Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1986/87:142

om ändring i bankrörelselagens

bestämmelser om kapitaltäckning

1986/87-142

Regeringen föreslår riksdagen atl anta det förslag som har lagils upp i bifogade uldrag ur regeringsprotokollel den 26 mars 1987.

På regeringens vägnar

Kjell-Olof[REDACTED_EFTERNAMN]

Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

För närvarande fär en bank i sin kapitalbas räkna in bl. a. förlagslån till ett belopp som molsvarar det egna kapitalet eller de egna fonderna. I proposi­tionen föreslås att en bank efter tillstånd av bankinspektionen får bredda kapitalbasen genom att i denna räkna in förlagslån upp till en och en halv gånger del egna kapitalet eller de egna fonderna. Tillstånd får ges endast om det finns synnerliga skäl.

1    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 142

Förslag till

Prop. 1986/87:142

Lag om ändring i bankrörelselagen (1987:000)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 9§ bankrörelselagen (1987:000) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse'

Föreslagen lydelse

9§

Till insättarnas skydd skall en bank ha ett visst lägsta kapital i form av eget kapital i bankaktiebolag, egna fonder i sparbank samt eget kapital i central föreningsbank tillsammans med anslutna lokala föreningsbanker (kapitalkrav).

Med eget kapital och egna fonder får likställas dels fyrtio procenl av ett belopp som svarar mol bankens reserver för utlåning, garantiförbindelser och utländska valutor samt mot bankens reserv för obligationer, varmed avses det belopp med vilket obligationernas värde beräknat enligt 4 kap. 4§ I överstiger nettovärdet, dels det nominella värdet av förlagsbevis och andra skuldförbindelser som medför rält till betalning först efter bankens övriga borgenärer. 1 båda tallen får medräknas högst ett belopp som motsvarar det egna kapitalet eller de egna fonderna.

Med egel kapital och reserver i en central föreningsbank med anslutna lokala föreningsbanker avses summorna av eget kapital och reserver i dessa föreningsbanker. Förlagsinsatserna räknas därvid inte in i det egna kapitalet. Del nominella värdet av dessa insatser får dock likställas med egel kapital intill etl belopp som tillsammans med det nominella värdet av förlagsbevis och andra skuldförbindelser enligt andra slyckel motsvarar del egna kapitalet.

Från det egna kapitalet och de egna fonderna skall avräknas det bok­förda värdet av vad som tillskjulits som aktiekapital eller i annan form till in- eller utländskt företag som driver någon form av bankverksamhet. Sådan avräkning skall dock inte ske i fråga om förelag där staten är delägare eller i fråga om kreditaktiebolag som har till huvudsakligt ändamål att lämna lån mol säkerhet i panträtt i bostads-, kontors- eller affärsfas­tighet eller atl lämna lån till kommuner.

Har en bank etl väsentligt ekonomiskt inlresse i ett aktiebolag, som uteslutande har till syfte att förvalta fastighet eller lomlrätt som har förvär­vats för att bereda banken lokaler för dess verksamhet eller tillgodose därmed sammanhängande behov, skall från bankens egel kapital eller egna fonder avräknas åtta procent av summan av det bokförda värdet av ak­tierna i fastighetsbolaget och bolagets bokförda skulder eller den del av dessa som svarar mot bankens innehav av aktier i fastighetsbolaget.

Utan hinder av andra och tredje styckena får hankinspeklionen, om del finns synnerliga skäl, tillåta en bank att likställa eget kapital och egna fonder med det nominella vär­det av sådana förlagsbevis, andra skuldförbindelser och förlagsin­satser, som där avses, intill ett be­lopp som motsvarar en och en halv gånger det egna kapUalet eller de egna fonderna.

Lydelse enligt prop, 1986/87:12.

Finansdepartementet

Prop-1986/87; 142

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 mars 1987

Närvarande: statsrådet Feldl, ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R. Carisson,[REDACTED_EFTERNAMN]. Wickbom. Hul­terström,[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ändring i bankrörelselagens bestämmelser om kapitaltäckning

1 Inledning

Svenska sparbankföreningen har i en skrivelse den 22 mars 1985 till finans­departementet hemställt om en ändring av sparbankslagen så att en spar­bank skall kunna tillföras riskkapital utifrån även i andra fall än då det krävs för att upprätthålla en sparbanks verksamhet. Sparbankerna har enligt föreningens mening ett omedelbart behov av riskkapital som i kapi-taltäckningshänseende skall kunna utgöra äkta eget kapital.

Sparbanksföreningens hemställan överlämnades, efter remissbehand­ling, till kreditmarknadskommitlén (Fi 1983:06). Kommittén fann att spar­banksföreningens förslag berörde ett antal centrala frågor för bankväsen­det. Av denna anledning fann kommittén det inte möjligt eller lämpligt att i ett tidigt skede av utredningsarbetet lägga fram ett förslag som löser frågan om kapitaltillskott för sparbankerna pä längre sikt. Frågan bedömdes vara av sådan karaktär atl ytterligare överväganden var nödvändiga för att finna en slutgiltig lösning.

I avvaktan på en mera långsiktig lösning av sparbankernas kapitalan­skaffning avlämnade kreditmarknadskommitlén i december 1986 en pro­memoria med ett förslag som syftar till att lösa sparbankernas omedelbara svårigheter när det gäller atl uppfylla sparbankslagens krav på kapital­täckning. Som skäl för detta förslag angav kommittén bl. a. att sparbanker­nas begränsade möjligheter att bygga upp kapitalbasen påverkar sparban­kernas konkurrensförmåga. Förutom sparbanker omfattar förslaget också bankaktiebolag och föreningsbanker.

Kreditmarknadskommitténs promemoria bör fogas till protokollet som bilaga 1.

Kommitténs förslag har remissbehandlats. Yttranden över kommitténs förslag har avgetts av hovrätten för Västra Sverige, bankinspektionen, fullmäktige i Sveriges riksbank, Svenska bankföreningen. Svenska spar­banksföreningen, Sveriges föreningsbankers förbund. Svenska bankman-naförbundet, Småföretagens riksorganisation, Företagareförbundel och Svenska handelskammarförbundet. PK-banken har hänvisat till det yttran­de som avgetts av Svenska bankföreningen.

ti    Riksdagen 1986187. I saml. Nr 142

Jag avser nu att på grundval av kommitténs förslag och remissynpunk-     Prop. 1986/87; 142 terna la upp frågan om sparbankernas kapitaltäckning. Innan jag går in på förslaget vill jag lämna en kortfattad översikt över kapilalläckningsreg-lerna.

2 Nuvarande regler

Kapitaltäckningsreglerna för bankerna syftar till atl skapa elt skydd för insättarnas medel. Reglerna innebär i huvudsak atl en bank skall uppfylla ett krav pä eget kapital (för affärsbanker och föreningsbanker) eller egna fonder (för sparbanker) av viss storlek beräknat med utgångspunkt i ban­kens placeringar, dvs. tillgångar och ingångna garantiförbindelser. Place­ringarna har indelats i fyra grupper med olika krav på täckning av eget kapital beroende på kreditrisk. Kapitalkravet uppgår till en viss procenl (O, 1, 4 resp. 8%) av summan av placeringarna i de olika grupperna.

Del på detta sätt framräknade kapilalkravet skall sammantaget täckas av del egna kapitalet eller de egna fonderna. I detta sammanhang får det egna kapitalet eller de egna fonderna beräknas på ett särskilt sätt (kapitalbasen). I kapitalbasen inräknas egel kapital eller egna fonder. Ett bankaktiebolags eget kapital delas upp i bundet eget kapital och fritt eget kapital eller ansamlad förlust. Under bundet eget kapital tas upp aktiekapital, reserv­fond och uppskrivningsfond. Under fritt eget kapital eller ansamlad förlust las upp fria fonder, balanserad vinst eller förlust och nettovinst eller förlust för räkenskapsåret. En föreningsbanks eget kapital är uppbyggt på samma sätl, dock all i bundet egel kapital skall tas upp insatskapital i ställel för aktiekapital. En sparbanks egna fonder delas upp i fonder och nettovinst eller förlust för räkenskapsåret. Som fonder redovisas grundfond, reserv­fond, garantifond och uppskrivningsfond.

Med egel kapital eller egna fonder likställs dels 40% av bankens obe­skattade reserver, de s. k. värderegleringskontona, dels det nominella vär­det av upptagna föriagslän. Beloppen i kapitalbasen i form av värderegle-ringskonton eller förlagslån får dock var för sig medräknas med högst ett belopp som motsvarar det egna kapitalet eller de egna fonderna.

3 Överväganden och förslag

Prop. 1986/87:142

Mitt förslag: En bank får, efter medgivande av bankinspektionen, i kapitalbasen räkna in förlagslån upp till en och en halv gånger, mot för närvarande en gång, det egna kapitalet. Ett sådant medgivande får ges av bankinspektionen endast om del finns synnerliga skäl för del.

Kreditmarknadskommitténs förslag: Samma som milt.

Remissinstanserna: Samtliga tillstyrker eller godtar huvudlinjen i försla­get. Svenska bankföreningen kan dock inte godta en dispensrätt med selektiv tillämpning och anser atl del vore principiellt riktigast att låta hela frågan om kapitalbasen i bankverksamheten avvakta den mer genomgri­pande utredning som kreditmarknadskommitlén skall göra. Om möjlighel att öka kapitalbasen skall införas anser föreningen alt regeln bör göras generellt tillämplig utan särskilt medgivande av bankinspektionen och att det bör bestämmas en begränsad giltighetstid för den provisoriska kapital­täckningen. Svenska sparbanksföreningen ifrågasätter om det bör krävas synnerliga skäl för dispens. Hovrätten för Västra Sverige framhåller vikten av att uttrycket synnerliga skäl används endasi om del är möjligt att upprätthålla en utomordentlig restriktivitet vid dispensprövningen.

Skälen för mitt förslag: All frågan om en breddning av sparbankernas kapitalbas har uppkommit nu beror på de högst begränsade möjligheter en sparbank har alt få externt riskkapital. Sparbankerna har inte lika goda möjligheter som andra kategorier av banker att erhålla kapitaltillskott. Affärsbanker och föreningsbanker har alltid möjlighet atl tillföra externt kapital genom nyemission resp. ökning av medlemsinsatser. För sparban­kerna finns inte dessa möjligheter. En expansion och konkurrens på lika villkor med övriga banker och med finansbolag ställer krav på många sparbanker atl öka kapitalbasen. De begränsade möjligheterna för spar­bankerna att bygga upp kapitalbasen håller snabbt på atl få negativa konsekvenser för deras konkurrensförmåga. 1 många sparbanker är kapi­talbasen redan i dag otillräcklig. Expansionen av verksamheten har lett till ökade krav på kapitaltillförsel. Det gäller särskilt de större sparbankerna. Kapitalutnyttjandet för de fjorton största sparbankerna, som svarar för 70% av samtliga sparbankers inlåning, låg i augusti 1986 pä 93%. Utveck­lingen går mot ett allt kraftigare utnyttjande varför situationen blir alltmer ansträngd.

Enligt gällande regler har sparbankerna möjlighet att tillföra externt kapital genom att ge ut garantifondbevis. Syftet med detta förfarande är att en sparbank i en situation med akut kapitalbrist skall kunna tillföras kapital för atl bredda kapitalbasen. Så snart garantifonden fyllt sin funktion skall medlen betalas tillbaka till bidragstecknarna.

Kapitalbasen kan naturligtvis förstärkas genom bankens egna insatser av mer långsiktig karaktär. Genom att öka utgivningen av förlagslån och avsättningen till värderegleringskonton förstärks kapitalbasen. Om för-

lagslånen resp. värderegleringskontona uppgår till sådana belopp alt en Prop. 1986/87:142 ökning av dessa inle får räknas in i kapitalbasen finns i en sparbank endast elt sätt att förstärka kapitalbasen. Detta sker genom atl tillföra reservfon­den beskattade vinstmedel. Denna möjlighet har dock sina begränsningar. Vinsten måsle uppgå lill elt relativt stort belopp för all utrymme skall finnas atl tillföra reservfonden belopp av någon belydelse i detta samman­hang. Förfarandet har också andra effekter. Genom atl öka de egna fonder­na ges utrymme alt vidga utlåningen men samtidigt minskas ijlrymmet för andra boksluisdispositioner före skatt. Del kan således göras gällande att bankernas möjligheter atl möta förluster urholkas genom att överskottet tas fram lill beskattning och obeskattade reserver upplöses. Denna effekt motverkar kapitalläckningsreglernas syfte all skapa trygghet åt insätlarna.

För atl uppfylla kapilalläckningskravet kan banken även söka åstad­komma en omstrukturering av sina placeringar t.ex. mot mindre kapital-krävande förbindelser eller lyfta av en del av sin utlåning till andra institut eller också helt enkelt avstå från atl expandera.

Sparbankerna har i högre grad än övriga bankgrupper kunnal använda rörelseöverskollen lill atl bygga upp obeskattade reserver. Sparbankernas konsolideringsgrad är därför genomsnittligt sett högre än andra bankgrup­pers. Detta har från kapitaltäckningssynpunkt inte gynnat sparbankerna med hänsyn till de begränsningar som enligt gällande lag gäller i fråga om möjlighet atl räkna in dessa reserver i kapitalbasen.

Kapitaltäckningssituationen för sparbankerna har nu blivit så allvarlig att kreditmarknadskommitlén förordat en provisorisk lösning i avvaktan på att frågan närmare utretts. Kommittén har föreslagit att kapitalbasen får breddas genom att en bank efter särskilt tillstånd får räkna in förlagslån upp till en och en halv gånger de egna fonderna.

Bankinspektionen anser att sparbankernas kapitaltäckningssituation har blivit så allvarlig att vissa sparbanker kan komma i en situation som innebär att likvidationsplikt föreligger. En annorlunda bokslutspolitik hade enligt inspektionen sannolikt bidragit till att situafionen varit mindre akut. Inspektionen förordar dock av konkurrenshänsyn att kreditmarknadskom­mitténs förslag lill provisorisk lösning av sparbankernas kapitaltäcknings-problem genomförs. Enligt inspekfionens mening är del dock av slor vikl att tillståndsgivningen är restriktiv varvid möjligheten atl öka reservfonden och bankens möjligheter till översyn av placeringsstruktur och kreditstock bör beaktas.

Enligt min mening är det angeläget att finna en långsiktig lösning på sparbankernas kapitalläckningsproblem. Sparbanksföreningens och andra förslag till hur en sparbank skall kunna ta emot externa tillskott av riskka­pital, som skall kunna knytas direkt till egna fonder, bör utredas närmare. Kapitalsituationen i sparbankerna är emellertid så hårt ansträngd att något utredningsförslag inte kan avvaktas. Jag delar därför kommitténs och bankinspektionens uppfattning att åtgärder nu måste vidtas för att förbätt­ra sparbankernas kapitaltäckningssituation. Om ingenting görs kommer det att verka hämmande på verksamheten som sådan och på konkurrensen mellan olika banker och bankgrupper.

Lösningen är enligt kommittén att en sparbank i vissa fall skall få räkna

6

in ytteriigare föriagslän i kapitalbasen. Även om föriagslän inle är så fasl Prop. 1986/87:142 knutna lill sparbanken som dess egna fonder kan del inte göras gällande atl en vidgning av rätten att räkna in förlagslån i kapitalbasen skulle medföra några påtagliga risker i en krissituation, vad gäller skyddet av insättarnas medel. Med tanke på att den som tillskjuter förlagskapital har rätt lill betalning först efter låntagarens övriga borgenärer synes dessa lån i prakti­ken utgöra elt gott skydd för insättarnas medel.

I det akuta läge som nu har uppstått instämmer jag i kommitténs förslag till lösning av de problem som sparbankerna har med extern kapitalför­sörjning. Jag anser alltså atl föriagslän bör få räknas in i kapitalbasen upp till en och en halv gånger det egna kapitalet. Alternativa möjligheter till breddning av kapitalbasen bör dock först ha prövats. Jag återkommer strax till denna fråga.

Även om bankaktiebolag och föreningsbanker har andra möjligheter att erhålla riskkapital bör de inle vara utestängda från möjligheten atl på säll som nyss nämnts bredda sin kapitalbas. Denna möjlighet bör dock prövas mol de alternativa kapitalanskaffningssätt som dessa bankkalegorier förfo­gar över.

Med tanke pä att kommittén anser sig behöva ytterligare tid för att finna en långsiktig lösning på frågan om riskkapilallillskolt och beslämmelserna således i den meningen är av provisorisk karaktär bör de enligt min mening inte göras generelll tillämpliga. Möjligheten att utnyttja förlagslån i större utsträckning än för närvarande bör således få utnyttjas endast efter bankin­spektionens medgivande. Tillstånd bör ges endast om det finns synnerliga skäl. Ett sådanl krav kan med hänsyn lill lagstiftningens provisoriska karaktär inte anses för strängt. Del innebär alt banken bör ha prövat övriga möjligheter till kapitalanskaffning och i rimlig grad utnyttjat dessa och andra möjligheter för att uppfylla huvudregelns krav på kapilaltäckning. Om inte en tillfredsslällande balans föreligger mellan beskattade och obe­skattade reserver bör krav ställas på att en siörre del av rörelseöverskottet tas fram till beskattning eller atl obeskattade reserver upplöses för atl på så sätl öka reservfonden. Förutom dessa åtgärder kan banken söka åstad­komma en omstrukturering av sina placeringar t. ex. mot mindre kapital-krävande förbindelser. I dessa avseenden skall emellertid en bank inte behöva vidta extraordinära åtgärder i förhållande till andra bankinstitut för att ges rätt till atl i kapitalbasen räkna in ytterligare förlagslån.

Kravet pä att det skall föreligga synnerliga skäl innebär, som också kreditmarknadskommitlén framhållit, att bankinspektionen skall vara re­striktiv vid sin tillståndsgivning. Vidare bör ett tillstånd inte automatiskt innebära att förlagslån får räknas in i kapitalbasen upp till en och en halv gånger det egna kapitalel. Reslriktivitelen vid tillståndsprövningen bör komma till uttryck även på det sättet att inspektionen tillåter atl en bank endasi delvis får utnyttja möjligheten till ytteriigare förlagsupplåning. In­spektionen har givelvis också möjlighel att i samband med tillslånd knyta villkor av tidsmässig karaktär, t.ex. fram lill bankens stämma, då beslut om vinstdisposition skall fattas.

Mitt förslag föranleder ändring i 2 kap. 9 § bankrörelselagen i den lydelse

som regeringen föreslagil i propositionen 1986/87:12 om ny banklagstift-

7

ning. Bestämmelsen bör få sin plats som ett sista stycke i den föreslagna     Prop. 1986/87:142 paragrafen. Den bör träda i kraft samtidigt med bankrörelselagen, dvs. den Ijuli 1987.

Lagförslaget är enligt min mening av den beskaffenhet att lagrådets hörande skulle sakna belydelse. Jag anser därför all lagrådels yttrande inte bör inhämtas.

4 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu anfört hemställer jag atl regeringen föreslår riksdagen atl anta inom finansdepartementet upprättat förslag lill lag om ändring i bankrörelselagen (1987:000).

5 Beslut

Regeringen ansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen atl anta del förslag som föredragan­den lagt fram.

KREDIlMAEKNADSiOlMITrEN

Bilada 1      Prop. 1986/87: 142

F

Ö

RSLAG TILL PROVISOKtSK L

Ö

SNING AV SPARBANKERNAS KAPITALTSCKNINGSPROBLEM

Till finansdepartementet

Prop. 1986/87:142

FQrSUG 

TIU. FHTESCSaSK LfiGNnC AV SHMSAIKBaiAS KAPrraU

ä

CKHDKSlMJUfll

Sparbanksf

ö

reningens framst

ä

llninq

Sparbanksf

ö

reningen har i en skrivelse till finansdepart:e-mentet hemst

ä

llt om en s

å

dan 

ä

ndring av sparbankslagen att sparbank kan tillf

ö

ras riskkapital utifr

å

n 

ä

ven d

å

 det ej erfordras "f

ö

r att uppr

ä

tth

å

lla sparb

é

mks verksamhet". Bakgrtmden till denna framst

ä

llan 

ä

r i korthet f

ö

ljande. Sparbanksf

ö

reniren konstaterar att det 

ä

r om

ö

jligt f

ö

r sparbankerna att uppr

ä

tth

å

lla nuvarande tillv

ä

xt och marknads-cunbitioner s

å

vida inte sparbankerna i likhet med andra bank­institut f

å

r m

ö

jlighet att erh

å

lla kapitaltillskott utifr

å

n. En fortsatt expansion och konkurrens p

å

 lika villkor med 

ö

vriga banker och med finansbolag st

ä

ller krav p

å

 m

å

nga sparbanker att 

ö

ka kapitalbasen. Genom de begr

ä

nsade m

ö

jlig­heterna att 

ö

ka kapitalbasen med egna vinstmedel - inte minst efter avs

ä

ttning till vinstdelningsskatt - kr

ä

vs det s

å

ledes externa tillskott av eget kapital f

ö

r att sparbank p

å

 ett godtagbart s

ä

tt skall kunna fullg

ö

ra sin samh

ä

lls-nyttiga funktion. Enligt sparbanksf

ö

reningens uppfattning beror inte sparbankernas situation p

å

 egen bristande aktivitet och l

ö

nsamhet ut:an sparbanksresultaten 

ä

r numera v

ä

l i niv

å

 med aff

ä

rsbankernas. Vidare 

ä

r det enligt f

ö

reningens mening en ekonomisk realitet i all 

ö

ppen marknadsekonomi att effektiva och frang

å

ngsrika f

ö

retag, i synnerhet under expansion, m

å

ste konplettera sin egen kapitalgenerering med kapital utifr

å

n. 

Ö

nskar man bibeh

å

lla sparbankerna som obe­roende f

ö

retagsform m

å

ste f

ö

ljaktligen m

ö

jligheter till kapitaltillf

ö

rsel utifr

å

n skapas.

10

Sparbankerna har nu m

ö

jlighet att ge ut garantifondbevis.    Prop.1986/87:142 Syftet h

ä

rmed 

ä

r att en sparbank vid tillf

ä

llig kapitalbrist skall kunna tillf

ö

ras med egna fonder likst

ä

llt kapital. De tillf

ö

rda nedlen skall dock vara av tillf

ä

llig karakt

ä

r, vilket inneb

ä

r att insatsen skall 

å

terbetalas d

å

 den akuta bristen avhj

ä

lpts och utvecklingen v

ä

nt i 

ö

nskad riktning. I sparbanksf

ö

reningens framst

ä

llning till finansdepartementet har f

ö

reslagits en ny m

ö

jlighet till garantikapitaltillf

ö

rsel f

ö

r sparbankerna. Detta f

ö

rslag ger sparbankerna r

ä

tt att ta upp garantikapital av mera permanent karakt

ä

r och med syftet att fr

ä

mja en 

ö

nskad och positiv utveckling hos sparbankerna. Garantikapitalet skall d

ä

rvid f

å

 likst

ä

llas ined egna fonder i kapitalt

ä

ckningsh

ä

nseende p

å

 sanitia s

ä

tt som aktiekapital. Denna kapitaltillf

ö

rsel utifr

å

n skall ske med beaktande av sparbankernas egna krav p

å

 att ocks

å

 i fort­s

ä

ttningen verka som en fr

å

n 

ä

gare och vinstdelningskrav oberoende f

ö

retagsform.

Efter remissbehandling beslutade regeringen 1985-12-12, att sparbanksf

ö

reningens framst

ä

llning j

ä

mte remissvaren skall 

ö

verl

ä

mnas till kreditmarknadskommitt

é

n f

ö

r behandling.

Kreditmarknadskommitt

é

ns behandling av fr

å

gan

Spartianksf

ö

reningens f

ö

rslag 

ä

r s

å

ledes f

ö

rem

å

l f

ö

r behandling inom kreditmarknadskommitt

é

n. F

ö

rslaget ber

ö

r ett antal centrala fr

å

gor f

ö

r bankv

ä

sendet. Detta framh

å

lls ocks

å

 i flera remissyttranden. Kommitt

é

n har d

ä

rf

ö

r inte funnit det m

ö

jligt eller l

ä

npligt att i detta skede av utredningsarbetet l

ä

gga fram ett f

ö

rslag som l

ö

ser fr

å

gan om riskkapitaltillskott f

ö

r sparbankerna p

å

 ett l

å

isiktigt och best

å

ende s

ä

tt. Vid behandlingen av fr

å

gan har kommitt

é

n dock blivit 

ö

vertygad om det angel

ä

gna i att sparbankerna ges en in

ö

jlighet att erh

å

lla externt riskkapital, som i kapitalt

ä

ckningsh

ä

nseende skall utg

ö

ra 

ä

kta eget kapital. Kommitt

é

n anser sig onellertid beh

ö

va ytterligare tid f

ö

r

11

att finna en l

ö

sning p

å

 fr

å

gan vilket kr

ä

ver en konplette-   Prop. 1986/87; 142 rir

»

g av nu f

ö

religgande underlag i v

ä

sentliga delar.

De begr

ä

nsade n

ö

jlighetema f

ö

r sparbankerna att bygga upp kapitalt

ä

ckningsbasen h

å

ller emellertid.snabbt p

å

 att f

å

konsekvenser f

ö

r speirbankernas konkurrensf

ö

rm

å

ga genom att de b

ö

rjar sl

å

 i taket d

å

det g

ä

ller kapitalutnyttjandet. Konsekvenserna uppkoniner dels genom en p

å

taglig omstrukture­ring av sparbankernas l

å

neportf

ö

lj till mer kapitalkr

ä

vande placeringar och dels gencMti att volym

ö

kningen i varje fall inom en del sparbainker varit betydligt st

ö

rre 

ä

n de egna fonderna kunnat 

ö

ka via generering av vinstmedel. I f

ö

re­varande l

ä

ge har komnitt

é

n d

ä

rf

ö

r 

é

insett sig b

ö

ra l

ä

gga fram ett f

ö

rslag av provisorisk karakti

ä

r som skall kunna l

ö

sa sparbankernas problem till dess en best

å

ende form f

ö

r extern kapitalanskaffning skapats.

Sparbankernas kapitalt

ä

ckningskrav

Genom banklagstiftningens knj i:al.L

ä

. jkiinitjdt

ä

nroelser

å

l

ä

ggs bankerna ett krav p

å

 eget kapital (f

ö

r sparbanker egna fonder) av viss storlek ber

ä

knat med utg

å

ngspunkt i bankens placeringar, dvs. dess tillg

å

ngar och ing

å

ngna garanti­f

ö

rpliktelser. De olika placeringarna har indelats i olika riskklasser med olika krav p

å

 t

ä

ckning av eget kapital. Det sanmanr

ä

knade kapitalkravet in

å

ste t

ä

ckas av det egna kapi­talet (de egna fonderna), som i detta sammanhang f

å

r ber

ä

knas p

å

 ett s

ä

rskilt s

ä

tt (kapitalbasen). I kapitalbasen inr

ä

knas grundfond, reservfond och garantifond (sparbanken egna fonder). D

ä

rtill f

å

r inr

ä

knas 40 procent av v

ä

rderegleringskontot f

ö

r utl

å

ning och valutor samt 40 procent av skillnaden mellan h

ö

gsta till

å

tna nettobokv

ä

rde och faktiskt nettobokv

ä

rde p

å

 obligationsportf

ö

ljen. Ocks

å

upptagna f

ö

rlagsl

å

n f

å

r inr

ä

knas i kapitalbasen. Beloppen i kapitalbasen i form av f

ö

rlagsl

å

n och summa v

ä

rderegleringskonton f

ö

r obligationer, utl

å

ning och valutor f

å

r dock var f

ö

r sig maximalt uppg

å 

till summan av de egna fondema. Kapitalbasen kan s

å

ledes ej bli.st

ö

rre

ä

n 3 g

å

nger de egna fondema.

12

Kapitalutnyttjandet i sparbankerna har fr

å

n 1982 till 1985   Prop. 1986/87:142 

ö

kat fr

å

n 66 till lOO procent av kapitalbasen exklusive f

ö

rlagsl

å

n. Tar man h

ä

nsyn till f

ö

rlagsl

å

nen 

ä

r 

ö

kningen n

å

got mindre, fr

å

n 63 till 83 procent, uteslutande p

å

 grund av en trycket kraftig 

ö

kning av f

ö

rlagsl

å

nen ur

»

der dessa 

å

r. De 

ö

kade fr

å

n 0,14 till 0,62 procent av balansomslut­ningen iiEllan 1982 och 1985.

Kapital situationen 

ä

r emellertid mest anstr

ä

ngd hos de st

ö

rre sparbankerna. De tio st

ö

rsta sparbankerna hade ett kapitalutnyttjande exklusive f

ö

rlagsl

å

n p

å

 107 % 1985 att j

ä

mf

ö

ra med ett snitt f

ö

r samtliga sparbanker p

å

 100 %. En av de tio st

ö

rsta, i tabellen nedan kallad Spb 

X, 

l

å

g p

å 

hela 131 %. Flera sparbanker har nu ett mycket begr

ä

nsat utrynme f

ö

r ytterligare 

ö

kning av f

ö

rlagsl

å

nen.

Kapitalutnyttjandet 1985

Exkl FL

Inkl FL

Max FL

Spaibankernal       100 %

83 5      66 i

Tio st

ö

rsta spb      107 %

85 %      71 %

Spb 

X

131 %

91 %      87 %

Utvecklingen vad g

ä

ller kapitalutnyttjandet g

å

r emellertid mycket snabbt. F

ö

ljande procentsatser per den 31 augusti 1986 visar detta. De fjorton st

ö

rsta sparbankerna svarar f

ö

r 70 % av samtliga sparbankers inl

å

ning.

Kapitalutnyttjandet augusti 1986

Exkl FL

Inkl FL

Max FL

Fjorton st

ö

rsta spb

122 %

93 %

82 %

Spb Y

143 %

96 %

96 %

Spb Z

135 %

90 %

90 %

1 Sparbankerna = Statistikgruppen sparbanker, dvs. de femtio st

ö

rsta som svarar f

ö

r drygt 90 % av samtliga sparbankers inl

å

ning.

13

Sparbanks egna 

å

tg

ä

rder att uppfylla kapitalt

ä

ckningskravet  Prop. 1986/87:142

Som framg

å

r av f

ö

reg

å

erv

ä

e avsnitt befinner sig flera spar­banker redan innevarande 

å

r i en situation d

ä

r kapitalbasen, son den definieras i sparbankslagen, 

ä

r otillr

ä

cklig. F

ö

r ett antal sparbanker kommer problemen att visa sig allt tyd­ligare under v

å

ren 1987. Expansionen av verksarnhetKn har skapat helt nya krav p

å

kapitaltillf

ö

rsel, framf

ö

r allt f

ö

r de st

ö

rre sparbankerna. I denna akuta situation kan en sparbank vidta egna 

å

tg

ä

rder f

ö

r att h

å

lla sig inom ramen f

ö

r det i lagen stipulerade kapitalt

ä

ckningskravet.

Uppg

å

r f

ö

rlagsl

å

n resp. v

ä

rderegleringskonto i sparbank till s

å

dana belopp att 

ö

kning d

ä

rtill inte vidare f

å

r inr

ä

knas i kapitalbasen finns endast ett s

ä

tt att f

ö

rst

ä

rka denna n

ä

mligen genom att sparbanks beskattade vinstmedel tillf

ö

rs reservfonden. En vidgning av kapitalbasen p

å

 detta s

ä

tt 

ä

r naturlig f

ö

r sparbanker. Ett krav p

å

att ta fram bruttovinsten i sin helhet till taskattaiing ch d

ä

rmed

ö

ka reservfonden b

ö

r emellertid inte uppst

ä

llas p

å

 sparbank. En s

å

dan l

ö

sning kan inte anses vara kostnadsm

ä

ssigt konkurrens­neutral. En aff

ä

rsbank som har m

ö

jlighet till kapitaltill­f

ö

rsel via nyemission kan f

ö

rfoga

ö

ver 

å

rets r

ö

relse

ö

ver­skott genom olika bokslutsdispositioner, som f

å

r g

ö

ras f

ö

re skatt. Liknande m

ö

jligheter att disponera 

ö

ver r

ö

relse­

ö

verskottet f

ö

religger 

ä

ven f

ö

r sparbankernas del. Vad betr

ä

ffar sparbankerna b

ö

r emellertid om balans inte f

ö

re­ligger mellan beskattade och obeskattade reserver kinna st

ä

llas krav p

å

 att ta fram en st

ö

rre del av r

ö

relse

ö

ver­skottet till beskattning och/eller uppl

ö

sa obeskattade reserver f

ö

r att p

å

 s

å

 s

ä

tt 

ö

ka reservfonden. Genom att p

å

detta s

ä

tt beskatta fram vinster vidgas de egna for>dema och ges utrymme att expandera utl

å

ningen men samtidigt urholkas emel­lertid bankens m

ö

jligheter att m

ö

ta eventuella f

ö

rluster. Denna effekt som kan anses strida mot kapit:alt:

ä

ckningsreglernas syfte att skapa trygghet 

å

t ins

ä

ttarna och placerarna i 

ö

vrigt beror p

å

 den speciella konstruktionen av dessa regler.

14

Förutan vinstgenerering och avsättning till reservfonden

Prop. 1986/87:142

samt upplösning av befintliga reserver kan en sparbank för att uppfylla kapitaltäckningskravet t.ex. göra en klassifice­ringskontroll av befintliga placeringar, försöka ändra placeringsstruktur nct miixire kapitalkrävande placeringar m.m. Sparbanken kan naturligtvis även vidta sådana åtgärder som att lyfta av en kreditstock till ett centralt företag eller sälja bankfastighet till ett förvaltningsbolag. Kom­mittén anser emellertid att en sparbank för att klara kapital­täckningskravet inte enbart skall vara hänvisad till att vidtaga åtgärder av det senare slaget. Ytterligare en åtgärd som kan vidtas är att sparbanken avstår från att expandera. Möjligheten att snabbt minska verksamhetens omfattning är emellertid mycket liten. Kreditmarknaden befinner sig dessutom för närvarande i ett expansivt utvecklingsskede. Under dessa förhållanden och i den av år 1969 samordnade banklag­stiftningens anda är ett krav på sparbank som ery3a bankinstitut-grupp att hålla igen på exr?jisions:-->,l:ten inte heller rimligt e'.ler önskvärt.

Möjlighet till dispens från kapitalcäckningskravet

I gällande sparbankslag finns en viss möjlighet att få anstånd med att uppfylla lagens krav på kapitaltäckning. Kan en sparbank inte uppfylla kapitalkravet skall sparbanken träda i likvidation. Om det emellertid endast är en till­fällig företeelse, att sparbanken inte kan uppfylla kapital­täckningskravet, har likvidationsskyldighet ansetts vara en alltför sträng påföljd. Finns förutsättningar att kapital­täckningskravet inom kort komner att uppfyllas, kan därför bankinspektionen enligt 81 § femte stycket sparbankslagen ge dispens. Inspektionen skall enligt bestämnelsen förelägga sparbankens styrelse, att inom två månader vidta sådana åtgärder att kapitaltäckningskravet uppfylls. Om särskilda omständigheter föreligger kan tidsfristen sättas till högst ett år. Om sparbanken inte kan ställa sig ett sådant föreläggande till efterrättelse, kan inspektionen förordna att sparbanken genast skall träda i likvidation.

Den ovan beskrivna dispensregeln har ingen motsvarighet i    Prop. 1986/87:142 g

ä

l lande banklag eller f

ö

reningsbankslag. I lagen om bank­r

ö

relse som nu under h

ö

sten f

ö

relagts riksdagen genom proposition 1986/87:12 

å

terfinns inte n

å

gon motsvarande regel f

ö

r sparbanker. Detta inneb

ä

r emellertid inte, att bank­inspektionen i sin tillsynsverksamhet komner att vara f

ö

r­hindrad att under kortare tid dispensera fr

å

n kapitalt

ä

ck­ningskravet.

Enligt den nya banklagstiftningen (proposition 1986/87:12) skcill samtliga bankinstitut f

ö

r att f

å

 driva verksamhet ans

ö

ka om oktroj. Brister f

ö

ruts

ä

ttningarna att uppfylla kapitalt

ä

ckningskravet, kan oktrojen f

ö

rverkas. Om s

å

 sker, utg

ö

r detta en tv

å

ngslikvidationsgrund. Innan s

å

drastiska 

å

tg

ä

rder vidtas, b

ö

r emellertid bankinspektionen - utan n

å

gon uttrycklig best

ä

mnelse i lag - ha m

ö

jlighet att f

ö

rel

ä

gga bankens styrelse att vidta s

å

dana 

å

tg

ä

rder att lagens minimikrav p

å

kapital t

ä

ckning uppfylls. En s

å

dan di apans b

ö

r enligt koiunitt

é

ns nening iPast kunna ges under en kortare period och under f

ö

ruts

ä

ttning att banken inon denna korta tid kan antas ha goda m

ö

jligheter att uppfylla kapitalt

ä

ckningskravet.

Kreditmarknadskommitt

é

ns f

ö

rslag till l

ö

sning av provisorisk karakt

ä

r

Enligt konmitt

é

ns mening finns risk f

ö

r att en sparbank, 

ä

ven om den i rimlig utstr

ä

ckning vidtagit 

å

tg

ä

rder av ov

é

in arvgivet slag f

ö

r att vidga sin kapitalbas, 

ä

nd

å

 inte kan uppfylla lagens krav p

å

kapitalt

ä

ckning. N

å

gon m

ö

jlighet att l

ö

sa kapitalt

ä

ckningsproblemet genom dispens enligt f

ö

reg

å

ende avsnitt st

å

r inte heller till buds. En provisorisk l

ö

sning p

å

detta problem anser kommitt

é

n d

ä

rf

ö

r n

ö

dv

ä

ndig i avvaktan p

å

att sparbankernas m

ö

jligheter till anskaffande av externt riskkapital slutligt behandlats. Komnitt

é

n f

ö

rordar en l

ö

sning som inneb

ä

r att en sparbank f

å

r bredda kapital­basen genom att i denna inr

ä

kna f

ö

rlagsl

å

n till st

ö

rre

belopp 

ä

n som eraigt g

ä

llande best

ä

mmelser till

å

ts. Det     Prop. 1986/87; 142

nominella v

ä

rdet av f

ö

rlagsbevis och andra skuldf

ö

rbindelser

som medf

ö

r r

ä

tt till betalning f

ö

rst efter bankens 

ö

vriga

borgen

ä

rer f

å

r nu h

ö

gst motsvara de egna fonderna. Komnitt

é

n

f

ö

resl

å

r att f

ö

rlagsl

å

n upp till en och en halv g

å

nger de

egna fonderna f

å

r inr

ä

knas i kapitalbasen.

F

ö

r att f

å

 utnyttja f

ö

rlagsl

å

n i st

ö

rre utstr

ä

ckning f

ö

r kapitalbast

ä

ckning kr

ä

vs att bankinspektionen l

ä

moar sitt tillst

å

nd. Tillst

å

nd f

å

r ges endast om synnerliga sk

ä

l f

ö

religger. Synnerliga sk

ä

l f

å

r anses f

ö

religga, ora banken ing

å

ende pr

ö

vat 

ö

vriga m

ö

jligheter till kapitalanskaffning och i rimlig grad utnyttjat dessa och andra m

ö

jligheter f

ö

r att uppfylla lagens krav p

å

 kapitalt

ä

ckning. Som tidigare n

ä

mnts b

ö

r s

å

ledes en sparbank i detta h

ä

nseende inte beh

ö

va vidta extraordin

ä

ra

å

tg

ä

rder i f

ö

rh

å

llande till andra bankinstitut. Bankinspektionen b

ö

r pr

ö

va att ge en sparbank r

ä

tt att i kapitalt

ä

ckningsh

ä

nseende endast delvis f

å

 utnyttja den ytterligars f

ö

i.l

£

gsupi.)l"'ningen. Tillst

å

ndet b

ö

r s

å

ledes inte automatiskt iiLieb

ä

ra att f

ö

rlagsuppl

å

ning upp till 150 % av egna fonder skall f

å

 inr

ä

knas i kapitalbasen. H

ä

nsyn b

ö

r tas t.ex. till att sparbanksst

ä

nma skall h

å

llas inom kort tid, d

å

beslut om vinstdisposition skall fattas.

Som kommitt

é

n p

å

pekat 

ä

r den f

ö

reslagna l

ö

sningen av provisorisk karakt

ä

r. N

å

gon tidsbegr

ä

nsning i lagen b

ö

r emellertid inte inf

ö

ras. R

ä

tten att vidga kapitalbasen genom ytterligare f

ö

rlagsuppl

å

ning b

ö

r g

ä

lla till dess problemet med anskaffande av externt riskkapital slutligt blivit l

ö

st. Kommitt

é

n har f

ö

r avsikt att s

å

 snart ske kan l

ä

gga fram ett slutligt f

ö

rslag i denna fr

å

ga. Detta f

ö

rslag kommer d

å

 att ers

ä

tta det nu l

ä

mnade provisoriska f

ö

rslaget.

Som tidigare antytts 

ä

r f

ö

ruts

ä

ttningarna att skaffa nytt kapital olika f

ö

r olika bankinstitutsgrupper. Bankaktiebolag har m

ö

jlighet att efter hand - om verksamheten utnecklas

17

tillfredsst

ä

llande - ut

ö

ka aUctiekapitalet genom nyemission.   Prop. 1986/87:142 F

ö

reningsbankerna kan erh

å

lla medlems insatser. 

Ä

ven om ifr

å

gavarande f

ö

rslag utarbetats i f

ö

rsta hand f

ö

r spar­bankernas del anser konmitt

é

n att den f

ö

reslagna breddningen av kapitalbasen 

ä

ven skall st

å

 till buds f

ö

r bankaktiebolag och f

ö

reningsbanker. I dessa fall skcLLl r

ä

tten att f

å

 utnyttja den ytterligare f

ö

rlagsl

å

nem

ö

jligheten pr

ö

vas mot de alterna­tiva m

ö

jligheter till kapitalanskaffning som dessa bcinkinstitut f

ö

rfogar 

ö

ver.

F

ö

rslag till lagtext

Med h

ä

nsyn till att en best

ä

nmelse med ovan angivet inneh

å

ll skall ha en provisorisk kcirakt

ä

r, anser kommitt

é

n att den skall ges en frist

å

ende st

ä

llning s

å

att inte ingrepp beh

ö

ver g

ö

ras i g

ä

llande lagtext. Best

ä

mmelsen b

ö

r d

ä

rf

ö

r ha sin plats som ett sista stycke i 2 kap. 9 S bankr

ö

relselagen enligt proposition 1986/87:12.

7

ö

resL C(On lydelse

can hi

t.v 

Tj

ä

ra stycket f

å

r bankinspekticxn, ca synner­liga sk

ä

l f

ö

religger, till

å

ta bank att med eget kapital och egna fonder likst

ä

lla det nominella v

ä

rdet av f

ö

rlags-bevis och andra skuldf

ö

rbindelser, son medf

ö

r r

ä

tt till betalning f

ö

rst efter bankens 

ö

vriga borgen

ä

rer, intill ett belopp soB ootsvarar en och 

en 

halv g

å

nger det egna kapitalet eller de egna fondema.

I denna framst

ä

llning har deltagit Nils H

ö

rjel (ordf

ö

rande), Alf Carling, Stig[REDACTED_EFTERNAMN], Kurt[REDACTED_EFTERNAMN] och Anders Sahl

é

n.

P

å

 komnitt

é

ns v

ä

gnar

Nils H

ö

rjel '

r)    Q     

Anders[REDACTED_EFTERNAMN]

18

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987