands län tillstyrker att vuxenut­bildningsnämnderna bör vara företrädda i dessa samrådsorgan, liksom vissa andra företrädare för olika skolor, länsavdelningar, utvecklings­fonder m.fl.

AMS har ålagt länsarbetsnämnderna att vara återhållsamma med att anordna grundläggande vårdutbildning inom AMU. Motsvarande restrikti-vitet bör gälla även andra utbildningsanordnare. AMS vill mot denna bakgrund understryka behovet för olika utbildningsanordnare atl samråda med varandra i fråga om planering av yrkesutbildning så att utbildningens dimensionering svarar mot ett behov pä arbetsmarknaden.

SIND anser alt företrädare för utvecklingsfonderna bör inbjudas till samråd vid behov. De sex utbildningsenheterna vid utvecklingsfonderna har som en av sina viktigare uppgifter atl samordna utbudet av fortbild­ningsaktiviteter inom sina resp. regioner (3-5 län).

Utbildningsekonomiska utredningen konstaterar att det finns flera organ inom länet med uppgifter att inventera och definiera utbildningsbehov; länsstyrelserna, länsarbetsnämnderna och de regionala utvecklingsfon­derna. Det viktigaste torde vara att de olika planeringsansatserna samord­nas, och i det arbetet bör länsskolnämnderna kunna ha en viktig uppgift.

Länsskolnämnden i Södermanlands län tycker att det bör finnas regler för samtliga olika skolformer, som underlättar samverkansbeslut i stället för att hindra sådana. Vidare bör resurser ställas till länsskolnämndens förfogande, så att olika samverkansprojeki blir ordentligt genomförda och utredda.

Länsskolnämnden i Östergötlands län anser atl en samverkan bör kunna åstadkommas utan förnyad utredning. Ett första steg i den riktningen vore en samplanering av kursutbudet inom komvux i länet. Länsskolnämnden arbetar f. n. med sådan regional samplanering. Det största hindret är den "låsning" av undervisningstimmar som ett centraliserat beslutssystem innebär.

Länsskolnämnden i Kristianstads län tillstyrker ett regionalt samrädsor-gan. Nämnden har sedan ett par är haft ett sådant. Länsskolnämnden anser vidare att del utbildningsbehov som lokala och regionala planeringsråd skall inventera bör utsträckas att omfatta komvuxäldersgruppen. 

12    Riksdagen 1983/84. I saml. Nr 169

Prop. 1983/84:169

178

Länsskolnämnden i Malmöhus län tillstyrker regional samplanering. Beslutet om timtilldelning för komvux kommer för sent. Detta försvårar t. ex. en samplanering med gymnasieskolan, vars organisation av länsskol­nämnderna fastställs redan under hösten. En del av timresursen, förslags­vis 10 % bör överlämnas fill länsskolnämnderna för fördelning till kom­muner med särskilda behov.

Länsskolnämnden i Värmlands län Ullstyrker.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län konstaterar att en regional sam­ordning är nödvändig för ett effekfivt utnyttjande av vissa resurser. Läns­skolnämnden ser positivt pä föreslagna arbetsuppgifter men saknar i utred­ningen kopplingen till resursfördelningsfrägorna centralt. För gymnasie­skolan har länsskolnämnden ett bredare resursfördelningsansvar och via kursstyrelserna genom personrepresentation visst inflytande i resursfrågor även vad gäller AMU. Detta borde gälla även för komvux.

Länsskolnämnden i Västerbottens län tillstyrker förslaget.

Eskilstuna kommun tillstyrker. Regional samverkan har pågätt i Söder­manlands län under elt flertal år. Om den regionala samverkan skall ha någon möjlighet atl lyckas, måste de kommuner och län som tar initiativ till samverkan stöttas och uppmuntras, t. ex. med hjälp av en skälig utökning av timlilldelningen för atl kunna tillgodose de behov och förväntningar som erhålls av regional samverkan.

Gotlands och Arvidsjaurs kommuner tillstyrker.

Lycksele kommun anser att länsskolnämnden har en samordningsupp­gift, som innebär, att kurserna anordnas till rätt antal med nyttjande av befintliga elevplatser i stället för halvbesatta kurser på en mängd orter. Vidare kan länsskolnämnden hjälpa till att sprida kurserna, så att även de rnindre orterna får fungera som kursanordnare.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala tillstyrker utredningeiis förslag. Läns­skolnämnden bör ges en betydligt aktivare roll visavi komvux.

Landstingsförbundet anser att i ett övergångsskede - fram till dess atl uibildningsformera kan sammanföras - bör länsskolnämnderna åläggas att ta initiativ till samråd.

Östergötlands läns landstingskommun delar denna uppfattning och före­slår att länsskolnämnden snarast - som för gymnasieskolan - tilldelas fleråriga länsramar av komvuxtimmar från SÖ, och ges rätten alt efter samrådet ensam fatta beslutet om den kommunvisa filldelningen.

Kristianstads läns landstingskommun tillstyrker. Folkhögskolorna bör ocksä beredas tillfälle att delta. En förutsättning för detta regionala samråd är dock att länsskolnämnderna tilldelas en ådig ramresurs för komvux att i samråd fördelas mellan komvuxutbildningsanordnarna.

RIO anser att också representanter för folkhögskolorna i länet bör finnas med i regionall samråd med länsskolnämnderna som initiativtagare. Folk­högskolornas upptagningsområde är ofta ganska omfattande varför del är angelägel atl dessa skolor finns med i de diskussioner som gäller kusrsut-budet inom regionen ifråga.

Prop. 1983/84:169

179

LO anser att det av bl. a. resursskäl är angeläget att ett regionalt samråd mellan olika utbildningsanordnare snarast kommer till stånd. LO tillstyr­ker därför.

Svenska kommunalarbetareförbundet påpekar att kommunerna och landstingen givetvis har ett särskilt ansvar för planering av sill eget utbild­ningsbehov. Genom samordning dem emellan, under ledning av länsskol­nämnden, kan även utbildningar för små yrkesgrupper komma till stånd. Förbundet påpekar vikten av atl även limresursfördelningsreglerna och andra regler för statsbidrag ses över och ändras så atl de inte motverkar en regional samverkan.

15.8.2 Erfarenhet av vuxenutbildning inom länsskolnämnderna

Utredningens förslag se betänkandet s. 293.

Länsskolnämndernas erfarenhet av vuxenutbildning bör enligt SIPU.s mening inbegripa kännedom om statsförvaltningens krav på utbildning saml kännedom om utbildningsplanering inom offentlig förvaltning.

Vuxenutbildningsnämnden i Södermanlands län anser alt expertis vid länsskolnämnderna med erfarenhet från vuxenutbildning vore en stor för­del. Dessa personer bör då även vara insalta i studiesociala frågor.

Länsskolnämnden i Västerbottens län tillstyrker förslaget.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser atl länsskolnämnderna bör ge­nom medverkan av erfaren vuxenulbildare ge information, administrativ rådgivning samt fortbildning.

LRF finner det naturligt att expertis med erfarenheter frän vuxenutbild­ning knyts till nämnderna. Även lokala läroplaner skulle kunna fastställas av länsskolnämnderna.

16   Personal

16.1 Bestämmelser om behörighet

Utredningens överväganden se betänkandet s. 295-296.

TCO delar inte till alla delar bedömningen att behörighetsreglerna för tillsättning av rektors- och studierektorstjänster fungerar tillfredsställande. Lärare inom grundvux är f. n. inte behörig till skolledartjänster inom komvux. TCO förordar en översyn av gällande regler.

16.2 Skolledarutbildning

Utredningens förslag se betänkandet s. 297.

SÖ anser atl dessa förslag bör beaktas i den översyn av skolledarutbild­ningen som enligt budgetpropositionen skall genomföras.

Prop. 1983/84:169

180

Länsskolnämnden i Östergötlands län anser att organisatoriska frågor, bestämmelser m. m, inte bör ingå i sådan utbildning. Dessa moment hör närmast hemma i introduktionskurserna för nyutnämnda skolledare.

Länsskolnämnden i Värmlands län anser att introduktionskurser för nyutnämnda skolledare bör anordnas som enstaka kurser vid högskolan. Detta bör emellertid gälla samtliga skolledare inom alla skolformer. Den allmänna skolledarutbildningen behöver inte kompletteras med några sär­skilda avsnitt för komvux-skolledare.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län anser del vara värdefullt med introduktionskurser i form av enstaka kurser vid högskolan. Regeringen har givit länsskolnämnderna i uppdrag alt ordna utbildning för nyutnämnda skolledare. I den finns utrymme för särskilda avsnitt för komvux-skolle­dare med inriktning på administrativa och pedagogiska frågor, specifika för komvux.

Eskilstuna kommun tillstyrker förslagen,

Lycksele kommun anser inte att det krävs särskilda enstaka kurser inom högskolan för att utbilda nyutnämnda skolledare inom komvux. Behovet bör kunna tillgodoses inom den allmänna skolledarutbildningen,

Östergötlands läns landstingskommun tillstyrker förslagen om skolle­darutbildning. En skolledarutbildning bör hällas såpass allmängiltig att den enskilda inte i praktiken blir låst till en skolform.

Kristianstads läns landstingskommun anser att den skolledarutbildning som i dag bedrivs av SÖ ocksä bör täcka in skolledarna inom vuxenutbild­ningen.

TCO understryker alt det är mycket angelägel att nyutnämnd skolledare i komvux kan få utbildning i sådana frågor som är specifika för komvux. Åven den reguljära skolledarutbildningen är viktig för skolledare i kom­vux. TCO tillstyrker att introduktionskurser anordnas som enstaka kurser vid högskolan och dimensioneras så att samtliga nyutnämnda skolledare i komvux kan tas in. Enligt TCO måste även den reguljära utbildningen för skolledare i komvux utökas.   >

5ACO/5/? tillstyrker utredningens förslag att nyutnämnda skolledare skall få utbildning inom högskolans ram samt att skolledarutbildningen kompletteras med komvuxspecifika moment.

16.3 Lärartjänster i komvux

Utredningens förslag se betänkandet s. 298.

Eskilstuna kommun och SACO/SR tillstyrker. Enligt SACO/SR bör man överväga att avskaffa det särskilda behörighetskravet (utbildning för eller erfarenhet av vuxenutbildning) för tjänster som lärare vid skolväsendet i kommun. Man bör också överväga att införa lektorstjänster i komvux.

Del är enligt TCO viktigt att förverkliga utredningens uppfattning att undervisning i svenska som främmande språk bör kunna ingå i tjänst som lärare i skolväsendet i kommun.

Prop. 1983/84:169

181

16.4    Utbildning och fortbildning av lärare för komvux

Utredningens överväganden se betänkandet s. 298-299 och 300.

Statskontorets uppfattning är att behovet av särskilt utbildade lärare för komvux och grundvux i första hand bör tillgodoses genom en i reguljära former bedriven fort- och vidareutbildning av redan yrkesverksamma lära­re inom skolväsendet. Sådan vidareutbildning kan lämpligen organiseras som päbyggnadsutbildning till annan grundläggande lärarutbildning inom högskolan. Fortbildningen av redan verksamma lärare inom komvux och grundvux bör däremot anordnas inom ramen för de särskilda resurserna till lokal skolutveckling, vid behov i samverkan med högskolan.

SKU anser all en förbättrad lärarutbildning i svenska som främmande språk är synnerligen angelägen.

Gotlands kommun instämmer i utredningens förslag. Utmärkt är särskild utbildning för lärare med undervisning i både komvux och gymnasieskolan för atl främja vuxenpedagogik och dellagarmedverkan.

Möjligheter till specialisering avseende vuxenpedagogik och metodik bör finnas för dem som genomgår lärarhögskola och planerar atl bli lärare inom vuxenutbildningen, anser vuxenutbildningsrådet i Uppsala. Lämpli­ga utbildningsformer och innehåll måste ocksä planeras för fackmän utan pedagogisk utbildning som skall undervisa i yrkesinriktad komvux samt för lärare som undervisar i ungdomsskolan, men som skall ha fyllnadstjänst inom komvux.

LO menar atl kunskaper om vuxnas speciella sludieförutsättningar mås-le utgöra en viktig del i lärarutbildning och lärarfortbildning. Vid rekryte­ring av lärare till komvux och grundvux bör förmågan atl "återskapa" elevens förutsättningar vara utslagsgivande.

Alt lärarutbildningen för komvux lärare ordnas sä atl den blir vuxenan­passad, är enligt SOSVUX någonting som måste få högsta prioritet.

LRF anser att det givetvis är angeläget atl lärare inom komvux har erforderliga kunskaper för undervisning pä de aktuella yrkesområdena. Kvalitetskraven bör i princip inte sättas lägre inom komvux än inom gymnasieskolans utbildning. Fortbildning för lärare inom JST-området anordnas i första hand av fortbildningsavdelningen i Uppsala. Det vore enligt LRF:s mening angeläget alt fortbildning för de andra kategorier som kan behöva tas i anspråk för en utbyggd komvux inom JST, kunde åstad­kommas på liknande sätt. Sveriges lantbruksuniversitet borde ha möjlighe­ter alt erbjuda enstaka kurser som fortbildning pä samma sålt som den allmänna högskolan.

16.5    Huvudlärar- och institutionsföreståndaruppgifter i komvux

Utredningens förslag se betänkandet s. 303.

SAV finner övervägande skäl tala för att denna funktion ingår i varje lärartjänst och därutöver utövas av en med hänsyn härtill ytteriigare för­stärkt skolledning inom komvux.

Prop. 1983/84:169

182

Länsskolnämnden i Södermanlands län påpekar att detta är ett gammall önskemål framför allt från de särskilda komvux-enheterna och en viktig förstärkning av komvux pedagogiska arbetssituation. Kostnaden får inle belasta de redan nu hårt belastade timresurserna och schablontilläggen.

Länsskolnämnden i Östergötlands län anser att behovet av egna ämnes­företrädare finns endast vid de särskilda enheterna med egna lokaler. Nämnden avvisar finansiering genom omfördelning av undervisningstim­mar.

Länsskolnämnden i Krisianstads län tillstyrker och anser att schablon­resurser skall fä användas för att arvodera personal som sköter sådana uppgifter.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län betonar vikten av att arbets­uppgifter av denna karaktär kartläggs och att resurser avsätts, i synnerhet för särskilda enheterna. Länsskolnämnden förordar dock att resursen ej låses till elt ämne utan ges större flexibilitet än den som finns i dagens huvudlärarsyslem i gymnasieskolan.

Länsskolnämnden i Stockholms län anser förslaget om ämnesföreträ­dare angeläget och tillstyrker del. Tillstyrker gör även Eskilstuna, Got­lands, Göteborgs, Kalmar och Vindelns kommuner samt komvux i Kalmar och vuxenutbildningsrådet i Uppsala.

Enligt Gotlands kommun är det utmärkt atl kontaktlärare, som funnits i försöket med etappindelade kurser, ersätts av ämnesföreträdare för peda­gogisk ledning och samordning mellan ämnen. Komvux i Kalmar anför all erfarenheterna från försöksverksamheten talar för nödvändigheten av att sådana resurser ställs till förfogande.

Östergötlands läns landstingskommun tillstyrker för särskilda komvux­enheter, men inte för integrerade.

SACO/SR framhåller att det krävs alt särskilda resurser tillförs för att en sådan reform inte skall gä ut över den övriga verksamheten.

16.6 Syo-funktionärer i komvux

Utredningens förslag se betänkandet s. 305.

(Jfr. även avsnitt 7.2.)

5A V föreslär atl tjänster som syo-funktionär skall vara kommunalt regle­rade.

Eskilstuna kommun tillstyrker förslaget.

Lycksele kommun anser atl syo-organisationen för vuxenstuderande måste stärkas och den externa efterfrågan pä syo tillgodoses. Syon bör skötas av gymnasiets syo-funktionärer om gymnasiet och komvux finns vid samma enhet.

Vindelns kommun anser att syo-tjänster t, ex, i mindre kommuner måste kombineras med annat arbete, t, ex, inom SSA-rådet eller i form av under­visning.

Prop. 1983/84:169

183

TCO ser mycket positivt på alt syo även inom komvux skall bedrivas integrerat med övrig pedagogisk verksamhet,

SACO/SR anser att statligt reglerade tjänster för syofunktionärer bör inrättas. I dessa tjänster bör kunna ingå kommunalt reglerad tjänst. Nuva­rande syokonsulenler i komvux bör få kompletterande utbildning för ämnesbehörighet och praktisk pedagogisk behörighet.

Svenska föreningen för studie- och yrkesvägledning tillstyrker samma Ijänslekonstruktion för syo i komvux som för syo i ungdomsskolan. På så sätt ges ocksä syo-konsulenterna vid komvux möjlighet till utbildnings-komplettering och fortbildning pä samma villkor. Fortbildningen bör vara av den karaktären all den är användbar inom övriga skolformer och inle bara i komvux. Föreningen vänder sig mot förslaget att kommunen ska bestämma om omfattningen av tjänsten. Syo-resursen bör ha bestämda beräkningsgrunder som är centralt fastställda.

16.7     Lärare i grundvux

Utredningens förslag se betänkandet s. 309.

Länsskolnämnden i Södermanlands län anser att det är viktigt för att ge grundvux stadga med egna lärartjänster, särskild utbildning för grundvux-lärare och behörighetsregler för grundvuxlärare.

Eskilstuna kommun anser det angeläget atl få väl lämpade lärare till den känsliga utbildningsform som grundvux utgör.

Gotlands kommun anser atl erfarenhet av vuxenutbildning bör bli en viktig faktor vid lärartillsättning.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser att särskilda lärartjänster, lärar­utbildning och fortbildning behövs inom grundvux samt att det behövs en organisation av huvudlärarkaraktär inom grundvux.

Enligt 7CO motsvarar f. n. antalet undervisningstimmar inom grundvux ca 1 300 tjänster. De tilltänkta nya lärarkategorierna kommer att konkurre­ra om ett tjänsteunderlag som måste bedömas som utomordentligt litet, och som inte ger den trygghet i anställningen som arbetstagare har rätt att kräva. Enligt TCO:s uppfattning torde det vara betydelsefullt för grund­vux, med dess myckel heterogena sammansättning av deltagare, att lärare med olika utbildningsbakgrund bildar ett lärarlag. De lärarkategorier som i dag undervisar inom grundvux bör framgent användas. Skolväsendet be-, höver lärare med breda behörigheter som möjliggör en flexibel använd­ning. TCO avvisar särskilda tjänster inom grundvux.

16.8     Utbildningsbehov av lärare inom grundvux

Utredningens förslag se betänkandet s. 310.

Enligt RRV.s mening måste grundvux betraktas som en övergängsul-bildning. RRV avstyrker reguljär lärarutbildning i grundvux. Möjligtvis

Prop. 1983/84:169

184

kan det finnas behov av viss kompletterande utbildning och vidareutbild­ning av låg- och mellanstadielärare som tjänstgör inom grundvux.

UHÅ betonar behovet av lärarutbildning/lärarfortbildning för grundvux. Det måste skapas utbildningsmöjligheter för de lärare som tjänstgör eller avser att tjänstgöra inom grundvux.

AMS anser atl en särskild lärarutbildning bör kunna ge en kvalitativt förbättrad grundutbildning.

SIV tillstyrker förslaget alt en reguljär utbildning och kompletteringsut­bildning anordnas för lärare inom grundvux. SIV understryker vikten av atl tvåspråkiga personer utbildas till lärare.

Länsskolnämnden i Östergötlands län tillstyrker utredningens förslag men tillägger atl dessa utbildningar inte bör koncentreras till ett fåtal orter. Hemspråkslärarutbildningen bör ökas med hänsyn till grundvux behov. Samtliga lärare som tjänstgör inom grundvux men saknar adekvat utbild­ning skall få kompletteringsutbildning.

Gotlands kommun anser att behovet av fortbildning bör poängteras mycket starkt.

rCO anför att många av de lärare, som i dag undervisar inom grundvux, saknar tillräcklig utbildning för uppgiften, varför det krävs en komplette­rande utbildning. Utbildningsbehovet varierar emellertid starkt. Det finns nu verksamma lärare som inte har en behörighetsgivande lärarutbildning, men under en mångårig verksamhet samlat värdefull kunskap. Den bör tas till vara i en kompletterande utbildning som kan ge dem behörighet till tjänst.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser att en reguljär och adekvat ut­bildning och fortbildning för lärare inom grundvux har högsta prioritet.

17    Statsbidrag till komvux

17.1 Statsbidragssystem

Utredningens förslag se betänkandet s. 326-327.

Kriminalvårdsstyrelsen och försvarets skolnämnd uttalar sig för ett friare resursutnyttjande, som minskar nuvarande tröskeleffekter.

SHR tillstyrker alternativ 2.

5/V förordar alternativ 2. Om alternativ 1 genomförs borde invandrar-glesa kommuner i bidragshänseende betraktas som glesbygd.

Statskontoret får i annat sammanhang anledning att återkomma till frå­gan om ett nytt statsbidragssystem för gymnasieskolan och komvux.

RRV erinrar om uppdraget till statskontoret att kartlägga förutsättning­arna för ett schablonsystem för statsbidraget Ull gymnasieskola och kom­vux. Med hänsyn härtill avstår RRV från att ta ställning till utredningens förslag.

Prop. 1983/84:169

185

Mot bakgrund av de begränsade resurser som f. n. står till komvux förfogande anser 5Ö en viss central styrning av resurserna vara nödvän­dig. De av kommittén angivna tröskeleffeklerna torde kunna undanröjas om de för kommunen tilldelade timmarna får användas även i undervisning av B-skoleform eller för likartade åtgärder. Risk med de av utredningen föreslagna statsbidragssystemen är att de ämnen som av tradition betrak­tas som svåra, exempelvis färdighetsämnen som svenska, främmande språk och matematik kommer all ges utökade resurser, vilket i motsvaran­de utsträckning kommer alt minska möjligheterna att anordna kurser för de prioriterade målgrupperna i exempelvis övriga kurser i etapp 1 och i yrkesinriktad utbildning. Eftersom gymnasieskolans statsbidragssystem och eventuella konsekvenser för komvux f. n. är föremål för översyn av statskontoret, torde det ej vara lämpligt nu att ändra statsbidragssystemet för komvux. I avvaktan på en fullständig utvärdering av decentraliseringen till länsskolnämnderna av gymnasieskolans planering avstår SÖ t. v. från alt föreslå ändringar i arbetsfördelningen mellan SÖ och länsskolnämnder­na vad avser fördelning av undervisningstimmar till de enskilda kommu­nerna.

Enligt länsskolnämnden i Södermanlands län tar alternativ 2 rättvise­hänsyn på ett helt annat sätt än dagens system, men det förefaller inle ge den klarhet och enkelhet, som bör eftersträvas för att fä ett nytt bidrags-syslem att fungera tillfredsställande. Alternativ 1 är lite stelt och inte helt fritt från orättvisor men är lätthanterligt och går att administrera utan större problem. Det tar också bort de nu mycket besvärande tröskeleffek­lerna. Alternativ 1 är därför alt föredra.

Länssskolnämnden i Östergötlands län förordar alternativ I.

Länsskolnämnden i Värmlands län önskar ett statsbidragssystem som stimulerar till samverkan mellan ungdomsskolan, komvux och AMU. Ut­redningens båda alternativ innebär väsentliga förbättringar. Alternativ 1 förefaller enklast. Alternativ 2 torde bäst uppfylla de grundläggande kra­ven som utredningen uppställt. Beräkningssättet verkar mer komplicerat. Nämnden förordar de mindre justeringar som alternativ 1 innebär.

Länsskolnämnden i Västerbottens län anser att alternativ 1 ger förutsätt­ningar att nä de mål som är ställda i direktiven för kommittén; Länsskol­nämnderna och inte SÖ bör ansvara för att fördela alla timmar.

Länsskolnämnden i Stockholms län föredrar alternativ 1 som inte inne­bär en sä stor förändring jämfört med vad som nu gäller. Alternativ 2 rymmer ett för stort mätt av osäkerhet. Att den framräknade resursen skulle bli en totalresurs som kommunen fär frihet att disponera tillstyrker länsskolnämnden som angeläget.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län förordar ett koefficientbaserat system men med en garantiresurs för kommuner i glesbygd, liksom för de mindre kommunerna i den mellangrupp som av utredarna klassificeras Övriga kommuer. Kostnaden för garanliresursen kan täckas av att koéffi-

Prop, 1983/84:169

186

cienten för kommuner med mer än 50 000 undervisningstimmar sänks något. Inget av alternativen tycks i sig stimulera kommunerna till att anordna prioriterad utbildning men båda underlättar för kommunerna att starta sådan utbildning. Länsskolnämnderna bör ges en klart definierad och aktiv roll som tillsynsmyndighet i regionerna.

Länsskolnämnden i Malmöhus län anser atl alternativ 2 bör utvecklas vidare och prövas. Alternativet ansluter sig enligt nämndens uppfattning bäst till den organisatoriska och pedagogiska modell som elappsyslemet utgör. De förenklingar som systemet innebär möjliggör inle bara en friare anpassning till de lokala behoven och underlättar den regionala samplane­ringen. Om dessutom en ram på 10 % av den totala timresursen fär dispo­neras av länsskolnämnderna kan den regionala samplaneringen resultera i snabba och välplanerade insatser i delar av regionen, där särskilda behov finns.

För Svenska kommunförbundet verkar alternativ 1 all vara del system som närmast bör utvecklas vidare och prövas. Svenska kommunförbundet värdesätter därvid dels kopplingen till nuvarande bidragssystem med vissa marginella justeringar, dels den garantiresurs som förhoppningsvis skall möjliggöra för små kommuner att påbörja utbildning för prioriterade grup­per. De förenklingar som systemet innehåller bör medverka till att priori­terade målgrupper gynnas. Den s. k. schablonresursen är omgärdad med onödigt krångliga bestämmelser som medför ökat administrativt arbete. En översyn av reglerna bör göras.

Arvidsjaurs kommun tillstyrker alternativ 1. Länsskolnämnden bör ha en särskild resurs av disponibla undervisningstimmar att fördela fill kom­munerna.

Gotlands kommun tillstyrker alternativ 1. Alternativ 2 fär en för gles-bygdskomvux negativ effekt. Dessutom torde det bli svårigheter alt avgöra resursgrundande deltagare i kurser med hög omsättning, typ kurs på kri­minalvärdsanstalt, där deltagarna deltar varierande perioder, från en vecka till en termin. Även beräkningsgrunder vid avhopp kan vålla problem.

Göteborgs kommun är tveksam till förslaget om atl införa ett nytt stats­bidragssystem. Så länge nuvarande beslut om timtak finns kvar synes del för både stat och kommun vara enklast alt bevara nuvarande statsbidrags­system. Om en förändring skall göras, förordar Göteborgs kommun alter­nativ 1. Fördelarna med detta alternativ är dels att del behäller det bästa av nuvarande system, vilket är väl utprovat, dels att del lämnar en större frihet än tidigare för den enskilda kommunen alt utnyttja statsbidraget. Mot alternativ 2 kan enligt Göteborgs kommun en rad invändningar resas.

Södertälje kommun tillstyrker alternativ 1. Dock bör kommuner, som anordnar undervisning på kriminalvärdsanslalter, få ett extra tillägg, efter­som denna undervisning är mycket resurskrävande.

Vindelns kommun har funnit att alternativ 1 är fördelaktigare än alterna­tiv 2 för en mindre kommun varför alternativ I förordas.

Prop. 1983/84:169

187

Årjängs kommun tycker sig i nuläget finna att alternativ 1 skulle vara att föredra.

Kalmar kommun menar atl alternativ 1 ger kommunen täckning för de faktiska kostnaderna för undervisningen, vartill kommer ett schabloniserat bidrag i enlighet med nuvarande system. Alternativet ger till synes goda möjligheter för uppföljning av kostnaderna. Alternativ 2 ger utrymme för en flexibel användning av statsbidraget. Detta kan emellertid också inne­bära svårigheter för uppföljningar. Med hänsyn till ovanstående förordar Kalmar kommun alternativ 1.

Alternativ 2 förordas av komvux i Kalmar. Detta alternativ ger utrymme ät den för rationell utbildning nödvändiga flexibiliteten. Modellen decen­traliserar och gynnar kreativ utveckling av komvux. Utredningen föreslår att högst 10 % av tolalresursen skall fä användas till andra kostnader än lärariöner. Denna andel bör ökas fill 15 %.

Enligt Eskilstuna kommun underlättar båda alternativen för kommuner­na att anordna prioriterad utbildning och båda alternativen gör det möjligt för kommunerna alt anpassa resursanvändningen till prioriterade målgrup­per. Alternativ 2 är elt friare statsbidragssystem än del nuvarande syste­met och alternalivförslag 1. Förslaget har dessutom prövats i en del för­sökskommuner och upplevts mycket positivt. En mycket stor fördel är att man kan garantera elever kursstart även om antalet kursdeltagare inle uppgått till det erforderliga, när man beslutat starta kursen. Eskilstuna komvux gjorde pä uppdrag av komvux-utredningen en beräkning av vilka konsekvenser alternativ 2 skulle få i förhållande till gängse statsbidragssys­tem under ett visst läsår och fann bl. a. alt det skulle vara enkelt alt handlägga och administrera. Eskilstuna kommun föreslår atl ett nytt stats­bidragssystem enligt alternativ 2 införs.

Umeå kommun förordar alternativ 2. Detta system ger rörlighet och flexibilitet. Det ger större möjlighet till lokal anpassning till utbildningsbe­hov som bättre kan tillgodose olika elevgruppers behov. Det bör även ge en större möjlighet till lokalt pedagogiskt utvecklingsarbete.

Lycksele kommun instämmer i utredningens principer för ett nytt stats­bidragssystem, men kommunerna får ej åsamkas nya kostnader. Alternativ 1 är det minst krångliga och det som bäst svarar mot principerna. Alterna­tiv 2 har avgjorda fördelar, men samtidigt mänga osäkra faktorer. Lycksele kommun förordar därför i nuläget inte något av alternativen.

Arjängs kommun är positiv till redovisade förslag till ändrade former för statsbidrag.

Vuxenutbildningsrådet i Uppsala anser att inget av alternativen till nytt statsbidragssystem bör införas. Elt nytt och enklare statsbidragssystem behövs, men utredningens förslag behöver överarbetas, för att bättre inrik­ta verksamheten mot vuxenutbildningens grundläggande mål.

Alternativ I är det principellt mest tilltalande.

Vuxenutbildningsrädet är tveksamt inför påståendet att alternativ 2 är

Prop. 1983/84:169

188

ett enkelt system. Eftersom systemet är elevbaserat torde varje avhopp och varje under terminen nyinskriven elev medföra förändringar i resurs­tilldelningen. Tolkningen av vilka kursdeltagare som skall vara resursgrun­dande är osäker. Alternativ 2 leder till diskriminering av yrkesinriktad utbildning där elevgrupperna inte fär överstiga 16 elever.

Man kan på elt bättre sätt verka för en regional utjämning genom alt SÖ fördelar den totala timresursen pä de olika länen, varefter länsskolnämn­den inom denna länsram fördelar timmarna till kommunerna. Varje kom­mun bör garanteras rätt att vid behov disponera upp till 1 000 undervis-ningstimmar/är för kurser med fem deltagare eller flera. 1 kommuner med omfattande komvux förslär inte 1 000 undervisningstimmar. Vuxenutbild­ningsrädet i Uppsala föreslär att som garantiresurs fär användas 10 % av det antal undervisningstimmar som kommunen totalt tilldelas per läsår, dock lägst 1 000 undervisningstimmar per är. Rådet anser alltså att statsbi­dragssystemets lösning bör sökas i linje med förslagsallernativet 1, dock i omarbetad form.

Landstingsförbundet vill inte förorda något av alternativen, utan före­slår att reglerna för statsbidrag till komvux får en utformning som överens­stämmer med motsvarande regler för gymnasieskolan.

Östergötlands läns landstingskommun finner knytningen till faktiskt antal kursdeltagare i alternativ 2 tilltalande, men koefficienterna är diskri­minerande mellan olika huvudmän, och ointressanta för regional utjäm­ning. Landstinget förordar i dagslägel alternativ 1. Viktigast är dock att det syslem som slutligen väljs, blir sä likt gymnasieskolan som möjligt. SÖ:s arbete med finfördelning måste övertas av länsskolnämnden.

Även Kristianstads läns landstingskommun anser att det enda riktiga vore att statsbidragssystemet vore identiskt lika till sin konstruktion mel­lan gymnasieskolan och komvux.

LO anser alt del av resursskäl inte bör utgå statsbidrag till kurser med alltför lågt deltagarantal. Genom exempelvis regional samverkan bör det vara möjligt att skapa underlag för komvux-kurserna även om kravet är 12 deltagare per kurs. LO anser dock att det i glesbygd bör finnas möjlighet att starta kurser med lägre deltagarantal. LO förordar att statsbidraget utformas enligt alternativ 1.

TCO ställer sig bakom utredningens principer för ett nytt statsbidrags­system men understryker att det finns motsättningar inbyggda i dessa. TCO anser alt båda alternativen innebär förenklade bidragsbestämmelser samt tillgodoser en ökad frihet och kan därför acceptera båda förslagen. TCO:s uppfattning är dock att alternativ 2 i större utsträckning än alterna­tiv 1 gynnar mindre kommuner samt medger en lokal frihet vad gäller studiegruppernas storlek m.m.

SACO/SR anser atl konsekvenserna av de båda alternativen inle blivit tillräckligt belysta och förordar därför inte något av alternativen.

SOSVUX anser atl det bästa av utredningens alternativ är alternativ 

I.

Prop. 1983/84:169

189

Detta ger ett enklare och mer lältöverskådligt system. SOSVUX tycker att dispens skall kunna ges ät kommunerna när det gäller regler om minimian­talet kursdeltagare. En viss styrning från SÖ måste ocksä till vid utnyttjan­det av schablontilläggel. Detta för atl inte resurserna till stödundervisning helt tas bort och de elever som har behov av stödundervisning inte får denna.

LRF instämmer i de principiella krav utredningen anser bör ställas på statsbidragssystemet för komvux. Ett schabloniserat och koefficientba­serat syslem vore att föredra kombinerat med några slimulansinslag mot de uppställda prioriteringarna. Det borde vara möjligt att ytterligare bear­beta det av utredningen som alternativ 2 presenterade förslaget. Exemplen uppvisar några betänkliga inslag, som t. ex. minskade resurser för de minsta kommunerna och sådana med lågt genomsnittligt deltagarantal. Detsamma gäller kommuner med mänga yrkesinriktade kurser. Kom­muner med en viss minsta andel prioriterade kurser borde kunna tilldelas ett stimulansbidrag utöver schablonen.

Lantbrukets och Skogsbrukets yrkesnämnder ser positivt på utredning­ens delförslag att skapa elt statsbidragssystem utan markerade tröskelef­fekter. Den föreslagna koefficienten för landsting j alternativ 2 är dock ogynnsam för jord, skog- och trädgårdsutbildningarnas del, då rekryte­ringsvillkoren för dessa är likartade med annan glesbygdsutbildning. Koef­ficienten bör därför höjas, LRF delar denna synpunkt.

Enligt HCK är det av största betydelse att statsbidragssystemet stimu­lerar kommunerna till aktiv rekrytering och utbildning av korttidsutbildade i handikappgrupperna.

17.2 Statsbidrag till tekniska stödåtgärder inom komvux och grundvux

Utredningens förslag se betänkandet s. 331.

Nu gällande bestämmelser innebär enligt SHR en viss administrativ otymplighel. Det vore rimligt att skolstyrelsen fritt kunde disponera vissa medel för dessa ändamål och redovisning ske till SÖ i efterskott. Handi­kappades rätt till tekniska stödågärder skall enligt SHR garanteras även i fortsättningen.

Länsskolnämnden i Östergötlands län tillstyrker.

Enligt HCK måste målsättningen för komvux och grundvux vara aU öka andelen elever med handikapp, och därmed behovet av särskilda stödåt­gärder. Genomförs Inlegrationsutredningens (SOU 1982: 19) förslag kom­mer det alt finnas samlade handikappkunskaper på alla länsskolnämnder­na. Realiseras ocksä komvux-utredningens förslag finns utmärkta förut­sättningar för samarbete mellan vuxenutbildningen och handikappresursen på länsskolnämnderna. HCK anser att fördelningen av statsbidragen skall ligga pä länsskolnämnderna. Däremot bör kostnader för dövtolk kunna rekvireras från SÖ för att undvika att lolkkostnader tar länsskolnämndens resurs i anspråk.

Prop. 1983/84:169

190

DHR menar alt kommunerna bör få täckning för de merkostnader som speciella åtgärder för handikappade studerande medför. Detta statsbidrag bör administreras av SÖ. Statsbidraget bör vara "öronmärkt" och inte inrymmas inom det allmänna statsbidraget till vuxenutbildningen. Den ideala studiesituationen, dvs. undervisning på teckenspråk, är enligt SDR svår att uppnå. Del finns ytterst få lärare som är teckenspräkskunniga. Undervisning med tolk medför en ganska avsevärd kostnad. Det finns knappast några samordningsvinster att göra genom att fördela tolkresur­serna på länsskolnämndsnivå, vilket det kan finnas för andra tekniska hjälpmedel.

18    Föreskrifter för komvux och grundvux

Utredningens förslag se betänkandet s. 335 och 383-389 samt s. 341-343.

Statskontoret, CSN, länsskolnämnderna i Södermanlands, Östergöt­lands och Värmlands län, Eskilstuna och Södertälje kommuner samt Ös­tergötlands och Kristanstads läns landstingskommuner tillstyrker utred­ningens förslag om en genomgripande översyn av hela författningskom-plexet och syftet därmed. CSN ställer sig vidare positiv till en översyn av limersättningssystemel och är beredd att medverka i ett sådant arbete.

Länsskolnämnden i Kristianstads län anför alt det i kommuner med låg timtilldelning av grundvuxtimmar finns risk för atl kravet på att en elev skall kunna börja relativt omgående inte kan uppfyllas, Länsskolnämnden föreslär att antingen kraven pä tillträde eller tilldelningsprinciperna ändras,

Skolförfatlningsutredningen upplyser att den överväger om det är möj­ligt och lämpligt att föra samman förordningsföreskrifter för flera olika skolformer, däribland grundvux och komvux, till en "utbildningsförord­ning" och en "personalförordning". Skolförfattningsutredningen anser att grundläggande föreskrifter om grundvux och komvux bör tas in i skolla­gen. Utredningen föreslår vissa ändringar i förhållande till komvux-utred­ningens förslag.

Svenska kommunförbundet anser att frågor om utbildningens mål, hu­vudmannaskap och kostnadsansvar för olika skolformer, skolledning m. m. är av sådan central betydelse atl de bör finnas i lag och detta dä lämpligen på likartal sätt för alla skolformer. Skollagen bör dock inte belastas med detaljregler om komvux och grundvux. Ett primärt önskemål är atl regler om skilda skolformers organisation och verksamhet framgår av så fä författningar som möjligt.

Svenska kommunförbundet noterar att strävan att detaljregléra kommu­nernas skolverksamhet verkar oförändrat hög. Rent allmänt ifrågasätts behovet av vissa detaljregler. Kommunförbundet gör den allmänna kom­mentaren alt även förordningen om kommunal och statlig vuxenutbildning är i stort behov av en genomgripande översyn. En sådan översyn syns lämpligen böra ske samtidigt som man genomför utredningens förslag till ändringar i skollagen.

Prop. 1983/84:169

191

19    Statlig tillsyn, genomförande, kostnadsberäkningar

19.1    Statlig tillsyn

Utredningens förslag se betänkandet s. 348.

RRV har tidigare förordat att länsskolnämnderna skall få vidgade upp­gifter beträffande regional samplanering och samverkan.

5Ö tillstyrker utredningens förslag om ett fortsaU statligt tillsynsansvar med förstärkta regionala insatser genom länsskolnämndernas försorg.

Länsskolnämnden i Östergötlands län anser att de nya uppgifter som utredningen föreslär kräver atl länsskolnämnderna beaktar behovet av vuxenpedagogisk kompetens.

Länsskolnämnden i Kristanstads län framhåller alt nämndernas roll bör förslärkas mer än utredningen föreslår.

Länsskolnämnden i Värmlands län påpekar atl utredningen föreslär stora och viktiga uppgifter för länsskolnämnderna. Nämnden instämmer i princip i dessa förslag dä nämnden bör ha en samlad överblick över hela utbildningssituationen i länet. Detta innebär emellertid ökade arbetsupp­gifter och det torde vara tveksamt om del blir möjligt ulan ökade resurser för expertis,

Östergötlands läns landstingskommun anser all länsskolnämnderna bör överta vissa av SÖ:s uppgifter.

Kristianstads läns landstingskommun påpekar atl länsskolnämnderna bör få vidgade uppgifter för komvux. Atl fördela del disponibla antalet undervisningsfimmar mellan kommunerna bör få ankomma på länsskol­nämnden. Övriga tillsynsuppgifler som föresläs ligga pä SÖ biträds av nämnden.

Uppgiften att fastställa läroplaner skall enligt utredningen kvarligga hos SÖ. Det kan enligt LRF.s mening ifrågasättas om det överensstämmer med den decentralisering av ansvar och beslut inom skolväsendet som efter­strävats de senaste åren.

19.2    Genomförande

Utredningens förslag se betänkandet s. 349.

Östergötlands läns landstingskommun avstyrker. De tre parallellt be­drivna utredningarnas förslag måste vävas samman.

Enligt Kristianstads läns landstingskommun bör propositionsarbetet samordnas med gymnasieutredningen i första hand. Även AMU bör av­vaktas. Tidpunkten för framläggande av en samlad proposition bör därför i nuläget ej låsas.

Eskilstuna kommun tillstyrker förslaget.

SOSVUX anser att en viss resurstilldelning för genomförandet behövs. Annars finns risken att mänga av de viktiga förändringarna aldrig när ut till dem som berörs av förändringarna.

Prop. 1983/84:169

192

19.3 Kostnadsberäkningar

Utredningens överväganden se betänkandet s. 349-355.

Vad utredningen föreslår om formerna för statlig tillsyn, genomförande och kostnadsberäkningar ger inte nu anledning till andra kommentarer frän statskontorets sida än att härmed sammanhängande frågor pä ett avgöran­de sätt kommer att påverkas av eventuella beslut om ett nytt statsbidrags­system och den avvägning mellan lokal frihet och central styrning som regering och riksdag väljer i det sammanhanget,

RRV anser det svårt att bedöma om utredningens kostnadsberäkningar är realistiska. Utredningen framför önskemål i vaga termer. Dessutom framför utredningen önskemål om ökade insatser som inte direkt påverkar kostnaderna för just vuxenutbildningen, bl. a. mera vuxenpedagogisk forskning, inrättande av professur i vuxenpedagogik och bättre studieso­ciala villkor för eleverna inom grundvux. RRV anser, att åtminstone de senare förslagen rimligtvis inte kan genomföras inom ramen för nuvarande resurser inom resp. område.

Länsskolnämnden i Kristianstads län anser att utredningen borde ha redovisat kostnadsalternativ till det förslag till ekonomisk lösning som framgår av kapitlet om kostnadsberäkningar.

Länsskolnätnnden i Värtnlands län instämmmer i utredningens uppfatt­ning att kostnaderna för komvux inte bör betraktas isolerat utan ställas i relation till kostnaderna för andra skolformer och de totala utbildnings­kostnaderna bör betraktas i ett större samhällsperspektiv.

Östergötlands läns landstingskommun motsätter sig en eventuell omför­delning från ungdomsutbildningen till vuxenutbildning.

Svenska kommunförbundet finner att utredningen i sina överväganden och förslag har sökt att balansera behovet av ökade insatser inom ramen för kostnadsmässigl oförändrade resurser. Utredningen har i sina alterna­tiva förslag till statsbidragssystem byggt in en i förhållande till nuläget friare resursanvändning. Svenska kommunförbundet kan dock inle finna alt enbart en friare resursanvändning skall kunna täcka de kostnadsökning­ar som följer om utredningens förslag genomförs. I flera avseenden innebär förslagen en avsevärt höjd ambitionsnivå. Speciellt gäller detta för mål­grupper som skall prioriteras. Kommunförbundet understryker därför be­hovet av ökade statliga insatser för prioriterade målgrupper. Komvux möjligheter alt effektivare än tidigare fullgöra sina uppgifter i utbildning av invandrare, i grundvux, i yrkesinriktad fort- och vidareutbildning under tider av hög arbetslöshet etc. ställer krav på nya förstärkta resurser.

Enligt TCO.s uppfattning kan ökade utbildningskostnader för komvux och grundvux motiveras med hänsyn till att kostnaderna därigenom kan minska på andra områden. Komvux är dessutom en jämförelsevis billig utbildningsform för samhället.

Prop. 1983/84:169

193

Bilaga 3

SAMMANFATTNING AV PROMEMORIAN (DSU 1983:5) RIKS­REKRYTERANDE VUXENUTBILDNING - DISTANSUNDER­VISNING. STATENS SKOLOR FÖR VUXNA

Inledning (kapitel 1)

Förslagen i promemorian bygger pä de förslag som komvux-utredningen framförde i delbetänkandel "Statens skolor för vuxna. Varvad undervis­ning och brevundervisning i grundskolans och gymnasieskolans ämnen" (DsU 1979:12). I arbetet hår remissinstansernas synpunkter pä betänkan­det beaktats. Vidare har hänsyn tagits till komvux-utredningens läroplans­arbete och till förslagen i huvudbetänkandet "Komvux - kommunal ut­bildning för vuxna"(SOU 1982:29).

Arbetet har inneburit att analysera hur statens skolor för vuxna bör användas som komplement till komvux för att tillgodose utbildningsbehov som inte kan klaras på lokal nivå.

Promemorian är atl betrakta som en princippromemoria. Åtskilliga frå­gor återstår att ta ställning till när beslut fattats i huvudfrågorna, bl. a. frågor som förutsätter förhandlingar och avtal.

Komvux-utredningens förslag 1979 angående SSV och remissinstansernas synpunkter (kapitel 2)

En kort beskrivning av komvux-utredningens förslag frän 1979 lämnas, liksom av remissinstansernas synpunkter. En fylligare sammanfattning av utredningsförslaget ligger som bilaga 1 till promemorian. I bilaga 2 till promemorian återfinns den sammanställning av remissvaren som tidigare har publicerats i prop. 1980/81:100 bil. 12.

Utveckling vid SSV efter 1979 (kapitel 3)

I kapitlet redovisas vad som framkom av problem och önskemål om förändringar vid en överläggning med företrädare för SSV, SÖ och kom­vux-utredningen i mars 1982.

Statens skola för vuxna i Härnösand (SSVH)

-  har utvecklat en metodik: "Frän kravanalys till åtgärdsprogram",

-       har helt gått över från femveckors skolperioder till enveckas lärarledd

undervisning vid skolan med förberedelse- och uppföljningsdagar. Ett

problem är att dessa mest utnyttjas av studerande från Härnösandsre­

gionen,

-       har utvecklat ett infimt samarbete med myndigheter och utbildningsan­

ordnare i regionen,

13   Riksdagen 1983/84. 1 saml. Nr 169

Prop. 1983/84:169

194

-

har utvecklat och bedrivit försöksverksamhet med yrkesinriktade ut­bildningar i samarbete med näringsliv och fackliga organisationer,

-

har utvecklat särskild företagarulbildning i samarbete med glesbygdsde-legalionen,

-

bedriver utbildning i språk i samarbete med Utbildningsradion, SIDA, Nämnden för u-landsutbildning och Sandö-skolan,

-

bedriver utbildning för hörselskadade i samarbete med Kristinaskolan,

-

har ett intimt samarbete med komvux i åtskilliga glesbygdskommuner i form av handledda självstudier, där SSVH tillhandahåller viss handled­ningsresurs.

SSVH:s önskemål för framliden:

-

De allmänna ämnena måste uppta relativt stor volyrh, eftersom många yrkesutbildningar kräver inslag av allmänna ämnen.

-

Den varvade undervisningen och brevundervisningen bör betraktas som en studieform: distansundervisning med lärarhandledning i större eller mindre omfattning.

-

Samarbetet med Utbildningsradion, Hermods och Brevskolan bör ut­vecklas, särskilt beträffande material med inslag av ljud och bild (vi­deo).

-

Samarbetet med komvux bör byggas ut. Resurserna för komvux och SSV bör betraktas som en resurs med möjlighet till överföring. Intag­ningen till SSV bör ske via den lokala inlagningsnämnden.

-

SSV bör i samarbete med branscherna utveckla kursplaner och material för nya yrkesinriktade utbildningar och bedriva försöksverksamhet.

-

SSV bör ha möjlighet att anordna utbildning på uppdrag av myndighe­ter, organisationer och företag mot avgift.

Statens skola för vuxna i Norrköping (SSVN)

-

har i större utsträckning behållit femveckors skolperioder. Det är nöd­vändigt för att möjliggöra heltidsstudier för fullständig kompelens,

-

har ökat antal enveckas skolperioder, särskilt inom yrkessektorn. Den­na utveckling kommer atl fortsätta vid införandet av elappsyslemet,

-

har utvecklat yrkesinriktade kurser inom ett antal områden,

-

har mindre brevundervisning än tidigare. Den väntas minska ytterligare. Väl fungerande ADB-rutiner har införts för hanteringen av insändnings-uppgifler m.m.,

-

har etablerat samarbete med Utbildningsradion och ordnar uppfölj­ningskurser,

-

har startat viss utbildning för handikappade, särskilt synskadade.

SSVN:s önskemål för framtiden:

-

Både femveckors- och enveckaskurser bör utvecklas och anpassas till elappsyslemet.

-

SSVN planerar utveckling av yrkesinriktade utbildningar i samarbete med branscherna.

Prop. 1983/84:169

195

    SSVN planerar särskilda utbildningsinsatser för invandrare i samarbete

med SIV och invandrarnas organisationer.

       SSVN vill ta över hela ansvaret för brevundervisningen.

Elevutvecklingen vid SSV efter 1977/78 redovisas. Antalet elever i var­

vad undervisning har ökat, medan antalet elever i brevundervisning har

minskal. Fr.o.m. läsåret 1982/83 fär inle kostnaderna för SSV öka. Där­

igenom kommer inte heller antalet elever atl kunna öka nämnvärt.

Den yrkesinriktade utbildningen har utvecklats särskilt kraftigt under de senaste budgetåren. Utvärderingen av försöksverksamheten med yrkesin­riktad utbildning vid SSV redovisas i bilaga 3 till promemorian. Det över­vägande flertalet deltagare har fullföljt utbildningen. Både deltagare och företrädare för branscherna är nöjda med utbildningen. Skolorna fram­håller att den yrkesinriktade utbildningen varit arbets- och tidskrävande för skolornas personal.

Förändringar som genomförts fr. o. m. läsåret 1982/83 (kapitel 4)

Fr. o. m. läsåret 1982/83 gäller Lvux 82 i tillämpliga delar även för SSV.

Från samma tid debiterar SSV avgifter för undervisningsmateriel för elever i både varvad undervisning och brevundervisning. Fr. o. m. samma budgetår utgår inte längre studiestöd för brevundervisning. Dessa förhål­landen bedöms påverka rekryteringen.

Antalet undervisningstimmar för komvux har under de senaste åren inte fält öka i förhållande till förbrukningen föregående är. Trycket pä SSV kommer härigenom alt öka.

Inte heller vid SSV får antalet undervisningstimmar öka budgetåret 1982/83 jämfört med föregående är. Därmed har i princip koefficientsysle-met för beräkning av undervisningsresurs satts ur spel.

Utredningsförslag och propositioner som berör SSV (kapitel 5)

Pä uppdrag av industridepartementet har Bengt Lorendahl undersökt behovet av en fördjupad företagarulbildning. I rapporten "SFU - särskild företagarulbildning i samverkan mellan statlig vuxenutbildning och ut­vecklingsfonder i tre Norrlandslän" (Industridepartementet oktober 1981) föreslås innehåll och organisation för en sådan utbildning.

I betänkandet "Hantverk. Produktion med tradition" (SIND 1981:2) redovisar SIND utvecklingen inom hantverksyrkena i landet. Ett stort behov av fortbildning finns inom åtskilliga hantverksyrken.

Glesbygdsdelegationen föreslår i rapporten "Politik för glesbygden" (DsI 1981:24) bl. a. en rad utbildningsinsatser för atl tillgodose glesbyg­dens behov.

Regeringens ställningstaganden i anslutning till dessa förslag finns dels i prop.  1981/82:113 "Program för regional utveckling och resurshushäll-

Prop. 1983/84:169

196

ning", dels i prop. 1981/82: 118 "Småföretag. Åtgärder för de små och medelstora företagen samt innovationspolitikens inriktning".

I en informationsskrift från Utbildningsekonomiska utredningen "Ut­bildning, produktion, samhälle. Om utbildning som tillväxlmotor - pro­blem och möjligheter" konstaleras bl. a. alt det finns ett stort behov av fortbildning och vidareutbildning inom näringslivet.

Regeringen gav i juni 1982 SÖ i uppdrag atl efter samråd med SIND och glesbygdsdelegalionen inventera, utarbeta och fastställa kursplaner för yrkesinriktade utbildningar av det slag som anges i prop. 1981/82:113.

Förändringar av komvux (kapitel 6)

Fr. o. m. läsåret 1982/83 gäller en ny läroplan för komvux, Lvux 82. Den gäller ocksä i tillämpliga delar för SSV. Enligt Lvux 82 skall bl. a.

-

de allmänna ämnena indelas i etapper,

-

varje etapp indelas i en grunddel och en fördjupningsdel,

-

de yrkesinriktade ämnena uppdelas i delmoment och moduler,

-

SÖ utarbeta och fastställa kommentarmaterial i anslutning till läropla­nen,

-

en lokal arbetsplan utarbetas vid varje skolenhet med komvux.

Det mesta i Lvux 82 kan utan vidare tillämpas även på SSV. Timplaner­na gäller däremot inte för SSV. Avsnittet Metoder och arbetsformer kan inte utan vidare föras över till SSV.

I prop. 1982/83: 2 har regeringen föreslagit kompletteringar till Lvux 82. Riksdagen har beslutat i huvudsak enligt förslaget. Man kan förutsätta atl etappindelningen av gymnasieskolkurser och de särskilda avgångsbetyg som införs i komvux fr.o.m. läsåret 1983/84 kommer att gälla även för SSV.

I komvux-utredningens slutbetänkande "Komvux - kommunal utbild­ning för vuxna" (SOU 1982:29) föreslås åtskilliga förändringar för kom­vux. Om de genomförs kommer de alt få konsekvenser för SSV.

I belänkandet lämnas tvä alternativa förslag till utformningen av det framtida statsbidragssystemet för komvux. Båda alternativen gör det lät­tare särskilt för mindre och medelstora kommuner att anordna prioriterad utbildning oavsett deltagarantal. Ett förslag till ny definition av kurs kom­mer att underlätta för glesbygdskommuner alt anordna utbildning.

Komvux-utredningen föreslår att bestämmelserna om elevområden upp­hävs. Sökande som bor i glesbygdskommuner skall ha lika stor rätt till ett differentierat kursutbud i närbelägna större kommuner som de människor som är kyrkobokförda där.

Komvux-utredningen föreslär en rad åtgärder för att underlätta för kom­munerna att anordna yrkesinriktad utbildning.

Vidare föreslås en närmare samverkan mellan komvux, gymnasieskolan och AMU i syfte att underlätta för människor särskilt i små och medelstora kommuner att få sina utbildningsbehov tillgodosedda.

Prop. 1983/84:169

197

Åtskilliga förslag i betänkandet leder till förändringar ocksä för SSV. Det gäller t. ex. förslag om ändrad intagningsälder och om betyg i grund­skolkurser.

Förslag (kapitel 7)

7.1 Behov av riksrekryterande vuxenutbildning och huvudmannaskapet

för denna utbildning

Riksrekryterande vuxenutbildning bör även i fortsättningen anordnas både i Härnösand och i Norrköping. De båda skolorna bör ha statligt huvudmannaskap med skolstyrelsen som styrelse för resp. skola.

7.2   Mål, målgrupper och prioriteringar för SSV

Mål för SSV:

SSV skall medverka till att förverkliga vuxenutbildningens allmänna mål genom att erbjuda vuxna kompetensinriktad utbildning i form av distans­undervisning med eller utan lärarhandledning. SSV skall utgöra ett kom­plement till komvux och ett alternativ för människor som av olika skäl inte kan delta i motsvarande utbildning inom komvux. SSV skall

1.     anordna utbildning enligt samma kursplaner i allmänna ämnen och enligt

samma elappindelning som fastställts för komvux och ge samma kompe­

tens både i enstaka ämnen och som allmän behörighet,

2.     förmedla kunskaper i det egna yrket eller utbilda för nytt yrke genom att

anordna yrkesinriktad utbildning enligt kursplaner som fastställts för

SSV av SÖ efter samråd med arbetsmarknadens parter.

Målgrupper för SSV:

SSV vänder sig till vuxna som inte kan få sitt behov av kompetensgi­vande utbildning tillgodosett inom komvux. För korttidsutbildade, resurs­svaga och socialt utsatta personer bör distansundervisningen i så' stor utsträckning som möjligt kombineras med lärarhandledning och gruppsam­mandragningar.

En annan viktig målgrupp för SSV är yrkesverksamma vuxna som behöver komplettera sitt yrkeskunnande eller vill förändra sin situation i arbetslivet utan att kunna la ledigt frän sitt arbete under längre perioder.

SSV vänder sig vidare till vuxna med viss studievana som behöver komplettera sin tidigare utbildning och skaffa sig behörighet för fortsatta studier.

Utbildningar vid SSV bör prioriteras i följande ordning:

1.

Överbryggande utbildning för vissa grupper motsvarande den som ges i grundskolan.

2.

Arbetsmarknadsinriktad utbildning.

3.

Behörighetskomplettering, dvs. utbildning i de avslutande etapperna eller i vissa ämnen i vilka kurser inte kan anordnas inom komvux inom räckhåll för de studerande.

4.

Övrig utbildning.

Prop. 1983/84:169

198

7.3       Information, rekrytering, syo

Informationen om och rekryteringen fill SSV bör i största möjliga ut­sträckning ske via kommunala informationskanaler, broschyrer och syo­funktionärer. Syon i komvux bör även svara för syo till presumtiva stude­rande vid SSV. Syon vid SSV bör i första hand inriktas mot SSV:s egna elever. Syo-resursen för SSV bör ha samma omfattning som f. n., dvs. 4,5 tjänster att fördelas lika på de båda skolorna. De mål och riktlinjer för syo som föreslagils för komvux (prop. 1982/83:2) bör gälla även för syon vid SSV.

7.4       Intagning

En central intagningsnämnd bör inrättas för intagning till distansunder­visning vid SSV. Den skall utses av SÖ och bestå av en ordförande och fyra ledamöter representerande bl. a. de båda skolornas styrelser. Intag­ningsnämndens uppgifter skall vara att besluta om rutiner för intagning, fastställa kriterier för urval och avgöra dispensansökningar och tvek­samma ärenden inom ramen för de föreskrifter som regeringen och SÖ utfärdat saml i övrigt följa utvecklingen vid SSV. Inlagningsnämnden skall sammanträda minst tvä gånger per läsår. Intagning till SSV skall kunna göras kontinuerligt av rektor för resp. skola pä delegation enligt riktlinjer som intagningsnämnden fastställer.

Intagningsärendena skall beredas av resp. skolas expeditioner. Av an­sökningshandlingarna skall framgå av vilken anledning vederbörande söker till SSV. Om så inle är fallet eller i tveksamma fall bör SSV inhämta yttrande från komvux i den sökandes hemkommun.

Intagningsbestämmelserna för SSV bör anpassas till vad som gäller för komvux i fråga om intagning av sökande sorn redan har betyg i motsvaran­de ämne. Vidare bör åldern för intagning i gymnasieskolkurser i allmänna ämnen höjas till 20 år, om motsvarande ändring beslutas för komvux.

7.5 Distansundervisningens organisation

Begreppet distansundervisning införs i stället för de båda begreppen varvad undervisning och ren brevundervisning. De sökande tas in till distansundervisning vid SSV. De bör ha möjlighet atl studera enbart med hjälp av brevmaterial eller att få lärarhandledning i större eller mindre omfattning allt efter sina behov och inom ramen för de resurser som SSV disponerar (i vissa fall även med utnyttjande av resurserna för komvux enligt avsnitt 7.7). Resurserna för SSV bör omvandlas till en tolalresurs med möjlighet till överföring från materialanslag till löneanslag och om­vänt. De båda skolorna bör i princip ha samma omfattning, även om det i elt övergångsskede är naturligt all SSVN har en större andel av studerande med ingen eller myckel lite lärarhandledning.

Prop. 1983/84:169

199

7.6 Läroplansfrågor

SÖ bör få i uppdrag att utarbeta förslag till komplettering av läroplan för komvux i fråga om SSV och fastställa timplaner för SSV. Läroplanen bör därefter kallas Läroplan för kommunal och statlig vuxenutbildning. Även de förändringar i läroplansfrågor som komvux-utredningen föreslagit i sill huvudbetänkande bör genomföras inom SSV om de genomförs i komvux.

7.7 SSV och komvux

Samarbetet mellan komvux och SSV bör byggas ut. SSV bör bl. a. kunna ge utbildning i de avslutande etapperna och i mera udda ämnen för komvux-studerande, anordna yrkesinriktade utbildningar som "pilotul-bildningar", vilka komvux sedan kan ta över, samt svara för utbildningar som del regionalt finns för litet underlag för. Komvux bör kunna medverka med lärarhandledning och gruppsammandragningar för distansstuderande vid SSV, Resurserna för komvux och SSV bör därför betraktas som en tolalresurs, och SÖ bör ha möjlighet alt omfördela resurser mellan ansla­gen för komvux och SSV.

7.8 Yrkesinriktad utbildning

Försöksverksamheten med yrkesinriktad utbildning vid SSV avslutas. Yrkesinriktad utbildning skall utgöra ett reguljärt inslag i utbildningen vid SSV och skall prioriteras. SÖ fastställer kursplaner för yrkesinriktad ut­bildning vid SSV. I princip bör de kursplaner som fastställts för komvux ocksä kunna tillämpas vid SSV med de modifieringar i fråga om innehåll och timplaner som är nödvändiga med hänsyn till atl utbildningen -åtminstone delvis - bedrivs som distansundervisning. Vilka kurser som skall anordnas vid SSV beslutas av styrelsen för resp. skola efter samråd med arbetsmarknadens parter. Ansvaret för utveckling av nya kursplaner bör ligga på SÖ i samarbete med SSV och parterna på arbetsmarknaden, '

7.9    Försöksverksamhet med avgiftsfinansierad utbildning vid SSV

Under en treårsperiod bör SSV få anordna försöksverksamhet med

avgiftsfinansierad utbildning vid sidan av den statsbidragsfinansierade verksamheten. Utbildningen bör anordnas till självkostnadspris i samarbe­te med myndigheter, organisationer eller företag, Avgifterna skall täcka kostnader för administration, lokaler och utrustning, material och lärar­iöner m. m. Vilka kurser som skall anordnas inom ramen för försöksverk­samheten beslutas av styrelsen för resp. skola. Försöksverksamheten skall utvärderas av SÖ bl. a. i fråga om effekterna på den övriga verksamheten vid SSV. SÖ bör därefter föreslå åtgärder i fråga om avgiftsfinansierad utbildning vid SSV.

Prop. 1983/84:169

200

7.10     Undervisning för handikappade

SSV bör prioritera undervisning för sädana handikappade för vilka di­stansundervisning i kombination med internatsammandragningar är sär­skilt lämplig. Undervisningen för handikappade vid SSV bör liksom inom komvux kunna anordnas i mindre grupper. Därför föreslås (i avsnitt 7.16) en högre koefficient i fråga om timtilldelning för undervisning av handikap­pade. I övrigt bör denna undervisning följa samma läroplan, kursplaner, limplaner och andra föreskrifter som övrig utbildning vid SSV. Statsbidrag till tekniska stödåtgärder bör utgå enligt samma bestämmelser som för komvux.

7.11     Materialproduktion för distansundervisning

Styrelsen för resp. skola beslutar vilka läromedel som skall användas i distansundervisningen. I den mån som lämpliga läromedel producerats av Hermods eller Brevskolan bör i första hand dessa väljas. Om inga särskilda läromedel producerats för distansundervisning, bör SSV ta inifiativet till atl sädana läromedel utvecklas eller att läromedel producerade för annan skolform kompletteras med anvisningar för självstudier och insändnings-uppgifter. Detta bör ske i nära samarbete mellan SSV, Hermods, Brevsko­lan och förlag. De resurser som samhället disponerar för produktionsstöd bör kunna utnyttjas. SSV- bör också kunna utnyttja sina resurser för utvecklingsarbete för att utarbeta anvisningar för självstudier och insänd-ningsuppgifter till läromedel producerade för annan skolform.

7.12     Granskning av insändningsuppgifter

SSV bör ha hela det administrativa och pedagogiska ansvaret för di­stansundervisning, alltså även för granskningen av insändningsuppgifter. De resurser som anslås till granskning av insändningsuppgifter bör ingå i totalresursen för SSV och disponeras av skolorna. SSV bör även i fortsätt­ningen ha möjlighet att uppdra åt Hermods eller Brevskolan att svara för granskningen av insändningsuppgifter, om detta ter sig ändamålsenligt. Centrala förhandlingar bör upptas med personalorganisationerna om in-räkning av granskning av insändningsuppgifter i lärartjänst vid SSV.

7.13    Personal

Behovet av ytterligare administrativa resurser för SSV bör beaktas i samband med anslagsäskanden från de båda skolorna, när effekterna av de föreslagna organisatoriska förändringarna kan överblickas. En viss omför­delning av administrativa resurser mellan SSVN och SSVH bör dock övervägas i samband med att omorganisationen genomförs.

Vid SSV utses ämnesföreträdare med uppgift atl svara för den pedago­giska lednings- och samordningsfunktionen inom ett ämne eller ämnesom­råde. De resurser som SSV f. n. disponerar för huvudlärar- och institu-

Prop. 1983/84:169

201

tionsföreslåndarljänster bör utgöra en totalresurs och fördelas lika på de båda skolorna. Styrelsen för resp. skola skall för varje läsår fastställa hur resurserna skall fördelas på olika ämnen eller ämnesområden.

7.14     Lokaler och utrustning, inbyggd utbildning

De principer för kostnadsfördelning mellan stat och kommun i fråga om kostnader för lokaler och utrustning som hittills gällt bör tillämpas även i framliden. De båda kommunerna Härnösand och Norrköping bör i princip få full ersättning av staten för driftkostnaderna för utbildningen vid SSV. Om nya utbildningar som SSV avser all starta kräver ökade kostnader i fråga om lokaler och utrustning, bör frågan prövas i samband med anslags­äskanden frän resp. skola.

Åven SSV bör ha rätt att anordna inbyggd utbildning enligt tim- och kursplaner som fastställts av SÖ efter samråd med arbetsmarknadens parter. Styrelsen för resp. skola bör besluta om vilka kurser som skall anordnas som inbyggd utbildning inom ramen för del antal undervisnings­timmar som skolan disponerar.

7.15     Information och samråd

Rektor skall vara skyldig att minst en gång per termin informera all personal och kursdeltagarna om förändringar i verksamheten vid SSV. Formerna för fullgörande av denna informationsskyldighet bör inte regle­ras i författning.

Rektor skall vara skyldig att samräda med företrädare för lärare och övrig personal samt med företrädare för kursdeltagarna före beslut i viktiga frågor. Detta samråd skall ske i den s. k. SSV-konferensen som skall finnas vid varje SSV-enhet. Styrelsen för utbildningen beslutar om sammansätt­ning och arbetsformer för SSV-konferensen.

Samarbetsnämnd får finnas om styrelsen för utbildningen beslutar det. Styrelsen beslutar om samarbetsnämndens sammansättning och arbets­former. Beslut om skiljande av elev från undervisningen fattas av styrelsen för utbildningen eller av samarbetsnämnden om samarbetsnämnd med företrädare för styrelsen inrättats.

Samråd i pedagogiska frågor mellan skolledare, lärare, syo-funktionär och företrädare för kursdeltagarna skall äga rum minst en gång per termin. Styrelsen bestämmer formerna för detta samråd. Elevvårdskonferens, syo-konferens och andra konferenser får sammankallas av rektor vid be­hov.

7.16     Resursberäkning

SSV bör under det budgetår som förslagen i denna promemoria genom­förs fä disponera samma antal undervisningstimmar som f. n., dvs. 28600 timmar. Denna undervisningsresurs fördelas av SÖ på de båda skolorna. SÖ bör ocksä fä möjlighet att tilldela SSV ytterligare limmar ur anslaget för

Prop. 1983/84:169

202

komvux för speciella utbildningar som SSV genomför t. ex. som försöks­verksamhet. För utbildningen utgör SÖ:s timplaner rekommendationer. Inom ramen för tilldelad resurs fär SSV dock endast använda följande antal undervisningstimmar per kursdeltagare och skolperiod:

för teoretiska ämnen 2,1 undervisningstimmar,

för yrkesinriktad utbildning 3 undervisningstimmar,

för kurser för handikappade 6 undervisningstimmar.

Antalet kursdeltagare i distansundervisning utan avsikt alt delta i lärar­ledd undervisning vid SSV maximeras till 10000 kursdeltagare per budget­år. SSV tilldelas en resurs motsvarande 1,5 undervisningstimmar per kurs­deltagare för handledning. Resurserna för SSV bör fä användas flexibelt så alt resursen för undervisning ocksä fär användas till handledning av dis­tansstuderande och granskning av insändningsuppgifter, och resurser ur materialanslaget bör fä användas till undervisning, lärarhandledning m. m. Dessutom bör anslaget till komvux få användas för handledning av distans­studerande vid SSV efter överenskommelse med komvux i den distansstu­derandes hemkommun. SSV bör ha rätt att ta ut en högre avgift än f. n. för material för självstudier - dock högst motsvarande kostnaderna för mate­rialet - för att få ökat utrymme för lärarhandledning för distansstuderan­de.

7.17    Skolpoäng och skolledarresurs

Verksamhetens omfattning vid SSV bör beräknas på följande sätt:

varje påbörjat 900-lal undervisningstimmar ger 1,5 poäng varvid varje undervisningstimme i yrkesinriktad utbildning räknas som 1,5 undervis­ningslimmar. Varje påbörjat 300-tal elever vid SSV ger dessutom 1,5 poäng.

Skolledarresursen vid en SSV-enhet bör relateras till verksamhetens omfattning och beräknas pä samma sätt som vid en särskild skolenhet för komvux. Förutom rektor bör vid varje SSV-enhet finnas följande tjänster som studiereklor:

21-35,5 poäng

1 arvodestjänst,

36-41,5 poäng

1 ordinarie tjänst,

42-53,5 poäng

1 ordinarie tjänst och 1 arvodestjänst,

54-        poäng

I ordinarie tjänst samt enligt bestämmande av sty-

relsen för utbildningen I eller 2 arvodestjänster.

7.18    Skolutveckling och fortbildning

För SSV bör inrättas ett särskilt anslag för utveckling av distansunder­visningen som en särskild skolform och för personalfortbildning ifråga om distansundervisning. Anslagets storiek bör beräknas enligt samma prin­ciper som för grundskolan och gyriinasieskolan, dvs. med en viss procent av lärarlöneanslagel till SSV. Procentsatsen bör vara densamma som för grundskolan (för budgetåret 1983/84 2,4 %).

Prop. 1983/84:169

203

Dessutom bör SÖ och länsskolnämnderna i Östergötlands och Väster­norrlands län inom ramen för sina resurser särskilt beakta behovet av forsknings- och utvecklingsarbete och personalfortbildning i fråga om di­stansundervisningen.

7.19    Föreskrifter, tillsyn

En genomgripande översyn bör göras av de delar av förordningen om kommunal och statlig vuxenutbildning som gäller SSV i syfte att om möjligt samla föreskrifterna för SSV i en särskild förordning.

SÖ och länsskolnämnderna i Östergötlands resp. Västernorrlands län bör även i framtiden vara tillsynsmyndigheter för verksamheten vid SSV. SÖ bör spela en mera aktiv roll I.ex. när det gäller att kartlägga utbild­ningsbehov och bl. a. i samråd med arbetsmarknadens parter utarbeta och fastställa kursplaner för nya yrkesinriktade utbildningar. Samtliga läns­skolnämnder bör stimulera till samverkan mellan olika utbildningsanord­nare och till SSV kanalisera utbildningsbehov som inte kan tillgodoses pä lokal eller regional nivå..

7.20    Genomförande, kostnadsberäkningar

Förslagen i denna promemoria bör genomföras fr.o.m. budgetåret 1984/85. Verksamheten bör successivt utvecklas i den riktning som angi­vits. SÖ bör bemyndigas all utfärda de övergångsbestämmelser som blir nödvändiga. SÖ bör under vart och ett av budgetåren 1984/85 och 1985/86 få disponera 500000 kr. dels för centrala och gemensamma insatser, dels atl fördelas pä de båda skolorna för planering, fortbildning och genomfö­rande av förslagen.

De i denna promemoria föreslagna förändringarna i fråga om SSV skall rymmas inom ramen för de resurser som SSV f. n. disponerar utom försla­get till ny beräkning av skolledarresurs för SSV, vilket medför all ytterliga­re en tjänst som studierektor kan inrättas vid SSVH.

Prop. 1983/84:169

204

Bilaga 4

SAMMANFATTNING AV REMISSYTTRANDENA ÖVER PRO­MEMORIAN (DS U 1983:5) RIKSREKRYTERANDE VUXENUT­BILDNING  - DISTANSUNDERVISNING. STATENS SKOLOR

FÖR VUXNA

Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av kriminalvärds-styrelsen, statens handikappråd (SHR), statskontoret, skolöverstyrelsen (SÖ), statens institut för läromedelsinformation (SIL), länsskolnämnderna i Östergötlands och Västernorrlands län, statens skola för vuxna i Norrkö­ping (SSVN), Svenska kommunförbundet. Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Centralorganisationen SACO/SR (SACO/SR), Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), Härnö­sands skolstyrelse för Härnösands kommun och styrelsen för statens skola för vuxna i Härnösand (SSVH), Norrköpings kommun, Liber Grafiska AB (Liber) och Brevskolan. Yttranden har dessutom inkommit frän Utbild­ningsradion (UR), elevkåren vid SSVH och en facklig företrädare för SACO/SR-medlemmar vid SSVN.

1 Allmänt

SHR, statskontoret, SIL, länsskolnämnderna i Östergötlands och Väs­ternorrlands län, Svenska kommunförbundet, TCO, SACO/SR, SAF, Här­nösands skolstyrelse, Norrköpings kommun. Brevskolan och elevkåren vid SSVH tillstyrker promemorian helt eller i väsentliga delar.

SÖ avvisar all regeringen nu fattar beslut rörande SSV. SÖ anser att en kommunalisering är möjlig. De skäl som anförs för ett bibehållande av SSV är inte övertygande. Många av delförslagen frän utredningsmannen förut­sätter samverkan med komvux. Alternativet att inom komvux tillgodose de utbildningsbehov som SSV svarat för bör därför analyseras och övervä­gas innan förslag läggs om SSV:s framtida utformning. SÖ anser därför att en försöksverksamhet bör genomföras med syfte att belysa konsekvenser av elt kommunalt övertagande. Detta bör lämpligen ske under en begrän­sad period i anslutning till arbetet med reformeringen av de frivilliga skolformerna.

SSVN pekar på ett par missvisande sifferuppgifter. De båda skolorna har ungefär samma omfattning av den yrkesinriktade utbildningen och SSVN har f, n. två syo-konsulenttjänster.

SACO/SR erinrar om att SSV sedan slutet av 1960-talet har utretts av SÖ, riksrevisionsverket, riksdagens revisorer, utbildningsdepartementet och komvux-utredningen. Det är mycket angeläget alt statsmakterna nu fattar beslut om de båda skolornas framtid, sä att personal och elever kan fä arbetsro och SÖ, berörda kommuner och skolorna kan börja planera för verksamheten på längre sikt än ett år i taget.

Prop. 1983/84:169

205

2  Behov av riksrekryterande vuxenutbildning och huvudmannaskap för

denna utbildning

Promemorians förslag, se betänkandet s. 27 och bilaga 3, avsnitt 7.1.

Kriminalvårdsstyrelsen, SIL, länsskolnämnden i Östergötlands län. Svenska kommunförbundet, Norrköpings kommun och LO tillstyrker för­slaget.

SACO/SR tillstyrker men ifrågasätter alt resp. skolstyrelse skall vara styrelse för SSV. Denna skall vara riksrekryterande och tillgodose utbild­ningsbehov på mänga olika håll i landet, varför en särskild styrelse med representanter ocksä för regionala organ och för riksintressen bör tillska­pas.

Även elevkåren vid SSVH vill ge styrelsen en annan sammansättning. Låt vara all kommunen innehar ordförandeposten men länsarbetsnämnd, utvecklingsfond, länsstyrelse och eventuellt kommunförbund bör ocksä vara representerade. En separat styrelse skulle ha mer tid alt ägna sig åt SSV-frågor. Kunskapen om skolformen skulle öka hos ledamöter m. m.

3  Mål, målgrupper och prioriteringar för SSV

Promemorians förslag, se betänkandet s. 28 och 29 och bilaga 3, avsnitt 7.2.

SIL, SSVN, Svenska kommunförbundet, UR och LO tillstyrker försla­gen.

Enligt kritninalvårdsstyrelsen utgör SSV jämte komvux en ovärderlig resurs såväl för kriminalvårdens personal som klienter. Distansundervis­ningens syfte har blivit att tillgodose de behov, som inte kan klaras pä lokal nivå. Det är angeläget att behörighelskompletteringen kan följa de rikt­linjer och läroplaner, som fastställts för komvux. Möjlighet till smidig övergång från brevundervisning till varvad undervisning och vidare till komvux är en förutsättning i motivering av presumtiva elever för en lämplig kurs.

SHR menar att handikappades behov av kompetensinriktade studier i första hand bör tillgodoses av komvux. Brister vad gäller studielokaler, färdtjänst, assistans etc. fär inte utgöra skäl för att människor med handi­kapp hänvisas till varvad undervisning eller brevundervisning. Att distans­undervisning kan fungera väl för handikappade visar dock den försöks­verksamhet för vuxendöva som pågår i Härnösand. En förutsättning härför är att undervisningen i så stor utsträckning som möjligt kombineras med lärarhandledning och gruppsammandragningar.

Om beslut skall fattas nu tillstyrker 5Ö gemensamma mål för komvux och SSV och en gemensam läroplan. Det bör ocksä understrykas att SSV är en svårare utbildningsform och bör vända sig till vuxna med komplette­ringsbehov. Det kan vara ändamålsenligt att tidigare studievana hänvisas till SSV så atl komvux pä hemorten kan vända sig direkt till de prioriterade

Prop. 1983/84:169   ,

206

målgrupperna. SÖ fillstyrker förslaget om prioritering av utbildningarna vid SSV.

Länsskolnämnden i Östergötlands län instämmer i behovet av omfat­tande lärarhandledning men konstaterar samtidigt att komvux därmed torde framstå som eU likvärdigt eller bättre alternativ. Målgrupperna för SSV bör preciseras ytterligare i förhällande till komvux målgrupper.

SACO/SR ser ingen anledning att göra en uppdelning i två målgrupper. Huvudmålgrupp för SSV bör vara sådana vuxna studerande som av olika skäl inle kan få sill utbildningsbehov fillgodosetl inom komvux.

SACO/SR anser att distansundervisning är en krävande studieform. Sludieovana och utsatta gruppers utbildningsbehov bör så långt som möj­ligt tillgodoses pä andra sätt, som ger bättre förutsättningar för handled­ning och annat stöd.

I fråga om målgrupperna anser Norrköpings kommun att SSV bör ha stor frihet att utveckla sitt kunnande för att möta olika behovsgrupper, som inte kan få sitt utbildningsbehov tillgodosett pä annat sätt. SSV kan fungera som en innovatör på vuxenutbildningsomrädet och finna former för utbildning, som senare kan överföras på komvux eller andra vuxenut-bildningsorganisafioner.

Brevskolan understryker att för utbildningsmässigt eftersatta grupper är det nödvändigt aU utveckla anpassade kombinationer av distansundervis­ning, lärarhandledning och gruppsammandrag. Såväl studieförbund som fackliga organisationer besitter en betydande erfarenhet av rekrytering och undervisning, när det gäller korttidsutbildade grupper. Ett mer okonven­tionellt utvecklat samarbete med dessa organisafioner inrymmer betydan­de utvecklingsmöjligheter som väl bör kunna förenas med förslagets tanke­gångar.

4    Information, rekrytering, syo

Promemorians förslag, se betänkandet s. 32 och bilaga 3, avsnitt 7.3.

Kriminalvårdsstyrelsen tillstyrker enhetlig praxis för rekrytering, syo och information.

SHR beklagar att inga resursförstärkningar föresläs. Människor med handikapp är beroende av en väl utvecklad syo.

SIL betonar viklen av alt komvux och dess syo-personal forfiöpande följer och stödjer dem som av skilda anledningar valt aU studera inom SSV. Även elevvårdande resurser kan behövas inom SSV.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län anser alt SSV bör garanteras minst nuvarande syo-resurs. SSV behöver även i fortsättningen arbeta med extern syo.

Enligt SSVN är f. n. syon underdimensionerad för elever i brevundervis­ningen. Dä SSV föresläs få hela det administrativa och pedagogiska ansva­ret för distansundervisningen finns risk att den föreslagna syo-resursen blir

Prop. 1983/84:169

207

otillräcklig.

Syo-resurserna i komvux är otillräckliga enligt Svenska kommunförbun­det och SACO/SR. Svenska kommunförbundet vill atl syo-funktionen vid SSV inriktar sitt arbete så alt presumfiva studerande näs av information om möjligheterna till distansundervisning i SSV.

5AF anför att information om SSV:s verksamhet och speciellt den yrkesinriktade utbildningen bör riktas till de partgemensamma yrkesnämn­derna liksom till arbetsgivare- och arbetstagareförbunden.

Enligt Härnösands skolstyrelse innebär förslaget visserligen att informa­tionen om SSV kommer atl väsentligt förbättras, men om branschorgan, organisationer, myndigheter och komvux och dess handläggare skall kun­na ge korrekt och aktuell information om SSV erfordras att de har tillgäng till informafionsmalerial som producerats av SSV. SSV behöver därför tillräckliga resurser för att informera om skolformen och dess möjligheter,

Härnösands skolstyrelse föreslår alt syo-resursen för SSVH även i fort­sättningen beräknas utifrån antalet studerande och atl erforderliga medel antingen erhålles genom extra anslag eller atl styrelsen inom ramen för ett lotalanslag för skolan får genomföra erforderliga personalförstärkningar inom syo-omrädet.

Enligt Norrköpings kommun bör i princip komvux vara ansvarig för information om olika vuxenulbildningsmöjligheler. För detta krävs ett nära samarbete mellan SSV och komvux. Särskilt viktigt är all den uppsö­kande verksamheten utformas så att man när organisationer, grupper och enskilda, som måste få sin utbildning inom SSV. En ökning av syo-resur­sen är sålunda väl motiverad.

Uppfattningen att information om SSV i huvudsak skall ske genom komvux är för optimistisk, anser elevkåren vid SSVH, om inte resurser skapas för SSV atl hålla komvux studievägledare fullständigt informerade om SSV:s möjligheter. Elevkåren stöder en utökning av SSV:s syo-re­surser. SSVH harf. n. 2,8 syo-tjänster. Den delning som föreslås skulle ge SSVH en sänkning till 2,25 tjänster. En sådan lösning avvisas.

5   Intagning

Promemorians förslag, se betänkandet s. 35 och bilaga 3, avsnitt 7.4.

SHR, SÖ, SIL och Norrköpings kommun tillstyrker.

SSVN vill ha samma regler för intagning till komvux och SSV. Intag­ningen av elever till SSV måste kunna göras kontinuerligt på delegation av rektor för resp. skola enligt de riktlinjer som intagningsnämnden fast­ställer. SSVN ställer sig tveksam till värdet av atl det av ansökningshand­lingarna skall framgå av vilken anledning vederbörande söker till SSV.

SACO/SR finner det onödigt alt ta kontakt med komvux i den sökandes hemkommun utom i de fall då urval måste göras till utbildning. I sådana fall är det rimligt att sökande som inte har tillgång till motsvarande utbildning i sin hemkommun får gå före andra sökande.

Prop. 1983/84:169

208

Liber anser del tveksamt om SSV behöver ha egen intagningsnämnd. Decentralisering borde genomföras ocksä inom vuxenutbildningen, varför det förefaller logiskt att inrätta regionala intagningsnämnder knutna till länsskolnämnderna eller vuxenutbildningsräden. All informations-, rekry­terings- och syo-verksamhet skulle dä kunna ske regionvis. De önskemål om utbildning som inte kan tillgodoses inom en region bör kunna slussas fill SSV, menar Liber.

6   Distansundervisningens organisation

Promemorians förslag, se betänkandet s. 42 och bilaga 3, avsnitt 7.5.

SÖ, SIL, Svenska kommunförbundet och UR tillstyrker.

Enligt länsskolnämnden i Östergötlands län är uppdelningen mellan varvad undervisning och brevundervisning inte längre relevant. Bland­former har redan utvecklats. Dessutom har även andra medier än del tryckta ordet börjat användas.

Förslaget ger enligt SSVN stora möjligheter att med resurserna för SSV omvandlade till en totalresurs ge mera varierad och anpassad studiehand­ledning till studerande med speciella behov. Då någon ökning av de totala resurserna för SSV i nuvarande ekonomiska situation knappast är möjlig, betyder del alt antalet elever måste minska och hårdare prioriteringar göras, anser SSVN.

Sammanslagning av anslagen utbildningskostnader och undervisnings­material till en tolalresurs tillstyrks av Norrköpings kommun.

Brevskolan är tveksam till att omvandla materialanslag och löneanslag till en totalresurs med fri användning.

7   Läroplansfrågor

Promemorians förslag, se betänkandet s. 43 och bilaga 3, avsnitt 7.6.

SIL fäster uppmärksamheten på att behovet av läromedel praktiskt laget alltid starkt underskattas vid revisioner av läroplaner. Delta gäller i hög grad läromedel för handikappade.

5Ö förordar alt resurser tilldelas för läroplansarbete, om det slutliga beslutet blir avveckling av SSV och som avlösning etablering av regionvis anordnad/riksanordnad komvux. Under den försöksperiod som SÖ föror-dar bör SSV fullt ut omfattas av Lvux 82.

Länsskolnämnden i Östergötlands län, SSVN och Norrköpings kommun tillstyrker förslaget. Länsskolnämnden anser att läroplanen därefter bör kallas Läroplan för kommunal och statlig vuxenutbildning.

Prop. 1983/84:169

209

8   SSV och komvux

Promemorians förslag, se betänkandet s. 4546 och bilaga 3, avsnitt 7.7.

Enligt kriminalvårdsstyrelsen är komvux möjligheter att anordna under­visning på etapperna 24 vid kriminalvårdsanstalter begränsade. Den enda studievägen blir dä SSV. Distansundervisning är dock en svär studie­form. För att motverka studieavbrott är det av betydelse att komvux-en­heter (kommuner) vid behov tilldelas resurser för studiehandledning för elever vid SSV.

SHR och SIL tillstyrker förslaget om SSV:s ansvar för "pilotulbildning-ar". Delta är enligt SHR intressant inte minst med tanke på del behov av mer eller mindre skräddarsydda utbildningar som vissa svårt handikappa­de kan ha. "Pilotulbildningar" borde enligt SHR och SIL kunna gälla även mer teoretisk utbildning. En statlig "pilotverksamhet" skulle kunna bidra till nytänkande och flexibilitet pä skolans område. SIL anser att lärare vid komvux i samråd med SSV bör kunna ge hjälp och stöd även till dem som valt ren brevundervisning.

Länsskolnämnden i Östergötlands län anser atl SSV som komplement till komvux förutsäller en nära samverkan mellan dessa och andra utbild­ningsanordnare. Sådan samverkan bör avse både en planeringssamverkan och en samverkan med det lokala skolväsendet i fråga om lärare, lokaler och utrustning.

Enligt SSVN är det nödvändigt att samarbetet mellan komvux och SSV byggs ut och att SÖ får rätt att omfördela undervisningstimmar mellan komvux och SSV.

Svenska kommunförbundet ser fördelar med en vidgad samverkan mel­lan komvux och SSV men kan inte oreserverat tillstyrka förslaget att resurserna för komvux och SSV skall betraktas som en totalresurs och att SÖ skall få möjlighet att omfördela resurser mellan komvux och SSV. Kommunernas engagemang i komvux i form av lokaler, utrustning, perso­nal m. m, innebär åtaganden av långsiktig karaktär. Undervisningstimmar i komvux kan inte med kort varsel ändras genom centrala beslut av SÖ i samråd med SSV, Kommunförbundet hävdar att om en omfördelning erfordras skall detta kunna förutses och ingå som förslag i SÖ:s anslags­framställning.

Möjlighet till omfördelning av undervisningstimmar mellan komvux och SSV kan vara en positiv åtgärd, anser Norrköpings kommun. Det utveck­lingsarbete förslaget ger upphov till bör bygga på lokala-regionala samver-kansinilialiv och utgå från "pilotutbildningar".

14    Riksdagen 1983/84. 1 saml. Nr 169

Prop. 1983/84:169

210

9  Yrkesinriktad utbildning

Promemorians förslag, se betänkandet s. 4748 och bilaga 3, avsnitt 7.8.

Enligt kriminalvårdsstyrelsen är avsaknaden av yrkesutbildning ofta kännetecknande för kriminalvårdsklientel, samtidigt som kriminalvärdens resurser för yrkesutbildning är begränsade. Det är angeläget att yrkesut­bildningar som planeras inom SSV i varje fall kan påbörjas brevledes, så att även intagna i anstalt kan bli föremål för yrkesutbildning genom SSV.

SIL, länsskolnämnden i Östergötlands län, SSVN, LO, SACO/SR och Norrköpings kommun tillstyrker. Länsskolnämnden anser att planeringen av den yrkesinriktade utbildningen bör ske i nära samarbete med komvux. LO anser det särskilt angelägel att SSV ges möjlighet att utveckla yrkesin­riktade kurser inom udda yrkesområden. Yrkesutbildningen bör utformas i samråd med arbetsmarknadens parter, SACO/SR understryker att över­bryggande utbildning pä grundskolenivå i första hand skall ges av komvux och folkhögskola,

SAF understryker att SSV oftast i samråd med komvux även får till uppgift att anordna kompletterande yrkesundervisning för elever i yrkesut­bildning inom yrken som samlar endast ett fåtal elever t, ex, inom läriings-utbildningen,

Liber ställer sig frågande till att det inom SSV skulle utvecklas yrkesin­riktad utbildning eftersom AMU-centra finns.

10 Försöksverksamhet med avgiftsfinansierad utbildning vid SSV

Promemorians förslag, se betänkandet s. 49 och bilaga 3, avsnitt 7.9.

SÖ förordar resurser för utvärdering av försöksverksamhet med före-tagsköpt utbildning om det slutliga beslutet blir avveckling av SSV,

SSVN anser att den föreslagna försöksverksamheten kan medföra intressanta utvecklingsmöjligheter för skolan.

Försöksverksamheten tillstyrks av Norrköpings kommun. SSV:s uppgift. som uppdragsutbildare för myndigheter, företag och organisationer är väl motiverad under förutsättning att komvux inte kan anordna utbildningarna i fråga.

Enligt Liber är det förvånande all SSV skall bygga upp resurser och kompetens att bedriva avgiftsfinansierad utbildning mot organisationer och företag. En sådan verksamhet finns i dag vid brevskolorna och denna resurs borde kunna utnyttjas mera.

11 Undervisning för handikappade

Promemorians förslag, se betänkandet s. 51 och bilaga 3, avsnitt 7.10.

SHR förutsätter att denna undervisning sker i nära samarbete med de fyra rikscentralerna för pedagogiska hjälpmedel för handikappade. Det gäller givelvis framför allt utvecklingen av läromedel.

Prop. 1983/84:169

211

Statskontoret efterlyser en analys av förutsättningarna atl sammanföra hanteringen av ärenden om statsbidrag till tekniska stödåtgärder till SIL, alternativt talboks- och punktskriftsbiblioteket.

Länsskolnämnden i Östergötlands län understryker att utveckling av undervisning för handikappade är ett angelägel område. I första hand bör behovet av utbildning för dessa grupper tillgodoses inom komvux. Den allmänna principen bör vara att handikappade så långt som möjligt integre­ras i den övriga undervisningen. Nämnden delar i övrigt bedömningen i promemorian.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län anser att handläggningstiden för statsbidrag till tekniska stödåtgärder måste bli kortare, så att kursstar­ten inle försenas för enskilda elever.

SSVN menar att distansundervisning kan för vissa vuxna invandrare och vissa handikappgrupper vara den enda möjliga studieformen.

Norrköpings kommun ser mycket positivt på en utveckling av utbild­ningsmöjligheter för sädana handikappade för vilka SSV är en lämplig utbildningsanordnare.

12    Materialproduktion för distansundervisning

Promemorians förslag, se betänkandet s. 52-53 och bilaga 3, avsnitt 7.11.

SHR anser att valet och utvecklingen av läromedel måste ske på pedago­gisk grund, oberoende av producent. Det framgår inte klart av förslaget.

SÖ förordar resurser för utvecklingsarbete, om det slutliga beslutet blir avveckling av SSV.

SIL påpekar atl nuvarande ramar för SIL:s produklionsstöd måste vid­gas väsentligt om ocksä distansundervisningens behov skall tillgodoses.

Utredarens motiveringar och förslag i fråga om materialproduktion för distansundervisning finner Svenska kommunförbundet vara väl avvägda.

SACOISR erinrar om att läromedel i Lvux 82 definieras som "allt som lärare och kursdeltagare kommer överens om att använda för att nå upp­ställda mål i undervisningen". Med denna definition av läromedel kan styrelsen knappast besluta om vilka läromedel som skall användas. I stället bör skolledare, lärare och kursdeltagare gemensamt i det pedagogiska samråd som föresläs kunna besluta om vilka läromedel som skall använ­das.

Norrköpings kommun menar atl den läromedelscentral, som skolstyrel­sen i Norrköping disponerar, också bör medverka vid framtagning av läromedel.

LO anser att Brevskolans erfarenheter av distansundervisning bör tas tillvara. Samarbetet mellan SSV och Brevskolan bör därför utvecklas.

Enligt Brevskolan kräver distansundervisning en god materialkvalitet. En alltför stor ryckighel i efterfrågan på dislansundervisningsmaierial kan på sikt allvarligt skada kvalitet, tillgänglig ämnesbredd samt förutsättning-

Prop. 1983/84:169

212

arna atl begränsa kostnaderna. Riskerna för en sådan utveckling kan dock i viss mån motverkas i enlighet med förslag om produklionsstöd. Det förut­sätter att nämnda produklionsstöd ges tillräckliga anslag. Brevskolan un­derstryker särskilt behovet av stöd för s. k. smala ämnen.

UR förordar en systematisk undersökning och analys av förutsättningar­na för en vidgad samverkan mellan SSV och UR. Distansundervisning med inslag av ljud och bild - eter- eller markdislribuerade - och andra lämpli­ga läromedel borde kunna utvecklas ytterligare och i vissa sammanhang erbjuda möjligheter till rationaliseringar och besparingar samfidigt som nya kvaliteter och stimulansmöjligheter tillförs verksamheten.

13   Granskning av insändningsuppgifter

Promemorians förslag, se betänkandet s. 54 och bilaga 3, avsnitt 7.12.

Kriminalvårdsstyrelsen, SIL, Svenska kommunförbundet, SACO/SR och Norrköpings kommun tillstyrker förslaget. SIL ifrågasätter dock möj­ligheten alt inom de snäva ramar som ges brevskolorna ge dem en annan roll i detta sammanhang än läromedelsproducentens.

Enligt 5Ö bör SSV ensam ha det administrativa och pedagogiska ansva­ret.

Enligt SSVN har den redan påbörjade rättningen av insändningsupp­gifter för elever i varvad utbildning vid SSVN haft goda effekter med bättre kontakt mellan lärare och elever under hemmaperioderna och färre stu­dieavbrott. De resurser som tidigare anslagits för granskning av insänd­ningsuppgifter genom LiberHermods och Brevskolan, bör ingå i tolalre­sursen för SSV och disponeras av skolorna.

Liber erinrar om att komvux-utredningen 1979 föreslog att den varvade undervisningen bör handhas av de båda statliga vuxenskolorna medan däremot brevundervisningen bör överföras till brevskolorna. Detta förslag är såväl ur pedagogisk som ekonomisk och administrativ synpunkt det överlägset bästa. Det är därför med stor förundran Liber konstaterar att brevskolorna i delta förslag endast engageras i distansundervisningen i den mån SSV ej anser sig kunna klara av verksamheten pä egen hand.

Om all distansundervisning för vuxna inom läroplansbunden undervis­ning helt skall skötas av SSV krävs, menar Liber, en betydande investe­ring för att bygga upp en administrativ och dislributiv apparat vid de båda skolorna samtidigt som man behöver förstärka den pedagogiska kompeten­sen - med andra ord man inrättar en statlig distansskola. Vidare utnyttjar man dä inte den existerande organisation och kompetens som finns hos brevskolorna. Dessa kommer dessutom icke ha möjlighet att hålla en beredskap i form av produkter och tjänster, för vilka det inte finns en garanti atl den utnyttjas.

Brevskolan instämmer i förslaget. Ansvaret för distansundervisningen bör finnas samlat på en plats. Förslaget utgår emellertid frän alt SSV bör

Prop. 1983/84:169

213

ha möjlighet atl uppdra åt Hermods och Brevskolan att svara för gransk­ningen om delta ter sig ändamålsenligt. Brevskolan framhåller att uppdrag att ombesörja granskning bör ha en viss omfattning och varaktighet med hänsyn till den organisation som verksamheten kräver.

14  Personal

Promemorians förslag, se betänkandet s. 55 och bilaga 3, avsnitt 7.13.

Enligt SACOISR tycks systemet med institutionsföreståndare och hu­vudlärare fungera bra. Det finns därför ingen anledning atl avskaffa dessa tjänster. Timtalen i de olika ämnena vid SSV är betydligt lägre än i gymnasieskolan. Timtalsgränsen för arvodering av dessa tjänster bör där­för sättas lägre.

Vid SSV genomförs vissa enstaka kortare kurser för vilka skolans fast anställda lärarpersonal endast undantagsvis tagits i anspråk. Lärarperso­nalen har i betydande omfattning haft fyllnadstjänstgöring vid andra skol­enheter. SACO/SR anser alt det bör vara naturiigt atl i första hand utnyttja den fast anställda personalen inom SSV:s ram.

Elt ökat behov av administrativa resurser för SSV bör enligt 55VA' uppstå med tanke på de föreslagna organisatoriska förändringarna, och det tycks orealistiskt att kunna omfördela administrativa tjänster frän SSVN till SSVH.

Norrköpings kommun tillstyrker administrativ förstärkning men motsät­ter sig ett överförande av administrativa resurser från SSVN till SSVH, då resurserna f. n. knappt täcker behovet.

15  Lokaler och utrustning, inbyggd utbildning

Promemorians förslag, se betänkandet s. 57 och bilaga 3, avsnitt 7.14.

SIL anser att staten bör svara för lokalanpassning, t. ex. akustikanpass­ning och speciella anordningar för rörelsehindrade vid SSV.

Svenska kommunförbundet förutsäller att frågor om lokaler, utrustning, personal etc. för SSV i Härnösand och Norrköping löses i direkta avtal mellan staten och berörda kommuner. Som tidigare skall principen om full kostnadsläckning gälla.

Härnösands skolstyrelse anför att allt sedan utbildningen vid SSVH startade har Härnösands kommun ställt lokaler med vissa inventarier till förfogande för den statliga vuxenutbildningen. Önskemål finns om en ändring av principerna för kostnadsfördelningen mellan stat och kommun. Skolstyrelsen föreslår att staten svarar för samtliga lokalkostnader för undervisningen vid SSVH och att förhandlingar mellan stat och kommun angående hyreskostnader för undervisningslokaler vid SSVH genomförs snarast sä att de kan gälla fr. o. m. läsåret 1984/85.

Prop. 1983/84:169

214

När det gäller inbyggd utbildning anser Norrköpings kommun en utbygg­nad väsentlig. Vidare bör SSV:s uppgift atl bevaka olika gruppers förbi­sedda utbildningsbehov understrykas. Behovet av läriingsutbildning inom ett flertal hantverksyrken, vissa vuxna invandrares utbildningsbehov lik­som vissa handikappgruppers behov nämns.

16   Resursberäkning

Promemorians förslag, se betänkandet s. 6263 och bilaga 3, avsnitt 7.16.

SHR tillstyrker en särskild koefficient i fråga om limtilldelning för un­dervisning av handikappade. De har behov av undervisning i mindre grup­per. Ökade ekonomiska satsningar pä handikappområdet är nödvändigt om ord som jämlikhet och delaktighet skall kunna fä någon reell innebörd. Resurserna för handikappområdet måste antingen specialdestineras eller den statliga satsningen ökas. SIL har samma uppfattning.

5Ö avstyrker föreslagna resursberäkningar. Antalet undervisningstim­mar bör tillsammans med bestämmelser om antal deltagare per kurs utgöra grunden för resursen till SSV. De två anslagen bör slås ihop till ett. Därvid bör antalet närvarande deltagare följa bestämmelserna för komvux och samma individ endast vara resursgrundande en gäng per kursperiod och ämne. Utöver denna grundresurs bör ett schablontillägg - högre än kom-vux-schablonen - räknas fram för bl. a. syo, handledning och extra stöd.

Länsskolnämnden i Västerbottens län anser att den föreslagna resursen för kurser för handikappade är knapp och bör ökas något inom den givna ramen.

SSVN anser, att SSV bör tilldelas ytteriigare timmar av anslaget för komvux för speciella utbildningar som SSV genomför, t. ex. som försöks-eller "pilotverksamhet."

Norrköpings kommun anser, att definitionen av elevantal - antal kurs­deltagare bör klarläggas. I övrigt tillstyrks förslagen.

Skolpoäng och skolledarresurs

Promemorians förslag, se betänkandet s. 65 och bilaga 3, avsnitt 7.17.

SÖ anser alt en skolledarresurs för en SSV-enhet bör beräknas pä samma sätt som skolledarresursen vid en särskild enhet för komvux.

Länsskolnämnden i Västernorrlands län anför att SSVH, med det före­slagna poängberäkningssystemet för skolledarresurs uppnår endast 40 po­äng och därmed ej den föreslagna arvodestjänsten som studierektor. Beho­vet av en sådan tjänst är enligt nämnden väl dokumenterat varför poäng­systemet behöver justeras.

Enligt 55V/V finns f. n. två ordinarie studierektorstjänster, och förslaget innebär att endast en ordinarie studierektorstjänst skall finnas. Förslaget medför en trygghetsförsämring för en studierektor vilket måste bli föremål för möjlighet till tillämpning av övergångsbestämmelser.

Prop. 1983/84:169

215

Det är enligt SACO/SR angelägel att en andra studierektorstjänst inrät­tas vid SSVH.

Härnösands skolstyrelse vill att elevantalet skall påverka skolledarre­sursen i något större utsträckning än vad som framgår av förslaget. Plane­ring och administration av bl. a. yrkesinriktad utbildning för handikappade har ökat kraven på skolledarresurser vid SSVH. Skolstyrelsen har sedan 1976 med kommunala medel arvoderat en extra studierektor.

Elevkåren vid SSVH önskar en utökning av antalet skolledare. Ur elev­kårens synpunkt är det viktigt att största möjliga resurs hamnar pä själva skolan, där eleverna kan dra direkt nytta av den. Elevkåren föreslår vissa justeringar av förslaget.

En facklig företrädare för SACO/SR-medlemmar vid SSVN anför att förslaget för SSVN:s del innebär försämrad status för den ena studierek-lorstjänsten. Detta skulle inte vara förenligt med god personalpolitik.

18 Skolutveckling och fortbildning

Promemorians förslag, se betänkadet s. 66 och bilaga 3, avsnitt 7.18.

SHR, SÖ, SIL, SSVN, Härnösands skolstyrelse och Norrköpings kom­mun tillstyrker. SHR och SIL anser att projekt inom specialpedagogik borde kunna utvecklas inom SSV. Skolstyrelsen i Härnösand anser atl ett omfattande utvecklingsarbete inom dislansundervisningsomrädel är ange­läget. Det bör ges möjlighet atl genom reservation överföra delar av anslaget från ett budgetär till ett annat för att erhålla tillräckligt stora resurser för exempelvis specialutbildning av lärare/lärargrupper.

Brevskolan anför atl forskning och utvecklingsarbete bör ske i nära samarbete med producent av material för distansundervisning. Personalut­bildningen bör pä liknande sätt samordnas.

19 Föreskrifter, tillsyn

Promemorians förslag, se betänkandet s. 67 och 68 och bilaga 3, avsnitt 7.19.

Länsskolnämnden i Östergötlands län konstaterar att den och länsskol­nämnden i Västernorrlands län har elt särskilt ansvar för SSV. I prome­morian föreslås atl samtliga länsskolnämnder, i det regionala samråd som komvux-utredningen föreslagit, bör undersöka och till SSV kanalisera utbildningsbehov som inte kan tillgodoses pä regional nivå. Nämnden stöder principiellt förslaget men konstaterar samtidigt alt de resurser som nämnderna f. n. förfogar över är begränsade.

SSVN menar att det vore önskvärt om SÖ kunde spela en mera aktiv roll vid kartläggning av utbildningsbehov och utarbetandet av kursplaner för nya yrkesinriktade utbildningar, som är lämpade för SSV.

Norrköpings kommun understryker viklen av elt ökat engagemang från SÖ:s och länsskolnämndernas i Östergötlands och Västernorrlands län sida.

Prop. 1983/84:169

216

20    Genomförande, kostnadsberäkningar

Promemorians förslag, se betänkandet s. 70 och bilaga 3, avsnitt 7.20.

Länsskolnämnden i Östergötlands län och 55VA tillstyrker tidsplanen. Norrköpings kommun tillstyrker förslagen.

Liber efterlyser en ordentlig ekonomisk analys. Det vore önskvärt att en ekonomisk bedömning av alternativa modeller för bedrivande av distans­undervisning görs innan beslut i SSV-frågan tas. I samband härmed vore det också önskvärt med en diskussion med brevskolorna beträffande deras roll i en framtida vuxenutbildning med hjälp av distansundervisning.

Prop. 1983/84:169

217

Bilaga 5

SAMMANFATTNING AV SKOLFÖRFATTNINGSUTREDNING­ENS BETÄNKANDE (DS U 1982:5) KONFERENSER I SKOLAN, I DE DELAR SOM GÄLLER KOMVUX OCH SSV, JÄMTE SAM­MANSTÄLLNING AV REMISSYTTRANDENA I DESSA FRÅ­GOR

1    Skolförfattningsutredningens överväganden och förslag

Skolförfattningsutredningens överväganden och förslag rör främst grundskolan och gymnasieskolan. Utredningen behandlar emellertid även bl. a. kommunal och statlig vuxenutbildning (komvux och SSV). Se betän­kandet s. 83-87 och 171-178.

Skolförfattningsutredningen anser att samma grundläggande föreskrifter om samverkan om möjligt bör gälla för olika skolformer som ger jämförlig utbildning. Principerna för medinflytande för såväl olika personalgrupper som elever (och vårdnadshavare) bör vara enhetliga. En annan sak är att del kan behövas större utrymme för variationer inom andra skolformer än inom grundskolan och gymnasieskolan.

De samarbetsnämnder som nu skall finnas inom komvux har en fixerad sammansättning. De fungerar huvudsakligen som samrådsorgan. Emeller­tid skall de även avgöra frågor om atl skilja elever från undervisningen enligt 49§ förordningen (1971:424) om kommunal och statlig vuxenutbild­ning.

Skolförfattningsutredningen anser atl en fråga av detta slag, som kan vara särskilt ingripande för den enskilde, bör prövas av styrelsen för utbildningen. Om en sådan ändring görs, finns det enligt skolförfattningsut­redningens mening inte längre behov av atl med hänsyn till enskildas rättssäkerhet ha kvar några föreskrifter om samarbetsnämnder inom kom­vux.

Det är betydelsefullt att det inom varje skolenhet med komvux finns ett samverkansorgan för behandling av vissa övergripande frågor. I ett sådant organ bör finnas företrädare för de olika intressegrupper som är verk­samma inom skolenheten, nämligen olika personalgrupper samt elever. De lokala variationerna mellan olika skolenheter med komvux är mycket stora. Del bör därför också vara möjligt all i stor utsträckning lokalt kunna bestämma hur ett sådant samverkansorgan mera i detalj skall utformas. Mot bakgrund härav förordar skolförfattningsutredningen att det vid varje skolenhet med komvux skall finnas en motsvarighet till skolkonferensen -förslagsvis benämnd komvuxkonferens. Föreskrifterna om samarbets­nämnd börda kunna utmönstras. Något hinder mot att ha kvar samarbets­nämnd som ett frivilligt organ bör naturligtvis inte finnas.

Prop. 1983/84:169

218

Kurskonferensen inom komvux har inte - till skillnad frän klasskonfe­rensen i gymnasieskolan - att formellt besluta i några frågor som är av det slag att del av hänsyn till enskildas rättssäkerhet kan anses vara nödvän­digt med centralt meddelade föreskrifter om kurskonferens. Inom komvux beslutar nämligen rektor eller studierektor i t. ex. frågor om elevernas studiesituation och om tillstånd att gä om kurs med anledning av sjukdom. Enligt skolförfattningsutredningens mening finns därför inte något behov av centralt meddelade föreskrifter om kurskonferenser. Olika intresse­gruppers rätt till medinflytande i skilda frågor bör kunna garanteras med en allmänt utformad föreskrift.

Skolförfattningsutredningen anser att inte heller elevvårdskonferens och klassråd behöver vara obligatoriska inom komvux.

Vad som nu sagts hindrar naturligtvis inle alt motsvarigheter till I.ex. kurskonferens, elevvårdskonferens eller klassråd kan och bör inrättas när detta är lämpligt med hänsyn till de lokala förhållandena vid en skolenhet, het.

Sammanfattningsvis innebär skolförfattningsutredningens förslag när det gäller konferenssystemet inom komvux följande: Endast komvuxkon­ferensen blir obligatorisk. I övrigt fär inom varje skolenhet bestämmas vilka organ som skall finnas med hänsyn till de lokala förhållandena vid skolenheten.

Skolförfatlningsutredningen ger ocksä förslag till ändringar i förordning­en om kommunal och statlig vuxenutbildning. Bl. a. föreslås att det i 10 § tas in föreskrifter om att det vid varje skolenhet med kommunal eller statlig vuxenutbildning skall finnas en komvuxkonferens och att det efter beslut inom skolenheten dessutom får inrättas lokala samverkansgrupper.

2   Remissinstansernas synpunkter

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgivits av sammanlagt 78 instanser, bl. a. socialstyrelsen, statskontoret, riksrevisionsverket, statens arbetsgivarverk, skolöverstyrelsen, kammarrätten i Sundsvall, 21 läns­skolnämnder, förvaltningsrätlsutredningen. Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, Tjänstemännens centralorganisation. Centralorgani­sationen SACO/SR, Landsorganisationen i Sverige, Svenska Arbetsgiva­reföreningen, Handikappförbundens cenlralkommitté, fyra landstings­kommuner och 28 kommuner.

De flesta remissinstanserna har yttrat sig över förslagen som helhet eller inriktat sig på grundskolan och gymnasieskolan. Ganska fä har uttalat sig speciellt om vuxenutbildningen.

Åtskilliga remissinstanser fillstyrker förslagen generellt eller med mind­re invändningar och tillägg.

Kammarrätten i Sundsvall anför att det av utredningens direktiv inte kan utläsas att sä omfattande förändringar avsetts som nu föreslås. Man

Prop. 1983/84:169

219

kan inte bortse från den risk för minskad rättssäkerhet eller försämrat medinflytande och information som kan följa av förslagen att slopa ett flertal samverkansgrupper och atl lokala skolmyndigheter ges större möj­ligheter att påverka samverkansgruppernas sammansättning.

SÖ tillstyrker förenklingar men har vissa avvikande förslag om hur de skall genomföras. Inga synpunkter beträffande komvux lämnas.

Av de få som har yttrat sig särskilt över de förslag som gäller komvux tilhtyrker länsskolnämnderna i Stockholms, Södermanlands, Jönköpings, Ålvsborgs och Västernorrlands län samt Järfälla, Stockholms, Helsing­borgs, Malmö, Mariestads och Bollnäs kommuner.

Länsskolnämnden i Göteborgs och Bohus län anser att komvux-konfe­rensen inte bör vara obligatorisk. Däremot bör rektor ha samrädsplikt gentemot eleverna.

Länsskolnämnden i Örebro län finner det för komvux logiskt att ge kurskonferensen motsvarande ställning som klasskonferensen på gymna­sieskolan.

Länsskolnämnden i Västmanlands län framhåller atl det borde vara möjligt all till kurskonferensen flytta rektors befogenhet att besluta om elevs kvarsiltning.

Oskarshamns kornmun menar att - utöver komvux-konferensen - bör vid varje skolenhet med komvux finnas en elevvärdskonferens. Frågan om avstängning eller förvisning av elev bör beträffande både gymnasieskolan och komvux avgöras av tvä av skolstyrelsen utsedda ledamöter samt rektor (samarbetsnämnd).

Hallstahammars kommun ifrågasätter om inte syo-sammankomsten bör behålla sin status som obligatorisk konferens inom komvux med hänsyn till komvux-elevernas speciella behov.

Samarbetsorganisationen för Sveriges vuxenstuderande avstod från att avge remissyttrande.

Prop. 1983/84:169

220

Innehåll

sid.

Regeringens proposition    ................................................ 

..... 

1

Propositionens huvudsakliga innehåll   ............................. 

..... 

1

1

Inledning ...................................................................... 

..... 

3

2

Bakgrund och allmänna överväganden   ...................... 

5

2.1

Motiv för vuxenutbildning   .................................... 

..... 

5

2.2

Mål.......................................................................... 

..... 

7

2.3

Målgrupper och prioriteringar   .............................. 

..... 

8

2.4

Yttre organisation   ................................................ 

..... 

9

2.5

Inre organisation   ................................................. 

... 

10

2.6

Den regionala obalansen ...................................... 

... 

12

2.7

SSV och dess distansundervisning   ...................... 

... 

14

3

Vissa utredningsförslag m. m. rörande grundvux, komvux eller SSV, som inle behandlas i detta sammanhang 

..................................................................................... 

15

4

Mål, målgrupper, information, rekrytering och intagning       

16

4.1

Kommunernas ansvar att främja vuxnas deltagande i utbild­ning             

16

4.2

Information om och rekrytering till vuxenutbildning        

17

4.3

I princip kostnadsfri utbildning   ............................ 

... 

18

4.4

Slopande av elevomräden inom komvux m. m........ 

19

4.5

Interkommunal ersättning   ................................... 

... 

20

4.6

Målgruppen för grundvux ..................    ................. 

21

4.7

Inlagningsnämnd för komvux   .............................. 

... 

24

4.8

Mål, målgrupper och prioriteringar för SSV   ........... 

24

4.9

Intagningsnämnd för SSV    ................................... 

26

4.10

Ålderskrav    ........................................................... 

27

5 Betygs- och kompetensfrågor, läroplansfrågor   .......... 

.. 

28

5.1

Nybörjarkurser i franska och tyska överförs till gymnasie­nivån                

28

5.2

Ändrad betygsskala i grundskolekiirser ................. 

29

5.3

Grundskolekompetens inom ramen för komvux och SSV   ..

30

5.4

Betyg i vissa särskilda yrkesinriktade kurser   ...... 

... 

32

5.5

Orienteringskurser för vuxenstuderande   ............ 

33

5.6

Undervisning på invandrarspråk  .......................... 

34

5.7

Kartläggning av utbildningsbehov m. m................. 

... 

36

5.8

Översyn av Lvux 82   ............................................. 

38

6 Vissa frågor rörande arbetets organisation m.m........... 

... 

39

6.1

Elevantal i kurs i komvux    .................................... 

39

6.2

Undantag beträffande elevantal bl. a. i kurser för intagna i kriminalvårdsanstalt             

40

6.3

Glesbygdsbegreppet i regler om deltagarantal   ... 

41

6.4

Samläsning m. m. i komvux   ................................. 

... 

42

6.5

Deliidsstudier i grundvux   ..................................... 

.. 

43

6.6

Timersättning för studier i grundvux   ................... 

44

6.7

Beslut om skiljande av elev från utbildning i grundvux   ....

46

6.8

Konferenser m.m. i grundvux och komvux resp. i SSV   ...

46

7 Praktik .......................................................................... 

.. 

49

7.1

Praktisk arbetslivsorientering (prao)    .................. 

.. 

51

7.2

Inbyggd utbildning ................................................ 

.. 

52

8 Arbetsfördelning och samarbete .................................. 

.. 

53

8.1

Arbetsfördelning och samarbete mellan komvux och SSV

54

8.2

Arbetsfördelning mellan kommunal och landstingskommunal komvux      

56

Prop. 1983/84:169

221

8.3

Företagsintern utbildning och uppdragsutbildning        57

8.4

Regionalt samarbete   .................................     60

9 Statsbidrag och resursutnyttjande   ...................     63

9.1

Ändring i statsbidragssystemet för grundvux   . 

.. 

65

9.2

Införande av en särskild delram av undervisningstimmar för start av kurser med lägre deltagarantal än normalt   .................................................. 

65

9.3

Schablontilläggens användningsområden   ....... 

67

9.4

Statsbidrag till inbyggd utbildning i komvux ..... 

.. 

69

9.5

Kostnader för inbyggd utbildning vid SSV   ...... 

.. 

70

9.6

Stödåtgärder för elever med handikapp .......... 

70

10

Den rättsliga regleringen   ................................. 

72

11

Genomförande  ............................................... 

.. 

73

12

Hemställan   ................................................... 

74

13

Beslut   ......................................................... 

76

Bilaga 1 Sammanfattning av komvux-utredningens huvudbetän­

kande (SOU 1982:29) Komvux - kommunal utbildning för

vuxna   ..................................................     77

Bilaga 2 Sammanfattning av remissyttrandena över komvux-utred­

ningens huvudbetänkande (SOU 1982:29) Komvux - kom­

munal utbildning för vuxna   ........................    121

Bilaga 3 Sammanfattning av promemorian (DsU 1983:5) Riksrekry­

terande vuxenutbildning - distansundervisning. Statens

skolor för vuxna    ....................................    193

Bilaga 4 Sammanfattning av remissyttrandena över promemorian

(DsU 1983:5) Riksrekryterande vuxenutbildning - dislans-

undervisning. Statens skolor för vuxna   .......    204

Bilaga 5 Sammanfattning av skolförfattningsutredningens betänkan­

de (DsU 1982:5) Konferenser i skolan, i de delar som gäller

komvux och SSV, jämte sammanställning av remissyttran­

dena i dessa frågor    ................................    217

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1984