Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition 1986/87: 150

med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1987/88, m. m. (Kompletteringspropositionen)

Prop. 1986/87: 150

Regeringen förelägger riksdagen vad som har upptagits i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 23 april 1987 för de åtgärder och de ändamål som framgår av föredragandenas hemställan.

På regeringens vägnar

Kjell-Olof[REDACTED_EFTERNAMN]

Bengt K. A.[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

Det förslag till statsbudget för budgetåret 1987/88 som lades fram i årets budgetproposition kompletteras med hänsyn till senare inträffade föränd­ringar rörande såväl inkomst- som utgiftssidan av budgeten. I samband därmed redovisas en förnyad beräkning av budgetutfallet för innevarande budgetår. Denna ger vid handen atl budgetunderskottet för budgetåret 1986/87 skulle bli 6,9 miljarder kr. lägre än beräkningarna till årets bud­getproposition. Sålunda förutses nu ett underskott om ca 33,6 miljarder kr.

För budgetåret 1987/88 beräknades i budgetpropositionen elt underskott om ca 36,9 miljarder kr. De nya beräkningarna visar ett underskott om ca 30,5 miljarder kr.

1 propositionen redovisar regeringen i en reviderad finansplan sin be­dömning av hur den ekonomiska politiken bör utformas. I särskilda bilagor till denna redovisas bl. a. en reviderad nationalbudget för år 1987 samt en långtidsbudget för budgetåren 1987/88-1991/92.

Propositionen innehåller även förslag lill utökat partistöd, vissa ändring­ar i skattelagstiftningen och villkoren för allemanssparandel saml vissa ändringar av tulldeklareringsavgiften, vissa åtgärder inom utbildningsde­partementets verksamhetsområde, vissa kostnader i samband med Tjerno-bylolyckan, vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder, åtgärder i fastighets-skattesystemet med anledning av nya taxeringsvärden samt höjningar av bostadsbidragen.

I    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 april 1987

Prop. 1986/87: 150

Närvarande: slalsrädet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Gus­tafsson,[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom,[REDACTED_EFTERNAMN], Hell­ström,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition med förslag till slutlig reglering av Statsbudgeten för budgetåret 1987/88, m. m. (Kompletteringspropositionen)

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] anför; Regeringen har i årets budgetproposition (1986/87; 100) förelagt riksdagen ett förslag till statsbudget för budgetåret 1987/88. På de punkter där förslagen upptog endast beräknade belopp har regeringens förslag redovisats i särskilda propositioner.

Enligt bestämmelserna i 3 kap. 2 § riksdagsordningen skall regeringen förutom förslaget lill statsbudget i budgetpropositionen - avge ett särskilt förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för del kommande budgetåret i den s. k. kompletleringsproposilionen. Detta förslag bör nu lämnas till riksdagen, I samband därmed bör regeringen redovisa sin bedömning av den ekonomiska politiken i en reviderad finansplan. Likaså bör en revide­rad nationalbudget tillställas riksdagen. I kompletteringspropositionen bör också tas med vissa arbelsmarknadspoliliska åtgärder och vissa andra frågor som har samband med den ekonomiska politiken och budgetpoliti­ken m.m. och bör behandlas av riksdagen under innevarande riksmöte. Således bör riksdagen bl. a. föreläggas förslag i fråga om vissa ändringar i skattelagstiftningen, hushållens sparande, åtgärder i fastighelsskaltesyste-met med anledning av nya taxeringsvärden, höjningar av bostadsbidraget m. m.

Anförandena redovisas i underprotokollen för resp. departement.

Statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] föredrar de ifrågavarande förslagen under finans-, justitie-, utbildnings-, jordbruks-, arbetsmarknads-, bostads- och industrideparte­mentens verksamhetsområden. Anförandena redovisas i underprotokoll för resp. departement.

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] hemställer att regeringen i en gemensam proposition förelägger riksdagen vad föredragandena har anfört för de åtgärder och de ändamål som de har hemställt om.

Förslagen bör behandlas under innevarande riksmöte.

Regeringen ansluter sig lill föredragandenas överväganden och beslutar alt     Prop. 1986/87: 150 genom proposition förelägga riksdagen vad föredragandena har anfört för de åtgärder och de ändamål som föredragandena har hemställt om.

Regeringen förordnar att de anföranden och förslag som har upptagits i underprotokollen skall bifogas propositionen enligt följande;

Reviderad finansplan m. m.

Bilaga 1

Justitiedepartementet

Bilaga 2

Finansdepartementet

Bilaga 3

Utbildningsdepartementet

Bilaga 4

Jordbruksdepartementet

Bilaga 5

Arbetsmarknadsdepartementet

Bilaga 6

Bostadsdepartementet

Bilaga 7

Industridepartementet

Bilaga 8

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987

Bilaga 1

Reviderad finansplan

Bilaga 1

Till

kompletteringspropositionen

1987

Reviderad finansplan

Prop.

1986/87: 150 Bil. 1

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 april 1987

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] såvitt avser den reviderade finansplanen och särskilda frågor avsnitten 1-7 och statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] särskilda frägor avsnitten 8-10

Anmälan till proposition med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1987/88 m. m. (kompletteringsproposition)

Reviderad finansplan

1 Den ekonomisk-politiska strategin

Sedan den tredje vägens ekonomisk-politiska strategi började tillämpas hösten 1982, har den svenska ekonomin gjort anmärkningsvärda framsteg. Obalanserna har i väsentliga avseenden kunnat minskas.

Emellertid ligger den svenska pris- och koslnadsslegringen kvar pä en nivä betydligt över den i våra viktigaste konkurrentländer. En alltför stor del av tillväxten har de senaste åren kommit att gå till konsumtion och en alltför liten del till kapitalbildning. Skulle denna utveckling bli bestående, riskerar de hittills vunna framgångarna att gå förlorade.

Den främsta uppgiften nu är därför atl pressa tillbaka pris- och kost­nadsstegringen. I mänga andra länder har detta åstadkommits genom en ökad arbetslöshet. Den svenska regeringen vill inte använda den metoden utan vill i stället finna andra vägar atl förbättra ekonomins funktionssätt, öka sparandet och bryta inflationsförväntningarna. Delta är utgångspunk­ten för den ekonomiska politik som presenteras i det följande.

1.1 Den tredje vägens ekonomiska politik

Huvudtanken i den tredje vägens strategi är att förena minskade under­skott i ekonomin med en stark efterfrågan, som kan generera investeringar

1    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150

och sysselsättning. Detta förutsätter all efterfrågan till stor del bygger på   Prop. 1986/87: 150

investeringar och nelloexport. Delta kräver i sin tur en god konkurrens-    Bilaga 1

kraft.

För att snabbt förstärka konkurrenskraften vidtogs i oktober 1982 en stor devalvering. Den möjliggjorde en radikal omläggning av industripoliti­ken och byggdes under av en rad riktade åtgärder i syfte att skynda på investeringsuppgängen och underlätta överföringen av resurser till den konkurrensutsatta sektorn. För att motverka de inflationsimpulser som gavs av devalveringen och för att minska de finansiella obalanserna i ekonomin stramades budgetpolitiken och penningpolitiken ål.

Krispolitiken innebar emellertid också att reallönerna pressades tillba­ka, samtidigt som vinstnivån i näringslivet steg. För all mildra de negativa fördelningsmässiga effekterna av detta, samt för atl minska risken för en snabb kostnadsslegring, har en rad åtgärder genomförts i syfte atl fördela krisens bördor efter bärkraft. Aktiebeskattningen har skärpts och med hjälp av löntagarfonder och förnyelsefonder har löntagarnas delaktighet i kapitalbildning och industriell utveckling fördjupats. De sociala trygghets­systemen har värnats och i en del fall ytterligare byggts ul. Det gäller bl, a, barnbidragen, sjukförsäkringen och pensionerna.

Den ekonomiska politiken har således arbetat längs två linjer, Å ena sidan strävan att få till stånd en dynamisk industriell omvandling och utveckling, Å andra sidan strävan att hävda den fulla sysselsättningen och den sociala rättvisan.

Den svenska erfarenheten är att full sysselsättning, en generell välfärds­politik och en politik för rättvis fördelning befordrar industriell tillväxt och utveckling. Erfarenheter från många länder under senare år visar att struk­turomvandlingen blockeras, om alternativet för dem som arbetar i lillbaka-gående företag är arbetslöshet och ulslagning. En aktiv arbetsmarknadspo­litik, en offensiv industripolitik och en ambitiös regionalpolitik är därför centrala inslag i den tredje vägens politik. En solidarisk lönepolitik, med lika lön för lika arbete, påskyndar strukturomvandlingen genom atl öka lönsamheten för högprodukliv verksamhet och minska den för lågproduk­tiv. En generell välfärdspolitik, som innebär att intjänade förmåner följer den löntagare som byter arbete, underlättar rörlighet och flexibilitet på arbetsmarknaden. Internationella jämförelser tyder på att den svenska arbetsmarknaden uppvisar en hög grad av flexibilitet.

Resultaten av den tredje vägens politik blev inledningsvis mycket goda. Budgetunderskottet började reduceras omedelbart och redan 1984 uppvi­sade bytesbalansen ett överskott. En snabb omstrukturering av den svens­ka industrin ägde rum. Nyföretagandet ökade kraftigt. Lönsamheten och soliditeten förbättrades. Sparandet ökade, om än från en låg nivå. Investe­ringarna steg snabbi och lägel på arbetsmarknaden förbättrades.

1.2 Inflationsbekämpningen

Samtidigt som den reala utvecklingen har varit positiv de senaste åren, har timlöneökningarna i svensk industri varit betydligt större än i konkurrent-

länderna. Dessutom har företagen ökat sina marginaler. Resultatet har    Prop. 1986/87: 150

blivit atl konkurrenskraften gradvis börjat försvagas igen.

Bilaga 1

Produklivitelen ökade snabbi 1983 och 1984 lill följd av del höjda kapa­citetsutnyttjande i näringslivet som devalveringen utlöste. Under 1985 böljade emellertid de första effekterna av den snabba pris- och kostnads-stegringen att visa sig i form av en försvagad bytesbalans och stagnerande investeringar. I fjol förbättrades läget i och med att inflationen föll kraftigt, samtidigt som den externa balansen förbättrades igen. Detta var dock huvudsakligen en följd av sänkta oljepriser och fallande dollarkurs. Den inhemskt genererade inflationstakten var under 1986 alltjämt betydligt högre än i de viktigare konkurrentländerna. Också i år förutses att pris-och lönekoslnadsökningarna i Sverige blir högre än i omvärlden.

Denna utveckling har inneburit alt saneringen av den svenska ekonomin har förioral tempo. På grund av urholkad konkurrenskraft har nettoexpor­tens bidrag till BNP-iillväxlen minskat. Den i förhållande till konkurrent­länderna höga inflationen håller på lång sikt uppe räntelägel, samtidigt som den gör investeringar i kapaciletsutvidgningar mera osäkra. Därigenom hålls även invesleringsutvecklingen tillbaka. Resultatet är att kapitalbild­ningens bidrag till BNP-tillväxten de två senaste åren varit lägre än vad som är förenligt med en utveckling mot samhällsekonomisk balans. Den alltför höga inflationens effekter på externbalansen gör också den svenska ekonomin känslig för störningar utifrån, exempelvis i form av nya oljepris­höjningar.

Inflationen är också ett hot mot såväl reallönerna som sysselsättningen. En fortsall hög inflation skulle medföra ytterligare marknadsandelsförlus­ter, såväl på exportmarknaderna som på hemmamarknaden. Därigenom försvåras en expansion av sysselsättningen.

I årets långtidsutredning (LU 87) belyses betydelsen av pris- och kost-nadsstegringstakten. En fortsatt väg mot samhällsekonomisk balans, med full sysselsättning och överskott i bytesbalansen, är enligt långtidsutred­ningens kalkyler möjlig endast vid låga pris- och kostnadsökningar. Redan 1988 bör timlöneökningarna enligt LU 87 således begränsas till 3% och inflationen lill 2,5%.

1987 års långtidsbudget understryker detta ytterligare. Enligt den inne­bär de statsfinansiella konsekvenserna av fattade beslut och gjorda åtagan­den alt budgetunderskottet, även vid fallande inflation, inte minskar i den takt som LU;s balansalternaliv kräver. Vid fortsatt hög inflation kommer budgetunderskottet att öka. Långtidsutredningen och långtidsbudgeten pekar därmed, båda två, på behovet av en fortsatt stram finanspolitik och på det nödvändiga i att bringa ned inflationen.

En orsak till den snabba pris- och kostnadsstegringen är det höga kapaci­tetsutnyttjandet och den låga arbetslösheten i Sverige. Regeringen drar emellertid inte av delta slutsatsen att inflationen bör bekämpas med ökad arbetslöshet. Full sysselsättning är den ekonomiska politikens viktigaste mål, och arbetslösheten kan därför inte användas som en hävstång för att nå andra mål.

1.3 Åtgärder

Prop. 1986/87: 150

Bilaga I Ambitionen för den ekonomiska politiken måste sällas högt. Uppgiften är

atl göra en lägre inflation möjlig vid den rådande sysselsältningsnivån.

I budgetförslaget i januari i år drevs den tredje vägens strategi vidare,

med särskild inriktning på åtgärder för att förstärka tillväxten och fördela

dess frukter mer rättvist.

Omfattande insatser kommer under den närmaste treårsperioden atl göras för forskningen. Resurserna förstärks i syfte att öka forskningens omfattning och höja dess kvalitet,

En rad insatser görs för atl minska regionala obalanser i tillväxten: Förbättrade kommunikationer, höjd teknisk kompelens samt resurstill­skott till regionala högskolor stödjer utvecklingen i de delar av landet som fått se en svagare ekonomisk utveckling. Storstadsområdena har undantagits från det fortsatta frisläppel av investeringsfonder för bygg­nadsinvesteringar. Samtidigt har regeringen föreslagit att det kommuna­la skalteutjämningssystemet ges en klarare regionalpolilisk inriktning,

Den sociala välfärden byggs ut genom en avsevärd förbättring av sjuk­försäkringen, vilken likställer olika arbetslagarkollektiv och eliminerar orättvisa och förlegade klasskillnader i sjukförsäkringen. Pensionärerna får en särskild förbättring av sin standard genom en extra basbelopps­höjning den \ juli samt genom en kraftig förbättring av del kommunala bostadstillägget den 1 januari 1988. Barnbidragen har höjts den 1 januari i år.

Sedan budgetförslaget i januari har behovet av en fast ekonomisk politik ytterligare bekräftats. I budgetförslaget redovisades en finanspolitik, som resulterade i ett budgetunderskott för budgetåret 1987/88 pä 36,9 miljarder kr. Nu tycks emellertid den internationella tillväxten bli något svagare än vad som tidigare antagits, inte minst i de för Sverige viktiga nordiska grannländerna. Bytesbalansen väntas också utvecklas sämre än enligt tidigare prognoser. Räknas engångseffekten på oljehandeln på grund av den senaste försvarsuppgörelsen bort, visar nu prognosen för 1987 ett underskott i bytesbalansen. Bytesbalansen exklusive handeln med råolja och med petroleumprodukter försvagas till yttermera visso med ca 9 mil­jarder kr. mellan 1986 och 1987. Samtidigt har den privata konsumtionen fortsatt att växa snabbt även under det första kvartalet i år och kapacitets-utnyttjandet ligger kvar pä en hög nivä. Med hänsyn till alt bylesbalanssal-dot försämras och investeringsuppgången nu synes bli starkare än vad som tidigare antagits, finns det skäl alt dämpa den privata konsumtionens ökningstakt.

Budgetunderskottet har minskat snabbt det senaste året. Emellertid

beror denna minskning till stor del på att den nominella lönestegringen och

den privata konsumtionsutvecklingen varit sä starka. Delta har medfört

snabbt stigande statsinkomster från bl, a, inkomstskatter och mervärde­

skatt. Till viss del är således nedgången av budgetunderskottet det senaste

året inte ett uttryck för en stram finanspolitik utan fastmer för en kostnads­

utveckling som i ett längre perspektiv riskerar atl försvaga den svenska

ekonomins styrka och därmed även urholka statsfinanserna,

,

Vidare har riksdagsbehandlingen av budgetförslaget medfört en viss    Prop, 1986/87: 150 försvagning av budgetpolitiken. Bl. a, har besparingar pä skolans område    Bilaga 1 stoppats av en majoritet i riksdagen. Mot denna bakgrund föreslås att ersättningen lill kommunerna för avskaffandet av den kommunala före­tagsbeskattningen fr, o.m. 1988 dras ned med 45 kr. per invånare, vilket motsvarar ca 360 milj. kr.

Enligt tidigare beslut sker fastighetstaxering för hyreshus m. m. 1988, för småhus 1990 och för lantbruk 1992. Eftersom taxeringsvärdena för hyres­hus beräknas höjas med i genomsnitt ca 80% 1988, skulle detta leda till kraftigt höjd fastighetsskatt för hyreshus, medan fastighetsskatten för övri­ga slag av fastigheter ej skulle påverkas de närmaste åren. Regeringen föreslår mot denna bakgrund dels atl genomslaget av höjda taxeringsvär­den för hyreshus mildras, dels att en motsvarande höjning av fastighets­skatten för övriga faslighetstyper genomförs 1988. Härigenom kan hyres­höjningarna 1988 begränsas, samtidigt som neutraliteten upprätthålls vad gäller fastighetsskattens fördelning mellan olika faslighetstyper. Samman­taget leder dessa åtgärder till alt statsinkomsterna av fastighetsskatten efter fullt genomslag ökar med ca 2,7 miljarder kr.

För atl motverka kostnadsökningarna för vissa utsatta hushåll och för att stödja nyproduktionen av bostäder föreslår regeringen dels att bostads­bidragen för barnfamiljer höjs, dels alt den lägsta garanterade räntan i nyproduktionen sänks. Dessa åtgärder beräknas vid fullt genomslag kosta drygt 300 milj.kr. för staten och 100 milj.kr. för kommunerna.

En viktig komponent i konsumtionsökningen har varit den kraftiga upp­gången av försäljningen av nya bilar. Nu föreslås att bilaccisen höjs med 1,60 kr. per kg fr. o.m. den 15 juni i år. Statsinkomsterna torde till följd härav öka med knappt 500 milj. kr.

De finansiella marknaderna har utvecklats mycket snabbi under de senaste åren. En rad nya finansiella instrument har uppstått. För att även de som är verksamma på dessa marknader skall bidra till saneringen av vårt lands ekonomi, föreslås att basen för omsättningsskatten på aktier fr, o, m, den 1 juli 1987 utvidgas till alt omfatta s, k, indexoptioner samt terminskontrakt som avser aktier, aktieindex och konvertibla skuldebrev.

Sammantaget beräknas budgetunderskottet för budgetåret 1987/88 efter dessa åtgärder uppgå till 30,5 miljarder kr. Finanspolitiken väntas därmed få en återhållande effekt pä den samhällsekonomiska utvecklingen i är.

För att stimulera hushållens sparande bör extrainsätlningar om 5 000 kr, tillåtas i vinst- resp, allemanssparandel under det fjärde kvartalet i år resp, det första kvartalet 1988, Vidare föreslås att det högsta tillåtna sparbelop-pet i allemanssparandel höjs till 60000 kr, Spardelegationen kommer inom kort att få i uppdrag att utreda hushållens sparande och ange möjligheter alt inom olika områden stimulera till ett ökat hushållssparande.

Enligt regeringens bedömning är utrymmet för den totala lönekostnads­

ökningen, dvs, ökningen av löner och arbetsgivaravgifter, under loppet av

1988 mycket begränsat. Mot bakgrund av löneutvecklingen de senaste

åren, och i synnerhet den omfattande löneglidningen, ter sig utgångsläget

för den instundande avtalsrörelsen mycket besvärligt. Regeringen är där­

för beredd alt medverka till atl del totala uttaget av arbetsgivaravgifter inte

5

höjs genom atl föreslå en reduktion av den allmänna löneavgiften. Förut- Prop, 1986/87: 150 sättningen för detta är atl parterna på såväl den privata som den offentliga Bilaga I arbetsmarknaden sluter löneavtal som innebär att lönenivån inklusive lö­neglidning stiger mycket måttligt under 1988, Regeringen är idag inte beredd atl ange exakt vilken nivåhöjning som är förenlig med en balanse­rad utveckling. Långtidsutredningen har för sin del bedömt att lönekost­nadsökningen ej bör överstiga 3% de närmaste åren.

Sett i ett längre perspektiv talar starka skäl för alt del samlade uttaget av arbetsgivaravgifter inle får höjas ytteriigare, I annal fall blir risken stor all de totala lönekostnadsökningarna överstiger det samhällsekonomiska ut­rymmet med resultatet att vår konkurrenskraft försämras, bytesbalansen försvagas och arbetslösheten stiger.

Flertalet av de olika arbetsgivaravgifterna finansierar dock utgiftspro­gram som tenderar att expandera kraftigt enligt automatiskt verkande regler, öm denna utveckling får beslå, blir del likväl ofrånkomligt att successivt höja arbetsgivaravgifterna. För att undvika sådana höjningar är det därför nödvändigt atl överväga åtgärder, som leder till lägre utgiftsök­ningar. Regeringen kommer atl initiera elt sådant översynsarbete och kommer också att inbjuda arbetsmarknadens parter till överläggningar om den framtida avvägningen mellan höjda reallöner och expanderande ut­giftsprogram, som finansieras med arbetsgivaravgifter.

Under senare år har lönekostnadsökningen varit mycket snabb i den offentliga sektorn. Skulle den utvecklingen fortsätta, kommer skattehöj­ningar eller nedskärningar av den offentliga verksamheten att tvingas fram. För atl undvika detta är det nödvändigt att begränsa den nominella löne­stegringen i den offentliga sektorn saml alt stimulera till ökad produktivi­tet.

Inom den statliga sektorn kommer regeringen inför avtalsrörelserna i framtiden att klargöra vilket totalt lönekostnadsutrymme den anser förelig­ga. Löneanslagen bör räknas upp endast med det belopp som angivits som samhällsekonomiskt försvarbart. Kostnadsökningar som går utöver denna ram skall mötas med effektivitets- och produktivitetshöjande åtgärder eller andra slag av besparingar. Motsvarande handlande bör stimuleras även i kommuner och landsting. Vidare bör förändringar i lönerelationerna mel­lan olika grupper av offentligt anställda i högre grad än hittills baseras på behoven av personal i olika verksamheter.

Regeringen föreslår också en rad åtgärder för att bryta flaskhalsar på arbetsmarknaden, för att minska ungdomsarbetslösheten och långtidsar­betslösheten. Yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning föreslås få ökade resurser, liksom bidrag till arbetslösa för att starta egen verksamhet. Vidare föreslås regeländringar som medger att tiden i ungdomslag i ökad utsträckning används till s. k. jobbsökaraktivileter. Arbetsförmedlingarna föreslås få ökad frihet att använda avsatta medel för att sätta långtidsar­betslösa i arbete. Samtidigt föreslås att möjligheterna till ersättning vid deltidsarbetslöshet begränsas. Vidare avsätts särskilda resurser för att underlätta för deltidsarbetslösa att få heltidsarbete.

Riksdagen har nyligen (prop. 1986/87:122) förelagts förslag till ändringar

i jordförvärvslagen. De nya reglerna för förvärv av jordbruks- och skogs-

6

fastigheter bör bidra till ökad omsättning av fastigheter, vilket bl. a. stimu-    Prop. 1986/87: 150 lerar virkesavverkningen och bidrar till en förbättring av ägarstrukturen.       Bilaga 1

De nya reglerna får emellertid inte tillåtas leda lill att jordbruks- och skogsfasligheler framstår som lönsamma kapitalplaceringsbbjekt. Jämfört med andra tillgångar är förmögenhetsbeskattningen av sådana fastigheter mycket gynnsam. De s. k. lätinadsreglerna innebär nämligen att jordbruks-och skogsfastigheters förmögenhets värde endast utgör 30% av det med utgångspunkt i taxeringsvärdet beräknade substansvärdet. För att motver­ka passivt ägande och förvärv av enbart kapitalplaceringsskäl är det enligt min mening påkallat atl begränsa den nuvarande förmånsbehandlingen av jordbruks- och skogsfastigheter vid kapitalbeskattningen. Jag avser alt senare återkomma till riksdagen med förslag fill begränsningar av lättnads­reglernas tillämpningsområde med den nu antydda inriktningen.

Sammantaget innebär mina förslag, som redovisas mer i detalj i det följande, att den tredje vägens ekonomiska politik drivs vidare. En grund läggs för samförstånd om en dämpad lönekostnadsutveckling, samtidigt som satsningen på forskning, social välfärd, regionalpolitik och arbets­marknadspolitik fullföljs. Konsumtionsökningen hålls tillbaka, medan sa­neringen av statsfinanserna fortsätter. Inriktningen att Sverige skall arbeta och spara sig ur krisen ligger fast.

2 Ekonomiska utsikter 1987

2.1 Den internationella utvecklingen

Utsikterna för den internationella ekonomiska utvecklingen har försämrats i förhållande till den bedömning som redovisades i regeringens finansplan. Den ekonomiska aktiviteten i industriländerna, i synnerhet i Japan och Förbundsrepubliken Tyskland, har de senaste månaderna mattats av mer än förutsett och produktionstillväxten i OECD-området under 1987 torde bli något lägre än vad som tidigare antagits.

Viktiga faktorer som påverkade utvecklingen i världsekonomin under 1986 varslet myckel kraftiga fall i priset på olja som ägde rum, de fortsatt sjunkande priserna för andra råvaror och den ytterligare nedgång som inträffade i dollarns värde gentemot andra större valutor. I industriländer­na ledde de lägre olje- och råvarupriserna till en ytterligare dämpning av inflationen. Den genomsnittliga inflationen i OECD-området uppgick un­der 1986 till mindre än 3%. Däremot stimulerades inte den ekonomiska aktiviteten i den utsträckning som antagits. Trots den sjunkande inflatio­nen och en omläggning av penningpolitiken i de större länderna i expansiv riktning med åtföljande lägre räntenivå avtog tillväxten i industriländerna. För året i sin helhet ökade bruttonationalprodukten i OECD-området med bara 2 1/2%.

Flera u-länder, i synnerhet de olje- och råvaruproducerande u-länderna, tvingades atl snabbt anpassa sig till det försämrade bytesförhållande som olje- och råvaruprisulvecklingen medförde. En kraftig neddragning av importen ägde rum i mänga u-länder.

En betydande anpassning har nu skett av växelkurserna för de större

7

valutorna. Praktiskt tagel hela den kursstegring som ägde rum för dollarn    Prop. 1986/87: 150 under perioden 1980-1985 har eliminerats. Detta lill trots har obalanserna    Bilaga 1 mellan de större ekonomierna fortsall alt växa. Förenta staternas bytesba­lans uppvisade 1986 ett underskott om drygt 140 miljarder dollar, medan Japan och Förbundsrepubliken Tyskland å sin sida hade bytesbalansöver­skott om 85 resp. 35 miljarder dollar.

Ett centralt problem i världsekonomin de närmaste åren är hur dessa obalanser skall kunna reduceras ulan att tillväxten i väridsekonomin även­tyras. De flesta beräkningar som gjorts visar att de lill stor del kvarstår om den nuvarande inriktningen av den ekonomiska politiken i de större länder­na består. Obalanser i den storleksordning som f. n. råder ter sig emellertid inte hållbara på sikt. I avsaknad av ekonomisk- politiska kursändringar i de större länderna kommer obalansen alt tvinga fram ytterligare växelkursför­ändringar.

Flertalet bedömare anser emellertid inte en ytterligare växelkursföränd­ring motiverad med hänsyn till underliggande konkurrensförhållanden. Ett ytterligare stort fall i dollarkursen bedöms leda till minskad tillväxt i världsekonomin utan att obalanserna elimineras. En stabilisering av växel­kurserna på nuvarande nivå tycks nu därför allmänt eftersträvas. De största industriländerna har gjort särskilda ansträngningar för att genom samordnat uppträdande åstadkomma en dylik stabilisering. Vid ett möte i Paris i februari kom de större industriländerna överens om "ett nära samarbete för att befordra en stabilisering av växelkurserna kring nuvaran­de nivåer". Denna överenskommelse bekräftades vid ett möte mellan dessa länder i Washington i april.

En sådan stabilisering torde emellertid knappast kunna realiseras, om den inte understöds av mer långtgående omläggningar av den ekonomiska politiken än vad de större länderna hittills visat sig beredda till. Framförallt torde finanspolitiken behöva komma till större användning i syfte att åstadkomma de skillnader i efterfrågetillväxl mellan länderna som kan bidra till en utjämning av nuvarande över- resp. underskott i bytesbalan­serna.

Inte minst är det av vikt att det i Förenta staterna bedrivs en fast och konsekvent budgetpolitik, som tar sikte på att nedbringa det stora under­skottet i den federala budgeten. Budgetunderskottet kommer av allt att döma alt reduceras för 1987 men stor osäkerhet omger den fortsalla budgetkonsolideringen under åren därefter, I Förbundsrepubliken Tysk­land och i Japan synes motståndet alljämt vara stort när det gäller att använda finanspolitiken för att understödja en mera dynamisk utveckling av den inhemska efterfrågan under de närmaste åren.

Detta inger desto större oro som tillväxtutsikterna just i dessa tvä länder nu håller på atl revideras ned. I Förbundsrepubliken har den dämpning av exportutvecklingen som ägt rum till följd av D-markens appreciering resul­terat i att många företag skurit ned sina investeringsplaner. Även med den relativt kraftiga ökning av privatkonsumtionen som förutses för 1987 torde därför bruttonationalprodukten i den västtyska ekonomin knappast öka med mera än omkring 1,5%.

Även i Japan revideras bedömningarna av tillväxten nu ned för 1987.

8

Den japanska regeringen har ställt i utsikt ekonomisk-politiska stimulans-    Prop. 1986/87: 150 åtgärder inom den närmaste framtiden, men det är likväl tveksamt om man    Bilaga 1 i år kommer all kunna nå en tillväxt om mer än 2%.

För den amerikanska ekonomin piäglas utsikterna alltjäriit av stor osä­kerhet. Den privata konsumtionen tycks nu dämpas något. Men exporten torde under loppet av året successivt skjuta fart under inverkan av dollarns depreciering. En BNP-tillväxt under 1987 om 2 1/2% ter sig trolig, men en sämre utveckling kan inte uteslutas.

För industriländerna sammantagna torde detta innebära en BNP- tillväxt 1987 om 2 1/4%. Inflationen kan väntas öka något, lill omkring 3% i genomsnitt för året. Trots en förutsedd sysselsättningsökning är det inte realistiskt att räkna med nägon nämnvärd minskning av arbetslösheten, som torde ligga kvar på i genomsnitt ca 8% i OECD-området.

Som en konsekvens av den dämpade tillväxten i industriländerna kan en svagare utveckling förutses för världshandeln. En volymtillväxt i storleks­ordningen 34% ter sig realistisk. Handeln med bearbetade varor torde öka något mer, men till följd av den svaga efterfrågeutvecklingen i våra nordiska grannländer beräknas marknadstillväxten för den svenska expor-len av bearbetade varor bli endast ca 3 %.

Osäkerheten om världsekonomins utveckling är stor. Flertalet u-länder kommer att tvingas till fortsatta anpassningsätgärder. I den utsträckning sådana lar formen av importnedskärningar kan världshandelns utveckling påverkas negativt. Samtidigt kan sådana nedskärningar underminera möj­ligheterna för skuldtyngda u-länder atl genomföra den tillväxtorienterade anpassning som nu eftersträvas. Förvärrade skuldproblem och påfrest­ningar på del internationella finansiella systemet skulle liksom protektio­nistiskt motiverade ingrepp i det fria varuutbytet återverka negativt på tillväxten av produktion och handel. De protektionistiska åtgärder, som är på väg att genomföras i flera länder, ter sig mot denna bakgrund mycket oroväckande.

Betydande osäkerhet omger växelkursernas och oljeprisels fortsatta utveckling, och dessa faktorer kan på ett avgörande sätt förändra betingel­serna för tillväxt och inflation del närmaste året.

2.2 Den svenska ekonomin

Den svenska ekonomin utvecklades enligt statistiska centralbyråns preli­minära nationalräkenskaper något sämre under 1986 än vad som förutsågs i finansplanen i januari. Konsumtionen, både den privata och den offentliga, ökade något mer än beräknat, medan kapitalbildningen blev svagare. BNP-tillväxten blev bara 1,3%, att jämföra med beräknade 1,7%.

Del finns emellertid skäl att vara försiktig vid tolkningen av dessa preliminära nationalräkenskaper. När del gäller BNP visar beräkningarna från produktionssidan en högre tillväxt än beräkningarna från använd­ningssidan, vilket tyder på att BNP-tillväxten kan vara underskattad. Den statliga konsumtionen ökade starkt till följd av tillfälligt stora materielin-köp. Den statliga sysselsättningen fortsatte däremot att minska 1986, vilket

har större betydelse för den statliga resursförbrukningen på längre sikt.    Prop. 1986/87: 150 Även med hänsyn till sådana faktorer kvarstår att utfallet 1986 i flera    Bilaga 1 avseenden blev sämre än vad som hade varit önskvärt.

Tillväxten och dess sammansättning

Efter en viss försvagning av tillväxten i den svenska ekonomin i Qol väntas produktionen öka i något snabbare takt i år. Enligt de prognoser som redovisas i den reviderade nationalbudgelen (bilaga 1.1) beräknas BNP öka med 2,1 % 1987, se tabell 1.

Tabell 1 Försörjningsbalans 1985-1987

Miljarder kr. 1986

Procer

ituell volymförändring

1985

1986

1987

BNP

Import av varor och tjänster

936,1

271,5

2,2 7,7

1,3 3,6

2,1

3,2

Tillgång

1207,6

3,5

1,9

2,4

Privat konsumtion Offentlig konsumtion

Stat

Kommuner Bruttoinvesteringar Lagerinvesteringar' Export av varor och tjänster

478,1 258.3

70,4 188,0 171,3

-7,3 307,1

2,7 1,9 0,4 2,5 6,3 0,6 2,3

4,1 1,7 1,7 1,7 -0,8 -0,6 2,1

3,0 0,8

-0,5 1,3 4,0

-0,3 2,6

Användning

1207,6

3,5

1,9

2,4

Inhemsk efterfrågan Nettoexport'

900,5 35,6

3,9 -1,5

1,8 -0,4

2,3 -0,1

' Förändring i procent av föregående års BNP.

BNP-tillväxten har de senaste åren i allt högre utsträckning kommit att bäras upp av en kraftig ökning av den privata konsumtionen. Efter en ökning med närmare 3% 1985 ökade den privata konsumtionen med drygt 4% 1986. Till största delen har konsumtionsökningen sin grund i alt hus­hållens realt disponibla inkomster de senaste åren har ökat relativt kraftigt. Löner och pensioner m. m. har således ökat avsevärt mer än priserna. Efter den svaga inkomstutvecklingen i början av 1980-talet har det funnits ett betydande uppdämt köpbehov, vilket nu har kunnat tillgodoses genom hushållens förbättrade ekonomi. Hushållens realt disponibla inkomster minskade med ca 5% mellan 1980 och 1983, medan de mellan 1983 och 1987 beräknas öka med ca 9%,

Till den starka konsumtionstillväxten i fjol bidrog troligen även förbätt­

rade möjligheter att låna samt värdestegringar på finansiella tillgångar och

fastigheter. Trots att realräntan har stigit och trots att det blivit mer

lönsamt att spara innebär den redovisade utvecklingen, att hushållens

spark vol sjunkit de senaste åren. Om hänsyn tas även till kollektivt försäk­

ringssparande och värdestegring på aktier och småhus, vilka inte ingår i

hushållens sparkvot såsom den redovisas i nationalräkenskaperna, är hus­

hållens sparande betydande och uppvisar inte samma negativa tendens.

10

Kreditgivningen till hushållen har expanderat kraftigt sedan slutet av Prop. 1986/87: 150 1985. Efter en lång tid med begränsad kredittillgång var en uppdämd Bilaga 1 låneefterfrägan inle oväntad. Denna stimulerades ytterligare av att räntor­na sjönk markant fram till senare déleri av 1986. Förutom en allmänt ökad skuldsättning genomförde hushällen också en betydande omläggning av sina lån så att mer långfristiga lån, framför allt i bostadsinstitulen, ökade på bekostnad av mindre fördelaktiga, kortare krediter. Mot slutet av 1986 steg marknadsräntorna kraftigt, delvis lill följd av en stramare penningpolitik. Bostadsinslitutens ullåningsräntor höjdes från ca 11 % i november till ca 13 % i januari. De har därefter äter sänkts.

Expansionen av privatkonsumtionen förutses fortsätta del närmaste året, men i måttligare takt. Hushållens realt disponibla inkomster beräknas öka med drygt 2 % 1987. En viss fortsatt nedgång i sparkvoten är sannolik, varför den privata konsumtionen beräknas öka med 3%.

Den offentliga konsumtionen beräknas öka med 0,8% 1987. Den kom­munala konsumtionen förutses öka med 1,3% och den statliga konsum­tionen minska med 0,5 %. De senaste åren har utgifterna i kommunerna ökat mer än inkomsterna. Del finansiella sparandel i kommunsektorn beräknas därigenom visa ett underskott på 3,4 miljarder kr. 1987, vilket väntas ha en återhållande inverkan på den fortsatta utbyggnadstakten i den kommunala sektorn. Minskningen av den statliga konsumtionen är en följd av stram budgetpolitik samt fortsatta rationaliseringar och produktivitets­förbättringar vid de statliga myndigheterna.

Bruttoinvesteringarna väntas öka med 4% 1987. Under senare år har en påtaglig höjning skett av investeringsnivån i den svenska ekonomin. Brut­toinvesteringarna ökade med 13 1/2% mellan 1982 och 1985 och näringsli­vets investeringar med hela 21 %. En viss försvagning av investerings­konjunkturen inträffade emellertid 1986, främst till följd av en tillfällig nedgång i industrins maskininvesteringar och en svacka i bostadsbyggan­det. Kapacitetsutnyttjandet i industrin är emellertid högt och företagens investeringsplaner lyder på en fortsatt ökning av näringslivets investering­ar. I delar av landet har investeringsaktiviteten i näringslivet varit så hög atl produktionskapaciteten inom byggnadsverksamheten inte har räckt till, vilket har lett till alt vissa investeringar trängts ut, samtidigt som en kraftig pris- och kostnadsökning skett. Lagerinvesteringarna beräknas ge ett ne­gativt bidrag till den inhemska eflerfrågeförändringen 1987.

Sammanlagt beräknas den inhemska efterfrågan öka med 2,3% 1987. Till följd av ett väntat negativt bidrag från nettoexporten beräknas BNP-tillväxten, som redan nämnts, stanna vid 2,1 % 1987.

Bytesbalans

Handelsbalansen har i början av 1987 visat ett överskott av nästan samma storlek som under motsvarande månader föregående år. Vidare är företa­gens egna bedömningar av exportutvecklingen i år relativt optimistiska. Nedrevideringen av prognoserna för tillväxten i omväriden och den svaga utvecklingen av exporten under det senaste året motiverar emellertid en försiktig bedömning av exporttillväxten under återstoden av innevarande år. Exporten av varor och tjänster beräknas öka med 2,6% 1987. Importen

av varor och tjänster beräknas till följd av den relativt starka inhemska efterfrågeutvecklingen öka kraftigt 1987, nämligen med 3,2%. De svenska företagen väntas fortsätta att föriora marknadsandelar på hemmamarkna­den.

Bytesbalansen uppvisade ett överskott på knappt 7 miljarder kr. 1986. En kraftig försämring förutses i år till följd av den svagare utvecklingen av våra exportmarknader och den starka ökningen av inhemsk efterfrågan. Försämringen motverkas emellertid tillfälligt av att oljelagren väntas mins­ka, som följd av alt försvarsuppgörelsen i riksdagen mildrat kraven på beredskapslagring. Även i år förutses därmed ett överskott, men av mindre storlek, 1 miljard kr.

Tabell 2 Bytesbalans 1984-1987

Miljarder kr., löpande priser

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1

1984

1985

1986

1987

2,8

Export av varor Import av varor Korrigeringspost

Handelsbalans

Tjänstebalans Transfereringsnetto

Bytesbalans

242,8 218,4 -1,1

260,5 244,6 -1,3

265,0 231,5 -1,5

279,9 249,8 -1,7

23,2

14,5

32,0

28,4

7,0 -27.4

5,5 -30,7

3,7 -29,0

2,2 -29,6

6,7

1,0

-10,6

Nettoimporten av råolja och petroleumprodukter varierar kraftigt över åren främst pä grund av att oljepriserna ändras, men även på grund av lagerförändringar. Ulan den minskning av oljelagren som förutses skulle bytesbalansen uppvisa ett underskott på ca 2 miljarder kr. Försämringen av bytesbalansen exkl, nettoimport av råolja och petroleumprodukter är av samma storleksordning 1987 som 1985, vilket framgår av följande tablå;

Förändring av bytesbalansen exkl. nettoimport av råolja och petroleumprodukter

Miljarder kr,, löpande priser

1983

1984

1985

1986

1987

+ 14,3

-1-6,0

-9,2

+ 2,3

-9,0

Prognoser av bytesbalansen är alltid behäftade med en betydande osä­kerhet. Prognosen för 1987 baseras bl, a, på antaganden om oförändrade valutakurser (6,32 kr, per dollar) och oförändrat oljepris ca 18 dollar per fat) under återstoden av året jämfört med nivån i mitten av april. Skulle dollarn falla med ytterligare 25 öre beräknas bytesbalansen förbättras med knappt I miljard kr, och skulle oljepriset stiga med I dollar per fat beräknas den försämras med knappt 1 miljard kr. för helår.

Inflation och löner

Inflationen dämpades markant 1986. Under loppet av året steg konsu­mentprisindex med drygt 3 %, vilket kan jämföras med prisökningar på 9 å

12

10% per år i början av 1980-talet, ca 8% 1984 och ca 6% 1985. Nedgången var främst en följd av sänkta oljepriser.

Under loppet av 1987 beräknas priserna stiga med 4%. Låga internatio­nella prisökningar och lägre limlöneökningar än tidigare är vänlas hålla nere inflationen. Därutöver förutsätts atl företagen visar åierhållsamhel i prissättningen och inle ökar sina marginaler. Del prisslopp som gäller fr. 0. m. slutet av januari i år förutsätts efter hand ersättas med någon form av prisövervakning.

Timlönerna ökade enligt nationalräkenskaperna med 8 1/2% 1986. Sär­skilt i branscher, som är skyddade från internationell konkurrens, har löneglidningen varit stark. Prognoserna för 1987 utgår från de löneavtal som har slutits på arbetsmarknaden. De innebär en påtaglig dämpning av löneökningarna i är. Dämpningen aren följd av flera faktorer. Avtalsramen för 1987 är 4% att jämföra med 5% för 1986. Det s. k. överhänget, som väsentligt höjde årsgenomsnittet för lönerna 1986, är litet 1987. Vidare sker en viss avräkning av den avtalsmässiga löneökningen 1987 lill följd av att löneglidningen 1986 i vissa branscher blev högre än vad som hade förut­satts i löneavtalen. För 1987 förutsätts löneglidningen bli lägre. Timlöneök­ningen beräknas därmed sammantaget bli drygt 5 % i år.

Likväl innebär inte heller en sådan dämpning av pris- och lönestegrings-takten atl en anpassning sker till utvecklingen i våra viktigare konkurrent­länder. Konsumentpriserna i OECD-området beräknas i år öka med ca 3 %. I Förenta staterna väntas inflationen i år bli 3 %, i Förbundsrepubli­ken Tyskland och i Japan O-1 %. Timlönerna i industrin beräknas öka med 41/2% i OECD-området och i Förbundsrepubliken Tyskland, Förenta staterna och Japan med 4,3 resp. 1 %. Diagram 1 visar all limlönerna i den svenska industrin stigit snabbare än i den västtyska industrin sedan början av 1970-talet.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga I

Diagram 1    Timlön i industrin, Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland

Årlig procentuell förändring i nationell valuta

 SVERIGE

           _ 

rORBUMDSKITOBUKDI TYSKLAMD

70

72

74

76

78        80

82        64        86

Källor: OECD, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

13

Sysselsättningen

Prop. 1986/87: 150

Läget på arbetsmarknaden fortsatte att förbättras 1986, Antalet sysselsatta '"8 ökade med ca 30000 personer, samtidigt som antalet sysselsatta i arbels­marknadspoliliska åtgärder kunde reduceras med 16000 personer. Arbets­lösheten minskade till 2,2%, Det bör observeras alt mätmetoderna i ar­betskraftsundersökningarna (AKU) har ändrats. Detta medför alt den re­dovisade arbetslösheten nu är ca 1/2 procentenhet lägre än enligt tidigare mätmetoder. Arbetslöshetstalet för 1986 är omräknat till denna nya nivä.

De prognoser som görs i den reviderade nationalbudgelen för den svens­ka ekonomin tyder på en fortsatt sysselsättningsökning med 25-30000 personer 1987, Arbelskraflsutbudet beräknas öka i nästan samma omfatt­ning som sysselsättningen, vilket skulle innebära en i stort sett oförändrad arbetslöshet.

Även om arbetsmarknadsläget allmänt sett väntas förbli relativt gott 1987, sä finns betydande variationer över landet. Arbetslösheten är påtag­ligt högre i skogslänen än i övriga landet, medan Stockholms- och Göte­borgsområdena har brist på arbetskraft inom flera sektorer. Likaså är arbetslösheten högre bland ungdomar och äldre än i övriga åldersgrupper.

Vid en internationell jämförelse är arbetslösheten i Sverige mycket låg. I genomsnitt för OECD-området var arbetslösheten drygt 8% 1986 och förväntas ligga kvar pä den nivån det närmaste året. I Västeuropa var arbetslösheten nära 11 % 1986 och väntas förbli lika hög det närmaste året.

3 Långtidsutredningen 1987

Långtidsutredningen 1987 publicerades i mars. Den har utarbetats av tjäns­temän i finansdepartementet. Dess huvudbudskap är att Sverige under vissa förutsättningar kan få en god ekonomisk utveckling under den när­maste tioårsperioden. För detta krävs emellertid låga nominella pris- och löneökningar och en fortsatt förbättring av den offentliga sektorns sparan­de. Med en snabb produktivitetsökning och god tillväxt i ekonomin blir vägen mot balans lättare och utrymmet för reallönestegringar och konsum­tionstillväxt större. En sådan utveckling förutsätter enligt utredningen att anpassningsförmågan i den svenska ekonomin förbättras.

Behovet av dämpad kostnadsutveckling

Utredningen hävdar att pris- och lönebildningen under de närmaste åren avgör om den svenska ekonomin skall kunna fortsätta att röra sig mot balans.

Slutsatsen av långtidsutredningens s. k. kravkalkyler är all de totala lönekostnadsökningarna under de närmaste tre åren 1988-1990 måste ned i nivå med dem i omväriden, dvs. ca 3 % per år. Även reallönerna kan i så fall öka, eftersom också inflationen då minskar, lill knappt 2% per år.

Denna balanserade utvecklingsväg får en rad gynnsamma effekter; till­

växten i ekonomin blir god (ca 2% per år), arbetslösheten minskar och

utrikesbelalningarna är i balans. Samtidigt sker en kontinuerlig utbyggnad

14

av produktionskapaciteten, vilken behövs för att trygga framtida tillväxt    Prop. 1986/87: 150

och sysselsättning.

Bilaga 1

Skulle pris- och lönebildningen följa historiska mönster i avtalsrörelsen 1988 och framöver blir emellertid resultatet påtagligt sämre. Tillväxten minskar då till knappt I % per är, samtidigt som arbetslösheten stiger till uppemot 4%. Industriinvesteringarna faller och reallönerna utvecklas ef­ter något år svagare än i alternativet med låga pris- och kostnadsstegringar.

Offentligt sparande

Enligt långtidsutredningen måste den offentliga sektorns sparande öka. Huvudskälet är att utredningen räknar med att näringslivels investeringar behöver öka med 3,5 % per år fram lill 1995. För att finansiera investering­arna behövs ett ökat sparande i den svenska ekonomin. Långtidsutred­ningen utgår nämligen från all del svenska folkhushållel inle skall sälla sig i ytterligare skuld till utlandet utan fortsätta alt betala tillbaka på utlands­skulden. Bytesbalansen förutsätts 1995 uppvisa ett överskoll om 10 miljar­der kr. Även om hushållen kan förväntas öka sitt sparande är detta inte tillräckligt. Därför måste också den offentliga sektorns sparande öka.

Del är enligt utredningen möjligt all förbättra det offentliga sparandet i tillräcklig omfattning, om utgifterna begränsas till vad som följer av hittills gjorda åtaganden samtidigt som skattetrycket (mätt som skatters och avgif­ters andel av den totala produktionen) är oförändrat. Delta innebär all de offentliga utgifterna måste öka i väsentligt långsammare takt än vad som varit fallet under de senaste decennierna.

Ökad produktivitet

I utredningen framhålls betydelsen av en god produktivitetsutveckling i ekonomin. Större produktivitetsstegringar innebär en snabbare tillväxt i ekonomin som helhet. Därutöver underiättar det strävandena atl öka den offentliga sektorns sparande, eftersom skatteintäkterna vid givna skatte­satser ökar när tillväxten stiger.

Av den tillväxt pä drygt 2% per år som utredningen menar är möjlig att uppnå - om övriga krav uppfylls - svarar produktivitetsstegringen för 1,7 procentenheter. Del innebär atl produktiviteten bedöms öka bara margi­nellt snabbare än under de senaste 10-15 åren och väsentligt långsammare än under 1960-talet. Denna svaga produktiviletsstegringstakt är inle unik för Sverige. Ändå finns del all anledning atl överväga hur produktiviteten kan förbättras.

I utredningens huvudrapport diskuteras bl. a. skattesystemets effekter, produktiviteten i offentlig sektor och arbetsmarknadens funktionssätt. I elt stort antal olika bilagor till långtidsutredningen analyseras också produk­tivitets- och effektivitetsproblem. Regeringen avser att lill hösten efter remissbehandling av utredningen lägga en proposition till riksdagen med förslag om inriktningen av den ekonomiska politiken för de kommande åren.

15

4 Den ekonomiska politikens inriktning

Prop. 1986/87:150

Bilaga I Den ekonomiska politikens mål är hög ekonomisk tillväxt, full sysselsätt­ning, fast penningvärde, en stark utrikesbalans samt en jämn fördelning -både mellan hushåll och olika regioner av den ekonomiska tillväxten.

För att den fulla sysselsättningen skall kunna hävdas krävs att Sverige har god konkurrenskraft, innebärande bl. a. ett stabilt överskott i bytesba­lansen som gör det möjligt att nettoamortera utlandsskulden. En god sysselsättningstillväxl kräver en tillräcklig efterfrågan på svenska varor. Då krävs också att konsumtionen - den största komponenten i efterfrågan - växer. Förutsättningen för att en god konsumtionstillväxl skall kunna förenas med överskott i bytesbalansen är en stark konkurrenskraft och en låg inflation.

Under de senaste åren har emellertid inflationstakten i Sverige varit högre än vad som långsiktigt är förenligt med en utveckling mot samhälls­ekonomisk balans. Orsakerna har varit såväl stora lönekoslnadsökningar som marginalhöjningar och slentrianmässiga prispåslag frän företagens sida. Huvuduppgiften för den ekonomiska politiken under det kommande året är att bryta denna utveckling och lägga grunden för en utveckling som innebär långsammare pris- och kostnadsökningar. Detta kräver insatser över elt brett fält.

4.1 Finanspolitikens inriktning

Ett centralt inslag i de senaste årens ekonomiska politik har varit alt finanspolitiken givits en stram inriktning. Genom en restriktiv ulgifispröv-ning och en god tillväxt har de finansiella obalanserna inom den offentliga sektorn reducerats i betydande utsträckning. Den finansiella kris för den offentliga sektorn som var hotande nära i början av detta decennium har avvärjts, vilket verksamt har bidragit till den pågående saneringen av den svenska ekonomin.

För att de långsiktiga ekonomiska målen skall nås måste den strama finanspolitiken ligga fast. Avgörande för våra möjligheter att ytterligare förbättra sysselsättningsläget är att vi nedbringar inflationstakten till högst samma nivå som i våra viktigaste konkurrentländer. Del nödvändiggör att finanspolitiken även fortsättningsvis är tillräckligt stram för att understöd­ja kampen mot inflationen.

Under de senaste två åren har den reala ulrikesbalansen utvecklats negativt, något som emellertid mer än uppvägts av den förmånliga utveck­lingen av vårt bytesförhållande gentemot utlandet, främst till följd av oljeprissänkningen. Vi kan inte utgå från alt vi kommer att få någon ytterligare draghjälp av detta slag. Därför krävs att finanspolitiken är så stram all utrikeshandeln även framgent bidrar till ett överskott i bytesba­lansen.

För den långsikliga tillväxten i ekonomin är investeringsnivån av största

betydelse. Investeringarna påverkas av efterfrågelägel och kapacitetsut-

nytljandel, men också av förhållandet mellan räntenivån och avkastningen

på reala investeringar. Realräntan bör visserligen vara positiv för att stimu-

16

lera sparandel i ekonomin. Men den bör inte långsiktigt vara sä hög att den    Prop, 1986/87: 150

konkurrerar ul produktiva investeringar eller driver upp kravet på lönsam-    Bilaga 1

hel pä dessa till orimligt höga nivåer. För att skapa förutsättningar för en

räntenivå som underiättar en fortsätt investeringsuppgårig krävs därför

bl, a, all finanspolitiken leder till en fortsatt förbättring av sparandet inom

den offentliga sektorn.

Som beräkningarna i LU 87 visar kommer den förutsedda sämre utveck­lingen av sparandel inom socialförsäkringssektorn under kommande år atl medföra all kravet på en fortsatt minskning av det statliga budgetsaldot kvarstår. Som framgår av årets långtidsbudget kan visserligen en god ekonomisk tillväxt medföra en ytterligare reducering av budgetunderskot­tet fram lill 1990-talets början. Likväl kvarstår vid periodens slut (budget­året 1991/92) ett budgetunderskott motsvarande ca 1,7% av BNP, För atl uppnå detta och för att på sikt nå ett positivt finansiellt sparande i den totala offentliga sektorn, krävs en stram finanspolitik. Detta förutsätter bl. a. att eventuella reformer under denna period tolalfinansieras.

En viktig riktlinje för de senaste årens finanspolitik har varit all skatte­trycket måste hållas i stort sett oförändrat. Denna restriktion för den ekonomiska politiken måste iakttas. I annat fall blir det inte möjligt all höja reallönerna. När skattetrycket inle kan höjas och den offentliga sektorns finansiella sparande måste ökas, blir slutsatsen således att den offentliga utgiftsökningen måste hållas tillbaka.

Riksdagen har flera gånger slagit fast de principer som skall vara vägle­dande för utgiftspolitiken (FiU 1985/86: 30):

-

Endast de allra mest angelägna reformerna bör genomföras. Omfatt­ningen av sådana utgiftsökningar måste hållas nere, samtidigt som de finansieras genom alt andra utgifter minskas.

-

Utgiftsbegränsningar måste åstadkommas på vissa områden.

-

Arbetet med all begränsa ulgiftsaulomaliken måste fortsätta.

-

Åtgärder måste vidtas för att effektivisera den offentliga verksamheten och i vissa fall förändra dess organisations- och finansieringsformer.

-

En fortgående omprövning av existerande ulgiftsprogram måste göras.

Utvecklingen av utgiftsprövningen

Under tidigare decennier ökade statsinkomsterna myckel snabbt, beroen­de på såväl en snabb allmän ekonomisk tillväxt som elt stigande skatte­tryck. En rad angelägna och omfattande reformer kunde dä genomföras i stort sett under bevarad samhällsekonomisk balans. Den höga takten i reformarbetet gjorde alt uppmärksamheten koncentrerades på de nytill­kommande reformernas utformning. Budgetarbetet kom all i hög grad inriktas pä de finansiella tillskott som kunde avsättas lill olika ändamål, medan verkningarna av och kostnaderna för existerande program inte utvärderades i tillräcklig utsträckning.

Utrymmet för nya reformer i form av ökade statliga utgiftsåtaganden är

myckel begränsat. Samtidigt ställer den fortgående samhälleliga utveck­

lingen successivt nya krav på den offentliga sektorn, medan andra sedan

länge existerande system och program gradvis kan ha blivit mindre ange-

17

2    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150

lägna eller nödvändiga för att den offentliga sektorn skall svara mot ut-    Prop. 1986/87: 150 vecklingens och medborgarnas krav. Det är därför nödvändigt med en    Bilaga 1 successiv anpassning och förnyelse av verksamheterna. Delta måste ske genom omfördelning inom befintliga finansiella ramar.

I detta perspektiv och för att uppfylla riksdagens riktlinjer för utgiftspoli­tiken krävs en väsentlig ambitionshöjning när det gäller att systematiskt utvärdera effektiviteten i resursutnyttjandet och hittills uppnådda resultat av satsade resurser. I detta arbete måste också ingå alt analysera alterna­tiva medel för alt uppnå uppsatta mål.

Under senare år har inom riksrevisionsverkel (RRV), statskontoret och genom expertgruppen för studier i offentlig ekonomi (ESO) gjorts en rad utvärderingar av delta slag. Det är nödvändigt att sådana utvärderingar i högre grad än hittills blir föremål för en konstruktiv och systematisk diskussion mellan regeringskansliet, RRV, statskontoret och berörda myn­digheter.

Den strama finanspolitiken måste även få verkningar på det viktiga utgiftsområde som statens lönekostnader utgör. Jag återkommer till detta i det följande.

4.2 Penningpolitiken

Sedan lång tid har penningpolitiken främst styrts av hänsyn lill yttre balansmål. Syftet har varit att uppnå önskade effekter på valutaflöden och kapitalbalans. Sedan 1984 har därvid målet varit att statens utlandsskuld inte får öka. Denna norm ligger fast.

Förbättringen av den yttre balansen och det återvunna förtroendet för den svenska kronan har medfört atl valutaflödet på kort sikt inte är lika styrande för penningpolitiken som fallet varit tidigare. Det har därför blivit möjligt all i viss utsträckning, då så synes befogat, ta hänsyn till interna faktorer.

Sedan liberaliseringen av den svenska kredilmarknaden genomförts, arbetar penningpolitiken i huvudsak genom alt påverka marknadsräntorna. Den starka kredilexpansionen och den snabbt växande privata konsum­tionen motiverade atl riksbanken inte motverkade den tendens lill stigande räntor som kännetecknade marknaden mot slutet av 1986. I början av november var marknadsräntan på femäriga obligationer drygt 9% men har under de första månaderna 1987 legat kring 11 %. Räntan pä sexmånaders statsskuldväxlar steg från ca 8,5 % till som högst 11 % i mars.

Med tanke på att bytesbalansens överskott nu synes vara på väg att försvinna och att efterfrägeläget allmänt sett är högt har penningpolitiken pä senare lid varit inriktad på alt bevara ett relativt högt ränteläge på långfristiga obligationer. Höjningen av de kortfristiga räntorna medförde en ökad räntemarginal mot utlandet och ett betydande valutainflöde. Un­der perioden januari-mars uppgick det lill 9,5 miljarder kr., vilket dock bör ses mot bakgrund av elt valulautflöde om 5,1 miljarder kr. under det sista kvartalet 1986. Med hänsyn till det kraftiga valutainflödet under det första kvartalet i år har riksbanken medverkat lill en nedgång av de kortare

räntorna på senare tid, vilket också har avspeglats i en dämpning av    Prop. 1986/87: 150

valutainflödet.

Bilaga 1

Hushållssparandet har utvecklats mycket svagt sedan början av 1980-ta-let. Samtidigt har sparandets betydelse för den enskildes trygghet bekräf­tats av undersökningar om utvecklingen av socialhjälpen. Avsaknaden av den ekonomiska reserv som elt sparkapital utgör är en starkt bidragande orsak till varför människor kan tvingas söka socialhjälp även vid endast tillfälliga försämringar av sin privata ekonomi. Även samhällsekonomiska skäl talar för alt hushållens sparande bör öka.

Hushållssparandets svaga utveckling har beställ trots all sparvillkoren förbättrats i en rad avseenden under de senaste åren. Nedgången av inflationstakten, realräntans uppgång, begränsningen av avdragsrätten, sänkningen av marginalskatterna, introduktionen av allemanssparandel och det höjda sparavdraget är faktorer som ökat sparandets avkastning. Regeringen kommer mot denna bakgrund inom kort atl ge spardelega­tionen i uppdrag att utreda hushällens sparbeteende och förutsättningarna för ett förbättrat hushållssparande.

För att stimulera sparandet redan nu föreslås att extra insättningar om 5000 kr. tillåts i vinstsparandet resp. allemanssparandel under det Qärde kvartalet i år resp. del första kvartalet 1988. Vidare föreslås all det totala sparbeloppet (insättningar minus uttag) i allemanssparandel höjs frän 50000 till 60000 kr.

Vidare kommer bostadsministern senare att föreslå ändringar i nybygg-nadslåneförordningen, så alt räntebidrag endast lämnas om krediter bevil­jats av kredilaktiebolag eller sladshypoteksförening.

4.3 Pris- och lönebildningen

1 det balansalternativ som LU 87 redovisar uppnås målen för den ekono­miska politiken endast om prisökningarna pä varor och tjänster producera­de i Sverige är lägre än i omvärlden. Detta kräver i sin tur att takten i de nominella lönekostnadsökningarna i Sverige är långsam.

Det nominella löneökningsutrymme som arbetsmarknadens parter har atl förhandla om under de närmaste åren är således mycket begränsat. Det minskar ytterligare av att en del av utrymmet för 1988 las i anspråk av höjda arbetsgivaravgifter.

Enligt regeringens bedömning är utrymmet för nivåhöjningar av löne­kostnaderna (dvs. löner inkl. löneglidning samt arbetsgivaravgifter) starkt begränsat 1988. Cirka en procents kostnadsslegring är redan inlecknad genom de avgiftshöjningar som tidigare föreslagits. Skulle dessutom löne­glidningen bli av samma storieksordning som under 1986, skulle del sam­hällsekonomiska utrymmet för lönekoslnadsstegringar överskridas med bred marginal.

Det finns emellertid, enligt regeringens bedömning, en möjlighet atl

neutralisera ökningen av arbetsgivaravgifterna. Regeringen är för sin del

beredd att överväga detta genom en sänkning av den allmänna löneavgif­

ten. Förulsällningen är emellertid alt arbetsmarknadens parter, inom såväl

19

den privata som den offentliga sektorn, sluter avtal, som ger en mycket    Prop. 1986/87: 150

måttlig total ökning av lönenivån inkl. löneglidning under 1988.

Bilaga 1

Om löneökningutrymmet inte skall inlecknas av ytterligare ökade ar­betsgivaravgifter under åren efter 1988, måste beslut om kostnadskrävan­de reformer inom de områden som finansieras med sådana avgifter undvi­kas och den nuvarande kraftiga automatiska utgiftsökningen begränsas. Vidare bör möjligheterna att till en del finansiera de nödvändiga utgifterna på annat sätt prövas.

Regeringen avser att initiera elt arbete med dessa utgångspunkter. I anslutning till delta kommer arbetsmarknadens parter atl inbjudas till överläggningar om dessa frågor och om vilken fördelning av lönekost-nadsutrymmel på löner resp. arbetsgivaravgifter som är önskvärd under kommande är.

Löneutvecklingen i privat sektor

En viktig förklaring till den alltför snabba löneökningstakten under senare år har varit samspelet mellan en stor löneglidning och följsamhetskrav som bl. a. tagit sig uttryck i automatiska klausuler i avtalen.

I de centrala ramavtal som slöts pä den privata arbetsmarknaden för 1986 och 1987 återfanns särskilda bestämmelser, som syftade lill att be­gränsa löneökningarna 1987 om löneökningarna för 1986, inkl. löneglid­ningen, översteg den överenskomna ramen. Denna avräkningsmodell är ett viktigt steg mot en balanserad ökningstakt av lönekostnaderna. Det är angeläget att parterna arbetar vidare på en utveckling av denna modell. En snabb löneglidning leder lill krav pä kompensation och lill ytterligare lönekoslnadsstegringar.

Insikten om värdet av låga lönekostnadsökningar måste få genomslag i de avtalade kostnadsökningarna. Den lönekoslnadsökning som de centrala parterna avtalade om för 1986 och 1987 överskred vad som är förenligt med en balanserad samhällsekonomisk utveckling. Till delta kommer atl de faktiska kostnadsökningarna hittills inte hållit sig inom de överenskomna ramarna. Trots atl parterna var överens om atl vidta åtgärder för atl begränsa löneglidningen, blev denna stor 1986.

1 avtalen för 19861987 finns inga automatiskt verkande följsamhels-klausuler. Det är viktigt att sådana klausuler undviks även i fortsättningen. Detta torde i sin tur förutsätta aktiva åtgärder mot den höga löneglidning­en.

Det är av yttersta vikt att parterna i 1988 års avtalsrörelse ytteriigare begränsar lönekostnadsökningarna. Ansvaret för detta åvilar både de cen­tralt avlalsslutande parterna och de lokala parterna.

Den ytterligare minskning av inflationstakten som nu är nödvändig kan inte uppnås enbart genom lägre lönekostnadsökningar. Skärpta krav måste också ställas på att arbetsgivarna vid sin prissättning inte längre håller fast vid ett prissåttningsbeieende som var motiverat under tidigare år när kostnadsökningarna var större.

Den ökade efterfrågan innebär också att företagens vinstmarginaler kan

bibehållas utan slora prisökningar. Del är därför inte acceptabelt att ar-

20

betsgivarna omotiverat söker öka sina marginaler genom all la ut högre    Prop. 1986/87: 150

priser på sina varor.

Bilaga 1

Lönebildningen inom den offentliga sektorn

Samhällsutvecklingen under efterkrigsperioden har inneburit en kraftig ökning av välfärden i Sverige. Ett centralt inslag i välfärdspolitiken har varit uppbyggnaden av den gemensamma sektorn. Den har varit en förut­sättning för att ge alla grupper i samhället del av välfärden. Den allmänna värden, utbildningen, omsorgen, de sociala skyddsnäten och servicen i den offentliga sektorns regi är omistliga delar i den generella välfärdspolitiken.

Under efterkrigstiden fram lill slutet av 1970-talet kunde en expansion av den offentliga produktionen finansieras med ökade skatter. Denna väg är inte längre framkomlig. Om reallönerna efter skatt skall kunna stiga, får skattetrycket inle öka ytterligare. Detta innebär en övergång från en period då nya resurser ständigt tillfördes samhällets välfärdspolitik till en period då del framför allt är nödvändigt alt utnyttja de befintliga resurserna på elt effektivare sätt.

Del gäller därmed att finna produktionsformer, arbetsorganisation, styr­system etc. som utvecklar verksamheten och höjer produktiviteten. Strik­ta beslutshierarkier och snäva kompetensgränser mellan olika personalka­tegorier måste brytas upp för all lämna plats ät en organisation som tillåter och uppmuntrar initativkrafl, ansvarstagande och mångkunnighet hos de anställda. Målet bör vara en arbetsorganisation som lar tillvara medarbe­tarnas vilja och förmåga till kreativitet och förnyelse. En sådan arbetsorga­nisation medför ett intressantare och mer givande arbetsinnehåll för de anställda.

I en ordning där arbetstagarna bidrar till alt förbättra och effektivisera verksamheten är det också rimligt atl de får del i de effektivitetsvinster som görs. Om lönesystemen utformas så att de tillåter sådana premiering­ar, kan de anställda mer aktivt och direkt påverka sin utkomst.

Den grundläggande förutsättningen för en real inkomstökning i samhäl­let är atl produklivitelen ökar. Löneökningar som överstiger produktivi­tetsökningen leder lill inflation. Förutsättningarna för all öka produktivite­ten varierar dock mellan olika sektorer i samhällsekonomin. Inom indu­strin har man haft en snabbare produktivitetsutveckling än inom såväl den privata som den offentliga tjänstesektorn. Samtidigt råder ett icke oväsent­ligt samband mellan de olika sektorerna. Så har t. ex. utbildning, kommu­nikationer och sjukvård i offentlig regi stor betydelse för industrins möjlig­het att öka sin produktivitet. Därför bör alla löntagare få del i samhällets totala produktivitetsökning.

Mot denna bakgrund bör inte skillnader i den uppmätta produktivitetsut­vecklingen mellan de olika sektorerna mekaniskt återspeglas i motsvaran­de skillnader i löneutveckling. Det är dock rimligt med en viss koppling mellan utkomsten och i vilken utsträckning arbetstagarna bidragit lill alt förbättra produktivitetsutvecklingen.

En tredjedel av landels löntagare är verksamma inom den offentliga

sektorn. Produktivitetsutvecklingen inom denna sektor har stor betydelse

21

för tillväxten i hela ekonomin och för välfärden i samhället. Det är därför    Prop. 1986/87: 150 nödvändigt att möjligheterna till ökad produktivitet i den offentliga sektorn    Bilaga I tas till vara.

Vissa åtgärder har redan vidtagits i detta syfte. Inom det statliga områ­det tillämpas sedan länge ett s. k. huvudförslag vid budgeleringen av myn­digheternas förvaltningskostnader. Detta skall ses som ett uttryck för en löpande produktivitets- och effektivitetsförbättring inom den statliga sek­torn. På del kommunala området förekommer, främst inom den tekniska verksamheten, olika former av resullatberoende löneformer. Även på den landstingskommunala sidan förekommer liknande system. På det statliga området har dessutom parterna i avtalen för 1984-85 och 1986-87 över­enskommit om lokala försök med särskilda åtgärder för att öka produktivi­tet, kvalitet och service. De konkreta resultaten har hittills varit begränsa­de. Statens arbetsgivarverk (SAV) har dock inlett ett arbete som syftar till att i samråd med personalorganisationerna fä till stånd betydligt mer om­fattande åtgärder på detta område.

Detta arbete är väsentligt, inte minst eftersom lönekoslnadsökningar som överstiger tillväxtutrymmet annars kommer att slå ut i ökade skatter och avgifter. Detta får i sin tur, direkt och indirekt, inverkan på inflationen och den svenska ekonomins konkurrenskraft. Indirekta skatter, liksom höjda avgifter i statlig och kommunal verksamhet, slår direkt pä prisnivån. En ökning av de direkta skatterna leder till krav på större löneökningar för atl trygga köpkraften, vilket i sin lur ytterligare driver upp inflationen.

För att främja en effektiv offentlig verksamhet bör också förändringar i lönerelationerna mellan olika grupper av anställda i högre grad än hittills baseras på personalförsörjningsbehoven. En fungerande arbetsmarknad förutsätter att lönerna anpassas till behoven av arbetskraft i olika verksam­heter. Historiskt betingade lönerelationer, som inte står i överensstämmel­se med förändringar på arbetsmarknaden, måste kunna ändras. Därför måste också automatiskt verkande följsamhetsklausuler undvikas lill för­mån för aktuella och framtidsinriktade bedömningar.

Lönespridningen har under lång tid minskat på hela arbetsmarknaden. I den offentliga sektorn har löneutjämningen gått längre än inom övriga sektorer. Därigenom har obalanser uppstått, med betydande personalför-sörjningsproblem som följd. På vissa områden har det varit mycket svårt att rekrytera erfaren och kvalificerad personal. Del är nödvändigt all anpassa lönerelationerna så atl de medger en effektiv personalförsörjning i den offentliga verksamheten.

Även olikheter i de allmänna anställningsvillkoren i förhållande till övrig arbetsmarknad har betydelse för personalförsöijningen. Del kan gälla se­mestervillkor, pensionsåldrar, tjänstledighetsbestämmelser m. m. Det är därför önskvärt att dessa villkor blir mer likartade på hela arbetsmarkna­den.

Förbättrad pris- och lönestatistik

En gemensam, allsidig och öppen redovisning av utvecklingen av löner,

lönekostnader och anställningsvillkor är elt nödvändigt instrument för alt

22

arbetsmarknaden skall fungera rationellt. Det är också ett övergripande    Prop. 1986/87: 150

samhällsintresse atl ha tillgång lill en sädan redovisning.

Bilaga I

Den lönestatistik som i dag produceras är normall av hög kvalitet och täcker stora delar av svensk arbetsmarknad. Insamlingen och bearbetning­en av denna statistik sker i första händ av arbetsmarknadens parter. Den lönestatistik som produceras av statistiska centralbyrån (SCB) baseras i huvudsak på uppgifter från parterna. Det finns dock problem med den nuvarande ordningen. I första hand gäller del bristen på samordning och att uppgifter för vissa delar av arbetsmarknaden saknas.

Det är naturligt att arbetsmarknadens parter själva slår för sådan stati­stikproduktion som behövs för förhandlingsverksamheten. Elt problem i sammanhanget är dock alt statistikmalerialel lämnar utrymme för olika tolkningar. Det vore värdefullt om parterna kunde enas kring gemensam­ma tolkningar av lönestatistiken. Ett samarbete mellan parterna med detta syfte pågår.

För närvarande ställs inle statistik samman för skilda delar av arbets­marknaden på ett överskådligt och meningsfullt sätt. Det är ett allmänt intresse all så sker. Del bör uppdras ål en särskild utredningsman atl inför kommande avtalsrörelse publicera en allsidig redovisning av utvecklingen av löner, lönekostnader och anställningsvillkor för olika delar av den svenska arbetsmarknaden. Arbetsmarknadens parter bör inbjudas atl delta i detta arbete. Därigenom kan uppgiftsskyldighet för företag och organisa­tioner undvikas, samtidigt som parterna ges möjlighet till medverkan i utredningsmannens arbete. I uppdraget bör ingå all bedöma i vilken ut­sträckning den löpande statistiken om löner m. m. kan behöva förändras och kompletteras. Statistiska centralbyrån och konjunkturinstitutet bör bidra med underlag för utredningsmannens arbete. Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] avser alt återkomma till regeringen med förslag i denna fråga.

Det är viktigt all den officiella statistiken över prisutvecklingen har en oberoende ställning och hög kvalitet. Efter samråd med chefen för civilde­partementet förordas att sammansättningen av nämnden för konsument­prisindex ändras genom atl partsrepresentantionen utgår och den veten­skapliga representationen ökar. Vidare bör statistiska centralbyråns och statens pris- och kartellnämnds prismälningar samordnas ytterligare ge­nom att gemensamma mätmetoder och mätningar så långt möjligt tillämpas och genom att publiceringen sker gemensamt en gång per månad.

4.4 Arbetsmarknadspolitik

Den ekonomiska politiken har de senaste åren varit inriktad på att stärka

konkurrenskraften, skapa tillväxt och återställa den finansiella balansen i

den svenska ekonomin. Endast härigenom är del möjligt atl uppnå den

ekonomiska politikens viktigaste mål, nämligen den fulla sysselsättningen.

Efter devalveringen hösten 1982 gjordes betydande arbetsmarknadspoli­

tiska insatser för all förhindra en fortsall ökning av arbetslösheten. Dessa

insatser gjordes i avvaktan på atl den ekonomiska tillväxten skulle ge

utslag i ökad sysselsättning och en allmän förbättring av läget på arbets­

marknaden.  Antalet beredskapsarbeten ökade kraftigt.  När även ung-

23

domslag och rekryteringsstöd hade introducerats 1984 hade antalet syssel-    Prop. 1986/87: 150 satta i dessa tre typer av arbelsmarknadspoliliska åtgärder fördubblats lill    Bilaga I sammanlagt över 90000 personer.

I takt med all efterfrågan på arbetsmarknaden har stärkts har antalet sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder kunnat reduceras. Mellan 1984 och 1986 var nedgången hela 40000 personer och en liten ytterligare minskning förutses i år. Därmed är omfattningen av dessa insatser i år i stort sett nere på 1982 års nivå. Hela den beräknade sysselsättningsökning­en pä över 150000 personer mellan 1982 och 1987 har således ägt rum på den reguljära marknaden. Merparten av sysselsättningsökningen har skett i näringslivet.

Arbetsmarknadspolitiken har de senaste åren förskjutils från sysselsält-ningsskapande åtgärder till större insatser för all förbättra arbetsmarkna­dens funktionssätt och för att höja kunskapsnivån hos människor i arbets­livet.

Arbetsmarknadsverket har gjort stora insatser för att effektivisera ar­betsförmedlingen. I allt större utsträckning sker förmedlingsarbetet i nära kontakt med förelagen. I budgetpropositionen föreslog regeringen alt anta­let arbetsförmedlare ökas med 250 tjänster.

Arbetsmarknadsutbildningens organisation och inriktning har föränd­rats. Länsarbetsnämndernas möjligheter all anpassa arbetsmarknadsut­bildningen till avnämarnas krav och de arbetssökandes behov har förbätt­rats. Utöver utbildning för dem som är eller riskerar att bli arbetslösa har den s. k. flaskhalsutbildningen för anställda inom industrin fått ökad om­fattning. Antalet utbildningsplatser har ökat och utbildningsbidragen har förbättrats. 1 budgetpropositionen föreslogs att medlen för upphandling av arbetsmarknadsutbildning skulle utökas med motsvarande 5000 personer.

Arbetslösheten har de senaste åren reducerats påtagligt. År 1983 var ca 150000 personer öppet arbetslösa enligt statistiska centralbyråns arbets-kraftsundersökningar. Del motsvarade 3,5% av arbetskraften. Första kvartalet 1987 var 94 000 personer arbetslösa, motsvarande 2,2% av ar­betskraften. Ungefär en tredjedel av denna nedgång beror emellertid på att stafistiska centralbyrån har ändrat sina mätmetoder. Trots att arbetslöshe­ten allmänt sett har gått ned kvarstår betydande problem för vissa grupper av arbetslösa. Chefen för arbetsmarknadsdepartementet kommer därför att senare i dag föreslå ökade insatser för att ytterligare minska ungdoms­arbetslösheten och långtidsarbetslösheten.

Omfattande insatser har gjorts de senaste åren för att förbättra ungdo­

marnas situation på arbetsmarknaden. Arbetslösheten bland ungdomar i

åldern 16-19 år har reducerats från över 10% 1982 till ca 4% 1986.

Utvecklingen för ungdomar i åldern 20-24 år har varit mer ogynnsam.

Arbetslösheten i denna grupp låg 1986 kvar på ungefär samma nivå som

1982, dvs. drygt 6%. De åtgärder som nu föreslås är inriktade på de äldre

ungdomarna. Del gäller dels ökade resurser för yrkesinriktad arbetsmark­

nadsutbildning med praktikinslag, dels en ny särskild arbetsmarknadsut­

bildning, också den med prakukinslag. Vidare föreslås vissa regeländring­

ar som medger att tiden i ungdomslag i ökad utsträckning används till s. k.

jobbsökaraktivileter.

24

Antalet personer, som har varit arbetslösa en längre lid, har minskat den Prop. 1986/87: 150 senaste tiden. Antalet personer som varit arbetslösa under lång tid minska- Bilaga 1 de från 34 000 personer 1985 lill 26000 personer 1986. Under första kvarta­let 1987 var 21 000 personer långtidsarbelslösa (omläggningen av arbels-kraftsundersökningarna gör dock att minskningen från föregående år över­drivs). Trots minskningen är det ett stort socialt och samhällsekonomiskt problem att så mänga är arbetslösa under sä lång tid. Därför föreslås ökade resurser lill arbetsförmedlingen och större handlingsfrihet för förmedling­en alt kombinera olika åtgärder för alt del skall vara möjligt atl på ett bättre sätt än f. n. återföra långtidsarbelslösa personer i arbete.

Utgifterna för konlanlstöd vid arbetslöshet har ökat snabbt under senare är, trots att arbetslösheten har reducerats. Det sammanhänger bl. a. med höjda ersättningsnivåer, ökad anslutning till arbetslöshetskassorna och ändrad tillämpning av reglerna inom arbetslöshetsförsäkringen. Chefen för arbetsmarknadsdepartementet kommer senare i dag alt dels föreslå åtgär­der som främjar möjligheterna för deltidsarbetslösa att få ökad arbetstid, dels föreslå ändringar av tillämpningsföreskrifterna lill lagen om arbetslös­hetsförsäkring i syfte att begränsa möjligheterna till ersättning vid deltids-arbetslöshet.

Slutligen föreslås utökade resurser till bidrag till arbetslösa för att starta egen verksamhet samt fortsatt försöksverksamhet med särskilda insatser i östra Norrbotten.

De bedömningar som nu kan göras tyder, som redan nämnts, på all arbetsmarknadslägel förblir relativt gott under 1987. Situationen är dock något olika i skilda delar av landet. Regeringen följer utvecklingen och har en hög beredskap för atl vid behov öka de arbetsmarknadspolitiska insat-

5 Budgetpolitiken 

5.1 Budgetåret 1986/87

I statsbudgeten för budgetåret 1986/87 angavs saldot till 44,9 miljarder kr. och i årets budgetproposition till 40,5 miljarder kr. Med utgångspunkt i RRV:s senaste budgetprognos beräknar jag nu saldot till 33,6 miljarder kr. Den främsta orsaken lill denna förbättring är atl inkomsterna ökat med 5600 milj. kr. jämfört med beräkningen i årets budgetproposition. Den största enskilda förändringen av skatteinkomsterna förklaras av den ökade vinstnivån i näringslivet, vilken ökar inkomsterna från juridiska personer med I 700 milj. kr. Vidare beräknas den nominella löneutvecklingen samt den privata konsumtionens tillväxt nu ske snabbare än vad som antagits i tidigare beräkningar. Detta medför ökade skatte- och momsinläkler på sammanlagt 2 500 milj. kr. Samtidigt som inkomsterna således blivit högre än beräknat beräknas nu utgifterna minska med I 700 milj. kr. sedan budgetpropositionen.

25

Tabell 3 Budgetsaldot för budgetåret 1986/87

Prop. 1986/87: 150

Miljarder kr, löpande priser

Bilaea 1

Statsbudget

Budgetprop.

Nuv,

juni 1986

jan. 1987

beräkning

Inkomster

292.5

299,5

305.1

Utgifter exkl. statsskuldräntor

269,4

275.0

273.3

Slatsskuldräntor

68,0

65,0

65,4

Redovisat budgetsaido

-44,9

-40,5

-33,6

Den förbättring av saldot som framkommer av nuvarande beräkningar förklaras således till största delen av att inflationen och därmed skattein­täkterna vid oförändrade regler blivit högre. På kort sikt leder denna högre inflation till en förbättring av statsfinanserna. Till en del är förbättringen av statsfinanserna skenbar eftersom avräkningen mot kommunalskattemedel sker med viss eftersläpning. Samtidigt försämras tillväxtförulsättningarna i stort genom atl inflationen försämrar konkurrenskraften. Därmed försäm­ras också det slalsfinansiella läget på något längre sikt. Med hänsyn lill atl saidoförbättringen i så hög grad förklaras av en högre inflation än förutsett, kvarstår och snarast skärps kravet på fortsalt stramhet i budgetpolitiken.

5.2 Budgetåret 1987/88

I budgetpropositionen i januari beräknades budgetunderskottet för 1987/88 till 36,9 miljarder kr. Jag räknar nu med att budgetunderskottet kommer atl bli ca 6,4 miljarder kr, lägre, se tabell 4, Delta beror framför allt på att inkomsterna har räknats upp lill följd av en snabbare löneutveckling än vad som låg till grund för beräkningarna i budgetpropositionen. Dessutom innebär höjningen av fastighetsskatten att inkomsterna stiger med 500 milj, kr, under budgetåret. För helår räknat beräknas höjningen ge 2,7 miljarder kr.

Kostnaderna för statsskulden beräknas nu uppgå lill 62 miljarder kr,, vilket är 1,0 miljarder kr, lägre än beräkningen i budgetpropositionen. Detta förklaras i huvudsak av minskade valutaförluster. Räntorna för statsskulden utgör den största enskilda posten på statsbudgetens utgiftssi­da. Utvecklingen av ränteutgifterna är beroende av, förutom av upplå­ningsbehovet, även den framtida ränle- och valuiakursutvecklingen. Det kan noteras atl en förändring av räntenivån med 1 procentenhet för in­hemska lån skulle påverka ränteutgifterna för budgetåret 1987/88 med ca 1,5 miljarder kr.

Övriga utgifter har reviderats upp bl. a. lill följd av försvarsuppgörelsen samt justeringar för ändrade löneantaganden.

26

Tabell 4 Statsbudgeten för budgetåret 1987/88

Miljarder kr.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1

Enligt budgelprop.

Nuvarande beräkning

Inkomster

Utgifter exkl. slatsskuldräntor

Slatsskuldräntor

Budgetsaido

308,9

318.1

282,8

286,6

63.0

62.0

-36,9

-30,5

I det underliggande budgetsaldot ingår inle olika engångseffekter som påverkar det redovisade budgetsaldot. Man kan konstatera att även det underiiggande budgetsaldot minskar mellan budgetåren 1986/87 och 1987/88, både nominellt och som andel av BNP (tabell 5),

Tabell 5 Budgetutvecklingcn 1986/87-1987/88 med olika mått

Miljarder kr.

1986/87

Föränd­ring

1987/88

Redovisat budgetsaido

-33.6

+ 3,1

-30,5

- som andel av BNP i %

3,5

-

3,0

Underliggande

-33,3

+ 1,5

-31,8

- som andel av BNP i %

3,4

-

3,1

Med den nu förutsedda budgetutvecklingen och den utveckling av den kommunala ekonomin som jag återkommer lill i det följande, kommer den offentliga sektorns finansiella sparande att fortsätta att förbättras i år och under 1988, Som framgår av diagram 2 har en markant förbättring av den offentliga sektorns finansiella sparande skett sedan 1982; från -6,3 lill + l,6%av BNP,

Diagram 2   Budgetsaido och offentliga sektorns flnansiella sparande

Procent av BNP

BUDOETSAUX) OnXNTUGT FINAIBIELLT SPARAHDE

-20

70        72        74        76        78        80        82        84        86

Källor: Statistiska centralbyrån, riksrevisionsverket och finansdepartementet

27

5.3 Finansieringen av statens lånebehov

Prop, 1986/87: 150

Bilaga 1 

Samtidigt som statens lånebehov under de senaste åren minskat väsentligt

i omfattning har kreditmarknaden utvecklats i snabb takt. Därigenom har finansieringen av lånebehovet underiättals. Behovet atl tvinga fram efter­frågan på statspapper med stöd av administrativa regleringar har bortfallit och statsupplåningen sker nu lill marknadsmässiga villkor.

Länebehovet kommer även under 1987 atl reduceras markant. Till stor del är detta en följd av atl den tillfälliga förmögenhetsskatten pä livförsäk­ringsbolag m, fl, inbringar betydande belopp, men även budgetsaldot förut­ses fortsätta alt förbättras. Under året beräknas lånebehovet komma atl begränsas lill 16 miljarder kr,, en minskning med 75% sedan 1984 och det lägsta sedan 1976,

Nettouppläningen motsvarar numera endast en mindre del av den totala statsupplåningen, 1987 utgörs omkring 90% av den samlade nyupplåning-en av omsättning av lån som förfaller. Även med en begränsad ökning av statsskulden kan dess sammansättning därför påverkas i betydande grad. Under 1987 kommer den andel av statsskulden som är placerad i hushålls­sektorn att ökas, dels genom det sparlån som emitterades i februari, dels genom den extra insättning i allemanssparandel om 5000 kr, som medges under april-juni. Därmed reduceras risken att hushållens ökade likviditet ytterligare stimulerar den privata konsumtionen.

Enbart upplåningen i hushållssektorn beräknas motsvara hela det statli­ga nyuppläningsbehovet. Riksobligationer och slalsskuldväxlar kan likväl fortsätta all emitteras i former som ger stabilitet på penningmarknaden. Detta kan ske genom atl en betydande amortering sker av prioriterade obligationer. Ett positivt valutaflöde kan också skapa utrymme för en viss neltoamortering av den statliga utlandsskulden.

Som framgår av tabell 6 går upplåningen i riksbanken i år kraftigt tillbaka, efter en uppgång under fjolåret. Orsaken lill den slora finansi­eringen i riksbanken 1986 var atl såväl förelags och kommuners insättning­ar pä skilda konton liksom kassakravsmedlen ökade kraftigt, I år sker ett rejält omslag till följd av att en del av kommunernas och företagens medel i riksbanken släpps fria, och lill följd av atl kassakravsmedlen endast växer i takt med alt bankernas utlåning ökar. Det är också dessa förändringar som är huvudförklaringen till de stora svängningarna i "övrig"-posterna i tabell 6,

28

Tabell 6 Finansiering av statens lånebehov 19851987

Nettobelopp, miljarder kr.

1985

1986

1987

Statens budgetunderskott'

61

35

32

Valutaförluster pä statliga utlandslån

8

3

1

Engångsskatt

0

0

15

Statens lånebehov

53

32

16

Finansiering:

1 Riksbanken

3

28

-5

därav: Företags- och kommuners

insättningar i riksbanken

15

8

-10

Kassakravsmedel

0

8

1

Övrigt

-12

12

4

2 Inhemsk marknad

39

10

21-26

därav: Allemanssparande

9

15

13

Premie- och sparobligationer

9

12

4

Övrigt

21

-17

4-9

3 Utlandet

11

-6

-5-0

Summa nnansiering

53

32

16

Prop, 1986/87: 150 Bilaga 1

Budgetunderskottet anges här enligt riksgäldskontorets kassamässiga principer och skiljer sig något från det budgetunderskott som riksrevisionsverket redovisar.

5,4 Långtidsbudgeten

Syftet med långtidsbudgeten (bilaga 1,2) är alt klarlägga de slalsfinansiella konsekvenserna på fem års sikt med utgångspunkt i fattade beslut och gjorda åtaganden, I långtidsbudgeten görs således inte några bedömningar av vilka budgetpolitiska förändringar som bör genomföras vare sig på utgiftssidan eller av skatte- och avgiftsreglerna,

I årets långtidsbudget baseras beräkningarna på två olika alternativ för den ekonomiska utvecklingen. Lågallernativel - med låga nominella löne­ökningar, låg inflation, sjunkande ränta, god BNP- och reallönetillväxl samt sjunkande arbetslöshet - överensstämmer till stor del med det s. k. balansalternalivet i LU 87. Högalternalivet ansluter till referensallerna-tivet i långtidsutredningen, i vilket förutsätts en snabbare pris- och löne­ökningstakt.

Tabell 7 Långtidsbudgeten för perioden 1987/88-1991/92

a. Inkomster och utgifter (löpande priser)

Genomsniulig

1987/88

procentuell

miljarder

förändring

kr.

1981/82-1985/86

Genomsnittlig procentuell förändring 1987/88-1991/92

Lägalternativ   Högalternativ

13,3

318,1

2,9

4,3

Inkomster Utgifter exkl.

statsskuldräntor       5,4                      286,6 Slatsskuldräntor        24,5                        62,0

2,5 -0,8

5,1 6,2

b. Budgetsaldot (miljarder kr., löpande priser)

1987/88         1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

Lågalternativet                  -30,5           -32,0 Högalternativet                   -30,5           -36,9

-27,1 -38,8

-17,9

-42,5

-19,9 -51,2

29

Resultatet av långtidsbudgetberäkningarna återfinns i tabell 7. I lågalter- Prop. 1986/87: 150 nativet erhålls en gradvis förbättring av budgetsaldot. I högalternalivet blir Bilaga 1 resultatet i stället en successiv ökning av budgetunderskottet. Skillnaden mellan alternativen beror i huvudsak pä tvä faktorer. Den höga räntenivån och de stora budgetunderskotten i högalternativet driver upp statsskuld-räntorna under perioden. Kostnaderna för sysselsättningsskapande åtgär­der blir också markant högre i delta alternativ till följd av den sämre ekonomiska utvecklingen.

Av diagram 3 framgår den avgörande betydelse som den allmänna eko­nomiska utvecklingen har för statsfinansernas utveckling. 1 realiteten är den allmänekonomiska utvecklingen än mer betydelsefull. Långtidsbudge­ten är en mekanisk konsekvensberäkning, som inle tar hänsyn lill det dynamiska samspelet mellan budgeten och samhällsekonomin i stort. Sai­doförsämringen i högalternalivet skulle, lill följd av minskande inkomster och stigande utgifter, därför i praktiken sannolikt bli större än vad beräk­ningarna utvisar.

En central fräga är hur pass konsistenta långtidsbudgetberäkningarna är med LU;s balansalternaliv och dess krav pä fortsalt förbättring av det offentliga sparandet.

För staten och socialförsäkringssektorn sammantaget erhålls en viss förbättring av det finansiella sparandel i en kalkyl grundad pä långtidsbud­getens anlaganden. Det förbättrade finansiella sparandel för staten i lågal­lernativel motverkas emellertid av ett försvagat finansiellt sparande i främst AP-fonden. Under perioden ökar ATP-ulgiflerna avsevärt snabbare än inkomsterna frän avgifter och fondavkaslning.

Diagram 3    Utvecklingen av budgetsaldot 1986/871991/92 enligt långtidsbudgetens hög- och lägalternativ

Miljarder kr., löpande priser 80r

HOGALTERNATIV,

55 7

50 -

45

40

35

30

 LAGALTERNATIV

25

20

15t__l__J_____ I___ 1__ 1__ i___ I___ I___ I___ I___ 

1986/87        1987/88        1988/89       1989/90        1990/91        1991/92

Källa: Finansdepartementet.

30

Förutsatt att den ärliga volymökningen i kommunsektorn inte överstiger    Prop. 1986/87: 150 drygt 1 %, pekar långtidsutredningens kalkyler på att sektorn i förhällande     Bilaga 1 till nuläget kommer alt ha ett i stort sett oförändrat finansiellt sparande under perioden.

Mot denna bakgrund kan man dra slutsatsen alt lågalternativet i långtids­budgeten i stort sett uppvisar den förbättring av den offentliga sektorns finansiella sparande som förutsatts i långtidsutredningens balansalternaliv. Det bör dock observeras att den irendmässiga förbättringen av det finansi­ella sparandet bryts i slutet av perioden. Utvecklingen avviker därmed från den positiva trend för den offentliga sektorns sparande som antas i LU:s balansalternativ. Vidare bör man hälla i minnet vissa av de förutsättningar som länglidsbudgetmetodiken bygger på:

I beräkningarna anlagna volymer får inle överskridas för s. k. volym-styrda uppgifter. Del innebär bl. a. att sjuktalet, som stigit under senare år, inle får överstiga nuvarande nivå. Statsbidraget lill skolan måste anpassas till det sjunkande elevunderlaget.

Utgiftsökningar på statsbudgeten och i socialförsäkringssektorn utöver dem som beaktas i långtidsbudgeten antas bli finansierade genom mot­svarande minskning av andra utgifter.

Den kommunala volymexpansionen får inte översliga drygt 1 %. Expan­sionslakten måste således märkbart sakta av.

Den slutsats som måste dras av årets långtidsbudget är att en låg löne-och prisslegringslakt är en förutsättning också för att statsbudgeten skall utvecklas på ett önskvärt sätt. Behovet av en stram finanspolitik kvarstår. De strama riktlinjer för utgiftspolitiken som tillämpats pä senare år måste därför gälla även fortsättningsvis.

5.5 Statsfinansiella restriktioner för löneökningar

Den fastlagda budgetpolitiken får bl. a. lill följd dels att staten inle kan tillåta en lönekostnadsökning på högre nivå än vad som gäller för arbets­marknaden i övrigt, dels atl för höga lönekostnadsökningar måste fä åter­verkningar på verksamhetens omfattning.

I årets finansplan (prop. 1986/87: 100) framhöll regeringen att de grund­läggande förutsättningarna för lönebildningen inom den privata och den offentliga sektorn av arbetsmarknaden bör bli mer likartade. En stor majo­ritet i riksdagen har anslutit sig till finansutskottets betänkande (FiU 1986/87; 10), vari framhålls att om de offentliganställda i fortsättningen skall ha en löneutveckling som i stora drag överensstämmer med de privat-anställdas, måste också skillnaderna i anställningsvillkor i övrigt jämnas ut. Givet alt det totala skattetrycket, enligt riksdagens riktlinjer för finans­politiken, bör hållas i stort sett oförändrat, innebär detta bl. a. atl löneför­bättringar i ökad utsträckning måste ha sin grund i höjd produktivitet. Skulle detta visa sig omöjligt, återstår pä många områden endast alt sänka ambitionsnivån eller alt genomföra verksamhetsinskränkningar för atl undvika skalle- eller avgiftshöjningar.

31

De offentliga lönekostnaderna

Prop. 1986/87:150

Beräkningen av lönemedel för statligt reglerade tjänster bör därför refor-    **"g'* meras enligt följande:

1

Inför varje avtalsrörelse klargör regeringen vilket totalt utrymme för lönekostnadsökningar som regeringen anser föreligga för den statliga sektorn.

2

Vatje kostnadsökning som går utöver denna utgiftsram möts med effek­tivitets- och produktivitetshöjande åtgärder eller besparingar. I detta sammanhang måste även hänsyn tas till det generella rationaliserings­krav i form av s. k. huvudförslag som hela den statliga sektorn är ålagd.

3

Löneanslagen räknas upp med belopp som svarar mot vad som angivits som samhällsekonomiskt försvarbart. Skulle en skillnad uppstå mellan lönekostnader enligt avtal resp. budgeterade medel, leder denna till ett extra produktivitetskrav på myndigheterna.

4

För vissa bidragsanslag - t. ex. statsbidragen till den kommunala under­visningen i grundskola och gymnasium - bör pä motsvarande sätt löne­ökningar utöver den av regeringen angivna ramen inle kompenseras. Detta bör beaktas vid beräkningen av statsbidragen.

5

På motsvarande sätt bör statliga taxor som fastställs av regeringen räknas upp endast för atl kompensera för löneökningar som ligger inom den av regeringen fastlagda ramen.

6

Verksledningarna bör i ökad utsträckning fä ansvar och skyldighet all vidta de åtgärder som behövs för atl genom omorganisation, omstruktu­rering och rationalisering hålla lönekostnaderna inom budgeterade ramar.

7

Motsvarande handlande bör stimuleras även i kommuner och landsting. Vid slalsmaklernas årliga avvägning av det finansiella utrymmet för den kommunala sektorn bör hänsyn tas till i vilken utsträckning löneökning­arna ligger inom den samhällsekonomiska ramen.

Inför 1988 års förhandlingar måste utgångspunkten vara de samhällseko­nomiska förutsättningar som regeringen har angivit i denna proposition.

Om 1988 års förhandlingar pä del statliga området kommer att innebära lönehöjningar under första halvåret 1988 kan en begränsning av löneutgif­terna bli aktuell redan för nästa budgetår.

Trygghetsavtalen för statligt reglerade tjänster förutsälter att arbetsgi­varna vidtar åtgärder under en 9-månadersperiod utöver uppsägningspe­rioden för övertalig personal. Arbetsgivarna måste därför så snart som möjligt sedan avtal har träffats vidta de åtgärder som avtalen kan föranle­da.

5.6 Kommunsektorn

I årets budgetproposition gjorde regeringen en samlad bedömning av kom-

tnunernas och landslingens ekonomiska situation inför 1988. De åtgärder

som där föreslogs var avvägda så att de skulle kunna genomföras inom

ramen för ett i stort sett oförändrat kommunalt skattetryck och med en

kraftigt skatleuljämnande profil. Utgångspunkten var att underlätta för

32

den kommunala verksamheten och sysselsättningen atl utvecklas inom det    Prop. 1986/87: 150 givna samhällsekonomiska utrymmet. Riksdagen anslöt sig tidigare i vår    Bilaga 1 till de mer övergripande utgångspunkterna för regeringens avvägningar.

Den reala volymökningen i den kommunala verksamheten och de nomi­nella pris- och löneökningarna måste begränsas. I annat fall leder de höga kostnadsökningarna kombinerade med en låg tillväxttakt i samhällsekono­min till betydande underskott i de kommunala finanserna. Dessa under­skott kan inte neutraliseras genom ökade kommunalskatter. Sådana skulle leda till kompensationskrav som ytterligare ökar pä pris- och löneökning­arna. Ansträngningarna måste i stället inriktas pä atl hålla nere den totala skattekvoten.

Under våren har regeringens förslag i budgetpropositionen inför 1988 till vissa delar behandlats av riksdagen. Till följd bl. a. härav har en relativt kraftig påspädning skett av de statliga bidragen till kommunerna.

När del gäller skatleutjämningen har riksdagen inle fattat något beslut. I fråga om ersättningen lill sjukvårdshuvudmännen frän sjukförsäkringen har överiäggningar inletts för tiden efter 1987.

Mot bakgrund av vad jag har anfört och vad som anförs i finansutskot­tets betänkande (1986/87:20) om kommunalekonomiska frägor bedömer jag alt det i detta sammanhang bör föresläs kompletterande åtgärder för atl inför 1988 bringa utvecklingen av den kommunala ekonomin i linje med de samhällsekonomiska kraven. Jag föreslår som en kompensation för de uteblivna besparingarna på skolans område och Ull skillnad från förslaget i budgetpropositionen, att kompensationen till kommunerna för avskaffan­det av den kommunala företagsbeskattningen fr. o. m. 1988 dras ned med 45 kr. per invånare, vilket motsvarar ca 360 milj. kr.

33

3    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150

Statsbudgeten och särskilda

pp '986/87:150

o

Bilaga I

iragor

1 Statsbudgeten budgetåren 1986/87 och 1987/88

1.1    Beräkningsförutsättningar

Vid en beräkning av statsinkomsternas utveckling är de anlaganden som görs om inkomslutvecklingen i samhället av stor betydelse. Riksrevi­sionsverket (RRV) har lämnat en beräkning av statsbudgetens inkomster. En sammanfattning av beräkningen bifogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 1.3. RRV:s beräkningar grundas på anlagandel att lönesumman mellan åren 1985 och 1986 har ökat med 9,5% samt mellan åren 1986 och 1987 ökar med 6,7%. För år 1988 har RRV schablonmässigt räknat med en ökning av lönesumman på 3,5%. RRV räknar med att det genomsnittliga konsumentpriset har ökat med 4,2% mellan åren 1985 och 1986 saml ökat med 3,9% mellan åren 1986 och 1987. Vidare räknar RRV med en ökning av utgifterna i löpande priser för privat konsumtion med 7% mellan 1986 och 1987 samt med 3,5% mellan åren 1987 och 1988.

Under arbetet med den reviderade nationalbudgelen har bedömningen av den ekonomiska utvecklingen reviderats. Med anledning härav räknar jag med all den utbetalda lönesumman har ökat med 9,6% mellan åren 1985 och 1986. För år 1987 räknar jag med all den privata konsumtionen kommer alt öka med 7,5 % i löpande priser. Jag räknar vidare med atl det genomsnittliga konsumentpriset kommer alt öka med 3,7 % under 1987.

För år 1988 har jag inle gjort nägon egen bedömning av pris - och löneutvecklingen. Del finns därför ingen anledning att avvika från RRV;s beräkningsförutsättningar i detta avseende.

I RRV:s beräkningar avseende budgetåret 1986/87 (statsbudgetens in­komster och utgifter) och 1987/88 (statsbudgetens inkomster) har verket tagit hänsyn till beslut som riksdagen fattat före den 16 mars 1987. RRV har även beaktat förslag från regeringen före denna tidpunkt. Jag har för egen del beaktat även de riksdagsbeslut som fattats under återstoden av mars samt de förslag från regeringen som lagts fram under denna period. I några fall har jag även beaktat förslag som lagts fram efter den 31 mars. Det får ankomma pä riksdagens finansutskott att göra justeringar för ytterligare förändringar som ej kunnat beaktas.

1.2    Statsbudgetens inkomster och utgifter under budgetåret

1986/87

RRV:s senaste beräkning av budgetutfallet för budgetåret 1986/87 utgörs 

av verkets budgetprognos nr 5 från den 6 april 1987. Beräkningarna av inkomsterna för budgetåret 1986/87 har gjorts av RRV i verkets reviderade inkomstberäkning.

Inkomster

I sin inkomstberäkning har RRV för budgetåret 1986/87 beräknat inkoms-

34

terna lill 304 290 milj. kr.

1 enlighet med vad jag har anfört om lönesummans utveckling för är 1986 så räknar jag upp inkomsttiteln Fysiska personers skatt på inkomst, reali­sationsvinst och rörelse med 150 milj. kr. Med hänsyn till de nya antagan­dena om lönesummans utveckling för år 1986 räknar jag vidare upp in­komsttiteln Folkpensionsavgifter med 40 milj. kr., inkomsttiteln Sjukför­säkringsavgift, netto med 23 milj. kr., inkomsttiteln Barnomsorgsavgift med 9 milj. kr., Viixenutbildningsavgifi med 1 milj. kr., inkomsttiteln Övriga socialavgifter, netto med 9 milj. kr., saml inkomsttiteln Allmän löneavgift med 8 milj. kr.

Med anledning av vad jag anfört om den privata konsumtionen i löpande priser Under år 1987 lar jag upp statsinkomsterna på inkomsttiteln Mervär­deskatt med 500 milj. kr. mer än vad RRV gjort.

Vidare har jag erfarit att statsinkomsterna på inkomsttiteln Utförsäljning av beredskapslager kommer alt uppgå lill 846,9 milj. kr. Av den anledning­en ökar jag beräkningen av denna inkomsttitel med 61,2 milj. kr.

Tabell I    Ändringar i RRV:s beräkningar av statsbudgetens inkomster budgetåret

1986/87

1 000-tal kr.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1

RRV:s be­räkning

Förändring enligt före­draganden

1111   Fysiska personers skatt på inkomst, realisations­vinst och rörelse 1211   Folkpensionsavgift 1221   Sjukförsäkringsavgift, netto 1231   Barnomsorgsavgift 1241   Vuxenutbildningsavgift 1251   Övriga socialavgifter, netto 1281   Allmän löneavgift 1411   Mervärdeskatt 2625   Utförsäljning av beredskapslager

Summa inkomster

Summa förändringar enligt föredraganden

49421000

-H 50 000

39140000

+ 40000

-857000

-F 23000

9041000

-T   

9000

1061000

+ 1000

747000

+   

9000

8 522 000

+    

8000

67 500000

4-500000

785 700

-H 61 200

304 289982

-1-801 200

RRV:s beräkningar föranleder i övrigt inle nägon erinran från min sida. Sammantaget medför mina justeringar av RRV:s beräkningar för budget­året 1986/87 en beräknad ökning av inkomsterna med 801,2 milj, kr, till 305091 milj, kr.

Utgifter

I statsbudgeten för innevarande år uppgår utgifterna till 336392 milj, kr. Därutöver har RRV beaktat beslut om och förslag till anslag pä tilläggsbud­get samt finansfullmakt om sammanlagt 2 961 milj, kr. RRV beräknar därmed utgiftsanslagen exkl. slalsskuldsränlor lill 267 353 milj. kr. och merbelaslningen på förslagsanslag exkl. statsskuldsräntor fill 2017 milj. kr. Sammantaget innebär detta alt RRV beräknar ulgiflsanslagen exkl. slals­skuldsränlor till 269 370 milj. kr.

35

Tabell 2    Statsutgifterna budgetåret 1986/87 milj. kr.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1

Ny beräkning

Statsbudget

RRV

Föredraganden

Utgifisanslag exkl. statsskuldränlor

264 392

267 278

267 278

Finansfullmaktsutnytljande

-

75

75

Beräknad merbelastning på

förslagsanslag exkl. stats-

skuldräntor

-

2017

2017

Statsskuldräntor

65000

65 600

65 400

Förändring i anslagsbehållningar

1500

1645

1645

Andrad disposlion av rörliga krediter

500

290

290

Beräknat tillkommande utgifts-

behov, netto

5 000

3 000

2000

Summa statsutgifter

336 392

339905

338705

RRV har beräknat utgifterna för statsskuldränlorna till 65,6 miljarder kr, för budgetåret 1986/87, Efter samråd med riksgäldskontoret beräknar jag utgifterna för statsskuldränlorna till 65,4 miljarder kr.

Tabell 3    Räntor på statsskulden budgetåret 1986/87

Miljarder kr.

Budgetår

1986/87 Budget­proposition

Nuv. räkni

be-ng

Förändring

Räntor på inhemska lån m. m. Räntor på utländska lån Valutaförluster

Summa

52,5 10,5 2,0

65,0

53,1

10,

2,1

65,4

-1-0,6 -0,3 -1-0,1

4-0,4

Enligt RRV kommer de totala anslagsbehållningarna på reservationsan­slag under innevarande budgetår all minska med 1645 milj. kr. för atl uppgå till 22344 milj. kr. Bedömningen är självfallet osäker, men jag kan tills vidare acceptera RRV:s beräkning som baseras på uppgifter från de ansvariga myndigheterna. I tabell 4 redovisas utvecklingen av anslagsbe­hållningarna mellan budgetåren 1985/86 och 1986/87.

Tabell 4    Anslagsbehållningarna vid utgången av budgetåren 1985/86 och 1986/87

Miljarder kr.

Huvudtitel

1985/86

1986/87

Utrikesdepartementet Kommunikationsdepartementet Arbetsmarknadsdepartementet Industridepartementet Övriga huvudtitlar

Summa

5,8

6,8

4,9

4,4

3,1

17

7,8

7,0

2,4

2,4

22,3

24,0

Enligt RRV kommer utnyttjandet av rörUga krediter att öka med 290 milj. kr. under budgetåret 1986/87.

36

Jag vill också nämna alt RRV för tillkommande utgiftsbehov, netto tar    Prop. 1986/87: 150 upp 3 miljarder kr. Jag beräknar behovet till 2 miljarder kr. I övrigt har jag     Bilaga 1 inga invändingar mot RRV;s beräkning.

Sammantaget beräknar jag därmed utgifterna under budgetåret 1986/87 till 338 705 milj. kr. Jag återkommer lill statsbudgetens saido för budgetåret 1986/87 under avsnitt 1.4 i det följande.

1.3 Statsbudgetens inkomster och utgifter under budgetåret 1987/88

Inkomster

RRV beräknar statsbudgetens totala inkomster till 313842 milj. kr. för budgetåret 1987/88. I förslaget till statsbudget för nästa budgetår ingår ett antal förslag som påverkar statsbudgetens inkomster. 1 det följande re­dovisar jag de förändringar av RRV;s beräkningar som jag funnit nödvän­diga.

I enlighet med vad jag har anfört om lönesummans utveckling för är 1986 räknar jag upp inkomsttiteln Fysiska personers skatt på inkomst, realisa­tionsvinst och rörelse med 150 milj. kr. Med hänsyn till de nya antagande­na om lönesummans utveckling för är 1986 reviderar jag vidare upp beräk­ningen av inkomsttiteln Folkpensionsavgifter med 60 milj. kr., inkomstti­teln Sjukförsäkringsavgift, netto med 25 milj. kr., inkomsttiteln Barnom-sorgsavgifi med 12 milj. kr.. Vuxenutbildningsavgift med 1 milj. kr., in­komsttiteln Övriga socialavgifter, netto med 10 milj. kr., saml inkomstti­teln Allmän löneavgift med 12 milj. kr.

Med anledning av vad jag anfört om den privata konsumtionen i löpande priser under är 1987 räknar jag upp inkomsttiteln Mervärdeskatt med 500 milj. kr. i förhållande till RRV;s beräkning.

RRV har beräknat de totala utgifterna för arbetslöshetsförsäkringen m.m. på inkomsttiteln Övriga socialavgifter, netto till 10900 milj. kr, varav 65% belastar inkomsttiteln. Detta är en ökning med 700 milj. kr. jämfört med verkets beräkning av dessa utgifter i december 1986. Eftersom chefen för arbetsmarknadsdepartementet och jag inte bedömer arbets­marknadsläget som förändrat sedan budgetpropositionen förelades riksda­gen, samt att arbetsmarknadsministern senare idag avser att föreslå ett antal aktiva åtgärder, tar jag upp verkels beräkning på inkomsttiteln med 455 milj. kr. i förhållande till RRV:s beräkning.

I enlighet med vad chefen för bostadsdepartementet kommer att framfö­ra i det följande om åtgärder i faslighetsskattesystemet med anledning av nya taxeringsvärden, räknar jag upp inkomsttiteln Fastighetsskatt med 500 milj. kr. budgetåret 1987/88.

Med anledning av det förslag som lagts fram i prop. 1986/87: 139 om höjningar av skatten på bensin räknar jag upp inkomsterna pä inkomstti­teln Bensinskatt med 1 386 milj. kr. Vidare räknar jag mot bakgrund av övriga förslag i den nämnda propositionen upp inkomsterna på inkomstti­teln Energiskatt med 427 milj. kr.

I enlighet med de förslag som jag senare denna dag kommer att framföra

37

4    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150

om försäljningsskallen på motorfordon räknar jag upp inkomsttiteln För­säljningsskatt på motorfordon med 400 milj. kr. Vidare räknar jag med anledning av nämnda förslag upp inkomsterna på inkomsttiteln Mervärde­skatt med 100 milj. kr.

I enlighet med vad jag kommer att föreslå senare denna dag om införan­de av en lullklareringsavgift räknar jag upp inkomsttiteln Avgifter vid tullverket med 50 milj. kr.

Med anledning av de förslag som jag kommer alt framföra senare idag om omsättningsskatten pä värdepapper räknar jag upp inkomsttiteln Skatt på värdepapper med 200 milj. kr.

Vissa bidrag från Sverige lill stöd för internationell utveckling i Portugal kommer troligen att återbetalas under nästa budgetår. Av den anledningen lar jag, efter samråd med statsrådet Hjelm-Wallén, upp en ny inkomsttitel. Återbetalning från portugalfonden, med 18 milj. kr. RRV:s beräkningar i övrigt föranleder inte någon erinran från min eller andra berörda statsråds sida. Sammanlagt innebär de förordade avvikelserna från verkels beräk­ningar en uppräkning av inkomsterna för budgetåret 1987/88 med 4 306 milj. kr. Jag beräknar således statsbudgetens inkomster för budgetåret 1987/88 till 318 148 milj. kr. Förändringarna i förhållande fill RRV:s beräk­ningar framgår av tabell 5.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1

Tabell 5    Ändringar i RRV:s beräkningar av statsbudgetens inkomster budgetåret 1987/88

1 000-tal kr.

RRV:s beräk-

Förändringar

ningar

enl. föredra-

Inkomsttitel

1111   Fysiska personers skatt på inkomst,

realisationsvinst och rörelse

52 309000

-1-   150000

1211   Folkpensionsavgift

40954 000

-1-     60000

1221   Sjukförsäkringsavgift, netto

202 000

-1-     25 000

1231   Barnomsorgsavgift

9536000

-1-     12 000

1241   Vuxenutbildningsavgift

1 124000

-h       1000

1251   Övriga socialavgifter, netto

1547000

+   465000

1281   Allmän löneavgift

8680000

+     12 000

1312  Fastighetsskatt

4 500000

-1-   500000

1342  Skatt på värdepapper

3400000

-1-   200000

1411   Mervärdeskatt

71800000

-1-   600000

1421   Bensinskatt

12 100000

-1-1386000

1423   Försäljningsskatt på motorfordon

1482000

-1-  400000

1428  Energiskatt

12700000

-1-  427000

2541   Avgifter vid tullverket

33 500

+    50000

4517  Återbetalning från portugalfonden

-

-1-     18000

Summa inkomster

313 842000

Summa förändringar enligt föredraganden

4-4306000

Avslutningsvis vill jag redovisa förändringarna i indelningen av stats­budgetens inkomstsida i förslaget lill statsbudget för budgetåret 1987/88 (tabell 6).

38

Tabell 6    Förslag till förändringar i uppställningen av

Prop. 1986/87:150

Inkomsttitel

Förslag

°

4517 Återbetalning från porlugalfonden

ny inkomsttitel

5300 Statliga avgifter

ny inkomslhuvudgrupp

5311 Avgifter för företagshälsovård

ny inkomsttitel

Utgifter

I del slutliga förslaget till statsbudget för budgetåret 1987/88 uppgår utgif­terna Ull 348638 milj. kr.

I årets budgetproposition upptogs utgifterna för budgetåret 1987/88 till 345 846 milj. kr. Av detta belopp svarade minskade anslagsbehållningar, ökad disposition av rörliga krediter och beräknat tillkommande utgiftsbe­hov, netto för 11 000 milj. kr. Ulgiflsanslagen uppgick sålunda lill 334 846 milj. kr.

Sedan riksdagen förelades budgetpropositionen har fram lill den 1 april 1987 dels elt antal propositioner innebärande anslagsförändringar förelagts riksdagen, dels riksdagen beslutat om ett antal anslag som föreslogs i budgetpropositionen. Om riksdagen bifaller förslagen i propositionerna ökar de samlade ulgiflsanslagen med ca 5 800 milj. kr. Beloppet inkluderar även de anslagsförändringar i förhållande lill budgetpropositionen som beslutals av riksdagen men inte de minskade utgifterna för slalsskuldsrän­lor som jag strax återkommer lill. I samband med min beräkning av anslagskonsekvenserna har jag låtit upprätta en specifikation över före­slagna och i förekommande fall beslutade anslagsförändringar på statsbud­geten i förhällande till budgelpropsilionen. Denna specifikation (bil. 1.5) täcker i princip perioden t. o.m. mars 1987. Härtill kommer atl, mot bakgrund av vad jag tidigare anfört om lönesummans utveckling, den beräknade belastningen på några större förslagsanslag att väsentligen änd­ras. Detta gäller följande anslag: Bidrag lill driften av grundskolor som i budgetpropositionen togs upp med 15 017 milj. kr. bör räknas upp med 1000 milj. kr., bidrag till arbetslöshetsersättning och utbildningsbidrag som i budgetpropositionen logs upp med 3 632,8 milj. kr. bör räknas upp med 200 milj. kr, samt skatteutjämningsbidrag lill kommunerna m. m. som i budgetpropositionen togs upp med 12 681 milj. kr. bör räknas upp med 150 milj. kr.

Anslaget Räntor på statsskulden m.m. upptogs i budgetpropositionen

för budgetåret 1987/88 med eU lill 63000 milj. kr. beräknat belopp. Belast­

ningen på detta anslag är beroende av den ackumulerade statsskulden

under det budgetår för vilket anslaget anvisas och av räntenivån inom och

utom landet saml av bokföringsmässiga valutaförluster på grund av ändra­

de växelkurser vid omsättning eller återbetalning av utlandslån. En beräk­

ning av riksgäldskontoret ger vid handen atl utgifterna för räntor på stats­

skulden m.m. torde bli ca 1000 milj. kr. lägre än vad som antogs i

budgetpropositionen. De inhemska räntorna beräknas nu bli ca 1 000 milj.

kr. högre främst till följd av ett allmänt högre ränteläge, medan räntorna

och valutaförlusterna på de utländska lånen sammantaget beräknas bli ca

39

2000 milj, kr,  lägre. Förslag till Inkomst- och ulgiftsstal för anslaget    Prop. 1986/87: 150 Räntor på statsskulden m. m. framgår av bilaga 1.4. Anslaget bör i enlighet    Bilaga 1 med förslaget föras upp på statsbudgeten för budgetåret  1987/88 med 62000 milj. kr.

Tabell 7    Räntor på statsskulden budgetåret 1987/88

Miljarder kr.

Budgetär

Budget-

Nuv. be-

Förändring

proposition        räkning

50.8

51.8

-H,0

10,1

9,9

-0,2

2,1

0,3

-1,8

Räntor på inhemska lån m. m. Räntor på utländska län Valutaförluster

Summa

63,0

62,0

-1,0

Sammantaget innebär delta atl jag beräknar statsbudgetens utgifisanslag för budgetåret 1987/88 till sammanlagt 339638 milj. kr.

1 syfte att få en så långt möjligt rättvisande bild av hela belastningen på statsbudgeten beräknas, utöver ulgiflsanslagen, på slalsbudgelens utgifts­sida även medel för förändringar i anslagsbehållningar, ändrad disposition av rörliga krediter och beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto.

I budgetpropositionen beräknades förbrukningen av anslagsbehållningar komma att uppgå till 1 500 milj. kr. netto, budgetåret 1987/88. De proposi­tioner innebärande anslagsförändringar som därefter förelagts riksdagen motiverar ingen ändring av den beräkning som gjordes i budgetproposi­tionen. Jag räknar således även nu med en minskning av anslagsbehållning­arna med 1 500 milj. kr. under budgetåret 1987/88.

Budgetutfallel, och därmed statens upplåningsbehov, påverkas även av förändringar i utnyttjandet av rörliga krediter hos riksgäldskontoret. Såda­na krediter har enligt riksdagens beslut ställts till förfogande för vissa affärsverk, myndigheter och bolag. Dessutom vill jag erinra om all vissa myndigheter som bedriver uppdragsverksamhet disponerar en rörlig kredit i riksgäldskontoret. Riksdagen beslutade (AU 1985/86:11) att AMU-styrel-sen får disponera en rörlig kredit i riksgäldskontoret om högst 160 milj. kr. Någon sådan kredit har under budgetåret 1986/87 ännu ej behövt utnyttjas. För nästa budgetär föreslår jag emellertid att den nuvarande ramen för rörliga krediter för uppdragsmyndigheters behov ökas med 160 milj. kr. till 360 milj. kr. Sammantaget räknar jag schablonmässigt med en ökning av utnyttjandet av rörliga krediter med 500 milj.kr.

I syfte alt förslaget lill statsbudget så långt som möjligt skall visa en realistisk budgetbelastningen förs på budgetens utgiftssida upp posten Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto. Vid beräkningen av denna post görs en uppskattning av sådana utgifts- och inkomstförändringar som inte förts upp på något annat ställe i budgeten.

I budgetpropositionen ingick i denna post bl. a. budgeteffekterna till

följd av särpropositioner som senare under riksmötet skulle komma atl

föreläggas riksdagen. Då dessa förslag numera föreligger har medel istället

beräknats under berörda anslag och inkomsttitlar.

40

Tabell 8    Statsutgifterna för budgetåret 1987/88

miljoner kr.

Prop, 1986/87: Bilaga 1

150

1987/88

Budget prop.

Ny beräk­ning

Utgiftsanslag exkl. slatsskuldräntor

Statsskuldräntor

Förändring av anslagsbehållningar

Andrad disposition av rörliga krediter

Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto

Summa statsutgifter

271847

63000

1.500

500

9000

345847

277638

62000

1500

500

7000

348638

1.4 Statsbudgetens saldo för budgetåren 1986/87 och 1987/88

Med hänvisning till min redovisning i det föregående beräknar jag utfallet av statsbudgetens inkomster och utgifter för innevarande budgetår och förslaget lill statsbudget för budgetåret 1987/88 enligt vad som framgår av tabell 9,

Beräkningen av budgetutfallel för innevarande budgetår ger vid handen att budgetunderskottet för budgetåret 1986/87 blir 6,9 miljarder lägre än vad som beräknades i budgetpropositionen. Nu föruses ett underskott om ca 33,6 miljarder kr.

Statsinkomsterna nästa budgetår uppskattas nu till 318,1 miljarder kr. Utgifterna exkl, slalsskuldsränlor beräknades i budgetpropositionen till 282,8 miljarder. Nu beräknar jag utgifterna lill 286,6 miljarder kr. Samman­fattningsvis innebär beräkningarna alt budgetunderskottet för budgetåret 1987/88 minskar med 6,4 miljarder kr. till 30,5 miljarder kr., jämfört med beräkningarna i budgetpropositionen.

Förändringarna av inkomsterna och utgifterna i förslaget till statsbudget för budgetåret 1987/88 sedan budgetpropositionen har jag även låtit sam­manställa i en specifikation som bör bifogas till regeringsprolokollet i detta ärende. (Bil 1.5).

Tabell 9    Utvecklingen av statsbudgetens saldo budgetåren 1985/86-1987/88 Miljarder kr.

1985/86 Utfall

1986/87

Budget­propo­sitionen

RRV

Ny be­räkning

Inkomster Utgifter exkl.

statsskuldsränlor Statsskuldsräntor

Saldo

275,1

255.4 66,5

-46,8

299,5

275,0 65,0

-40,5

304,3

274,3 65,6

-35,6

305,1

273,3 65,4

-33,6

41

Tabell 9    Utvecklingen av statsbudgetens saldo budgetåren 1985/86-1987/88 forts. Miljarder kr.

1987/88

Procentuell förändring

Budget­propo­sitionen

Ny be­räkning

Frän utfall 1985/86 till ny beräkning 1986/87

Frän ny be­räkning 1986/87 till ny ber. 1987/88

Inkomster Utgifter exl.

statsskuldsräntor Statsskuldsräntor

Saldo

308,9

282,8 63,0

-36,9

318,1

286,6 62,0

-30,5

-1-10,9%

-t- 7,0% -   1,6%

-1-4,3%.

-4,9%

-5,2%

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1

2    Extraordinära budgeteffekter

Den underliggande utvecklingen av statsbudgetens saldo erhålls om del redovisade saldot korrigeras för sädana effekter som är av tillfällig art eller hänger samman med ändringar i redovisningsprinciperna. Det bör betonas att det ofta är en bedömningsfråga om en enskild post skall betraktas som en reguljär inkomst/utgift eller som en extraordinär effekt. Trots detta anser jag det angelägel att redovisa en beräkning där de extraordinära effekterna exkluderals så statsbudgetens underliggande utveckling klar­görs.

På inkomstsidan har exempelvis följande effekter betraktats som extra­ordinära vid framräkning av det underliggande budgetsaldot:

-

ändrade uppbördsperioder för inkomstskatt, arbetsgivaravgifter och andra skatter, vilket medför alt den i samband med omläggningen regist­rerade inkomstströmmen ger en felaktig bild av skatteinkomsterna

-

vissa engångsvisa skallehöjningar/sänkningar på t.ex. vinster, förmö­genhet och löner

-

tillfälliga extra inleveranser från affärsverk till statsbudgeten

-

fondupplösningar som fillfälligt ökar slalsbudgelens inkomster

-

utförsäljning av beredskapslager av olja.

på utgiftssidan har bl. a. följande effekter beaktats;

-

valutaförluster/vinster som uppslår vid amortering av statens utlandslån

-

rena budgetavlastningar, som alt bostadslånegivningen sedan budget­året 1985/86 inte belastar statsbudgeten

-

vidare att vissa affärsverk finansierar sina investeringar genom lån på kreditmarknaden eller direkt i riksgäldskontoret i stället för som tidigare över anslaget på statsbudgeten.

Som exempel på effekter som inte beaktas vid framräkning av den underliggande budgelutveckiingen kan nämnas delsratt ränteutgifter för statsskulden periodiseras på olika sätt för olika låneinstrument, dels de särskilda insatser inom arbetsmarknads- och industripolitik som gjorts med hänsyn till sysselsättningsläget.

42

Bilaga 1

Tabell 10    visar statsbudgetens underliggande utvecklingunder perioden 1985/86     Prop   1986/87' 150 1987/88

Miljarder kr., löpande priser

1985/96

1986/87       .   1987/88

Budgetsaido

-42,7

-33,3

-31,8

Andel av BNP (%)

5,1%

3,4%

3,1%

3 Statens lånebehov

Vid en finansiell analys är det av intresse att studera hur likviditeten i ekonomin påverkas av statens inkomster och utgifter. Utgångspunkten vid en sådan analys är begreppet statens lånebehov, som kan definieras som statsskuldens iransaklionsförändring. Om man utgår ifrån det av RRV redovisade budgetunderskottet krävs en del justeringar för all erhålla statens nettolånebehov. I det följande redovisas kortfattat hur de två begreppen är relaterade till varandra.

1.

Del av RRV redovisade budgetunderskottet utgör utgångspunkt för kalkylen.

2.

Korrigeringar görs då det förekommer skillnader mellan när transak­tioner bokförs i myndigheternas redovisning och när de registreras på statsverkets checkräkning. Som exempel kan nämnas regeländringen den 1 juli 1987 beträffande statens förskotlering av kommunernas kostnader för kommunall bostadstillägg (KBT). Ändringen innebär bl. a. en engångs-effekt i form av elt minskat länebehov för staten i storieksordningen 3,6 miljarder kr. budgetåret 1987/88. Denna engångseffekt kommer dock inte lill uttryck i ett minskat redovisat budgetunderskott.

3.

Valutaförluster/-vinster pä statliga utlandslän förs enligt nuvarande praxis upp mot statsbudgeten då ett utlandslån förfaller till betalning. Från uppläningssynpunkt innebär dessa kursdifferenser inte någon netloupplå-ning när samma belopp som förfaller i utlandslån lånas upp i utlandet. Vidare innebär kursdifferenserna inte något likviditetsflöde till den in­hemska marknaden. Om däremot återbetalningen av det utländska lånet finansieras inom landet kommer storleken på denna upplåning att bli beroende av eventuella kursdifferenser. Givet att upplåningen sker i riks­banken medför kursdifferenserna inte heller denna gång något likviditets­flöde till den inhemska marknaden.

4.

Under senare år har viss kreditgivning lyfts ut ur statsbudgeten och i stället fått formen av lån från riksgäldskontoret. Denna utlåning innebär ett likvidiletsflöde lill marknaden samtidigt som denna utlåning måste finansi­eras via statlig upplåning.

5.

Den beslutade engångsskatten på försäkringsbolag kommer att, via en inkomsttitel på statsbudgeten, omedelbart överföras lill riksgäldskontoret för avskrivning mot statsskulden. Detta innebär all skatten inte kommer att påverka budgetutfallet, men däremot medföra en indragning av likvidi­tet och en minskning av lånebehovet.

6.

Genom en saldering av posterna 1-5 erhålls statens lånebehov.

Det bör påpekas alt statens lånebehov definierat pä detta sätt innehåller

43

transaktioner, som inte påverkar likviditetslägel, eftersom de sker mellan    Prop. 1986/87; 150 riksbanken och riksgäldskontoret. Som exempel kan nämnas statens ränle-    Bilaga 1 utgifter lill riksbanken. Då dessa utgifter ökar statsskulden och kräver ökad statlig upplåning inkluderas de dock i statens lånebehov.

Tabell 11    Statens lånebehov (netto) budgetåren 1985/86-1987/8

1985/86

1986/87

1987/88

1.

Statens budgetunderskott enligt RRV

46,8

33,6

30,5

2.

Diverse komgeringar för att uppnå

kassamässighet

-3,3

-

-3,6

3.

Valutaförluster/-vinster på statliga

utlandslån

-4,2

-2,1

-0,3

4.

RGK:s kreditgivning m. m.

-2,3

-1-1,4

-1-2,2

(varav kreditgivning till affärsverk)

(+1,0)

(-0.8)

(+1.7)

(övrigt)

(-3,3)

(4-0,6)

(+0,5)

5.

Tillfällig förmögenhetsskatt för

livförsäkringsbolag m. fl.

-

-7,5

-7,5

6.

Statens lånebehov

37,0

25,4

21,3

4 Statens avkastningsränta och statens

utlåningsränta

Det ankommer på regeringen alt fastställa statens avkastningsränta och statens ullåningsränta. För riksdagens information vill jag anmäla följande.

Statens avkastningsränla och statens ullåningsränta fastställs av rege­ringen per den 1 juli varje år. Räntesatserna, som budgetåret 1986/87 uppgår till 12%, avses motsvara statens ränta på utnyttjat kapital och beräknas på tillgångarnas nyanskaffningsvärde. Räntan skall således ge uttryck för statens avkastningskrav eller förräntningskrav.

Statens avkastningsränta och statens ullåningsränta har hittills fastställts till elt genomsnitt av den långa obligationsräntan på prioriterade obliga­tioner under de tre närmast föregående kalenderåren. En vägning sker av de olika räntesatsernas inverkan med hänsyn lill tiden. Dessutom görs elt tillägg om en kvarts procentenhet för atl täcka förvaltningskostnader m, m.

Beräkningsförutsättningarna när det gäller att fastställa statens avkast­ningsränla och statens ullåningsränta har ändrats eftersom den prioritera­de upplåningen upphörde vid utgången av november månad 1986.

Med anledning härav finns del anledning atl göra en översyn över beräkningsprinciperna när del gäller all fastställa statens avkastningsränla och statens utlåningsränta. Jag avser atl i samband med budgetproposi-Uonen 1988 återkomma till riksdagen i denna fråga.

5 Utnyttjande av finansfullmakten

Regeringen har av riksdagen bemyndigats att, om arbetsmarknadslägel

kräver del, för budgetåret 1985/86 besluta om utgifter intill ett sammanlagt

belopp av 2 500 milj. kr. (prop. 1985/86; 150 bil 1, FiU 30, rskr. 409). I prop.

1985/86:150 redovisades alt fullmakten utnyttjats med 187 milj. kr. för

beredskapsarbeten och 173 milj. kr. för investeringar i statliga vägar och

,.

järnvägar.

Därutöver utnyttjades finansfullmakten för vissa sysselsätlningsskapan-    Prop. 1986/87: 150 de åtgärder genom beslut den 15 maj 1986. Besluten avsåg byggande av    Bilaga I statliga vägar (50 milj. kr.), investeringar i järnvägens system (80 milj. kr.), och flygplatser m. m. (53 milj. kr.) samt byggnadsarbeten inom utbildnings­departementets verksamhetsområde (56,5 milj. kr.) Sammantaget dispone­rades således 599,5 milj. kr. av finansfullmaklen under budgetåret 1985/86.

Även för innevarande budgetår har riksdagen bemyndigat regeringen att, om arbetsmarknadslägel kräver det, besluta om utgifter intill ett sammanlagt belopp av 2500 milj. kr. (prop. 1985/86; 150 bil 1, FiU 30, rskr 350). Finansfullmakten får användas för att tidigarelägga, utvidga eller påskynda statliga investeringar som normalt finansieras med anslag på statsbudgeten. Regeringen kan också använda den för bidrag till kommu­nala projekt för investering och sysselsättning. Bidragsprocenten får där­vid fastställas med hänsyn till ändamålet men inte översliga 75%. Vidare får finansfullmakten användas för bidrag lill näringslivet och bostadssek­torn. I dessa sammanhang får gällande bidragssatser tillfälligt höjas lill högst 75%.

Genom beslut den 19 februari 1987 utnyttjades finansfullmakten med 75 milj. kr. för sysselsättningsskapande åtgärder inom arbetsmarknadsdepar­tementets område. Något ytterligare utnyttjande under innevarande bud­getår har ej ägt rum.

Vid sidan om finansfullmakten finns ett antal bemyndiganden som rege­ringen kan använda om det behövs av konjuktur- eller sysselsältningsskäl. Villkoren för hur dessa bemyndiganden får utnyttjas varierar något. Riks­dagen har begärt att regeringen skall se över systemet med finansfullmak­ten och övriga snarlika bemyndiganden. Syftet är att dels begränsa antalet bemyndiganden, dels fastställa en för finansfullmakten och övriga konjuk­tur- och arbetsmarknadspolitiskl motiverade bemyndiganden gemensam beloppmässig ram (FiU 1985/86; 30, rskr 358). En sådan översyn pågår. Jag vill vidare erinra om det förslag till nya riktlinjer för statens lokalförsörj­ning som regeringen har redovisat i årets budgetproposition (prop. 1986/87:100 bil. 2 s. 18-25). Förslaget innbär bl. a. aU regeringen ges fullmakt att besluta om investeringar inom en ram som riksdagen bestäm­mer för ett år i taget. Regeringen avser att återkomma till riksdagen i dessa frägor.

Av sysselsättningsskäl kan även behov uppstå av att öka den utbild­ningsvolym som riksdagen anvisat för arbetsmarknadsutbildningen. Vid sådana tillfällen bör arbetsmarknadsmyndigheterna kunna ges möjlighet att med kort varsel planera och upphandla AMU-kurser för dem som drabbas av arbetslöshet. Jag förordar mot denna bakgrund alt riksdagen bemyndigar regeringen att utnyttja finansfullmaklen även för arbetsmark­nadsutbildningen.

Chefen för arbetsmarknadsdepartementet kommer senare idag all anmä­

la behovet av arbelsmarknadspoliliska insatser föranledda av den i prop.

1986/87:110 föreslagna handelsblockaden mot Sydafrika och Namibia. Del

är i dagsläget svårt atl uppskatta både eventuella behov och storleken på

sådana insatser varför denna bedömning måste anstå tills läget bättre kan

överblickas. Jag föreslär därför atl regeringen inhämtar riksdagens bemyn-

45

5    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150

digande atl tillfälligtvis få utnyttja finansfullmakten för att läcka del resurs-    Prop. 1986/87: 150

tillskott som kan bli nödvändigt.

Bilaga 1

Regeringen disponerar för beslut innevarande budgetår, som jag tidigare nämnt, en finansfullmakt om 2500 milj. kr. För budgetåret 1987/88 föror­dar jag atl en fullmakt begärs med samma belopp.

6 Statliga garantier

I 1987 års budgetproposition redovisade jag att statens garantiåtaganden per den 1 juli 1987 skulle komma all uppgå till drygt 145,4 miljarder kr.

Regeringen har därefter lagt fram förslag till riksdagen som berör omfatt­ningen av det statliga garantiåtagandet. Förslagen redovisas i tabell 12.

Med dessa förändringar av garantiramarna kommer statens samlade garantiåtagande att uppgå lill ca 147,6 miljarder kr. den 1 juli 1987.

Tabell 12    Föreslagna förändringar av ramar för statligt garantiåtagande efter budgetpropositionen 1987 (milj. kr.)

Proposition

Garantins

Nuvarande

Föreslagen

Förändring

Tidpunkt för

ändamål

garantiram

garantiram

förändring

1986/87:87

Täcka behov

om statens

av borgens-

vattenfalls-

teckning för

verk.

län på kapi-

talmarknaden

till bolag i

vilka Vatten-

fall förval-

tar statens

aktier.

1986/87:74

Industri

om närings-

garanti-

politik inför

lån.

1990-talet.

1986/87:98

Statsgaran-

om investe-

ti för inves-

ringsgaran-

teringar i

tier.

utlandet.

1986/87: 109

Åtaganden

med förslag

i samband

till tilläggs-

med Tele-X-

budget 

II 

till

projektet.

statsbudgeten

för budget-

året 1986/87.

1986/87: 145

Grundfond

om ändringar

för Konunga-

i lagstift-

rikets Sve-

ningen för

riges stads-

stads- och

hypoteks-

landshypo-

kassa.

teksinstitu-

tionerna.

14034

400

15500

14373

1000

40

17500

+    339

+    600

-F      40

+ 2000

1987-07-01

1987-07-01

1987-07-01

1987-07-01

1987-07-01

' Stödformen industrigarantilän har i prop. 1986/87:74 om näringspolitik inför 1990-talet föreslagits upphöra vid ingången av budgetåret 1987/88.

Förslaget innebär dock ingen förändring i fråga om åtaganden från statens sida som gjorts eller görs innan stödformen upphör.

46

7 Årsbokslut för staten 1985/86

Prop. 1986/87:150

Bilaga I Riksrevisionsverket (RRV) har överiämnat Årsbokslut för staten budget­året 1985/86. Delta årsbokslut omfattar statliga myndigheter inklusive af­färsverken samt riskgäldskontoret och övriga myndigheter under riksda­gen. Riksbanken som tillhör den senare kategorin ingår dock endast med riksbankens grundfond på 1 miljard kr i årsbokslutet. Enligt riksdagens beslut upptogs riksbankens grundfond den 1 juli 1938 lill redovisning bland statens kapitaltillgångar. I övrigt ligger riksbankens tillgångar helt vid sidan av den statliga redovisningen. Riksbankens eget kapital uppgick vid utgången av år 1985 till 24 miljarder kr.

7.1 Balansräkning med noter

Balansräkningen i årsbokslutet bygger på de tillgångar och skulder som redovisas i ovannämnda myndigheters bokslut. I dessa bokslut tas i regel anläggningstillgångarna upp lill anskaffningsvärden minskade med av­skrivningar. Balansräkningen återges i något förkortad form i tabell 13.

47

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1

Tabell 13    Balansräkning för staten

Miljarder kr.

Bokförda värden

Beräknad nukostnad'

1986-06-30

1985-06-30

1986-06-30

1985-06-30

TILLGÅNGAR

Materiella tillgångar Lager och förråd Skepp, maskiner och inventarier Byggnader och mark Statliga vägar'

14,7

14.3

21,1

19,7

26.3

25,1

50,6

52,5

65,1

60,5

179,5

170,6

59,4

60,8

106,1

99,9

310,6

303,7

Finansiella tillgångar

Aktier m. m.'' Skatlefordringar Övriga fordringar"* Likvida tillgångar

26.5

9,0

157,6

27,5

25,0

8,7

160,7

28,8

26,5

6,2

157,6

27,5

25,0

6,5

160,7

28,8

220,6

223,2

217,8

221,0

Summa tillgångar

326,7

323,1

528,4

524,7

SKULDER OCH KAPITAL

Slalsskidden

Län i Sverige Lån utomlands

469,5 120,5

414,5 139,1

469,5 122,6

414,5 157,5

590,0

553,6

592,1

572,0

Övriga skulder

Kortfristiga skulder Långfristiga skulder

58,5 9,3

50,6

5,5

58,5 9,3

50,6

5,5

Donationskapital

2,2

Verkskapital

Konsoliserande avsättningar i

affärsverken m, m.*"

Fonder

2,0

2,2

Statens netloförmögenhet Vid budgetårets börian Förändringar under budgetåret

-

Statsbudgetens neltounderskott'

-

Övriga kapitaländringar

Vid budgetårets slut

Summa skulder och kapital

Ansvarsförbindelser

Gjorda garantiutfästelser

133,5

Övriga statliga skuldförbindelser

 redovisade inom linjen hos

 riksgäldskontoret

3,5

2,0

47,8 8,7

46,1 8,2

97,3 8,7

91,1

8,2

56,5

54,3

106,0

99,3

-342,9

- 47,5 +    0,6

-286,6

- 57,7 +     1,4

-204,7 - 35,0

-169,9

-  34,8

-389,8

-342,9

-239,7

-204,7

326,7

323,1

528,4

524,7

128,4

2,6

' Nukostnad definieras som en tillgångs nyanskaffningsvärde minskat med avskrivningar grundade på detta

värde.

- Värdet pä de statliga vägarna har beräknats med investeringarna i vägnätet under den senaste 40-ärsperio-

den som underiag. Som investering har räknats utfallet pä anslagen för byggande av statliga vägar. Till detta

värde har lagts 10% av anslagen till drift av statliga vägar. Erfarenhetsmässigt bedöms nämligen en sä stor

andel av anslaget utgöra värdehöjande förbättringsarbeten. De sålunda beräknade investeringsbeloppen har

1 årsbokslutet redovisas också tillgångarna upptagna lill beräknade nu- Prop. 1986/87: 150 kostnader. I beloppen för nukostnad ingår såväl de bokförda tillgångarnas Bilaga I nukostnad som värdet av vissa icke redovisade tillgångar. Kravet på lillgångsredovisning inom staten är begränsat på så sätt att i princip endast sädana tillgångar som ger en finansiell avkastning behöver bokföras. En betydande del medel frän statsbudgeten och från andra finansieringskällor har därutöver använts lill uppbyggnad av tillgångar som nyttjas i myndig­heternas verksamhet men som inte åsalts något redovisat värde. För all få uppgift dels om värdet av dessa oredovisade tillgångar och dels om redan bokförda tillgångars nukostnad, har förfrågningar sänts ut till elt slort antal myndigheter. Uppgifter som kommit in från myndigheterna har bearbetats och sammanställts i kolumnen för nukostnad i balansräkningen. Uppgifter från några större myndigheter saknas. Bl.a har underlag för beräkning av kapitalvärdet för tillgångar som används inom försvaret - flygplan, fordon och annan krigsmateriel - inte kunnat erhållas. Värdet av museisamlingar, bibliotek m. m. ligger också utanför redovisningen. Den största tillkom­mande poslen bland nukoslnaderna är värdet av del statliga vägnätet, som här beräknats och tagils in i balansräkningen.

Beräknad lill nukostnad uppgår statens nettoförmögenhet lill

-

239,7 miljarder kr, medan den bokförda nettoförmögenheten är

-

389,8 miljarder kr.

7.2 Kommentarer till balansräkningen

7.2.1 Statens nettoförmögenhet

Enligt balansräkningen minskade statens bokförda nettoförmögenhet un­der budgetåret med 47 miljarder kr och uppgick vid årets slut lill -398,8

omräknats till nukostnad med ledning av vägverkets vägkostnadsindex. Det erhållna bruttobeloppet har sedan reducerats med avskrivningar (avskrivningstid 40 år). Anskaffningsvärdet för vägarna minskat med avskriv­ningar uppgår till 26,1 miljarder kr. Vägarnas beräknade nukostnad är lägre än föregående är pä grund av att vägkostnadsindex sjunkit med 0,5% under 1985/86. ' Aktierna är upptagna till sina anskaffningsvärden.

"" Därav lånefordringar 121,8 miljarder kr. Lånefordringarna har tagits upp till sina nominella belopp. Hänsyn har alltså inte tagits till osäkra fordringar som ingår i summan. Lånefordran har minskat jämfört med 1984/85. Detta förklaras av att nya bostadslån fr, o. m. 1985/86 finansieras och redovisas av Statens Bostadsfmansie-ringsaktiebolag SBAB. Utestående bostadslän hos SBAB uppgår till 7,5 miljarder kr.

' Från statsskulden enligt riksgäldskontorets redovisning avgår skulder inom staten. 1 nukostnadskolumnen har statsskulden omvärderats enligt balansdagens valutakurser.

'' Enligt de regler som tidigare gällde för flertalet affärsverk skulle återanskaffningen av anläggningstillgångar finansieras med avskrivningsmedel. Reglerna var sä utformade att avskrivningsmedlen skulle täcka även det ökande behov av kapital för återanskaffning som uppstod vid inflation. Om inga expansionsinvesteringar gjordes innebar detta i princip att det av staten tillskjutna kapitalets nominella värde förblev oförändrat med det successivt ökande värdet av anläggningstillgångarna finansierades med driftmedel. Under 1985/86 tilläm­pades denna princip endast för Vattenfall. De avsättningar som tidigare gjorts vid andra affärsverk kvarstår dock i redovisningen. Vid sammanställningen av balansräkningen för staten har det kapital som lillskjutils från staten förts till den i balansräkningen redovisade nettoförmögenheten under det att kapital som tillförts från statens driftintäkter redovisas som en särskild post i balansräkningen. Uppskrivningar av statskapitalets värde har hänförts till nettoförmögenheten.

När tillgångarna och skulderna omvärderas till nukostnad (vad avser skulder enbart statsskulden som omvärderats till balansdagens valutakurser) måste även kapitalkostnaderna omvärderas. ' Med statsbudgetens nettounderskott avses budgetunderskott (46,8 miljarder kr.) korrigerat för vissa finansi­ella transaktioner avseende främst den statliga utlåningen samt för investeringstransaktioner som påverkat balansräkningens tillgångsposter.

miljarder kr. Minskningen har till övervägande del orsakats av statsbudge­tens nettounderskott 47,6 miljarer kr., dvs. budgetunderskottet 46,8 miljar­der kr korrigerat för sådana finansiella transaktioner och investeringstrans­aktioner som påverkat tillgångsposter i balansräkningen.

Den negativa förmögenheten består i slort sett av ackumulerade netto-underskott i statsbudgeten. En betydande del av statsbudgetmedlen har dock använts lill investeringar som ej tillgångsredovisats. Så har t ex under den senaste 6-årsperioden 37,5 miljarder kr., gått till investeringar i försva­rels kapiialobjekt och 13,6 miljarder kr. investerats i vägar. Medel som salsats på högre utbildning och forskning kan ses som en investering i immatriella tillgångar. Under tiden 1980/81-1985/86 har 40,5 miljarder kr. gått till detta ändamål.

Det bokförda värdet av statens netloförmögenhet kan följas bakåt i liden eftersom det nuvarande redovisningssättet i detta avseende i stor utsträck­ning överensstämmer med det tidigare. Se diagram 1. Av diagrammet framgår att nettoförmögenheten var positiv fram lill slutet av 1970-talet för alt därefter bli negativ och snabbt fallande.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1

Diagram 1    Utvecklingen av statens bokförda nettoförmögenhet under 15 år

Miljarder kr.

ri-

.                             1

cin.

\

fV

inr

»

N,

N

\

200-

\

\

250-

\

[v

nn-

\

n.

\

-4nn

\

Å

r 1972   73    74     75    76     77    78     79    80     81     82     83     84    85     86

7.2.2 Utveckling av grupper av balansposter under 6 år

I diagram 2 har balansräkningens poster sammanförts i grupper. Diagram­met visar hur dessa grupper av balansposter har förändrats under det senaste sex åren.

50

Diagram 2    Schematisk översikt över grupper av balansposter i balansräkningar för

Prop   1986/87" 150

åren 1980/81-1985/86. Bokförda värden. Miljarder kr.

di

i

Bilaga 1

Indelning av staplarna;

"R

ö

relsekapital'

Avs

ä

ttningar

Anlaggn.tillg. -materiella

ö

vr.   Ungfr. lin

Anlaggn.tillg. -finansiella

Statsskulden

Ackumulerat underskott

22

530

50

615

31

56 

92    1=5=1 

554

22

98

148

658

59

:Z9Z 590

453

84    =5 =

149

20

72

364

48

20

49

31   f=3=H 400

128

138

475

343

390

290

317

21

66 102

248

117

224

287

155

101

1980/81

1981/82

1982/83

1983/84

1984/85

1985/86

7.2.3 Statsskuldens relation till anläggningstillgångar, rörelsekapital och ackumulerade underskott

I statlig verksamhet finns det i en helt annan utsträckning än i privat verksamhet samband mellan finansieringskällor och vissa grupper av ba­lansposter. I tabell 14 har en ungefärlig bedömning gjorts av hur statsskul­den fördelar sig på rörelsekapital'), anläggningstillgångar och ackumulera­de underskott.

Tabell 14    Andel av statsskulden

1980/81

1981/82

1982/83

1983/84

1984/85

1985/86

Rörelsekapital                         5% Anläggningstillgångar           55% Ackumulerat underskott       40%

4% 48% 48%

3% 42% 55%

3% 38% 59%

4% 35 % 61%

2% 33% 65%

' Med "rörelsekapital" avses varulager och kortfristiga finansiella tillgångar mins­kat med kortfristiga skulder.

51

De finansiella och materiella anläggningstillgångarna som bokförs av     Prop. 1986/87: 150 myndigheterna utnyttjas till övervägande del i verksamheter som ger en     Bilaga I finansiell avkastning.  Statsskulden motsvarades budgetåret  1980/81  till 55 % av sådana bokförda anläggningstillgångar. Över åren har statsskulden i allt större utsträckning lagils i anspråk för de ackumulerade underskotten och budgetåret 1985/86 hade andelen anläggningstillgångar sjunkit till 33 %.

Beräkningen är baserad på antaganden att balansposterna Skulder för speciella ändamål och Övrigt under Verkskapital främst finansierar rörel­sekapital saml atl långfristiga skulder i övrigt, donationskapilal och affärs­verkens konsoliderade avsättningar främst finansierar anläggningstill­gångar. Sjukförsäkringsfonden slutligen har bidragit lill atl läcka de acku­mulerade underskotlen.

7.3 Förmögenhetsredovisning i övriga delar av den offentliga sektorn.

Vid bedömning av statens förmögenhet finns skäl atl beakta atl staten utgör endast en del av den offentliga sektorn, till vilken brukar räknas även kommunerna och socialförsäkringssektorn.

Årsredovisningarna från kommunerna och olika delar inom socialförsäk­ringssektorn avser kalenderår och är därför inte helt jämförbara med årsbokslutet för staten som avser del statliga budgetåret. De ger dock en viss uppfattning om utvecklingen.

Inom socialförsäkringssektorn ökade under kalenderåret 1985 AP-fon-dens egna kapital med 21,1 miljarder kr. till 266,4 miljarder kr. (därav löntagarfonderna 2,9 miljarder kr). Ca 29% av fondernas tillgångar utgörs av lån lill staten och ca 5 % av lån Ull kommunerna. De erkända arbetslös­hetskassornas egna kapital ökade med 200 milj. kr. under 1985 och uppgick vid slutet av året till 1,9 miljarder kr.

Under samma period ökade den kommunala sektorns egna kapital med 6,7 miljarder kr. till 170,3 miljarder kr. samtidigt som de långfristiga skul­derna endast ökade med 1,6 miljarder kr. Investeringar, verksamhetskost­nader och transfereringar inom denna sektor har alltså - med bevarad hög likviditet till övervägande del kunnat finansieras genom skatter, avgifter och statliga bidrag.

En väsentlig kapitaluppbyggnad har således skett i andra delar av den offentliga sektorn genom skatte- och avgiftsuttag, medan staten till bety­dande del finansierat verksamheten genom upplåning. Detta återspeglas i den negativa statliga nettoförmögenheten.

Nedanstående tabell ger en översikt över statens, kommunernas, AP-fondens och de erkända arbetslöshetskassornas ställning vid utgången av respektive räkenskapsår.

52

Tabell 15    Offentliga sektorns finansiella ställning vid utgången av 1985

Miljarder kr.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1

Tillgångar

Skulder

Eget kapital

Staten

326,7

716,5

-389,8

Kommunerna

250,5

80,2

170,3

AP-fonen

266,7

0,3

266,4

De erkända arbets-

löshetskassorna

2,2

0,3

1,9

8 Kompensation för lönekostnader

Den begränsning för utgiftsökningarna lill följd av statliga löneavtal som jag tidigare föreslagit (p. 5 Budgetpolitiken) får återverkan på grunderna för beräkningen av anslag och taxor.

För förvaltningsanslag tas hänsyn till nya löneavtal dels vid beräkningen av anslagsmedel i budgetpropositionen, dels under löpande budgetår.

Vid beräkningen av anslag i budgetproposiUonen omräknas lönemedlen med de avtalsenliga löneökningar som inträffat sedan närmast föregående budgetarbete. Hittills har lönehöjningarna beaktats fullt ul vid löneomräk­ningen. Därefter prövas frågorna om tillämpning av huvudförslaget, refor­mer och särskilda besparingar.

Under löpande budgetår medges myndigheter med högslsalla lönemedel alt enligt en särskild förordning överskrida förvalningsanslag med faktiska lönemerutgifler till följd av avtal som inle beaktats vid anslagsberäkning­en. För myndigheter med reservationsanslag eller obelecknade anslag fattar regeringen beslut om kompensation i särskild ordning.

Anslagen inom utgiftsramen för det militära försvaret omräknas inför budgelprogposilionen på motsvarande sätt som för förvaltningsanslag. Merkostnaden under löpande budgetår täcks frän ett anslag för prissteg­ring under Qärde huvudtiteln.

Gränsen för kompensation kan sättas inom ramen för nuvarande an­slagsteknik. Beräkningen av anslagsmedel och kompensation under löpan­de budgetår baseras som hitfills pä myndighelsvisa löneökningstal. Om den genomsnittliga löneökningen överstiger den fastställda ramen görs dock en reduktion i motsvarande mån. Reduktion kommer först att ske under löpande budgetär och därefter vid kommande beräkning av löneme­del i budgetpropositionen.

Vissa bidragsanslag räknas pä motsvarande sätt upp med hänsyn till löneavtalen. Det gäller i första hand statsbidragen lill den kommunala undervisningen i grundskola och gymnasium. Löneökningar utöver den av regeringen angivna ramen bör inte kompenseras. Detta bör beaktas vid beräkningen av statsbidragen. Även för övriga statsbidrag bör en motsva­rande begränsning av uppräkningar ske.

Som framgått av vad jag tidigare idag har anfört har de statliga löneavta­len stor betydelse för utvecklingen av taxor och avgifter inom betydande områden. Taxorna och avgifterna fastställs av regeringen, av myndigheten i samråd med riksrevisionsverket (RRV) eller heh av myndigheten själv.

53

En begränsning av i vilken utsträckning löneavtal får ligga till grund för    Prop. 1986/87: 150 höjningar av taxor och avgifter förutsätter antingen att de fastställs av    Bilaga I regeringen eller efter ett obligatoriskt samråd med riksrevisionsverket. Taxor som inte rör affärsverken fastställs i samråd med RRV. En begrän­sad uppräkning av dessa taxor kan därför ske genom direktiv lill de statliga myndigheterna och RRV.

Statliga och offentligrällsliga avgifter, t. ex. olika stämpelavgifter, in­levereras i regel till inkomsttitel på statsbudgeten. Avgifternas storlek påverkar inle omfattningen av verksamheten i de myndigheter som admi­nistrerar avgifterna. På samma sätt som för andra myndigheter bör därför en begränsning av genomslaget för löneökningar föranleda en begränsad kompensation av förvaltningsanslagen för dessa myndigheter.

En begränsad kompensation för lönehöjningar kan leda till övertalig personal som föranleder en tillämpning av trygghetsavtalen. Eftersom avtalen ålägger arbetsgivaren alt vidta åtgärder under en 9 månadersperiod utöver uppsägningstiden finns det risk för anslagsöverskridanden. Rege­ringen bör på sedvanligt sätt kunna täcka sådana merkostnader.

9 Sjuk och föräldrapenning vid arbetsgivarinträde

För arbetstagare med statligt reglerade tjänster gäller s.k. arbetsgivarinträ­de. Det innebär atl den anställde i stället för sjukpenning och föräldrapen­ning uppbär lön frän arbetsgivaren. Arbelsgivarinlrädet är reglerat i kollek­tivavtal.

I förordningen (1984: 1014, ändrad senast 1985: 958) om myndigheternas uppgiftsskyldighet lill de allmänna försäkringskassorna, m. m. regleras ersättningen från försäkringskassorna vid arbetsgivarinträde. För affärs­verk, exportkredilnämnden och stiftsnämnderna utbetalas ersättningen lill resp. myndighet. För övriga myndigheter lillgodoförs statsverket ersätt­ning via riksförsäkringsverket. Med hänsyn fill detta betalar dessa myndig­heter en lägre ersättning för arbetsgivaravgifter. Arbetsgivaravgifterna motsvaras av elt s.k. lönekostnadspälägg som f. n. uppgår lill 39% av utbetalad lön.

År 1985 genomfördes en förenklad administration vid korta sjukfall för de arbetstagare som omfattas av arbetsgivarinträde. Denna ordning med­för betydande administrativa fördelar. Systemet med arbetsgivarinträde innebär emellertid också vissa nackdelar, eftersom förvaltningsmyndighe­terna genom det lägre lönekoslnadspåläggel endast kompenseras för en genomsnittlig frånvaro. Problem har uppställ vid myndigheter med tempo­rärt hög frånvaro, t. ex. i samband med barnledighet. Det har främst gällt små myndigheter och forskningsprojekt. Problem kan också uppstå om frånvarofrekvensen för vissa personalkategorier, t. ex. lokalvårdare, är hög. Eftersom privata städföretag inte belastas med de faktiska kostnader­na för frånvaron ulan med socialförsäkringsavgifterna försvåras statens möjligheter att bedriva lokalvård i konkurrens med de privata företagen.

Ett sätt att undvika dessa olägenheter kan vara all vid arbetsgivarinträde

återföra ersättningen frän försäkringskassorna till förvallningsmyndighe-

54

terna, på motsvarande sätt som för affärsverken m. fl. Det skulle underlät- Prop. 1986/87: 150 ta myndigheternas planering eftersom verksamheten blir mindre känslig Bilaga I för förändringar i frånvaron. Dessutom undviks riskerna för att kvinnor i fertil ålder diskrimineras på grund av att frånvaron kan bli hög i samband med barns födelse. Förändringen skulle innebära alt förvaltningsmyndig­heterna kan utnyttja fördelarna av det allmänna försäkringssystemet på samma sätt som andra arbetsgivare. Därigenom förbättras möjligheterna att bedriva bl. a. statlig lokalvård i konkurrens med privata förelag på lika villkor. Del ankommer sedan pä myndigheterna och de avlalsslutande parterna att vidta de ytterligare åtgärder som bedöms erforderiiga för att skapa konkurrensneutralitet mellan lokalvård i statlig resp. privat regi. En ordning där förvaltningsmyndigheterna uppbär ersättning från försäkrings­kassorna förutsätter en höjning av lönekoslnadspåläggel, inom ramen för oförändrade anslag. Om utbetalning av sjuk- och föräldrapenningen till myndigheterna motsvaras av elt ökat lönekostnadspälägg är förändringen neutral i förhällande till statsbudgeten.

Möjligheterna att vidta en sådan förändring behöver emellertid beredas ytterligare. Bl. a. måste de närmare ekonomiska konsekvenserna av en sådan förändring klarläggas. Med hänsyn lill problemen med främst lo­kalvården bör dock en ev. ändring genomföras så snabbt som möjligt. Del ankommer pä regeringen atl besluta om förändringar i förordningarna som reglerar lönekoslnadspåläggets storlek, utbetalningen av sjuk- och för­äldrapenning vid arbetsgivarinträde m. m. Jag har för avsikt att återkomma till regeringen i denna fråga. Riksdagen bör dock få tillfälle alt ta del av det jag nu har anfört.

10 Finansieringen av ökade lönekostnader i samband med mindre omorganisationer av statliga myndigheter

För organisationsförändringar inom en myndighet kan statens arbetsgivar­verk, utan förbehåll om regeringens godkännande, träffa avtal med huvud­organisationerna om en kostnadsram för lokala lönehöjningar. Delta regle­ras f. n. i 17 § 2 st. i det allmänna tjänsteförteckningsavtalet (ATF). Sådana avtal föregås regelmässigt av en framställning från myndigheten lill arbets­givarverket. Enligt hittillsvarande praxis har dessa avtal legat lill grund för medelstilldelningen till myndigheterna.

Utgångspunkten för sådana organisationsförändringar bör vara atl effek­tiviteten ökar. Enligt min mening är det därför nödvändigt att myndigheter­na vid egna omorganisationer gör en avvägning mellan befintliga resurser och eventuella lönenivåförändringar. En budgetmässig kompensation för nämnda avtal kan leda till all denna avvägning inle kommer lill stånd.

Avtal om ramar för lokala förhandlingar i samband med organisations­förändringar bör enligt min mening inte ligga till grund för medelstilldel­ningen till myndigheterna. Denna ordning bör gälla för avtal som träffas

fr. o.m. den 1 januari 1988. Det bör ankomma på regeringen att för budget-

55

året 1987/88 besluta all inte lägga dessa avtal lill grund för medelsfilldel-    Prop. 1986/87: 150

ningen.

Bilaga 1

Hemställan

Föredragandena hemställer, mot bakgrund av vad som anförts, att rege­ringen

dels föreslär riksdagen all

1.    godkänna de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politi­

ken som har förordats i det föregående,

2.

godkänna de allmänna riktlinjerna för budgetregleringen som har förordats i det föregående,

3.

godkänna beräkningen av statsbudgetens inkomster för budget­året 1987/88,

4.

godkänna beräkningen av förändringar i anslagsbehållningar för budgetåret 1987/88,

5.

bemyndiga regeringen att disponera en rörlig kredit i riksgälds­kontoret för myndigheternas uppdragsverksamhet, uppgående Ull 360000000 kr.,

6.

godkänna beräkningen av förändringar i dispositionen av rörli­ga krediter för budgetåret 1987/88,

7.

godkänna beräkningen av Beräknat tillkommande utgiftsbe­hov, netto för budgetåret 1987/88,

8.

anta förslaget till Räntor på statsskulden, m.m för budgetåret 1987/88,

9.

till Räntor på statsskulden m.m för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 62 000000000 kr.,

10.

med ändring av tidigare förslag till Bidrag till kommunerna med anledning av avskaffandet av kommunala företagsbeskattning­en för budgetåret 1987/88 under sjunde huvudtiteln anvisa elt för­slagsanslag av 1 391 000000 kr.,

11.

bemyndiga regeringen atl för budgetåret 1987/88, om arbets­marknadsläget kräver det, utnyttja finansfullmakten även för arbets­marknadsutbildning saml för arbetsmarknadsåtgärder som kan bli nödvändiga med anledning av handelsblockaden mot Sydafrika och Namibia,

12.

bemyndiga regeringen all för budgetåret 1987/88, om arbets­marknadsläget kräver det, besluta om utgifter i enlighet med vad som förordats intill ett sammanlagt belopp av 2 500000000 kr.,

13.

till Bidrag till driften av grundskolor för budgetåret 1987/88 under ättonde huvudtiteln utöver i prop. 1986/87:100 bil. 10 föresla­get förslagsanslag anvisat ytterligare 1 000000000 kr.,

14.

till Bidrag till arbetslöshetsersättningen och utbildningsbid­rag för budgetåret 1987/88 under tionde huvudtiteln utöver i prop. 1986/87: 100 bil. 12 föreslaget förslagsanslag anvisa ytterligare 200000000 kr.,

15.

till Skatteutjämningsbidrag till kommunerna m.m. för budget-

56

året 1987/88 under sjunde huvudtiteln utöver i prop. 1986/87: 100    Prop. 1986/87: 150

bil. 9 föreslaget förslagsanslag anvisa ytterligare 150000000 kr.

Bilaga 1

dels bereder riksdagen tillfälle alt ta del av vad föredragandena har anfört om

16.

statens avkastningsränta och statens ulelåneränta,

17.

utnyttjandet av finansfullmakten,

18.

statliga kreditgarantier,

19.

sjuk- och föräldrapenning vid arbetsgivarinträde,

20.

finansieringen av ökade lönekostnader i samband med mindre omorganisationer av statliga myndigheter.

57

Innehållsförteckning

Pop. 1986/87:150

Bilaga I 

Finansplanen

1 Den ekonomisk-politiska strategin  ................................ 

...... 

1

1.1                                                                                   Den tredje vägens ekonomiska politik     

1

1.2

Inflationsbekämpningen   ......................................... 

...... 

2

1.3

Åtgärder ................................................................... 

4

2 Ekonomiska utsikter 1987   ............................................ 

...... 

7

2.1

Den internationella utvecklingen............................... 

...... 

7

2.2

Den svenska ekonomin  ........................................... 

...... 

9

3

Långtidsutredningen 1987   .......................................... 

.... 

14

4

Den ekonomiska politikens inriktning  ............................ 

.... 

16

4.1

Finanspolitikens inriktning ........................................ 

.... 

16

4.2

Penningpolitiken ....................................................... 

18

4.3

Pris- och lönebildningen   ......................................... 

.... 

19

4.4

Arbetsmarknadspolitik............................................... 

... 

23

5 Budgetpolitiken   ............................................................ 

... 

25

5.1

Budgetåret 1986/87 ................................................ 

... 

25

5.2

Budgetåret 1987/88 ................................................ 

... 

26

5.3

Finansieringen av statens länebehov

28

5.4

Långtidsbudgeten .................................................... 

... 

29

5.5

Slalsfinansiella restriktioner för löneökningar   ........ 

... 

31

5.6

Kommunsektorn........................................................ 

32

Statsbudgeten och särskilda frågor

1 Statsbudgeten budgetåret 1986/87 och 1987/88 ......... 

34

1.1 Beräkningsförutsättningar........................................ 

34

1.2

Statsbudgetens inkomster och utgifter avseende budgetåret 1986/87       

34

1.3

Statsbudgetens inkomster och utgifter avseende budgetåret 1987/88       

37

1.4

Statsbudgetens saldo för budgetåret 1986/87 och 1987/88     

41

2

Extraordinära budgeteffekter   ...................................... 

... 

42

3

Statens lånebehov   ....................................................... 

43

4

Statens avkastningsränta och statens utlåningsränta... 

44

5

Utnyttjande av finansfullmakten m.m.............................. 

-44

6

Statliga garantier   ......................................................... 

46

7

Årsbokslut för staten budgetåret 1985/86   ................... 

47

7.1

Balansräkning med noter   ....................................... 

47

7.2

Kommentarer till balansräkningen   .......................... 

49

7.2.1

Statens nettoförmögenhet   ............................ 

49

7.2.2

Utvecklingen av grupper av balansposter under 6 år   . . .

50

7.2.3

Statsskuldens relation till anläggningstillgångar, rörelse­kapital och ackumulerat underskott ....................................................... 

... 

51

7.3............................................................................. Förmögenhetsredovisning i övriga delar av den offentliga sek­

torn  ......................................................................... 

52

8

Kompensation för lönekoslnadsökningar   ...................... 

53

9

Sjuk- och föräldrapenning vid arbetsgivarinträde   ......... 

54

10.................................................................................. Finansieringen av ökade lönekostnader i samband med mindre

omorganisationer av statliga myndigheter.................... 

55

58

Hemställan

Prop. 1986/87: 150

Bilaga 1.1

Reviderad nationalbudget

Bilagal

Bilaga 1.2

Långtidsbudget

Bilaga 1.3

Utdrag ur riksrevisionsverkels inkomstberäkning

Bilaga 1.4

Beräkningar från anslaget räntor på statsskulden m. m.

Bilaga 1.5

Reviderat förslag lill statsbudget för budgetåret 1987/88

Tabellförteckning

Finansplanen

1

Försörjningsbalans 1985- 1987   .................................. 

.... 

10

2

Bytesbalans 1984-1987   ............................................. 

.... 

12

3

Budgetsaldot för budgetåret 1986/87   ........................ 

.... 

26

4

Statsbudgeten för budgetåret 1987/88........................ 

.... 

27

5

Budgetutvecklingen 1986/87- 1987/88 med olika mått. 

27

6

Finansiering av statens lånebehov 1985- 1987  ........... 

29

7

Långtidsbudgeten för perioden 1987/88-1991/92........ 

29

Statsbudgeten och särskilda frågor

1

Ändringar i RRV:s beräkningar av statsbudgetens inkomster bud­getåret 1986/87               35

2

Statsutgifterna budgetåret 1986/87   .........................       36

3

Räntor på statsskulden budgetåret 1986/87  .............       36

4

Anslagsbehållningarna vid utgången av budgetåren 1985/86 och 1986/87              36

5

Ändringar i RRV:s beräkningar av statsbudgetens inkomster bud­getåret 1987/88               38

6

Förslag till förändringar i uppställningen av statsbudgetens in­komster 1987/88                  39

7

Räntor pä statsskulden budgetåret 1987/88  .............       40

8

Statsutgifterna för budgetåret 1987/88   ...................       41

9

Utvecklingen   av   statsbudgetens   saldo   budgetåren   1985/86-1987/88      41,42

10

Underiiggande budgetsaido för budgetåren 1985/86-1987/88   ...

43

11

Statens lånebehov (netto) budgetåren 1985/86- 1987/88            

44

12 Föreslagna förändringar av ramar för statligt garantiåtagande ef­

ter

budgetpropositionen 1987            

46

13

Balansräkning för staten ............................................. 

48

14

Andel av statsskulden ................................................. 

.... 

51

15

Offentliga sektorns finansiella ställning vid utgången av 1985 ...

53

Diagramförteckning 

Finansplanen

1

Timlön i industrin, Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland   ...     13

2

Budgetsaido och offentliga sektorns finansiella sparande                   27

3

Budgetsaido budgetåren 1986/87- 1991/92..................     30

Statsbudgeten och särskilda frågor

1

Utvecklingen av statens bokförda nettoförmögenhet under 15 år ..    50

2

Schematisk översikt över grupper av balansposter i balansräkning­ar för åren 1980/81 -1985/86, Bokförda värden   .......................................................................................     51

59

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987   

Bilaga 1.1

Reviderad nationalbudget 1987

Reviderad nationalbudget

p-p '986/87:150

Bilagal. I

för 1987

Förord

Den reviderade nationalbudget för 1987 (RNB87), som härmed läggs fram, beskriver den internationella och svenska ekonomins utveckling och inne­håller en prognos för 1987.

Nationalbudgelen bygger pä material från fackdepartement och olika verk och institutioner. För bedömning av den internationella utvecklingen har material erhållits från bl. a. OECD. I mars redovisade statistiska cen­tralbyrån nationalräkenskaper för åren fram t. o. m. 1986, och konjunktur­institutet offentligg)orde samma månad en prognos för innevarande år. Delta material utgör det huvudsakliga underlaget för den reviderade natio­nalbudgelen. Utredningsrädet har hörts, men dess ledamöter bär inte något ansvar för de bedömningar, som görs i nationalbudgelen.

Arbetet med den reviderade nationalbudgelen har letts av statssekrete­raren Erik[REDACTED_EFTERNAMN] och departementsrådet Svante[REDACTED_EFTERNAMN]. Kalkylerna av­slutades den 22 april 1987.

1    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150

1 Sammanfattning

Prop. 1986/87:150

Utvecklingen 1986

' 

Tillväxten i den svenska ekonomin blev enligt de preliminära nationalrä­kenskaperna för 1986 svag. BNP ökade med endast 1,3%, trots alt den privata konsumtionen steg kraftigt, och även den offentliga konsumtionen ökade relativt starkt. BNP-tillväxten drogs ned av en sannolikt tillfällig försvagning av investeringsaktiviteten, av en svag nelloexport och av en betydande lageravveckling.

I flera andra avseenden utvecklades dock den svenska ekonomin gynn­samt 1986. Läget pä arbetsmarknaden fortsatte all förbättras. Sysselsätt­ningen ökade med ca 30000 personer, och arbetslösheten minskade något. Trots att limlönerna steg med hela 81/2% 1986, dämpades inflationen påtagligt till följd av fallande oljepriser och räntor. Konsumentpriserna steg med bara drygt 3 % under loppet av 1986. Bytesbalansen förbättrades kraftigt, främst till följd av fallande oljepriser, och uppvisade ett överskott på ca 7 miljarder kr. 1986.

De preliminära nationalräkenskaperna uppvisar en i några avseenden mindre fördelaktig bild av den svenska ekonomin 1986 än de uppskattning­ar, som redovisades i den preliminära nationalbudgelen. BNP-tillväxten blev svagare, konsumtionen (både den privata och den offentliga) ökade mer, och kapitalbildningen (såväl bruttoinvesteringarna och lagerinveste­ringarna som nelloexporten) blev mindre än beräknat. Skillnaderna skall emellertid inle överdrivas. De är i allmänhet små och delvis beroende på statistiska redovisningsprinciper och tillfälligheter. De nationalräken­skaper, som redovisats, är dessutom preliminära och kommer atl revideras till hösten, när informationsunderlagel är bättre. När det gäller industrins produktivitet och sysselsättning, har redan ett fel upptäckts och rättats till. Produktiviteten i industrin steg med 1,5% 1986. istället för atl den, enligt vad som först redovisades, skulle ha fallit med 2%.

Nya förutsättningar för 1987

Den internationella ullväxten blev betydligt svagare 1986, än vad som förväntades efter oljeprisernas fall för ett är sedan. BNP-tillväxten i OECD-området stannade vid 2,5% 1986. Även för 1987 revideras nu prog­noserna ned jämfört med förväntningarna i den preliminära nationalbud­gelen. Särskilt gäller det Förbundsrepubliken Tyskland och Japan, där tillväxten dämpas av den appreciering, som skett av dessa länders valutor. BNP i OECD-området vänlas öka med bara 2 1/4% 1987. Arbetslösheten väntas ligga kvar på en hög nivå, och inflationen på en låg nivå, se tabell 1: 1.

Oljepriserna steg omkring årsskiftet från ca 15 till ca 18 dollar per fat. De

förutsätts ligga kvar på den nivån under återstoden av året. Höjningen av

oljepriset innebär i sig en försvagning av bytesbalansen med ca 3 miljarder

kr. Försvagningen motverkas emellertid dels av att dollarn sjunkit från

6,97 kr. i mitten av december till 6,32 kr. i mitten av april (och antas ligga

kvar på den nivån året ul), dels av att försvarsuppgörelsen i riksdagen

2

Tabell 1:1    Internationella förutsättningar för RNB-prognosen

1985

1986

1987

BNP i OECD, %

3,0

2,5

2 1/4

Konsumenpriser i OECD (KPI

årsgenomsnitt), %

4,5

2,8

ca 3

Arbetslöshet i OECD, %

8,0

7,9

ca 8

Råoljepris, dollar per fat

27,2

14,3

18,0

Dollarkurs i kr.

8,61

7.12

6,37

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

minskat kraven på beredskapslagring, vilket kommer att leda till lagerav­veckling och minskad oljeimport. Nettoimporten av råolja och petrole­umprodukter 1987 beräknas nu bli ca 1 miljard kr. mindre än enligt bedöm­ningen i den preliminära nationalbudgelen.

De åtgärder, som föreslås i kompletteringspropositionen, påverkar inte i någon större utsträckning prognoserna för 1987. Orsaken är, att åtgärderna avser budgetåret 1987/88 och får effekter huvudsakligen på utvecklingen 1988. De arbetsmarknadspolitiska insatserna torde dock ha en dämpande effekt på arbetslösheten även under senare delen av 1987. Finanspolitiken beräknas sammanlaget ha en återhållande inverkan på samhällsekonomin 1987.

Statistiken över lönerna 1986 påvisar en betydligt större löneökning än tidigare beräknat. Löneglidningen översteg de nivåer, som förutsattes i löneavtalen för 1986 och 1987, vilket medför en viss avräkning från den avtalsmässiga löneökningen 1987. Å andra sidan finns del anledning atl räkna upp löneglidningen något även 1987. Sammantaget medför det alt förutsättningarna, när del gäller löneutvecklingen 1987, nu är desamma som i den preliminära nationalbudgelen. Timlönerna beräknas i genomsnitt öka med 5,3% 1987.

I den preliminära nationalbudgelen beräknades konsumentpriserna stiga med 4,0 % under 1987. Sedan dess har förutsättningarna för prisutveckling­en ändrats i flera avseenden. Oljepriserna har stigit. Det nya jordbruksav­talet innebär något större prisgenomslag den 1 juli än tidigare beräknat. I försvarsuppgörelsen och kompletleringsproposilionen ingår vissa skatte­höjningar den 1 juli. Dessa prisuppdrivande faktorer motverkas dock av, all regeringen har beslutat om allmänt prisstopp med verkan från slutet av januari. Prisstoppet förutsätts efter hand ersättas med någon form av prisövervakning. T.o.m. mars i år har prisökningarna varit lägre än enligt vad som beräknades i den preliminära nationalbudgelen. Prognosen för prisökningen under loppet av 1987 är mot denna bakgrund alltjämt 4%.

Under slutet av 1986 och fram l. o. m. millen av mars i år steg den svenska räntenivån. Räntan pä 3-månaders slalsskuldväxlar steg från 8,5% i oktober 1986 fill 11 % i mitten av mars 1987. Den långa räntan steg dock mindre, och diskontot har inte ändrats sedan i september 1986. Efter ett stabilt valulainflöde sedan slutet av januari och en förstärkning av den svenska kronan gick räntan på slalsskuldväxlar ned till 9,5% i mitten av april. I föreliggande prognos antas räntan ligga kvar på den nivån resten av året, vilket innebär dels en lägre genomsnittlig räntenivå 1987 än under

Tabell 1:2    Försörjningsbalans

Prop. 1986/87: 150

Miljarder

Procentuell volymförändring

Bilaga 1.1

kr. 1986

1985

1986

1987

BNP

936,1

2.2

1,3

2,1

Import av varor och tjänster

271,5

7,7

3,6

3,2

Tillgång

1 207,6

3,5

1,9

2,4

Privat konsumtion

478,1

2,7

4,1

3.0

Offentlig konsumtion

258.4

1,9

1,7

0,8

Stat

70,4

0,4

1,7

-0,5

Kommuner

188,0

2.5

1.7

1.3

Bruttoinvesteringar

171.3

63

-0.8

4.0

Lagerinvesteringar'

-7.3

0,6

-0.6

-0,3

Export av varor och tjänster

307,1

2,3

2,1

2,6

Användning

1 207,6

3,5

1,9

2,4

Inhemsk efterfrågan

900,5

3,9

1,8

2,3

Nelloexport'

35,6

-1.5

-0,4

-0,1

Förändring i procent av föregående års BNP

1986, dels en marginell upprevidering av ränteanlagandel för 1987 i förhål­lande till vad som förutsattes i den preliminära nationalbudgelen.

Försörjningsbalans

Den privata konsumtionen har ökat starkt de två senaste åren, och expan­sionen förutses fortsätta 1987, se tabell 1:2. Konsumlionsökningen har flera orsaker. Den viktigaste är realinkomsternas utveckling. Efter en negativ inkomslutveckling i början av 1980-lalet har hushållens realt dispo­nibla inkomster stigit kraftigt sedan 1983.

Den privata konsumtionen har emellertid sedan 1980 ökat i genomsnitt ca I procentenhet mer per år än hushållens disponibla inkomster. Trots all hushållens sparkvot därigenom har fallit från 4-5% 1980 till -1 % 1986, har hushållens finansiella tillgångar som andel av den disponibla inkomsten sfigit under samma period. En viktig förklaring lill detta är värdestegringen på hushållens aktieinnehav och de under 1986 ökade lånemöjlighelerna. Även hushållens reala tillgångar i form av lägenheter och fasligheter har de senaste åren stigit i värde. Denna förmögenhelsuppbyggnad torde ha bi­dragit till den kraftiga konsumtionsökningen.

För 1987 förutses en fortsatt ökning av disponibelinkomslerna med drygt 2%. Statistiken över detaljhandelns försäljning och antalet nyregistrerade bilar visar en fortsatt relativt stark konsumlionsökning under årets första månader. Den privata konsumfionen beräknas öka med ca 3% 1987. Hus­hållens sparkvot vänlas därmed fortsätta minska något.

Tillväxttakten i den offentliga konsumtionen har minskat de senaste åren. En försvagning av kommunernas finansiella sparande samt fortsatta ratio­naliserings- och besparingskrav på de statliga myndigheterna medförde att antalet offentligt sysselsatta minskade 1986. Till följd av en relativt kraftig höjning av medelarbetstiden för kommunalt anställda och osedvanligt sto­ra stadiga materielinköp steg emellertid den offentliga konsumtionen med

1,7% 1986. För 1987 förutses en fortsatt återhållsamhet när det gäller sysselsättningsutvecklingen och en fortsatt uppbromsning av den offentli­ga konsumtionstillväxten lill knappt I %.

Bruttoinvesteringarna utvecklades svagt 1986, främst beroende pä en sannolikt tillfällig minskning av industri- och bosladsinvesleringarna. I storstadsområdena har emellertid investeringsaktiviteten varit så stark, alt det lett lill överhettning, och föranlett regeringen att vidta åtgärder för all begränsa byggnadsinvesteringarna.

Statistiska centralbyråns investeringsenkät från februari 1987 lyder på en påtaglig ökning av näringslivels investeringar 1987. För industrins del skulle ökningen bli hela 13%. Kapacitetsulnyltjandet i industrin är högt och lönsamheten god, vilket också talar för ökade industriinvesteringar. Även bostadsinvesteringarna beräknas öka 1987. Under året väntas ca 33000 nya lägenheter påbörjas, vilket är en ökning med ca 10% och innefattar ett ökat bostadsbyggande särskilt i storstadsområdena. De of­fentliga myndigheternas investeringar vänlas däremot fortsätta att minska. Sammanlaget beräknas bruttoinvesteringarna öka med ca 4% 1987.

Den lageravveckling som pågått sedan 1980 fortsatte 1986. Bakom denna långsikliga minskning av lagren ligger nya och mer effektiva rutiner för lagerhållning främst i industrin och partihandeln. Därtill skedde under 1986 en minskning av bilhandelns lager till följd av den ökade bilförsäljningen. Det låga oljepriset bidrog dock till en uppbyggnad av bränslelagren under hösten 1986. För 1987 förutses en fortsatt neddragning av industrins lager och en kraftig minskning av oljelagren. Lageravvecklingen beräknas bli något större 1987 än 1986 och ge ett negativt bidrag lill efterfrågeutveck­lingen motsvarande 0,3 % av BNP.

Den inhemska efterfrågan beräknas i enlighet med prognoserna ovan öka något mer 1987 än 1986, eller med drygt 2%. Till följd av ett litet negativt bidrag från nettoexporten beräknas BNP-tillväxten bli 2,1 % 1987.

Mellan 1982 och 1987 beräknas BNP-fillväxten bli i genomsnitt 2,4% per år. Tillväxten var starkare i böijan av perioden och bars då i hög grad upp av kapitalbildning, se tabell 1: 3. Konsumtionens bidrag till BNP-tillväxten har ökat med åren och var särskilt slort 1986. För 1987 förutses ett måttligare bidrag från konsumtionen och ett positivt bidrag från brutto­investeringarna.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 1:3    Bidrag till BNP-tillväxten

Årlig procentuell volymförändring och bidrag därtill

1983

1984

1985

1986

1987

Privat konsumtion Statlig konsumtion Kommunal konsumtion Konsumtion

Bruttoinvesteringar Lagerinvesteringar Nelloexport Kapitalbildning

BNP

0,9

0,7

1,3

2,0

1,5

0,3

0,1

0,0

0,1

0,0

0,5

0,6

0,5

0,3

0,3

0,7

1,4

1,9

2,5

1,7

0,3

0,9

1,2

-0,1

0.8

0,4

0,7

0,6

-0,6

-0,3

3,2

0,9

-1,5

-0,4

-0,1

3,1

2,6

0,3

-1,1

0,4

2,4

4,0

2,2

1,3

2,1

Bytesbalans

Prop. 1986/87: 150

Trots att lönekostnaderna de senaste åren har stigit betydligt snabbare i     "tiaga   .

Sverige än i våra konkurrentländer, är konkurrenskraften hos den svenska

exportindustrin god. Lönekostnadsstegringen har sedan 1983 motverkats

först av en snabb produktivitetsökning, sedan av en effektiv depreciering

av den svenska kronan och fallande oljepriser. Lönsamheten har i stort

sett bibehållits på den högre nivå, som nåddes 1983. Relalivprishöjning-

arna pä den svenska exporten torde ha varit begränsade de senaste två

åren.

Statistiska centralbyråns export- och investeringsenkäter från februari 1987 och konjunkturinstitutets konjunkturbaromeler från mars 1987 lyder på relativt optimistiska förväntningar hos industrin. Nedrevideringen av prognoserna för den internationella tillväxten och den svaga utvecklingen av varuexporten och industriproduktionen under det senaste året motive­rar dock en försiktig exportprognos.

Exportmarknadstillväxten inom OECD-området för svensk industri be­räknas uppgå lill 4% 1987, vilket är en halvering jämfört med under 1986. Framför allt är del utvecklingen i Danmark och Norge som drar ned tillväxten. Exportmarknaden utanför OECD-området väntas fortsätta atl minska 1987. Svensk industri bedöms dock, fill skillnad från under 1985 och 1986, kunna behålla sina marknadsandelar 1987. Exporten av bearbeta­de varor beräknas därmed öka med 3 % 1987. Råvaru- och tjänsteexporten väntas utvecklas något svagare än exporten av bearbetade varor, och den totala exporten beräknas därmed öka med drygt 2 1/2% 1987.

Importen av bearbetade varor beräknas öka med hela 8% 1987. Den starka expansionen av privat konsumtion väntas fortsätta att dra upp importen, och 1987 tillkommer en kraftig ökning av maskininvestering­arna. Den lageravveckling inom industri och partihandel, som drog ned importen i fjol, väntas inte få samma omfattning i år. De svenska företagen väntas fortsätta att förlora andelar på hemmamarknaden 1987, lill följd av atl man tidigare år höjt priserna, mer än vad importpriserna stigit. Denna tendens lill stigande relativpriser tycks dock ha brutits i mitten av 1986 som en konsekvens av apprecieringen av ett flertal västeuropeiska valutor och den japanska yenen. Turistutgiflerna lill utlandet väntas fortsätta atl öka relafivt kraftigt. Den totala imporiökningen dras dock, som redan nämnts, ned av en reducering av oljelagren. Importen av varor och tjänster beräknas öka med drygt 3% 1987.

Bytesbalansen väntas försvagas i år. Överskottet beräknas minska från ca 7 miljarder kr. 1986 till ca 1 miljard kr. 1987, se tabell 1:4. Bakom försvagningen ligger dels en betydligt svagare marknadstillväxt för svensk exportindustri, dels en stark ökning av den inhemska efterfrågan. Försvag­ningen motverkas av, att nettoimporten av råolja och petroleumprodukter beräknas minska med ca 3 miljarder kr.

Sysselsättning och arbetslöshet

Den utveckling, som redovisats ovan, innebär i flera avseenden nya ten­

denser i efterfrågeutvecklingen de senaste 1 ä 2 åren jämfört med under

6

Tabell 1:4    Bytesbalans

Prop. 1986/87: 150

Miljarder kr., löpande priser

Bilaea 1  1

1984

1985

1986

1987

Export av varor Import av varor Korrigeringspost Handelsbalans

Tjänslebalans

Transfereringsnetto

Bytesbalans

242,8

218,4

-  1,1

23,2

7,0

-27,4

2,8

260,5

244.6

-  1,3

14,5

5,5 -30,7 -10,6

 265,0

231,5

-  1.5

32,0

3,7

-29,0

6,7

279.9

249,8

-  1,7

28,4

2,2

-29,6

1,0

tidigare år. Efterfrågan inriktas sedan 1985 i större utsträckning mot nä­ringslivet och i mindre utsträckning mot den offentliga sektorn. Inom näringslivet inriktas efterfrågan sedan 1986 mer mot byggnadssektorn och den privata tjänstesektorn än mot industrin. Inom industrin torde leveran­serna till hemmamarknaden i år för första gången på länge öka mer än exporten.

Dessa tendenser återspeglas i sysselsättningen. Sysselsättningen inom den offentliga sektorn minskade enligt arbelskrafisundersökningarna (AKU) i fjol för första gången på decennier. I år förutses bara en mindre ökning. I den privata tjänstesektorn ökade sysselsättningen myckel kraf­tigt i fjol och förutses fortsätta att öka påtagligt i är. Även i byggnadssek­torn förutses en viss ökning av antalet sysselsatta i år. Inom industrin väntas bara en mindre ökning i år. Sysselsättningen i jord- och skogsbruket väntas fortsätta all minska.

Sammanlagt förutses sysselsättningen öka med 25-30000 personer 1987. Arbelskraflsutbudet väntas öka i nästan samma utsträckning, vilket skulle innebära en ungefär oförändrad arbetslöshet på drygt 2%. Del bör observeras, att statistiska centralbyrån har ändrat mätmetoderna i AKU, vilket har medfört, att den redovisade arbetslösheten nu är ca 1/2 procent­enhet lägre än enligt tidigare mätmetoder.

Arbetsmarknadspolitiken har sedan 1984 förskjutits från sysselsättnings­skapande åtgärder mot arbetsförmedling och arbetsmarknadsutbildning. Antalet sysselsatta i beredskapsarbeten, ungdomslag och rekryteringsstöd har minskat från drygt 90000 personer 1984 till drygt 50000 personer 1986. En viss minskning förutses även 1987. De åtgärder, som föreslås i komplet­leringsproposilionen, är främst inriktade på arbetsmarknadsutbildning och väntas ha en viss dämpande effekt på arbetslösheten under senare delen av 1987.

Finansiell halans

En väsentlig förbättring har skett de senaste åren, när det gäller den finansiella balansen i den svenska ekonomin. Den offentliga sektorns fi­nansiella sparande har förbättrats kraftigt sedan 1982, se diagram 1: 1. År 1987 beräknas ett överskott uppstå för första gången sedan mitten av 1970-lalel. Förbättringen mellan 1986 och 1987 beror emellertid främst på

den tillfälliga förmögenhetsskatten på livförsäkringsbolag m.fl., som vän­las inbringa ca 15 miljarder kr. 1987, motsvarande ca 1,5% av BNP. Bakom förbättringen av den offentliga sektorns finanser sedan 1982 ligger främst reduceringen av statens budgetunderskott.

Förbättringen av den offentliga sektorns finansiella sparande från ett underskott pä 6,3% av BNP 1982 till ett beräknat överskott pä 1,5% av BNP 1987 har sin motsvarighet i dels en förbättring av bytesbalansen, dels en nedgång av den privata sektorns finansiella sparande. Bytesbalansen har förbättrats från ett underskott pä ca 3 1/2% av BNP i början av 1980-talet till i stort sett balans i mitten av 1980-talet. Den privata sektorns finansiella sparande har reducerats från toppnivån 4% av BNP 1983 till ett beräknat underskott 1987. Bakom det minskade finansiella sparandet i den privata sektorn ligger bl. a. ökade investeringar i byggnader och maskiner. Som framgår av diagram 1: 1 kan utvecklingen under det senare året ses som en återgång till en situation som var den normala före 1970-talets mitt.

Orsakerna till den redovisade utvecklingen är i första hand dels devalve­ringarna 1981 och 1982, dels den restriktiva finanspolitik, som förts däref­ter. Devalveringarna innebar en kraftig förstärkning av de svenska företa­gens konkurrenskraft, vilket medförde en ökad tillväxt och bidrog till en förbättring av bytesbalansen och till ökade investeringar. Tillväxten gav också ökade skatteinkomster. Den restriktiva finanspolitiken har resul­terat i en minskning av de offentliga utgifterna som andel av BNP.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Diagram 1:1 Finansiellt sparande i offentlig och privat sektor samt bytesbalans

Procent av BNP

80        82        84        86

Källor: Statistiska centralbyrån, riksbanken och finansdepartementet.

2 Den internationella utvecklingen

2.1 Allmän översikt

Tillväxten i världsekonomin mattades av under 1986. För OECD-området bedöms BNP ha ökat med knappt 2,5%, se tabell 2: 1. Denna utveckling ägde rum trots ett kraftigt fall i priserna på flera råvaror, i synnerhet olja, och allmänt lägre nominella räntor. Till de faktorer som väsentligt påverka­de utvecklingen under 1986 hör också det fortsatta fallet i dollarns kurs mot andra viktigare valutor. Trots valulakursanpassningen blev under 1986 bristen på jämvikt mellan de största industriländernas bytesbalanser mer markerad.

En viktig orsak till att tillväxten i världsekonomin blev lägre än väntat, var att de negativa återverkningarna på tillväxten av fjolårels förändringar i de ekonomiska förutsättningarna slog igenom påtagligt snabbare än de positiva. Råvaruexporterande länder tvingades radikalt lägga om den eko­nomiska politiken och i många fall har läget för redan svårt skuldsatta u-länder förvärtats ytteriigare. Samtidigt dämpades investeringsaktiviteten i industriländerna mer och snabbare än förutsett. Detta beror bl. a. på neddragna investeringar i energisektorn, till följd av det lägre oljepriset. Vidare medförde valutakursförändringarna mellan dollarn å ena sidan och framför allt yen och D-mark å den andra, att aktiviteten i Japan och Förbundsrepubliken Tyskland drogs ned åtskilligt snabbare än den ökade i Förenta staterna. Till sist kan också framhållas att den i teorin starkt

Prop. 1986/87:150 Bilaga 1.1

Tabell 2:1 Bruttonationalproduktens utveckling i vissa OECD-länder

Årlig procentuell förändring

Andel av

1985

1986

1987

OECD-

områdets

totala

BNPi%'

De sju Slora länderna

Förenta staterna

45,4

2,7

2,5

2 1/2

Japan

15,4

4,7

2,5

21/4

Förbundsrepubliken Tyskland

7,2

2,5

2,4

1 1/2

Frankrike

5,9

1,4

2,0

1 3/4

Storbritannien

5,1

3,5

2,7

23/4

Italien

4,2

2,3

2,7

3

Kanada

4,0

4,0

3,1

2 3/4

Norden

Danmark

0.7

3,9

3,3

1/2

Finland

0,6

2,9

2,0

21/2

Norge

0,7

4,2

3,8

13/4

Sverige

1,2

2,2

1,3

2

Vissa andra OECD-länder

Belgien

0,9

1,5

2,4

1 1/4

Nederiändema

1,4

1,7

1,9

1 1/2

Schweiz

l.l

4,0

2,7

1 1/2

Österrike

0,8

3,0

1,7

3/4

OECD-Europa

33,2

2,5

2,5

2

OECD-totalt

100,0

3,0

2,5

21/4

' 1985 års BNP, löpande priser och växelkurser Källor: OECD och finansdepartementet

fillväxibefrämjande effekten av oljeprissänkningarna i praktiken inte fullt    Prop. 1986/87: 150 ul slagit igenom under 1986. Detta beror på att prissänkningarna delvis    Bilaga 1.1 absorberats i form av ökade vinstmarginaler för företagen och/eller ökade skatteintäkter.

De obalanser som kännetecknat utvecklingen i världsekonomin under senare år består. Under 1986 har underskotten i Förenta staternas federala budget och bytesbalans vidgats ytterligare. Även överskotten i såväl den japanska som den västtyska bytesbalansen har fortsatt alt öka starkt. Som andelar av respektive lands BNP har det amerikanska byiesbalansunder-skoilet nått nivån 3,3 % medan de japanska och västtyska överskotten ökat fill 4,4% resp. 3,9%.

Den växelkursanpassning som inleddes i mars 1985 har fortsatt under 1986. Dollarns fall sedan toppnoteringen under första kvartalet 1985 inne­bär all mellan 80 och 90% av kursstegringen mellan 1980 och 1985 har eliminerals. Samtidigt har yenen och, i något mindre grad. D-marken apprecierals. Kursjusleringar har också gjorts, såväl under 1986 som i böljan av 1987, inom ramen för det europeiska monetära samarbetet (EMS). De har i första hand syftat lill atl korrigera obalanser mellan D-marken och den franska francen. Flera försök alt genom samordnade aktioner mellan de största industriländerna styra och stabilisera utveck­lingen har gjorts, bl. a. i samband med ett möte mellan de sex största industriländerna i Paris i slutet av februari 1987.

Vad gäller tillväxten i OECD-området under 1987 har den försämring av utsikterna som gjort sig gällande under framför allt senare delen av 1986 inneburit att prognosen i den preliminära nationalbudgelen reviderats ned till ca 2 1/4%. För Västeuropas del är nedrevideringen än mer markerad, från 2 1/2% lill 2%. Dels förefaller tillväxten i Förenta staterna bli något lägre, dels har antagandena om industriinvesteringarnas utveckling i fram­för allt Västeuropa fått sänkas i ljuset av en förväntad fortsatt svag export­utveckling och en världshandelslillväxi om endast drygt 3%. De viktigaste

Tabell 2:2 Arbetslöshet i några OECD-länder

Procent av arbetskraften, årsgenomsnitt, standardiserade definitioner

1985

1986

1987

Förenta staterna

7,1

7,0

6 3/4

Japan

2,6

2,8

3 1/4

Förbundsrepubliken Tyskland

8,6

7,9

7 3/4

Frankrike

10,1

10,5

11 1/4

Storbritannien

13,0

13.2

13

Danmark'

8,9

7,7

81/2

Finland

6,2

7,0

7

Norge

2,5

1,9

2 1/4

Sverige-

2,8

2.7

2-2 1/4

OECD-Europa

11,1

U,0

11

OECD-totalt

8,0

7,9

8

' Nationell definition

- Ny mätmetod har införts fr.o.m. 1987. Enligt denna uppgick arbetslösheten till

2.3% 1985 och 2,2% 1986 (se kapitel 5).

Källor: OECD och finansdepartementet

10

Tabell 2:3 Konsumentprisernas utveckling i vissa OECD-länder

Procentuell förändring mellan årsgenomsnitt

1985

1986

1987

De sju Slora länderna

Förenta staterna

3,5

2,1

31/4

Japan

2,1

1,1

0

Förbundsrepubliken Tyskland

2,2

-0,2

1/2

Frankrike

5,8

2,1

3

Storbritannien

6,1

4,1

4 1/2

Italien

9,2

5,7

4 3/4

Kanada

4,0

4,1

3 3/4

Norden

Danmark

4,7

3,4

4

Finland

6.0

3.6

31/2

Norge

5,7

7,2

8 1/2

Sverige

7,4

4,2

3 3/4

Vissa andra OECD-länder

Belgien

4,9

1,4

1 1/2

Nederiändema

2,3

0,0

-1/2

Schweiz

3,6

0,7

1 1/2

Österrike

3.2

1,5

2

OECD-Europa

6,6

3,7

3 3/4

OECD-totalt

4,5

2,8

3

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Källor: OECD och finansdepartementet

positiva bidragen till tillväxten bedöms fortfarande komma från den priva­ta konsumtionen och från byggnadsinvesteringarna.

Därmed kvarstår bilden frän den preliminära nationalbudgelen atl utsik­terna för någon märkbar sänkning av arbetslösheten är dåliga, såväl vad avser OECD-området i dess helhet som Västeuropa, se tabell 2: 2. Den låga inflationen under 1986 kan förväntas bestå under 1987. Visserligen torde effekterna av fallande oljepriser, sänkt räntenivå och växelkursjuste­ringar gradvis ebba ut och innebära alt något fortsatt fall i inflationstakten inte sker. Även för 1987 torde dock inflationen i OECD-området kunna ligga kring eller strax under 3 % mätt som årsgenomsnitt, se tabell 2: 3.

En viss tendens till utjämning av de internationella obalanserna kan förväntas under 1987 i takt med atl effekterna av växelkursjusieringarna successivt slår igenom. I dollartermer torde emellertid externbalanserna i Förenta staterna. Japan och Förbundsrepubliken Tyskland förbli stora och i slort sett oförändrade, se tabell 2:4. Som andelar av BNP kan emellertid en sänkning av det amerikanska underskottet med uppemot en halv pro­centenhet förväntas samtidigt som de japanska och västtyska överskotten bedöms minska med omkring en procentenhet vardera.

Som tidigare konstaterats skedde under 1986 en påtvingad, utomordent­ligt snabb anpassning i flertalet u-länder. För 1987 krävs fortsatta anpass­ningsåtgärder i dessa länder samtidigt som den lägre tillväxten i industri­länderna och en sannolikt mer stabil dollarkurs gör exportutsikterna mind­re gynnsamma. En genomsnittlig BNP-tillväxt strax under 3% förefaller därmed trolig, men förutsättningarna skiljer sig väsentligt ål mellan olika länder och ländergrupper.

11

Trots alt anpassningen åtföljts av en betydande neddragning av mläning- Prop. 1986/87: 150 en till dessa länder kvarstår skuldkrisen som ett potentiellt hot mot slabili- Bilaga 1.1 teten i del internationella kreditsystemet. Skuld- och skuldtjänstkvoter ökade i u-länderna under 1986 och någon snar förbättring av lägel förefaller inte vara i sikte. Även om u-ländernas samlade skuldkvot kan förväntas öka långsammare eller t.o.m sjunka till följd av en låg räntenivå och den låga eller i vissa fall obefintliga nyullåningen, förblir siiuafionen i flera länder mycket besvärlig.

Ett annat problem är den långsammare utvecklingen av världshandeln under 1987. Den allmänt låga tillväxten i industriländerna och i synnerhet den svaga efterfrågeutvecklingen i Förenta staterna och Japan tyder pä en långsam ökning av utrikeshandeln. Även en fortsatt neddragning av de oljeexporterande ländernas import talar för detta. Samtidigt utgör det protektionistiska trycket i såväl Förenta staterna som andra länder ett fortsatt starkt hot, även om förberedelserna för en ny GATT-runda är igång. Del kan i detta sammanhang vara värt att notera de kraftiga export-och marknadsandelsframgångar som flera länder i t.ex. Sydostasien kun­nat nå, bland annat till följd av alt deras valutor deprecierats tillsammans med och i vissa fall också gentemot dollarn.

Vidare gäller även för 1987 atl oljeprisets utveckling starkt påverkar prognosbilden. OPEC-ländernas senaste överenskommmelse har ännu inte utsatts för något avgörande prov men mycket talar för att oljepriset under 1987 etableras på en högre nivå än under 1986. I föreliggande prognoser för den svenska ekonomin antas oljepriset vara i genomsnitt 18 dollar per fal 1987. Om priset blir högre och inte kompenseras av ett motsvarande dollarfall kan självfallet Ullväxtutsikterna i flertalet länder påverkas nega-fivt.

Trots ett antal överenskommelser och överläggningar mellan de stora industriländerna, återstår det atl se om en rimligt stabil situation på valuta­kursområdet kan etableras under 1987. Om en stabilisering av växelkurser­na skall kunna komma till stånd beror till avgörande del på hur finans­politiken kommer atl utformas i de större länderna under 1987. I Förenta staterna kan en åtstramning förutsättas, även om målen för budgetnedskär­ningarna i den s. k. Gramm-Rudman-Hollings-lagen inle kommer atl nås. I Japan förväntas finanspolitiken, trots flera stimulanspaket under senare år,

Tabell 2:4 Bytesbalanssaido i några OECD-länder

Miljarder dollar

1985

1986

1987

Förenta staterna

-118

-141

-135

Japan

48

86

80

Förbundsrepubliken Tyskland

13

36

35

Frankrike

0

4

0

Storbritannien

5

-2

-5

OECD-Europa

21

50

35

OECD-totalt

-59

-20

-30

Källor: OECD, IMF och finansdepartementet

12

även under 1987 ha en viss åtstramande inriktning. Även Förbundsrepubli-    Prop. 1986/87: 150

ken Tyskland håller för innevarande år fast vid den långsiktiga konsolide-    Bilaga 1.1

ringspolitiken och finanspolitiken kan förväntas bli neutral. Den mest

påtagliga risken i den finanspolitiska bilden torde vara att den amerikanska

budgetpolitiken inle framstår som tillräckligt kraftfull och därmed utlöser

en förtroendekris för dollarn som måste mötas med räntehöjningar med

genomslag på de internationella räntenivåerna.

Sammantaget framstår bilden av 1987 som något mer oroande än när den preliminära nationalbudgelen presenterades. Tillväxlulsiklerna för världs­ekonomin har måst revideras ner något, samtidigt som osäkerhetsfakto­rerna fortfarande huvudsakligen riskerar alt verka i negaliv riktning.

2.2 Regionala översikter

förenta staterna och Japan

Del är av stor betydelse för utvecklingen i OECD-området hur de två största ekonomierna. Förenta staternas och Japans, lyckas hanlera de omställningssvårigheter de nu slår inför. I Förenta staterna krävs en mer restriktiv finanspolitik om ekonomin skall kunna få en stabil tillväxt och bytebalansunderskollet skall kunna reduceras ulan en ytterligare deprecie­ring av dollarn. Till följd av yenens kraftiga appreciering måste Japan ställa om från en utpräglat exportinriklad tillväxt till en utveckling där den inhemska efterfrägetillväxten spelar en större roll.

BNP-tillväxten i Förenta staterna beräknas under 1986 ha uppgått till 2,5%. Den privata konsumtionen, som ökade med 4%, stod för en bety­dande del av efterfrågelillväxten under året. Till ökningen av den privata konsumtionen bidrog växande realinkomster och elt minskat sparande. Industrins investeringar utvecklades svagt till följd av ett lågt kapacitetsut­nyttjande och en kraftig nedgång inom olje- och gasseklorerna.

Den depreciering av dollarn gentemot andra valutor som inleddes under 1985 fortsatte under 1986. Sedan början av 1985 har dollarns effektiva kurs sjunkit med drygt 30%. Växelkursanpassningen har ännu inte lett till någon förbättring av bytesbalansen. Medan exporten i värde ökade med 2,5% ökade importvärdet under 1986 med drygt 10%. Det bör dock observeras att exporten i volym ökade med ca 15% i årstakt under årets tvä sista kvartal. Bytesbalansunderskotlet uppgick under 1986 till rekord­siffran 141 miljarder dollar.

Till följd av den utpräglat expansiva finanspolitik som under en följd av år bedrivits av Reagan-adminislrationen har underskottet i den amerikans­ka budgeten ökat från ca 60 miljarder dollar år 1980 fill 221 miljarder 1986. Den expansiva finanspolitiken har varit en viktig drivkraft bakom den uppgång i den amerikanska ekonomin som nu pågått i mer än fyra år och bakom del ökande bytesbalansunderskotlet. Penningpolitiken har varit förhållandevis expansiv under 1986. Penningmängden har ökat snabbt och räntorna har sjunkit.

En omläggning av finanspolitiken i restriktiv riktning tycks nu ha inletts.

Det är rimligt all utgå från alt budgetunderskottet kommer att minska och

13

alt finanspolitiken kommer atl ha en konlrakliv effekt på ekonomin under    Prop. 1986/87: 150

1987.

Bilaga 1.1

Den privata konsumtionen kan inte förväntas växa lika snabbt som under 1986. Begränsade nominella löneökningar i kombination med tillla­gande inflation talar för en sämre reallöneutveckling under 1987. Hushål­lens sparkvot torde knappast sjunka ytterligare från dagens excepfionellt låga nivå. Snarare kan en viss ökning anses vara trolig. En ökning av exporten och en avtagande importlillväxt är att vänta som en följd av den krafuga deprecieringen av dollarn. Under 1987 kan därför utrikeshandeln förväntas ge ett relativt betydande bidrag lill BNP-tillväxten. Delta sammanlaget talar för att en BNP-tillväxt om 2 1/2% skall kunna uppnås under 1987.

Dollarns depreciering och därmed sammanhängande ökande importpri­ser i kombination med en relativt expansiv penningpolitik talar för en högre inflafion under 1987 jämfört med 1986. Del finns anledning atl räkna med att inflationen kommer att uppgå till drygt 3% i genomsnitt.

Osäkerhet omger emellertid bedömningen av budgelutveckiingen, dol­larkursen och räntan. En minskning av budgetunderskottet torde vara nödvändig om bytesbalansen skall kunna förbättras samtidigt som dollar­kursen förblir stabil. Om administrationen inte vidtar övertygande åtgärder för att få ned budgetunderskottet kan därför dollarkursen komma att falla ytterligare. Utvecklingen under årets första månader med en ytterligare depreciering av dollarn inger härvid farhågor. En fortsatt depreciering av den amerikanska valutan kan tvinga fram en mer restriktiv penningpolitik med högre ränteläge och uppbromsad ekonomisk tillväxt som följd.

Den ekonomiska aktiviteten i Japan mattades av under loppet av 1986. Den ekonomiska utvecklingen präglades av stagnerande export och en endast måttligt expanderande inhemsk efterfrågan. I genomsnitt för året stannade tillväxten på 2,5%, vilket är den lägsta noteringen sedan den första oljekrisen.

Trots den sjunkande exporteflerfrågan nåddes ett bytesbalansöverskott på 86 miljarder dollar under 1986, vilket är en fördubbling jämfört med året innan. Att överskottet fortsatt alt öka i denna omfattning beror främst på det förbättrade bytesförhållandet som blivit resultatet av yenens apprecie­ring och oljeprisfallet. Mot dollarn steg yenen med 25% under året och oljeprisfallet uppskattas ha minskat importkoslnaden för råolja med drygt 30 miljarder dollar. Till följd av Japans roll som kapitalexportör ökade också bylesbalansöverskotlet genom ränteinkomster.

Sammanlagt sjönk exportvolymen med nästan 5% medan importvoly­men ökade med drygt 3%. Detta gjorde att utrikeshandeln kom atl lämna ett negativt nettobidrag på 1,5% lill BNP-tillväxten. Stora delar av den japanska industrin har fått ökade svårigheter till följd av yenens apprecie­ring. Hårdast har de branscher drabbats som redan tidigare haft problem med lönsamheten, nämligen stål, skeppsvarv och kolgruvor. Som en effekt av dessa svårigheter har arbetslösheten ökat och uppgick i början av 1987 fill 3 %.

Penningpolitiken gavs under 1986 en relativt expansiv utformning, vilket

bl. a. resluterat i dagens rekordlåga diskonto på 2,5%. Finanspolitikens

14

inriktning är däremot fortsatt restriktiv. En viss ökning av de offentliga    Prop. 1986/87: 150 utgifterna under 1986 finansierades genom en tidigareläggning av 1987 års    Bilaga 1.1 offentliga konsumtion snarare än genom en neitoutgifisökning. Privatkon­sumtionen kom att stiga med ca 2,7.%. Tillsammans med eti brulloinveste-ringsökning på 6,5% ökade den totala inhemska efterfrågan med 4%.

För 1987 synes en tillväxt på drygt 2% realistisk. Med hänsyn till den avsevärda apprecieringen av yenen vänlas utrikeshandeln ge ett negativt bidrag lill tillväxten på 1/2%. Istället är det den inhemska efterfrågan som torde komma att spela den avgörande rollen för den ekonomiska utveck­lingen framöver. En fortsalt låg inflationstakt, i förening med de stimulans­åtgärder regeringen ställt i utsikt under våren kan förväntas bidra till en ökad efterfrågan. Å andra sidan förväntas begränsade löneökningar och en ökad arbetslöshet, vilket sannolikt dämpar hushållens efterfrågan. Totalt kan den inhemska efterfrågan förväntas stiga med 2 1/2%. Den privata konsumtionsökningen förutses uppgå till ca 3 1/2%. Bruttoinvesteringar­nas ökning förväntas stanna vid drygt 2% främst som en följd av en nedgång i aktiviteten inom fillverkningsinduslrin.

För 1987 förväntas elt bytesbalansöverskott om ca 80 miljarder dollar. En dominerande osäkerhetsfaktor för den framlida ekonomiska bedöm­ningen utgörs av den handelspolitiska utvecklingen gentemot USA och EG.

Utvecklingen under sista kvartalet 1986, med bl. a. svag tillväxt och minskad privatkonsumtion, har bidragit lill fortsatta internationella på­tryckningar på Japan all stimulera den inhemska ekonomin för all pä så sätt bidra lill en reduktion av de stora externa obalanserna mellan de största industriländerna.

Försörjningsbalans för Förenta staterna och Japan

Förändring i volym, procent

Förenta staterna

Japan

1986

1987

1986

1987

Privat konsumtion Offentlig konsumtion Bruttoinvesteringar 1 agerinvesteringar Utrikesbalans

BNP

4

3 1/2 13/4 -1/4 -1

21/2

2 2

2 0

1/2

21/2

2 3/4 6 1/2 6 1/2 -1/4 -1 1/2

21/2

3 1/2 -1/4 2 1/4 0 -1/2

21/4

Anm.: Förändring av lagerinvesteringar och utrikesbalans mäts i procent av föregå­ende års BNP.

Källor: OECD och finansdepartementet

Västeuropa

Förhoppningarna om en förstärkning av tillväxten i de västeuropeiska

ekonomierna har inle infriats. Trots atl den inhemska efterfrågan under

1986 generellt sett utvecklades starkare än tidigare förutsett, ledde en svag

exportutveckling lill all BNP i Västeuropa sammantaget endast ökade med

ungefär 2,5%. För 1987 förefaller en avmattning av tillväxten till ca 2%

15

sannolik. Därmed torde utsikterna vara små för en minskning av arbetslös-    Prop. 1986/87: 150 heten. Inflationstakten i de västeuropeiska ekonomierna förutses för 1987    Bilaga 1.1 förbli låg, i genomsnitt på nivån 3 1/2-4%.

I Förbundsrepubliken Tyskland ökade BNP under 1986 med 2,4%. Detta innebar ett klart sämre utfall än vad som allmänt hade förväntats. Huvud­orsaken lill denna lägre tillväxt var den ovänlat starka avmatlningen av exporten. Den inhemska efterfrågan utvecklades inle heller så kraftigt som hade förutsetts mot bakgrund av sjunkande oljepriser, relativt kraftiga bruttolöneökningar samt skattesänkningar. Den privata konsumtionen ut­vecklades i och för sig kraftigt med en ökning på mer än 4% under 1986, men samtidigt mattades orderingången lill industrin av successivt under loppet av året. Denna utveckling var särskilt markerad under del andra halvåret.

Framför allt till följd av del radikalt förbättrade bytesförhållandet beräk­nas den västtyska bytesbalansens överskott i stort sett ha fördubblats 1986, till omkring 75 miljarder D-mark, vilket motsvarar nära 4% av BNP. Konsumentpriserna beräknas under helåret 1986 ha sjunkit med några fiondels procentenheter. Sysselsättningen har ökat under året och arbets­lösheten beräknas ha minskat något till ca 8% 1986. Den ekonomiska politiken verkade lillväxtstödjande under 1986, bl. a. genom åtgärder på skatteområdet. Penningpolitiken karakteriserades av en penningmängds­tillväxt klart över del av Bundesbank fastställda målintervallel, med ål-följande nedgång i ränteläget.

Bedömningen av den västtyska ekonomiska utvecklingen under 1987 påverkas starkt av den konkurrenskraftsförsämring som blivit följden av D-markens appreciering. Den sedan någon tid minskande orderingången till industrin, från såväl utlandet som den inhemska marknaden, har av allt att döma medfört en kraftig nedjustering av industrins investeringsplaner. Även om byggnadsinvesteringarna i år förväntas lämna ett icke obetydligt bidrag till tillväxten i ekonomin och den privata konsumtionen samtidigt fortsätter att utvecklas relativt expansivt, torde delta inle räcka för all hålla tillväxten uppe pä samma nivå som 1986. En BNP-tillväxt under 1987 om ca 1 1/2% bedöms som trolig.

En fortsalt gynnsam löneutveckling i kombination med obetydlig infla­tion medför alt den privata konsumtionen förutsätts fortsätta att utvecklas starkt under 1987, om än något svagare än under 1986. En ökning med 3-3 1/2% i år är sannolik.

Den viktigaste osäkerhetsfaktorn när del gäller den västtyska ekonomin

under 1987 torde vara växelkursutvecklingen och dess inverkan pä expor­

ten och investeringarna. En fortsatt svag utveckling för exporten eller

t. o. m. en volymmässig tillbakagång kan inte uteslutas. Samtidigt kan en

fortsatt expansiv importutveckling förutses. En förutsättning för att en

ytterligare försvagning av tillväxten i den västtyska ekonomin skall kunna

undvikas torde vara att de internationella överenskommelser som träffats

på valutaområdet får avsedd effekt och leder till atl relationen mellan

dollarn och D-marken stabiliseras. Om inte, kan fortsatt osäkerhet om

valutakursutvecklingen och en därav följande försiktighet hos förelagen

vad gäller t.ex. investeringar snabbt få ytterligare negativ inverkan på den

16

ekonomiska utvecklingen. En sänkning av det västtyska bytesbalansöver-    Prop. 1986/87: 150 skottet från knappt 4% av BNP 1986 till ca 3% 1987, motsvarande 75 resp.    Bilaga 1.1 60 miljarder DM, bedöms som trolig.

Elt annat osäkerhetselement är det slutliga utfallet av de avtalsförhand­lingar som inletts och som även omfattar överläggningar om fortsall ar­betstidsförkortning. Vad arbetslösheten beträffar kan en marginell minsk­ning från ca 8% lill 73/4% förväntas mellan 1986 och 1987.

Förbundsregeringen har beslutat att med verkan frän den 1 januari 1988 tidigarelägga vissa skattesänkningar som ursprungligen planerats ske sena­re under mandatperioden. Därmed kompletteras det andra stegel i den skattereform som började implementeras 1986, vilket får ses som elt tec­ken pä atl regeringen vill stärka den inhemska efterfrågan. Det är dock tveksamt om 1988 års skattesänkningar kan fä nägon effekt redan i år (t.ex. genom stimulans av konsumtions- och investeringsbenägenhet). Vad gäller penningpolitiken kan en fortsatt pragmatisk inriktning förutses.

I Frankrike beräknas tillväxten ha uppgått till 2% 1986. Under den första delen av året steg hushållens köpkraft och varukonsumlion kraftigt samtidigt som priserna föll. Denna utveckling bromsades dock av regering­en genom en höjning av socialförsäkringsavgifierna och genom allmänna ulgiflsbesparingar. Också en stramare offentlig lönepolitik liksom en vän­dande energiprislrend bidrog lill att dämpa konsumtionen. Sammanlagt steg privatkonsumtionen med drygt 3% medan den offentliga konsum­tionen begränsades lill 1,5% för helåret 1986. Även bruttoinvesteringarna, som för året i sin helhet ökade med drygt 4%, stagnerade under andra halvåret. Den totala interna efterfrågan kom därmed att stiga med 3 %.

Finanspolitiken har haft en restriktiv inriktning medan penningpolitiken dominerats av avregleringar och en ökad marknadsanpassning. Penningpo­litikens manöverutrymme har begränsats av upprepade spekulationer mot den franska francen. Betydande valuiautflöden har tvingat upp räntenivån.

Dominerande problem i den franska ekonomin har varit den höga arbets­lösheten, som redan passerat 11 %, liksom utrikeshandeln. Samtidigt som antalet sysselsatta hölls oförändrat under 1986 ökade antalet arbetssökan­de med 140.000 personer, vilket resulterade i en stigande arbetslöshet. När del gäller utrikeshandeln ökade exporten endast med 0,3% i volym under 1986, medan importen ökade med 8,5%. Den franska industrin förlorade 2,5 procent av sina exportmarknadsandelar trots alt lönsamheten stigit under fyra är i rad.

Tillväxten 1987 antas uppgå lill endast drygt 1 1/2%. Den genomsnittliga

totala löneökningen bedöms hamna på en nivå kring 3 % för 1987. Priserna

förväntas öka i samma takt, vilket skall jämföras med en underliggande

inflation förra året på drygt 4%. Den privata konsumtionen förväntas

därigenom kunna öka med närmare 2%. Den offentliga konsumlionsök­

ningen vänlas stanna på knappt 1 % om regeringen håller fast vid sin

restriktiva finanspolitik. Regeringen har uttryckt en målsättning om atl

minska budgetunderskottet från 2,9% av BNP till 2,5%. Med hänsyn till

bl. a. den ökande arbetslösheten kan regeringen emellertid komma att

vidta vissa stimulansåtgärder, för vilka utrymme skapas genom privatise­

ring av ett antal statliga verk och förelag. Tillsammans med en förväntad

17

2    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150

ökning av bruttoinvesteringarna på 3 % kan den totala inhemska eflerfrå-    Prop. 1986/87: 150

gan komma atl stiga med drygt 2% under 1987.

Bilaga 1.1

Den försvagade franska konkurrenskraften vänlas leda lill ett negativt nettobidrag till BNP-tillväxten från utrikeshandeln med omkring en halv procentenhet. Detta torde resultera i jämvikt i bytesbalansen under 1987.

I Storbritannien beräknas BNP under 1986 ha ökat med ca 2,7%, vilket var en svagare utveckling än under 1985. Framförallt första halvåret 1986 präglades av stagnerande export och investeringar efter del kraftiga olje­prisfallet. Under andra halvåret synes emellertid exporten ha ökat något som en följd av den depreciering av pundkursen som ägt rum sedan årsskiftet 1985/86 och som sammanhänger med oljeprisfallet. Höga nomi­nella löneökningar och en sjunkande inflation ledde till en mycket kraftig tillväxt i den privata konsumtionen. Ökningen under 1986 beräknas ha uppgått lill 4,7 %. Del minskade värdet av oljeexporten och en under andra halvåret kraftigt ökande import ledde till ett underskott i bytesbalansen om ca 1 miljard pund för helåret 1986.

Hösten 1986 skedde en omläggning av finanspolitiken i svagt expansiv riktning, vilket följdes upp i den budget för 1987/88 som lades fram i mars i är. Extra skatteintäkter, som uppstått främst till följd av den kraftigt ökande privata konsumtionen, hade skapat utrymme för skattesänkningar och ett minskat statligt upplåningsbehov. Del senare har banat väg för smärre sänkningar av räntan, vilken har hållils på en relativt hög nivå för atl försvara pundkursen.

BNP-tillväxten kan för 1987 förväntas bli cirka 2 3/4%. Den privata konsumtionen bedöms fortsätta att öka starkt, bl. a. som en följd av skatte­lättnaderna och en fortsall stark reallöneulveckling. Ökningen i den priva­ta konsumtionen väntas bli drygt 4%. Investeringarna torde stimuleras av det sjunkande ränteläget och bedöms kunna öka med 3%. Exporten häm­mas fortfarande av höga lönekoslnadsökningar medan importvolymen för­utses fortsätta att öka kraftigt. Ulrikesbalansen förväntas därför lämna ett negativt bidrag till BNP-tillväxten även under 1987. Underskottet i bytes­balansen ökar sannolikt till ca 2,5 miljarder pund i år.

Inflationen förväntas öka något under 1987 och bedöms bli 41/2% i genomsnitt under året. Arbetslösheten torde kunna sjunka något och för­väntas under 1987 komma strax under 13-procenlsnivån i genomsnitt.

Försörjningsbalans för Förbundsrepubliken Tyskland, Frankrike och Storbritannien

Förändring i volym, procent

Förbundsrepub­liken Tyskland

Frankri

ke

Storbritannien

1986

1987

1986

1987

1986

1987

Privat konsumtion Offentlig konsumtion Bruttoinvesteringar Lagerinvesteringar Utrikesbalans

BNP

4 1/4

21/4

3

1/4

-1 1/4

21/2

3 1/4 2 1/2 1 1/4 0 -1

11/2

3

1 1/2

4 1/4

3/4

-13/4

2

13/4

1

3 0

-1/2

13/4

4 3/4 1 1/4

t/2

1/4

-3/4

23/4

4

1 1/2 3

1/4 -3/4

23/4

Anm.: Förändring av lagerinvesteringar och utrikesbalans mäts i procent av föregå­ende års BNP. Källor: OECD och finansdepartementet

18

Norden

Prop. 1986/87:150

Den ekonomiska tillväxten för de nordiska länderna sammantagna torde

°

mattas av under 1987. I Danmark och Norge förutses en lägre BNP-ökning för 1987 än för 1986 bl. a. som en följd av de finanspolitiska åtgärder som vidtagits för att dämpa den inhemska efterfrågan. Åtgärderna föranleddes bl. a. av en kraftig ökning av den privata konsumtionen, vilken under 1986 bidrog till en drastiskt försämrad bytesbalanssiluation i båda dessa länder. För Norges del spelar naturligtvis oljeprisfallet en stor roll både för för­sämringen av bytesbalansen och för politikens inriktning. I Finland torde emellertid BNP öka något snabbare i år än under 1986 bl. a. som ett resultat av en fortsatt hög tillväxt av den privata konsumtionen.

I Danmark saktade den ekonomiska aktiviteten av mot slutet av 1986, men trots detta beräknas BNP i genomsnitt för året ha ökat med 3,3%. Ökningen av den inhemska efterfrågan dämpades mot slutet av året sedan regeringen vidtagit älgårder för att komma tillrätta med det snabbt växande bytesbalansunderskottet. Detta uppgick likväl till nära 35 miljarder danska kronor under 1986, vilket motsvarar ca 5 % av BNP.

Regeringens åtstramningsåtgårder vänlas få större genomslagskraft i år. Begränsad avdragsrält för skuldräntor och en särskild avgift pä nettorän­tan på konsumlionslån kan förväntas verka dämpande på den privata konsumtionen under 1987. Å andra sidan torde den privata konsumtionen stimuleras av de fyraåriga löneavtal som träffades i början av året och som vänlas ge löneökningar om 4-6% under 1987. Bedömningen av den privata konsumtionens utveckling blir därför osäker, men en ökning om drygt 1 % under 1987 synes trolig medan BNP förutses öka med 1/2%.

De relativt kraftiga lönekostnadsökningarna torde också försämra indu­strins internationella konkurrenskraft, varför exporten förutses öka med endast 1 % innevarande är. Som en följd av sjunkande importvolymer kan emellertid utrikesbalansens bidrag till BNP-tillväxten trots delta vänlas bli 1% under 1987. Även de privata investeringarna och bostadsbyggandet minskar sannolikt i år efter att ha ökat kraftigt under 1986.

En viss minskning i bytesbalansunderskottet lill ca 28 miljarder danska kronor är att vänta under 1987. Trots detta kommer pressen mot den danska kronan förmodligen alt bestå, varför penningpolitiken även fram­gent torde behöva inriktas pä alt försvara kronkursen.

Inflationen förväntas öka något under 1987; prisstegringarna förutses uppgå lill i genomsnitt närmare 4%. Arbetslösheten torde komma alt öka lill 8 1/2% som en följd av den dämpade ekonomiska aktiviteten.

I Finland uppgick BNP-lillväxlen under 1986 till 2%. En nedgång i östexporten kompenserades av en stark tillväxt av den privata konsum­tionen, som beräknas ha ökat med 3,5%'. Till detta bidrog förbättrade reallöner. Investeringsökningen blev emellertid blygsam, endast 1 %, vil­ket delvis kan förklaras av det höga ränteläge som tidvis vidmakthållits för atl hindra valulautflöde. Även konflikter på arbetsmarknaden hämmade investeringarna. Industrins svaga investeringsvilja bidrog till en fortsatt stigande arbetslöshet, vilken i genomsnitt uppgick till 7% under 1986.

För 1987 kan BNP-tillväxten förväntas bli ca 2 1/2%. Även i är förutses den privata konsumtionen växa starkt; ökningen väntas bli 3 1/4 %. Brutto-

investeringarna förutses öka med 3 1/2% under 1987. Västexporten torde Prop. 1986/87: 150 kunna öka något i år bl. a. som en följd av en viss förbättring i industrins Bilaga 1.1 internationella konkurrenskraft. En omläggning av energibeskattningen till förelagens förmån bidrar exempelvis till lägre kostnadsökningar för indu­strin. Exporten till Sovjetunionen förväntas däremot minska något inom samtliga branscher, varför den totala exportökningen torde uppgå till en­dast 2%. Detta i kombination med en tämligen starkt växande importvo­lym väntas leda till att utrikesbalansens bidrag till BNP-tillväxten blir negativt, ca -3/4%.

Exiernbalansen förutses ytteriigare försämras och bytesbalansunder­skotlet väntas i år öka till närmare 6 miljarder finska mark motsvarande ca 0,5% av BNP. En försämring av den statliga budgetbalansen är också atl vänta på grund av den relativt expansiva inriktning som finanspolitiken givits.

Arbetslösheten bedöms komma att ligga kvar på ungefär 1986 års ge­nomsnittliga nivå, dvs. 7%. Konsumentpriserna torde komma alt öka i oförändrad takt, dvs. med ca 3 1/2% i genomsnitt under 1987.

I Norge beräknas tillväxten under 1986 ha uppgått till drygt 3,8%. Liksom under 1985 växte den privata konsumtionen kraftigt. Även brutto­investeringarna ökade myckel starkt under 1986. De pä grund av oljepris­fallet kraftigt reducerade oljeintäkterna ledde till en drastiskt försämrad bytesbalans. Underskottet i bytesbalansen under 1986 uppgick till 33 mil­jarder norska kronor (ca 6,5% av BNP), vilket är atl jämföra med ett överskott om 25 miljarder norska kronor under 1985.

I syfte att komma till rätta med obalanserna i den norska ekonomin, genomförde regeringen en viss åtstramning av både finans- och penningpo­litiken under loppet av 1986. Penningpolitiken inriktades på all försvara kronkursen vilket under slutet av 1986 medförde ett mycket högt räntelä­ge. I syfte atl så småningom åstadkomma en ökad räntekänslighet, och därmed skapa förutsättningar för en lägre räntenivå, har regeringen före­slagit ett reformerat inkomstskattesyslem, som bl. a. skulle innebära en viss begränsning av avdragsrätten för skuldräntor.

Under 1987 är del troligt atl aktiviteten i den norska ekonomin dämpas bl.a. som en följd av oljeprisfallet. Tillväxten vänlas uppgå till ca 1 3/4%. Industrins investeringar torde t.o.m. minska efter den kraftiga ökningen under 1986. Även tillväxten av den privata konsumtionen synes nu avta och kan förväntas uppgå till endast 1/4% under 1987.

Från oljesektorn frigjord kapacitet torde kunna bidra lill all industripro­duktionen i den konkurrensutsatta industrin ökar. Pä grund av de i förhål­lande till omvärlden höga lönekostnadsökningarna är det emellertid föga troligt att detta kan bidra till växande världsmarknadsandelar för den norska industrin under 1987. Eventuellt kan konkurrenskraften förbättras framöver om regeringen lyckas med sin målsättning alt under innevarande år få till stånd mer återhållsamma löneavtal.

Bytesbalansunderskotlet förväntas öka ytterligare något under 1987.

Arbetslösheten torde också öka något från i genomsnitt 1,9% under 1986.

Konsumentpriserna förutses öka med 8 1/2% i genomsnitt under 1987,

bl. a. som en följd av fortsatt höga lönekostnadsökningar.

20

Försörjningsbalans för Danmark, Finland och Norge

Prop. 1986/87:150

Förändring i volym, procent

Bilaga 1  1

Danmark

Finland

Norge

1986

1987

1986

1987

1986

1987

Privat konsumtion Offentlig konsumtion Bruttoinvesteringar Lagerinvesteringar Utrikesbalans

BNP

4 3/4 0

121/2 0 -1 1/4

31/4

1 1/4 1 -6 -1/2 1

1/2

3 1/2 3 1

0 -1

2

3 1/4 3

3 1/2 0 -3/4

21/2

5 1/2

2

22 -1 -3 3/4

33/4

1/4 1 1/4 -6

1/2 -2 1/2

13/4

Anm.: Förändring av lagerinvesteringar och utrikesbalans mäts i procent av föregå­ende års BNP.

Källor: OECD och finansdepartementet

21

3 Utrikeshandeln

Prop. 1986/87:150

Bilaga 1.1 3.1  Exporten

Världshandeln

Handeln med bearbetade varor mellan OECD-länderna ökade med ca 8% 1986. Del var ungefär samma ökningstakt som under 1985. Tillväxten för de svenska exportmarknaderna inom OECD-området blev något högre, eller drygt 8,5% såväl 1985 som 1986. Den ur svensk synpunkt gynnsamma marknadstillväxten under dessa är kan framför allt hänföras till den krafti­ga imporiökningen i Danmark och Norge. Dessa länder lar emot drygt 20% av den svenska exporten av bearbetade varor, medan deras andel av världshandeln endast uppgår til! någon procent.

Oljeprisfallet har medfört, alt de oljeproducerande ländernas exportin­komster minskat påtagligt, och att dessa länder därför varit tvungna att dra ned importen för att inte försämra bytesbalansen ytterligare. OPEC-län­dernas import minskade kraftigt 1986 för femte året i rad, samtidigt som statshandelsländernas import reducerades avsevärt. Även de råvaruprodu­cerande ländernas import minskade påtagligt till följd av fallande råvaru­priser och därmed minskade exportinkomster. Totalt minskade importen i länderna utanför OECD-området med ca 7,5%. Det medförde all den totala exportmarknadstillväxten för svensk industri stannade vid drygt 5,5%, vilket är ca 2 procentenheter lägre tillväxt än under 1985.

Under 1987 förväntas handeln inom OECD-området öka med knappt 6%. Den lägre marknadstillväxten 1987 torde främst kunna förklaras av, att det kraftiga dollarkursfallet påtagligt kommer att förstärka den ameri­kanska konkurrenskraften, och därmed reducera imporiökningen i Fören­ta staterna. Betydande bytesbalansproblem i såväl Norge som Danmark har framtvingat stramare finanspolitik i dessa länder, vilket beräknas med­föra, atl dessa länders import minskar något 1987. Detta kan jämföras med alt Norges import ökade med 15% 1986 och Danmarks med 11%. Det starka nordiska beroendet, som under de senaste tre åren gynnat svensk industri, kommer således alt fä motsatt effekt under 1987. Exportmark-nadstillväxien inom OECD-området för svensk industri beräknas uppgå till knappt 4 %, vilket är en halvering jämfört med 1986. Utanför OECD-områ­det förväntas marknaden fortsätta att minska något som följd av fortsatta importneddragningar i OPEC-länderna och statshandelsländerna. Den to­tala marknadstillväxten för svensk exportindustri skulle därmed endast uppgåtillca3%1987.

Konkurrenskraft

Sedan första kvartalet 1985 har den amerikanska dollarn fallit med ca 35 %

gentemot den svenska kronan. Det har, p.g.a. den svenska valutakorgens

konstrukfion, medfört att kronan deprecierats avsevärt gentemot de flesta

västeuropeiska valutorna och den japanska yenen. Deprecieringen av kro­

nan har medfört, alt den svenska industrins konkurrenskraft inte försäm­

rats gentemot OECD-länderna, trots att arbetskraftskostnaden per produ-

22

cerad enhet ökade betydligt mer i Sverige än i konkurrentländerna under 1986.

Vid bedömningar av den framtida marknadsandelsutvecklingen för svensk industri inom OECD-området jämförs i finansdepartementets ana­lyser de svenska exportpriserna pä bearbetade varor normalt med import­priserna i dessa länder. Det genomsnittliga importpriset i OECD-länderna sjönk med 1/2% 1986 i nationella valutor, se tabell 3:

1. 

Med hänsyn till valutakursförändringarna blev importpriset i OECD-länderna i stort sett oförändrat i svenska kronor. Genom att de svenska exportpriserna på bearbetade varor steg med ca 21/2% ökade också relativpriset på den svenska exporten så mycket. Vid denna beräkning tillämpas s. k. han­delsvikter, dvs. vikter som motsvarar ländernas andelar av svensk export av bearbetade varor.

Vissa år spelar det dock stor roll hur dessa jämförelser av relativprisut­vecklingen görs. Så var det 1986, när valutakursförändringar och priser i världshandeln ändrades kraftigt. Exempelvis sjönk exportpriserna från OECD-länderna med 2% 19861 nationella valutor, vilket kan jämföras med atl importpriserna i dessa länder endast sjönk med 1/2%. Skillnaden torde kunna förklaras, av att exportörerna kunnat ta ut högre priser pä OECD-marknaderna än på marknader utanför OECD-området, där efterfråge­utvecklingen varit ytterligt svag. Med hänsyn till valulakursförändringarna och all exportpriserna är sammanvägda med s. k. konkurrensvikter, dvs. vikter som återspeglar varje lands betydelse som konkurrent till svensk exportindustri, steg OECD-ländernas exportpriser i svenska kronor med

Prop. 1986/87:150 Bilaga 1.1

Tabell 3:1    Exportmarknadstillväxt, relativa priser, marknadsandelar och export av bearbetade varor

Procentuell förändring

1982

1983

1984

1985

1986

1987

E.xponmarknadstillväxt

14 OECD-länder Totalt

3.1

1,7

5.5 3,0

13.5 11,3

8,7 7.6

8,6

5,7

3.9 3.0

Priser

14 OECD-länders importpriser,

nationella valutor

14 OECD-länders importpriser, SEK

Svenskt exportpris, SEK

Relativpris

6,4 18,5 12,3

-5,2

3,9 16,2 11,9

-3,7

5.2 3,2 6,0 2.8

4,0 5,0 6.0 1,0

-0,4

-0.1

2.6

2,7

2,8 3,5 3,5 0

Marknadsandelar, volym

14 OECD-länder Totalt

2,2 1,9

7,7 5,1

0,3 0,6

-1,5

-2,4

-2,3 -2,6

0 0

Exportvolym

14 OECD-länder Totalt

5.3 3,6

13,6 8,1

13,9 12,0

7.1 5,0

6,1

3,0

3,9 3,0

Anm.: Exportmarknadstillväxt avser importökningen av bearbetade varor till olika länder sammanvägt med ländernas andelar som mottagare av svensk export av bearbetade varor. OECD-ländernas importpriser vägs samman på motsvarande sätt. Källor: OECD, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

23

Tabell 3:2    Alternativ redovisning av relativpriset

1982

1983

1984

1985

1986

1987

Svenskt exportpris

14 OECD-länders exportpriser

i nationell valuta

i svenska kronor

Relativpris

12.3

9,0

21,4

-7,5

11,9

3,2 18,2

-5,3

6,0

4.6 2,9

3,0

6,0

4,0 5,1

0,9

2,6

-2,0 2,3

0,2

3,5

2,5 4,8

-1,3

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Anm.: Ländernas exportpriser och valutakursändringar är ihopvägda så att varje lands vikt återspeglar dess betydelse som konkurrent till svensk exportindustri.

ca 2 1/2%, se tabell 3:2. Mätt på delta sätt var det svenska reladva exportpriset gentemot OECD-länderna i stort sett oförändrat 1986.

När man analyserar hur konkurrenskraften för svensk industri utveck­las, jämför man i allmänhet, hur kostnadsläge och priser utvecklas i Sveri­ge relativt våra viktigaste konkurrentländer. Det bör dock betonas, alt det finns många andra faktorer, som bör beaktas vid en mer allsidig belysning av konkurrenskraften. En viktig förutsättning för att förbättra och bibehål­la konkurrenskraften är exempelvis, alt flexibiliteten inom industrin är hög. Med detta menas förmågan lill förändring av produktions- och mark­nadsinriktning, bort från områden och varor med svag internationell pris-och efterfrågeutveckling. Studier gjorda bl. a. för 1987 års långtidsutred­ning visar, att flexibiliteten ökat inom svensk industri de senaste åren jämfört med under 1970-talet. Vidare torde den svenska industrins höga internationaliseringsgrad utgöra en relativ fördel gentemot mänga konkur­renter.

För 1987 bedöms den svenska industrins arbetskraftskostnader per pro­ducerad enhet öka med 2,5-3% per timme, vilket är något mer än den förväntade ökningen inom OECD-området. Eftersom den svenska kronan även under 1987 deprecieras med drygt 2% gentemot våra viktigaste konkurrentländers valutor, givet att valutakurserna från mitten av april är oförändrade året ut, så stiger dock arbetskraftskostnaderna per produ­cerad enhet i gemensam valuta något mer i OECD-länderna än i Sverige. De svenska exportpriserna beräknas öka med 3,5% och det genomsnittliga exportpriset på bearbetade varor från OECD-länderna med 2,5%. Med hänsyn lill deprecieringen av kronan innebär del en sänkning av de sven­ska relativpriserna gentemot OECD-ländernas exportpriser med drygt 1 % 1987. Även under 1987 beräknas importpriserna i OECD-länderna stiga något mer än exportpriserna från samma länder, eller med knappt 3%. Eftersom deprecieringen av den svenska kronan uppskattas till drygt 1/2%, skulle del svenska relativpriset på export av bearbetade varor gentemot OECD:s import bli oförändrat 1987.

Marknadsandelar och export

Att relativpriset pä svenska exportvaror stigit under de senaste åren, torde ha bidragit till volymmässiga marknadsandelsförluster för svensk industri

24

både 1985 och 1986. I löpande priser ökade dock den svenska industrins marknadsandelar, eftersom relativpriset steg mer, än marknadsandelarna minskade i fasta priser. Förutom det högre relativpriset har det faktum, atl delar av den svenska industrin nått kapacitetstakel, och därmed inle kun­nat leverera i önskad omfattning, bidragit lill andelsförluster. Trots andels­förlusterna ökade den svenska exporten till OECD-länderna med drygt 6 % 1986. Till länderna utanför OECD-området minskade exporten med drygt 10% 1986. Totalt sett ökade den svenska exporten av bearbetade varor med 3% 1986.

Under 1987 förväntas de senaste två årens förluster av marknadsandelar för den svenska industrin upphöra. Relativpriset på den svenska exporten har upphört alt stiga, exportindustrins lönsamhet är god, och förelagens egna förväntningar, säsom de kommer till uttryck i exportenkät och konjunkturbarometer, är optimistiska. Den betydligt lägre marknads­tillväxten för svensk export, knappt hälften av de närmast föregående årens tillväxt, torde också bidra till, att de problem som orsakals av bristande kapacitet och därmed minskade leveransmöjligheter minskar. Vid oförändrade marknadsandelar för svensk export av bearbetade varor till såväl OECD- länderna som världen i övrigt kommer exporten att öka med ca 3%.

Råvaruexporien (exkl. petroleumprodukter) minskade med 1 % under 1986, se tabell 3: 3. Den svaga efterfrågeutvecklingen pä dessa marknader bidrog dessutom till, atl priserna sjönk med 8%, vilket innebär att rävaru-exportens värde sjönk med hela 9%. Såväl volym- som prisutveckling var negativ för så gott som samtliga rävaruprodukter. Exporten av petroleum­produkter ökade med ca 10%, men eftersom priserna nästan halverades, innebär del en värdemiskningpådrygt 40%. Även under 1987 förväntas en relativt svag utveckling för såväl exporlvolym som priser för flertalet råvaror. En relativt kraftig ökning av massaexporten på ca 7% medför dock, att den totala rävaruexporten förväntas öka med ca 2%. Även de genomsnittliga råvarupriserna förväntas stiga något, främst på grund av att den förbättrade massakonjunkturen medför att massapriserna stiger kraf-

Prop. 1986/87: Bilaga 1.1

150

Tabell 3:3    Export av varor och tjänster

Miljarder

kr.

Volymutveckling, procent per år

Prisutvec procent i

:kliiig,

1985

1986

1987

1986

1987

1986

1987

Bearbetade varor Fartyg

Petroleumprodukter Övriga råvaror

206,0

4.3

11,8

38,4

218,0

5,3

6.8

35,0

232.3

3,5

7,4

36,6

3,0

16.4

10,1

-0,9

3,0

-36,0

15,0

1,7

2,6

5,4

-47,5

- 8.1

3,5

4,0

-5,0

3,0

Summa varor

260,5

265,0

279,9

3,2

2,6

-  1,0

3,0

Enligt nationalräkenskaperna

Varor Tjänster

258,7 44,9

262,7 44,3

277,6 46,6

2,7 -0,9

2,6 2,9

-    1,1

-    0,3

3,0 2,0

Varor och tjänster

303,6

307,1

324,1

2,1

2,6

- 1,0

2,8

Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

Diagram 3:1 Marknadsandel och relativpris för Sveriges export av bearbetade varor     Prop. 1986/87: 150

till 14 OECD-länder

Bilaga I   1

Index 1980=100

1980       1981        1982       1983       1984       1985

Källor: Konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

1986       1987

tigt. För flertalet andra råvaror väntas priserna fortsätta falla även under 1987. Propositionen om totalförsvarets fortsalla utveckling (1986/87:95) väntas bland annat medföra en neddragning av oljelagren. I denna prognos har kalkylerats med att lageravvecklingen, förutom kraftigt minskad im­port, kommer att medföra, att exporten av petroleumprodukter ökar med ca 15%.

Exporten av tjänster fortsatte att sjunka under 1986. Mellan 1985 och

1986

sjönk tjänsteexporten med knappt 1 %. Nedgången är helt hänföriig till minskade inkomster från entreprenadverksamhet och industrins export av tekniska tjänster, dvs. montering och uppförande av nya anläggningar samt underhåll och reparation av tidigare exporterade anläggningar. För

1987

beräknas tjänsteexporten öka med ca 3%. Ökningen kan främst hänföras lill en viss volymökning av sjöfartens inkomster, samt alt reseva­lutainkomsterna förväntas öka något efter den dåliga utvecklingen under 1986.

3.2 Importen

Importen av bearbetade varor ökade med knappt 3% 1986, vilket var betydligt mindre än de två föregående åren, då ökningen översteg 10% per år, se tabell 3:4. Den låga importökningen förklaras främst av atl den import vägda efterfrågan pä bearbetade varor ökade med endast 1 % 1986. Den svaga efterfrågeutvecklingen förklaras av alt maskininvesteringarna minskade med ett par procent samt att lagren inom industri och partihandel drogs ned oväntat myckel. Båda dessa poster har elt högt imporlinnehåll.

26

Tabell 3:4    Import av bearbetade

Procentuell förändring

varor

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

1982

1983

1984

1985

1986

1987

Importvagd efterfrågan Marknadsandelar

4,7 -2,5

1,9 0,0

9,2 -0,9

6,5 -3,4

1.0

-1,7

6.2 -2.0

Import av bearbetade varor

7,4

1,9

10,1

10.2

2,8

8,2

Relativpris

-2.5

-2.9

2,6

2.9

2.6

-0.5

Anm: Relativpris enligt producentprisindexsystemet. Dessa priser avviker något

från priserna enligt utrikeshandelsstatistiken.

Kullor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

Tillfälliga förändringar i dessa poster slår därför kraftigt på importen. Den betydligt lägre ökningstakten för exporten än under de närmast föregående åren dämpade även importökningen. Däremot ökade den privata konsum­tionen av bearbetade varor med ca 7% mellan 1985 och 1986, vilket medförde att importen av konsumtionsvaror steg kraftigt.

Marknadsandelsförlusterna på hemmamarknaden tycks ha begränsat sig till knappt 2% 1986, vilket kan synas lågt när de svenska producenternas relativpriser på hemmamarknaden stigit med 2,5-3% per år under de senaste åren. Den trendmässiga marknadsandelsförlust, dvs. den andels-förlust som inte förklaras av pris- och inkomslelasliciteter, som de svenska producenterna haft på hemmamarknaden under 1970-talet och början av 1980-lalel, tycks helt ha upphört de senaste åren. Den svarade tidigare för en årlig marknadsandelsförlust med 1,5-2%. Det år möjligt, atl den för­stärkning av konkurrenskraften som den svenska hemmamarknadsindu­strin fått genom devalveringarna av den svenska kronan 1981 och 1982 samt genom den snabba omstruktureringen av svensk industri under sena­re är har medfört, att dessa långsiktiga andelsförluster upphört.

År 1987 beräknas den importvägda efterfrågan på bearbetade varor öka med drygt 6%. Den betydligt högre ökningen än i fjol förklaras av en kraftig ökning av maskininvesteringarna samt ett lageromslag inom indu­stri och partihandel (exkl. bränslen). En fortsatt stark expansion av den privata varukonsumtionen bidrar även under 1987, till att importen ökar, även om bidraget lill importökningen blir något lägre än under 1986. Sedan sommaren 1986 har imporlpriserna på bearbetade varor ökat mer än hem­mamarknadspriserna, vilket förklaras av den kraftiga apprecieringen av ett flertal västeuropeiska valutor. Mellan 1986 och 1987 beräknas det svenska relativpriset sjunka något och andelsförlusterna stanna vid ca 2%. Om man enbart beaktar de senaste kvartalens utveckling av relativpriset, så kan en marknadsandelsföriust på 2% synas stor. Man bör dock även beakta, all det lar viss tid, innan relalivprisförändringar slår igenom i marknadsandelsutvecklingen. Därutöver finns det en risk. att det margi­nella importinnehållet i privat konsumtion och maskininvesteringar är större, än vad som framgår av beräkningarna. Importen av bearbetade varor beräknas således öka med drygt 8% 1987.

27

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 3:5

Import av varor och tjänster

Miljarder kr.

Volymutveckling, procent per år

Prisutveckling, procent per år

1985             1986

1987

1986           1987

1986          1987

Bearbetade varor

Fartyg

Petroleumprodukter

Råolja

Övriga råvaror

Summa varor

167,3

2,3

18,9

24,4

31,6

244,6

174,6

2,3

10,9

12,4

31,3

231,5

195,6 1,5

7,5 13,1 32,2

249,8

2,8

-4,0

8,8

14,7

1,9

4,1

8,2 -35,0 -28,0 - 6,0

4,0

3,1

1,9

2,9

-47,0

-55,5

-

3,1

-

8,9

3,5

3,0

-5,0

12,5

-1,0

4,7

271,5

Enligt nationalräkenskaperna

Varor

246,3

Tjänster

36,6

Varor och tjänster

282,9

:33,l

251,5

4,0

3,1

- 9,0

4.7

38,4

41,6

0,6

4,1

4,5

4,1

293,2

4,6

3,6

3,2

- 7,4

Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

Importen av råvaror (exkl. bränslen) ökade med knappt 2% 1986, se tabell 3:5. Ökningen beror främst på en tämligen kraftig importökning av jordbruksprodukter och livsmedel. Eftersom importpriserna sjönk med 4%, innebär det, atl värdet av råvaruimporlen blev lägre 1986 än 1985. År 1987 förutses en ökning av råvaruimporten (exkl. bränslen) på ca 4%. Dollarkursens fall kommer att medföra, all importpriserna sjunker något även under 1987.

Importvolymen av råolja och petroleumprodukter drogs upp kraftigt under 1986, eller med ca 12%, som en följd av de låga priserna. Eftersom priserna halverades, minskade värdet av oljeimporten med ca 20 miljarder kr. Försvarsuppgörelsen innebär bl. a. alt kraven på beredskapslagring av olja mildras. Del medför, all importen av råolja och petroleumprodukter minskar kraftigt 1987. Eftersom råoljepriserna antas öka från knappt 15 dollar per fal 1986 lill 18 dollar per fat 1987, beräknas de svenska import­priserna pä råolja öka med ca 12 %, trots att dollarkursen förutsätts sjunka mellan årsgenomsnitten 1986 och 1987.

Importen av tjänster ökade svagt eller med ca 1/2% 1986. Förutom en kraftig volymökning av resevalulautgifler på ca 12% minskade övriga tjänsteuigifter i fasta priser. För 1987 förväntas ijänsteimporten öka med ca 3,5%. Även under 1987 förväntas utgifterna för resevaluta öka påtag­ligt, dock i något långsammare takt än under 1986.

3.3 Bytesbalansen

Bytesbalansen gav preliminärt ett överskott på 6,7 miljarder kr. 1986, se tabell 3:6. Det är en förbättring med drygt 17 miljarder kr. jämfört med 1985. Överskottet i handelsbalansen steg från 14,5 till 32 miljarder kr., samtidigt som räntebetalningarna minskade med 4 miljarder kr. Nettot av övriga tjänster och transfereringar fortsatte dock att försämras.

Tabell 3:6    Bytesbalans

Prop. 1986/87: 150

Miljarder kr.

Bilaga 1.1

1982

1983

1984

1985

1986

1987

Export av varor

168,1

210.5

242.8

260.5

. 265.0

279.9

Import av varor

173.9

200,4

218,4

244.6

231,5

249.8

Korrigering av handels-

statistiken

-   1.3

- 0.5

-   1.1

-   1.3

-   1,5

-   1.7

Handelsbalans

- 7,1

9,7

23,3

14,5

32,0

28,4

Sjöfartsneito

4,6

6,2

5,4

7,4

7,3

7.5

Resevaluta

- 5,5

- 4.3

- 4,8

- 6,7

- 9,0

-10.8

Övriga tjänster

4.1

4,8

6,3

4,8

5,4

5,5

Tjänstebalans

3,2

6,7

7,0

5,5

3,7

2,2

Avkastning på kapital

-13.4

-16.5

-19.2

-21,1

-18.0

-17,9

(därav räntenetto)

(-15,8)

(-18,7)

(-21.8)

(-23,7)

(-20.0)

(-19,9)

Övriga transfereringar

- 4,9

- 7,2

- 8,1

- 9,5

-11,0

-11.7

Transfereringsbalans

-18,3

-23,6

-27,4

-30,7

29,0

-29,6

Bytesbalans

-22,1

- 7,2

2,8

-10,6

6,7

1,0

Källor: Statistiska centralbyrån, riksbanken, konjunkturinslilutet och finandsdepar-tementet.

Handelsbalansen gav 1986 ett överskott på 32 miljarder kr. Förbättring­en av handelsbalansen kan i huvudsak förklaras av att oljenotan blev ca 15 miljarder kr. lägre, se tabell 3:7. Oljeprisfall och dollarkursfall medförde, att oljenolan minskade med 17 miljarder kr., medan den ökade nettoimpor­ten medförde en ökad kostnad på 2 miljarder kr. I övrigt har handeln med bearbetade varor medfört en förbättring av handelsbalansen med ca 5,5 miljarder kr. Handeln med råvaror har dock dragit ned överskottet med 3 miljarder kr. Förändringar i bytesförhållandet, se diagram 3: 2, hade såle­des stor betydelse för bytesbalansens utveckling ifjol.

År 1987 beräknas överskottet i handelsbalansen minska med 3,5 miljar­der kr. till ca 28,5 miljarder kr., trots att neddragningar av oljelagren medför, att oljenotan blir drygt 3 miljarder kr. lägre 1987 än 1986. Även överskottet i handeln med råvaror förbättras något.  Denna förbättring

Tabell 3:7    Alternativ redovisning av bytesbalans

Miljarder kr.

1982

1983

1984

1985

1986

1987

Bearbetade varor

22,3

33,9

40,9

39,2

44,8

37,2

Råolja och petroleum-

produkter

-31,9

-31,3

-27,3

-31,5

-16,5

-13,2

Övriga råvaror

2,5

7,2

9,8

6,8

3,7

4,4

Handelsbalans

- 7,1

9,7

23,3

14,5

32,0

28,4

Räntenetto

-15,8

-18.7

-21,8

-23,7

-20,0

-19,9

Övriga tjänster och trans-

fereringar

0,8

1.8

1,3

-1,4

-5,3

-7,5

Bytesbalans

-22,1

- 7,2

2,8

-10,6

6,7

1,0

Anm.: Bearbetade varor inkluderar fartyg samt korrigering av handelsstatistiken. Källor: Riksbanken, statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepar­tementet.

29

förklaras lill fullo av, alt de svenska exportpriserna för råvaror ökar något genom de stigande priserna för skogsprodukter, emedan importpriserna fortsätter all sjunka. Försämringen av handelsbalansen är hänföriig till handeln med bearbetade varor, där överskottet minskar frän knappt 45 miljader kr. till drygt 37 miljarder kr. Importen ökar betydligt mer än exporten, vilket i sin tur beror på, alt marknadstillväxten i Sverige blir dubbelt så stor som ökningen av de svenska exportmarknaderna, samt att den svenska industrin förväntas förlora marknadsandelar på hemmamark­naden.

Tjänstebalansen försämrades med knappt 2 miljarder kr. 1986 och fort­sätter atl försämras med ca 1,5 miljarder kr. 1987. Försämringen beror på de kraftigt stigande utgifterna för resevaluta.

Transfereringsbalansen visade ett underskott pä ca 29 miljarder kr. 1986, vilket var en förbättring med knappt 2 miljarder kr. frän 1985. Fallande dollarkurs, lägre räntor saml en minskad utlandsskuld medförde, att un­derskottet i räntebetalningarna minskade med nästan 4 miljarder kr. 1986. Transfereringsbalansen i övrigt försämrades med 2 miljarder kr. 1986. Under 1987 förutses en fortsatt försämring av transfereringsbalansen med drygt 0,5 miljarder kr.

Bytesbalansen beräknas visa ett överskott på ca 1 miljard kr. 1987. Det är elt betydligt mindre överskott än i fjol. Medan nettoimporten av råolja och petroleumprodukter och övriga råvaror bidrar med en förbättring av bytesbalansen på sammanlagt ca 4 miljarder kr., svarar handeln med bearbetade varor och tjänster för en försämring på knappt 10 miljarder kr.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Diagram 3:2 Sveriges bytesförhållande

Index 1980=100

 EXPORTPRIS/UPORTPRIS AUTUGA VAROR) EXPORTPRIS/niPORTPRIS (BEARBETADE VAJROR)

120

-110

100

70

72

74

76        78        80        82        84        86

Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

30

4   Industrin

Prop. 1986/87: 150

Bilaga 1.1 

4.1 Produktion och produktivitet

Industriproduktionen ökade enligt preliminär statistik endast med 0,4% mellan 1985 och 1986. Efter den kraftiga uppgången av industriproduk­tionen mellan hösten 1982 och slutet av 1984 - drygt 15% - låg industripro­duktionen kvar på ungefär oförändrad nivä fram till hösten 1986. En markant uppgång av produktionen skedde dock under Qärde kvartalet 1986, då produktionen ökade med drygt 3% från föregående kvartal. Uppgången under fjärde kvartalet kan främst hänföras till en kraftigt ökad produktion inom skogsindustrin, men även verkstadsindustrins produktion ökade påtagligt.

Flertalet branscher visade svag tillväxt 1986 jämfört med året innan. Kraftiga produklionsneddragningar kunde noteras för varven och gruvin­dustrin, men även livsmedelsindustrin och textilindustrin minskade sin produktion. Den enda bransch som utvecklades bättre än förväntat var massa- och pappersindustrin, där den kraftiga produktionsuppdragningen under hösten medförde att ökningen mellan 1985 och 1986 uppgick till drygt 4%. Produktionen inom verkstadsindustrin ökade med endast drygt 1%, vilket var klart mindre än väntat. Inom verkstadsindustrin var det endast bilindustrin som höjde produktionsnivån under 1986.

Kapacitelsutnyttjandet i industrin låg på en hög nivå under hela året 1986. Det faktiska kapacitelsulnylljandel enligt statistiska centralbyråns statistik har ökat från knappt 80% hösten 1982 till drygt 88% fjärde kvartalet 1986. Det höga kapacitelsutnyttjandet inom stora delar av indu­strin har begränsat möjligheterna att öka produktionen och medfört att lagren dragits ned kraftigt för att kunna möta den tämligen goda marknads­tillväxten för svenska industrivaror. Speciellt för bilindustrin har den bris­tande produktionskapaciteten begränsat leveranserna. Svårigheterna att rekrytera yrkesarbetare till industrin har dessutom ökat något under året.

Produklivitelen i industrin ökade enligt de preliminära nationalräkenska­perna med 1,5% |986. Mot bakgrund av del höga kapacitelsutnyttjandet

Tabell 4:1 Industriproduktionens utveckling

Procentuell volymförändring frän föregående år

1983

1984

1985

1986

1987

Gruvor och mineralbrott

2,2

13,2

17,8

- 5.9

- 2,0

Tillverkningsindustri

5,1

6,0

2,0

0,5

3,0

Livsmedelsindustri

- 0.8

1,4

- 0,1

-   1,5

2,0

Sågverk

9,6

0,3

- 5,7

1.0

2,0

Massa- och pappersindustri

9,7

4,2

0.1

4.1

5,0

Kemisk industri

7,6

2,8

3.1

1,0

3.5

Järn-, stål- och metallverk

4,4

8,1

-  1.7

1,4

-  1.0

Verkstadsindustri exkl. varv

7,6

8,5

5.2

1,1

3,5

Varv

-14,1

22,1

-26,8

-18,2

-10,0

Övrig tillverkningsindustri'

2,1

4,3

1.4

0

2,5

Industri

5,1

6,1

2,3

0,4

2,9

' Textilindustri, grafisk industri, jord- och stenvaruindustri, övrig trävaruindustri

m.m.

Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

'I

och att industriinvesteringarna ökade med över 40% mellan 1982 och 1985, är de låga ökningstakterna för industrins produktion och produktivitet 1986 svårförklarade. Det kan inle uteslutas, alt dessa siffror senare kommer all revideras uppåt.

För 1987 beräknas efterfrågan på svenska industrivaror öka med ca 4%. Fortsalt hög tillväxt av den privata varukonsumtionen, kraftigt ökade industriinvesteringar samt en något förstärkt konkurrenskraft pä hemma­marknaden beräknas medföra att efterfrågan från hemmamarknaden växer mer än från exportmarknaderna. Importens andel av den totala tillförseln av industrivaror väntas dock fortsätta öka något. I kombinafion med en fortsatt lageravveckling, dock i betydligt långsammare takt än under 1986, och det höga kapacitelsutnyttjandet inom delar av industrin torde det leda lill, alt produktionsökningen begränsas till knappt 3%. Del kan påpekas, att i SCB:s exportenkät saml i konjunkturinstitutets marsbarometer räknar företagen med en tämligen god tillväxt av såväl orderingång som produk­tion under 1987.

Även under 1987 förväntas massa- och pappersindustrin vara den bransch som uppvisar den högsta produktionsökningen. Den sjunkande dollarkursen har medfört, all konkurrenskraften för den svenska massa-och pappersindustrin försämrats kraftigt, gentemot de nordamerikanska producenterna. Den höga efterfrågan på den nordamerikanska hemma­marknaden har dock medfört, att konkurrensen på den expanderande europeiska marknaden ännu inte ökat. Produktionsökningen inom massa-och pappersindustrin beräknas uppgå till 5% under 1987.

Även inom verkstadsindustrin förväntas produktionsökningen tillta efter

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Diagram 4:1 Industriproduktion

Index 1980=100

TILLVERKNINGSINDIJSTRDI, TOTTALT ' VERKSTADSINDUSTRIN EXKI. VARV

140

-120

... - 100

70   72   74   76   78   80   82   84

Källor: Statistiska centralbyrån och finansdepartemenlel.

86

32

Diagram 4:2 Exportandel av industriproduktionen

 TILLVERKNINGSINDIJBTRIN, TOTALT VERKSTADSINDUSTRIN

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

-|---- '---- 1--- '---- 1--- '---- r

75

77

79

81

83

Källor: Statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

85

den svaga utvecklingen 1986. De stora växelkursförskjutningar som inträf­fat de senaste 2 åren har trots en snabbare kostnadsökning medfört, all konkurrenskraften för den svenska verkstadsindustrin förbättrats gent­emot dess viktigaste konkurrenter. Produktionen inom verkstadsindustrin beräknas öka med ca 3,5% 1987, vilket skulle innebära, all produktionen har ökat med nästan 30% sedan 1982. Det är lika myckel som ökningen under hela 1970-lalet, se diagram 4: 1. Tillväxten inom övriga delar av industrin har de senaste åren varit betydligt lägre än inom verkstadsindu­strin. Produkfionen i dessa övriga delar beräknas endast ha ökat med ca 10% mellan 1982 och 1987. Liksom under 1986 förväntas produkfionen minska inom gruvindustrin samt varvsindustrin.

Diagram 4: 2 återspeglar den svenska industrins ökade internationalise­ring under perioden 1975-1985. Den andel av industriproduktion som exporteras har under denna period ökat från 33 till 45 %. Inom verkstadsin­dustrin har exportandelen ökat ännu mer, eller från 44 fill 60%. Det bör dock påpekas atl den lageravveckling som genomförts inom industrin under denna period kan ha påverkat siffrorna något.

4.2 Lönsamhetsutvecklingen

Industrins lönsamhet förblev god under 1986. Driftsöverskoltets andel av förädlingsvärdet låg kvar på nivån 32% för industrin i genomsnitt, se tabell

33

3   Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150

Tabell 4:2 Bruttoöverskottsandel i industrin

Procent

1981

1982

1983

1984       1985       1986       1987

Prop. 1986/87: Bilaga 1.1

150

Verkstadsindustri Basindustri Övrig industri

Totalt

19,4

18,7

25,8

27,1

27,3

27,5

13,3

25,0

35,7

41,5

33,5

28,8

28,6

32,3

35,9

35.9

35,9

38,1

22,1        25,3       31,5       33,2       31,7       31,9       32,0

Anm.: Bruttoöverskotlsandelen är driftsöverskott brutto som andel av förädlings­värdet. Uppgifterna avser industri exkl. petroleumraffinaderier och varv. Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

4: 2. Trots alt lönekostnaderna steg med ca 5 1/2% per producerad enhet begränsades prisökningen på industrivaror lill ca 3%, se tabell 4:3. Till följd av att priserna på insatsvaror ökade med i genomsnitt bara ca 1 1/2% steg nämligen de sammanlagda röriiga kostnaderna med bara 2 1/2%. Orsa­ken till den långsamma prisökningen pä insatsvaror är främst de under 1986 fallande oljepriserna. Utvecklingen innebar all marginalen mellan kostnader och priser vidgades något.

Lönsamheten förbättrades inom verkstadsindustri och övrig industri 1986. Förbättringen är i stort sett hänförbar till den nämnda dämpningen i kostnadsstegringarna för insatsvaror. Inom basindustrin försvagades lön­samheten till följd av den dämpade prisutvecklingen för basindustrins produkter, vilket speglar del pressade lägel på utlandsmarknaderna 1986. Basindustrin gynnades av både den dämpade prisutvecklingen på insatsva­ror och av att produktivitelsökningarna var större i basindustrin än i industrin som helhet.

Under 1987 väntas en förbättring i del utländska konjunkturiägel för särskilt skogsindustrin samt en fortsatt dämpning i lönekostnadernas ök­ningstakt, som mer än kompenserar oljeprisernas höjande effekt på insals-varurkoslnaderna. Sammantaget implicerar denna utveckling en lika stor

Tabell 4:3 Rörliga produktionskostnader, produktpriser och marginaler per produ­cerad enhet i industrin exkl. varv och petroleumraffinaderier

Procentuell förändring

1981     1982     1983     1984     1985     1986    1987

Insatskostnad Lönekostnad'

Lönekostnad per timme

Produktivitet Summa röriig kostnad Produktpris Marginal

5,7

1,6

2,3

9,3     11,5     10,6      8,6

10,0

4,3

0,8

5,1

7,6

5,5

2,5

10,5

7,2

8,4

9,9

10,3

7,2

5,5

0,5

2,8

7,6

4,5

2.6

1,6

2,9

9,6

9,4

7,7

7,8

6,2

2,5

2,4

8,8

10.6

10,3

8,4

5.6

2,9

2.5

-0,7

l.l

2,4

0,6

-0,6

0,4

0,1

' Lönekostnad per timme avser löner inkl. kollektiva avgifter och icke varuan-

knutna indirekta skatter per arbetad timme. Produktivitet avser bruttoproduktion

per timme.

- Med avdrag för subventioner.

Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

34

ökning i produktpriser och rörliga kostnader per producerad enhet, vilket innebär oförändrad lönsamhet 1986-1987.

Tabell 4:4 innehåller olika lönsamhetsmätl för industrin baserade på finansslalistiken t. o. m. 1985 och framskrivna till 1986 och 1987 i enlighet med preliminär finansstatistik för 1986 samt prognoserna i de övriga tabel­lerna. Enligt beräkningarna har lönsamheten 1986-1987 minskat jämfört med rekordnivån 1983, medan den överstiger nivån vid början av 1980-lalel. Den innehåller ett mindre inslag av värdeslegringsvinsler på tillgång­arna vid den nu lägre inflationslakten resp. ett större inslag av vinster på finansiella placeringar. Det senare speglar den ökande andelen finansiellt kapital, som har vuxit på grund av den långsamma nedgången i räntorna och finansiell avkastning jämfört med avkastningen på materiellt kapital. Försvagningen av den relativa avkastningen på materiellt kapital impli­cerar en dämpande effekt på investeringsaktiviteten, medan förelagens goda likviditet 1987 bereder goda interna finansieringsmöjligheter för inve­steringar i fast kapital.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 4:4 Resultat och räntabilitet m. m. för industrin

1981

1982

1983

1984

1985

1986

1987

Resultat, miljarder kr. Rörelseresultat exkl. värdesleg­ringsvinsler

13,6

18,5

39,9

46,5

45,0

44,2

46,1

Resultat efter kalkylmässig av­skrivning

- 5,4

- 2,8

14,3

21,8

19,1

17,1

19,5

Finansiellt netto därav: intäkter kostnader

- 8,0 12,4 20,4

- 8,8 15,6 24,4

-5,1 16,5 21,6

-1,5 20,1 21,6

3,8 25,3 21,5

5,2 26,1 20,9

5,2 26,0 20,7

Resultat efter finansnetto

-13,4

-11,6

9,2

20,3

22,9

22,3

24,8

Resultat    inkl.    värdestegrings­vinster'

13,5

27,4

41,4

35,5

36,7

39,4

39,9

Avkastning, procent på materiellt kapital" på finansiellt kapital

7,2 6,0

11,2 6,5

13,5 5,9

10,2 5,9

8,6 6,7

8,4 6,2

8,0 6,2

Räntabilitet, procent

på totalt kapital

på eget kapital

"Real" räntabilitet på eget

kapital'

6,7 5,3

-  3,7

9,2 9,4

- 0,5

10,0 12,3

2,8

8,1 9,6

1,4

7,6 9,2

3,2

7,3 9,1

6,1

6,8

8,4

4,2

Minnesposler, procent Andel finansiellt kapital Soliditet

Genomsnittlig skuldränta Riskfri ränta

41,1

50,4

8,1

13,4

42,5

51,5

8,9

13,7

44,8

53,4

7,4

12,2

48,1

52,8

6,5

12,6

49,4

52,4

5,9

12,1

50,8

52,6

5,3

10,3

51,3

53,0

5,3

11,2

' Resultat efter finansnetto plus värdestegringsvinster pä lager och fast kapital.

" Resultat efter avskrivning plus värdestegringsvinster i procent av lager- och fasta kapitalets återanskaff-

ningsvärde.

' Räntabiliteten deflaterad med KPI:s förändring dec.-dec.

" Genomsnittlig ränta på långa statsobligationer, åren 1981-1986 resp. första kvartalet 1987.

Källor: Statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

35

5 Arbetsmarknaden

Prop. 1986/87:150

c 1   c        1  «   

Bilaga 1.1

5.1 Sysselsättning

Utvecklingen 1986 och 1987

Under 1986 växte sysselsättningen i en långsammare takt än under de tvä föregående åren. Mellan 1985 och 1986 ökade antalet sysselsatta med knappt 30000 personer, medan antalet sysselsatta mellan 1984 och 1985 ökade med närmare 50000 personer. Sysselsättningsökningen under 1986 inträffade enligt arbetskraftsundersökningarna (AKU) i början av året. Mellan andra och Ijärde kvartalet låg sysselsättningen säsongrensal på en i stort sett oförändrad nivå. Osäkerheten i de kvanalsvisa uppgifterna från AKU är dock betydande, varför denna profil över året är långt ifrån säkerställd.

I januari 1987 genomfördes en metodförändring i AKU, vilken bl.a. innebär en mer noggrann mätning av sysselsättningen. Antalet sysselsatta uppskattas nu vara 0,7% fier än enligt den tidigare mätmetoden.

Säsongrensat ökade sysselsättningen med 15 000 personer mellan fjärde kvartalet 1986 och första kvartalet 1987, bortsett frän den ökning som följer av omläggningen av AKU. Prognosen för resten av året innebär, alt sysselsättningen fortsätter stiga. Sysselsättningsökningen mellan årsge­nomsnitten uppskattas lill 25-30000 personer, se tabell 5: 1. Antalet arbeta­de timmar beräknas öka med 0,8 %, och medelarbelsliden förväntas öka i ungefär samma omfattning som 1986, eller med 0,2%. Antalet löntagar-timmar, vilket har betydelse för hushållens löneinkomster, beräknas öka med 1,0%. Det är något snabbare än ökningstakten i det totala antalet arbetade timmar, vilket beror på all andelen löntagare i sysselsättningen i likhet med tidigare år förväntas stiga, medan andelen företagare minskar.

Tabell 5:1 Arbetsmarknad

Tusental personer (i åldrarna 1664 år)

Nivå 1986

Föränd

ring från

föregående år

1983

1984

1985

1986

1987

Sysselsättning:

Jord- och skogsbruk

179

- 4

-10

- 7

-10

-10--5

Industri

1030

- 4

13

19

11

0-5

Byggnadsverksamhet

258

-10

- 7

-  1

1

0-5

Privata tjänster

1476

15

15

13

29

15-20

Kommunal verksamhet

1 121

19

33

23

0

5-10

Statlig verksamhet

205

- 6

- 4

0

- 4

- 5-0

Totalt'

4272

11

41

47

29

25-30

Arbetskraften

4 388

24

27

35

21

20-25

Arbetslöshet

116

14

-15

-12

- 8

% av arbetskraften

2,7

3,5

3.1

2,8

2,7

Arbetslöshet, rev.

AKU-nivå

98

-10-0

% av arbetskraften

2,2

2,0-2,2

Sysselsatta  i   arbetsrnarl.

nadspolitiska åtgärder-

69

14

34

-24

-16

-5

' Inkl. sysselsatta där uppgift om sektortillhörighet saknas

- Beredskapsarbete, ungdomslag och rekryteringsstöd.

Källor: Statistiska centralbyrån (AKU) och finansdepartementet.

36

Jämförelse med tidigare perioder

Mätt i antal personer har sysselsätlningstillväxten varit långsammare un­der 1980-lalet än under 1970-lalel. Om sysselsättningen istället mäts med antalet arbetade timmar, så hai éinellertid förhållandet varit det motsatta. De tre senaste årens sysselsättningstillväxt i timmar har varit påtagligt starkare än under konjunkluppgångarna på 1970- talet. Bakom denna skill­nad mellan sysselsättning i personer och limmar ligger, att medelarbelsli­den, som sjönk under hela 1970-lalel, har stigit sedan 1981.

En förutsättning för de senaste årens sysselsättningsexpansion har varit en högre tillväxttakt i ekonomin. Som framgår av tabell 5:2, återspeglar skillnader i sysselsättningsutveckling mellan olika tidsperioder tydligt skillnader i BNP:s reala tillväxt. I jämförelse med under högkonjunkturer­na pä 1970-talet har emellertid den senaste treårsperiodens sysselsättnings-tillväxt, räknad i limmar, varit kraftig i förhållande till BNP:s tillväxt. BNP-produktivitelen (BNP per arbetad timme) har utvecklats svagare nu än under 1970-lalet.

Eftersom produktivitetsförändringen inom den offentliga sektorn defini-lionsmässigt sätts till noll, bestäms BNP-produktivitetens utveckling främst av produktivitetsförändringen inom näringslivet. De tre senaste åren har näringslivet haft en påtagligt lägre produktivitetsökning än under de expansiva perioderna på 1970-talel. Delta förklarar att sysselsättningen i relation till BNP:s tillväxt ökat relativt kraftigt under de senaste åren. En viktig faktor bakom näringslivets långsammare produktivitetsutveckling är, alt tjänstesektorerna inom näringslivet, som har en lägre produktivi­tetstillväxt än de varuproducerande, har varit särskilt expansiva under de senaste åren. Även inom industrin har dock produktivitetsutvecklingen varit osedvanligt svag de senaste åren.

Under de perioder på 1970-lalel sysselsättningen växte snabbt, var del framför allt den offentliga sektorn, som expanderade. Under senare år har emellertid industri och privata tjänster svarat för huvuddelen av sysselsätt­ningsökningen.  Även uttryckt  i antal arbetade timmar kontrasterar de

Prop. 1986/87: 150 Bilaga l.l

Tabell 5: 2 Produktion och sysselsättning

Genomsnittlig årlig procentuell förändring

1972-75    1975-78    1978-80    1980-83    1983-86

Hela ekonomin

BNP

Arbetade timmar

BNP-produktivitet

3,3 0,2 3,0

0,4

-0,9

1,3

2.7 0,5

2,2

1,0 0,4 0,6

2.5 0,9 1,6

Antal sysselsatta Arbetstid/sysselsatt

1.4 -1,2

0,3 -1,2

1.3 -0,8

0,1 0,3

0,8 0,1

Näringslivet Produktion Arbetade timmar Produktivitet

3,2

-0,6

3,9

-0,6

-2,1 1,5

3,0

-0,5

3,5

0,9

-0,2

1,1

2,9 0,8 2,1

Antal sysselsatta Arbetstid/sysselsatt

0.4 -1,0

-1,3 -0,8

0.1 -0,6

-0,6 0,4

0,7 0.1

Källa: Statistiska centralbyrån.

37

senaste årens sysselsättningsutveckling mot 1970-lalels. Under hela peri-     Prop. 1986/87: 150 oden mellan 1970 och 1982 minskade limvolymen i näringslivet varje år.     Bilaga 1.1 Den har nu ökat fyra år i rad.

Sysselsättning per bransch

Industriproduktionen utvecklades relativt svagt 1985 och 1986. Trots delta fortsatte enligt AKU antalet sysselsatta inom industrin atl öka både 1985 och 1986 med 19000 resp. 11 000 personer. Räknat i limmar visar AKU en mer påtaglig uppbromsning. Det var särskilt en svag utveckling inom verkstadsindustrin, där antalet sysselsatta förblev i stort sett oförändrat, som bidrog till den lägre sysselsättningsökningen inom industrin 1986. Annars har verkstadsindustrin varit mer expansiv än industrin i övrigt under de senaste tre åren.

Ett påtagligt problem för industriföretagen vid de senaste årens produk­tionsuppgång har varit bristen på utbildad arbetskraft, särskilt pä tekniska tjänstemän. Under andra kvartalet 1985, då problemet var som störst, uppgav 40% av industriföretagen i konjunkturinstitutets konjunkturbaro­meler brist på tekniska tjänstemän. Under 1986 sjönk denna andel markant och var i senaste mätningen i februari 1987 22%. Bristlalel ligger trots nedgången på samma nivå som under högkonjunkturerna på 1960-lalel. Bristen på yrkesarbetare har stigit under de senaste åren, men inte varit lika uttalad som under tidigare konjunkturuppgångar. Den är nu mer påtag­lig än bristen på tekniska tjänstemän. I den senaste mätningen uppgav 32 % av industriföretagen brist på yrkesarbetare.

År 1987 förväntas industriproduktionen växa snabbare än 1986. Med hänsyn till att bristen på arbetskraft har minskal något, och fill att produk­tiviteten inom industrin utvecklades svagt förra året, kan troligen en snab­bare produktionsökning komma till stånd, utan att detta ger upphov till en sysselsättningsökning av samma omfattning som förra året. Detta stämmer också enligt konjunkturinstitutets barometer med företagens bedömningar av del framtida sysselsättningsläget. Prognosen för 1987 är en ökning av antalet sysselsatta inom industrin med 0-5 000 personer jämfört med 1986.

De senaste två åren har byggnadsverksamheten expanderat. Sysselsätt­ningen inom byggnadssektorn, som reducerades med 27000 personer de tre första åren på 1980-talet, har hållils på en oförändrad nivå tvä år i rad. Byggarbetsmarknaden präglas av regionala och yrkesmässiga obalanser till följd av att expansionen varit koncentrerad till storstadsområdena och till reparationer och ombyggnad. En viss minskning av dessa obalanser har dock kunnat noteras det senaste året. År 1987 väntas sysselsättningen inom byggnadssektorn fortsätta att utvecklas positivt, prognosen är en sysselsättningsökning mellan årsgenomsnitten 1986 och 1987 på 0-5000 personer.

Den sysselsättningsmässigt mest expansiva delen av ekonomin under de

senaste åren har varit den privata tjänstesektorn. Mellan 1984 och 1986

ökade sektorns sysselsättning med över 40000 personer, medan hela eko­

nomin ökade sysselsättningen med 76000 personer under samma period.

Sektorns sysselsättning tenderar att öka särskilt kraftigt vid en konjunktur-

38

uppgång i näringslivet, dock senare än de varuproducerande sektorernas sysselsättning. Sysselsäitningsuppgången under de senaste åren framstår i jämförelse med tidigare konjunkturföriopp som myckel kraftig, i synnerhet som medelarbetstiden samtidigt har stigit.

Av den privata tjänstesektorns olika delbranscher har de branscher expanderat, som i huvudsak är inriktade mot förelagen, t.ex. maskinul-hyrningoch uppdragsverksamhet. De hushållsinriklade branscherna, t.ex. personliga tjänster och varuhandel, har haft en svagare utveckling. Detta mönster gällde även mellan 1984 och 1986, då sysselsättningen inom upp­dragsverksamhet och försäkringsverksamhet ökade med 17000 personer. Den relativt sett kraftigaste sysselsättningsökningen mellan dessa år upp­nåddes emellertid inom hotell- och restaurangnäringen, som är inriktad mot både företag och hushåll. Vidare ökade sysselsättningen inom handeln med nära 10000 personer.

Även 1987 förväntas bli elt sysselsättningsmässigt expansivt år för den privata tjänstesektorn. Prognosen är dock, att förändringen mellan 1986 och 1987 inte blir lika stor som mellan 1985 och 1986, utan stannar vid 15-20000 personer.

Antalet sysselsatta inom kommunal verksamhet ökade under 1970-talet med i genomsnitt drygt 40000 personer per år. Kommunerna svarade för mer än hela sysselsättningsökningen, eftersom antalet sysselsatta i nä­ringslivet samtidigt minskade med 10000 personer per år. En stor del av det ökade antalet kommunalt sysselsatta under 1970-lalet var deltidsan­ställda. Under 1980-talet har kommunernas sysselsättningsexpansion hal­verats räknat i antal sysselsatta. I timmar är dock inle uppbromsningen lika markant eftersom medelarbelsliden för kommunalt anställda har stigit sedan 1982.

De senaste årens svagare utveckling blev särskilt markant under 1986, då antalet anställda i kommunal verksamhet enligt AKU inle förändrades alls jämfört med under 1985. En bidragande orsak till den svaga sysselsätt­ningsutvecklingen sedan 1984 har varit neddragningen av antalet platser i

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 5:3 Produktion, produktivitet och sysselsättning

Årlig procentuell förändring

Produktion

ProdL

iktiviiet

Sysselsättning (timmar)

1985

1986

1987

1985

1986

1987

1985

1986

1987

Jord- och skogsbruk Industri'

Byggnadsverksamhet Privata tjänster

-3,9 2,3 0,5 1,9

-1,6 0,4

1,7

2,7

0,5 2,9 1,5

2,3

1.2 3,1 1.9 0,3

4,9 1,5 1,5 1,5

2,6 2.9 0,5 1,2

-5,0

-0,8

-1,4

1,6

-6,2

-1,1

0,2

1,2

-2,1

0

0,3

0,9

Summa näringslivet

2,8

1,0

2,3

1,4

0,5

1,6

1,4

0,5

0,7

Offentliga tjänster

0,7

1,0

1,2

0,3

0,5

0,1

1,0

0,5

1,0

Totalt

2,3

1,0

1,5

1,0

0,5

0,8

1,3

0,5

0,8

' SNI2 + 3.

 Inklusive produktionsrestpost resp. sysselsättningsdiskrepans.

Källor: Konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

39

beredskapsarbeten, som i huvudsak är kommunala, och antalet kommuna-    Prop. 1986/87: 150

la ungdomslagsplalser.

Bilaga 1.1

1987 vänlas antalet kommunalt sysselsatta öka med 5-10000 personer. Även antalet arbetade limmar, som förra året drogs ned av en arbetsmark­nadskonflikt, förväntas öka snabbare än 1986. Medelarbetstiden beräknas inte öka lika mycket som i fjol.

5.2 Utbudet av arbetskraft

Mellan 1985 och 1986 ökade antalet personer i arbetskraften i åldrarna 16-64 år med drygt 20000. Befolkningen i dessa åldrar förblev i slort sett oförändrad, varför hela ökningen i arbelskraflsutbudet förklaras av ett ökat arbetskraftsdeltagande. Andelen av befolkningen i åldrarna 16-64 år som ingår i arbetskraften ökade från 82,6% 1985 till 83,0% 1986.

Mer än hälften av förändringen i arbetskraftdellagadel kan tillskrivas de förskjutningar i befolkningens åldersmässiga sammansättning, som följer av all årskullarna minskar i såväl de äldsta som de yngsta åldersgrupperna, där arbetskraftsdeltagandet är lågt. I de yngre åldrarna beror minskningen på alt den s. k. ungdomspuckeln, dvs. de stora årskullarna födda i mitten av 1960-talet, nu kommer in i åldrar över 20 år. Den åldersmässiga sam­mansättningen av befolkningen i åldrarna 16- 64 år kommer att ha en positiv effekt på arbetskraftsutbudet även 1987, men inle i samma omfatt­ning som under 1985 och 1986. I gengäld väntas befolkningen öka, varför den sammantagna effekten på arbetskraftsutbudel blir ungefär densamma som 1986, ca 13000 personer, se tabell 5:4.

Ungdomarnas arbetskraftsdeltagande minskade under början av 1980-ta-let bl. a. som en följd av, alt en allt större andel av ungdomarna går i gymnasieskolan. Efter en ökning 1984 och 1985, sannolikt som en följd av införandet av ungdomslag, fortsatte nedgången 1986, speciellt för de unga flickorna. Prognosen för 1987 är, att andelen av ungdomarna, som ingår i arbetskraften, fortsätter att sjunka dock i en något långsammare takt än 1986.

De vuxna kvinnornas förvärvsfrekvens har ökat stadigt under en lång tid. Till stor del är det en konsekvens av, alt yngre generationer av kvinnor

Tabell 5:4 Förändring i arbetskraften

Tusental personer i åldrarna 1664 år

1981      1982     1983      1984     1985      1986

1987

33

17

24

27

35

21

17

14

16

15

-1

-2

-5

-3

-2

3

13

13

21

6

10

9

23

9

Arbetskraftens förändring

33

17

24

27

35

21        20-25

därav:

-

effekt av förändring i befolkningens storlek

-

effekt av förskjutningar i befolkningens fördel­ning på åldersgrupper med olika arbetskraftsdelta­gande

-

effekt av förändring i det åldersgruppsrelaterade arbetskraftsdeltagandet

21

6

10

9

23

9

7-12

Källor: Statistiska centralbyrån (AKU) och finansdepartementet.

har haft ett högre arbetskraftsdeltagande än äldre. Ökningstakten i kvin- Prop. 1986/87: 150 nornas arbetskraftstal har dock avtagit på senare år. I prognosen för 1987 Bilaga 1.1 beräknas kvinnornas arbetskraftsdeltagande öka i ungefär samma omfatt­ning som mellan 1985 och 1986. De vuxna männens arbetskraftstal, som allmänt uppvisar små variationer, minskade något under de första åren på 1980-lalel. Speciellt gällde detta äldre män bl. a. lill följd av en ökad förtidspensionering. De senaste årens relativt goda sysselsättningsutveck­ling har dock inneburit, atl männens arbetskraftsdeltagande upphört all minska. I arbelskraflsprognosen för 1987 förutsätts männens arbetskrafts­tal vara i stort sett oförändrade jämfört med 1986.

Sammantaget beräknas befolkningsförändringar och ökat arbetskrafts­deltagande öka arbelskraflsutbudet med 20-25 000 personer 1987,

5.3 Arbetslöshet

Omläggningen av AKU i januari 1987 medför att den redovisade arbetslös­heten är mindre än enligt tidigare mätmetoder. Omläggningen innebår bl. a., att mer stringenta frågor ställs lill intervjupersoner, som saknar och aktivt söker arbete, om huruvida de också kan och vill arbeta under mätveckan, vilket är ett krav för atl räknas som arbetslös. Vidare ställs nu krav pä någon sökaktivitet från intervjupersonen under den senaste måna­den mot tidigare under de senaste två månaderna. Dessa metodförändring­ar medför, atl arbetslösheten 1986, som enligt AKU uppgick fill 2,7% eller 116000 personer, med den nya mätmetoden skulle ha uppgått till 2,2% eller 98 000 personer.

Enligt AKU minskade antalet arbetslösa med 12000 personer första kvartalet 1987 jämfört med motsvarande period 1986 och bortsett från den nedgång, som följer av de ändrade mätmetoderna. AKU:s siffror för första kvartalet innebär också en nedgång i förhållande till sista kvartalet 1986 med 7000 personer i säsongrensade tal, vilket skulle tyda på alt den utplåning av arbetslösheten, som var märkbar under andra halvåret 1986, har förbytls i fortsatt nedgång. Jämförelser mellan 1986 och 1987 försväras dock av, all uppskattningen, av vilka effekter omläggningen av mätmetod har, på den arbetslöshet som registreras i AKU, är förenad med betydande osäkerhet. Bilden är inte heller entydig. AMS statistik över antalet kvar­stående sökande vid arbetsförmedlingarna tyder inte på en lika stor ned­gång i början av året.

Under de senaste två åren har arbetslösheten minskal samtidigt som de arbelsmarknadspoliliska insatserna har reducerats. År 1986 var i genom­snitt 53000 personer sysselsatta i beredskapsarbeten och ungdomslag eller med rekryteringsstöd, vilket kan jämföras med 93 000 personer 1984. Ut­bildningsinsatserna i form av arbetsmarknadsutbildning (AMU) reducera­des dock inle mellan 1985 och 1986. Volymen åtgärder för arbetshandikap­pade fortsatte att öka.

Prognosen för 1987 innebär ett i stort sett oförändrat arbetsmarknadslä­

ge jämfört med 1986. Sysselsättningsökningen vänlas bli av ungefär samma

omfattning som tillväxten i arbetskraften, varför arbetslösheten beräknas

bli i stort sett oförändrad. Som andel av arbetskraften skulle därmed

41

Diagram 5:1 Antal arbetslösa och antal personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder      Prop. 1986/87: 150

Tusental personer, 3-månaders glidande medelvärde på säsongrensade värden

Rilaea 1   1

 ANTAL ARBETSLÖSA ANTAL AliBETSLÖSA. HEV. AKU-NIVÅ ANTAL PERSONER I ARBETSUARKNADSPOLmSKA ÅTGÄRDER

1980  1981   1982  1983   1984   1985   1986

Afim.,- Med arbelsmarknadspoliliska åtgärder avses beredskapsarbete, ungdomslag

och rekryteringsstöd.

Källor: Statistiska centralbyrån (AKU) och arbetsmarknadsstyrelsen.

arbetslösheten uppgå till drygt 2% 1987. Prognosen förutsätter att omfatt­ningen på de sysselsättningsskapande åtgärderna i arbetsmarknadspoliti­ken ligger kvar på sin nuvarande nivå.

Utvecklingen av antalet arbetslösa bestäms dels av hur många personer som blir arbetslösa, dels av hur lång tid de står kvar i arbetslöshet. Atl arbetslösheten under 1980-talel varit högre än under 1970-talet kan till stor del tillskrivas, all arbetslöshetsperioderna blivit längre. Den genomsnittli­ga längden på en avslutad arbetslöshetsperiod 1986 kan uppskattas till drygt 15 veckor. År 1980 var motsvarande tid ungefär 12 veckor, och under slutet av 1960-talet och början av 1970-talet var den 7-8 veckor.

De längre arbetslöshetsperioderna kommer också till uttryck i att antalet personer, som har varit arbetslösa en längre tid, nu är fler i absoluta tal och utgör en större andel av det totala antalet arbetslösa. År 1980 hade 15 000 personer eller 17% av de arbetslösa varit utan arbete i mer än sex måna­der. År 1985 hade motsvarande tal stigit lill 34000 personer eller 27%. Långfidsarbetslösheten steg i alla åldersgrupper men ökningen var särskilt markant för åldersgruppen 55-64 år. Långtidsarbetslösheten följer med en tidseftersläpning relativt nära den totala arbetslöshetens förändringar. Men därutöver har vissa grupper, speciellt yngre med dålig utbildnings­bakgrund och äldre som mist sitt arbete, fått svårare att finna elt arbete.

Under senare tid har långtidsarbetslösheten reducerats väsentligt. Mel-

42

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 5: 5 Relativ arbetslöshet i olika åldersgrupper samt antal långtidsarbelslösa

1980

1981

1982

1983

1984

1985

1986

1986 rev. AKU-nivå

Totalt

2,0

2,5

3,2

3,5

3,1

2,8

2,7

2,2

16-19 år

7.6

9.4

10,6

10,4

4,9

4,6

4,1

3,6

20-24 år

3,7

4,7

6,1

6,8

6,6

6,3

6,1

5,1

25-54 är

1,4

1,8

2,2

2,4

2,2

1,9

1,9

1,7

55-59 år

1,2

1,3

2,0

2,4

2,6

2,3

2,0

1,2

60-64 år

2,2

3,0

4,5

6,0

7,3

6,3

5,3

3,3

Antal  långtidsarbet!

lösa, tusental

15

20

30

38

38

34

26

Källa: Statistiska centralbyrån (AKU).

lan 1985 och 1986 minskade antalet långtidsarbetslösa från 34000 till 26000. Nedgången omfattade de flesta åldersgrupper, men var särskilt markant för de äldsta, vilket skall bedömas mot bakgrund av alt antalet äldre, som förtidspensionerades av arbelsmarknadsskäl, ökade kraftigt. I början av 1987 var 21 000 personer långtidsarbetslösa. På grund av omlägg­ningen av AKU är denna siffra dock inte jämförbar med tidigare års. I kompletteringspropositionen föresläs åtgärder för att ytterligare minska antalet långtidsarbelslösa.

Även arbetslösheten bland ungdomar i åldern 1619 år har minskal markant de senaste åren från över 10% 1982-1983 fill ca 4% 1986. Där­emot ligger arbetslösheten för ungdomar i åldern 2024 år kvar på en högre nivå än den totala arbetslösheten, ca 6% 1986. Arbetslösheten i denna åldersgrupp ligger regelmässigt högre än den totala arbetslösheten, eftersom introduktionen på arbetsmarknaden ofta innebär perioder med arbetslöshet. Tidigare har arbetslösheten bland ungdomar tenderat atl sjunka särskilt kraftigt vid en allmän nedgång av arbetslösheten. Så har dock inte varit fallet de senaste åren. En bidragande orsak till delta är det kraftiga inflödet av ungdomar på arbetsmarknaden, vilket ökat konkurren­sen om nybörjarjobb. I kompletleringsproposilionen föreslås även åtgär­der för att reducera ungdomsarbetslösheten.

43

6 Löner och priser

6.1  Löner

Den högre löneökningstakten i Sverige jämfört med i våra konkurrentlän­der på väridsmarknaden är sedan flera år fillbaka elt av de centrala sam­hällsekonomiska problemen. 1 OECD-länderna har löneökningstakten un­der första hälften av 1980-talet halverats från ca 10% per år till ca 5% per år. Den betydande nedgång av världsinflalionen, som de sjunkande inter­nationella räntorna och det lägre oljepriset förde med sig 1986, återspeglas i en fortsatt dämpning av löneökningstakten. Timlöneökningen i industrin för OECD-området var ca 4,5% 1986. För 1987 väntas löneökningstakten inom OECD-området sjunka till ca 4%. I vikliga konkurrentländer som Förbundsrepubliken Tyskland och Förenta Staterna beräknas timlöneök­ningarna i industrin 1987 bli drygt 4% resp. knappt 3%. 1 Japan bedöms timlöneökningarna i industrin bli myckel låga 1987, omkring 1 %.

I den svenska industrin har löneökningstaklen under 1980-talet legat i intervallet 7-10% per år, se tabell 6: 1. I diagram 6: 1 jämförs timlöneök­ningen i svensk industri med timlöneulvecklingen i industrin i OECD-området (Med OECD-området avses här de s. k. korgländerna exkl. Spa­nien och Schweiz. Dessa två länder är exkluderade på grund av brist på statistik). Löneutvecklingen anges i nationella valutor och har vägts sam­man med s. k. konkurrensvikter, som avspeglar resp. lands betydelse som konkurrent lill Sverige på väridsmarknaden.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Diagram 6:1 Timlön inom industrin

Årlig procentuell förändring, nationell valuta

1980

1981        1982       1983       1984

1985

1986

1987

Anm.: OECD-länderna är sammanvägda enligt varie lands betydelse som konkur­rent till Sverige på världsmarknaden.

Källor: Konjunkturinstitutet, statistiska centralbyrån, OECD samt finansdeparte­mentet.

44

Enligt statistik för SAF/LO-området ökade timförtjänslen för SAF/LO- Prop. 1986/87: 150 kollektivet med 7,4% mellan andra kvartalen 1985 och 1986. Lönestalisfik Bilaga 1.1 för privattjänstemän visar en genomsnittlig ökning med 6,6% mellan au­gusti 1985 och augusti 1986. Löneglidningen i hela näringslivet under 1986 uppgick preliminärt lill ca 3%. Till följd av eftersläpande effekter från tidigare avtal ökade timlönerna i den offentliga sektorn med hela 9,3% mellan årsgenomsnitten 1985 och 1986.

Omräknat lill årsgenomsnitt innebär ovanstående en limlöneulveckling för näringslivet på 7,6% och för samtliga löntagare på 8,2% 1986. Löne­summestatistiken i nationalräkenskaperna tyder på en högre löneökning, (8,7%) än förtjänslslalisliken (8,2%). Omräkningen av lönesumman lill genomsnittlig timlön har baserats på nationalräkenskapernas beräkning av antalet av löntagare arbetade timmar (dagkorrigerat, viktat med lönesum-mevikler). Lönestatistiken i nationalräkenskaperna baseras på kontroll­uppgifter från arbetsgivarna, under det atl förtjänslslalisliken baseras på urvalsundersökningar. Till viss del torde skillnaden mellan de båda beräk­ningarna bero pä, att förtjänslslalisliken inle omfattar alla löntagare och inte heller alla typer av ersättningar. Vidare kan noteras, att den genom­snittliga timförtjänslen påverkas av faktorer, som inle direkt är hänförliga lill lönesättningen, l.ex. förändring i överlidsutlag och skiftgäng saml strukturella förskjutningar i arbetskraften mellan branscher och arbetsupp­gifter med olika lönenivåer.

För 1987 bedöms de avtalade lönehöjningarna inom näringslivet bli något lägre än vad som anges i löneavtalen. Orsaken är alt de centrala ramöverenskommelser för 1986 och 1987, som slöts på LO- och PTK-om-rådena, bland annat innefattar vissa avräkningsklausuler. Om löneglid­ningen 1986 på de olika privata avtalsområdena överskred vissa nivåer skulle hälften av denna s. k. överlöneglidning avräknas från de avtalade löneökningarna 1987. På PTK-områdel, där avräkning enligt avtal skall ske

Tabell 6:1    Timlöneutveckling för samtliga löntagare och utvecklingen av arbetskraftskostnader för industriar­betare

Årlig procentuell förändring

Samtliga

löntagare

Industriarbetare

Avtal

Löneglid-

Summa

Avtal

Löneglid-

Timför-

Sociala

Timkost-

ning

ning

tjänst

kost­nader

nad

1980

7,4

1,9

9,3

6,1

3,2

9,3

0.8

10,2

1981

6,2

2,5

8,7

5,9

4,2

10,1

0,5

10.7

1982

4.6

1.5

6,1

4,1

3,5

7,6

0,2

7,8

1983

4,7

1,4

6,1

3,8

2,9

6,7

2,4

9,3

1984

5,7

2,4

8,1

6,2

4,1

10,3

-0,1

10,2

1985

4,2

2,4

6,6

3,8

3,7

7,5

0,3

7,8

1986

6,2

2,5

8,7

3,9

3,5

7,4

0,0

7,4

1987

5,3

5,0

0,4

5,4

Anm.: Uppgifterna för samtliga löntagare baserar sig på lönesummestatistik. Uppgifterna för industriarbetare

grundar sig på förtjänststatistik. Förtjänststatistiken har i förekommande fall kompletterats med engångsbe­

lopp, som ej ingår i SCB:s statistik.

Källor: Konjunkturinstitutet, statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

45

centralt, har beslut om avräkning fallats i skiljenämnd. För LO-området gäller att avräkning skall ske förbunds- eller företagsvis.

Enligt fillgänglig statisfik har löneglidningen minskat något 1985 och 1986 för industriarbetare, men inte för hela löntagarkollektivet. Minskning­en 1986 för industriarbetarna har heller inte varit så kraftig som förutsattes i löneavtalen. Vissa delar av den svenska arbetsmarknaden, som är skyd­dade frän internationell konkurrens, har haft en högre löneglidning än industrin. För 1987 förutses en fortsall dämpning av löneglidningen i industrin och en måttlig löneglidning i resten av ekonomin. Det prisstopp, som gäller från slutet av januari 1987 (se avsnitt 6.2), torde verka dämpan­de på löneglidningen, då det begränsar förelagens möjligheter att föra kostnader för löneökningar vidare till konsumenlledel.

De totala löneökningarna inom näringslivet beräknas mot denna bak­grund uppgå till ca 5% 1987. Löneökningarna inom det offentliga avtals­området beräknas till ca 6 %. Sammantaget innebär detta en timlöneökning pä 5,3 % för hela ekonomin. Genomförda höjningar av arbetsgivaravgifter­na medför, alt timlönekostnaden i näringslivet beräknas öka med 5,4% 1987.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga I. I

6.2 Priser

Prisökningslakten i Sverige har under större delen av 1980-lalel överstigit omvärldens, se diagram 6:2. I diagrammet jämförs prisutvecklingen i

Diagram 6:2 Konsumentprisindex

12-månaders förändringstal. Utfall tom mars 1987, Sverige, respektive februari 1987, OECD.

I I M l r T T T m 11 T ri I I M l I ] I I 1 I T I T U I I | n I I I 1 I [ I II | n [ I I 1 I III T) T M l I I I I II I | n I I 1 IT M I I I I I

1980       1981       1982       1983       1984       1985       1986

Anm.: De 14 OECD-länderna är sammanvägda enligt vae lands betydelse som

konkurrent till Sverige på väridsmarknaden.

Källor: OECD, statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet samt finansdepartementet.

46

Sverige med prisutvecklingen i hela OECD-området och i 14 s. k. korglän- Prop. 1986/87: 150 der, de länder exkl. Spanien som ingår i den svenska valutakorgen. Län- Bilaga 1.1 derna är sammanvägda enligt varje lands betydelse som konkurrent till Sverige på världsmarknaden. Prisutvecklingen för OECD totalt är ett vägt genomsnitt, där den privata konsumtionen i resp. land använts som vikt. Genomsnittet dras upp av den mycket höga inflationstakten i vissa sydeu­ropeiska länder. Siffrorna för Sverige har utjämnats med tremånaders glidande medelvärden. Detta innebär att den sista observationen för Sveri­ge avser genomsnittet för januari, februari och mars i år.

Under loppet av 1986 steg konsumentpriserna i hela OECD-området resp. i de 14 korgländerna med 2,8% resp. 1,8%. Konsumentprisökningen för OECD totalt beräknas stiga till drygt 3% 1987. I Förenta staterna och i Förbundsrepubliken Tyskland antas konsumentpriserna under 1987 öka med drygt 3% resp. knappt 1 %. I Japan bedöms konsumentpriserna vara oförändrade under 1987. Prisökningen i Sverige mellan december 1986 och mars 1987 var 1,5%. Fr.o.m. slutet av januari 1987 gäller allmänt pris­stopp. Undantagna från prisstoppet är bl. a. kommunala taxor i sådan verksamhet, som kommunerna enligt lag eller förordning är skyldiga atl ombesörja, samt vissa färskvaror. Sedan den 17 mars 1987 kan dessutom dispens ges för prishöjningar, som är motiverade av stigande importpriser eller förändrade valutakurser.

Bedömningen av prisutvecklingen 1987 utgår från prognoser och anta­ganden om arbetskraftskostnader m. m. och innefattar kalkyler av, hur dessa faktorer kan vänlas påverka prisutvecklingen. Priset på råolja förut­sätts ligga på 18 dollar per fat, jämfört med 15 dollar per fat enligt den preliminära nationalbudgelen. Växelkursen mot dollarn har antagits ligga kvar resten av året på nivån i millen av april, 6,32 kr. Delta innebär en sänkning av dollarkursen räknat som årsgenomsnitt från 7,12 kr. 1986 lill 6,37 kr. 1987. I den preliminära nationalbudgelens kalkyler antogs växel­kursen mot dollarn vara 6,97 kr. i genomsnitt 1987. Denna dollarförsvag­ning dämpar den prishöjande effekt, som följer av höjda oljepriser. Progno­sen förutsälter vidare oförändrad räntenivå under resten av 1987. Effekter av beslutade ändringar av indirekta skatter och subventioner har beaktats.

Ett antal faktorer bör ha en dämpande effekt på prisutvecklingen 1987. Även om den internationella prisutvecklingen inte längre bidrar till alt sänka den inhemska inflationstakten, beräknas de internationella priserna få en mycket begränsad uppdrivande effekt på konsumentprisindex (KPI) under 1987. Vidare torde det finnas återhållande efterslåpningseffekter av den lägre inflationstakt som nåddes under 1986. Löneökningarna blir, enligt de träffade löneavtalen, väsentligt lägre 1987 än 1986, vilket bör få återverkningar i form av lägre prisökningar.

Prisstoppet torde också ha en dämpande effekt på inflationen både direkt, genom atl planerade prishöjningar uteblir under den lid prisstoppet gäller, och indirekt, genom alt löneökningarna dämpas. Det senare sker dels genom att omförhandlingar av löneavtalen inte kom lill stånd, dels genom all löneglidningen hälls tillbaka. I kalkylerna har förutsatts att prisstoppet efterhand ersätts med någon form av prisövervakning.

De internationella prisernas genomslag på KPl uppskattas lill 0,7 pro-

47

centenheter 1987, se tabell 6: 2. Detta är något mer än vad som antogs i den preliminära nationalbudgelen, vilket beror på högre oljepriser och im­portpriser. Oljepriset beräknas stiga med ca 7% mellan årsgenomsnitten 1986 och 1987. Priserna på andra importvaror, som påverkar KPI, beräk­nas öka med ca 2%.

Prisökningarna på livsmedel har under de senaste åren varit större än höjningen av den totala prisnivån. Under loppet av 1986 steg livsmedels­priserna med 6,1 % jämfört med 3,3 % för den totala privata konsumtionen. Konsumentprisökningen beräknad enligt långtidsindex, där hänsyn las lill bl. a. förändringar i den privata konsumtionens sammansättning under året, var 3,2% 1986. Det direkta genomslaget av ökade priser på jord­bruksprodukter, lill följd av de överenskommelser som träffades i april, uppskattas till ca 0,4 procentenheter 1987. Därvid har inräknats de prishöj­ningar som uppskjutils från november 1986 lill juli 1987, effekter av det nya jordbruksavtalet och höjda mjölkpriser till följd av en föreslagen minskning av livsmedelssubventionerna. Handelsmarginalerna för jordbruksproduk­ter antas vara konstanta i örestal, dvs. något sjunkande i procent.

Bostadskostnadernas bidrag till prisutvecklingen 1987 bedöms uppgå till 0,7 procentenheter. Till grund för denna bedömning ligger väsentligt lägre hyreshöjningar 1987 än 1986. Egnahemskoslnaderna (exkl. värme och hushållsel), som minskade 1986, beräknas öka något 1987.

Indirekta skatter beräknas bidra till KPI-ökningen 1987 med 0,6 procent­enheter. Den 1 januari 1987 höjdes fastighetsskatten samtidigt som skatten på garantibeloppet avskaffades. Vidare höjdes skatten på alkohol, eld­ningsolja och kolbränslen. Den I februari höjdes tobaksskatten. Dessutom har inräknats föreslagna höjningar av skatt på eldningsolja och bensin samt

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 6:2    Konsumentpriser

Årlig procentuell förändring och bidrag därtill

1981

1982

1983

1984

1985

1986

1987

Konsumentpriser under loppet

av året, långtidsindex

decdec

9,4

9,9

9,3

8,1

5,8

3,2

4,0

Därav hänförs till:

Internationella priser

4,1

4,5

2,5

2,1

0,4

-1,0

0,7

Jordbrukspriser

1,2

1,0

0,7

0,5

0,4

0,2

0,4

Bostadspriser

2,2

1,5

0,8

1,9

1,5

0,7

0,7

Indirekta skatter

-0,7

0,4

2,0

1,2

0,2

0,2

0,6

Diverse taxor

0,8

0,3

0,6

0,4

0,3

0,5

0,4

Trendavvikelse i priser

pä färskvaror

-0,3

-

0,1

-0,2

-

-

-

Övriga inhemska kostnader

och vinstmarginaler

2,1

2,2

2,6

2,2

3,0

2,6

1,2

Konsumentprisindex

årsgenomsnitt

12,1

8,6

8,9

8,0

7,4

4,2

3,7

Implicitprisindex för

privat konsumtion.

årsgenomsnitt

11,3

10,3

10,6

8,3

7,1

4,7

4,4

Anm.: Automatiska effekter av indirekta skatter har, till skillnad från i motsvarande tabell i den preliminära nationalbudgelen, fördelats på berörda komponenter.

Källor: Konjunkturinstitutet, statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

48

höjd bilaccis den 1 juli 1987. Statliga och kommunala taxor beräknas bidra   Prop. 1986/87: 150

till KPl-ökningen 1987 med 0,4 procentenheter.

Bilaga 1.1

De lägre nominella löneökningarna och en förutsatt dämpning av vinst­marginalerna medför, atl bidraget till KPI-ökningen från övriga inhemska kostnader och vinstmarginaler väntas stanna vid 1,2 procentenheter.

Under loppet av 1987 beräknas konsumentpriserna enligt dessa beräk­ningar öka med 4%. Mellan 1986 och 1987 beräknas prisökningen stanna något under 4 %. Innebörden av detta är, alt den lägre prisökningstakt som nåddes 1986 lill följd av sänkta räntor och lägre oljepris i slort sett skulle kunna bibehållas 1987 genom lägre lönekostnadsökningar och pressade vinstmarginaler. Denna lägre inflationstakt förutsätter således att löneök­ningarna i näringslivet stannar vid beräknade 5,0% och all företagens prissättning inte leder lill ökade vinstmarginaler.

I detta sammanhang kan noteras att förelagen de senaste åren har höjt priserna mer på hemmamarknaden än på exportmarknaden. Det tyder på, all den starka inhemska efterfrågeutvecklingen har bidragit lill prisökning­arna inom landet, se nedanstående tablå. En förutsättning för alt prisprog­nosen skall kunna infrias är all detta prissätlningsbeleende inle fortsätter 1987.

Hemmamarknadspris/exportpris för bearbetade varor

Procentuell förändring mellan årsgenomsnitten

1983

1984

1985

1986

Relativpris_________ -U______ 20______ 08______ 1,8

Anm.: Relativpris enligt producentprisindexsystemet. Dessa priser avviker något från priserna enligt utrikeshandelsstatistiken.

För att ytterligare klargöra vinstmarginalernas bidrag till prisutvecklingen 1986 och 1987 har en beräkning gjorts av prisutvecklingen pä försörjnings­balansens olika komponenter. Av denna beräkning framgår hur drifts­överskottets andel av förädlingsvärdet i näringslivet förändras 1986 och 1987. Beräknat på delta sätt har vinstmarginalförändringarnas bidrag lill prisökningen på privat konsumtion och andra delar av försörjningsbalan­sens användningssida uppskattats till ca 0,3 procentenheter 1986. För 1987 förutsätts vinstmarginalerna i näringslivet som helhet sjunka något. Bidra­get lill prisutvecklingen har uppskattats lill ca -0,1 procentenhet 1987.

Prognosen för prisutvecklingen är också beroende av de antaganden, som gjorts vad avser oljepris, dollarkurs och räntenivå. En förändring av oljepriset med en dollar kan beräknas påverka KPI med drygt 0,1 procent­enhet. En förändring av växelkursen mot dollarn med 25 öre beräknas påverka KPI med knappt 0,1 procentenhet. En förändring med 1% av räntenivån för egnahemslån med rörlig ränta beräknas omedelbart påverka KPI med ca 0,2 procentenheter. En förändring i räntenivån påverkar på sikt även jordbrukspriserna, och därmed KPI, via jordbruksförhandling­arna.

49 4   Riksdagen 1986/87. 1 .saml. Nr 150

7 Hushållens ekonomi och privat konsumtion

7.1 Hushållens disponibla inkomster

Under de första åren på 1980-talet försämrades hushållens realt disponibla inkomster lill följd av den allmänt sett svaga ekonomiska utvecklingen. Mellan 1980 och 1983 minskade realinkomslerna med ca 5%, se diagram 7: 1. Sedan 1983 har emellertid hushållens ekonomi förbättrats påtagligt. Mellan 1983 och 1986 sleg de realt disponibla inkomsterna med över 6%. Realinkomstökningen 1986 pä 3,6% blev den största sedan 1974. Hushäl­lens siärkta ekonomi har, fillsammans med ett minskat hushållssparande, inneburit alt stagnationen i den privata konsumtionen från mitten av 1970-lalel lill böljan av 1980-talet förbytls i en kraftig konsumlionsökning.

De nominella inkomstökningarna under 1986 blev för de flesta inkomst­slag större än vad som beräknades i den preliminära nationalbudgelen. Sammanlaget innebär del atl inkomstökningen, både nominellt och realt, underskattades med nästan 1 procentenhet 1986. För 1987 kvarstår i stort sett den bedömning av inkomstökningarna som gjordes i den preliminära nationalbudgelen. Det innebär att hushållens realt disponibla inkomster beräknas öka med drygt 2%, se tabell 7:

1.

Lönesumman beräknas öka nominellt med ca 6 1/2% 1987, dvs. i betyd­ligt långsammare takt än under 1986. Den beräknade ökningen baseras på de förutsättningar rörande timlön och antalet arbetade limmar som redovi­sats i tidigare kapitel.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Diagram 7:1 Disponibel inkomst och privat konsumtion

Miljarder kr., 1980 års priser

300

300

280

280

260-

260

240

240

220

T--- 1--- r

84   86

Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

220

50

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 7:1    Hushållssektorns disponibla inkomster, konsumtion och sparande

Miljarder

kr.

Procentuell förändring

1985

1986

1987

1985

1986

1987

Löpande priser

Löner

363.2

398.0

424,8

8,6

9.6

6.7

Företagsinkomster

47.0

51,3

53,7

4.4

9,1

4,5

Räntor och utdelningar, netto

-8,2

-7,9

-9,3

Inkomstöverföringar från

offentlig sektor

164,6

181.1

199,3

12,6

10,1

10,0

Övriga inkomster, netto

53,0

56,4

61,9

6.4

6,4

9,8

Direkta skatter, avgifter m. m.

182,4

204,4

224.0

8,6

I2.I

9,5

Disponibel inkomst

437,2

474,5

506,4

8,7

8.5

6,7

Privat konsumtion

438,6

478.1

514,1

10,1

9,0

7,5

Sparkvot, nivå i %

-0,3

-0,8

-1,5

Implicitprisindex för privat

157,7

165,2

172.5

7,1

4.7

4,4

konsumtion

1980 års priser

Disponibel inkomst

277,2

287,1

293,5

1,5

3,6

2,2

Privat konsumtion

278,1

289,4

298,0

2,7

4,1

3,0

Källor: Konjunkturinstitutet, statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

Inkomstöverföringarna till hushållen från den offentliga sektorn beräknas realt öka med ca 5 1/2% 1987, dvs. ungefär i samma takt som under 1985 och 1986, se tabell 7: 2. Bakom den fortsatt kraftiga ökningen av inkomst-

Tabell 7: 2    Inkomstöverföringar från offentlig sektor till hushåll

Miljarde:

rkr..

Procentuell förändring.

löpande

priser

1980 års

priser

1985

1986

1987

1985

1986

1987

Frän staten

76,3

80,9

88,9

3,0

1,3

5,2

Barnbidrag

8,3

8.3

10,1

34,7

- 4,6

16.9

Studiebidrag m. m.

3.6

3.5

4,3

28,4

- 7.3

17,9

Arbetsmarknadsutbildning

2,2

2,6

2.8

- 5,1

8,9

4,7

Arbetsskadeförsäkring

1,8

2,9

4.0

5,8

53,4

31,5

Kontant arbetsmarknadsstöd

0.4

0,3

0,4

-34,6

-16,8

21,2

Lönegaranti

0,7

0,6

0,6

- 9,6

-15,3

- 7,7

Folkpensioner

48,6

51,9

54,3

- 0.3

2.0

0,2

Delpension

0,9

0,8

0,9

-25.6

-19.5

10,4

Pensioner till f. d. anställda

2,3

2,5

2,6

- 6,7

4.1

- 0,3

Övrigt

7,5

7,5

8,9

2,4

- 3,8

12,2

Från kommunerna

15,8

17,3

18,6

3,3

5,0

2,7

Bostadsbidrag

2,7

2,4

2,6

-  1.3

-15.0

4,7

Pensioner lill f. d. anställda

2,7

2,9

3,2

2.3

3,5

5,2

Socialbidrag

3,4

4,0

4,6

13,6

10,8

10,4

Övrigt

7,0

8,0

8,2

0.9

10,4

- 2.6

Från socialförsäkringssektorn

72,5

83,0

91,8

7,9

9,2

6,0

ATP

42,1

48,4

54,1

8.7

9.8

7.0

Sjukförsäkring m. m.

24,3

27.8

29,8

9.7

8.8

2,9

Arbetslöshetsförsäkring

6.1

6,8

7,9

- 3.4

6.4

11.9

Summa inkomstöverföringar

164,6

181,2

199,3

5,1

5,1

5,4

Källor: Konjunkturinstitutet, statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

överföringarna ligger dels förbättringar i sociala förmåner för såväl lönta­gare som för barnfamiljer och pensionärer, dels en dämpning av inflatio­nen.

De sociala förmåner, som i huvudsak utgår lill löntagarkollektivet, beräk­nas öka realt med 8 % 1987 genom förbättringar både av sjukförsäkring och arbetslöshetsunderstöd. Karensdagen inom sjukförsäkringen försvinner, vilket innebär att arbetare i privat tjänst fr. o.m. den 1 december 1987 kommer all få ersättning från första dagen vid sjukdom. Högsta ersättning­en vid arbetslöshet höjs den 1 juli 1987 från 360 kr. till 400 kr. och det kontanta arbetslöshetsunderstödet höjdes den 1 januari och höjs ytterliga­re den 1 juli 1987 med sammanlagt 40 kr. lill 140 kr.

Stödet till barnfamiljerna förbättras påtagligt 1987. Denna typ av in­komstöverföringar beräknas öka med nära 11 % 1987 i reala termer. Barn­bidragen höjdes den 1 januari 1987 med I 020 kr. till 5 820 kr. per barn och år. Samtidigt höjdes studiebidragen lika mycket och utökades (liksom det förlängda barnbidraget) till att gälla 12 månader per år. Garantibeloppet vid barnledighet höjdes vid samma tidpunkt från 45 till 60 kr. per dag. Vidare höjdes hyres- och inkomslgränserna för bostadsbidrag.

Pensionsbelalningarna ökade realt med över 5% 1986. Till den kraftiga ökningen bidrog all inflationen dämpades. Den kompensation för tidigare prisstegringar, som sker genom anknytningen till basbeloppet, medförde att pensionsbeloppet ökade med närmare 7 %, medan konsumentpriserna steg med mindre än 5%. Pensionsulbetalningarna beräknas öka realt med 3 1/2% 1987. Basbeloppet höjdes med 800 kr. den I januari 1987 till 24 100 kr. och höjs med ytteriigare 400 kr. den 1 juli 1987 till 24 500 kr. Den sammanlagda uppräkningen av basbeloppet under 1987 uppgår alltså till över 5%. Vidare höjs delpensionerna den 1 juli 1987 från 50% lill 65% av inkomstbortfallet.

Hushållens direkta skatter, avgifter m. m. beräknas öka realt med ca 5 % 1987 jämfört med 7% 1986, se tabell 7: 3. År 1987 genomförs flera föränd­ringar av skattesystemet. Skallesänkningar sker genom alt grundavdraget höjs från 7 500 kr. lill 9000 kr. och basenheten från 7 800 kr. till 9000 kr.

Prop. 1986/87: Bilaga 1.1

150

Tabell 7:3    Hushållens direkta skatter, avgifter m. m.

Direkta skatter

Prel. A-skatt Prel. B-skatt Slutskattereglering Avgår; Indirekta skatter Övriga direkta skatter

Avgifter m. m.

Summa direkta skatter avgifter m. m.

Miljarder kr..

Procentuell förändring.

löpande

priser

1980 års

priser

1985

1986

1987

1985

1986

1987

168,4

189,3

207,6

1,4

7,4

5,0

156,0

176,8

191.9

1,5

8,2

4,0

13,8

14,4

15.7

5.2

-0,3

4,1

0.4

1,6

2.4

3,4

4,8

3,9

1,6

1,3

1,5

14,0

15,0

16,3

1,8

3,1

3,2

182,4

204,5

223,9

1,4

7,0

4,9

Källor: Konjunkturinstitutet, riksförsäkringsverket, riksrevisionsverket, statistiska centralbyrån och finans­departementet.

Tabell 7:4    Realinkomsternas förändring

Miljarder

Procentuell

förändring,

1980

års

kr. 1986,

priser

löpande

1985

1986

1987

priser

Lönesumma före skatt

398,0

1,4

4,6

1 )

Lönesumma efter skatt

259,7

2,5

2,4

1,7

Pensioner före skatt

117,7

2,9

5,2

3.5

Pensioner efter skatt

90,9

1,6

3.9

2.4

Disponibel inkomst

474,5

1,5

3,6

2,2

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Anm.: Lönesummans förändring innefattar förändringar i både timlön och antal arbetade timmar. I pensioner ingår i denna tabell även privata tjänstepensioner. Defiatering är gjord med implicitprisindex för privat konsumtion. Källor: Konjunkturinstitutet, statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

Vidare höjs den s.k. brytpunkten från 124800 kr. till 135000 kr., och minskas antalet skikt i skatteskalan. I motsatt riktning verkar, all det extra avdraget för villafaslighet tas bort, och att den genomsnittliga kommunala utdebiteringen höjs med 10 öre. Sammanlaget innebär förändringarna alt den genomsnittliga inkomstskatten sänks vid oförändrade inkomster. Del ökade skalteunderiaget i kombination med progressiviielen i skattesyste­met medför dock, alt den genomsnittliga skalteandelen ökar. Som andel av hushållens inkomster före avdrag för direkta skatter, avgifter m. m. ökar de senare från 30,1 % 1986 till 30,7% 1987.

Den reala lönesumman, som ökade med ca 41/2% före skatt 1986, beräknas stiga med drygt 2 % 1987, se tabell 7:4 De förändringar i skallesy­stemet, som beskrivs ovan, medför dock en betydligt jämnare utveckling av den reala lönesumman efter skatt mellan åren. Skatteförändringarna har en mindre utjämnande effekt på pensionerna än för lönerna. Det beror huvudsakligen på att antalet pensionärer med full ATP fortsätter atl öka.

Utvecklingen av reallönen per timme före och efter skall framgår av diagram 7: 2. Reallönen före skatt minskade med hela 12% mellan 1979 och 1983. Efter två är av i stort sett oförändrad reallön steg reallönen per timme med ca 4% 1986. Den beräknas stiga med ytteriigare ca 1 % 1987. Räknat efter skall har hela perioden sedan 1983 inneburit en relativt jämnt stigande reallön.

7.2 Privat konsumtion och sparande

Den privata konsumtionen ökade med drygt 4% 1986, vilket är 1/2% mer än enligt den bedömning som gjordes i den preliminära nafionalbudgelen. Del värden starkaste ökningen sedan 1976. Särskilt stark ökning redovisas för bilinköp (-h29%), fritidsartiklar (4-13%) och utlandsresor (-Hll%). Även inköpen av kläder och skor (-1-6%) samt möbler och hushållsartiklar (+6%) ökade starkt.

En orsak till alt den privata konsumlionsökningen 1986 underskattades i den preliminära nationalbudgelen är, atl hushållens bilinköp ökade belyd-

53

Diagram 7:2 Reallön per timme före och efter skatt

1980 års priser, index 1974= 100

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

 REALLÖN PER TDOfE FORE SKATT REJkllAN FER

TDOfE ÖTEK SKATT

74    75    76    77    78    79    80    81    82    83    84    85    86    87

Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

ligt mer än vad som framgick av nyregistreringsstatisliken. Hushållens andel av nybilsinköpen ökade från 41% 1985 till 44% 1986. Dessutom fördubblades försäljningen av begagnade bilar från företag lill hushåll. Denna ökade överföring av bilar från företag till hushåll förklaras till stor del av, att nya skatteregler för ijänsiebilar trädde i kraft den I januari 1987. Överföringen gav ett bidrag på ca 1/2 procentenhet till konsumlionsupp-gängen, men motsvarar inte någon egentlig ökning av bilkonsumlionen i termer av resursförbrukning. Överföringen av bilar från förelag till hushåll registreras i nationalräkenskaperna också som en negativ investering i företagssektorn och drog ned näringslivets investeringar med 1 1/2% 1986.

Bakom den markanta ökning av privat konsumtion, som skett de senaste åren, ligger främst den utveckling av hushållens realinkomster, som be­skrevs i föregående avsnitt. Även andra faktorer har emellertid inverkat. I detta avsnitt berörs några sådana.

Under perioden 1970 t. o. m. 1980 var hushållens nettosparkvot i genom­snitt ca 4%. Den reala netlosparkvoten, som framförallt speglar investe­ringarna i småhus efter avdrag för kapitalförslilning, var under perioden drygt 5 %. Det finansiella sparandet var således negativt, och de finansiella tillgångarna sjönk som andel av disponibel inkomst, se diagram 7: 3. Från 1980 lill 1985 ökade de finansiella tillgångarna med över 320 miljarder kr., trots alt del finansiella sparandet under samma period bara uppgick till ca 12 miljarder kr. Uppbyggnaden av de finansiella tillgångarna skedde i stället genom upplåning och kursförändringar på aktier. Värdestegring på aklier räknas inte som inkomst och sparande i national- och finansräken-

54

Diagram 7:3 Hushållens flnansiella tillgångar och skulder

Procentuell andel av disponibel inkomst

TILLGÅNGAR TEXGANGAR EXKL AKTIER SKULDER

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

180

-160

140

-120

100

70

72

74

76

78

80

82

84

86

Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

skaperna. Investeringarna i småhus minskade och uppgick 1985 lill mindre än hälften av 1980 års volym. Netlosparkvoten sjönk från 5 procent 1980 nedtill under noll 1985.

Hushållens sparande fortsatte minska under 1986. Avregleringen av kreditmarknaden i november 1985 medförde att nettouppläningen ökade kraftigt och uppgick till 83 miljarder kr. 1986, vilket framgår av tabell 7: 5. Eftersom de finansiella placeringarna uppgick till 82 1/2 miljarder kr. däm­pades nedgången i del finansiella sparandet mellan 1985 och 1986. Även det reala sparandet minskade något. Del torde finnas flera orsaker lill att sparandet inte minskade mer än det gjorde 1986, trots atl hushållen fick ökad tillgång till krediter. En orsak kan vara atl del har blivit betydligt dyrare alt låna. Realräntan har stigit och avdragsmöjligheterna har begrän­sats. En stor del av nettouppläningen har också använts till finansiella placeringar, och inte i syfte att finansiera privat konsumtion. En annan orsak kan vara att inkomsterna sleg mer än förväntat 1986, vilket i sig kan ha medfört en ökning av de finansiella tillgångarna.

Värdet av hushållens finansiella tillgångar ökade med över 130 miljarder kr. under 1986, och uppgick i slutet av året till över 770 miljarder kr. Därav kan merparten, utom försäkringssparandet på 90 miljarder kr., betraktas som i vid mening likvida tillgångar. Av ökningen berodde ca 50 miljarder kr. på kursvinster på aklier. Dessutom har priserna pä fastighetsmarkna­den återigen börjat stiga realt. Den ökning av hushållens likviditet och förmögenhet, som skett under senare år, kan komma till uttryck i en fortsatt nedgång av sparandet 1987.

55

Tabell 7: 5    Hushållsektorns sparande Löpande priser

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Miljarder

kr.

Föränd

ring i miljardei

rkr.

1985

1986

1987

1985

1986

1987

Nettosparande

-1,4

-3.6

-7,7

-5,1

-2,2

-4,1

Bruttosparande

Realt sparande Finansiellt sparande därav   finansiella placeringar nettoupplåning

22,6

21,5

1,1

36,9 35,8

21,5

21,8 -0,3 82,5 82.8

13,2

23,1 -9,9

-3,4

-1,0

-2,4

-7,8

5,4

-1,1

0,3 -1,4 45,6 47,0

-8,3

1,3

-9,6

Sparkvot, nivå i %

därav real sparkvot

-0,3

-0,6

-0,8

-0,7

-1,5

-0,7

Brottosparkvot, nivå i %'

därav   real bruttosparkvot' finansiell sparkvot'

4,9

4,7 0,2

4,3

4,4 -0,1

2,5

4,3

-1,8

' Procent av disponibel inkomst, brutto.

Anm.: För 1987 är den andel av den tillfälliga förmögenhetsskatten på livförsäkringsbolag m. fi. (engångsskat­ten), som avser hushällssektorn, fråndragen i bruttosparandet och finansiellt sparande. Försäkringssparandet inom hushållssektorn avser enskilda försäkringar. De avtalsenliga försäkringarna ingår i sektorn för finansiel­la företag. Engångsskatten på försäkringsbolag beräknas uppgå till sammanlagt 15 miljarder kr., varav 5,5 miljarder kr. avser enskilt försäkringssparande. Skatten betalas i sin helhet 1987, men fördelas av försäkrings­bolagen på försäkringstagarnas återbärings-räntor under två år. Källor: Konjunkturinstitutet, statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

Del finns dock även faktorer som talar för en dämpning av konsumtions-tillväxten 1987. Den skärpning av amorleringskraven på län, som infördes i november 1986, torde ha en viss återhållande effekt pä den privata kon­sumtionen. Utlåningsökningen från bostadsinstitulen till andra ändamål än nya bostäder har också gäll ned under de första månaderna i år. (Utveck­lingen på kreditmarknaden och börsen behandlas i kapitel 10.) För 1987 tyder tillgänglig statistik avseende detaljhandelns försäljning och antalet nyregistrerade bilar på en fortsatt relativt stark ökning av den privata konsumtionen under årets första mänader. Undersökningen Hus­hållens inköpsplaner (HIP) visade i januari i år också på en fortsatt opti­mism hos hushållen vad gäller den egna ekonomiska situationen del när­maste året, vilket pekar på en fortsatt konsumlionsökning.

Sammantaget görs bedömningen all den privata konsumtionen ökar med 3 % i volym 1987, och att sparandel fortsätter alt gå ned något. Netlospar­kvoten beräknas falla från -0,8% 1986 till -1,5% 1987.

Mot bakgrund av den låga svenska sparkvoten och de skilda redovis­ningsprinciper som tillämpas i olika länder finns det anledning att kommen­tera statistiken över hushållssparandet något. I tabell 7: 6 har hushållsspa­randet kompletterats med kollekfivt försäkringssparande samt beräkningar av värdeförändringar på aklier och småhus. Del bör påpekas all ett utvid­gat begrepp för hushållssparandel inle ökar sparandet i samhället. Vad gäller det kollektiva försäkringssparandet innebär utvidgningen en flytt­ning av sparande från en sektor till en annan, och värdeförändringar frigör inga reala resurser för investeringar.

56

I Sverige är hushållens pensionssparande till stor del reglerat genom lagar och avtal. Vidare finns ett väl utvecklat trygghetsssystem, som ger ekonomisk ersättning vid sjukdom, arbetslöshet m.m., och därigenom minskar behovet av enskilt sparande för att möta sådana problem. Det sparande av detta slag, som sker i socialförsäkringssektorn, försäkringsbo­lagen och företagen har under 1970- och 1980-talen uppgått till ca 10% av disponibel inkomst. Vid jämförelser med internationell statistik bör åt­minstone de avtalsreglerade pensionssystemens sparande ingå i hushålls­sektorn. Hushållens inkomster och sparande skulle då ökas med 21 miljar­der kr. 1985 och netlosparkvoten justeras till 4,3%. Hushållssparandets negativa utveckling under 1980-talet ändras dock inle av sådana justering­ar. Nedgången i sparkvoten kvarstår även för den justerade sparkvoten.

Inräknas värdeförändringar pä börsnoterade aklier och andelar i hushäl­lens inkomster och sparande (men däremot inte försäkringssparande), förändras bilden av hushållssparandet under 1980-talet radikalt. Sparkvo-lens genomsnittliga nivå höjs med 5 procentenheter till 6.5%, med stora variationer mellan åren. Den genomsnittliga sparkvoten inklusive värde­förändringar uppgick pä 1970-lalel lill 5%. Den då svaga utvecklingen på börsen medför, atl värdeförändringarna bidrar med bara 1 procentenhet.

Värdeförändringarna på småhus har varit mindre under 1980-lalel än under sista hälften av 1970-talet, då de upppgick lill 60 miljarder kr. per år. Även små prisförändringar pä småhus ger höga värdeförändringar beräk­nat på hela beståndet, vars värde beräknas uppgå till 690 miljarder kr. i slutet av 1985. Det kan jämföras med hushållens innehav av börsnoterade aktier och andelar som uppgick till 131 miljarder vid samma lidpunkt.

Brultosparandel inkl. försäkringssparande och värdeförändringar låg under perioden 1980-1986 på mellan 20 och 30% av disponibel inkomst, med en lopp 1986 på 32%. I mitten på 1970-lalet uppgick enbart värdeök­ningarna på småhus till 30% av disponibel inkomst. Under 1980-lalel har däremot värdeökningarna lill största delen avsett aktier.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 7:6 Alternativ redovisning av hushållssektorns sparande

Miljarder kr.

1980

1981

1982

1983

1984

1985

1986

Disponibel inkomst

284

310

336

367

402

437

474

Privat konsumtion

270

298

334

363

398

438

478

Nettosparande

14

12

2

4

4

-1

-4

Sparkvot

5,0

3,8

0,5

1,2

0,9

-0,3

-0,8

Bruttosparande

29

28

20

25

26

23

22

Avtalsenlig försäkrings-

sparande

12

14

16

17

20

21

22

Socialförsäkringens

sparande

17

19

19

19

23

22

24

Värdeförändring på

aktier

4

18

20

51

-12

25

50

Värdeförändring på

småhus

19

-6

9

3

27

28

35

Bruttosparande inkl.

försäkringssparande

och

värdeförändring

81

73

84

115

84

119

153

1 procent av disponil

bel

inkomst

29

24

25

31

21

27

32

Källor: Konjunkturinstitutet, statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

8 Investeringar

Prop. 1986/87:150

.

Bilaga l.l

8.1    Inledning

Underförstå halvåret 1986 inträffade en avmattning i de totala fasta inves­teringarna. Den vändes i en uppgång under årets andra hälft, vilket med­förde atl minskningen i de totala bruttoinvesteringarna stannade vid 0,7% 1986, se tabell 8:1. Återhämtningen inom näringslivet resulterade i en ökning för helåret pä drygt 1 %. Myndigheternas investeringar och bo­stadsinvesteringarna minskade däremot med drygt 4% vardera. På bygg­nadssidan resulterade återhämtningen under andra halvåret i en oföränd­rad nivå mellan helåren 1985 och 1986. Hela dämpningen i de totala investeringarna låg på maskinsidan.

Jämfört med uppskattningarna i den preliminära nationalbudgelen för 1987 (PNB87) utvecklades myndigheternas investeringar svagare 1986 och bostadsinvesteringarna starkare. Uppskattningen i PNB87 all de totala investeringarna skulle bli oförändrade 1986 utgick ifrån en snabbare ök­ningstakt i maskininvesteringarna inom näringslivet. Alt detta inte skedde beror på att näringslivels försäljning till hushållen av tidigare anskaffade personbilar ökade mer än beräknat. I nationalräkenskaperna bokförs den­na försäljning som en negativ investering i näringslivet. Exkl. denna "bil­komponent" uppskattas näringslivels investeringar ha ökat med ca 2,7%, vilket innebär oförändrade totala investeringar mellan 1985 och 1986.

Totalt bedöms investeringarna öka med ca 4% 1987. Ökningen har sin tyngdpunkt i näringslivet och bostadssektorn, se diagram 8: 1. Expansio­nen sker främst pä maskinsidan, där ökningen beräknas till ca 61/2%, medan byggnadsinvesteringarna bedöms öka med ca 2 1/4%. De senare påverkas av de ekonomisk-politiska åtgärder, som vidtogs i månadsskiftet oktober-november 1986 i syfte atl dämpa byggnadsverksamheten i stor­stadsområdena. Invesleringkvoten beräknas uppgå till ca 19 1/2% 1987, vilket är en ökning med en dryg halv procentenhet sedan 1982.

8.2    Näringslivet

Expansionstakten i näringslivets investeringar avtog markant mellan 1985 och 1986, se tabell 8:2. Dämpningen inträffade endast på maskinsidan, medan ökningstakten i byggnadsinvesteringarna fördubblades. I gengäld

Tabell 8:1 Bruttoinvesteringar efter näringsgren

Miljarder kr. 1986. löpande priser

Åriig procentuell förändring, 1980 års priser

1983

1984

1985

1986

1987

Näringsliv

Offentliga myndigheter

Bostäder

Totalt

114,1

21,7 35,6

171,3

3,3 -0,8 -1,2

1,6

6,0 -1,8

7,4

5,1

10,7

-3,7

1,1

6,3

1,2 -4,2 -4,3

-0,7

4,6

-3,3

6,9

4,0

Källor: Konjunkturinstitutet, statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

58

Diagram 8:1 Bruttoinvesteringar

Miljarder kr.. 1980 års priser

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

NÄRINGSLIV BOSTÄDER OKFENTUGA MYNDIGHETER

70

-T--------- 1------- 1------- 1------- 1-------- 1--- 

72      74     76

I----------- 1------- r

78      80

I---- 1--- 1--- 1--- 1

82      84      86

Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

vänlas återhämtningen i maskininvesleringarna 1987 svara för praktiskt taget hela expansionen i näringslivels investeringar. Näringslivets invesle-ringskvot beräknas därmed uppgå lill ca 19 %, vilket är ca två procentenhe­ter högre än kvoten 1982.

Tabell 8:2 Bruttoinvesteringar i näringslivet

Miljarder

Årlig procentuell förändring.

kr. 1986,

1980 års

priser

löpande priser

1983

1984

1985

1986

1987

Jord- och skogsbruk

6,7

1,0

0,4

-3,4

-11,6

0,7

Industri

29,9

1,8

16,6

19,2

- 2,1

13,0

Basindustri

7,2

- 7,9

23,7

26,4

-23,3

14,3

Verkstäder

12,7

1,5

32,0

16,1

11,9

14,3

Övrig industri

10,1

10,1

-  1,5

16,7

1,6

10,3

El-, gas-, värme- och

vattenverk

7,7

3,3

-10,5

-3,3

-19,8

-5,0

Byggnadsverksamhet

2.5

0,1

5,5

2,6

- 4,7

4,4

Varuhandel

9,7

2,5

15,1

16,8

5,8

4,9

Bank- och försäkrings-

institut

2,3

-15,0

62,7

37,5

29,3

13,1

Samfärdsel exkl.

handelsflottan

10,1

1,1

- 0,2

5,8

13,7

3,6

Uppdragsverksamhet

exkl. offshore

12,3

69,1

- 5,3

36,1

10,5

5,5

Övrigt

32,8

- 4,7

7,3

4,0

4,2

-0,7

Summa inkl. disrepans

114,1

3,3

6,0

10,7

1,2

4,6

Källor: Konjunkturinstitutet, statisktiska centralbyrån och finansdepartementet.

59

Diagram 8:2 Bruttoinvesteringar i industrin

Miljarder kr., 1980 års priser

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

 DTOUSTRIN TOTALT VERKSTADSDJDUSTRIN BASmDiraTRIN

70

72

74

76        78        80        82        84        66

Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

Industrins investeringar ökade starkt t. o. m. 1985 för att sedan minska med drygt 2 % 1986, se diagram 8: 2. Investeringarna drogs ned av skogsfö­retagen, där större expansionsprogram under 1984-1985 avslutades och utlandskonjunkluren var dämpad. Investeringarna fortsatte 1986 att öka inom verkstadsindustrin, där särskilt transportmedelsindustrin fortsatte sin stabila invesleringslillväxi. Expansionstakten minskade inom den övri­ga industrin, t.ex. för kemisk industri. Industrins investeringsplaner lyder på en ökning av industriinvesteringarna med 13% 1987. Därmed beräknas industrins invesleringskvot till ca 17% 1987, alt jämföra med ca 121/2% 1982.

År 1986 skedde en förskjutning inom industrin från maskin- till bygg­nadsinvesteringar, se tabell 8: 3. Nedgången för maskiner svarade för mer än hela den ca 2-procentiga minskningen i de totala investeringarna. Åler-

Tabell 8:3 Industrins investeringar

Miljarder kr. 1986, löpande priser

ÅHig 1980.

procentuell förändring, irs priser

1983

1984

1985

1986

1987

Byggnader Maskiner

Totalt

6,8

23,2

29,9

-9,3 4,5

1,8

44,9 10,7

16,6

16,1 20,1

19,2

13,5 -6,2

-2,1

5,3 15,5

13,0

Källor: Konjunkturinstitutet och statistiska centralbyrån.

60

hämtningen 1987 vänlas bestå huvudsakligen av ökade maskininvestering-    Prop. 1986/87: 150

ar.

Bilaga 1.1

Industrin har under senare år utökat sin produktionskapacitet inte bara genom egna investeringar ulan också genom ökad inhyrning (leasing) av maskiner och i viss mån även lokaler. Sådana investeringar bokförs i nationalräkenskaperna i den privata tjänstesektorn (uppdragsverksamhet resp. fastighetsförvaltning). Den ökade leasingen bedöms ha varit tillräck­ligt stor för att helt kompensera nedgången i industrins investeringar 1986. Ökningstakten 1987 beräknas fill ca 13% även inkl. leasing.

Investeringsutvecklingen inom näringslivet utanför industrin präglades 1986 av i stort samma förskjutningsmönster som för industrin. För 1987 förutses en ökning i nästan samtliga delbranschers maskininvesleringar med sammanlagt ca 2,3%, medan deras byggnadsinvesteringarökar med endast ca 0,6%. Härvid har hänsyn tagits till restriktioner på vissa bran­schers byggnadsinvesteringar i storstadsområdena.

Avmatlningen i 1986 års investeringar var uppenbarligen tillfällig och en återhämtning kan förväntas 1987. Liksom avmatlningen bör återhämtning­en sättas i samband med förväntningar kring den internationella konjunk­turutvecklingen och den förväntade framlida lönsamheten. Nedrevidering­en av prognoserna för den internationella tillväxten kan komma alt verka dämpande pä investeringarna. Lönsamheten inom industrin är emellertid god och företagens egna investeringsplaner relativt optimistiska.

8.3 Bostadsinvesteringar och offentliga investeringar

Som resultat av det minskande nybyggandet av bosläder och det ökande ombyggnadet 1983-1986 svarade del senare för merparten av de totala boststadsinvesteringarna 1986, se tabell 8:4. Vid periodens början hade efterfrågan på nya bostäder minskat, delvis betingat av hushållens minska­de realinkomster. Vidare initierades en stor satsning pä ombyggnadssidan dels av bostadssociala skäl, dels av konjunkturpolitiska. Avsikten var bl. a. att utnyttja de lediga resurser inom byggnadssektorn, som fanns 1982.

Tabell 8:4 Bostadsinvesteringar

Miljarder kr. 1986, löpande priser

Årlig procentuell förändring, 1980 års priser

1983

1984

1985

1986

1987

Nybyggnad Flerbostadshus Småhus

14.7 6,6 8,0

-    9.8

-     1,4

 -15.0

-13,1 - 8,1 -16,7

-10,2

- 4,5 -14,9

-13,8 -18,0 - 9,9

16,4

25.6

8,9

Ombyggnad' Flerbostadshus Småhus

20.9

17,0

3,9

16,9 19,1 10,5

41,0 36,6

54,2

12,6

27,7

-28,1

3,3

1,6

11,6

0,5 0,0 2,5

Totalt

35,6

-  1,2

7,4

1,1

- 4,3

6,9

' Häri innefattas om- och tillbyggnad samt åtgärder för bostadsanpassning, boende­

miljö och energihushållning.

Källor: Konjunkturinstitutet, statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

61

Mot periodens slut hade det snabba ekonomiska uppsvinget och den regionala befolkningsutvecklingen orsakat en ökad efterfrågan på nya bo­städer, främst i storstadsområdena. Antalet outhyrda lägenheter minskade och priserna på lägenheter och småhus började stiga. Den kraftiga ökning­en av näringslivets byggnadsinvesteringar och ombyggnadsverksamhelen skapade emellertid en överhettning av byggmarknaderna i storstadsområ­dena, vilken resulterade i en undanirängning av bostadsbyggandet. I slutet av 1986 vidtog statsmakterna ett antal åtgärder för att dämpa överhettning­en i storstadsområdena och åstadkomma en omställning mot ökat nybyg­gande av bosläder. Dessa åtgärder väntas leda lill ett ökat bostadsbyggan­de i storstadsområdena 1987.

Under 1987 väntas ca 33 000 nya lägenheter påbörjas. Prognosen för 1987 har emellertid en ganska stor osäkerhelsmarginal. En stor del av nybyggnadsprojekien väntas starta under andra halvåret, medan redan igångsatta ombyggnadsprojekt resp. sädana för vilka statliga lån beviljats redan ifjol kommer att pågå under främst de tre första kvartalen. Takten i omställningen mot nybyggande är beioende av graden av överhettning i storstadsområdena, vilken avgör om igångsättningen blir högre än prog-nosticerat för 1987 eller delvis förskjuts över årskiftel.

I den offentliga sektorn har statens totala investeringar ökat under de senaste åren. Särskilt gäller del de siafiiga affärsverkens investeringar. De kommunala myndigheternas och affärsverkens investeringar har däremot minskat påtagligt, se tabell 8:5. De offentliga investeringarna väntas där­emot fortsätta minska 1987. Bidragande till minskningen är en sänkt till­växttakt hos de statliga affärsverken, huvudsakligen statens järnvägar och televerket.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 8:5 Offentliga investeringar

Miljarder kr. 1986, löpande priser

Åriig procentuell förändring, 1980 års priser

1983

1984

1985

1986

1987

Statliga myndigheter Statliga affärsverk

5.8 15,3

4,2 0,1

3,8 -10,3

-8.8 5,5

-4.7 16.7

0,5

8,4

Summa staten

21,1

1,4

- 5,6

0,3

9,6

6,1

Kommunala myndigheter Kommunala affärsverk'

15,9 5,1

-2,5 2,6

-    3,9

-    3,7

-1,6 -3,3

-4,0

-2,5

- 4,7 -13,8

Summa kommuner

20,9

-1,3

- 3,8

-2,0

-3,6

- 6,9

därav:

Primärkommuner

Landsting

15,1 5,9

-3,4 4,5

- 6.0 1,7

-0,5

-5,7

-3,2 -4,7

- 5,2 -11,2

Totalt

42,0

-0,1

- 4,6

-1,0

2,5

- 0,5

' Inklusive kommunala företag, församlingar m. m. och exklusive bostäder. Källor: Konjunkturinstitutet, statistiska centralbyrån och finansdepartementet.

62

Tabell 8:6 Byggnadsverksamhet

Prop. 1986/87

Miljarder

Årlig procentue

11 förandi

ing,

Bilaga 1.1

kr. 1986.

1980 års

priser

löpande

priser

1983

1984

1985

1986

1987

Byggnadsinvesteringar

90,4

-0,4

3,0

0,7

0,0

2,3

därav: näringsliv

38,9

1,2

2,5

4,4

8.6

1,4

offentliga

myndigheter

15,9

-1,5

-3,9

-6,8

-8,4

-5,8

bostäder

35.6

-1,2

7,4

1.1

-4,3

6,9

Reparation och underhäll

36,5

2,3

3,5

3,3

3,9

l.l

Summa

byggnadsverksamhet

126,9

0,4

3,1

1,5

1,2

1,9

Reparationer, om- och

tillbyggnader (ROT)

57,4

5,8

13,5

6.4

3,7

0,9

därav: bostäder

39,4

9,7

19,2

8,4

4,1

1,4

övrigt

18,0

0,2

4,4

2,7

3,0

-0,2

150

Anm.: Underlaget för beräkningarna av byggnadsverksamheten har betydande bris­ter, varför resultaten bör tolkas med försiktighet. När det gäller vissa reparationer 1985-1986 har statistiska centralbyråns tidsserier ersatts av en trendmässig ökning. Källor: Konjunkturinstitutet, statisktiska centralbyrån och finansdepartementet.

8.4 Byggnadsverksamhet

Expansionen av byggnadsverksamheten under de senaste åren har höjt kapacitetsulnyltjandet i byggnadssektorn. Fortfarande kvarstår dock bety­dande regionala skillnader. I främst storstadsområdena är byggmarknaden närmast överhettad. Anbudspriserna har stigit snabbt under senare tid, och löneglidningen har varit stark. I skogslänen är däremot arbetslösheten bland byggnadsarbetare fortfarande hög.

Regeringen beslutade i slutet av 1986 om ett antal åtgärder för atl dels dämpa överhettningen på byggmarknaderna i storstadsområdena, dels be­reda utrymme för ökat bostadsbyggande. Vid förlängningen till första kvartalet 1988 av frisläppel av de allmänna investeringsfonderna för bygg­nads- och markarbelen undantogs storstadsområdena. Restriktioner inför­des på lån till ombyggnad av bostäder i storstadsområdena och på bygg­nadstillstånd i Stockholms län och Göteborgs och Bohus län.

Dessa åtgärder vänlas inverka dämpande på både näringslivels och myndigheternas byggnadsinvesteringar samt på reparationer och ombygg­nad av bostäder, se tabell 8: 6. Däremot beräknas nybyggandet av bostäder bidra lill en ökning av byggandet. Den totala byggnadsverksamheten be­räknas öka med knappt 2% 1987.

8.5 Lagerinvesteringar

Den lageravveckling, som pågått sedan 1980, fortsatte även under 1986. Under 1986 drogs lagren ned med totalt drygt 7 miljarder kr. (3,4 miljarder kr. i 1980 års priser, se tabell 8:7), trots all del låga oljepriset bidrog till en kraftig påfyllning av bränslelagren under hösten 1986. Under 1986 var del

63

Tabell 8:7 Lagervolymförändringar

Prop. 1986/87: 150

Milj. kr., 1980 års priser

Bilaga 1.1

1983

1984

1985

1986

1987

Jord- och skogsbruk

34

-218

-291

152

-200

Industri, exkl. varv

-4 114

-1 655

1 543

-2 686

-300

Varv

-1274

64

43

-467

-550

El-, gas- och vattenverk

-329

-536

-518

641

-1000

Partihandel

-1840

-1 183

-1308

-1284

-3 200

Detaljhandel

154

-156

394

203

250

Summa

-7 369

-3684

-137

-3441

-5 000

Källor: Statistiska centralbyrån, konjunkturinstituet och finansdepartementet.

lagren inom industri och partihandel (exkl. bränsle) som drogs ned. Inom industrin var det främst verkstadsindustrin och varven som reducerade lagren. Lagerkvoten (kvoten mellan lagerstockens värde och produk­tionsvärdet) inom industrin är för närvarande den lägsta sedan början av 1970-lalet. Den kraftiga ökningen av bilinköpen medförde, att bilhandelns lager (ingår i detaljhandeln i tabell 8:7) drogs ned påtagligt under året. Den kraftiga ökningen av privat konsumtion medförde däremot inle att detalj­handelns lager minskade, utan de fylldes tvärtom på i något snabbare takt än konsumlionsökningen.

Sedan 1980 har lagerstockens värde reducerats med 37 miljarder kr. Det är framför allt inom industrin och partihandeln, som lageravvecklingen vant mest påtaglig. Dessa branscher har haft de bästa förutsättningarna att utnyttja de nya lagerhanteringsruliner som etablerats det senaste decen­niet. En markant neddragning av lagervaror i arbete har kunnat genomfö­ras, på grund av atl produklionsflödena effeklivierats. Den s. k. "just-in-time"-principen, som innebär all underieverantörerna levererar varorna exakt när kunden behöver dem, har förkortat genomloppstiderna avsevärt. Del har medfört ett minskat behov av lager av varor i arbete. Dessutom har färdigvarulagren kunnat dras ned som följd av att graden av orderstyrning ökat i produktionsplaneringen. Dessa nya rutiner för lagerhållning har bidragit lill all prognoserna för lagerinvesteringar under 1980-talet tenderat all kraftigt underskatta lageravvecklingen.

Försvarsuppgörelsen innebär bl. a. att de lagerskyldigas oljelager får minskas med ca 5 miljoner kbm. - vilket motsvarar elt värde av ca 4 miljarder kronor, vid nuvarande priser - i förhållande lill de lagringsmål, som tidigare gällt. I föreliggande kalkyler har anlagils alt den faktiska lageravvecklingen blir något mindre än den tillåtna. Någon nettoeffekt på BNP-utvecklingen har neddragningen av oljelagren inle, eftersom den innebär en lika stor minskning av nettoimporten av olja. Industrin förvän­tas fortsätta alt minska sina lager något även under 1987 dock i betydligt lägre takt än under 1986. Den kraftiga neddragningen av billagren under 1986 medför sannolikt ett behov av en viss lageruppbyggnad inom detalj­handeln under 1987.

Totalt sett förutses en reducering av lagren med 5 miljarder kr. 1987 i 1980 års priser. Därmed skulle lageravvecklingen bli något större än under

1986, vilket medför ett negativt BNP-bidrag på 0,3 procentenheter från

64

lagerinvesteringarna.

9 Den offentliga verksamheten

9.1 Den offentliga sektorn och samhällsekonomin

Den offentliga sektorn som helhet hade under första delen av 1970- talet ett positivt finansiellt sparande, som i genomsnitt motsvarade ca 4% av BNP. Från 1976 försämrades det offentliga sparandet markant, som en följd av de snabbi växande budgetunderskotten. År 1978 blev sparandet negativt. Mellan 1976 och 1982 minskade det finansiella sparandel från 4-15 miljar­der kr. lill -40 miljarder kr. År 1976 ulgiorde del finansiella sparandet 4,5 % av BNP, medan motsvarande andel 1982 var - 6,3%. Sedan 1982 har en påtaglig förbättring skett av del offentliga sparandet. Enligt nationalräken­skapernas första utfallsberäkningar för 1986 blev det finansiella sparandel -6,5 miljarder kr. eller -0,7% av BNP, se tabell 9: 1. För 1987 beräknas det finansiella sparandet åter bli positivt för första gången på tio år.

Den totala skattekvoten har under perioden 1977-1985 legal på nivån ca 51 %. Enligt nationalräkenskapernas beräkningar blev skattekvoten 52,4% av BNP 1986, dvs. högre än vad som beräknades i den preliminära natio­nalbudgelen. Orsaken till detta är både all skatteinkomsterna ökade mer än beräknat, bl. a. som en följd av den privata konsumtionens starka ökning, och att BNP-tillväxten blev något lägre än beräknat. För 1987 beräknas skattekvoten öka till 53,5% av BNP. De offentliga utgifternas andel av BNP, liksom konsumtionens andel av BNP, beräknas sjunka mellan 1986 och 1987.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 9:1 Den offentliga sektorns inkomster och utgifter

Miljarder

kr.

Förändring, %

1984

1985

1986

1987

1985

1986

1987

Löpande priser

)

Inkomster

487,2

540,8

591,1

642,2

11,0

9,3

8,6

Skatter

295.6

325,3

366,1

399,5

10.0

12,5

9,1

Socialförsäkringsavgifter

103,8

117,3

124,4

133,0

13,0

6,1

6,9

Övriga inkomster

87,8

98,2

100,6

109.7

11,8

2.4

9,0

Utgifter

507,7

563,0

597,6

626,4

10,9

6,1

4,8

Transfereringar

259,8

296,4

313,5

330.8

14.1

5.8

5,5

Till hushåll

146,7

165,1

181,9

200,0

12,5

10,2

10,0

Till företag

47,5

52,8

56,0

56,3

11,2

6,1

0,5

Till internationell verksamhet

5,1

5,8

6.1

6.7

13,7

5,2

9,8

Räntor

60,5

72,7

69,5

67,8

20.2

-4,4

-2,4

Konsumtion

221,6

239,8

258,3

270,4

8,2

7,7

4,7

Investeringar m. m.'

26.3

26.8

25,8

25.2

1,9

-3,7

-2,3

Finansiellt sparande

-20,5

-22,2

-6,5

15,8

Procent av BNP

Skatter och avgifier

50,6

51,3

52.4

53.5

Utgifter

64,3

65.3

63,8

62,9

Konsumtion

28,1

27,8

27,6

27.2

Finansiellt sparande

- 2,6

- 2,6

-0,7

1.6

' 1 investeringar ingår investeringar i personalbostäder, lagerinvesteringar samt nettot av köp och försäljning av fastigheter och mark.

Anm.: I tabellen har transfereringar (utom räntebetalningar) mellan de tre offentliga delsektorerna elimine­rats. Däremot har inte interna skallebetalningar eliminerats. Källa: Finansdepartementet.

5    Riksdagen 1986187. I saml. Nr 150

Tabell 9: 2 Reala förändringar av den offentliga sektorns inkomster och utgifter

Årlig procentuell volymförändring

1983

1984

1985

1986

1987

Inkomster

4,9

3,1

3,4

4,9

4,8

Utgifter

Transfereringar exkl. räntor

Räntor

Konsumtion

2,6

3,9 7,8 0.8

0,3

-3,8 9,6 2.4

3,8

4,5

11,9

1,9

1,2

4,3

-8,3

1,7

1,0

4,0

-6,0

0.8

Investeringar

-0,1

-2,2

-3,7

-3.9

-5,4

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Anm.: Förändringstalen för den totala offentliga sektorns inkomster och utgifter redovisas med samtliga interna betalningsströmmar eliminerade (liksom i tabell 9: 

I). 

Inkomster och transfereringsutgifter har deflaterats med KPI. Offentlig kon­sumtion och investeringar har deflalerats med respektive implicitdefiator. Källa: Finansdepartementet.

Sedan 1982 har den offentliga sektorns reala inkomster ökat i snabbiakt, se tabell 9: 2. Detta är främst en konsekvens av tillväxten i den svenska ekonomin och den därav följande ökningen av skatteunderlagen. 1 viss mån har även beslutade skallehöjningar bidragit till inkomstökningen. Åven transfereringsulgiflerna har ökat starkt, med undantag för under 1984, då pensionshöjningarna reducerades med priseffekten av devalve­ringen hösten 1982. De ökade transfereringsulgiflerna beror både på beslut om ökade ersättningsnivåer och på att pensionsutbetalningar m. m. auto­matiskt stiger med åren. Den offentliga konsumtionen har ökat under hela perioden men sedan 1984 i en allt långsammare takt. De offentliga myndig­heternas investeringar har minskat varje år sedan 1980. Utvecklingen när det gäller offentlig konsumtion och offentliga investeringar tyder på atl utbyggnadstakten i den offentliga verksamheten avtar. Ränteutgifterna minskar 1986 och 1987 främst som en följd av fallande räntenivåer.

På kort sikt påverkar den offentliga sektorn den övriga ekonomin främst genom de reala inkomst- och ulgifisförändringarna. Dessa är emellertid i sin tur beroende av hur samhällsekonomin i övrigt utvecklas. Med denna reservation redovisas i tabell 9: 3 beräkningar av finanspolitikens effekter.

Tabell 9:3 Finanspolitiska effekter

Procent av bruttonationalprodukten i fasta priser

1983

1984

1985

1986

1987

Staten

-1,3

-2,7

-0,6

-1,1

-0,8

Socialförsäkringen

0,2

-0,2

0,0

0,2

0,1

Kommunerna

0.6

0,5

0,9

0,2

-0,1

Totala offentliga sektorn

-0,5

-2,4

0,3

-0,7

-0,8

Anm.: Förändring av delposter i de offentliga inkomsterna och utgifterna har olika multiplikativ effekt på samhällsekonomin. Med antaganden om bl. a. de marginella konsumtions- och importbenägenheterna erhålls värden pä ett antal multiplikatorer med vars hjälp effekten av förändringar i offentliga sektorns verksamhet på brutto­nationalprodukten erhålls. Källa: Finansdepartementet.

66

Tabell 9:4 Finansiellt sparande i olika sektorer

Prop. 1986/87: 150

Miljarder kr., löpande priser

Bilaga 1  1

1984

1985

1986

1987

Offentliga sektorn, totalt

-20,5

-22,2        - 6,5           15,8

Staten

-43,3

-42.8        -26,8        - 4,1

Socialförsäkringssektorn

22.5

24,4          23,5           23,2

Kommunerna

0,2

- 3,8        - 3,2        - 3,4

13,2

-14,8

13,5

- 4,9

0,3

- 9,9

6,7

1,0

Privata sektorn, totalt

23,3

11,6

Icke finansiella företag

-10,4

-23,7

Finansiella företag

30,3

34,2

Hushåll

3,4

1,1

Bytesbalans = totalt inhemskt sparande

2,8

10,6

Källor: Statistiska centralbyrån, riksbanken och finansdepartementet.

Beräkningarna tar sin utgångspunkt i de redovisade reala förändringarna av den offentliga sektorns inkomster och utgifter och inkluderar effekter av både beslutade förändringar och automatiska förändringar av inkomsterna och utgifterna. Beräkningarna inkluderar inle effekter via prisbildning och kredilmarknad.

Finanspolitikens inriktning var enligt dessa beräkningar restriktiv 1983 och 1984. Det var i huvudsak staten, som svarade för den kontraktiva effekten. Statens kontrakfiva effekt har fortsatt även därefter, om än i mindre omfattning. Socialförsäkringen har en i slort sett neutral effekt över åren. Kommunerna har under perioden haft en expansiv effekt pä samhällsekonomin. Sammantaget beräknas den totala offentliga sektorn ha en återhållande effekt på samhällsekonomin 1986 och 1987. Att den kon­traktiva effekten blir begränsad i förhållande lill den kraftiga förbättringen av det finansiella sparandel, sammanhänger med alt sparandeförbättringen till stor del beror på minskade ränteutgifter och engångsskatten på livför­säkringsbolagens förmögenheter, som pä kort sikt förutsätts inte inverka nämnvärt på hushållens köpkraft.

Som en följd bl. a. av försämringen av den offentliga sektorns finansiella sparande försämrades bytesbalansen under senare delen av 1970-talet. Förbättringen av den offentliga sektorns finansiella sparande efter 1982 har återspeglats i en förbättring av bytesbalansen. Förbättringen av bytesba­lansen 1986 med 17 miljarder kr. motsvaras nästan helt av en förbättring av den offentliga sektorns finansiella sparande, i synnerhet av statens sparan­de, se tabell 9: 4. Hushållen har de senaste åren minskal sitt finansiella sparande - en utveckling som vänlas fortsätta även 1987.

9.2 Statsskulden och den offentliga förmögenheten

Den svenska statsskulden uppgick den 31 december 1986 lill 630 miljarder

kr., se tabell 9:5. Budgetunderskotten ökade kraftigt frän mitten av

1970-lalet fram t. o. m. budgetåret 1982/83. De ökande budgetunderskotten

ledde lill en snabb ökning av statsskulden. År 1976 uppgick statsskulden

lill ca 80 miljarder kr. Sju år senare, 1983, hade den sexdubblats och

uppgick till ca 480 miljarder kr. I takt med att budgetunderskotten därefter

67

Tabell 9:5 Den offentliga sektorns Hnansiella nettotillgångar

Miljarder kr., löpande priser

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Belopp 31 dec. 1986

Statsskuld

Statens tillgångar Kommunernas tillgångar, netto Socialförsäkringens tillgångar, netto Riksbankens tillgångar, netto

Summa

Offentliga sektorns finansiella tillgångar, netto

630

238

-22

299

51

566

-64

Källa: Konjunkturinstitutet.

har minskat, har ökningen av statsskulden dämpats. Mellan 1983 och 1986 ökade statsskulden således från ca 480 miljarder kr. till ca 630 miljarder kr., eller med ca 30%.

Även i ett historiskt perspektiv är den ansamling av ny statsskuld, som ägde rum under slutet av 1970-talel och de första åren på 1980- talet, unik. Statsskulden har, sedan mer än hundra år tillbaka och fram lill slutet av 1970-talet, legal mellan 10 och 30% som andel av BNP. Undantag var åren under andra världskriget och de närmast följande åren, då statsskuldens andel av BNP som högst översteg 50%. Utvecklingen under slutet av 1970-talet och de första åren pä 1980-talet innebar, alt statsskulden som andel av BNP ökade från 26% 1977 fill 65% 1983.

Den svenska statsskulden bestod före 1977 nästan uteslutande av in­hemsk upplåning. Därefter ökade upplåningen snabbi. I dagsläget beslår statsskulden lill ca 20% av utländsk upplåning. Under budgetåret 1985/86 började staten återbetala sin utlandsskuld. Återbetalningen blev möjlig lack vare en kombination av bylesbalansöverskolt och privat kapitalinflö­de.

När man studerar statens finansiella ställning, måste man beakta atl staten också har omfattande finansiella tillgångar. Statens finansiella fill-gångar uppgick 1986 till ca 240 miljarder kr. Statens finansiella nettoskuld var således ca 390 miljarder kr.

Det finns i detta sammanhang även skäl att beakta de övriga offentliga delsektorerna. Skillnaden mellan hela den offenfiiga sektorns finansiella tillgångar och skulder utvisar den offentliga sektorns finansiella nettoför­mögenhet. Del bör noteras, atl i denna ingår inle den reala förmögenheten i form av t.ex. mark, byggnader och maskiner hos offentliga myndigheter.

Den offentliga sektorns nettoskuld uppgick 1986 till 64 miljarder kr. AP-fonden, som svarar för huvuddelen av socialförsäkringssektorns finan­siella tillgångar, uppgick till 290 miljarder kr. Därav svarade löntagarfon­derna för 6,3 miljarder kr. och den del av AP-fonden som förvaltas under fjärde fondstyrelsen för 4,2 miljarder kr, Åven riksbanken, som i detta sammanhang räknas in i den offentliga sektorn, hade en positiv finansiell nettoförmögenhet, på 51 miljarder kr. Kommunernas finansiella netto­skuld är av liten omfattning, 22 miljarder kr.

68

Diagram 9:1 Statsskulden och den offentliga sektorns finansiella tillgångar

31 december 1970- 1987, miljarder kr., 1986 års priser

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

 STATSSKULDEN DEN OFFENTUGA SEKTORNS FOUNSIEILA TnXGÅNGAR NETTO

70       72

Källor: Konjunkturinstitutet och finansdepartementet.

Utvecklingen i fasta priser av statsskulden, den offentliga sektorns fi­nansiella tillgångar och nettoförmögenhet från 1970 framgår av diagram 9: 1. Den finansiella nettoförmögenheten ökade med 88 miljarder kr. (i 1986 års priser) mellan 1970 och 1976. Därefter minskade den kraftigt och blev 1983 en nettoskuld. Efter 1983 dämpades dock försämringen av den offent­liga sektorns finansiella nettoförmögenhet. För 1987 förutses i stället en viss minskning av den offentliga sektorns finansiella nettoskuld.

Den offentliga sektorns finansiella nettoförmögenhet gav i mitten av 1970-talel upphov till stora ränteinkomster. Utvecklingen därefter har i stället medfört betydande ränteutgifter. Ränteutgifterna på statsskulden inkl. valutakursförluster uppgick 1986 till 67 miljarder kr., vilket motsvara­de en nominell räntesals på 11 % och en realränta på 8 %. Ränteinkomster­na för hela den offentliga sektorn var 49 miljarder kr. 1986, och ränteutgif­terna var 69 miljarder kr., dvs. räntenettot för hela den offentliga sektorn uppgick lill 20 miljarder kr.

9.3 Staten

Under första delen av 1970-talet hade staten ett budgetunderskott på mellan 6 och 

II 

miljarder kr., motsvarande 2-4% av BNP. Därefter skedde en mycket kraftig ökning av budgetunderskotten. Mellan 1976 och 1982 ökade budgetunderskottet lill 83 miljarder kr., motsvarande 13% av BNP. Efter 1982 har det skett en stark förbättring av budgetsaldot. Mellan

69

1982 och 1986 har budgetunderskottet mer än halverats och uppgick 1986 lill 37 miljarder kr., motsvarande 4% av BNP. För 1987 pekar beräkningar­na på en fortsalt förbättring av budgetunderskottet till 32 miljarder kr., motsvarande 3,2% av BNP.

Bakom den kraftiga förbättringen av budgetsaldot ligger dels en dämp­ning av ökningslakten för utgifterna, dels en snabbare ökning av statens inkomster. Statens utgifter ökade med i genomsnitt 15% per år mellan 1976 och 1982. medan den genomsnittliga årliga ökningslakten var 9% 1982-1986. Dämpningen av ökningstakten beror både på en stram budgetpolitik, och atl insatserna inom de arbetsmarknads- och industripolitiska område-

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 9:6 Statens inkomster och utgifter

Exkl. statliga affärsverk och aktiebolag

Miljarder

kr.

Föränd

ring, %

1984

1985

1986

1987

1985

1986

1987

Löpande priser

Inkomster

246,3

278,5

308,0

343,0

13,1

10,6

11,4

Direkta skatter

55,7

60,0

69,2

73,1

7,7

15,3

5,6

Indirekta skatter

123,1

141,1

156,1

169,3

14,6

10,6

8,5

Socialförsiikringsavgifier

38,4

43,5

46,9

50,3

13,3

7,8

7,2

Övriga inkomster

29,1

33,9

35,8

50,3

16,5

5,6

40,5

Utgifter

289,6

321,3

334,8

347,1

10,9

4,2

3,7

Transfereringar

225,9

254.3

262,1

271,5

12,6

3,1

3,6

Till hushåll

69,2

76,3

81,0

88,9

10,3

6,2

9,8

Till socialförsäkringen

10,3

16,7

18,0

19,2

62,1

7,8

6,7

Till kommuner

53,0

52,2

53,8

56,1

-1,5

3,1

4,3

Till företag

34,3

37,5

40,1

39,4

9,3

6,9

-1,7

Till internationell verksamhet

5,1

5,8

6,1

6,7

13,7

5,2

9,8

Ränteutgifter

54,0

65,8

63,1

61,2

21,9

-4,1

-3,0

Konsumtion

58,2

61,6

67,0

70,3

5,8

8,8

4,9

Investeringar m. m.'

5,5

5,4

5,7

5,3

-1,8

5,6

-7,0

Finansiellt sparande

-43,3

-42,8

-26,8

- 4,1

Utlåning och andra

finansiella transaktioner

11,0

8,8

- 2,6

20,0

Kursföriuster

11,2

8,0

3.5

0,9

Korrigeringspost

9,9

- 2,3

9,6

7,0

Budgetsaido

-75,4

-57,3

-37,3

-32,0

Budgetsaido i % av BNP

- 9,5

- 6,6

- 4,0

- 3,2

1980 års priser

Konsumtion

43,4

43,5

44,3

44,1

0,2

1,8

-0,4

Investeringar

4,5

4,1

3,9

4,0

-8,8

-4,7

0,5

' I investeringar ingår investeringar i personalbostäder, lagerinvesteringar samt nettot av köp och försäljning av fastigheter och mark.

Anm.: Uppbörden av inkomstskatt och arbetsgivaravgifter samordnades 1985, vilket innebar atl inbetalningar

gjordes av 13 månaders inkomstskatt och 11 månaders arbetsgivaravgifter. För att uppnå jämförbarhel mellan

åren redovisas i tabellen, liksom i resten av kapitlet, inkomster och utgifter som om 12 månaders inbetalningar

hade giorts av både inkomstskatt och arbetsgivaravgifter. Nationalräkenskaperna (NR) redovisar i sina

beräkningar 11 månaders uppbörd av arbetsgivaravgifter och 12 månaders inkomstskatt. Detta avsteg från

NR:s principer medför att statens inkomster blir 7,8 miljarder kr. bättre än enligt NR, att del finansiella

sparandet blir 4,9 miljarder kr. bättre, att socialförsäkringens inkomster och finansiella sparande blir 5,7

miljarder kr. högre, och atl den offentliga sektorns inkomster och finansiella sparande blir 10,6 miljarder kr.

bättre 1985.

Källor: Finansdepartementet, konjunkturinstitutet, riksrevisionsverket och statistiska centralbyrån.

70

na har kunnat minskas, bl. a. som en följd av det förbäiirade konjunkturiä-     Prop. 1986/87: 150 get. Statens inkomster, som i genomsnitt ökade med 9% per år 1976-1982,     Bilaga 1.1 hade en genomsnittlig åriig ökningstakt pä 14% mellan 1982 och 1986. Den snabbare ökningen av inkomsterna sammanhänger bl. a. med det förbått­rade konjunkturiägel.

Ökningen av statens inkomster sedan 1982 kommer också till uttryck i utvecklingen av statens finansiella sparande. År 1976 hade staten ett posi­tivt finansiellt sparande på 5 miljarder kr., motsvarande drygt 1 % av BNP. Sex år senare hade del finansiella sparandel sjunkit lill -59 miljarder kr. eller -9 % av BNP. Enligt nationalräkenskapernas första ulfallsberäkningar för 1986 låg det finansiella sparandet i fjol på -27 miljarder kr., motsvaran­de -3% av BNP. För 1987 väntas en kraftig förbättring av det finansiella sparandel. Denna förbättring kan dock till stor del hänföras till engångs­skatten på livförsäkringsbolagens förmögenheter, vilken inte räknas in i statsbudgeten och således inle påverkar budgetsaldot.

Statens direkta skatter svarar för drygt 20% av statens totala inkomster, eller mindre än hälften av inkomsterna från de indirekta skatterna. Statens inkomster av direkta skatter beräknas öka svagt 1987. Ett flertal föränd­ringar av skattesystemet genomförs 1987. Basenheten höjs från 7800 kr. lill 9000 kr. Dessutom införs elt grundavdrag på 9000 kr., som gäller vid taxering till både statlig och kommunal inkomstskatt. Vidare slopas den kommunala garantibeskatlningen. Den statliga skatteskalan ändras också, så att den s. k. brytpunkten, dvs. det högsta inkomslbelopp där marginal­skatten (vid 30 kronors kommunalskatt) blir högst 50%, höjs frän 124 800 kr. lill 135 000 kr. Sammanlaget innebär förändringarna av skattesystemet ett skaltebortfall pä drygt 4 miljarder kr., jämfört med om 1986 års skatte­regler hade gällt.

Inkomsterna från de indirekta skatterna, som svarar för ungefär hälften av statens inkomster, beräknas 1987 öka något långsammare än 1986. Den 1 januari 1987 höjdes skatterna pä eldningsolja, vin och sprit, och den 1 februari 1987 höjdes tobaksskatten. Fastighetsskatten för småhus höjdes den 1 januari 1987. Vidare höjdes arbetsmarknadsavgiften den 1 januari 1987 med 0.42 procentenheter, varav hälften räknas som indirekt skatt och hälften som socialförsäkringsavgift. Den I juli 1987 föreslås skatten på eldningsolja och bensin höjas, som en del av försvarsuppgörelsens finansi­ering. Vidare föreslås försäljningsskatten på motorfordon höjas den 15 juni 1987, och basen för omsättningsskatten på aktier utvidgas till att omfatta s. k. indexoptioner samt terminskontrakt som avser aklier, aktieindex och konvertibla skuldebrev.

Statens övriga inkomster, som svarar för drygt 10% av de totala inkoms­

terna, beräknas 1987 öka relativt kraftigt beroende på engångsskatten på

livförsäkringsbolagens förmögenheier. Engångsskatten förs i tabellen som

övrig inkomst. I den preliminära nationalbudgelen fördes engångsskatten i

stället som direkt skatt. SCB kommer dock, enligt uppgift, sannolikt atl

behandla skatten som kapitallransferering i nationalräkenskapsberäkning­

arna. Som tidigare nämnts har engångsskatten inte någon påverkan på

budgetsaidol. I övrigt påverkas de övriga inkomsterna i neddragande rikt­

ning av minskade ränteinkomster, till följd av det sänkta ränteläget. I

71

motsatt riktning verkar de ändrade återbetalningsrutinerna för det kommu-     Prop. 1986/87: 150 nala bostadstillägget, vilket medför, all både 1987 och 1988 kommer att     Bilaga l.l omfattas av vardera elt och ett halvt års återbetalningar från kommunerna.

Transfereringarna till hushåll svarar för ungefär 1/4 av statens utgifter. Ar 1987 genomförs en rad förbättringar, som medför att transfereringarna till hushåll ökar mer 1987 än 1986. Realt sett är det en ökning med 5% 1987. Pensionerna höjdes den 1 januari 1987, till följd av höjningen av basbeloppet från 23 300 kr. till 24 100 kr. En ytteriigare höjning med 400 kr. genomförs den 1 juli 1987. Dessutom höjs delpensionerna den 1 juli 1987 från att motsvara 50% av inkomstbortfallet till att motsvara 65%. Vidare höjdes barnbidraget den I januari 1987 med 1 020 kr. per barn och år. Del kontanta arbetslöshetsstödet, som höjdes den 1 januari 1987 med 20 kr. per dag, höjs ytterligare den 1 juli 1987 från 120 kr. till 140 kr. per dag. Transfereringarna till socialförsäkringen och kommunerna behandlas i av­snitten 9.4 och 9.5.

Transfereringar till företag svarar för drygt 10% av de totala utgifterna. Mellan 1976 och 1982 ökade denna utgiftspost kraftigt, den genomsnittliga ärliga ökningslakten var 21 %. Därefter har ökningen dämpats väsentligt; den årliga genomsnittliga ökningstakten mellan 1982 och 1986 var 7%. För 1987 beräknas transfereringarna ligga på ungefär samma nivå som 1986. Därvid har även s. k. tillkommande utgiftsbehov beaktats. I transfereringar till företag ingår räntebidrag och livsmedelssubventioner. Räntebidragen ligger på ungefär samma nominella nivä 1987 som 1986. Den sänkta ränte­nivån molvägs därvid av en volymmässig ökning av bostadslånen. Livsme-delssubvenlionerna föreslås minska med 250 milj.kr. från den 1 juli 1987.

Transfereringar till internationell verksamhet består huvudsakligen av gåvodelen av u-landsbiständet. Utbetalningarna uppgår till ca 6 miljarder kr. 1987. Den totala biståndsramen uppgår lill ca 10 miljarder kr. budget­året 1987/88.

Statens ränteutgifter, som svarar för 1/5 av de totala utgifterna, ökade kraftigt mellan 1976 och 1982, med i genomsnitt 44% per år. Därefter dämpades ökningstakten, och 1986 minskade ränleulgifierna för första gången på flera decennier. Minskningen av ränteutgifterna beräknas fort­sätta 1987. Bakom minskningen ligger sjunkande räntesatser, såväl på inhemska som utländska lån och fallande dollarkurs.

Den statliga konsumtionen svarar för 1/5 av de totala utgifterna. År 1986 ökade den statliga konsumtionen volymmässigt med knappt 2%, efter alt under flera år ha utvecklats mycket långsamt. Bakom den förhållandevis stora ökningen 1986 ligger osedvanligt slora ökningar av igångsatta vägre-parationer, bl. a. som en följd av det gynnsamma kostnadsläget för de aktuella insatsvarorna. Vidare har relativt stora ökningar noterats för försvarets inköp, såväl avseende s. k. varaktiga varor för militära ändamål som för den löpande förbrukningen. Antalet statligt sysselsatta och den statliga produktionen fortsatte dock att minska 1986, och för 1987 förvän­tas de rafionaliserings- och besparingskrav, som ställs på statliga myndig­heter, leda lill en volymmässig minskning även av den statliga konsum­tionen.

Den kraftiga ökningen 1987 av utlåning och andra finansiella transaktio-

72

ner beror på en nedskrivning av statsskulden med 15 miljarder kr., motsva­rande inkomsterna från engångsskatten på livförsäkringsbolagens förmö­genheter. Kursförluster uppkommer genom att utländska lån bokförs till den växelkurs som rådde vid länetillfållet, medan omsättning eller återbe­talning bokförs till den växelkurs som då gäller. Som en följd av fallande dollarkurs har även valutavinster uppstått för vissa län. För att komma fram till del kassamässiga budgetsaldot måste slutligen en korrigeringspost införas. Denna motsvarar skillnaden mellan statsbudgetens och nationalrä­kenskapernas definitioner och statistiska redovisning av statens inkomster och utgifter. År 1985 påverkas restposten även av skillnader i redovisning­en av uppbörden av arbetsgivaravgifter, se not till tabell 9:6.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 1.1

9.4 Socialförsäkringssektorn

Socialförsäkringssektorn omfattar allmän sjukförsäkring (inkl. föräldraför­säkringen), allmän tilläggspensionering (ATP) och erkända arbetslöshets­kassor. Det finansiella sparandet inom socialförsäkringssektorn motsvarar i slort sett uppbyggnaden av AP-fonden. eftersom sparandebalanserna för sjukförsäkringen och arbetslöshetskassorna är obetydliga. Socialförsäk­ringssektorn har, alltsedan ATP-systemet infördes, haft ett ökande positivt finansiellt sparande. I början av 1960-talel låg del finansiella sparandet i socialförsäkringssektorn på ca 2 miljarder kr. År 1986 låg del, enligt nationalräkenskapernas utfallsberäkningar, pä 24 miljarder kr., se tabell 9:7.

AP-fondens tillgångar uppgick, som redan nämnts, till ca 290 miljarder kr. den 31 december 1986. Under 1987 beräknas socialförsäkringssektorns finansiella sparande och AP-fondens fillväxt fill ca 23 miljarder kr., vilket motsvarar en real ökning med ca 4%. Enligt 1987 års långtidsutredning kommer del finansiella sparandet i socialförsäkringssektorn under det närmaste decenniet all sjunka. Vid gällande pensionsregler och avgiftsut­tag beräknas elt betydande underskott uppstå 1995.

Tabell 9: 7 Socialförsäkringssektorns inkomster och utgifter

Löpande priser

Miljarder

kr.

Föränd

ring, %

1984

1985

1986

1987

1985

1986

1987

Inkomster

102,3

120,3

129,2

138,0

17,6

7,4

6,8

Avgifter

65,3

73,8

77,6

82,7

13,0

5,1

6,6

Bidrag från staten

10,3

16.7

18,0

19,2

62,1

7,8

6,7

Ränteinkomster m. m.

25,4

28.6

30.9

32.8

12,6

8,0

6,1

Skatter

1,3

1,2

2,7

3,3

-7,7

125,0

22 2

Utgifter

79,8

95,9

105,7

114,8

20,2

10,2

8,6

Transfereringar till hushållen

62,8

72,6

82,9

91,9

15.6

14,2

10,9

Övriga transfereringar

14.1

20,1

19,4

19,4

42.6

-3,5

0,0

Konsumtion m. m.

2,9

3,2

3,4

3,5

10,3

6,3

2,9

Finansiellt sparande

22,5

24,4

23,5

23,2

Källor: Finansdepartementet, konjunkturinstitutet, riksförsäkringsverket och statistiska centralbyrån.

73

6   Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150

Socialförsäkringssektorns inkomster beräknas öka med ca 7% 1987, dvs. Prop. 1986/87: 150 i ungefär samma takt som under 1986. Inkomsterna från socialförsäkrings- Bilaga 1.1 avgifterna, som svarar för 60% av de totala inkomsterna, bestäms av lönesummans utveckling och avgiftssatsernas storlek. För 1987 beräknas lönesumman öka med 6.7% och ATP-avgifien höjs med 0,2 procentenhe­ter. Inkomsterna från socialförsäkringsavgifterna beräknas därmed öka med knappt 7% 1987.

Ränteinkomsterna svarar för knappt 1/4 av de totala inkomsterna. De stora finansiella sparandeöverskollen medför, all ränteinkomsterna ökar relativt kraftigt varje år. År 1987 vänlas de öka med ca 6%, något lägre ökning än under 1986, beroende på den fallande räntenivån. Placerings­plikten för prioriterade lån slopades den 1 december 1986. Delta innebär alt möjligheterna all få högre avkastning på AP-fondens tillgångar ökar. På sikt kan delta beräknas leda till en inkomstförstärkning på ca 1 miljard kr. per år.

Bidragen från staten, som svarar för knappt 15 % av de totala inkomster­na, är delvis en stalisliskt konstruerad post. Förbättringen av arbetslös­hetsersättningen 1986 och 1987 medför en ökning av statsbidragen båda åren. Skatterna svarar för 2% av de totala inkomsterna. Inkomsterna frän vinstdelningsskallen ökade myckel kraftigt 1986 och beräknas fortsätta atl öka relafivt kraftigt 1987.

Socialförsäkringssektorns utgifter består huvudsakligen, till 4/5, av transfereringar lill hushållen. Dessa beräknas fortsätta att öka relativt kraftigt 1987, med ca 11 %. ATP-utbelalningarna ökar, som en följd av dels atl antalet pensionärer med full ATP ökar, dels det höjda basbeloppet. Inom föräldraförsäkringen höjdes det s. k. garantibeloppet från 45 lill 60 kr. per dag fr. o. m. den I januari 1987. Inom sjukförsäkringen sker förbätt­ringar från den I december 1987. Sjukpenningsystemei görs om från dag­sjukpenning till limsjukpenning. Vidare kommer den s. k. insjuknande-dagen atl ersättas av sjukförsäkringen för arbetare i privat tjänst. Refor­men beräknas kosta ca 3 miljarder kr. per år och finansieras, genom all sjukförsäkringsavgiften föreslås höjas med 0,8 procentenheter från den 1 januari 1988. Inom arbetslöshetsersättningen genomförs en höjning av den högsta ersättningen vid arbetslöshet från 360 lill 400 kr. per dag den I juli 1987.

9.5 Kommunerna

Den ekonomiska situationen inom kommunsektorn har, under slutet av 1970-talel och början av 1980-lalet, varit god. Under perioden 1978-1984 hade kommunsektorn som helhet finansiella sparandeöverskott, med un­danlag för ett myckel litet underskott 1981.

Det finansiella sparandel 1986 visar, enligt nationalräkenskapernas för­

sta utfallsberäkningar, ett underskott pä ca 3 miljarder kr., se tabell 9:8.

Detta är ca 2 miljarder kr. bättre än vad som beräknades i den preliminära

nationalbudgelen. Orsaken är främst, atl konsumtions- och invesleringsul-

gifterna blev lägre än tidigare beräknat. Atl konsumtionsutgifterna blev

lägre, beror till en del på att volymökningen blev lägre än beräknat. Vidare

74

blev de totala löneutgifterna lägre, bl. a. beroende på atl arbetsgivarna på grund av strejken i höstas inle hann göra utbetalningar i enlighet med de nya avtalen. Atl investeringsutgiflerna fidigare överskattades samman­hänger med atl volymminskningen blev större än beräknat. Vidare gav utförsäljning av mark och fastigheter ett osedvanligt högt inkomsttillskott, ca 1 miljard kr. mer än beräknat.

För 1987 innebär beräkningarna elt ungefär oförändrat finansiellt spa-randeunderskotl. Delta bygger pä en beräknad konsumtlionsiillväxt på 1,3%. De finansiella sparandeunderskolten väntas verka återhållande på den kommunala utgiftsexpansionen. Det bör dock noteras atl underskotten är små jämfört med för eU tiotal år sedan. De motsvarar 1986 och 1987 drygt 1 % av utgifterna. I mitten av 1970-lalet var underskollen 3-4% av utgifterna, vilket i dagslägel motsvarar 8-11 miljarder kr.

Vidare kan del noteras all kommunsektorns likviditet fortfarande är myckel god. De samlade likvida medlen, det s.k. finansieringskapitalet, uppgick till ca 36 miljarder kr. i slutet av 1986, vilket motsvarade ca 15% av de externa utgifterna. För primärkommunema var andelen 13 % och för landstingen 19%. Variafionerna mellan enskilda kommuner och landsting är dock slora.

Riksdagen har, i syfte att motverka överiikvidilet i den svenska ekono­min, beslutat om likviditetsindragningar 1984 och 1985. Primärkommuner och landsting har, i enlighet därmed, gjort insättningar på räntebärande konto i riksbanken 1985 och 1986 motsvarande 3 resp. 6% av lönesumman överstigande 20 milj.kr. Den totalt inbetalade summan uppgår till 6,8

Prop. 1986/87: Bilaga 1.1

150

Tabell 9:8 Kommunernas inkomster och utgifter

Exkl. kommunala aktiebolag och stiftelser

Miljarder

kr.

Förändring, %

1984

1985

1986

1987

1985

1986

1987

Löpande priser

Inkomster

215,8

230,5

244,8

258,0

6,8

6,2

5,4

Skatter

115,5

123,1

138,1

153,7

6,6

12,2

11,3

Bidrag från staten och social-

försäkringssektorn

60,4

65,0

65,6

67,5

7,6

0,9

2,9

Övriga inkomster

39,9

42,4

41,1

36,8

6,3

-3,1

-10,5

Utgifter

215,6

234,3

248,0

261,4

8,7

5,8

5,4

Transfereringar

34,3

38,0

39,9

44,9

10,8

5,0

12,5

Till hushåll

14,2

15,7

17,3

18,6

10,6

10,2

7.5

Till staten

3.4

3,5

3,6

6,3

2,9

2,9

75,0

Till företag

6,9

8,5

8,7

9,2

23,2

2,4

5,7

Ofördelat

9,8

10,3

10,3

10,8

5,1

0,0

4,9

Konsumtion

160,5

175,0

188,0

196,7

9,0

7,4

4,6

Investeringar m. m.'

20,8

21,3

20,1

19,8

2,4

-5,6

-   1,5

Finansiellt sparande

0,2

-3,8

-3,2

-3,4

1980 års priser

Konsumtion

117,5

120,4

122,4

124,0

2,5

1,7

1,3

Investeringar

15,1

14,8

14,2

13,2

-2,1

-3,7

- 7,1

' I investeringar ingår investeringar i personalbostäder, lagerinvesteringar samt nettot av köp och försäljning

av fastigheter och mark.

Källor: Finansdepartementet, konjunkturinstitutet, riksrevisionverket och statitiska centralbyrån.

75

miljarder kr. I januari 1986 återbetalades 320 milj. kr. till vissa primärkom-    Prop. 1986/87: 150

muner och landsting, som hade en ansträngd likviditet. En generell äterbe-     Bilaga 1.1

lalning på ca 1,8 miljarder kr. kommer att göras i april  1987. Vidare

kommer ca 0,8 miljarder kr. att betalas tillbaka den  I juni till sådana

primärkommuner och landsting, som har en besvärlig likviditetsmässig

situation. Den resterande delen av det inbetalda beloppet, ca 3,8 miljarder

kr., kommer att betalas tillbaka i mars 1988.

Kommunernas inkomster ökade, enligt nationalräkenskapernas utfalls­beräkningar, med drygt 6% 1986. Ökningen 1987 beräknas bli av ungefär samma storleksordning. Skatteinkomsterna, som svarar för drygt 55% av de totala inkomsterna, beräknas 1987 öka ungefär lika mycket som 1986. De stora ökningarna av kommunalskattemedel sammanhänger med, att de av staten utbetalda kommunalskatterna beräknas pä skatteunderlaget tvä år tidigare, och att skatteunderlagen steg kraftigt såväl 1984 som 1985. Den genomsnittliga kommunala utdebiteringen höjs 1987 med 10 öre till 30,44 kr. Detta genomsnitt rymmer dock både sänkt, höjd och oförändrad utde­bitering för enskilda kommuner. I detta sammanhang kan noleras att under perioden 19771984, då kommunsektorn hade finansiella sparandeöver-skoll, höjdes den genomsnittliga kommunala utdebiteringen med ca 3,50 kr. År 1986 var första gängen pä 30 år, som den genomsnittliga kommunala utdebiteringen sänktes, även om det endast var med 4 öre. Vid beräkning­en av kommunernas skatteinkomster 1987 har beaktats effekten av det höjda kommunala grundavdraget och den av riksdagen beslutade reduce­ringen av förskotten.

Bidragen från staten och socialförsäkringssektorn, vilka svarar för drygt 25% av de totala inkomsterna, ökade svagt 1986 enligt nationalräkenska­perna. En orsak till den låga ökningstakten är alt nationalräkenskaperna beräknar skatteutjämningsbidragen netto, vilket innebär att skalteutjäm-ningsavgiften, som 1986 uppgick till 14 öre per skallekrona, räknas ifrån bidragen. År 1987 beräknas bidragen från staten och socialförsäkringssek­torn öka med 3 %. Den svaga ökningstakten sammanhänger med att skatle-uljämningsavgiften höjs med 10 öre.

Kommunernas övriga inkomster, som svarar för drygt 15% av de totala inkomsterna, innefattar sådana inkomstslag som ränteinkomster, avgifier, driftsöverskott och s. k. tillråknade pensionsavgifter. Enligt nationalräken­skapernas beräkning minskade de övriga inkomsterna något 1986. Detta beror på att landstingen fr.o.m. 1986 har ändrat det procentuliag, som görs på utbetalda löner för att täcka framtida pensionsutbetalningar, från 10.2% till 2,2%. Om inte denna förändring hade skett, skulle de övriga inkomsterna 1986 ha ökat i ungefär samma takt som 1985. Primärkommu­nerna gör motsvarande förändring 1987, vilket är orsaken till den fortsatta minskningen. På utgiftssidan görs motsvarande nedräkning av konsum­tionsutgifterna; förändringen har således ingen effekt på storieken av det finansiella sparandet.

Kommunernas utgifter beräknas 1987, liksom 1986, öka i ungefär samma

takt som inkomsterna. Konsumtionsutgifterna, som svarar för ca 3/4 av de

totala utgifterna, beräknas 1987 öka något långsammare än 1986. Bakom

minskningen 1986 av utgifterna för investeringar m. m. ligger dels en relä-

76

tivt kraftig minskning av investeringsvolymen, dels ett osedvanligt högt     Prop. 1986/87: 150

inkomsttillskolt från försäljning av fastigheter och mark. För 1987 beräk-     Bilaga 1.1

nas investeringsvolymen fortsätta att minska. Enligt tillgänglig statistik

minskade antalet kommunalt sysselsatta något mellan 1985 och 1986, bl. a.

som en följd av minskad omfattning av beredskapsarbeten och arbeten i

ungdomslag. En relativt kraftig höjning av medelarbetstiden medförde

dock, att den kommunala sysselsättningen mätt i limmar ökade med ca

1%. År 1987 förväntas en något kraftigare sysselsättningstillväxt, med

1,5%, vilket tillsammans med en måttligare höjning av medelarbetstiden

beräknas innebära, all antalet sysselsatta i kommunerna ökar med ca 8000

personer.

77

10 Kreditmarknaden

10.1 Internationellt

Under vintern 1987 har någon entydig räntetendens inte kunnat spåras internationellt. De korta räntorna har tenderat att stiga i flera länder, däribland Förenta staterna. 1 de starka ekonomierna Japan och Förbunds­republiken Tyskland har emellertid räntorna sänkts. Dessa räntesänkning­ar har officiellt stötts med lägre diskonton och får sägas bekräfta atl myndigheterna önskat stabilisera valutakurserna på i stort sett uppnådda nivåer samt stimulera den inhemska efterfrågan. För Förbundsrepubliken innebär delta en omsvängning från 1986 då den västtyska räntan tenderade atl stiga. I de nordiska länderna har räntorna periodvis legat på högre nivåer än under hösten 1986. Under mars/april har de korta räntorna äter sjunkit något generellt i Västeuropa.

En viss anpassning nedåt av realräntan, mätt som nominell lång ränta deflaterad med konsumentprisernas aktuella ökningstakt, skedde fram till mitten av 1986 i huvudsak endast i Förenta staterna och Japan. Det är därvid de nominella räntorna som sjunkit något mer än inflationstakten. Den snabbt sjunkande inflationstakten har i andra länder snarast dragit upp den länga realräntan lill en nivå omkring 6% i början av 1987, se diagram 10:1. Från andra hälften av 1986 har en uppgång i realräntan också skett i Japan och Förenta staterna. Att räntenivån inte anpassats till den låga inflationstakten kan delvis förklaras av att de närmaste årens inflation

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Diagram 10:1 Reala räntan på långa statsobligationer

Räntan pä statsobligationer defiaterad med KPI, procent

I I I I I I I I I i I I I I I I I I I I I I

I I I I I I I [ I I I I I I I I I I I I I I r I

JAJOJAJOJAJOJAJO

1985

1987

1986

1984

Källa: Riksbanken.

78

bedöms komma att ligga på en nivå högre än den rådande. Åven om den internationella pris- och kostnadsstegringstakten stiger något skulle nuva­rande räntenivåer likväl innebära en myckel hög realränta, som markant överstiger den förväntade produktionstillväxten. De bestående stora oba­lanserna i den amerikanska ekonomin och den osäkerhet om utvecklingen på längre sikt dessa skapar får anses vara en av huvudorsakerna till att räntorna internationellt inte är lägre.

Samtidigt som realräntan alltjämt är hög kan det konstateras att likvidi-telsutvecklingen i de stora industriländerna varit relativt expansiv och överskridit uppställda penningmängdsmål. Förutom att den snabba ut­vecklingen pä de finansiella marknaderna försvårar kontrollen av penning­mängden kan det tolkas som att de realekonomiska faktorerna givits ökad vikt i centralbankernas penningpolitiska ställningstaganden.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

10.2 Ränteutveckling och valutaflöde

Ränleuppgången i Sverige, som inleddes i oktober förra året, fortsatte under första kvartalet 1987, se diagram 10: 2. Sammantaget steg räntorna på tremånaders statsskuldväxlar från 8,5 % i mitten av oktober till ca 11 % i millen av mars 1987. Marginalen mellan den svenska räntan och motsva­rande eurodollarränta vidgades därmed från 2,5 procentenheter lill 4,5

Diagram 10:2 Ränteutvecklingen

3-månadersräntor

- STATSSXITLDVJUCUK EURODOLLAS KORGVXGD mWTA

RXNTEDIFFERENS

J    O

1984

1985

1986

1987

Anm.: För den korgvägda räntan gäller att räntorna i olika länder är vägda med samma vikter som i  valutakorgen. Räntedifferensen = statsskuldväxlar-eurodollar. Källa: Riksbanken.

79

Diagram 10:3 Valutaflöde och kursindex

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

128

-129

130

132

-133

JAJOJAJOJAJOJAJO

1984

1985

1986

1987

Källa: Riksbanken.

134

procentenheter. En valutakorgvägd euroränta låg på samma nivå som den svenska räntan i oktober 1986, medan del i slutet av mars uppkommit en marginal på ca 3 procentenheter. I början av april föll de korta räntorna till ca 9,5 % så atl marginalen lill eurodollarräntan krympte till 3 procentenhe­ter.

Den tidvis förhållandevis stora ränledifferensen mot utlandet bidrog dels till ett avsevärt inflöde av valuta, dels till att den svenska kronan förstärk­tes, se diagram 10:3. En annan förklaring till valutainflödet var atl företa­gen minskade sina nettotillgångar i dollar till följd av osäkerhet om dollar­kursens utveckling. Sannolikt kan merparten av valutainflödel hänföras lill kapitalbalansen.

Den svenska ränteuppgången drevs fram av osäkerhet om den svenska ekonomins framudsutsikter till följd av den snabba konsumtionsökningen i slutet av 1986. Obligationsräntorna fortsatte att stiga i januari, men upp­gången bromsades i slutet av månaden och i mitten av februari började tendenser till räntefall att märkas. För alt motverka en alltför kraftig ränlenedgång stramades då penningpolitiken ål. Därigenom steg de korta räntorna, medan fallet i obligationsräntorna dämpades. Avkastnings­kurvan, som hade en tämligen brant positiv lutning i början av år 1987, blev därigenom allt flackare och i mars övergick lutningen fill att bli negafiv. Efter räntefallet i böijan av april blev avkastningskurvans lutning emeller­tid åter positiv.

80

10.3 Statens upplåning

Statens lånebehov reducerades kraftigt under förgående är till följd av det förbättrade statsfinansiella läget. Under 1986 uppgick statens nettoupplå­ning till 32 miljarder kr., en minskning med 21 miljarder kr. från året dessförinnan, se tabell 10: 1. Under innevarande år avtar statens länebe­hov ytterligare och beräknas uppgå till 16 miljarder kr. En viktig orsak till minskningen av lånebehovet är den tillfälliga förmögenhetsskatten på liv­försäkringsbolag m. fl.

Slalsupplåningens inriktning har under senare år förändrats i takt med att kredilmarknaden avreglerats. De s. k. prioriterade statsobligationernas betydelse har gradvis minskal och upplåningsformen upphörde i och med att placeringsplikten slopades i december 1986. Därigenom sker statsupp­låningen numera helt på marknadsmässiga villkor. Introduktionen av kortfristiga upplåningsformer, såsom statsskuldväxlar och allemansspa­rande, har medfört att den inhemska statsskuldens genomsnittliga återstå­ende löptid förkortats frän 5,6 år i slutet av 1980 till 3,3 år i slutet av 1985.

Utvecklingen mot ökad kortfristig upplåning och kortare genomsnittlig löplid på den inhemska statsskulden avstannade emellertid 1986. Den genomsnittliga återstående löptiden var fortfarande 3,3 år i slutet av 1986. Utvecklingen förklaras främst av de mycket stora premieobligalionslån som utgavs under första halvåret vilket i kombinafion med minskal lånebe­hov resulterade i en nettoamortering av stocken av slalsskuldväxlar.

Under 1986 ökade statens upplåning från hushållen kraftigt, främst ge­nom de slora premieobligalionslånen, men även allemanssparandel ökade

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

Tabell 10.1 Finansiering av statens lånebehov

Nettobelopp, miljarder kr.

1985

1986

1987

61

8 O

53

Statens budgetunderskott' Valulaföriuster på statliga utlandslän Engångsskatt

Statens lånebehov

Finansiering:

1.         Riksbanken

Därav: Företags och kommuners insättningar i riksbanken Kassakravsmedel Övrigt

2.         Inhemsk marknad

Därav: Allemanssparande

Premie- och sparobliga­tioner övrigt

3.         Utlandet

Summa finansiering

35

32

1 15

16

32

28

15

8

-10

0

8

1

12

12

4

39

10

21-26

9

15

13

9

12

4

21

-17

4-9

11

-6

-5-0

16

32

53

' Budgetunderskottet anges här enligt riksgäldskontorets kassamässiga principer och skiljer sig något från det budgetunderskott som riksrevisionsverket redovisar. Källor: Riksbanken och finansdepartementet

markant lack vare möjligheten till extrainsättning i början av året. Finansi­eringen via riksbanken ökade likaså till stor del som följd av likviditetsde­positioner från företag och kommuner samt höjda kassakrav på bankerna. Upplåningen på penning-och obligationsmarknaden, som tidigare svarat för en betydande andel av statens upplåning, minskade däremot under 1986.

För 1987 beräknas elt belopp motsvarande statens totala neltolånebehov finansieras i hushällssektorn, huvudsakligen genom allemanssparandel där en extra insättning på 5 000 kr åter är tillåten under andra kvartalet 1987. Nettoupplåningen från övriga marknader förväntas bli begränsad. Trots de senaste årens nedgång av statens neltolånebehov har den förkortade löpti­den bidragit till att brutloupplåningsbehovel fortfarande är betydande. För 1987 uppskattas det totala lånebehovet bli omkring 170 miljarder kr.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

10.4 Utlåning och utlåningsräntor

Trots all skillnaderna mellan de olika sektorernas finansiella sparande reducerades, se avsnitt 9, ökade kredilslrömmarna kraftigt under 1986. Utvecklingen under 1986 påverkades naturligtvis starkt av slopandet av ränteregleringen och avskaffandet av utlåningstaken för banker, bostadsin­stitut och finansbolag under 1985. Genom dessa avregleringar skapades förulsättningar för dels en omfördelning av kredilslrömmarna till förmån för den reguljära kreditmarknaden, dels en ökad konkurrens mellan de olika kreditinstituten.

Av utlåningssiffrorna för 1986, se tabell 10: 2 framgår atl bostadsinstitu­len framgångsrikt utnyttjade marknadslägel fill all öka sina marknadsan­delar. En anledning till bostadsinslitutens gynnsamma utveckling är all deras ullåningsräntor har varit starkt bundna till marknadsräntan genom institutens obligationsupplåning, medan bankerna, trots avregleringen, i stor utsträckning fortfarande väljer all knyta sina in- och utlåningsräntor till diskontot. Ränteutvecklingen under 1986, med diskontosänkningar som i efterhand konfirmerat redan inträffade sänkningar av marknadsräntan, innebar att bostadsinslitutens ullåningsräntor blev konkurrenskraftiga.

Bostadsinstitutens lån utan statliga räntebidrag, tidigare s. k. opriori­terad utlåning, uppgick 1986 till 47,4 miljarder kr., vilket var mer än en

Tabell 10:2 Bankernas, bostadsinstitutens och finansbolagens utlåning

Nettoflöden, miljarder kr.

1983

1984

1985

1986

Banker

Bostadsinstitut

Finansbolag

Summa

16,1

7,8 13,9

37,8

12,2

20,9

3,1

36,2

7,5

14,3

9,3

31,1

61.7

47,4 22,2

131,3

Anm. Banker: Utlåning i svenska kronor exkl. byggnadskrediler. Bostadsinstitut: utlåning utan statliga lån. Källa: Riksbanken

82

tredubbling av 1985 års nivå. Efter en överenskommelse mellan riksban­ken och kreditmarknadsinslitulen i november 1986 om alt tillämpa vissa lägsta amorleringsvillkor och den ränteuppgång som inträffade samtidigt har dock ökningstakten av bostadsinstitutens oprioriterade utlåning däm­pats markant.

Åven bankernas utlåning har enligt statistiken expanderat kraftigt såväl till näringslivet som lill hushällen. Bankernas utlåningsstatistik är emeller­tid svårtolkad. I vilken utsträckning den redovisade uppgången är en verklig kreditexpansion eller en överflyttning av krediter från den grå marknaden är därför svårt att avgöra. En betydande del av bankernas utlåning lill hushållen har vidare använts till finansiella placeringar, i första hand premieobligationsköp, samt skatteplanering strax före årsskiftet.

Nägon dämpning av bankernas totala utlåning synes inte ha skett i böljan av 1987. Att bankerna återtagit marknadsandelar under vintermåna­derna har delvis sin förklaring i att de sänkt sina utlåningsräntor samtidigt som bostadsinstitutens räntor stigit.

Trots atl ulläningsslalistiken ännu är svårtolkad och att hushällens upp­låning till stor del motsvaras av ökade finansiella tillgångar torde det vara ofrånkomligt att den kraftiga utläningsökningen 1986 har bidragit till den ovanligt slora ökningen av den privata konsumtionen samma år.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

10.5 Börsutvecklingen

Den dramatiska uppvärderingen av den svenska börsen fortsatte under 1986. Efter alt i slort sett ha varit oförändrat under 1970-talet har börsvär-del i reala termer nästan sexdubblats under 1980-lalel, se diagram 10:4.

Diagram 10:4 Realt börsvärde

Årsdata, 1985 års priser, miljarder kr

500

500

400-

400

300-

-300

200-

-200

100

-100

0-1----- 1--- 1--- 1--- 1--- 1--- 1--- 1--- 1--- 1--- 1--- 1--- 1--- 1--- 1--- 1|- o

70

72

74

76        78        80        82        84

86

Källa: Finansdepartementet.

83

Tabell 10:3 Aktieägandets fördelning 1985

Prop. 1986/87: 150

Andelar i procent av totalt börsvärde

Bilaga 1.1

Hushåll

30,5

Investmentbolag

13,2

Icke-flnansiella börsbolag

11,4

Försäkringsbolag

10,5

Övriga aktiebolag

9,5

Intresseorganisationer

9,8

Utländska placerare

8,8

Offentliga sektorn

6,3

Summa__________________________ 100,0____________ 

Källor: Bankinspektionen och statistiska centralbyrån.

Under 1986 sleg börsvärdel med 163 miljarder kr. Börsklimatet har varit gynnsamt i större delen av världen under åttiotalet, men den svenska utvecklingen framstår som exceptionell. Den åriiga genomsnittliga reala uppgången i börsindex var omkring 22% i Sverige jämfört med 8% för väridsindex under perioden 1980-1986.

Den kraftiga ökningen av börsvärdel får givetvis effekter på förmögen­hetsfördelningen. Av aktieägarslatisfiken framgår att aktiebolag dominerar ägarbilden med ett aktieinnehav som representerar en dryg tredjedel av börsvärdet. Hushållens andel av börsvärdel uppgår lill drygt 30%, vilket i slutet av mars 1987 motsvarade omkring 140 miljarder kr. Av hushållens aktieinnehav svarar aktie- och allemansfonder för en femtedel. Hushållens aktieinnehav skulle därmed motsvara 20 procent av deras samlade finan­siella tillgångar, vilket torde vara en internationellt sett hög siffra. Trots betydande nelloutförsäljningar under senare år har hushållen en allt större andel av sina tillgångar i aktier fill följd av den kraftiga värdeökningen på börsen. Bland de mindre ägargrupperna märks utländska placerare samt intresseorganisationer, vilka bland annat inkluderar pensionsstiftelser.

Under årets inledande månader var svängningarna på börsen osedvan­ligt kraftiga. Under januari månad sjönk index med drygt 10 procent. Hela kursfallet återhämtades emellertid redan i februari. Uppgången torde före­trädesvis berott på tekniska faktorer såsom god tillgång på placeringskapi­tal. I april överträffades del fidigare kursrekordet från november 1986. Det totala börsvärdet översfiger därmed 500 miljarder kr. Noterbarl är att det tidvis starka sambandet mellan ränle- och börsutvecklingen inte upprätt­hållits under vintermånaderna. Den långa räntan var i början av april drygt en procentenhet högre än vid föregående börstopp i november.

84

Innehåll

Prop- 1986/87: 150

Bilaga l.l

Förord

1

Sammanfattning............................................................ 

..... 

2

2

Den internationella utvecklingen................................... 

..... 

9

2.1

Allmän översikt........................................................ 

..... 

9

2.2

Regionala översikter............................................... 

... 

13

3 Utrikeshandeln.............................................................. 

... 

22

3.1

Exporten................................................................. 

... 

22

3.2

Importen................................................................. 

... 

26

3.3

Bytesbalansen ....................................................... 

... 

28

4 Industrin........................................................................ 

31

4.1

Produktion och produktivitet .................................. 

31

4.2

Lönsamhetsutvecklingen........................................ 

... 

33

5 Arbetsmarknaden.......................................................... 

... 

36

5.1

Sysselsättning........................................................ 

36

5.2

Utbudet av arbetskraft........................................... 

... 

40

5.3

Arbetslöshet........................................................... 

... 

41

6 Löner och priser ............................................................ 

... 

44

6.1

Löner...................................................................... 

... 

44

6.2

Priser...................................................................... 

46

7 Hushållens ekonomi och privat konsumtion................... 

50

7.1

Hushållens disponibla inkomster............................. 

50

7.2

Privat konsumtion och sparande............................. 

53

8 Investeringar ................................................................ 

... 

58

8.1

Inledning................................................................. 

... 

58

8.2

Näringslivet ............................................................ 

58

8.3

Bostadsinvesteringar och offentliga investeringar.. 

61

8.4

Byggnadsverksamhet............................................. 

63

8.5

Lagerinvesteringar ................................................ 

... 

63

9 Den offentliga verksamheten......................................... 

65

9.1

Den offentliga sektorn och samhällsekonomin........ 

65

9.2

Statsskulden och den offentliga förmögenheten.... 

67

9.3

Staten..................................................................... 

69

9.4

Socialförsäkringssektorn......................................... 

... 

73

9.5

Kommunerna.......................................................... 

74

10 Kreditmarknaden ......................................................... 

78

10.1

Internafionellt....................................................... 

78

10.2

Ränteutveckling och valutaflöde............................ 

79

10.3

Statens upplåning ................................................ 

... 

81

10.4

Utlåning och ullåningsräntor................................. 

... 

82

10.5

Börsutvecklingen................................................... 

83

85

Tabeller

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.1

1.1 Internationella förutsättningar för RNB-prognosen    

3

1.2

Försötjningsbalans ........................................ 

.. 

4

1.3

Bidrag till BNP-tillväxten.................................. 

.. 

5

1.4

Bytesbalans ................................................ 

.. 

7

2.1

Bruttonationalproduktens utveckling i vissa OECD-länder....

9

2.2

Arbetslöshet i några OECD-länder..................... 

10

2.3

Konsumentprisernas utveckling i vissa OECD-länder  

11

2.4

Bytesbalanssaido i några OECD-länder .............. 

.. 

12

3.1

Exportmarknadslillväxl, relativa priser, marknadsandelar och export av bearbetade varor.......................................................... 

23

3.2

Alternativ redovisning av relativpriset ............... 

.. 

24

3.3

Export av varor och tjänster............................ 

.. 

25

3.4

Import av bearbetade varor............................. 

.. 

27

3.5

Import av varor och tjänster........................... 

.. 

28

3.6

Bytesbalans ................................................ 

.. 

29

3.7

Alternativ redovisning av bytesbalans................ 

.. 

29

4.1

Industriproduktionens utveckling...................... 

.. 

31

4.2

Bruttoöverskottsandel i industrin...................... 

34

4.3

Rörliga produktionskostnader, produktpriser och marginaler per producerad enhet i industrin...................................................... 

.. 

34

4.4

Resultat och räntabilitet m. m. för industrin ....... 

.. 

35

5.1

Arbetsmarknad ............................................. 

36

5.2

Produktion och sysselsättning.......................... 

37

5.3

Produktion, produkfivilet och sysselsättning........ 

.. 

39

5.4

Förändring i arbetskraften............................... 

.. 

40

5.5

Relativ arbetslöshet i olika åldersgrupper samt antal långtidsar­belslösa 

43

6.1

Timlöneutveckling för samtliga löntagare och utvecklingen av arbetskraftskostnader för industriarbetare........................................ 

45

6.2

Konsumentpriser............................................ 

.. 

48

7.1

Hushållssektorns disponibla inkomster, konsumtion och spa­rande         

51

7.2

Inkomstöverföringar från offentlig sektor till hushåll 

51

7.3

Hushållens direkta skatter, avgifter m. m........... 

52

7.4

Realinkomsternas förändring............................ 

. 

53

7.5

Hushållssektorns sparande ............................. 

56

7.6

Alternativ redovisning av hushållssektorns sparande  

57

8.1

Bruttoinvesteringar efter näringsgren................ 

58

8.2

Bruttoinvesteringar i näringslivet...................... 

59

8.3

Industrins investeringar.................................. 

60

8.4

Bostadsinvesleringar...................................... 

61

8.5

Offentliga investeringar.................................. 

. 

62

8.6

Byggnadsverksamhet..................................... 

. 

63

8.7

Lagervolymförändringar .................................. 

64

9.1

Den offentliga sektorns inkomster och utgifter.... 

65

9.2

Reala förändringar i den offentliga sektorns inkomster och ut­gifter       

66

9.3

Finanspolitiska effekter................................... 

66

9.4

Finansiellt sparande i olika sektorer .................. 

67

9.5

Den offentliga sektorns finansiella nettotillgångar. 

68

9.6

Statens inkomster och utgifter ........................ 

70

9.7

Socialförsäkringssektorns inkomster och utgifter.. 

73

9.8

Kommunernas inkomster och utgifter................. 

. 

75

86

10.1

Finansiering av statens lånebehov........................... 

81     Prop. 1986/87: 150

10.2

Bankernas, bostadsinslitutens och finansbolagens utlåning ...

82     Bilaga 1.1

10.3

Aktieägandets fördelning.......................................... 

... 

84

Diagram

1.1    Finansiellt sparande i offentlig och privat sektor samt bytesba­

lans........................................................................... 

8

3.1

Marknadsandel och relativpris för Sveriges export av bearbeta­de varor lill 14 OECD-länder                                                                                   

26

3.2

Sveriges bytesförhållande ....................................... 

30

4.1

Industriproduktion ................................................... 

32

4.2

Exportandel av industriproduktionen ....................... 

33

5.1    Antal arbetslösa och antal personer i arbelsmarknadspoliliska

åtgärder.................................................................... 

42

6.1

Timlön i industrin ...................................................... 

44

6.2

Konsumentprisindex................................................. 

... 

46

7.1

Disponibel inkomst och privat konsumtion ............... 

... 

50

7.2

Reallön per timme före och efter skatt ..................... 

... 

54

7.3

Hushållens finansiella tillgångar och skulder............. 

... 

55

8.1

Bruttoinvesteringar................................................... 

... 

59

8.2

Bruttoinvesteringar i industrin ................................. 

... 

60

9.1    Statsskulden och den offentliga sektorns finansiella tillgångar .

69

10.1

Reala räntan på länga stalsobligafioner................... 

... 

78

10.2

Ränteutvecklingen.................................................... 

... 

79

10.3

Valutaflöde och kursindex......................................... 

... 

80

10.4

Realt börsvärde........................................................ 

... 

83

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987                                                                                                                      87

Bilaga 1.2

Långtidsbudget

Långtidsbudget för perioden 1987/88-1991/92

Sammanfattning

Långtidsbudgetens syfte är att klarlägga de slalsfinansiella konsekvenser­na på fem års sikt med huvudsaklig utgångspunkt i redan fattade beslut och gjorda åtaganden. "Fattade beslut" definieras i långtidsbudgeten som av riksdag och regering fattade beslut fram lill och med kompletleringspropo­silionen. Beräkningarna baseras pä vissa givna anlaganden om den allmän­na ekonomiska utvecklingen under perioden.

Tidigare långtidsbudgetar har i allt väsentligt utgjort en framskrivning av vad som enligt en relativt stram bedömning kan anses följa av gjorda åtaganden och fattade beslut. Till skillnad från tidigare har emellertid i årets långtidsbudget vissa bidragsnivåer anpassats lill pris- och löneut­vecklingen trots atl någon formell indexkoppling inte föreligger. Skatterna på alkohol och tobak har räknats upp med prisutvecklingen. I årets beräk­ning har vidare inkomslskatlekvoten förutsatts vara konstant. Långtids­budgeten utgör trots dessa förändringar varken en plan eller en prognos för statsbudgetens utveckling, ulan skall betraktas som en konsekvensheräk-ning av statsbudgetens utgifter och inkomster under vissa givna antagan­den.

Resultatet från långtidsbudgeten är inle direkt jämförbart med långtids­utredningens beräknade saldon. Delta beror bl. a. på olika beräkningsme­toder och delvis skilda förulsättningar för beräkningarna.

Beräkningsresultaten påverkas kraftigt av de antaganden om den ekono­miska utvecklingen som görs. Liksom tidigare år redovisas budgetutveck­lingen utifrån två olika anlagandestrukturer för pris- och löneutvecklingen, ett lägalternativ och ett högalternativ. Antagandena i långtidsbudgeten ansluter till de tvä alternativ som legat till grund för långtidsutredningen.

Under långtidsbudgelperioden beräknas statsbudgetens inkomster i låg­alternativet öka med i genomsnitt 2.9% per år från 318,1 miljarder kr. budgetåret 1987/88 till 356,4 miljarder kr. budgetåret 1991/92 och i högal­ternalivet med i genomsnitt 4,3 % per år till 377,4 miljarder kr. Inkomster­na är i hög grad beroende av lönesummans utveckling och av prisföränd­ringarna. Även utvecklingen av den privata konsumtionen påverkar sta­tens inkomster. I likhet med tidigare år beräknas punktskatterna, med undanlag för skatt på alkohol och tobak, med oförändrade skattesatser för hela perioden.

1 löpande pris ökar slalsbudgelens utgifter enligt långtidsbudgetens låg­alternativ med i genomsnitt 1,9% per år från 348,6 miljarder kr. till 376,3 miljarder kr. 1 högalternativet ökar utgifterna med i genomsnitt 5,3% per är till 428,6 miljarder kr. budgetåret 1991/92.

Budgetsaidol förbättras i lågallernativel från ett underskott pä 30,5 miljarder kr. budgetåret 1987/88 till ett underskott på 19,9 miljarder kr. budgetåret 1991/92. 1 högalternalivet försämras saldot till ett underskott på 51,2 miljarder kr. för slutåret i perioden. Skillnaden på 31,3 miljarder kr.

1    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

mellan alternativen beror i första hand pä den kraftiga ökningen - 17,0     Prop. 1986/87: 150

miljarder kr. under perioden - av statsskuldräntorna i högalternativet. I     Bilaga 1.2

detta alternativ är för slulåret statsskuldräntorna 19,0 miljarder kr. högre

än i lägalternativet. Statsskuldränlorna beräknas således för slulåret av

perioden uppgå till 60,0 miljarder kr. resp. 79,0 miljarder kr. i de båda

alternativen.

En särskild analys visar att om utgifterna under perioden 1987/88 -1991/92 skulle utvecklas som andel av BNP i samma takt som den underlig­gande utgiftsutvecklingen under perioden 1982/83 - 1986/87 skulle budget­underskottet 1991/92 bli 35,3 miljarder kr. mindre än i lägalternativet. På motsvarande sätt skulle underskottet för slulåret bli 17,3 miljarder kr. Större om utgifterna under perioden växer i samma takt som BNP.

Diagram 1 Budgetsaldots utveckling 1986/87-1991/92

Miljarder kr.

55 50 i5 40 35 30 25 20

HOGALTERNATIV,

\ LAGALTERNATIV

J___ \___ I___ \__ I___ I            i            i       I

15

1986/87        1987/88            1988/89        1989/90        1990/91        1991/92

Ett försök har gjorts att grovt bedöma om resultatet av långtidsbudget-beräkningen kan anses förenligt med de anlaganden om den ekonomiska utvecklingen som kalkylen grundas på. Härvid har även utvecklingen i övriga delar av den offentliga sektorn beaktats. Med de beräkningsförut­sättningar som har gällt för långtidsbudgeten uppnås i stort sett den för­bättring i det finansiella sparandet i staten och socialförsäkringssektorn i lågalternativet som har förutsatts i långtidsutredningens balansalternativ. Resultatet av långtidsbudgetberäkningarna kan därför i ett dynamiskt per­spektiv inte anses oförenliga med de anlaganden om den allmänna ekono­miska utvecklingen som ligger lill grund för beräkningarna. Volymökning­ar utöver de som har antagits i beräkningarna samt nya åtaganden som inte finansieras genom motsvarande utgiftsminskningar skulle dock omedelbart

försämra bilden. Vidare bör observeras alt den Irendmässiga förbättringen    Prop. 1986/87: 150

av det finansiella sparandet bryts i slutet av perioden.

Bilaga 1.2

1 Utgångspunkt

1.1   Syftet med långtidsbudgeten

Långtidsbudgetens beräkningar över statsbudgetens utgifter t.o.m. bud­getåret 1991/92 är i allt växentligt en kalkyl över de finansiella resurser som krävs för alt av statsmakterna fattade beslut och gjorda åtaganden skall infrias. Långtidsbudgeten är varken en plan eller en prognos för den framtida utvecklingen. Långtidsbudgeten skall betraktas som en kon­sekvensberäkning som bygger pä beskriven beräkningsmetodik samt re­dovisade antaganden och förutsättningar i övrigt.

1.2   Samhällsekonomisk bakgrund

I långtidsbudgeten behandlas i första hand utvecklingen av statsbudgetens inkomster och utgifter samt budgetsaldot. Även om intresset koncentreras till statsbudgeten är det viktigt alt beakta de kopplingar som finns såväl lill andra delar av den offentliga sektorn som lill samhällsekonomin i dess helhet.

De antaganden som görs om utvecklingen av exempelvis BNP, priser, löner och räntenivå och som bildar utgångspunkt för långtidsbudgelkalky-len förutsätter att olika faktorer i ekonomin utvecklas på ett visst sätt. Det gäller de internationella förutsättningarna men också bl. a. den offentliga sektorns anspråk på samhällsekonomin. Långlidsbudgetkalkylen görs med fastlagda antaganden för hela perioden. Resultatet för elt år påverkar således inte förutsättningarna för återstoden av perioden. Mot denna bak­grund år det uppenbart alt långtidsbudgetkalkylen mycket väl kan ge elt resultat som tillsammans med utvecklingen i andra delar av offentlig sektor inte kan förenas med de antaganden som har utgjort utgångspunkt för beräkningen. Kalkylen är i denna mening statisk och partiell.

En dynamisk samhällsekonomisk analys byggd på etablerade samband mellan olika storheter i ekonomin görs däremot i långtidsutredningen. Till skillnad från långtidsbudgeten kan emellertid i långtidsutredningen schab­lonmässigt läggas in saldopåverkande åtgärder i syfte att bibehålla konsi­stensen i utvecklingen av olika ekonomiska variabler. Vidare beräknas utgiftsutvecklingen mer schablonmässigt i långtidsutredningen.

I avsnitt 5, Samhällsekonomiskt perspektiv, förs en diskussion om läng-tidsbudgetberäkningens resultat kan anses vara förenligt med kalkylförul-såttningarna.

1.3   Antaganden

För alt genomföra beräkningar av utgifts- och inkomstutvecklingen krävs antaganden om bl. a. vissa volymförändringar saml BNP-, pris-, löne- och

ränteutvecklingen under långtidsbudgelperioden. I tabell 1 redovisades de     Prop. 1986/87: 150

anlaganden som beräkningarna bygger på.

Bilaga 1.2

Tabell I    Antaganden

Lågallernativel

1987

1988

1989

1990

1991

1992

Timlön

5,3

3,0

3,0

3.0

3.0

3,0

Lönesumma

6.7

3,5

3,5

3,5

3,5

3,5

KPI (årsgenomsnitt)

3,9

2,0

2,0

2,0

2.0

2,0

Nvupplåningsränta,

inhemsk

10,0

10,0

8.0

7,0

7.0

6,0

utländsk

6,0

6,0

6,0

6,0

6,0

6,0

BNP, volym

2,2

2,0

2,0

2.0

2,0

2,0

Högalternalivet

1987

1988

1989

1990

1991

1992

Timlön

Lönesumma

KPI (årsgenomsnitt)

Nyuppläningsränta,

inhemsk

utländsk

BNP, volym

5,8

5,1

5,1

5,1

6,0

5.3

5,3

5,3

4,5

4.1

4,1

4,1

ll.O

11,0

11,0

11,0

6,0

6,0

6,0

6.0

0,8

1,0

1,0

1,0

1.4 Beräkningsmetodik

Beräkningarna av utgifterna utgår från anslagsbeloppen för budgetåret 1987/88 enligt 1987 års reviderade budgetförslag. Beräkningarna i fasta priser utgår normalt från oförändrad pris- och lönenivå jämfört med 1987 års budgetproposition. Omräkningen till löpande priser sker med hjälp av den antagna pris- och löneutvecklingen under perioden. De i appendix I och II redovisade tabellerna avser utgiftsutvecklingen i oförändrad pris-och lönenivå, dvs. de återspeglar volymutvecklingen under perioden. Lö­neutveckling i oförändrad pris- och lönenivå återspeglar således enbart sysselsättningsutvecklingen. Vad beträffar sjuk- och föräldraförsäkringen återspeglar utgiftsutvecklingen förändringen av antalet ersättningsdagar. Vad som därmed inle framkommer i dessa fastprisredovisningar är den reala inkomstförstärkning som löntagare och mottagare av vissa transfere­ringar erhåller under perioden som följd av att de reala timlönerna i lågalternativet antas öka med i genomsnitt 1,0% per år under perioden.

Följande principer har i huvudsak tillämpats vid bedömningen av hur utgifterna i fasta priser utvecklas under perioden.

-Utvecklingen av s.k. iransfereringsanslag - exempelvis folkpen­sionsanslaget, bidragen till driften av grund- och gymnasieskolan, skalte-utjämningsbidraget beräknas med antaganden om förändringar av de utgiftsstyrande faktorerna, bl. a. förändrade volymer (se vidare appendix 

II 

Ändamälsavsnill). Utvecklingen av dessa anslag styrs ofta av automa­tiskt verkande regelsystem.

 Anslag som förutsätter separata beslut av statsmakterna då ambi-

tionsnivån för ändamålet skall fastställas, förutsätts ha en oförändrad    Prop. 1986/87: 150

anslagsnivå under perioden.

Bilaga 1.2

-

Vissa anslag styrs av att statsmakterna lagt fast långsiktiga ramar eller program för verksamheten. Som exempel kan nämnas utgiftsramen för det militära försvaret samt olika forsknings- och utvecklingsprogram. För vissa anslag styrs volymutvecklingen av olika typer av avtal. Styrande för anslagsberäkningen är i dessa fall bl. a. avtalsperiodens längd och de faktorer som reglerar volymen av den verksamhet som avtalet gäller. I de fall klara uttalanden om tidsbegränsningar av åtagandet föreligger, har i långtidsbudgetberäkningarna antagils all utgifterna bortfaller när program­met eller motsvarande upphör. I övriga fall har i regel schablonmässigt antagits att utgifter för de olika ändamålen kvarstår under hela långtids­budgetperioden. Utgifter för investeringsändamål har behandlats på mot­svarande sätt.

-

Beräkningen av utgifterna för arbetsmarknads- och näringspolitik har gjorts med utgångspunkt från att inga nya utgiftsåtaganden görs under långtidsbudgetperioden i lågalternalivet. Samtidigt faller medel för tillfäl­liga insatser bort under perioden. Viss merbelastning inom dessa områden har förutsatts i högalternativet.

-

I beräkningarna av förvaltningsanslager. har schablonmässigt antagils att huvudförslaget tillämpas under långtidsbudgelperioden.

Utgiftsutvecklingen i löpande priser har beräknats med utgångspunkt i utvecklingen i fasta priser och med de antaganden om förändring av priser, löner, m. m. under perioden som redovisats ovan.| Utgifterna har beräknats med två alternativa anlagandestrukturer. Till skillnad frän tidigare lång-tidsbudgetkalkyler har dock även i grundkalkylen vissa bidragsnivåer kal­kylmässigt anpassats till pris- och löneutvecklingen trots atl någon formell indexkoppling inle föreligger. Således har exempelvis barnbidragen, stu­diestödet, högsta ersättningsnivån i arbetslöshetsersättningen samt vissa bidrag lill den kommunala sektorn räknats upp.

I kap. 3 om utvecklingen av utgifterna på statsbudgeten görs beräkningar av hur utgifterna skulle utvecklas om utgifternas andel av BNP skulle följa trenden under tidigare period resp. om utgifterna helt följer BNP-utveck­lingen under perioden.

I kapitlet om statsbudgetens utgifter redovisas den historiska utgiftsut­vecklingen 1981/82 - 1985/86 i fasta priser. Omräkningen lill fasta priser har skett med olika index för de skilda ulgiftsslagen.

Beräkningarna av inkomsterna i långtidsbudgeten grundar sig på anta­ganden om bl. a. lönesummans och prisernas utveckling. Inkomstskatter, socialavgifter och mervärdeskatt styrs bl. a. av utvecklingen av dessa variabler.

En oförändrad inkomslskatlekvol har förutsatts i beräkningarna. Skat­terna på alkohol och tobak har räknats upp med prisutvecklingen. För övriga punktskatter antas alt skattesatserna ligger kvar på oförändrad nominell nivå, dvs. någon justering av dessa skattesatser med hänsyn lill prisutvecklingen har inte lagts in.

2 Statsbudgetens inkomster

2.1 Inledning

Inkomsternas utveckling är svår att förutsäga. Det beror på inkomsternas starka koppling till den ekonomiska utvecklingen i övrigt. De beräkningar som har gjorts inom ramen för långtidsbudgeten bygger i huvudsak på att inga nya beslut las som påverkar statsbudgetens inkomstsida. Undanlag från denna princip har gjorts genom atl en oförändrad inkomslskaltekvot har antagits för hela beräkningsperioden. Vidare har skatterna på alkohol och tobak räknats upp med prisutvecklingen. Beräkningen av statsbudge­tens inkomstsida är i hög grad beroende av de antaganden som presenteras ovan i avsnitt 1.3.

Den starka kopplingen mellan inkomsternas utveckling och den ekono­miska tillväxten återspeglas i ett historiskt perspektiv. Under slutet av 1970-talet stagnerade inkomsterna i takt med all den ekonomiska tillväxten avstannade. Från början av 1980-talet har statsinkomsterna återigen ökat och har t. o. m. budgetåret 1985/86 årligen ökat med ca 4% i genomsnitt i lästa priser.

Inkomsterna från fysiska personers skatt, juridiska personers skatt, lagstadgade socialavgifter saml skatt på varor och tjänster svarar för ca 85% av de totala statsinkomsterna. Framställningen i det följande koncen­treras därför till dessa inkomstslag.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

2.2 Resultatet av beräkningarna

Den beräknade utvecklingen av slalsbudgelens inkomster i lågalternativet framgår av tabell 2.

Tabell 2   Inkomstutvecklingen, lågalternativet

Miljarder kr., löpande priser

Genom-

Förändring till

Procentuell

Genom-

snittlig

-förändring

snittlig

procentuell

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

1987/88-

procentuell

förändring

1988/89-

förändring

1981/82

1987/88-

1985/86

1991/92-

Inkomstskatt

16,7%

75,2

3,0

3,1

3,3

3,4

4,0%

4,0%

Socialavgifter

15,6%

62,7

2,8

2,3

2,9

2,8

4,1%

4,0%

Mervärdesskatt

14,1%

72,4

3,2

3,0

3,5

3,0

4,4%

4,2%

Övriga indirekta

skatter

17,4%

55,6

0,8

0,7

0,6

1,2

1,4%

1,5%

Ränteinkomster och

återbetalning av lån

18,4%

14.7

0

-0,3

-1,5

-0,7

0

-4,1%

Övriga inkomster

17,4%

37,5

0,8

0,5

-0,2

0,1

2,1%

0,8%

Totala statsinkomster

16,2 %

318,1

4-10,6

4-9,3

4-8,6

4-9,8

-

-

Absolut nivå

328.7

338,0

346,6

356,4

3,3%

2,9%

Andel av BNP, %

30,6%

30,7%

30,4%

30,0%

29,6%

-

-

Inkomster uttryckt i

1987/88 års priser

322,5

324,9

326,6

329,3

1,2%

0,9%

Inkomstskatt

Prop. 1986/87: 150

Inkomstskatterna utgörs av fysiska personers och juridiska personers skatt '  på inkomster och uppgår till 24 % av statsbudgetens inkomster. Drygt 70 % av inkomsterna under denna riibrik hårrör från fysiska personers inkomst­skatt. Utvecklingen av statens direkta skatteinkomster beror på faktorer som skattesatser och avdragsmöjligheter samt antaganden om skattebaser­nas utveckling, t. ex. lönesummans utveckling.

Inkomstskatterna för fysiska personer beräknas öka med i genomsnitt 4,0% per år under långtidsbudgelperioden. Under perioden 1981/82-1985/86 ökade dessa inkomster med i genomsnitt 16,9%. Den kraftiga inkomslutvecklingen under den historiska perioden förklaras i hög grad av den snabba pris- och löneutvecklingen under perioden 1981/82-1985/86.

Juridiska personers inkomstskatt utgör ca 6% av statsbudgetens in­komster. Bedömningar av inkomslutveckling under denna inkomsttitel är förenad med stor osäkerhet. Det beror delvis på kopplingen till utveckling­en av förelagens lönsamhet som i sin tur i påverkas av den ekonomiska utvecklingen i stort.

Lagstadgade socialavgifter

De lagstadgade socialavgifterna svarar för knappt en femtedel av de totala inkomsterna. Vid givna avgiftssatser följer inkomsterna lönesummans ut­veckling.

På statsbudgeten redovisas 62,7 miljarder kr., dvs. ca 38 % av de sammanlagda avgiftsinkomsterna. Vissa inkomster förs helt eller delvis lill fonder utanför statsbudgeten .

I avsnitt 5 följer en redovisning av de totala statsinkomsterna av soci­alavgifter och en redogörelse av de olika avgiftssatserna som ligger lill grund för beräkningarna.

Inkomsterna från de lagstadgade socialavgifterna beräknas öka med i genomsnitt 4,0% årligen under långtidsbudgelperioden, vilket stämmer väl överens med lönesummans utveckling.

Skatt på varor och tjänster

De indirekta skatterna, inklusive mervärdeskatten, svarar för drygt 40% av statsbudgetens inkomster. Mervärdeskatten är statsbudgetens största enskilda inkomsttitel och svarar för knappt 23% av statsbudgetens in­komster. Vid en given skattesats bestäms inkomslutvecklingen under den­na titel i huvudsak av antaganden om konsumtionens utveckling. Mervär­deskattens årliga ökningstakt i löpande priser beräknas uppgå lill ca 4,2% under långfidsbudgetperioden vilket i slort sett följer antaganden om kon­sumtionens utveckling i löpande priser.

Övriga indirekta skatter ökade med i genomsnitt 17,4% årligen under perioden 1981/82-1985/86 medan ökningen endast uppgår till ca 1,5% per år under långtidsbudgelperioden.

3 Statsbudgetens utgifter

3.1  Utgifternas utveckling

Under långtidsbudgetperioden 1987/88 - 1991/92 beräknas i lågalternativet statsutgifterna exkl. statsskuldräntor i oförändrat pris- och löneläge ligga kvar på ungefär oförändrad nivå. Eftersom såväl pris- som löneutveck­lingstakten i detta alternativ dämpas avsevärt under perioden kommer ökningen i löpande priser att stanna vid 2,5% per år. Trots den ökande statsskulden under perioden kommer utgifterna för slatsskuldräntor att minska ifrån 62,0 miljarder kr. till 60,0 miljarder kr. som följd av att räntesatserna antas falla under perioden. Detta innebär att de totala stats­utgifterna ökar med 1,9% per år i löpande priser och är realt oförändrade under perioden. Mätt som andel av BNP kommer statsutgifterna att sjunka från 33,8%. 1987/88 till 30,5% 1991/92.

Den faktiska utvecklingen av utgifterna exkl. statsskuldränlor under den bakomliggande perioden 1981/82-1985/86 innebar en genomsnittlig minsk­ning med 5,0% per är i fasta priser.

Statsbudgeten består av ett flertal olika slags utgifter. För ekonomin i sin helhet har dessa utgifter mycket olika innebörd. Det är därför nödvändigt all vid en analys av utgifternas inverkan på samhällsekonomin inte enbart studera statsbudgetens totala utgifter ulan också försöka analysera de olika komponenternas betydelse. Utgifterna uppdelade på realekonomiska kategorier redovisas i appendix I. I nedanstående diagram visas statsbud­getens utgifter budgetåret 1987/88 uppdelad på realekonomiska kategorier.

Diagram 2 Statsbudgetens utgifter budgetåret 1987/88 fördelade på realekonomiska kategorier

(Miljarder kr.)

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

(91,1)

90,2)

|

I

statlig konsumtion och investeringar

m

Transfererinr till hush

å

ll

g

"

"   konmuner

0

"

"   f

ö

retag

"

"   utlandet

3

Wnansiella transaktioner

H

Statsskuldrfintor

(62,0)

(6it,3)

(6,5)

(25.6)    

I följande avsnitt redovisas en sammanställning av den i appendix 

II

redovisade fördelningen av utgifterna på olika ändamål.

3.2 Utgifternas utveckling uppdelade på olika ändamål

Beräkningarna av utgifterna utgår frän de anslagsbelopp för budgetåret 1987/88 som redovisas i budgetpropositionen eller, om förändringar däref­ter inträffat på grund av särpropositioner m. m., från det reviderade bud­getförslaget. Den utveckling av statsbudgetens utgifter som redovisas i appendix 

II 

sammanfattas i tabell 3. Enligt beräkningarna skulle utgifterna i oförändrad pris- och lönenivå (exkl. statsskuldräntor) ligga kvar på ungefår samma nivå som budgetåret 1987/88 vid slutet av perioden. Bland de utgifter som minskar under långtidsbudgelperioden kan nämnas utgifter för transfereringar lill kommunsektorn som skatteutjämningsbidraget och skolstatsbidragen.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

Tabell 3    Utgiftsutvecklingen

Miljarder kr., oförändrad pris- och lönenivå

Genom-

Förändring till

Procentuell

Genom-

snittlig

-förändring

snittlig

procentuell

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

1987/88-

procentuell

förändring

1988/89-

förändring

1981/82

1987/88-

1985/86

1991/92-

Rättsväsende

-t- 0,6

10,9

-1-0,0

+0,0

4-0,0

+ 0,0

- 0,3

-0,2

Internationellt ut-

vecklingssamarbete

och övrig interna-

tionell samverkan

+ 3.1

12,0

-0,1

-1-0,0

+0,0

+0,0

- 0,5

-0,2

Totalförsvar

+

29,7

4-0,1

-H0,2

+0,2

+ 0,2

+ 0,5

+0,6

Folkpensioner

sjukförsäkring m. m.

- 2,3

58,9

-1-0,0

-0.2

-0,1

-0,2

+ 0,0

-0,2

Stöd till barnfamiljer

+ 3,8

24,5

-1-0,0

-1-0,0

+ 0,0

+0,0

+ 0,2

+0,0

Hälso-, sjuk- och

socialvård

- 4,9

9,9

-1-0.4

-H0,2

+0,1

+0,1

+ 4,0

+ 2,0

Kommunikationer

- 8,2

10,7

-0,1

-1-0,0

+ 0,0

+0.0

-   1,0

-1,2

Allmanna bidrag till

den kommunala

sektorn

- 2,5

14,3

-1,2

-0,5

-0,3

+0.0

- 8,1

-3,6

Utbildning och

forskning

-   1,5

43,0

-0,8

-0.4

-0,4

-0,5

-   1,8

-1.2

Arbetsmarknads- och

regionalpolitik

+  4,0

22,4

-0,3

-0,2

-0,1

+0,0

-   1,2

-0,6

Bostadspolitik

-13,1

13,5

-1-0,4

-1-0,8

+0,9

+ 1,2

+ 2,6

+ 5,6

Näringspolitik

- 6,3

5,7

-0,2

-0.2

-0,1

+0.0

- 4,3

-1,1

Energiförsörjning

-10,6

4,2

-0,1

-H0,1

-0,2

+0,0

- 3,1

-2,1

Övrigt

-  4.7

26,9

-1-2,0

-1-0,2

+0,1

+0,9

+ 13,7

+ 8,9

Delsumma utgifter

i fasta priser exkl.

statsskuldränlor

286,6

4-0,1

4-0,4

+0,1

+ 1,4

+ 0,5

+0,8

För de flesta anslag är utvecklingen av priser och/eller löner styrande för de framtida utgifterna. I tabell 4 redovisas utgiftsutvecklingen i löpande priser. Omräkningen fill löpande priser baseras på den utgiftsutveckling i oförändrad pris- och lönenivå (fasta priser) som redovisas i tabell 3. Till grund för omräkningen ligger de anlaganden enligt lågalternativet som presenteras i kapitel 1. För varje anslag på statsbudgeten beräknas utgif­terna utifrån regler som gäller för de ulgiftsslyrande faktorerna. Sålunda har exempelvis folkpensionsanslaget räknats upp med antagen basbelopps-

utveckling medan beräkningarna av förvaltningsanslagen baseras på den antagna utvecklingen för löner och priser. Vissa särskilda utgifter har, som tidigare nämnts, vid beräkningarna i löpande priser anpassats till pris- och löneutvecklingen även om någon formell indexkoppling inte föreligger.

Efter omräkningen blir den genomsnittliga åriiga ökningen av statsutgif­terna i löpande priser (exkl. statsskuldräntor) 2,5% under långtidsbudget­perioden.

Utgifterna för slatsskuldräntor beräknas under slutåret uppgå till 60,0 miljarder kr. För en närmare beskrivning av slatsskuldräntornas utveck­ling hänsvisas lill appendix I.

Tabell 4    Utgiftsutvecklingen, lågalternalivet

Miljarder kr., löpande priser

Prop. 1986/87:150 Bilaga 1.2

Förändring till

Procentuell

Genom-

f/% r ri ri rl r-i r» n

snittlig 1987/88-

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

lui

UilUlIlIg

procentuell

1988/89

förändring

1987/88-

1991/92

Rättsväsende

10,9

+

0,2

+0,3

+0,3

+

0,3

+

1,8%

+ 2,4%

Internationellt utveck-

lingssamarbete och

övrig internationell

samverkan

12.0

+

0,9

+0,6

+0,7

+

0,7

+

7,5%

+ 5,6%

Totalförsvar

29,7

+

1,4

+ 1,1

+ 0,9

+

0,9

+

4,7%

+ 3,4%

Folkpensioner, sjukför-

sältring m.m.

58,9

+

2,7

+ 1,4

+2,9

+

2,9

+

4,6%

+4,0%

Stöd till barnfamiljer

24.4

+

0,6

+0,5

+0,7

+

0,7

+

2,4%

+ 2,4%

Hälso, sjuk- och social-

vård

9,9

+

0,5

+0,2

+0,)

+

0,2

+

5,1%

+2,4%

Kommunikationer

10,7

+

0,1

+0,1

+0,2

+

0,2

+

0,9

+ 1,4%

Allmänna bidrag till den

kommunala sektorn

14,3

-

0,6

-0,1

+0,2

+

0,6

4,2%

+0,2%

Utbildning och forskning

43,0

+

0,3

+0,7

+ 0,7

+

0,6

+

0,7%

+ 1,3%

Arbetsmarknads- och

regionalpolitik

22,4

+

0,3

+0,7

+0,5

+

0,6

+

1,3%

+ 2,3%

Bostadspolitik

13,5

+

0,5

+ 1,9

+ 1,4

+

1,6

+

3,7%

+8,8%

Näringspolitik

5,7

-

0.2

-0,1

-0,1

+

0,1

-

3,5%

-1,3 %

Energiförsörjning

4,2

-

0,1

+ 0,2

-0,2

+

0,1

-

2,4%

+ 0,0%

Övrigt

26,9

+

3,4

-0,1

-5,4

-

0,2

+ 12,6%

-2,0%

Delsumma utgifter i

löpande priser exkl.

statsskuldräntor

286,6

4-10,0

4-7,4

+2,9

+

9,3

+

3,5%

4-2,5 %

Statsskuldräntor

62,0

+

2,0

-3,0

-3,5

+

2,5

+

3,2%

-0,9%

Totala statsutgifter i

löpande priser

348,6

4-12,0

+4,4

-0,6

+ 11,8

4-

3,4%

4-1,9%

3.3 Jämförelse mellan alternativa utgiftsutvecklingar

I tabell 5 redovisas utvecklingen under perioden 1987/88 -1991/92 om utgiftsökningen följer BNP-utvecklingen under denna period. Beräk­ningarna utgår från utgifterna exkl, statsskuldräntor budgetåret 1987/88, Som tidigare påpekats beaktas inte att de ökade utgifterna normall påver­kar aktiviteten i ekonomin och därmed även inkomsterna. En grundläggan-

10

de förutsättning för att ökade utgifter skall leda till en ökad aktivitet i Prop. 1986/87: 150 ekonomin är att del finns icke outnyttjad kapacitet hos företagen. De Bilaga 1.2 multiplikativa effekterna av alt öka statsutgifterna vid dagens höga kapaci­tetsutnyttjande skulle sannolikt lill största delen leda till prisstegringar, ökad import och höjda räntor och därmed ytterligare försämra budgetsal­dot. Däremot har effekterna på utgifterna för slatsskuldräntor av ett större budgetunderskott inkluderats i beräkningarna. Resultatet visar att om ut­gifterna ökar i takt med BNP-utvecklingen - trots den beräknade låga prisutvecklingen under denna period försämras budgetsaldot avsevärt under perioden.

Tabell 5    Utgiftsutveckling i takt med BNP-utvecklingen, jämfört med lågalternativet

Saldopåverkande miljarder kr.

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

Ökade utgifter,

saldopäverkan

-

+4,3

+10,9

+15.8

Statsskuldräntor,

saldopäverkan

-

+0,5

+1,0

+1,5

Totalt

saidopåverkan

-

+4,8

+11,9

+17,3

I tabell 6 redovisas utvecklingen under perioden 1987/88-1991/92 om de underliggande utgifterna som andel av BNP fortsätter alt utvecklas på samma sätt som under perioden 1982/831986/87, Denna reala utveckling har räknats upp till löpande priser med hjälp av den prognostiserade prisutvecklingen.

Tabell 6 Utgiftsutvecklingen i takt med den underliggande utgiftsutvecklingen som andel av BNP, Jämfört med lågalternativet

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

Ökade utgifter,

saidopåverkan

-11,3

-18,8

-24,4

-32,3

Statsskuldräntor,

saidopåverkan

-1,0

-2,0

-2,5

-3,0

Totalt

saidopåverkan

-12,3

-20,8

-26,9

-35,3

Beräkningarna kan, i förhållande till kalkylerna i lågalternativet, betraktas som en känslighelsanalys. Resultaten visar på den kraftiga försämringen av budgetsaldot som uppkommer om en stram utgiflsprövning inte kan upprätthållas.

3.4 Effekterna på utgifterna av andra antaganden.

I detta avsnitt redovisas effekterna på utgifterna av del s. k. högalternali­vet.

I tabell 7 redovisas en jämförelse mellan utgifterna enligt låg- och högal­

ternalivet. Den största skillnaden kan hänföras lill statsskuldränlorna vil­

ket beror på den betydligt högre räntenivån i högalternativet. Den högre

11

räntenivån bidrar även lill skillanden mellan alternativen för räntebidragen lill bosläder. I övrigt bidrar bl. a. den högre pris- och lönenivån till att utgifterna för folkpensioner och andra indexbundna transfereringar ökat snabbare. Men även utgifternaj för offentlig konsumtion (inkl. löner) blir högre i högalternativet.

Tabell 7    Högalternativet Jämfört med lågalternativet

Effekt på utgifterna. Miljarder kr.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

Inkomster Utgifter exkl. statsskuldräntor Statsskuldräntor

Totalt

+ 2.6

-5,5 -2.0

-4,9

+ 8,7

-13,4 -7,0

-11,7

+ 14,7

-25,3 -14,0

-24,6

+ 21,0

-33,3 -19,0

-31,3

budgetförstärkning budgetförsvagning

4 Budgetsaldot

De tidigare presenterade beräkningarna av statens inkomster och utgifter under långfidbudgetperioden har sammanställts i tabell 8, Utöver den framräknande utvecklingen under långtidsbudgetperioden redovisas utfal­len för budgetåren 1981/82-1985/86 och nuvarande beräkning för budget­åren 1985/86 och 1986/87.

Tabell 8   Budgetsaido budgetåren 1981/82-1991/92

Miljarder kr., löpande priser

Budgetår

Inkomster

Utgifter exkl.

Statsskuld-

Budget-

Under-

Underliggande

statsskuld-

räntor

saido

liggande

saldo i procent

räntor

saldo

av BNP

Utfall

1981/82

167,1

207,4

27,7

-68,1

-

-

1982/83

191,3

229,7

48,2

-86,6

-81,4

\1.1%

1983/84

221.1

237,9

60,4

-77,1

-66,3

8,9%

1984/85

260,6

253,9

75,2

-68,5

-58,9

7,1%

1985/86

275,1

255,4

66,5

-46,8

-42,7

4,7%

Nuv. beräkning

1986/87

305,1

273,3

65,4

-33,6

-33,3

3,4%

1987/88

318,1

286,6

62,0

-30,5

-31,8

3,1%

Lågalt.

1988/89

328,7

296,7

64,0

-32,0

-32,0

3,0%

1989/90

338,0

304,1

61,0

-27,1

-27,1

2,4%

1990/91

346,6

307,0

57,5

-17,9

-17,9

1,6%

1991/92

356,4

316,3

60,0

-19,9

-19,9

1,7%

Högalt.

1988/89

331,3

302,2

66,0

-36,9

-36,9

3,3%

1989/90

346,7

317,5

68,0

-38,8

-38,8

3,3%

1990/91

361,3

332,3

71,5

-42,5

-42,5

3,5%

1991/92

377,4

349,6

79,0

-51,2

-51,2

4,0%

12

I årets långtidsbudget görs inga beräkningar av det underliggande saldot    Prop. 1986/87: 150 för långtidsbudgetperioden, eftersom det inte finns några särskilda åtgår-    Bilaga 1.2 der under perioden som skulle skapa en skillnad mellan det redovisade och det underliggande budgetsaldot.

Budgetunderskottet försämras i lågalternativet från 30,5 miljarder kr. budgetåret 1987/88 till 32,0 miljarder kr. budgetåret 1988/89. Därefter för­bättras gradvis budgetunderskottet för att uppgå till 19,9 miljarder kr. budgetåret 1991/92. Uttryckt som andel av BNP innebär detta en minsk­ning frän 3,0% budgetåret 1987/88 till 1,7% budgetåret 1991/92.

I tabell 9 redovisas BNP-andelarna för inkomster, utgifter exkl. stats-skuldräntor, slatsskuldräntor och budgetunderskott för långtidsbudgetens första och sista år.

Tabell 9    Inkomster och utgifter i procent av BNP

1987/88

1991/92

1991/92

Låg

Hög

Inkomster

39.8%

29,6%

29.6%

Utgifter exkl.

27,8%

26,3 %

27.5 %

6,0%

4.9%

6,2%

3,0%

1,7%

4,0%

statsskuldräntor

Statsskuldräntor

Budgetunderskott

5 Samhällsekonomiskt perspektiv

I avsnitt 1.2, Samhällsekonomisk bakgrund, har påtalats vikten av alt beakta de kopplingar som finns mellan statsbudgeten och andra delar av den offentliga sektorn samt till samhällsekonomin i dess helhet. Vidare påpekades långlidsbudgetkalkylens statiska karaktär. Det är mot denna bakgrund viktigt att också föra en diskussion om långtidsbudgetkalkylens resultat är förenligt med kalkylförutsältningarna. Härvid är det nödvändigt alt åven beakta utvecklingen inom övriga delar av offentlig sektor.

I det följande redovisas först en samlad beräkning för den statliga sek­torn och socialförsäkringssektorn under långtidsbudgetperioden. Fram­ställningen koncentreras lill ATP-systemets avgiftsinkomster och utgifter. Därefter följer en redogörelse för kommunsektorns ekonomiska utveck­ling. Avslutningsvis förs en diskussion om den offentliga sektorns finan­siella sparande.

Staten och socialförsäkringssektorn

De beräkningar som presenteras nedan för den samlade statliga verksam­hetens inkomster och utgifter baseras på samma grunder som beräkningar­na för statsbudgeten som redovisats ovan. Det innebär att inga avgiftshöj­ningar, förutom redan beslutade, har antagits. I tabell 10 redovisas dels vilka principer som gäller för redovisningen av socialavgifter, dels de i beräkningarna antagna avgiftsuttagen under långtidsbudgelperioden.

13

Tabell 10    Lagstadgade socialavgifter

Prop. 1986/87: 150

Bilaga 1.2

Procentut

;llt

uttag för c

ivg:

iftsåret

Faktiskt

Antaget

1986

1987

1988-1992

Avgifter vars inkomster helt redovisas på statsbudgeten

Folkpensionsavgift

9,45

9,45

9,45

Sjukförsäkringsavgift

9,3

9,3

10,1

Barnomsorgsavgift

2.2

2,2

2,2

Vuxenutbildningsavgift

0,264

0,27

0,27

Allmän löneavgift

2,0

2,0

2,0

Avgift vars inkomster delvis redovisas på statsbudgeten

Arbetsmarknadsavgift

1,586

2,006

2,16

Avgifter vars inkomster inte redovisas på statsbudgeten

10,0

10,2

10,2

0,5

0,5

0,5

0,6

0.6

0.9

0,2

0,2

0.2

0.35

0,35

0.35

1,2

1,2

1,2

Socialförsäkringsavgift till ATP

Delpensionsavgift

Arbetsskadeavgift

Lönegarantiavgift

Arbetarskyddsavgift

Avgift till sjöfolkspensionering

Summa

37,65

38,276

39,53

Av de skäl som har redovisats inledningsvis är resultatet av kalkylerna inle är fullständigt jämförbara med de beräkningar som presenteras i den reviderade nationalbudgelen och långtidsutredningen.

Beräkningarna över den samlade statliga verksamheten resulterar bud­getåret 1987/88 i totala inkomster på ca 454 miljarder kr, och totala utgifter på ca 459 miljarder kr. I tabell 11 presenteras resultaten av beräkningen för den konsoliderade statliga sektorn.

Tabell 11    Statens och socialförsäkringssektorns inkomster, utgifter och nnansiella sparande budgetåren 1987/88-1991/92

Miljarder kr.

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

Inkomster

Inkomstskatt

78,2

81,2

84,3

87,6

91,0

Lagstadgade social

avgifter

164,0

172,4

178,4

184,5

190,9

Övriga skatter

142,6

149,0

153,8

158,5

163,1

Ränteinkomster

41,7

42,2

42,1

39,8

36,6

Övrigt

27,7

26,1

25,8

25,1

24,9

Summa inkomster

454,2

470,9

484,4

495,5

506,5

Utgifter

Statsbudgeten

286,6

296,7

304,1

307,0

316,3

Statsskuldräntor

62,0

64,0

61,0

57,5

60,0

ATP

56,9

61,8

65,7

69,5

73,6

Övriga utgifter

45,8

48,8

50,3

51,9

53,7

Utgifter utanför

statsbudgeten

7,2

8,0

9,3

9,6

9,9

Summa utgifter

458,7

479,3

490,4

495,5

513,5

Saldo

-4,5

-8,4

-6,0

0

-7,0

Finansiella transak-

tioner (netto)

16.6

9,4

10,6

8.7

10,0

Finansiellt sparande

-4,5

1,0

4,6

8,7

3,0

14

Inkomsterna i den konsoliderade beräkningen överstiger de i statsbud­geten redovisade med ca 136 miljarder kr. för budgetåret 1987/88.

Beräkningen av utgifterna för den konsoliderade statliga sektorn visar att de överstiger statsbudgetens utgiftsnivå för budgetåret 1987/88 med ca 176 miljarder kr. Skillnaden beror i huvudsak på utbetalningar av ATP. 1 tabell 12 redovisas utgifterna och inkomsterna för ATP-syslemet under långtidsbudgetperioden.

Tabell 12    AP-fondens utveckling budgetåren 1987/88-1991/92

Miljarder kr., löpande priser

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

Inkomster

Räntor m. m.

(därav pä statspapper)

Arbetsgivaravgifter

31,7 44,3

32.2 45,9

32,7 47,6

32,0 49,2

29,6 50,9

Summa

76,0

78,1

80,3

81,2

80,5

Utgifter

Utbetalda pensioner

Administration

56,2 0,7

61,1 0,7

65,0 0,7

68.6 0,7

72,9 0,7

Summa

56,9

61,8

65,7

69,5

73,6

Finansiellt sparande

19,1

16,3

14,6

11,7

6,9

Beräkningarna visar att utan avgiftshöjningar måste en allt större del av avkastningen på fonden tas i anspråk. Detta illustreras i diagram 3.

Diagram 3   AP-fondens finansiella sparande

Miljarder kr.

2S

15

Kommunsektorn

Prop. 1986/87: 150

I föregående avsnitt har utvecklingen av det finansiella sparandet i den ""ga 1.2 statliga sektorn och socialförsäkringssektorn redovisats. I det perspektivet är det även av intresse att kort belysa de förutsättningar som kommer att gälla för kommunsektorn de närmaste åren. En redogörelse för den kom­munala sektorns reala och finansiella utveckling har tidigare under våren presenterats i långtidsutredningen. Som tidigare nämnts är resultaten från långtidsutredningen och långtidsbudgeten ej direkt jämförbara, bl. a. be­roende av olika beräkningsmetoder. Trots dessa skillnader kan de beräk­ningar som redovisas i långtidsutredningen vara av intresse för att i föreva­rande sammanhang kunna belysa utvecklingen inom den kommunala sek­torn.

Formellt gäller att den kommunala budgeten skall balansera. Detta inne­bär atl kommunsektorn inte kan lånefinansiera utgifter för konsumtion, men all man har full möjlighet alt lånefinansiera investeringar.

De samhällsekonomiska kalkyler som gjorts av långtidsutredningen le­der i det s.k. balansalternativet lill att nuvarande åriiga underskott i kommunsektorns finansiella sparande kvarstår i stort sett oförändrade under perioden. Den kommunala verksamheten förutsätts i detta alternativ årligen växa realt med ca 1 %. Vidare förutsätts viss lånefinansiering av investeringar.

Av tabell 13 framgår den kommunala sektorns finansiella sparande un­der perioden 1980-1986.

Tabell 13    Den kommunala sektorns flnansiella sparande

Miljarder kr.

1980

1981

1982

1983

1984

1985

1986

0,2

+0,0

-1.0

0,6

0,2

-3,8

-3,2

Källa: Statistiska centralbyrån och riksrevisionsverket

Det finansiella sparandet påverkas i stor utsträckning av även mindre förändringar i den reala tillväxten i kommunsektorn (volym samt relativ kostnadsutveckling). Om den reala tillväxten blir 2 % per år istället för den i kalkylen förutsatta tillväxten på 1 %. kommer det finansiella sparandel att försämras med i storleksordningen 7-8 miljarder kr. vid långtidsbudgetpe­rioden slut.

Som framgår av tabell 14 har den kommunala sektorns konsumtions­utveckling legat avsevärt över den förutsatta nivån under perioden 1980-1986.

Tabell 14    Den kommunala konsumtionsutvecklingen

Ärlig procentuell förändring

1980

1981

1982

1983

1984

1985

1986

3,0

3,1

2,2

2,6

3,0

2,5

1,7

Källa: Statistiska centralbyrån och riksrevisionsverket

16

Avslutande kommentarer

Prop. 1986/87:150

Långtidsbudgetens lägalternativ baseras i huvudsak på den allmänna eko-

nomiska utvecklingen i långtidsutredningens s.k. balansalternaliv. I ba­lansalternativet förutsätts alt det nuvarande underskottet i den offentliga sektorns finansiella sparande reduceras under perioden och beräknas ba­lansera i början av 1990-talet. Mot denna bakgrund är det viktigt atl åtminstone grovt bedöma huruvida resultatet av långiidsbudgelberäk-ningarna är förenligt med de antaganden om den ekonomiska utvecklingen som kalkylen grundas pä. Härvid måste även utvecklingen i övriga delar av den offentliga sektorn beaktas.

I del föregående har statens och socialförsäkringssektorns finansiella sparande setts sammanlaget. Beräkningarna visaratt nuvarande regler och de antaganden som ligger till grund för långtidsbudgelberäkningarna leder lill ett försämrat finansiellt sparande i socialförsäkringssektorn. Samman­taget uppvisar staten och socialförsäkringssektorn en viss förbättring av del finansiella sparandet i en kalkyl grundad på längtidsbudgetberäk-ningens anlaganden och övriga förutsättningar.

Långtidsutredningens kalkyler pekar på all kommunsektorn i förhållan­de till nuläget kommer att ha ett i slort sett oförändrat finansiellt sparande under perioden förutsatt att den åriiga volymökningen i sektorn inte över­stiger drygt I %.

Med de beräkningsförutsättningar som har gällt i långlidsbudgetberäk-ningarna uppnås i stort sett den förbättring i det finansiella sparandet i staten och socialförsäkringssektorn som har förutsatts i långtidsutred­ningens balansalternativ. Resultatet av långlidsbudgetberäkningarna kan därför i elt dynamiskt perspektiv inte anses oförenliga med de antaganden om den allmänna ekonomiska utvecklingen som ligger till grund för beräk­ningarna. Del bör dock observeras att den trendmässiga förbättringen av det finansiella sparandel bryts i slutet av perioden. Vidare finns skäl att upprepa vissa viktiga förutsättningar för atl bilden inte skall försämras. o I beräkningarna anlagna volymer får inte överskridas för volymstyrda utgifter pä  statsbudgeten eller i  socialförsäkringssystemet.  Sjuktalet, som stigit under senare år får exempelvis inte överstiga den nuvarande nivå. Statsbidraget lill skolan måste anpassas till det sjunkande elevun­derlaget. o Utgiftsökningar på statsbudgeten och i socialförsäkringssektorn utöver de som beaktas enligt långtidsbudgetens beräkningsförutsättningar mås­te finansieras genom motsvarande minskning av andra utgifter. o Den kommunala volymexpansionen får inte överstiga drygt 1 %. Expan-sionslaklen måste således märkbart minska från nuvarande nivå. Om avvikelse i negaliv riktning sker i någon av dessa förutsättningar kommer det finansiella sparandet att försämras under i övrigt oförändrade antaganden.

Det samlade inhemska sparandet årdefinitionsmässigt lika med bytesba­lansen. Ett försämrat finansiellt sparande inom någon sektor förutsälter således ett motsvarande förbättrat finansiellt sparande inom privat eller offentlig sektor om en försämrad bytesbalans skall kunna undvikas. Om

17

2    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150

skatter och avgifier höjs för att bibehålla den offentliga sektorns finansiella Prop. 1986/87: 150 sparandeutveckling innebär detta en ytterligare belastning på den privata Bilaga 1.2 sektorn. Detta påverkar inflationstakt och konkurrenskraft. Tillvåxtbe-tingelserna i samhällsekonomin försämras och därmed i sin tur även skat­teunderlagets utveckling på sikt. Risken att den ekonomiska utvecklingen kommer att bli sämre än den som förutsatts i antagandena, med åtföljande sämre utveckling även av den offentliga sektorn ekonomi, är därvid uppen­bar.

Med de ekonomiska betingelser som gäller i högalternativet skulle det finansiella sparandet i offentlig sektor utvecklas avsevärt sämre än i lägal­ternativet. Samtidigt som den allmänt sämre ekonomiska utvecklingen kan ställa högre krav på offentlig sektor skulle således kraftfulla åtgärder behövas för att begränsa utgiftsökningarna. En ekonomisk utveckling en­ligt högalternalivet kan uppkomma av olika anledningar. En sämre interna­tionell utveckling än den som förutsatt i balansalternativel får således snabbi negaliv effekt på svensk ekonomi. En sämre ekonomisk utveckling kan också vara förorsakad av inhemska faktorer. En sådan utveckling beskrivs i långtidsutredningens referensalternativ med högre nominella löneökningar och högre inflation. En sämre utveckling kan också bli följ­den om den offentliga sektorns finansiella sparande utvecklas pä ett sätt som inte är förenligt med ekonomisk balans.

Appendix I.

Prop. 1986/87: 150

Statsbudgetens utgifter fördelade på

'' '-

realekonomiska kategorier

För att lättare kunna analysera utgiftsutvecklingen i ett samhällsekono­miskt perspektiv görs i detta kapitel en uppdelning av utgifterna i realekon­omiska termer. Denna uppdelning, som i huvudsak bygger på det inom nationalräkenskaperna tillämpade internationella SNA-systemet (System of National Accounts), innebär att utgifterna indelas i utgifter för konsum­tion, investeringar, transfereringar och finansiella transaktioner. Vid en analys av utvecklingen i reala termer måste de finansiella transaktionerna särskiljas från utgifterna i övrigt. Realekonomiskt betraktas de finansiella transaktionerna som en del av kreditmarknaden. Det är dessutom viktigt att skilja mellan ä ena sidan utgifter där staten slutligt förbrukar produk­tionsresurser och å andra sidan utgifter som består av transfereringar till andra sektorer i ekonomin. De statliga konsumtions- och investeringsutgif­terna visar statens direktanförbrukning av reala resurser. Som konsum­tionsutgifter betraktas ugifler för statliga myndigheters produktion av tjänster inom l.ex. försvaret, undervisningssektorn och rättsväsendet. Konsumtionsutgifterna beslår till närmare 52% av lönekostnader, inkl. sociala avgifter. Återstoden är omkostnader i den löpande verksamheten, exempelvis inköp av konsumtionsvaror, hyror, reparationer och under­håll. Försvarels investeringar, som inle antas ha någon civil användning, betraktas i enlighet med SNA-systemet som konsumtion.

Det investeringsbegrepp som används skiljer sig i princip inle från det som gäller för den privata sektorn. Som statliga investeringar betraktas utgifter för byggnader och anläggningar samt malerialinköp för civila ända­mål. Precis som för övriga utgifter på statsbudgeten belastar investeringar­na budgeten vid tidpunkten för utbetalningen. Invesleringsulgifterna perio­diseras således inle. Till skillnad från vad som gäller vid en strikt tillämp­ning av SNA-systemet räknas i långtidsbudgeten även affärsverkens inves­teringar i den mån de finansieras över statsbudgeten som statliga investe­ringar.

Det bör understrykas alt gränsen mellan konsumtion och investeringar i vissa fall kan vara flytande. Det kan sålunda hävdas att i utgifterna för l.ex. utbildning och forskning, vilka klassificeras som konsumtion, ingår produktiva investeringar i olika hög grad, t. ex. inköp av maskiner.

Transfereringarna indelas i undergrupper med utgångspunkt i vilken sektor av ekonomin som är mottagare av inkomstöverföringen. I långtids­budgeten delas transfereringarna upp i överföringar till hushåll, kommuner och företag. I SNA-systemet räknas också ränteutgifter för statsskulden som transfereringar. I långtidsbudgeten redovisas dock dessa för sig. Till gruppen nnansiella transaktioner hänförs utgifter för utlåning, aktie­teckning m. m.

19

Konsumtion

Utgifterna för konsumtion på statsbudgeten beslår till drygt hälften av löner. Under långtidsbudgetperioden beräknas de statliga konsumtionsut­gifterna minska med i genomsnitt -0,1 % per år i fasta priser. I beräkningar­na har schablonmässigt lagts in en fortsatt tillämpning av del s. k. huvud­förslaget.

Tabell 1    Konsumtionsutgifternas utveckling

Miljarder kr., oförändrad pris och lönenivå

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

Genomsnittlig

1987/88

Genomsnittlig

procentuell

procentuell

förändring

procentuell

förändring

1981/82-

andel av

1987/88-

1985/86

totala stats­utgifterna

1991/92

Summa statliga

konsumtions-

utgifter

+0,9%

76,5

26,6%

-0,1%

därav

Löner

+ 1,0%

39,6

13.8%

+0,2%

annan konsumtion

+0,8

36.9

12.8%

-0,5%

Anm. Utgifternas klassificering anpassas löpande. Detta medför att de realekono­miska fördelningarna i olika långtidsbudgetar inte är helt jämförbara.

Investeringar

Pä statsbudgeten finns utgifter för invesleringsändamäl inom såväl statlig som kommunal och privat sektor. Staten påverkar ytterligare en betydan­de andel av den totala investeringsvolymen eftersom betydande delar av affärsverkens (inkl. dotterbolagens) totala investeringar inte finansieras över statsbudgeten. Vidare klassificeras utgifter på budgeten för investe­ringar i kommunal och privat regi som transfereringsutgifter. I långtidsbud­geten redovisas som direkta statliga investeringar endast de medel som på budgeten anslås för investeringar inom statliga myndigheter och siafiiga affärsverk. De direkta statliga investeringarna på budgeten uppgår budget­året 1987/88 till ca 13,7 miljarder kr. Under långtidsbudgelperioden beräk­nas dessa i princip vara realt oförändrade.

Tabell 2    Investeringar

Miljarder kr., oförändrad pris- och lönenivå

Genomsnittlig

1987/88

Genomsnittlig

procentuell förändring 1981/82-

procentuell andel av

procentuell förändring 1987/88-

1985/86

totala stats­utgifterna

1991/92

Summa statliga

investerings­utgifter

-8,3%

13.7

4,8%

-0,6%

därav

Statliga affärs­verk

-8,1%

4,7

1,6%

-0,8%

Övriga investeringar

-8,8%

9,0

3,1%

-0.5%

20

Transfereringar

Transfereringarna beräknas under budgetåret 1987/88 svara för drygt 66% av statsbudgetens totala utgifter. Som framgår av tabell 3 har transfere­ringarna minskal med drygt 1% mellan budgetåren 1981/82 - 1985/86 i oförändrad pris- och lönenivå. Transfereringarna lill hushållen har i princip varit oförändrad medan transfereringar till kommuner och företag minskat med 1,4% respektive 4,0%. Under långtidsbudgetperioden beräknas de totala transfereringarna i oförändrad pris- och lönenivå vara realt oföränd­rade.

Tabell 3    Transfereringarnas utveckling Miljarder kr; oförändrad pris- och lönenivå

Genomsnittlig

1987/88

Genomsnittlig

procentuell

procentuell

förändring

procentuell

förändring

1981/82-

andel av

1987/88-

1985/86

totala stats­utgifterna

1991/92

Summa

transfereringar

-1,3%

189,9

66,3

±0%

därav

Transfereringar till hushållen

-0,3

91,1

31,8

+ 0,9%

Transfereringar

till kommunsektorn- 1,4 %

64.3

22,5

±0%

Transfereringar

till företag m. m."

-4,0%

25,6

9,0

-1,3%

Inlemationella

transfereringar

±0%

8,9

3,1

+ 1,9%

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

' inklusive räntebidrag för bostäder  inklusive livsmedelssubventioner

Anm. Utgifternas klassificering anpassas löpande. Detta gör att de realekonomiska fördelningarna i olika långtidsbudgetar inte är helt jämförbara.

Transfereringarna till hushåll beräknas öka med knappt 1 % i oförändrad pris och lönenivå under långtidsbudgelperioden. Den dominerande trans­fereringsutgiften inom denna grupp är folkpensionerna som svarar för över hälften av utgifterna. Till följd av att allt fler pensionärer erhåller full ATP minskar kostnaderna på statsbudgeten för pensionsfillskott under långfids­budgetperioden.

Tabell 4   Transfereringar till hushåll Miljarder kr.

1987/88

Genomsnittlig åriig förändring

Oförändrad pris- och lönenivå

1987/88-1991/92

Löpande

priser

iågalt.

Löpande

priser

högalt.

Summa transfereringar till hushåll

därav

Folkpensioner

Räntebidrag till

bostäder

Barnbidrag

Sjukförsäkring och

föräldraförsäkring

91,1

50,6

12,4 10,1

6,9

4-0,9 %

-0,2%

+ 6,9% -0,3%

+ 2,0%

4-2,6 %

+2,9%

+ 1,7% -0,3%

+4,4%

4- 4,3%

+ 4,2%

+ 10,0% - 0,3%

+ 5,8%

21

De statliga transfereringarna till kommunerna för konsumtion och inves- Prop. 1986/87: 150 leringar omfattar dels bidrag avsedda för särskilda ändamål, t. ex. löner för Bilaga 1.2 lärare i grundskolan och gymnasieskolan, dels allmänna bidrag, främst skatteutjämningsbidrag, Elt drygt tiotal bidrag svarar för närmare 80% av de statsbidrag till den kommunala sektorn som utgår för särskilda ändamål i form av s. k. specialdestinerade bidrag. Transfereringarna lill kommun­sektorn beräknas vara realt oförändrade under långtidsbudgetperioden. Av tabell 5 framgår transfereringsutgiflerna lill kommunsektorn. Bidrag lill skolväsendet m. m. avser till över 90% löner lill grundskole- och gymna­sielärarna.

Tabell 5    Transfereringar till kommunsektorn

Miljarder kr.

Genomsnittlig årlig förändring

1987/88

1987/88-1991/92

Oförändrad

Löpande

Löpande

pris- och

priser

priser

lönenivå

lågalt.

högalt.

Summa

transfereringar till ,

kommunerna

64,3

±0

+2,5 %

+4,4 %

därav

Bidrag till skolområdet.

m. m.

23,1

-1,8%

+0,2%

+ 1.0%

Skailebtjämningsbidrag

12,7

-4,0%

-0,5%

+ 0,3%

Bidrag till sjukvård,

social hemhjälp m. m.

9,4

+ 1,9%

+ 1,9%

+2,0%

Bidrag till barnomsorgen

9,1

+4,8%

+ 4,8%

+ 4,8%

Transfereringar till företag m. m. inkluderar överföringar till såväl pri­vata som statliga företag. I fasta priser minskar dessa utgifter med 1,3 % under perioden. Som framgår av redovisningen under ändamålsgruppen Näringspolitik har de statliga insatserna till krisdrabbade förelag och bran­scher varit förhållandevis stora under perioden 1981/82 - 1985/86. För långtidsbudgetperioden har några nya sådana insatser inte lagts in i beräk­ningarna. Transfereringsutgifterna till företag beräknas i lågalternalivet vara oförändrade i löpande priser under perioden. I högalternalivet ökar utgifterna med 4,9% per år till följd av tillkommande utgifter för A- och I-politik p. g. a. den låga ekonomiska aktiviteten i detta alternativ.

De internationella transfereringarna består till största delen av anslag lill utvecklingsbistånd (u-hjälp). Utgifterna för biståndet följer bruttonational­inkomstens (BNI) utveckling. I fasta priser ökar transfereringarna med knappt 2% under perioden. Denna beräkning baseras på lågaliernativels antagande om en viss årlig volymtillväxt i BNI. I löpande priser innebär delta en åriig genomsnittlig ökning med 4-4,9% i lågalternafivel och med 3.5 % i högalternalivet.

Statsskuldsräntor

Utgifterna för statsskuldsräntor, m. m. beslår dels av ränteutgifter för

upptagna lån inom och utom landet, dels av valutakursförluster lill följd av

22

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

ändrade växelkurser. Utgifterna beräknas totalt uppgå till 62,0 miljarder kr. budgetåret 1987/88. I lägalternativet ökar utgifterna för slalsskuldsrän­lor m.m. till 64,0 miljarder kr. budgetåret 1988/89 och lill 60,0 miljarder budgetåret 1991/92. Motsvarande utgifter uppgår i högalternalivet till 66,0 miljarder kr. budgetåret 1988/89 och 79,0 miljarder kr. budgetåret 1991/92. Av tabell 6 framgår utgiftsutvecklingen för statsskuldsräntor i löpande priser under långtidsbudgetperioden.

Tabell 6    Utgifter för statsskuldsräntor, m. m. i löpande priser

Miljarder kr.

Absolut

nivå

1987/88

Förändring

till

Åriig procentuell

förändring

1987/88-1991/92

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

Totalt:

Lägait.

62,0

+ 2,0

-3,0

-3,5

+ 2,5

- 0,8

varav:

- räntor på inhemska lån

51.8

+ 2,1

-3,9

-0,9

+ 1,6

- 0,6

Totalt:

-    räntor på

 utländska län

-     valutakurs-

 försluster

Högalt.

9,9

0.3 62,0

-0,4

+0,3 +4,0

-0,3

+ 1,2 + 2,0

-0,7

-1,7 + 2,0

-0,4

+ 1,1 +9,0

- 4,6

+41,4 + 6,3

varav:

- räntor på inhemska lån

51,8

+4,1

+ 1,1

+6,0

+ 6,4

+ 8,5

-    räntor pä

 utländska lån

-     valutakurs-

 försluster

9,9 0,3

-0,4 +0,3

-0,3 + 1,2

-0,6 -1,7

-0,2 + 1,1

- 3,8 +41,4

Den genomsnittliga räntesatsen för nyupplåning på den svenska kredit­marknaden beräknas f, n, till ca 10%. I lägalternativet antas en fallande räntenivå i nominella termer under långtidsbudgetperioden för att budget­året 1991/92 uppgå lill 6%. Detta innebär i denna kalkyl en fullständig anpassning till den internationella räntenivån mot slutet av perioden. I högalternalivet antas den nominella räntan vara 11 % under hela långtids-budgetperioden.

Staten redovisar inkomster och utgifter i huvudsak kassamässigt. Del kassamässiga budgetunderskottet bygger upp en statsskuld som i princip motsvarar summan av de nominella budgetunderskotten. Detta innebär att värdeförändringar på statens skulder inte påverkar den redovisade statss­kuldens storlek så länge de upptagna lånen inte omsätts. Utländska lån är bokförda till värdet i kronor vid uppläningslillfället. Om lånets värde i kronor vid inlösenlidpunkten, lill följd av valutakursförändringar avviker från del bokförda värdet uppstår en valutaföriust eller valutavinst. Vid utgången av budgetåret 1985/86 var statens utlandsskuld lill den kurs som gällde vid upplåningstillfället värderad till 120,5 miljarder kr. medan den värderad lill aktuella valutakurser uppgick till 122,6 miljarder kr.

23

Finansiella transaktioner

Prop. 1986/87: 1.50

Bilaga 1.2 

I posten finansiella transaktioner ingår dels statlig utlåning lill olika ända­mål såsom studiemedel, lokaliseringslån och övriga lån lill förelag, dels aktieköp, köp och försäljning av mark samt förändringar i dispositionen av rörliga krediter. Tidigare ingick lån lill bostadsbyggande i denna grupp men från och med budgetåret 1985/86 redovisas bostadslånen utanför statsbud­geten. Av tabell 7 framgår utvecklingen av posten finansiella transaktioner under långtidsbudgetperioden.

Tsbell 7    Finansiella transaktioner

Miljarder kr. avrundat

1987/88

Genomsnittlig äriig förändi 1987/88-1991/92

ring

Oförändrad pris- och lönenivå

Löpande

priser

lågalt.

Löpande

priser

högalt.

Summa nnansiella transaktioner

därav Statliga lån varav Studiemedel

6,5

6,3

4,5

4-0,6 %

+0,6% -0,9%

+ 1,8%

+ 1,9% + 1,1%

+ 10,5%

+ 10,7% + 2,4%

Statens finansiella transaktioner är av stor betydelse när man vill studera sparandets utveckling. Statens finansiella sparande definieras som budget­saldot reducerat med nettobeloppet av finansiella transaktioner, inklusive valutaförluster på budgetens utgiftssida och amorteringar av statliga lån på budgetens inkomstsida. Det statliga finansiella sparandet är en del av det totala finansiella sparandet i ekonomin. Summan av de olika sektorernas finansiella sparande svarar emot bytesbalansens saldo.

Sammanfattning av statsbudgetens utgifter uppdelade på realekonimska kategorier.

Till grund för beräkningen av statsbudgetens utgifter i löpande priser ligger den realekonomiska indelningen. Konsumlions-och investeringsutgifter skrivs fram med priser och löner och transfereringsutgifter, som för mer­parten av utgifterna styrs av indexkopplingar, skrivs fram med antaganden otn indexutvecklingar. Under perioden 1981/82-1985/86 minskade utgif­terna exklusive statsskuldsräntor i fasta priser med drygt 2%. Under långfidsbudgetperioden beräknas de totala utgifterna öka i fasta priser. I löpande priser beräknas utgifterna öka med 1,9% i lågalternalivet och med 5,3 % i högalternativet.

24

I nedanstående tabell redovisas utvecklingen i löpande priser för de totala utgifterna uppdelade på realekonomiska kategorier.

Tabell 8    Totala statsutgifter

Miljarder kr., löpande priser

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

Genom-

Förändring till

Genom-

snittlig

snittlig

procentuell

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

procentuell

förändring

förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

- Statlig konsumtion

och investeringar

+ 6,1%

90,2

+ 3,1

+ 2,3

+   1,4

+ 3,1

+ 2,6%

- Transfereringar till

hushåll

+ 8,1%

91,1

+ 3,7

+ 2,9

+ 0,7

+ 2,9

+ 2,6%

kommuner

+ 6,1%

64,3

+ 2,0

+  1,6

+ 0,7

+ 2,6

+ 2,5%

företag

+ 4.2%

25,6

+ 0

+ 0,1

+ 0

+ 0

+0%

utlandet

+ 7,3%

8.9

+ 0,8

+ 0,4

+ 0,2

+ 0,5

+4,9%

- Finansiella

transaktioner

-

6,5

+ 0,4

+ 0,1

- 0,1

+ 0,2

+ 2,2%

Summa utgifter exkl.

statsskuldsräntor

+ 5,3%

286,6

+ 10,0

+ 7,4

+ 2,9

+ 9,3

+ 2,5%

Statsskuldsräntor

+ 35,7%

62,0

+  2,0

- 3,0

- 3,5

+ 2,5

-0,9%

Summa utgifter

+ 8,2%

348,6

+ 12,0

+ 4,4

- 0,6

+ 11,8

+ 1,9%

(lågalternalivet)

Summa utgifter

+ 8,2%

348,6

+ 19,5

+ 17,3

+ 18,3

+ 24,8

+ 5,3%

(högalternativet)

Summa utgifter exkl.

statsskuldsräntor i

fasta priser

+ 0.3%

286,6

+ 0,1

+ 0,4

+ 0,1

+  1,4

+ 0,1%

25

Appendix

II

Prop. 1986/87: 150

Bilaga 1.2

Ändamålsavsnitt 

Inledning

I appendix II redovisas statsbudgetens utgifter uppdelade på ändamål. Elt ändamål kan innefatta utgifter hänförliga lill mer än ett departement. Ändamålet "Stöd till barnfamiljer" upptar t. ex. utgifter som i statsbudge­ten redovisas under både socialdepartementets och bostadsdepartemen­tets verksamhetsområden. Ett anslag pä statsbudgeten kan i sin tur inne­fatta utgifter för fler ändamål. I dessa fall hänförs anslaget till den ända­målsgrupp som svara mot anslagets huvudsakliga syfte.

Respektive ändamålsgrupp inleds med en tabell som redovisar utgifts­utvecklingen för de olika områdena. Redovisningen görs i oförändrad pris-och lönenivå.

I Rättsväsende

Milj. kr., oförändrad pris- och lönenivå

Genom-

Förändring till                                   Procentuell Genom­

snittlig

            förändring   snittlig

procentuell

1987/88   1988/89   1989/90   1990/9)   1991/92   1987/88-      procentuell

förändring

1988/89-     förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

Totala utgifter

+0,6

10859

-32

-26

-10

0

-0,3

-0,2

därav

Polisväsende

+ 0,8

6371

-  4

- 6

0

0

-0,1

-0.0

Domstols- och åklagar-

väsende

-0,7

2 386

-27

-13

_  2

0

-1,2

-0.4

Kriminalvård

-1-2,1

2015

-   1

- 7

- 8

0

-0,1

-0,2

Till ändamålsgruppen hör utgifterna för polisväsendet, åklagarväsendet, domstolsverket och kriminalvården.

Resursförbrukningen inom rättsväsendet är till stor del beroende av brottsutvecklingen och hur stor andel av brotten som anmäls lill polisen. Brott mot brottsbalken som har kommit till polisens kännedom har under den senaste tioårsperioden ökat med i genomsnitt 3,4% per år. År 1985 uppgick antalet anmälda brott mot brottsbalken lill ca 894 000 vilket är en ökning med ca 49 000 jämfört med föregående år.

Antalet anmälda broU mot annan lagsfiftning (t. ex. skattebrott, trafik­brott och narkotikabrott) har från en hög nivå år 1981-1982 minskat och uppgick 1985 fill ca 124 000.

De prognoser för brottsutvecklingen som redovisas i årets budgetpropo­sition pekar på en fortsall uppåtgående trend för brotlsbalksbrolten med någon eller några procent per år. Någon prognos för brott mot annan lagstiftning presenteras ej.

Vid sidan av brollsulvecklingen påverkar lagsstiflningens utformning samt de olika verksamheternas effektivitet resursbehoven. 1 syfte atl be-

26

gränsa kostnaderna pågår för närvarande ett omfattande arbete inom justi­tiedepartementet för atl ändra lagstiftningen i olika avseenden samt ge olika verksamheter en effektivare organisation.

Polisväsendet förstärks under budgetåret 1987/88 med ca 70 tjänster. Utvecklingen under det gångna året har inneburit att antalet utbildade polismän som inte har s. k. lablåtjänst minskal till omkring 1 300 personer. Stråvan är att nå en bättre balans mellan antalet polismanstjänster och antalet utbildade polismän.

Långlidsbudgetberäkningarna utgår från en aspirantintagning om 150 aspiranter budgetåret 1987/88. 250 aspiranter budgetåret 1988/89 samt 430 aspiranter de sista åren i långtidsbudgetperioden.

Beräkningarna i långtidsbudgeten baseras på oförändrade ekonomiska resurser för åklagarväsendet och domstolsväsendet.

Kriminalvårdens inriktning styrs av de principbeslut om kriminalvår­dens utformning som fattades av riksdagen 1973. Beläggningen vid kriminalvärdsanstalterna har varit i stort sett oförändrad under 1986. För att möjliggöra en utjämning av de säsongsmässiga variationerna i belägg­ningen vid kriminalvårdsanstalterna införs ett system med aktiv styrning av de tidpunkter då straffverkställigheten påbörjas. Systemet är avsett för kortiidsdömda som är på fri fot når de skall börja avtjäna straffet.

Behovet av anslaltsplalser under långtidsbudgelperioden bedöms kunna tillgodoses inom ramen för oförändrade ekonomiska resurser.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

11 Internationellt utvecklingssamarbete och övrig internationell samverkan.

Milj. kr., oförändrad pris- och lönenivå

Förändring till

Genom­snittlig

Procentuell Genom­förändring    snittlig

procentuell

1987/88   1988/89   1989/90   1990/91   1991/92   1987/88-      procentuell

förändring

1988/89-      förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

Totala utgifter

+3,1

därav

Internationellt

utvecklingssamarbete   +2,2

Utrikesförvaltning och övrig inter­nationell samverkan     +6,0

-0,5

-0,2

12026     -66        -25        -21        O

9680

- 4

0

0

0

0

0

2 346

-62

-25

-21

0

-2,7

-1.2

Till ändamålsgruppen hör utgifterna för internationellt utvecklingssam­arbete som bistånd och u-landsverksamhet saml övrig internationell sam­verkan såsom utrikesförvaltning och Sveriges medverkan i internationella organisationer.

För budgetåret 1987/88 har regeringen föreslagit att närmare 9,7 miljar­der kr. anvisas till internationellt utvecklingssamarbete. Härutöver till­kommer ca 190 milj. kr. som föreslås anvisas över andra anslag än de reguljära biståndsanslagen. Beräkningarna för budgetåren därefter har ut­gått från att biståndet skall uppgå lill 1 % av bruttonationalinkomsten i löpande priser.

27

Återflödet i biståndet, dvs upphandlingen av varor och tjänster i Sveri­ge, är ca 45% av anvisade bisländsmedel.

U-krediternaoch del tekniska samarbetet genom BITS med utvecklings­länder beräknas generera upphandling i Sverige till ett värde av ca tre gånger det bistånd som lämnas. Utgifter för u-krediter och tekniskt samar­bete beräknas under perioden uppgå till oförändrad andel.

Utgifterna för Sveriges deltagande i internationella organisationer fast­ställs efter förhandling mellan de medverkande staterna och fördelas efter överenskomna fördelningsnycklar.

Utrikesförvaltningens utgifter är till viss del utlandsberoende och påver­kas av inflationen och valuiakursutvecklingen i respektive värdland.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 1.2

III Totalförsvar

Milj.kr. oförändrad pris- och lönenivå

Förändring till

Genom snittlig

Procentuell Genom-

------------     förändring    snittlig

procentuell   1987/88   1988/89   1989/90   1990/91   1991/92   1987/88-      procentuell

förändring

1988/89-      förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

Totala utgifter

därav Militärt försvar Civila sektorer/

funktioner Övriga ändamål

-0,7

29737

+ 147

200

200

200

+ 0,5

+0,6

26171

+ 200

+ 200

+ 200

+ 200

+ 0,8

+0,8

3097 469

0

- 53

0 0

0 0

0 0

0 -11,3

0 -2,9

* Klassificeringen förändrad.

Ändamålsgruppen omfattar utgifterna för totalförsvarels militära och civila delar samt övrig verksamhet inom totalförsvaret.

Riksdagen skall under våren 1987 ta ställning till inriktningen av total­försvaret för perioden 1987/88-1991/92 (1987-års försvarsbeslut). Rege­ringen har i proposition 1986/87:95 Totalförsvarets fortsatta utveckling redovisat förslag till inriktning av totalförsvaret för perioden.

Regeringens proposition utgår från de ekonomiska förutsättningar som angetts av 1984-års försvarskommitté. Långtidsbudgeten utgår i princip från dessa förutsättningar.

Militärt försvar

För det militära försvaret föreslås att planeringsramen för perioden skall uppgå till ca 125 miljarder kr. i prisläget februari 1986.

Den militära utgiftsramen föreslås priskompenseras enligt ett modifierat försvarsprisindex. Detta modifierade index bygger i princip på en samman-vägning av fem officiella indexserier.

Stora besparingar är planerade inom fredsorganisationen. För perioden 1982/83-1991/92 är planeringsförutsättningen att ca 9,1 miljarder kr. i prisläge februari 1984, skall sparas. Möjligheterna till ytterligare besparing­ar under 1990-talet utreds för närvarande. Besparingarna görs för att skapa

28

tillräckligt utrymme för utbildning och utrustning för krigsorganisationens    Prop. 1986/87: 150 behov. Mot bakgrund av de osäkerheter i överbefälhavarens planering som    Bilaga 1.2 redovisas i propositionen 1986/87:95 kan inte reduceringar och senarelägg-ningar av planerad materielanskaffning m. m. under försvarsbeslutandepe-rioden uteslutas.

Utgifterna för militärt försvar under budgetåret 1987/88 beräknas totalt uppgå till ca 26,2 miljarder kr., varav 1,6 miljarder kr. utgör beräknad priskompensation. Den militära utgiftsramen föreslås höjas med 200 milj. kr. per är under budgetåren 1988/89-1991/92.

Totalförsvarets civila del

En ny planeringsram för den civila delen totalförsvaret föresläs införas fr. o.m. budgetåret 1987/88. Ramen omfattar investeringar, samt vissa drift- och förvaltningskostnader inom totalförsvarels civila del. Den civila planeringsramen föreslås priskompenseras enligt ett särskilt index.

För totalförsvarets civila del beräknas ett totalt medelsbehov på 3 097 milj. kr., varav 1 592 milj. kr. ingår i planeringsramen för budgetåret 1987/88.

För den civila delen av totalförsvaret innebär förslaget till inriktning bl. a. förstärkningar av uthållighet och kapacitet för hälso- och sjukvård i krig samt en förändrad inriktning av befolkningsskyddet i krig.

1 princip omfattar totalförsvarets civila del all samhällelig verksamhet som avses fortgå i krig. I budgetsammanhang är dock avgränsningen snäv och avser endast anslag eller delar av anslag som är direkt inriktade mot beredskapsuppgifter.

Styrande för utgifterna inom den civila delen av totalförsvaret är främst kostnaderna för oljelagringsprogrammet saml storleken på planeringsra­men för totalförsvarets civila del.

Mot bakgrund av försvarskommilténs ställningstagande till ändrade im­portantaganden under kriser och i krig föreslås att beredskapslagringen av olja i samhället minskas och att den statliga beredskapslagringen omstruk­tureras.

Övriga ändamål

Vid medelsberäkningen för övrig verksamhet inom totalförsvaret har del förutsatt alt våra engagemang inom ramen för FN:s fredsbevarande verk­samhet kommer att minska i förhällande lill budgetåret 1986/87 och omfat­ta ca 1 000 milj. kr. under perioden.

29

IV

Pensioner, sjukförsäkring, m.m.

Milj. kr. oförändrad pris- och lönenivå

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

Förändring till

Genom snittlig

Procentuell

Genom-

-------------     förändring

snittlig

procentuell   1987/88   1988/89   1989/90   1990/91   1991/92   1987/88-

procentuell

förändring

1988/89-

förändring

1981/82-

1987/88-

198.5/86

1991/92

Totala utgifter

därav Folkpensioner Bidrag till sjukför­säkring*

,3

58853

+ 41

,3

52289

-276

:,7

5 657

+ 333

-260

O

-181      -144

-221       -190      -310      -0,5 + 46       +48      +50       +5,8

-0,2

-0,5 + 2,1

* Inkl. administrationskostnader

Ändamålsgruppen domineras av utgifter för folkpensionering, bidrag till sjukförsäkring och statens bidrag lill kommunalt bostadstillägg till folkpen­sion (KBT).

Vad avser sjukförsäkringen redovisas 15% av de totalt beräknade kost­naderna i ovanstående tabell vilket är den andel som redovisas som anslag pä budgetens utgiftssida. Återstående 85% av kostnaderna redovisas på budgetens inkomstsida, där de i princip skall täckas av sjukförsäkringssav-gifter och egenavgifter lill sjukförsäkringen. Administrationen av socialför­säkringssystemet beräknas budgetåret 1987/88 uppgå till ca 3 miljarder kr. Adminstralionen redovisas på samma sätt som sjukförsäkringen uppdelat på statsbudgetens utgiftssida resp. inkomstsida. Därutöver belyses utgifts­utvecklingen för den allmänna tilläggspensioneringen (ATP) vars utgifter och inkomster inle redovisas över statsbudgeten. Bland övriga förmåner inom socialförsäkringssystemet som finansieras via fonder, och inte redo­visas över statsbudgeten, kan nämnas delpensions-och arbetsskadeförsäk­ringarna.

Pensioner

Folkpensionssystemet omfattar hela befolkningen. För folkpensionärer som har liten eller ingen ATP-pension kompletteras folkpensionen med pensionstillskott. Pensionstillskotten avräknas mot utgående ATP-pen­sion. Folkpensionerna beräknas kosta ca 50.6 miljarder kr. 1987/88. Bland övriga pensionsförmåner återfinns änkepension, hustrutillägg och handi­kappersättning.

Utgiftsutvecklingen för folkpensionerna styrs i huvudsak av förändring­ar i befolkningens äldersammansättning och den allmänna prisutveckling­en. Även arbetsmarknadsläget påverkar utgiftsnivån. Utgifterna för stats­bidraget till kommunalt bostadstillägg lill folkpensionen (KBT) styrs främst av antalet personer som med hänsyn till inkomst och bostadskost­nad är bidragsberättigade men också av hyresnivån i kommunerna och kommunernas egna ambitioner för bostadstilläggen. Statsbidrag utgår ined 25% av kommunernas slalsbidragsberätiigade kostnader för bostadslill-lägg.

30

Belastningen pä statsbudgeten kommer under perioden att minska något    Prop. 1986/87: 150 till följd av att antalet pensionärer med full ATP ökar. Därigenom minskar    Bilaga 1.2 utgifterna för peiisionsiillskott och kommunalt bostadstillägg. Samtidigt har regeringen i 1987 års budgetproposition föreslagit att den övre hyres-gränsen höjs med 800 kr., vilket ökar statens utgifter för statsbidrag till KBT något fr. o. m. 1 januari 1988.

Den allmänna tilläggspensioneringen (ATP) finansieras av kollektiva socialavgifter samt av avkastningen pä fonderade medel. Inkomster och utgifter redovisas inte till någon del över statsbudgeten.

Utbetalningarniä av ATP ökar dels på grund av att antalet pensionärer som uppbär ATP ökar, dels på grund av att den genomsnittliga ATP-pen-sionens storlek ökar.

Utgifterna för ATP uppgår för budgetåret 1987/88 till drygt 57 miljarder kronor. Försäkringen omfattar ålderspension, förtidspension och familje­pension.

ATP-avgiften härför år 1987 fastställs till 10,2%..

Delpensionsförsäkringen började gälla den 1 juli 1976. Den innebär att förvärvsarbetande mellan 60 och 65 år har möjlighet att minska sin arbets­tid genom att gä över till deltidsarbete i kombination med delpension. Delpension utgör för närvarande 50% av inkomstbortfallet. I årets bud­getproposition föreslås en höjning av delpensionen till 65% av inkomst­bortfallet.

De utgiflsstyraiide faktorerna för delpensionen är bl. a. den genomsnitt­liga lönenivån hos dem som har delpension och prisutvecklingen. Pen­sionsförmånen är knuten till basbeloppet. Antalet delpensionstagare be­räknas 1987 uppgå till 32 000, Delpensionsförsäkringen finansieras getiotn avgifter från arbet.sgivare och egenavgifter om 0,5% av löneunderiaget. Avgiften förs till en särskild fond.

Sjukförsäkringen m.m.

Sjukförsäkringssyslemel omfattar hela befolkningen. Försäkringen ger rätt till dels sjukpenning vid sjukdom med 90% av arbetsinkomsten upp till 7,5 gånger basbeloppet (180 700 kr.år 1987), dels viss ersättning i samband med läkarvård och annan sjukvårdande behandling, läkemedelsinköp, tandvård, sjukvård samt .sjukresor.

Regeringen har i en särskild proposition föreslagit förbättrad kompensa­tion vid kortidssjukdom fr o m den I december 1987. Kostnaderna för reformen har beräknats till ca 3 miljarder kr. per år. Hänsyn till detta förslag har tagits i långtidsbudgeten, liksom till den föreslagna höjningen av sjukförsäkringsavgiften med 0,8 procentenheter och egenavgiften till sjukförsäkringen ined 0,3 procentenheter fr. o. m. den 1 januari 1988.

Avgiftsbefrielse för pensionärer under de första 365 dagarnas sjuk­husvistelse föreslås slopas från den 1 juli 1987. Utgiftsminskningen för sjukförsäkringen beräknas bli 540 milj. kr. för budgetåret 1987/88. Beräk­ningarna i långtidsbudgeten bygger på att förslaget om slopande av det avgiftsfria året föl pensionärer genomförs enligt regeringens förslag.

För år 1987/88 föreslås en besparing inom sjukförsäkringen genom änd-

rad periodisering av utbetalningarna till Apoteksbolaget, fiänsyn till att    Prop. 1986/87: 150

denna besparing är av engångskaraktär har tagits i beräkningarna.

Bilaga 1.2

Kostnaderna för sjukpenningen påverkas av antalet sjukpenningberätti-gade, löneutvecklingen och utvecklingen av antalet ersatta sjukdagar (sjuktalet). Någon förändring av antalet personer som är berättigade till sjukpenning förutses ej under perioden. Det genomsnittliga antalet ersatta sjukdagar uppgick år 1985 fill 20,9. Detta innebar en kraftig ökning jämfört med de senaste åren. För är 1986 beräknas sjuktalet preliminärt till 21.5 dagar. Ett i förhållande till 1986 oförändrat sjuktal ligger till grund för kostnadsberäkningarna i långtidsbudgeten. En förändring av det genom­snittliga antalet ersatta dagar med en dag motsvarar en kostnadsförändring för sjukförsäkringen med drygt 880 milj. kr. per år.

Fr.o.m. år 1985 gäller ett nytt system för ersättning till de offentliga sju vårdshuvudmännen. I princip bygger det nya ersättningssystemet på enhetliga ersättningar beräknade per invånare. Nivån på ersättningarna fastställs efter förhandlingar mellan staten och företrädare för sjukvårds­huvudmännen. Långtidsbudgeten bygger på de ersättningar som har fast­ställts för är 1987.

Vad gäller läkemedel svarar sjukförsäkringen för kostnaden utöver den avgift pafienlen betalar vid inköpslillfällel. Denna avgift föreslås fr.o.m. den 1 juli 1987 uppgå till den faktiska läkemedelskostnaden, dock högst 60 kr. vid varje inköpstillfälle. Kostnaden för läkemedel är beroende dels av volymutvecklingen, dels av prisutvecklingen på de olika preparaten. Sjuk­försäkringens utgifter för läkemedel har ökat kraftigt under senare år. I långtidsbudgeten beräknas en viss ökning även för den kommande peri­oden.

Försäkringens kostnader för sjukresor har ökat markant de senaste året. Kostnadsutvecklingen är beroende av den allmänna prisutvecklingen på resor, antal resor samt den försäkrades självrisk (det sk. karensbeloppet). 1 långtidsbudgeten förutses en fortsatt volymökning.

Tandvårdsförsäkringen ersätter 40% av landvårdskostnader upp till 2 500 kr och 75% av kostnaderna därutöver enligt gällande taxa. Utgifterna styrs av patienttillströmningen, antalet verksamma tandläkare som har rätt till ersättning frän försäkringen saml av den ersätlningsberättigade taxa som har beslämls för varje behandling.

ArbetskadejÖrsäkringen omfattar alla förvärvsarbetande saml personer som genomgår utbildning i den mån utbildningen medför särskild risk för arbetsskada. Den ger i princip full ersättning för inkomstbortfall till den som drabbas av skada i sitt arbete. Arbetskadeförsäkringen samordnas under de första 90 dagarna efter en skada med den allmänna sjukförsäk­ringen.

Arbetsskadeförsäkringen ligger utanför statsbudgeten och finansieras

helt genom avgifter från arbetsgivare och egenföreiagare. Avgiften utgör

fr. o. m. år 1980 0,6% av löneunderlaget, dvs. för närvarande ca 2100 milj.

kr. per år. Utgifterna styrs av antalet som skadas, den ersättning dessa

beviljas samt tillämpningen vid prövning om rätt lill ersättning föreligger.

Antalet skadefall ökade under år 1986 och ökningen väntas fortsätta under

perioden.

32

v Stöd till barnfamiljer

Milj. kr., oförändrad pris- och lönenivå

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

Förändring lill

Genom snittlig

Procentuell

Genom-

------------     förändring

snittlig

procentuell   1987/88   1988/89   1989/90   1990/91    1991/92   1987/88-

procentuell

förändring

1988/89-

förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

+3,8

Totala utgifter

därav

Ekonomiskt stöd till barnfamiljer

Bidrag till barn­omsorg

24513     +46      +26      +37      +6      +0,2

h2.9

15 335     +46      - 26      - 37      -    6      +0,3

h5.1

9178     +480      +480      +480      +480      +5,2

O

-0,2 +4,9

Ändamålsgruppen omfattar inkomstöverföringar lill hushållen i form av allmänna barnbidrag och flerbarnstillägg, föräldrapenning, bidragsförs­kott, bostadsbidrag för barnfamiljer, barnpension samt vårdbidrag för han­dikappade barn. Vidare ingår statsbidraget till barnomsorgen och den del av statens bidrag till social hemhjälp som avser hjälp till barnfamiljer inom denna ändamålsgrupp. Statsbidraget lill kommunernas barnomsorg slår för den snabbaste utgiftsökningen under perioden.

Ulgiftsslyrande faktorer för de allmänna barnbidragen är antalet bi­dragsberättigade barn och bidragets storiek.

Under perioden beräknas antalet bidragsberättigade barn minska. Bidra­get fastställs av statsmakterna i enskilda beslut och uppgår fr. o.m. 1 januari 1987 till 5820 kr per år och barn under 16 är . Flerbarnstillägg utgår till familjer med tre eller flera barn. Som barn räknas i detta sammanhang åven 16-19 åringar som studerar. I årets budgetproposition föresläs en ökning av flerbarnstillägget. Förslaget innebär att nerbarnstillägget för det fjärde och de därefter kommande barnen i varje familj fr. o.m. den 1 januari 1988 uppgår till 160% av ett helt barnbidrag. Ökningen beräknas kosta +110 milj. kr. per år under långtidsbudgelperioden.

Genom föräldraförsäkringen ges föiäldrarna rätt till ledighet och ersätt­ning för vård av barn. Till föräldraförsäkringen räknas föräldrapenning, tillfällig föräldrapenning och havandeskapspenning.

Utgifterna för föräldrapenning, som kan tas ut under barnets fyra första levnadsår, beror främst på antalet födda barn samt föräldrarnas förvärvs­frekvens och inkomst.

Utgifterna för tillfällig föräldrapenning är bl. a. beroende av i vilken utsträckning barnen är sjuka. Utgifterna för havandeskapspenning påver­kas av antalet gravida kvinnor, deras förvärvsfrekvens och inkomst samt det antal gravida kvinnor som bedöms ha ett arbete av sädan karaktär att det inverkar menligt på graviditetens utveckling.

Hänsyn har tagits lill förslaget om förbättrad kompensation för tillfällig vård av barn fr. o. m. 1 december 1987.

Under långtidsbudgetperioden beräknas utgifterna för föräldraförsäk­ringen öka något eftersom antalet födda barn förväntas öka.

Föräldraförsäkringen är en integrerad del av sjukförsäkringssystemet

33

3    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150

vad gäller såväl finansiering som administration. Kostnaderna belastar    Prop. 1986/87: 150

således till 15% budgetens utgiftssida och 85% budgetens inkomstsida där     Bilaga 1.2

de finansieras genom socialavgifter från arbetsgivare och egenföreiagare. I

ovanstående tabell redovisas endast de kostnader som täcks via anslag pä

utgiftssidan.

Barn vars föräldrar lever åtskilda kan få bidragsförskott. Nivån på bidraget motsvarar 40% av basbeloppet. Kostnaderna för bidragsförskot­tet beror främst på det totala antalet barn, andelen barn som lever skilda frän någon eller båda föräldrarna, de underhållsskyldiga föräldrarnas betal­ningsförmåga samt hur underhållsbidragets nivå fastställs. Genom de nya bidragsregler som infördes 1987 har utbetalande av bidragsförskott bl. a. i indexhänseende kopplats till underhållsbidragens storlek. Detta innebär på sikt minskade utgifter på statsbudgeten. Föräldrar till handikappade barn under 16 är kan få vårdbidrag om barnet behöver särskild tillsyn eller vård eller om merkostnad uppslår på grund av handikappet.

Till barn där nägon eller båda föräldrarna avlidit utgår barnpension. Antalet barnpensioner antas vara oförändrade under långtidsbudgelperio­den. Kostnaderna för barnpensioner utgår från folkpensioneringen eller tilläggspensioneringen. Utgifterna redovisas i det senare fallet inte över statsbudgeten utan finansieras i dess helhet direkt genom ATP avgiften.

Bidrag ges till kommuner för anordnade av barnomsorgsverksamhet. Riksdagen beslutade under hösten 1985 på grundval av propositionen om förskola för alla barn om vissa principer för kommunal barnomsorgsverk­samhet.

Utöver ovan redovisade utgifter under denna ändamålsgrupp utgår stöd till barnfamiljer och underhållsbidragsskyldiga inom ramen för skallesyste­met, vilket påverkar statens inkomster. Skaltebortfallet på grund av dessa skattelättnader kan beräknas uppgå till totalt omkring 850 milj. kr. under är 1986.

Det statliga stödet till den kommunala barnomsorgen beräknas till ca 9,1 miljarder kr. för budgetåret 1987/88. Totalt beräknas kostnaderna för sam­hället uppgå lill 21 miljarder kr. Statens bidrag lill driften av förskolan och fritidshem styrs av andelen barn som bereds plats i kommunal tillsyn. Beräkningarna i långtidsbudgeten har gjorts med utgångspunkt i kommu­nernas barnomsorgsplaner och med hänsyn till den beräknade utbyggnad som behövs för att nå målet för behovstäckning senast år 1991.

34

VI

Hälso-, sjuk- och socialvård

Milj. kr., oförändrad pris- och lönenivå

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

Genom-

Förändring lill

Procentuell

Genom-

snittlig

förändring

snittlig

procentuell

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

1987/88-

procentuell

förändring

1988/89-

förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

Totala utgifter

- 4,9

9 920

+401

+ 172

+ 131

+ 132

+ 4,0

+2,0

därav

Allmän sjukvård

-11,3

4 634

0

0

0

0

0

0

Åldrings- och

handikappomsorg

+   1,8

2 841

+ 351

+ 122

+ 131

+ 132

+ 12,4

+ 5.9

Social omsorg

+ 8.2

2087

+ 50

+ 50

0

0

+ 2.4

+ 1,2

Ändamålsgruppen omfattar utgifter för statliga och statsunderstödda vårdområden. Huvuddelen avser statsbidrag till värdområden under kom­munall huvudmannaskap, bl a delar av den allmänna sjukvårdsersättnin­gen (den största delen betalas inom sjukförsäkringen). Vidare utgår statsbi­drag till kommuner och landstingskommuner för drift av socialtjänstens hem för vård eller boende saml statsbidrag till kommunerna för annan hälso- och sjukvård. Statsbidrag utgår vidare lill social hemhjälp och delar av samhällets åtgärder för handikappade.

Staten och landstingskommunerna har träffat överenskommelse om er­sättning till sjukvårdshuvudmännen för hälso- och sjukvård för året 1987. Den sammanlagda ersättningen beräknas till ca 11,8 miljarder kr. för år 1987. Den största delen betalas av sjukförsäkringen. Överläggningar pågår mellan företrädare för staten och sjukvårdshuvudmännen om ersättning för perioden efter 1987.

Beräkningarna i långtidsbudgeten bygger på elt i förhållande till 1987 oförändrat belopp.

Ett nytt statsbidragssystem för missbrukarvård m.m. infördes den I januari 1986. Bidragssystemet innebär all de tidigare bidragen till drift av hem för vård eller boende slagits samman med bidragen till alkoholpolik­liniker och vårdcentraler för narkotikamissbrukare. Bidragets storlek fast­ställs genom åriiga överenskommelser mellan kommun- och landstingsför­bunden och statens förhandlingsnämnd.

Samhällets åtgärder för handikappade och äldre omfattar flera områ­den. Den största delen av utgifterna - t ex förtidspension och handikapp­ersättningen inom folkpensioneringen, stöd till arbetshandikappade m. m. redovisas under andra ändamålsgrupper. I denna ändamålsgrupp ingår utgifter för färdtjänst och social hemhjälp samt bidrag till organisationer m.m.

Statsbidraget till den kommunala verksamheten med social hemhjälp utgår dels per årsarbetskraft inom den sociala hemhjälpen, dels per ålders- och förtidspensionär. Årsarbelarbidragel uppgår lill 30 000 kr. Beräkningarna fr. o. m. budgetåret 1988/89 baseras på ett årsarbetarbidrag om 34 000 kr. Antalet årsarbetare beräknas öka under perioden.

Statsbidraget till färdtjänst utgår i princip med 35% av kommunernas

35

kostnader för verksamheten. Kostnadsnivån bestäms av den allmänna    Prop. 1986/87: 150 kostnadsutvecklingen, antalet förflyilningshandikappade samt de enskilda    Bilaga 1.2 kommunernas utformning av verksamheten. Under långtidsbudgetperio­den har antagits en mindre volymökning av statsbidraget.

VII Kommunikation

Milj. kr., oförändrad pris- och lönenivå

Förändring till

Genom snittlig

Procentuell

Genom-

-------------     förändring

snittlig

procentuell   1987/88   1988/89   1989/90   1990/91   1991/92   1987/88-

procentuell

förändring

1988/89-

förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

Totala utgifter

-8,2

10694

-109

-35

-12

+30

-1,0

-1,2

därav

Vägväsendet

-2,3

7 834

- 69

-15

-31

- 3

-0,9

-0,4

Järnvägar

-8,4

2 224

+    9

-29

+ 12

+ 25

+0,4

+0,2

Sjö- och luft-

transport

+0,2

243

-24

0

0

0

-9,9

-2,6

Ändamålsgruppen omfattar utgifter för affärsverken (postverket, tele­verket, statens järnvägar, luftfartsverket och sjöfartsverket) samt vägvä­sendet inkl. trafiksäkerhet.

Ett trafikpolitiskt arbete bedrivs med sikte på alt framlägga en proposi­tion år 1988. De framlida investeringarna i väganläggningar och järnvägar är frågor som kommer alt behandlas i detta sammanhang. Årets budgetpro­position föreslås alt sjöfartsverket blir affärsverk. Delta innebär att verket får disponera avgiftsmedel från handelssjöfarten för all täcka sina kostna­der.

För vägväsendet baseras långtidsbudgetens beräkningar på planerings­förutsättningar, som innebär realt oförändrade anslag.

Statens järnvägar (SJ) tillgodoser sitt behov av medel för investeringar i dels rullande materiel, dels trafikrörelsens fasta anläggningar saml vissa spärutbyggnader i Stockholmsområdet genom upplåning i riksgäldskon­toret. SJ:s övriga investeringar i spårnätel och i irafikrörelsens fasta an­läggningar finansieras över statsbudgeten. I långtidsbudgeten beräknas dessa investeringar ligga på en realt oförändrad nivå.

Televerket tillgodoser fr. o.m. budgetåret 1984/85 sitt kapitalbehov ge­nom upplåning på den allmänna kapitalmarknaden. Någon anslagsbelastn­ing har därför inte beräknas i långtidsbudgeten.

Fr. o. m. budgetåret 1985/86 har postverket möjlighet att finansiera samt­liga investeringar med medel utanför statsbudgeten. Postverkets investe­ringar under perioden kommer således inte påverka långtidsbudgeten.

Långtidsbudgeten för sjöfartsverksamheten utgår från de nya princi­perna för sjöfartens betalningsansvar som redovisas i 1986 års budgetpro­position. Detta innebär atl även sjöfartsverket ges möjlighet alt finansiera sina investeringar genom upplåning i riksgäldskontoret.

36

Investeringsutgifter

De statliga investeringarna inom ändamålsgruppen Kommunikationer är omfattande. De största insatserna avser vägbyggande samt järnvägs- och teleanläggningar. Dessa svarar för närmare 90 % av totalutgifterna som kan beräknas till ca 2 miljarder kr. I diagram 1 visas ändamälsgruppens totala investeringsulgifter saml fördelningen av dessa för budgetåret 1987/88 oberoende av finansieringskälla.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

Diagram 1

Fördelning av större statliga investeringsutgifter inom ändamälsgruppen kommunikationer budgetåret 1987/88.

(1965)

(milj .kr.)

(2915)

(79'iO)

(1200)

s

Jlrnvlgar

o

Vlgar

SD

T

«

lc

ea

Po

«

c

ES

Flyg

B

SJSfart

De investeringar i nät och annan utrustning som beräknas inom leleverk-skoncernen uppgår för budgetåret 1987/88 lill 8,8 miljarder kr. För de påföljande åren under långfidsbudgetperioden beräknas investeringarna uppgå till i stort sett samma nivå. Investeringarna finansieras helt utanför statsbudgeten.

SJ:s investeringar beräknas för budgetåret 1987/88 uppgå till 2,9 miljar­der kr. Däri ingår bl.a. investeringar i rullande materiel för 950 milj. kr., investeringar i irafikrörelsens fasta anläggningar med 490 milj. kr. samt vissa investeringar i Stockholmsområdet med 500 milj. kr. Dessa investe­ringar föreslås få finansieras genom upplåning i riksgäldskontoret.

De beräknade investeringsutgiflerna för postväsendet uppgår för bud­getåret 1987/88 till ca 1,2 miljarder kr. varav 715 milj. kr. för byggande av posthus. Investeringarna föreslås fä finansieras med i postverkets rörelse tillgängliga likvida medel. Enligt nuvarande planer kommer nivån på bygg­nadsverksamheten atl sjunka något framöver.

Utgifterna för vägbyggande kommer totalt för budgetåret 1987/88 uppgå till ca 2,0 miljarder kr., varav det statliga vägbyggandet svarar för 1,6 miljarder kr. Under långtidsbudgelperioden beräknas investeringar för vägbyggande vara oförändrade. Investeringarna för luftfartsverket beräk­nas för budgetåret 1987/88 uppgå till ca 375 milj. kr./år under hela peri­oden.

Sjöfartsverkets investeringar beräknas uppgå lill ca 200 milj. kr./år un­der perioden.

37

VIII Allmänna bidrag till den kommunala sektorn

Prop. 1986/87: 150

Milj. kr. oförändrad pris- och lönenivå

iJliaga    .Z

Genom-                      Förändring till                                   Procentuell

Genom­

snittlig                        ------------------------    förändring

snittlig

procentuell

1987/88   1988/89   1989/90   1990/91   1991/92   1987/88-

procentuell

förändring

1988/89-

förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

Skatteutjämnings­

bidrag och

kompensationsbidrag    -2,5

14250     -1150    -525      -250      O

-8,1

-3,6

Ändamålsgruppen omfattar ett skatteutjämningsbidrag lill kommuner och landsting och ett bidrag till kommuner med anledning av avskaffandet av den kommunala företagsbeskattningen.

Det allmänna bidraget utgör ett ekonomiskt stöd lill kommunerna ulan förbehåll beträffande användning och utan koppling lill viss verksamhet.

Syftet med skatteutjämningsbidraget är att minska de ekonomiska skill­naderna mellan kommunerna som uppstår lill följd av olika förulsättningar vad avser kostnader och skattekraft. Bidraget bör också leda till att skillna­derna i skattesatserna utjämnas.

Skatteutjämningsbidraget utgår dels som ett ordinarie bidrag, dels som ett extra skatteutjämningsbidrag.

Genom del ordinarie skatteutjämningsbidraget garanteras kommunerna och landsfingskommunerna ett visst skatteunderlag i skallekronor per invånare (skattekraft) i förhållande till riksgenomsnittet.

Extra skatteutjämningsbidrag utbetalas till kommuner som av olika skäl har kommit i ekonomiska svårigheter. Bidrag ges även lill kommunerna i skogslänen och Gotlands kommun som kompensation för att statsbidraget fill kollektiv landsbygdstrafik avskaffas. Ett särskilt stöd kan även utgå inom ramen för extra skatteutjämningsbidrag till kommuner som vidtar förebyggande åtgärder mot jordskred m. m.

Skatteutjämningsbidragets utveckling påverkas förutom av skattesats-ändringar, dels av utvecklingen av det egna skalteunderiaget i den enskilda kommunen eller landstingskommunen i förhållande till genomsnittet i ri­ket, dels av en förändring av medelskatlekraften.

Skatteutjämningsbidragens storlek beräknas utifrån resp. kommuns och landstingskommuns skattesats. Den skattesals som får användas vid be­räkning föreslås i årets budgetproposition maximeras till 16 kr./skr. för kommunerna, 13:50 kr./skr. för landstingen och till 29:50 kr./skr. för de kommuner som inte ingår i landsting.

Grundgarantin, som fastställs i lag, kompletteras liksom hittills med

tillägg eller avdrag för kommunernas och landslingens åldersstruktur. Till­

läggen eller avdragen beräknas årligen och anges i procent av medelskat­

lekraften. I årets budgetproposition redovisas ett förslag till reformering av

del nuvarande skalteutjämningssystemet. Syftet är att öka utjämningsef­

fekten inom systemet och därmed minska skillnaderna i skattesatser i

första hand mellan kommunerna i den södra och norra delen av landet.

Resurserna omfördelades därför så att kommunerna och landstingen i de

38

norra delarna av landet får en större andel av skatteutjämningsbidraget.

Förslaget innebär vidare att den totala bidragsramen minskar. I beräkning­arna i långtidsbudgeten har hänsyn tagits till detta.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 1.2

IX 

Utbildning och forskning

Milj. kr., oförändrad pris- och lönenivå

Genom-

Förändring till

Procentuell

Genom-

snittlig

förändring

sniulig

procentuell

1987/88

1988/89

1989/90

1990/91

1991/92

1987/88-

procentuell

förändring

1988/89-

förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

Totala utgifter

-1,5

42960

-759

-428

-407

-484

-1,8

-1,2

därav

Obligatoriska

skolväsendet

-3,0

16237

-753

-312

-256

-287

-4.6

-2.6

Gymnasieskolan

0

5 187

-    4

-  16

-   15

0

0

-0,1

Högre utbildning.

forskning m. m.

+0,3

10778

+  39

- 57

-100

-104

+0.4

-0.5

Studiestöd

-0.1

7 835

- 41

- 43

- 36

- 76

-0.5

-0,6

Ändamålsgruppen omfattar utgifterna för utbildningsväsendet och för den civila grundforskningen som bedrivs av staten eller ges statligt stöd. 1 utgifterna ingår bl. a. det obligatoriska skolväsendet (inkl. särskolan), gym­nasiala skolor, vuxenutbildning, högre utbildning, studiestöd samt grund­forskning. Till högre utbildning och forskning hänförs bl. a. högskolan (inkl. lantbruksuniversitetet), de statliga utgifterna för forskning och ut­veckling inom industriområdet.

Staten svarar för merparten av kostnaderna för del obligatoriska skolvä­sendet i form av skolledar- och lärariöner. Resterande kostnader faller på kommunerna.

Utgiftsstyrande faktorer för grundskolebidraget i löpande priser är -förutom löneutvecklingen och antalet elever - den genomsnittliga under­visningsskyldigheten. Genom att utbetalningen av statsbidraget fördelas på förskott och slulreglering är belastningen pä statsbudgeten regelmässigt skild från vad kommunerna är berättigad till i statsbidrag för ett visst läsår. Under långtidsbudgelperioden minskar antalet elever i grundskolan (7-15 år) med ca 7% vilket innebär att utgifterna i fasta priser sjunker under perioden.

Antalet intagningsplatser inom gymnasieskolans ram som regeringen föreslår i årets budgetproposition (124 000) förutsätts gälla under hela perioden. Utöver dessa platser finns ca 29 000 platser i sådana specialkur­ser som för fillträde kräver tidigare gymnasial utbildning, praktik eller viss ålder. Kostnaderna för gymnasieskolan styrs - förutom av löneutveck­lingen och antalet elever - av antalet klasser, omfattningen av lärarnas undervisningsskyldighet samt timplanernas utformning. Fr. o. m. den 1 juli 1987 införs ett nytt statsbidragssystem för gymnasieskolan.

Statsbidrag utgår fr. o. m. den 1 juli 1983 till vissa kommunala åtgärder för de ungdomar under 18 år som efter grundskolan inte genomgår reguljär utbildning eller har fast arbete. Utgifterna styrs av antalet ungdomar som

39

blir föremål för dessa åtgärder. Utgångspunkten för medelsberäkningen i    Prop. 1986/87: 150 årets budgetproposition är att 14 000 ungdomar i åldern 16-17 år väntas    Bilaga 1.2 vara i behov av dessa åtgärder. Till grund för beräkningarna under hela långtidsbudgelperioden ligger ett antagande att antalet 16-17 åringar som kommer bli föremål för åtgärder genom det kommunala uppföljningsansva­ret är oförändrat.

Kostnaderna för vuxenutbildningen, som huvudsakligen består av bi­dragsanslagen till studiecirklar, invandrarundervisning i svenska, driften av folkhögskolor och kommunal utbildning för vuxna (grundvux och komvux), beräknas inte öka under långtidsperioden. Utbildningsvolymen förväntas inte förändras under perioden.

Utgifterna i fasta priser för den grundläggande högskoleutbildningen väntas lill följd av redan fattade beslut minska marginellt.

De dominerande utgiftsstyrande faktorn för den grundläggande högsko­leutbildningen, exkl. kommunal högskoleutbildning, utgörs av dels de pla­neringsramar i form av nybörjarplatser som ärligen fastställs av riksdagen, dels utbildningens längd, kostnaderna per utbildningsplats saml kringkost-nader såsom administration vid högskoleenheterna m. m. Dessa faktorer utgör ca 85 % av de totala utgifterna.

Staten ger bidrag till kommuner och landstingskommuner för driften av den kommunala högskoleutbildningen. Bidraget antas realt minska under långtidsbudgelperioden.

Antalet gymnasiestuderande antas vara oförändrat under perioden. Vad gäller de studerande på högskolan förväntas antalet minska något under långtidsbudgelperioden.

Utgifterna för studiesociala ändamål styrs av antalet studerande på gym-nasie- och högskolenivå. Den största utgiftsposten - de återbetalnings­pliktiga studiemedlen - styrs även av basbeloppet. Studiemedelstagarnas sammanlagda skuld till staten uppgick vid utgången av år 1986 lill 36,3 miljarder kr.

De statliga anslagen lill forskning och utveckling uppgår till ca 11,3 miljarder kr. budgetåret 1986/87. I proposition 1986/87:80 om forskning föreslår regeringen atl ytterligare 315 milj. kr. under 1987/88, 95 milj. kr. under 1988/89 och 90 milj. kr. under 1989/90 tillförs forskning och utveck­ling.

Forskningen inom utbildningsdepartementets område svarar budgetåret 1986/87 för ca en tredjedel, eller 3,4 miljarder kr., av del statligt finansiera­de forsknings- och utvecklingsarbetet. För budgetåret 1987/88 ökar resur­serna med knappt 230 milj. kr., 1988/89 med 60 milj. kr. och 1989/90 med drygt 74 milj. kr. Verksamheten inom utbildningsdepartementets område finansieras även genom externa resurser.

För perioden efter budgetåret 1989/90 beräknats oförändrade resurser till forskning och utveckling.

De viktigaste utgiftspåverkande faktorerna inom ändamålsgruppen är antalet elever, löneutvecklingen för lärare samt basbeloppet. Dessa fakto­rer påverkar framför allt anslagen inom skolväsendet, den högre utbild­ningen och studiestödet.

40

X

Arbetsmarknads- och regionalpolitik

Milj. kr., oförändrad pris- och lönenivå

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

Genom­snittlig procentuell förändring 1981/82-1985/86

1987/88

Förändr 1988/89

ing till 1989/90

1990/91

1991/92

Procentuell förändring 1987/88-1988/89-

Genom­snittlig procentuell förändring 1987/88-1991/92

Totala utgifter

4-4,0

22370

-280

-166

-96

9

- 1,2

-0,6

därav Arbetsmarknadspolitik Regionalpolitik

+ 4,2 + 2.0

20147 2 223

+   14 -294

-162

-    4

-93

- 3

6 -3

0

-13.2

-0,2 -3.5

Ändamålsgruppen omfattar statens utgifter för skilda arbetsmarknads­politiska åtgärder såsom arbetsförmedling, sysselsättningsskapande åtgär­der, arbetsmarknadsutbildning, konlanlstöd vid arbetslöshet, arbetsmiljö­åtgärder, stöd till Stiftelsen Samhällsförelag, saml vissa andra sysselsäit-ningsfrämjande åtgärder. Vidare hör utgifterna för regionalpolitiska åtgär­der lill denna ändamålsgrupp.

Arbetsmarknadspolitik

Arbetslösheten uppgick till 2,7% i genomsnitt under 1986. Långtidsbudge­ten har baserats på elt sjunkande arbetslöshetstal. En förändring av arbets­lösheten med en procent under en lid av tvä månader innebär att utgifterna för arbetslöshetsersättning förändras med ca 167 milj. kr. på statsbudgeten och med ca 310 milj. kr. inom arbetsmarknadsfonden.

Sysselsättningsskapande åtgärder, avser främst statliga, kommunala och enskilda beredskapsarbeten saml rekryteringsstöd. Behovet av bered­skapsarbeten är i hög grad avhängigl konjukturulvecklingen och syssel­sättningslägel. Del innebär alt medelsåtgången kan variera kraftigt mellan budgetåren. Avgörande för kostnaderna för verksamheten är dels antalet sysselsältningsdagar, dels kostnader per sysselsättningsdag.

Till kommunalt och enskilt beredskapsarbete av investeringskaraklär lämnas fr. o. m. den 1 juli 1985 statsbidrag (grundbidrag) med normalt med 70% av lönekostnaderna. Därutöver utgår ett lilläggsbidrag om 10% för övriga kostnader. I 1987 års budgetproposition föreslås alt grundbidraget skall sänkas till 60% utom i stödområdena A och B.

De statliga utgifterna för sysselsättningsskapande åtgärder har beräknats fill ca 2,5 miljarder kr., för budgetåret 1987/88 motsvarande 5,7 milj. sysselsättningsdagar för beredskapsarbeten och rekryteringsstöd. Utgif­terna för statsbidrag fill de ungdomslag för 18-19-åringar som startade i januari 1984 beräknas lill ca 5,7 miljarder kr. sammanlagt för hela långfids­budgetperioden. Därvid har antagits en volym om 20 000 platser i genom­snitt per år under perioden. Därtill kommer 10 000 inskolningsplatser motsvarande 5 000 helårsplatser lill en kostnad av ca 1,3 miljarder kr. för perioden.

Konlanlstöd vid arbetslöshet utgår dels i form av ersättning frän erkända arbetslöshetskassor, dels i form av kontant arbetsmarknadsstöd lill perso-

4    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150

41

ner som står utanför arbetslöshetsförsäkringen. Statsbidragen till arbets- Prop. 1986/87: 150 löshelsförsäkringen samt det kontanta arbetsmarknadsstödet finansieras Bilaga 1.2 dels över anslag pä statsbudgeten (35%), dels genom arbetsgivaravgifter (65%) frän statsbudgetens inkomstsida. Övriga kostnader för arbetslös­hetsförsäkringen finansieras genom medlemsavgifter från de försäkrade och genom ränteinkomster. Behovet av medlemsavgifter styrs till stor del av statsbidragets storlek. Statsbidragen lill de erkända arbetslöshetskas­sorna utgör för närvarande ca 95% av den arbetslöshetsersättning som betalas ut.

Utgifterna för konlanlstöd vid arbetslöshet styrs av arbetslöshetens omfattning, antalet arbetslösa och antalet ersättningsdagar samt ersätt­ningsnivån. Den högsta ersättningsnivån, som höjs till 400 kr. per dag fr. o. m den 1 juli 1987, fastställs av statsmakterna. Utbildningsbidraget för den som är berättigad till ersättning från erkänd arbetslöshetskassa höjs också lill 400 kr. Arbetsmarknadsavgiften föreslås mot denna bakgrund höjas till 2,16% fr. o.m. 1 januari 1988.

Utgiftsutvecklingen för arbetsmarknadsutbildningen styrs i första hand av antalet kursdeltagare saml av utbildningskostnaden och utbildningsbi­dragets storlek per kursdeltagare. Antalet deltagare i arbetsmarknadsut­bildningen och utbildningsbidragets storlek fastställs genom särskilda be­slut av statsmakterna. Antalet kursdeltagare i verksamheten är beroende av arbetsmarknadsläget och av i vilken utsträckning de sökande uppfyller villkoren för tillträde till utbildningen. Utbildningens inriktning och fördel­ning av kursdeltagarna regionall har också betydelse för kostnadsutveck­lingen.

Arbetsmiljö och arbetsanpassning

Genom arbetsmiljöfonden kommer ca 580 milj. kr. att fördelas till arbets­miljö- och arbetslivsändamål under budgetåret 1987/88. Verksamheten finansieras via en särskild arbetsgivaravgift och redovisas inte pä statsbud­geten.

Inom arbelsmiljöområdet bedrivs forskning om hur skador i arbetslivet uppkommer och hur de kan förebyggas. Genom arbetarskyddsslyrelsens föreskrifter och insatser av arbetsmarknadens parter arbetar man vidare för en sund och säker arbetsmiljö.

Budgetförslaget för arbelarskyddsverket utgår från den ekonomiska tre­årsplan som fastlades år 1985. Verket får genom denna en 4-procentig realminskning av anslaget fram t.o.m. budgetåret 1988/89. Yrkesinspek­tionen har i likhet med föregående år genom omprioritering tillförts vissa medel. För arbetarskyddsverket budgeteras ca 320 milj. kr. för budgetåret 1987/88.

För att öka möjligheten för arbetshandikappade att få arbete på den

reguljära arbetsmarknaden kan lönebidrag lämnas till arbetsgivare. Dess­

utom finns ett särskilt inlroduklionsslöd vid anställning av arbetshandikap­

pade inom vissa sektorer. Vidare kan bidrag lämnas till arbetshjälpmedel

åt handikappade. För budgetåret 1987/88 beräknas utgifterna för dessa

stödformerna uppgå till knappt 4 miljarder kr.

42

Kostnaderna för stöden bestäms av regelsystemet och av arbetsförmed- Prop. 1986/87: 150 lingens möjligheter atl placera sökande med arbeishandikapp. Introduk- Bilaga 1.2 lionsstöd föresläs kunna utgå inom en viss volymram. Antalet platser med 100% lönebidrag hos statliga myndigheter är sedan länge begränsat. Bi­drag med 90% av lönekostnaden till allmännyttiga organisationer ökar i viss begränsad omfattning. Anställning med lönebidrag med lägre subven­tionsnivåer hos enskilda företag, kommunala arbetsgivare och affärs­drivande verk får däremot genomföras i obegränsad omfattning. Under långtidsbudgelperioden beräknas antalet lönebidragsplalser öka med 2 000 per år.

För den yrkesinriktade rehabliteringen väntas i stort sett oförändrade utgifter under långtidsbudgelperioden. Rörelseunderskottet vid driften av sliftelseorganisalionen för skyddat arbete - Samhällsföretagsgruppen -finansieras helt via statsbudgeten. Stiftelsen Samhällsförelag - föreslås få elt anslag om ca 3,2 miljarder kr. för att täcka delta underskott samt för vissa investeringar under budgetåret 1987/88. Utgifterna beräknas sjunka under långtidsbudgelperioden genom att verksamheten effektiviseras och försäljningsintäkterna ökar.

Regionalpolitik

Det regionalpoliliska stödet till näringslivet består bl. a. av åtgärder för företags- och teknikutveckling, stöd i samband med investeringar och glesbygdsinsalser, transportstöd samt pris- och rationaliseringsstöd till jordbruk i norra Sverige.

Det regionalpoliliska slödel inom industridepartementels område syftar främst lill alt skapa varaktiga sysselsättningstillfällen i de regioner i landet som drabbats av undersysselsättning och arbetslöshet. Ökad vikt har lagts på åtgärder för att allmänt förbättra näringslivsmiljön i de prioriterade regionerna vad gäller utbildning, kommunikationer, teknisk kompelens m.m.

Riksdagen har beslutat om en ekonomisk ram för budgetåren 1985/86 -1988/89 för dessa stödåtgärder. Ramen uppgår till ca 6,5 miljarder kronor och omfattar bl. a. lokaliseringsstöd, offerlslöd, investeringsbidrag, före­tagsutvecklings- och glesbygdsstöd samt sysselsältningsstöd och nedsätt­ning av socialavgifter. För långtidsbudgelperioden har i övrigt förutsatts all ambitionsnivån är oförändrad. Den årliga utgiften har beräknat till drygt 1,6 miljarder kronor.

De kortsiktiga variationerna i utnyttjande av de medel som disponeras är bl. a. avhängiga av den allmänna konjukturulvecklingen och behovet av att motverka tendenser till ökade regionala obalanser. En förstärkning av regionalpolitiken föresläs i årets budgetproposition, vilket innebär att ca 2 miljarder kr anslås för regionalpoliliska insatser inom industridepartemen­tets område för budgetåret 1987/88.

Ett nytt anslag på 300 milj. kr. för särskilda regionalpolitiska insatser för infrastrukturutbyggnad m.m. har föreslagils att utnyttjas under en treårs­period. Samtidigt föreslås sysselsätlningsstödet slopas i stödområde C.

Inom kommunikationsdepartementets område föreslås till bärighets-

43

höjande åtgärder i vägnätet att nära 4 miljarder kronor investeras i skogs-    Prop. 1986/87: 150 länen under en tioårsperiod. Vidare föresläs atl 15 milj. kr. anvisas till    Bilaga 1.2 driftstöd för kommunala flygplatser. Transportstödet lill Norrland m. m. är i långtidsbudgeten beräknat utifrån en viss real tillväxt.

Inom utbildningsdepartementets område föresläs alt 15 milj. kr. anvisas budgetåret 1987/88 för särskilda utbildningssatsningar vid universitet och högskolor i de regionalpolitiska prioriterade delarna av landet.

Inom jordbruksdepartementets område föreslås oförändrade anslag vad gäller stödet till jordbruket i norra Sverige. Samtidigt aviseras att ett särskilt åtgärdsprogram skall föreläggas riksdagen våren 1987.

En förstärkning av stödet till arbetsgivare som ordnar sysselsättning för medflyttande till nyckelpersoner som fiyttar till ort i stödområden föreslås under arbetsmarknadsdepartementets huvudtitel.

Inom civildepartementets område föreslås en överföring av uppemot 100 tjänster inom statistiska centralbyrån från Stockholm till Örebro och vissa andra åtgärder.

Under finansdepartementets huvudtitel föreslås en förändring av skatte-utjämningssystemet, som bl. a. innebär atl skatteutjämningsbidragen höjs i regionalpolitiskl prioriterade regioner.

XI 

Bostadspolitik

Milj. kr. oförändrad pris- och lönenivå

Genom-                      Förändring till

------- 

Procentuell Genom­

snittlig                        ------------------------    förändring   snittlig

procentuell

1987/88   1988/89   1989/90   1990/91   1991/92   1987/88-      procentuell

förändring

1988/89-     förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

Totala utgifter

-13,1

därav Räntebidrag

+ 2,6

13515     +368       +835      +  880    +1235    +2,6

+5,6

12400     +600       +950      +1000    +1250    +4,6

+6,9

Statsutgifterna inom ändamålsgruppen domineras av räntebidrag till bo­stadsbyggande. Räntebidrag lämnas även för vissa underhålls- och energi-besparingsåtgärder. Räntebidragen täcker mellanskillnader mellan den s. k. garanterade räntan och faktisk räntekostnad för såväl statliga lån som botlenlån. Kostnaderna för räntebidrag är beroende av förändringar av den allmänna räntenivån.

Staten betalar vidare ut bostadsbidrag till barnfamiljer samt delfinansie-rar statskommunala bidrag Ull hushåll med barn. Statens bidrag lill kom­munalt bostadstillägg till folkpensionärer (KBT) redovisas under ända­målsavsnitt

IV.

De bostadspolitiska utgifterna omfattar även bidrag och lån till bostads­förbättring m.m., bidrag till åtgärder i bostadsområden med stor andel outhyrda lägenheter m. m. samt vissa ränle- och amorteringsfria till-läggslån.

I beräkningarna antas nybyggnadsvolymen år 1987 omfatta ca 33 500

lägenheter. Ombyggnadsverksamheten antas uppgå till ca 35 000 lägenhe-

44

ter per är. Under långtidsbudgelperioden antas att nybyggnadsvolymen    Prop. 1986/87: 150 öka lill ca 37 000 lägenheter per år medan ombyggnadsverksamheten antas    Bilaga 1.2 ligga kvar på i stort sett oförändrad nivå. De sammanlagda effekterna av en sänkning av den allmänna räntenivån och volymökningen leder lill en real ökning av kostnaderna under långtidsbudgetperioden.

Riksdagen har under hösten 1986 beslutat (prop. 86/87:48, BoU 7, rskr 93) om dels försök med bidrag för att dämpa höjningar av hyrorna för vissa boende efter ombyggnad, dels bidrag vid nybyggnad av vissa bostäder samt införande av tilläggslån för ombyggnad av vissa hus som är yngre än 30 är. Regeringen har i årets budgetproposition föreslagit att räntebidrag till främst egnahem skall minskas genom extra upptrappningar av den garanterade räntan. Vidare föresläs atl kommunerna skall delfinansiera bostadsanpassningsbidragen. Föreslagen minskar statens utgifter med 355 milj. kr. frän år 1988.1 långtidsbudgeten har hänsyn tagits till dessa förslag.

Bostadsbidrag lill barnfamiljer beslår av en statlig del, som lämnas med ett visst belopp per barn och en statskommunal del. Denna del är beroende av bostadskostnaderna. Bostadsbidraget är inkomstprövat och reduceras med en viss del av den bidragsgrundande inkomsten.

Regeringen har lagt fram vissa förslag rörande bostadsbidragen, som riksdagen ännu inte tagit ställning till. Ett förslag innebär (prop. 86/87:48) att bidrag ska lämnas till högre bostadskostnader. Vidare föreslås i årets budgetproposition att bostadsbidraget i sin helhet omvandlas till ett kom­munalt bidrag och atl statsbidrag skall utgå. Staten och kommunernas andelar av kostnaderna för det totala stödet förblir dock detsamma som idag. Vidare har regeringen under våren 1987 föreslagit all bostadsbidrag införs för yngre hushåll utan barn. Hänsyn lill dessa förslag har tagits i långtidsbudgeten.

Bostadsbidrag utgick under år 1986 till 263 000 hushåll. Utgifterna för bostadsbidrag påverkas av antal barn, förvärvsfrekvens, utveckling av inkomster och bostadskostnaden.

Sambandet med statsbudgetens inkomster

Skatteregler som berör bostadssektorn påverkar statens inkomster. Den beskattningsbara inkomsten för egnahemsägare minskar p. g. a. att ränte­utgifter för län med säkerhet i fastigheter är avdragsgilla. För sådana lån, kan skattebortfallet under inkomståret 1987 uppskattas till drygt 5 miljar­der kr. för staten. Härtill kommer 8 miljarder i bortfall för kommuner och landsting. Egnahemsägarnas extra avdrag har slopats fr.o.m. år 1987 vilket medför alt skattebortfallet minskar något.

Den kommunala garanliskatten för bosladsfastigheler som ägs av fysis­ka personer slopas fr.o.m. 1987, vilket innebär en skattelättnad för bl.a. många fastighetsägare.

I långtidsbudgeten har beräknats ett oförändrat skattebortfall under perioden.

Statens intäkter av fastighetsskatten från bostadshus beräknas uppgå till

ca 4,9 miljarder kr. under 1987. Intäkterna framöver ökar dels p.g.a.

kommande omlaxeringar och dels i takt med alt nya bostadshus tillkom-

45

mer och upptaxering av fastigheter sker. Hänsyn till detta har lagils i    Prop. 1986/87: 150

långtidsbudgeten.

Bilaga 1,2

För bostadslän utbetalade av staten före den 1 juli 1985 sker amortering och inlösen vilka registreras som inkomster på statsbudgeten. Dessa inbe­talningar kan uppskattas till 2,5 miljarder kr. per är under långtidsbudget-perioden.

Vid slutet av långtidsbudgelperioden uppskattas samhällets subven­tioner lill bostadssektorn vid dagens räntenivå uppgå lill sammanlagt ca 30 miljarder kr.

Vissa effekter utanför statsbudgeten

De statliga bostadslänen svarar för 22-30% av den prioriterade bostadsut­låningen. Fr. o. m. den 1 juli 1985 svarar Statens Bosladsfinansieringsbolag (SBAB) för utlåningen. Botlenbelåningen för bostadsbyggande sker på kapitalmarknaden. För denna utlåning svarar bosiadslåneinsliiuten.

XII Näringspolitik

Mil. kr. oförändrad pris- och lönenivå

Genom-                      Förändring till

Procentuell

Genom-

snittlig                         --------- 

------    förändring

snittlig

procentuell  1987/88   1988/89   1989/90

1990/91

1991/92   1987/88-

procentuell

förändring

1988/89-

förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

Totala utgifter

-6,3             5 718       -249       -234

-137

-24        -4,3

-1,1

Ändamålsgruppen Näringspolitik omfattar utgifter för handel och indu­stri, jordbruk, fiske samt hantverk. Utgifterna uppgår för budgetåret 1987/88 till ca 5,7 miljarder kr.

De näringspolitiska insatserna som redovisas under industridepartemen­tets huvudtitel kan delas in i permanenta program och särskilda insatser vid ortskriser, omstruktureringsinsatser m. m.

1 regeringens proposition 1986/87:74 om näringspolitiken inför 1990-talet behandlas frågan om de framtida särskilda insatserna inom näringspoliti­kens område.

Stöden lill krisdrabbade företag har skurits ned mycket kraftigt sedan regeringsskiftet 1982. De små kvarstående kostnaderna är kapitalkost­nader pä utestående län och aktiekapital. Kostnaderna för olika former av stöd till varvinduslrin har varit svår atl påverka pä kort sikt. Gamla beslut och åtaganden förorsakar fortfarande icke obetydliga kostnader. Delta gäller framför allt infrianden av tidigare ställda farlygskredilgaranlier saml nedläggningskostnader.

46

Diagram 2    Stöd till krisdrabbade företag 1979/80-1985/86

(nettokostnader milj. kr. 1980 års prisnivå)

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

8000

6000

St

ö

d exkl varv &font-family:Verdana'>å

l

Krisst

ö

d exkl varv

Totalt krisst

ö

d

4000

2 000

Annat krisf

ö

retagsst

ö

d

------ 1---------- 1---------- 1---------- 1---------- 1---------- 1---------- 1

1979/80        80/81        81/82        82/83       83/84       84/85        85/86

Den restriktiva hållningen lill krisförelagssiöd torde innebära alt kostna­den för de särskilda insatserna fortsätter att ligga på en låg nivå under långtidsbudgetperioden.

I diagram 3 redovisas omfattningen av sädana insatser i krisdrabbade förelag och branscher, som har gjorts med hjälp av medel som tillskjutits genom särskilda beslut vid sidan av ordinarie anslag. Vidare redovisas utgifterna till följd av redan fattade beslut som avser långtidsbudgelperio­den. Den framtida belastningen rör främst insatser inom varvindustrin.

Sifferuppgifterna i diagram 3 avviker från de nettokostnadsberäkningar av industristödet som görs inom industridepartementet. Detta beror på skillnader i beräkningssäti.

De beloppmässigt mest omfattande programmen av permanent karaktär är exporlkreditgaranlierna och de stalsstödda exportkrediterna (det s. .k. SEK-syslemel). Under de senaste åren har betydande underskoll uppstått i exportkreditgarantisyslemel till följd av omfattande skadeutbeialningar på grund av bristande återbetalning från ett begränsat antal länder. Kost­naderna för SEK-systemet beräknas, på basis av de antaganden som långtidsbudgeten bygger på, bli ca 620 milj. kr. budgetåret 1987/88 för all sedan succesivt minska till ca 100 milj. kr. budgetåret 1991/92.

Det statliga stödet till exportkreditfinansiering har sedan några år fått en ny inriktning. Det siafiiga stödet gick under slutet av 1970-talet och början av 1980-talel huvudsakligen till projekt i u-länder och slalshandelsländer och till fartyg med stora subventioner. Nu är den del av projektexporten som finansieras med statligt stöd i första hand bislåndsstödda projekt och en och annan myckel omfattande exportaffår. Den mera löpande exporten av mindre projekt och vanliga kapitalvaror finansieras med marknadsmäs­siga krediter.

47

För tekoindustrin och den träbearbetande industrin finns för närvarande    Prop. 1986/87: 150 särskilda branschprogram. Kostnaderna för dessa branschprogram beräk-    Bilaga 1.2 nas bli lägre för den kommande perioden än under den senaste femårspe­rioden.

Diagram 3. Statliga insatser i krisdrabbade företag och branscher

Miljarder kr., oförändrad pris- och lönenivå Miljarder kr

i

\ _

15,9

-

14-

12-

11,8

-

10-

8-

7,6

6,4

6-

-

4,5

4-

3,1

2

-

r

0,5

0,4

0,4

Ä

0

-\ Budgetår 80/81   81/82 82/83 83/84  84/85 85/86 86/87 87/88  88/89 89/90 90/91

48

XIII Energiförsörjning

Milj. kr. oförändrad pris- och lönenivå

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

Förändring till

Genom­snittlig

Procentuell Genom-

-------------     förändring    snittlig

procentuell   1987/88   1988/89   1989/90   1990/91    1991/92   1987/88-      procentuell

förändring

1988/89-      förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

Totala utgifter

-10,6

4192

-131

+64

-235

-40

- 3,1

-2,1

därav

Energisparande

-30,7

41

- 20

+60

+ 60

0

-48,7

-

Energiförsörining

inkl. energiforskning

- 5.6

4 151

-111

+ 4

-295

-40

- 2,7

-3,1

Ändamålsgruppen omfattar bl. a. utgifterna för statens vatlenfallsverk, beredskapslagring av olja m. m., energiforskning och ersättning för förse­nad idriftlagning av kärnreaktorer. Huvuddelen av statsutgifterna inom energiområdet går till investeringar, ofta av långsiktig karaktär. Beslut om investeringar inom ändamålsgruppen påverkar ofta utgiftsnivån under flera år framåt.

Vid beräkningarna av utgifterna för statens vatlenfallsverk har invester­ingsnivån inom affärsverket under perioden 1986/87-1990/91 bedömts ligga på ca 3,7 miljarder kr. per år. Nyinvesteringarna i kärnkraftverk är avsluta­de. Vissa ombyggnadsarbeten pågår vid Ringhalsverket. Behovet av för­nyelse av statens vattenfallsverks äldre anläggningar ökar. Vissa äldre delar av storkraflsnätet kommer därför all ersättas och kapaciteten där­med ökas. Ersättning för försenad produktionsstart av kärnreaktorer har utgått enligt särskilda avtal för reaktorerna Forsmark 1, 2 och 3 samt Ringhals 3 och 4. Budgetåret 1987/88 är det sista året ersättning kommer all utgå och då endast för Forsmark 3.

Inom energiområdet ges utöver anslag på statsbudgeten även kreditga­rantier dels för utvinning m. m. av olja, naturgas och kol, dels för Svensk Kärnbränslehantering AB:s åtaganden i samband med upphandling inom kärnbränsleområdet. Statliga kreditgarantier lämnas för statens vatten­fallsverks upplåning avseende bolag inom vatienfallskoncernen. Garanti­ramarna för dessa ändamål uppgår för budgetåret 1987/88 sammanlagt lill ca 23,5 miljarder kr.

49

XIV övrigt

Milj. kr., oförändrad pris- och lönenivå

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.2

Förändring till

Genom snittlig

Procentuell

Genom-

------------     förändring

snittlig

procentuell   1987/88   1988/89   1989/90   1990/91   1991/92   1987/88-

procentuell

förändring

1988/89-

förändring

1981/82-

1987/88-

1985/86

1991/92

Totala utgifter

- 4,7

därav

Livsmedelssubvenlioner

m.m.

-10,4

Rekreation, kyrkliga

och kulturella ändamål

O

Skatteadministration

m.m.

1,1

+8,9

26945     +2 025    +205       +140      +909      +13,7

2908

- 200

0

0

-400

- 6.8

-5,6

2885

- 78

- 55

- 64

- 1

- 2,7

-1,7

9987

- 70

-144

+ 14

+ 110

- 0,1

0,2

Till gruppen Övrigt har förts utgifter som inte har behandlats i någon av de tidigare redovisade ändamålsgrupperna. Här återfinns bl. a. anslag för livsmedelssubventioner, riksdag och regering, skatleadminislralion, miljövård, kulturverksamhet, kyrkliga ändamål saml idrotts- och fri-fidsverksamhel.

Inom ramen för jordbruksprisregleringen fastställs priserna på jord­bruksprodukter av statsmakterna, efter överläggningar mellan statens jordbruksnämnd, jordbruksnämndens konsumentdelegation och Lantbru­karnas förhandlingsdelegation. År 1973 infördes livsmedelssubvenlioner för all resultatet av just dessa prisförhandlingar inle skulle slå igenom på livsmedelspriserna. Utgifterna för livsmedelssubvenlionerna styrs av en­skilda beslut som fattas av statsmakterna och av konsumtionen av livsme­del. Kostnaderna för livsmedelssubvenlionerna, som numera enbart avser mjölk, kan beräknas lill 2,1 miljarder kr. för budgetåret 1987/88. Inkluderas vissa läginkomstsatsningar m. m. för jordbrukare uppgår beloppet lill knappt 2,6 miljarder kr. Livsmedelssubventionerna beräknas därigenom sänka livsmedelspriserna med 2,5%. I långtidsbudgeten beräknas subven­tionerna vara oförändrade under perioden. Statsmakternas ansvar för spannmålsöverskotten avvecklas under perioden i enlighet med gällande riksdagsbeslut.

Riksdagen beslutade våren 1985 att resurserna i jordbruket i stort sett bör stämma överens med vad som behövs för vår livsmedelsförsörjning och för de utfästelser som Sverige gjort i det internationella arbetet mot världsvälten. För de kostnader som uppslår till följd av att spannmålspro­duktionen överstiger detta behov skall samhället under en övergångstid ta ett delansvar. Andelen för samhället skall vara 40%, medan jordbruksnä­ringen svarar för 60%, räknat vid normalskörd. Riksdagen härför 1985 års skörd slagit fast att procenten skall räknas på de verkliga kostnaderna för spannmålsöverskottet.

Införselavgiflsmedel från import av jordbruksprodukter och livsmedel används för olika ändamål, bl. a. prisreglering, med belopp som riksdagen beslutar om för varje år. Det belopp som skall tillföras jordbruket fastställs efter en särskild s. k. fördelningsplan. För regleringsåret 1987/88 beräknas

50

de totala införselavgifismedlen, som inte redovisas över statsbudgeten,    Prop. 1986/87: 150

uppgå till drygt 600 milj. kr.

Bilaga 1.2

Kostnader för den centrala myndighetsutövning, som inte kan hänföras till annat område, redovisas under denna ändamälsgrupp. Vissa utgifter för riksdag, regeringskansli och kommittéer samt anslagen till de kungl. hov-och sloltsstalerna redovisas också här.

Även skatteadministrationen m. m. ingår i denna ändamålsgrupp. Kost­naderna för riksskatteverket, länsskattemyndigheterna, de lokala skatte­myndigheterna, kronofogdemyndigheterna saml för arvoden till taxerings­nämndordföranden m.m. kan i stort delas in i förvaltningsanslag och bidragsanslag. Huvuddelen av bidragsanslagen styrs av automatik, genom att bidragen är relaterade till lönekostnaderna för vissa verksamheter.

Staten bidrar vidare till en del regional kulturverksamhet som drivs i stiftelseform och ofta har landstingskommuner som huvudmän.

Kulturverksamheten finansieras även genom inkomster vid kulturinsti­tutionerna såsom entremedel m.m., lolterimedel och forskningsmedel. Resurser erhålls också inom ramen för sysselsättningspolitiken. Dessutom tillförs några kulturinstitutioner avkastning från fonder.

Inom medieområdet är stöden till dagspressen den största utgiften på statsbudgeten. Dessa stöd styrs av automatiskt verkande volymregler. Sveriges Radio-koncernens (SR) verksamhet finansieras med avgiftsmedel som tillförs radiofonden. Avgiften är kopplad till innehav av televisions­mottagare. Fondens medel redovisas utanför statsbudgeten och finansierar radio- och TV-verksamhetens drifts- och investeringskostnader. Även ra-dionämdens verksamhet finansieras av fondmedel. Undantagen från av­giftsfinansiering är programverksamheten för utlandet som finansieras över statsbudgeten. Radiofonden förvaltas av riksgäldskontoret.

Riksdagen fastställer åriigen belopp som får rekvireras ur fonden. På denna bas får SR därutöver rekvirera medel enligt särskilda regler. Av­giftshöjningar görs löpande för alt täcka ökade kostnader för koncernens verksamhet. I årets budgetproposition har föreslagils en avgiftshöjning per den 1 juli 1987 om 48 kr. per år.

Statens utgifter för kyrkliga ändamål beräknas till ca 96,5 milj. kr. för budgetåret 1987/88.

Det statliga stödet lill idrotten uppgår - inkl. del lokala aklivitelsstödet - budgetåret 1987/88 lill ca 325 milj. kr. Utgifterna för ändamålet prövas årligen av statsmakterna.

Kostnaderna för miljövårdsinsalserna uppgår budgetåret 1986/87 till drygt 500 milj. kr. i bidrag och direkta insatser. Även dessa utgifter fastställs genom årlig prövning.

Under posten Beräknat tillkommande utgiftsbehov netto, har för den framförliggande perioden lagts in reserver om 9,5 miljarder kr. per år motsvarande de kostnader som erfarenhetsmässigt uppkommer i samband med sedvanliga tilläggsbudgetar samt viss reserv därutöver för alt beakta den underskattning av utgifterna för investeringar och särskilda program som långtidsbudgeten normall innebär.

Förändringar i anslagsbehållningar skall motsvara förändringen av den

kassamässiga  belastningen  på bl. a.  reservationsanslag.  Anslagsbehåll-

51

ningarna beräknas vid utgången av 1986/87 till 21,0 miljarder kr. Under    Prop. 1986/87: 150 långtidsbudgelperioden antas anslagsbehållningarna minska med 1500 milj.    Bilaga 1.2 kr. per år, dvs. budgetens utgifter ökar i samma mån.

Utnyttjandet av rörliga krediter i riksgäldskontoret är elt sätt för bl. a. vissa affärsverk och myndigheter att klara tillfälliga likviditetspåfrestning­ar. Riksdagen medger dock en högsta kreditgräns. Utnyttjandet av rörliga krediter varierar kraftigt. I juli 1986 var ca 1,9 miljarder kr. av en total ram på ca 8,9 miljarder kr. utnyttjad. Bland de myndigheter, affärsverk m.fi. som kan utnyttja rörliga krediter kan nämnas statens jordbruksnämnd. Stiftelsen Samhällsförelag och statens vatlenfallsverk. Exportkreditnämn­den disponerar även en kredit för förluster på exportkreditgarantier. Ut­nyttjandet av rörliga krediter beräknas under långtidsbudgetperioden scha­blonmässigt komma att öka med 500 milj. kr.

52

Innehållsförteckning

pp- 

'986/87:150

Bilaga 1.2

Sammanfattning ............................................................... 

..... 

1

1 Utgångspunkt ................................................................ 

..... 

3

1.1                                                                                   Syfte med långtidsbudgeten         

3

1.2

Samhällsekonomisk bakgrund   ................................ 

..... 

3

1.3

Antaganden   ............................................................ 

..... 

3

1.4

Beräkningsmetodik   ................................................. 

..... 

4

2 Statsbudgetens inkomster   .......................................... 

..... 

6

2.1

Inledning   ................................................................ 

..... 

6

2.2

Resultatet av beräkningarna .................................... 

..... 

6

3 Statsbudgetens utgifter ................................................ 

..... 

8

3.1

Ulfiternas utveckling ................................................. 

..... 

8

3.2

Utgifternas utveckling uppdelade på olika ändamål . 

..... 

9

3.3

Jämförelse mellan alternativa utgiftsutvecklingar...... 

... 

10

3.4

Effekterna på utgifterna av andra antaganden......... 

... 

11

4

Budgetsaldot.................................................................. 

12

5

Samhällsekonomiskt perspektiv   ................................... 

... 

13

Appendix I

Statsbudgetens utgifter fördelade på realekonomiska kategorier   ....     19

Appendix 

II

Ändamålsavsnitt   .............................................................      26

Appendix 1

I

Rättsväsende

II

Internationellt utvecklingssamarbete ..................... 

26

III

Totalförsvar   .......................................................... 

28

IV

Pensioner, sjukförsäkring m.m................................ 

... 

30

V

Stöd lill barnfamiljer ................................................ 

33

VI

Hälso-, sjuk- och socialvård   .................................. 

35

VII

Kommunikation ....................................................... 

36

VIII

Allmänna bidrag till den kommunala sektorn .......... 

38

IX

Utbildning och forskning  ........................................ 

39

X

Arbetsmarknads- och regionalpolitik ...................... 

... 

41

XI

Bostadspolitik   ....................................................... 

... 

44

XII

Näringspolitik........................................................... 

46

XIII

Energiförsörjning..................................................... 

... 

49

XIV

Övrigt...................................................................... 

... 

50

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987                                                                                                                       53

Bilaga 1.3

Utdrag ur riksrevisionsverkets reviderade inkomstberäkning

REGERINGEN

Prop. 1986/87: 150

FINANSDEPARTEMENTET

Bilaga 1.3

Riksrevisionsverkets reviderade inkomstberäkning för budgetåret 1987/88

Riksrevisionsverket (RRV) skall enligt sin instruktion varje år till regering­en lämna en reviderad beräkning av statens inkomster för det kommande budgetåret, avsedd som underlag för inkomstberäkningen i komplette­ringspropositionen.

RRV redovisar med denna skrivelse nya beräkningar av inkomsterna för budgetåret 1987/88 på de större inkomsttitlarna samt vissa speciellt kon­junkturkänsliga inkomsttitlar. I anslutning till beräkningarna har även ut­fallet för budgetåret 1986/87 bedömts. Underlag för beräkningarna har inhämtats från berörda myndigheter. För beräkningarna av inkomstskat­terna har dessutom uppgifter utnyttjats dels frän RRVs laxeringsstatistiska undersökning avseende inkomståret 1985. dels från RRVs aktiebolagsen­kät.

I beräkningarna har hänsyn tagits till riksdagsbeslut samt propositioner och andra regeringsbeslut som förelåg den 16 mars 1987.

För vissa titlar avseende budgetåret 1987/88, där RRV nu förordar förändringar, lämnas kommentarer till förändringarna.

I en tabellbilaga redovisas resultaten av RRVs reviderade beräkningar titel för titel för budgetåren 1986/87 och 1987/88. För atl underiätta jämfö­relse med prognoserna i den reviderade nationalbudgelen presenteras i tabellbilagan också beräkningsresultaten kalenderårsvis för åren 1987-1988.

RRVs inkomstberäkning från hösten 1986 finns utgiven i en separat publikation och kan tillsammans med den av RRV utgivna Inkomstliggaren användas som elt komplement lill den nu presenterade reviderade in­komstberäkningen. Inkomstliggaren innehåller utförliga beskrivningar av vilka inkomster som hänför sig till de olika inkomsttitlarna och vilka bestämmelser som gäller för dessa.

Beslut i detta ärende har fatlats av generaldirektören[REDACTED_EFTERNAMN] i närvaro av avdelningschefen[REDACTED_EFTERNAMN], revisionsdirektören[REDACTED_EFTERNAMN], avdelnings­direktörerna Dalmo och Karlson, byrådirektörerna[REDACTED_EFTERNAMN] och Nöjd, byråassistenten[REDACTED_EFTERNAMN], assistenten Frank saml avdelningsdirektören Svahlstedl, föredragande.

Stockholm den 6 april 1987

Ingemar[REDACTED_EFTERNAMN]

Peter Svahlsted

Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150. Bilaga 1.3

Utdrag ur

RIKSREVISIONSVERKETS REVIDERADE INKOMSTBERÄKNING

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.3

1. Sammanfattning

Förutsättningar

Riksrevisionsverkels (RRV) förslag lill reviderad beräkning av statsbudge­tens inkomster under budgetåret 1987/88 och den nu gjorda uppskaltnigen av inkomsterna under budgetåret 1986/87 grundas på den ekonomiska politik som har kommit lill uttryck i beslut av statsmakterna eller i förlsag som har lagts fram av regeringen i propositioner offentliggjorda före den 16 mars 1987 samt därefter pä antagandet om oförändrad ekonomisk politik. Förutom de institutionella förutsättningarna är bedömningen av konjuk­turulvecklingen betydelsefull för beräkningen av statsbudgetens inkoms­ter. Den bedömning som regeringen presenterade i den preliminära natio­nalbudgelen har utgjort det huvudsakliga underlaget för antagandena om den samhällsekonomiska utvecklingen. RRV har också haft kontakt med finansdepartementet under det pågående arbetet med den reviderade na­tionalbudgelen för år 1987. På grundval härav har RRV valt att utgå från följande antaganden för beräkningarna:

1986

Förändr. jfr. med budget­prop.

1987

Förändr, jfr. med budget­prop.

1988

Förändr. jfr. med budget­prop.

Utbetald lönesumma'

9.5

+ 0,3

6,7

+ 0.3

3,5

±0

Konsumentprisindex

årsmedeltal'

4.2

±0

3,9

±0

2.0

±0

Privat konsumtion.

löpande priser

8,0

-0,2

7,0

-1,0

3,5

±0

Privat konsumtion.

volym'

3.6

±0

3,0

±0

1,5

±0

Basbelopp, kr.

23 300

±0

24 300-

±0

25 500

±0

Basenhet

7 800

±0

9000

±0

10000

±0

Bostadsläneränta

13,35

±0

9,7

±0

10,0

+0.3

Procentuell förändring från föregående är Genomsnittligt värde

Sedan budgetpropositionen lagts fram har följande propositioner och rege­ringsbeslut av betydelse för inkomstberäkningarna tillkommit:

-

Proposition om statens vattenfallsverk (1986/87:87)

-

Förbättrad kompensation vid korttidssjukdom m. m. (1986/87:69)

-

Vissa aktiefrågor för SSAB Svenskt Stål AB (1986/87: 71)

-

Proposition   om   fordonsskatten  för  vissa   lastbilar  och   släpvagnar (1986/87:82)

-

Regeringsbeslut 1987-01-08 ang. statens vattenfallsverk

-

Förslag om ultag av socialavgifter på vinstandclsmedel

Vidare grundas beräkningarna nu på aktuellare uppgifter för inkomst­skatterna. Beräkningarna bygger på uppgifter från taxeringen 1986, inhäm­tade genom RRV:s taxeringsstatistiska undersökning. RRV har även ge-

nomfört en enkät bland svenska aktiebolag under februari månad för att     Prop. 1986/87: 150 förbättra underlaget för beräkningarna av juridiska personers inkomst-     Bilaga 1.3 skatt.

Utveckling av inkomsterna

Statsbudgetens inkomster för budgetåret 1986/87 beräknas till 304.3 miljar­der kr. vilket är 4,8 miljarder kr. mer än vad som beräknades i budgetpro­positionen. För budgetåret 1987/88 beräknas ökningen till 4,9 miljarder kr. och inkomsterna till totalt 313,8 miljarder kr. Förklaringen till förändring­arna kan delas upp i tre komponenter som redovisas i nedenslående tablå. En av komponenterna är de antaganden om den ekonomiska utvecklingen som ligger till grund för beräkningarna. En annan är de föreslagna föränd­ringarna i de lagar och det regelsystem som påverkar statens inkomster och utgifter. En tredje komponent benämnd övrig information innehåller bl. a. beteendeförändringar, justeringar med ledning av uifallsdata, föränd­rade beräkningsmetoder, prognosfel m. m.

Uppdelningen på dessa komponenter kan inte göras på ett entydigt sätt. Förändringarna kan ibland bestå av kombinationseffekter.

1 följande sammanställning redovisas orsakerna till förändringarna av inkomsterna budgetåren 1986/87 och 1987/88 mellan beräkningarna till budgetpropositionen och nuvarande beräkning.

1986/87

1987/88

Beräkning i budget­propositionen

299,5

308,9

Förändring till följd av: Nya antaganden Propositioner m. m. Övrig information

1,5 0.5 2.8

2,6 1,0 1,3

Nuvarande beräkning Summa förändring

304,3 +4,8

313,8 +4,9

Inkomsterna har justeras upp med 4,8 miljarder kr. för budgetåret 1986/87 med 4,9 miljarder kr. för budgetåret 1987/88. Den utbetalda löne­summan antas öka med 0,3 procentenheter mer för vart och ett av åren 1986 och 1987 jämfört med vad som antogs i beräkningen i budgetproposi­tionen. Utvecklingstakten under år 1987 för den privata komsumtionen i löpande priser antas minska med 1,0 procentenhet i förhållande till bedöm­ningen i budgetpropositione. De sammantagna förändringarna i de olika antagandena beräknas öka inkomsterna med 1,5 miljarder kr. budgetåret 1986/87 och med 2,6 miljarder kr. budgetåret 1987/88.

Den sammanlagda effekten av lagda proposifioner m. m. beräknas öka inkomsterna med 0,5 miljarder kr. resp. 1,0 miljarder kr. budgetåren 1986/87 och 1987/88. För budgetåret 1986/87 är det den föreslagna försälj­ningen av aktier i Svenskt Stål AB som orsakar upprevideringen. För budgetåret I987,'88 har upprevideringen orsakats av en höjning av inleve­ransen från statens vatlenfallsverks överskott som beslutas av regeringen.

Vidare har skatteeffekten av propositionen om förbättrad kompensation     Prop. 1986/87: 150 vid korttidssjukdom reviderats upp i förhållande till budgetpropositionen.      Bilaga 1.3

De sammanlagda nettoförändringarna under övrig information pä 2.8 resp. 1,3 miljarder kr. orsakas av dels ny information som erhälligts ur RRV: s aktiebolagsenkäl, dels förändrade kalkyler till följd av utfallsdata.

I det följande redogörs ytterligare för inkomstberäkningarna budgetåren 1986/87 och 1987/88 samt för differenserna gentemot budgetpropositionen. En mer detaljerad redovisning av beräkningsresultaten finns publicerad i RRV: s skrivelse (dnr 1987: 86).

Fysiska personers inkomstskatt

Inkomstskatterna för fysiska personer beräknas för budgetåret 1986/87 till 49,4 miljarder kr., vilket är en ökning med 1,7 miljarder kr. jämfört med budgetpropositionen. Denna ökning är en följd av att antagandet om löne­summans utveckling justeras upp för åren 1986 och 1987.

Inkomstskatterna för budgetåret 1987/88 påverkas av de förändringar i inkomstskatlesystemet som beslutas för åren 1987 och 1988. Förändringarna innebär i korthet följande.

-

Del kommunala grundavdraget höjs till 9000 kr. för år 1987 och lill 10000 kr. för 1988

-

Ett statligt grundavdrag ålerinförs på 9000 kr. för 1987 och höjs till 10000 för är 1988

-

Den s.k. brytpunkten höjs frän 124 800 kr. till 135 000kr. förär 1987 till 150000kr. förär 1988

-       Alla som har beskattningsbar inkomst får betala 100 kr. i inkomstskatt

ft.o. m. år 1987

-

Antalet skikt i skatteskalorna minskas. År 1988 finns endast två skikt för grundbelopp resp. tilläggsbelopp

-

Marginalskattespärren slopas år 1987

-

Sambeskaliningen av makes kapitalinkomster slopas år 1987

-

Rätten atl utnyttja makes outnyttjade avdrag upphävs

-

Räntetillägg slopas på bostad i jordbruksfastighet och bil i näringsverk­samhet. Arbetsgivare åläggs att i kontrolluppgiften ange räntefria och lågfinansierde lån

-

Rätten till kvittning mellan villaunderskoll och kapitalinkomst begrän­sas år 1987 och slopas helt år 1988

-

Garantibeskatlningen slopas år 1987

-

Extra avdraget i inkomst av annan fastighet slopas är 1987

För budgetåret 1987/88 beräknas fysiska personers inkomstskatt lill 52.3 miljarder kr., vilket åren ökning med 3,4 miljarder kr. jämfört med budget­propositionen.

Den största revideringen har gjorts av preliminärskatterna som har räk­nats upp med 3,2 miljarder kr. Den kraftiga uppjusteringen är en följd av de tidigare redovisade förändringarna i antaganden om lönesumman och transfereringsinkomsterna jämfört med kalkylerna i budgetpropositionen.

RRV har i sin laxeringsstatistiska undersökning beräknat effekterna av

skatteomläggningarna för inkomståren 1987 och 1988. Beräkningarna base-

4

ras på den inkomstfördelning som gällde år 1985 framskriven med de olika     Prop. 1986/87: 150 antaganden om lönesumman m.m. som gäller för denna reviderade in-     Bilaga 1.3 komstberäkning.

Tabell 

I. 

Effekt på slutlig skatt år 1988 (milj. kr.) Jämförelse mellan beräkningarna i prop. 1985/86: 130 oth prop. 1985/86: 150

Prop.RRV

RRV

mars 1986

mars 1987

1.

Höjning av kommunala

grundavdraget

-4 130

-3 969

-3 957

2,

Ändring av del statliga

grundbeloppet

-1810

-1887

-2 1-54

3.

Ändring av tilläggs-

beloppet

-1735

-1850

-2085

4.

Ny skatt på 100 kr.

630

622

629

.

Slopad kvittningsrätt inkomst av kapital/

villaunderskott

400

149

175

6.

Slopande av sambeskattning

-   125

-   175

-   203

Summa

-6 770

-7110

-7 595

varav 1986-1987

-3 258

-3.306

-3 542

7.

Slopad garanlibeskatlning

-   400

-

-1635

8.

Slopat extra avdrag på

annan fastighet

-

-

885

9,

Höjd fastighetsskatt

-

-

660

10.

Höjd kommunal utdebitering

-

-

752

Summa

-7 170

_

-6 933

varav 1986-1987

-

-3 826

Skattesänkningen uppgår till 6933 milj. kr. för åren 1987 och 1988, varav sänkningen för 1987 uppgår till 3 826 milj. kr. Den största sänkningen utgörs av det höjda kommunala grundavdraget. Detta sänker skatteuttaget med knappt 4 miljarder kr. eller 57%. Inkomsterna av grundbeloppet i den statliga marginalskaiteskalan sänks med 2 150 milj. kr. och tilläggsbeloppet med 2 100 milj. kr. Det införda 100-kronorsbeloppet höjer skatten med 629 milj. kr., medan den slopande kvitiningsrälten höjer skatten med 175 milj. kr. Den slopade sambeskattningen, som berör ca 12000 inkomsttagare, sänker skallen med 203 milj. kr.

Den slopade garantibeskattningen inkl. procenlavdraget sänker kommu­nala skatterna med 1635 milj. kr., medan effekten av slopandet av det extra avdraget för annan fastighet medför ett ökat skatteuttag på 885 milj. kr. Därutöver beräknas höjningen av den kommunala utdebiteringen på 11 öre mellan 1986 och 1988 öka skatteuttaget med 752 milj. kr.

Av lotaleffekten mellan 1986 och 1988 pä 6933 milj. kr, beror 2 678 milj. kr. eller 38% på den statliga beskattningen.

Av den totala skattesänkningen på 3 826 milj. kr. mellan 1986 och 1987 svarar den statliga beskattningen för 221 milj. kr. eller 5%.

I sammanställningen har hänsyn tagils till den höjda fastighetsskatten mellan 1986 och 1988. Enligt RRV: s prognoser höjs fastighetsskatten mellan 1986 och 1988 med 660 milj. kr.

I tabellerna 4 till 6 redovisas skatteförändringarna på individbasis. Ta­bell 4 redovisar de personer som erhåller sänkt skatt och tabell 5 de personer som drabbas av en skatteökning mellan 1986 och 1988. Tabell 6

visar antalet personer fördelade efter skattesänkningens storlek och sam-     Prop. 1986/87: 150

manråknad inkomst.

Bilaga 1.3

Av tabellerna framgår att av total 6,6 milj. personer erhåller 5.2 milj. personer sänkt skatt och 850 000 personer drabbas av höjd skatt. Resteran­de personer får varken sänkt eller höjd skatt. Skatteändringar pä + 100 kr. resp. - 100 kr. har betraktats som oförändrad skatt.

Enligt tabell 4 ökar den skattesänkning man erhåller med stigande in­komst både i absoluta tal och i procent av den skatt man betalar enligt 1986 års skatteregler. Skattesänkningen i procent av sammanräknad inkomst ökar också med stigande inkomst.

För de personer som drabbas av skatteökningar mellan åren är situatio­nen nästan den omvända. Skatteökningen i absoluta belopp ökar med stigande inkomst medan ökningen satt i relation till skatten för 1986 och i relation till sammanräknad inkomst minskar med stigande inkomst.

Av tabell 6 framgår atl 1,8 milj. personer erhåller skallesänkningar som understiger 1 000 kr. Knappt 2,9 milj. personer erhåller sänkt skatt med mellan 1000 och 3 000 kr. Dessa två intervall täcker 91% av samtliga personer som erhåller sänkt skall mellan 1986 och 1988. Drygt 170 perso­ner erhåller sänkt skatt som överstiger 100000 kr. och knappt 13000 personer får sänkt skatt med mellan 10000 och 100000 kr.

Juridiska personers inkomstskatt

Juridiska personers skatter beräknas öka för såväl budgetåret 1986/87 som budgetåret 1987/88 jämfört med vad som beräknades i budgetproposi­tionen. För budgetåret 1986/87 beräknas inkomslerna till 17,0 miljarder kr., vilket är 1,7 miljarder kr. mer än i budgetpropositionen. Inkomsterna för budgetåret 1987/88 har reviderats upp till 19,6 miljarder kr. Detta innebär en ökning med 2,1 miljarder kr. i förhållande till budgetproposi­tionen.

För att fä fram elt aktuellt underlag för beräkningen av juridiska perso­ners skatter har RRV genomfört en enkät till 2 800 st aktiebolag, sparban­ker och försäkringsbolag. Endast 56% av företagen besvarade enkänten, varför resultatet är osäker.

Enligt aktiebolagsenkäten kommer den statligt taxerade inkomsten att öka med drygt 50% mellan inkomståren 1985 och 1986. Under hösten 1986 genomfördes en liknande enkät till svenska aktiebolag. Resultatet från denna enkät visade på en utvecklingstakt på den statliga taxerade inkoms­ten på ca 27% mellan åren 1985 och 1986. Med utgångspunkt från dessa båda enkäter beräknar RRV att det statliga skatteunderlaget kommer att öka med 40% mellan inkomståren 1985 och 1986. Prognosen för juridiska personers inkomstskatter i budgetpropositionen byggde pä en utvecklings­takt på 25 % mellan samma inkomstår. Vid bedömningen av skatteunderla­get för åren 1987 och 1988 har RRV utgått från en trendmässig ökning på 10%. Denna bedömning är oförändrad jämfört med bedömningen i budget­propositionen.

Den beräknade högre utvecklingslakten mellan inkomståren 1985 och

1986 förklarar i sin helhet upprevideringen av inkomsterna för budgetåren     Prop. 1986/87: 150

1986/87 och 1987/88.

Bilaga 1.3

Vinstdelningsunderlaget för år 1986 beräknas enligt aktiebolagsenkäten till 13 725 milj. kr. Vinsldeiningsskatten, som är 20% på underlaget, blir då 2745 milj. kr. RRV beräknar, med hänsyn till det osäkra enkätresultatet, att vinstdelningsskatten 1986 blir 3 000 milj. kr., vilket år 300 milj. kr. lägre än vad som beräknades i budgetpropositionen.

Lagstadgade socialavgifter

Inkomslerna från de lagstadgade socialavgifterna beräknas till 57,8 miljar­der kr. för budgetåret 1986/87 och till 62.2 miljarder kr. för budgetåret 1987/88. Detta innebär att inkomsterna för innevarande budgetår i stort sett är oförändrat i förhållande till beräkningen i budgetpropositionen. För budgetåret 1987/88 har inkomsterna reviderats ned med 0,7 miljarder kr. jämfört med budgetpropositionen.

Revideringen orsakas av de korrigeringar som RRV gjort av de i budget­propositionen presenterade beräkningarna av utgifterna under inkomsttit­larna sjukförsäkringsavgift, netto och övriga socialavgifter, netto.

Skatt på egendom

Inkomster av skatt pä egendom beräknas till totalt 13,0 miljarder kr. för budgetåret 1986/87 och till 14,3 miljarder kr. för budgetåret 1987/88. Det är en nedrevidering med 74 milj. kr. för budgetåret 1986/87 resp. 234 milj. kr. för budgetåret 1987/88. Det är främst utfallet av fastighetsskatten som orsakar nedrevideringen de båda budgetåren. Inkomster i form av stäm­pelskatter, förmögenhetsskatter och skatt pä värdepapper visar däremot måttliga uppjusteringar.

Skatt på varor och tjänster

Inkomsterna av skatt på varor och tjänster beräknas till totalt 119,0 miljar­der kr. för budgetåret 1986/87 och till 125,2 miljarder kr. för budgetåret 1987/88. För innevarande budgetår har inkomsterna räknats upp med 0,5 miljarder kr. jämfört med beräkningen i budgetpropositionen. För budget­året 1987/88 har en nedrevidering gjorts av inkomslerna med 0,4 miljarder kr. Den beloppsmässigl största inkomsttiteln under skatt på varor och tjänster är mervärdeskatt. Inkomsterna av mervärdeskatt har räknats upp med 0,2 miljarder kr. för budgetåret 1986/87. Uppräkningen beror i huvud­sak på högre ulfall på inkomsttiteln första hälften av budgetåret jämfört med budgetpropositionen. Inkomsterna för budgetåret 1987/88 har juste­rats ned beroende pä förändrat anlagande av bl. a. implicitprisindex. Totalt beräknas inkomslerna av mervärdeskatt till 67,5 miljarder kr. för budget­året 1986/87 och lill 71,8 miljarder kr. för budgetåret 1987/88.

övriga inkomster

Prop. 1986/87: 150

Övriga inkomster pä statsbudgeten består av huvudgrupperna inkomster        '   '    ' av statens verksamhet, inkomster av försåld egendom, återbetalning av lån och kalkylmässiga inkomster.  I budgetpropositionen beräknades dessa inkomster till 43,9 miljarder kr. budgetåret 1986/87 och till 36.5 miljarder kr. för budgetåret 1987/88.

För innevarande budgetår har inkomsterna räknats upp med 1.2 miljar­der kr. eller med 3 % till 45.1 miljarder kr. För budgetåret 1987/88 beräknas summan av övriga inkomster till 37.1 miljarder kr., vilket är 0,6 miljarder kr, mer jämfört med budgetpropositionen.

Riksbankens inlevererade överskott har för innevarande budgetär räk­nats ned med 0.2 miljarder kr. lill 6,5 miljarder kr. Överksottet för riksban­kens egentliga rörelse blev lägre än vad som antogs i budgetpropositionen. För budgetåret 1987/88 beräknas inkomslerna öka med 0,4 miljarder kr., varvid det inlevererade överskottet beräknas till 6,4 miljarder kr.

Inlevererat överskott frän statens vattenfallsverk beräknades till 2,5 miljarder kr. för såväl innevarande budgetär som för budgetåret 1987/88 i budgetpropositionen. Statens vatlenfallsverk skall enligt regeringsbeslut leverera in 2.9 miljarder kr. av överskottet under budgetåret 1987/88. Överskottet från statens vattenfallsverk revideras därför upp med 0,4 miljarder kr.

Inkomsterna från försåld egendom har räknats upp med 0,5 miljarder kr. för innevarande budgetär främst till följd av statens erbjudande att köpa delar av Svenskt Stål AB (SSAB) till sex institutionella investerare. För budgetåret 1987/88 har inga revideringar gjorts i förhällande till budgetpro­positionen.

Återbetalningar av län beräknades i budgetpropositionen till 6,9 miljar­der kr. för innevarande budgetår och lill 4,9 miljarder kr. för budgetåret 1987/88. Till följd av fortsalla höga amorteringar av bostadslån och lokali­seringslån under första hälften av budgetåret 1986/87 har RRV reviderat upp inkomsterna under inkomsthuvudgruppen återbetalningar av lån med 1.6 miljarder kr. RRV beräknar inkomsterna till 8.5 miljarder kr. för budgetåret 1986/87 och till 4,8 miljarder kr. för 1987/88.

Förslag till ny inkomsttitel

Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit att statliga myndigheter skall eriägga en avgift som bidrag till finansieringen av företagshälsovår­dens utgifter inom arbelsmiljöområden.

RRV föreslår därför att en ny inkomsttitel uppföres under inkomsthu­vudgruppen kalkylmässiga inkomster. Inkomsttiteln föreslås benämnd 5311 statliga avgifter för företagshälsovård. Inkomsterna beräknas lill 53 400000 kr. för budgetåret 1987/88.

Bruttoredovisning av statsbudgetens inkomster

På de flesta inkomsttitlar på statsbudgeten redovisas endast inkomster. Pä ett mindre antal fitlar redovisas även utgifter. För dessa titlar sker en

nettoredovisning, dvs. saldot av inkomster och utgifter tas upp på stals-     Prop. 1986/87: 150 budgetens inkomstsida. 1 tabell I finns en sammanställning av bruttobelop-    Bilaga 1.3 pen budgetåren 1985/86, 1986/87 och 1987/88. I RRV: s prognosarbete ingår att för dessa titlar bedöma utvecklingen av bruttobeloppen för såväl in­komster som utgifter.

Den största differensen mellan brutto- och nettoredovisning finns på inkomsttypen 1000 Skatter. Inkomsterna på huvudgruppen 1100 består till största delen av preliminärskatter (statlig och kommunal inkomstskatt m. m.). Utgifterna utgörs bl. a. av utbetalningar av kommunalskattemedel och överskjutande skatt. För huvudgrupp 1100 beräknas bruttoinkoms­terna öka med 12.0% mellan budgetåren 1985/86 och 1986/87. Bruttoutgif­terna beräknas öka med 10,8% för budgetåret 1986/87. För budgetåret 1987/88 ökar bruttoinkomsterna med 8,1 %och bruttoutgifterna med 8,1 %.

Inkomsterna på huvudgruppen 1200 består i huvudsak av arbetsgivarav­gifter. I den labellariska bruttosammanställningen ingår såväl ATP-avgifter som de övriga arbetsgivaravgifter som överförs till fonderade medel ulan-för statsbudgeten. Utgifterna utgörs av utbetalningar till ATP-systemet och olika fonderingar inom den statliga sektorn. Vidare utbetalas sjukför-säkringsavgifens andel av sjukförsäkringens kostnader. Bruttoinkoms­terna för huvudgruppen 1200 beräknas öka med 8,9% mellan budgetåren 1985/86. Utvecklingen av bruttoinkomsterna mellan budgetåren 1986/87 och 1987/88 beräknas till 5,9%.

Bruttoinkomsterna pä huvudgruppen 1400 beräknas till 182,9 miljarder kr. för budgetåret 1987/88 och bruttoutgifterna till 57,7 miljarder kr. för samma år. Brultoutgiflerna utgör återbetalningar av mervärdeskatt.

Tabell 2. Bruttoredovisning av statsbudgetens inkomster budgetåren 1985/861987/88, milj.kr.

Inkomst

Inkomster

Utgifter

Inkomst pä statsbudgeten

huvudgrupp

1985/86 1986/87 1987/88 1985/86 1986/87 1987/88 1985/86 1986/87     1987/88

1000    Skatter

522992 576178 615135  289907 316894 338385 233086  259284      276750

varav

1100'    Skatt på inkomst, rea

lisationsvinst och

rörelse

210246 235444 254 552   149835   165959  179475    60411     69485        75077

1200'    Lagstadgade social­

avgifter

141623   154312   163381    90804    96535   101210    50819    57 777        62171

1400    Skatt p

å

varor och

tjänster

162964  173406   182865    49268    54400    57700   113697   119006      125 165

2000     Inkomster av slutens

verksamhet

29 683    31783    28 587

_

_

_    29683    31783        28 587

3000    Inkomster av försåld

egendom

288      I 163

102

-

-

-

288      1 163

102

4000    Återbetalning av lån

7605      8470      4837

-

-

-      7605      8 470

4 837

5000     Kalkylmässiga in­

komster

8 655      7 842      7 964      4218      4253      4398      4437      3 589

3566

varav

5200'   Statliga pensionsavg

netto

5014      4370      4468      4218      4253      4398        796

117

70

Somma

569224 625436 656625 294125 321147 342783 275099 304290      313842

' Omföringen mellan statsbudgetens inkomsttitlar är exkluderade.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.3

Tabell 3. Jämrörelse mellan inkomster enligt budgetpropositionen och RRVs beräkning för budgetåren 1986/87 och 1987/88, tusental kronor

1986/87

1987/88

Inkomsttitel

Enligt

Enligt

Ökning ( + ) Enligt

budget-

RRVs

Minsk-       budget-

proposi-

beräkning

ning(-)      proposi-

tionen

tionen

Enligt

Ökning ( + )

RRVs

Minsk-

beräkning     ning (-)

verksamhet

120900

123 300

2400

125 100

127 500

2 400

1281 Allmän löneavgift

8530000

8 522000

-8000

8658000

8680000

22000

1300 Skatt på egendom:

13090000

13016116

-73884

14572000

14338000

-234000

1310 Skatt på fast egendom:

4291000

3 990116

-300884

5299000

4 960000

-339000

1311 Skogsvårdsavgifler

400000

450000

50000

420000

460000

40000

1312 Hyrehusavgift/

Fastighetsskatt

3891000

3 540116

-350884

4879000

4 500000

-379000

1320 Förmögenhetsskatt:

/ 799000

1871000

72000

1923000

1923000

-

1321 Fysiska personers för-

mögenhets skall

1748000

1827000

79000

1875000

1875000

-

1 100000

2093000

290000

5000

3 000

1 795 000

62170500

40954000

202000 9536000 1 124000

1000 Skatter:

1100 Skatt på inkomst, realisa­tions vinst och rörelse:

1110

Fysiska personers skatt på inkomst, realisa-lionsvinsl och riirelse:

1111

Fysiska personers skatt pä inkomst, realisa­tionsvinst och rörelse

/120 Juridiska personers

skall på inkomst, realisa­tionsvinst och rörelse:

1121 Juridiska personers

skatt på inkomst, realisa­tionsvinst och rörelse

1130

Ofördelbara skaller på inkomst, realisations­vinst och rörelse:

1131

Ofördelbara skatter på inkomst, realisations­vinst och rörelse

1140

Övriga inkomstskatter:

1141

Kupongskatt

1142

Utskiftningsskatt och ersättningsskatt

1143

Bevillningsskatt

1144

Lotterivinstskatt

1200 Lagstadgade social­avgifter:

1211 Folkpensionsavgift 1221 Sjukförsäkringsavgift.

netto 1231 Barnomsorgsavgift 1241 Vuxenutbildningsavgift 1251 Övriga socialavgifter,

netto 1271 Inkomster av arbetsgi­varavgifter till arbetar­skyddsstyrelsens och yrkesinspektionens

255613401

259 283917

3670516

272 375 601   276 750001

65944000

69485 000

3541000

69422000     75 077 000

47716000

49421000

1705000

48933000    52i09000

47 716000

49421000

1705 000

48933000    52 309000

15277000

17002000

1725000

17426000     19575000

15 277000

17 002000

1725000

17 426000     19575000

1100000      1100000

/100000      1100000

1 100000

1851000

150000

4000

3000

1694000

58069900

39175000

-619000 9049000 1061000

753000

1 100000

1962000

260000

4 000

3000

1695000

57 777 300 39140000

-857000 9041000 1061000

747000

1 100000

111 000 1963000

110000

160000

5 000

3 000

1000

1 795 000

-292600     62 863100

-35000    40849000

-238 000   660000

-8000  9512000

1121000

-6000  1938000  1.'547 000

4 374400 5655 000

3376 000

3 376000

2 149000

2 

149 000

130000 

130 000

-692 600

105 000

-458000

24000

3 000

-391000

Prop. 1986/87: 150

Bilaga 1

.3

1986/87

1987/88

Inkomsttitel

Enligt

Enligt

Ökning ( + ) Enligt

Enligt

Ökning ( + )

budget-

RRVs

Minsk-

budget-

RRVs

Minsk-

proposi-

beräkning

ning (-)

proposi-

beräkning

ning (-)

tionen

tionen

1322 Juridiska personers för-

mögenhels skatt

51000

44 000

-7 000

48 000

48000

-

1330 Arvsskall och gåvo-

skall:

1220000

1220000

-

1280000

1280000

-

1331 Arvsskall

1000000

1000000

-

1050000

1050000

-

1332 Gåvoskatt

220000

220000

-

230000

230000

-

1340 Övrig skall på egendom:

5 780000

5 935000

155 000

6 070000

6 175000

105000

1341 Stiimpelskatt

2680000

2795 000

115 000

2 670000

2 775 000

105 000

1342 Skatt pä värdepappper

3 100000

3 140000

40000

3 400000

3 400000

-

1400 Skatt pä varor och

tjänster:

118509 501

119 005501

496000

1255I850I

125164501

-354000

1410 Allmänna forsälj-

ningsskaiwr:

67300000

67500000

200000

72400000

71800000

-600000

1411 Mervärdeskatt

67 300000

67 500 000

200 000

72 400000

71800000

-600000

1420.

1430 Sk{iii på specifika

varor:

41973500

42534500

561000

43809500

43 848500

39000

1421 Bensinskatt

12000000

12 000000

-

12 100000

12 100 000

-

1422 Särskilda varuskatter

899000

906000

7 000

929000

929000

-

1423 Försäljningsskatt på

motorfordon

1472000

1582000

110000

1472000

1482000

10000

1424 Tobaksskatt

4050000

4 050000

-

4 300000

4 300000

-

1425 Skatt på spritdrycker

5 650000

5 900000

250000

5 900000

5 900 000

-

1426 Skatt på vin

2 150000

2 150000

-

2 260000

2 260000

-

1427 Skatt pä malt- och

läskedrycker

1490000

1.560000

70000

1550000

1 575 000

25000

1428 Energiskall

11600000

11600000

-

12 700000

12 700000

-

1429 Särskild avgift på

svavelhaltigl bränsle

1500

1500

-

500

500

-

1431 Särskild avgift för

oljeprodukter m. m.

1400000

1 500000

100000

1302 000

1302 000

-

1432 Kasseltskatl

93 000

102 000

9000

103 000

107 000

4000

1433 Skatt pä videoband-

spelare

133 000

148 000

15 000

143 000

143 000

-

1434 Skatt pä viss elektrisk

kraft

950000

950000

-

970000

970000

-

1435 Särskild avgift mot för-

surning

85 000

85000

-

80 000

80000

-

1440 Överskoll vid försälj-

ning av varor med

slalsmonopol:

590000

325 000

-265000

340000

345 000

5 000

1441 AB Vin-&padding:0cm 2.0pt 0cm 2.0pt; height:8.65pt'p class=MsoNormal>

lens inlevererade över

skott

460000

149 800

-311000

200000

170 000

-30000

1442 Systembolaget ABs in-

levererade överskott

130000

176000

46000

140000

175000

35 000

1450 Skall på tjänster:

1486000

1486000

-

1644000

1646000

2000

145! Reseskatt

289000

289000

-

302 000

302 000

-

1452 Skatt på annonser och

reklam

672000

672000

-

772 000

772 000

-

1453 Tolalisatormedel

420000

420000

-

460000

462 000

2000

1454 Skall på spel

105 000

105 000

-

110000

110000

-

1460 Skall på vägtrafik:

5280000

5 280000

-

5385000

5585 000

200000

1461 Fordonsskatt

3 120000

3 120000

-

3 210000

3410000

200000

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.3

1986/87

1987/88

Inkomsllilel

1462 Kilomelerskatl

1470

Skall på import:

1471

Tullmedel

1480

Övriga skaller på varor (>ch tjänster:

1481

Övriga skatter på varor och tjänster

2000 Inkomster av statens

verksamhet: 2100 Rörel.seöverskott:

2110

Affärsverkens inlevere­rade överskoll:

2111

Postverkets inlevere­rade överskott

2112

Televerkels inlevere­rade överskoll

2113

Statens järnvägars inle­vererade överskott

2114

Luftfartsverkets inle­vererade över skott

2115

Affärsverkets FFVs in­levererade överskott

2116

Statens vatlenfalls­verks inlevererade överskott

2117

Domänverkets inleve­rerade överskott

2120

Övriga myndigheters inlevererade överskott:

2121

Statens vägverks inle­vererade överskon

2122

Sjöfartsverkels inleve­rerade överskott

2123

Inlevererat överskott av uthyrning av ADB-utrustning

2130

Riksbankens inlevere­rade överskoll:

2131

Riksbankens inlevere­rade överskott

2150

Överskoll från spel-verksamhet:

2151

Tipsmedel

2152

Lolterimedel

2200 Överskott av statens fastighets förvaltning:

2210

Överskoll av civil faslighels förvaltning:

2211

Överskott av kriminal­vårdsstyrelsens fastig­hetsförvaltning

2214 Överskoll av bygg­nadsstyrelsens fastig­hetsförvaltning

Enligt

Enligi

Ökning

:( + ) Enligt

Enligt

Ökning ( + )

budget-

RRVs

Minsk-

budget-

RRVs

Minsk-

proposi-

beräkning

ning (-

)      proposi-

beräkning

ning (-)

tionen

tionen

2 160000

2 160000

2 175 000

2 175 000

_

1880000

1880000

1940000

1940000

-

1880000

1880000

1940000

1940000

-

32508893

31783 031

-725 862

28025487

28 586802

561315

12336190

12105986

-230204

11524 200

12502210

978010

3337675

3302875

-34800

3100010

3160 935

510925

49575

49575

-

47010

46235

-775

304000

304 000

-

201000

201000

-

125000

125 200

200

-

-

-

145 200

145 200

-

188 000

273 000

85 000

73 500

71900

-1600

77 000

80 700

3 700

2491400

2 452 000

-39400

2 486000

2 893 000

407 000

149000

155000

6000

101000

117000

16 000

154510

142 710

-11800

169500

144300

-25 200

37 900

37 900

-

41 100

41 100

-

60800

49000

-11 800

51000

47 000

-4 000

55810

55810

-

77400

56 200

-21200

6 700000

6459000

-241 000

6000000

6385 000

385000

6700000

6459000

-241000

6000000

6 385 000

385 000

2144005

2201401

57396

2254690

2361975

107285

1312960

1312960

-

1384 690

1384 690

-

831045

888441

57 396

870000

977 285

107 285

503 279

503 279

-

608926

617 126

8 200

503279

503279

_

608 926

617126

8200

500

500

500

500

501349

501349

606800

615 000

8 200 12

Prop. 1986/87:150 Bilaga 1.3

1986/87

1987/88

Inkomsttitel

Enligt

Enligt

Ökning ( + ) Enligt

budget-

RRVs

Minsk-        budgel-

proposi-

beräkning

ning t-)     proposi­

tionen

tionen

Enligi

Ökning ( + )

RRVs

Minsk-

beräkning    ning(-)

2215 Överskott av general-tullstyrelsens fastig­hetsförvaltning

2300 Ränteinkomster:

2310,

2320     Räntor på näringslån:

2311 Räntor pä lokaliseringslån

2313

Ränteinkomster på statens avdikningslån

2314

Ränteinkomster pä fiskerilån

2316

Ränteinkomster på valienkraftslän

2317

Ränteinkomster pä luftfartslån

2318

Ränteinkomster pä statens län för den mindre skeppsfarten

2319

Ränteinkomster på kraftledningslån

2321

Ränteinkomster på skogsväglän

2322

Räntor pä övriga näringslän, Kammar­kollegiet

2323

Räntor pä övriga lån. Lantbruksstyrelsen

2324

Räntor pä televerkets statslän

2325

Räntor på postverkets statslån

2330 Räntor på bostadslån:

2332     Ränteinkomster på

lån för bostadsbyggande

2333

Ränteinkomster pä lån för bostadsförsörining för mindre bemedlade barnrika familjer

2334

Räntor på övriga bostadslän, Bostads­styrelsen

2340

Räntor på studielån:

2341

Ränteinkomster pä statens lån för universitetsstudier

2342

Ränteinkomster pä allmänna studielån

2350

Räntor på cnergi-sparlån:

2351

Räntor pä energi-sparlän

2360 Runlor på medel av-saliu lill pensioner:

1430

1430

-

1626

1626

-

13379161

12938762

-440399

10019264

9 827 074

-192190

794367 

280000

746367 235 000

-48000 

-45 000

739039 

260 000

685509 

210000

-53530 

-50000

200

200

-

160

160

-

6251

6251

-

6695

6695

-

189

189

-

179

179

-

1697

1697

-

1596

1596

-

18 300 

1

18 300

1

-

14 500

14 500

-

1 

49

i

49

-

49

49

-

165 000

165 000

-

156000

156000

-

3 360

3 360

-

3 620

3 620

-

270000

267 000

-3 000

250000

247 500

-2 500

49 320 

9600619

49320 

9200600

-400019

46 240 

6 450540

45 210 

6400540

-1 030 

-50000

9600000

9 200000

-400000

6450000

6400000

-50 000

259

240

240

240

-19

360 

12005

360 

20010

8005

300 

9005

300 

9005

-

5

10

5

5

S

-

12 000

20000

8000

9000

9000

-

490000

490000

-

370000

360000

-10 000

490000

490000

-

370000

360 000

-10000

8000

8000

-

7000

8000

1000

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.3

1986/87

1987/88

Inkomsllilel

Enligt

Enligt

Ökning ( + ) Enligt

budget-

RRVs

Minsk-       budget-

proposi-

beräkning

ning(-)      proposi­

tionen

tionen

Enligi

Ökning ( + )

RRVs

Minsk-

beräkning    ning(-)

2361 Ränleinkomsler pä

medel avsalla lill

folkpensionering

8 000

8000

2370

Riinlor på beredskaps-lagring:

920000

919900

-100

2371

Räntor pä beredskaps­lagring och förråds-anläggningar

920000

919900

-100

2380.

2390                                    Övriga ränteinkomster:

1554170       1553885

-285

2381 Ränteinkomster på lån

till personal inom utri­

kesförvaltningen m.m.

1000

1000

2383     Ränteinkomster pä

statens bosätlningslän

3000

3000

7 200             7 000

-200

130               110

-20

14 300

275

-65

2384          Ränteinkomster på lån

för kommunala mark­

förvärv

2385          Ränteinkomster på län

för studentkäriokaler

2386                                 Ränteinkomster pä län

för allmänna samlings­

lokaler

14 300

2389 Ränteinkomster på län

för inventarier i vissa

specialbostäder

340

3 200

25 000

100000

2391                                  Ränteinkomster pä

markförvärv för jord­

brukels rationalisering

3 200

2392                                       Räntor på intressemedel

25000

2.394 Övriga ränleinkomsler 100000

2396 Ränteinkomster pä det

1400000 447 410

447410

447410

3729089     -113238

536 355

20000

32 49800

av byggnadsstyrelsen

förvaltade kapitalet

1 400 000

2400 Aktieutdelning:

447410

2410

Inkomster av statens aklier:

447410

2411

Inkomster av statens aklier

447410

2500 Offentligrättsliga av­

gifter:

3842327

2511 Expeditionsavgifter

516355

2514 Elevavgifter vid styrel­

sen för värdartjänst

32

2517

Trafiksäkerhelsavgifl

49800

2518

Fyravgifter, farleds-

varuavgifter

398931

399500

569

2519                                        Skeppsmätningsavgifter

2 500

2 500

2521    Fariygsinspeklions-

avgifter

7 000

7000

2522    Avgifier för granskning

av biograffilm

3 600

3 600

7000

8000

1000

870000

870340

340

870000

870 340

340

573680

1493680

-80000

550

550

-

2000

2000

-

1000

1000

-

130

130

_

11600

11600

300

300

3100

3100

25 000

25 000

100000

100000

1430000

1350000

-80 000

530702

530702

-

530 702

530 702

-

530702

530 702

-

4137169

626125

3958864

563 800

-178 305

-62 325

32 50800

32 51.300

500

3 600

3600

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.3

1986/87

1987/88

Inkomsllilel

Enligt

Enligt

Ökning ( + ) Enligt

Enligt

Ökning ( + )

budget-

RRVs

Minsk-        budget-

RRVs

Minsk-

proposi-

beräkning

ning(-)      proposi-

beräkning

ning (-)

tionen

tionen

1.540

1540

1560

1560

3455

3 455

3460

3 460

-97 700 -5 200

2523 Avgifier for särskild prövning och fyllnads­prövning inom skol­väsendel

2527

Avgifier för slals-kontroll av krigs-materieltillverkning

2528

Avgifter vid bergs­stalen

2529

Avgifier vid palent-och registrerings-väsendet

2531

Avgifter vid registre­ring i förenings m. fl. register

2532

Ulsökningsavgifter

2533

Avgifier vid statens planverk

2534

Vissa avgifier för re­gistrering av körkort och motorfordon

2535

Avgifter för statliga kredit garantier

2536

Lolteriavgifter

2537

Miljöskyddsavgift

2538

Miljöavgift på bekämp­ningsmedel och handels­gödsel

2539

Täklavgift

2541

Avgifter vid tullverket

2542

Patientavgifter vid landläkarutbildningen

2543

Skatteutjämningsavgift

2544

Avgifier i ärenden

om lokala kabelsändningar

2545     Närradioavgifter

2600 Försäljningsinkomster:

2f)l 1 Inkomster vid kriminal­vården

2612 Inkomster vid statens rättskemiska laborato­rium

2616

Försäljning av sjökort

2617

Lotsavgifter

2619 Inkomster vid riks­antikvarieämbetet

2624

Inkomster av uppbörd av felparkeringsavgifter

2625

Utförsäljning av bered­skapslager

2700 Böter m.m.:

2711

Restavgifter

2712

Bötesmedel

2713

Valtenföroreningsavgift

157877

113 400

159600

161900

-44 477 -4 650

29 350 93 390

585

31700 93 400

620

26500 93400

620

24 700 93 390

585

132950

137 250

137 250

132950

153 395

3 200

29300

147 395

3 200

30000

-6000 700

133 475

3 200

43400

132 075

3 200

30000

-1400 -13 400

109500 10000 33 000

109500 10000 30000

-3000

110500 10000 33 500

110 500 10000 33 500

-

18475 2083000

18475 2005 677

-77323

16490 2672000

16490 2 670000

-2000

2968 2 123

3912 2122

944

-1

3 770 2686

7210 2466

3440 -220

1010425

1064 325

53900

210025

210025

-

141 700

141 700

-

150200

150200

-

9725

7 500

69700

9725

7 500

69900

200

10025

10025

-

300

300

-

300

300

-

49500

49500

-

49500

49500

-

732000

785 700

53 700

-

_

451701

258500

193 200

1

455780

269500

186200

80

4079

11000

-7000

79

465701

262500 203 200

1

464701

272500 192 200

1

-1000

10000 -11 000

15

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.3

1986/87

1987/88

Inkomsllilel

Enligi

Enligt

Ökning ( + ) Enligi

Enligi

Ökning 1 + )

budget-

RRVs

Minsk-        budget-

RRVs

Minsk-

proposi-

beräkning

ning(-)      proposi-

beräkning

ning(-l

tionen                                                    tionen

2800 Övriga inkomster av statens verksamhet:

2811 Övriga inkomster av statens verksamhet

3000 Inkomster av f

ö

rs

å

ld egendom:

3100 Inkomster av f

ö

rs

å

lda byggnader och maski­ner m. m.:

3110 Affärsverkens inkoms-ler av fiirsålda faslig­heter och maskiner:

3113 Statens järnvägars inkomster av försålda fasligheter och maskiner

3115

Affärsverket FFVs in­komster av försålda fasligheter och maskiner

3116

Statens vattenfallsverks inkomster av försålda fasligheter och maskiner

3120

Civila myndigheters inkomster av försålda byggnader och maski­ner:

3121

Kriminalvårdsstyrel­sens inkomster av för­sålda byggnader och maskiner

3122

Statens vägverks inkomster av försålda byggnader och maskiner

3123

Sjöfartsverkets in­komster av för sålda byggnader och maskiner

3124

Statskontorets inkomster av för sålda datorer m. m.

3125

Byggnadsstyrelsens in­komster av försålda byggnader och maskiner

3126

Generallullstyrelsens inkomster av försålda byggnader och maskiner

3200 Övriga inkomster av markförsäljning:

3211 Övriga inkomster av markförsäljning

3300 Övriga inkomster av försåld egendom:

3311 Inkomster av statens gruvegendom

529500

476100

529 500

476 100

538400

538400

538400

538400

688400   1163450   475050    106100    102000

229300    244 350    15 050    73 050    68950

211000

228200

17200

61000

61000

30000    30000

30000    30000

200

1000

1000

1000

1200

180000   197 000   17 000    30000    30000

18300

16 150        -2150

12050

7950

300

300

300

500

7 500

3 500        -4 000

7.S00

3 500

50 200

10 000

50

200

150

100

50 50

2000

4 000

4 000

12000

50

50

50

4100

4100

-

1050

1050

4 100

4 100

-

1050

lO.sO

455000

915000

460 000

32000

32000

30000

30000

-

32000

32000

-53400

-53 400

-4100 -4100

-4100

-4 000

100

16

Prop. 1986/87:150

Bilaga 1.3

1986/87

1987/88

Inkomsttitel

Enligt

Enligt

Ökning ( +

) Enligt

Enligt

Ökning ( + )

budget-

RRVs

Minsk-

budget-

RRVs

Minsk-

proposi-

beräkning

ning (-)

proposi-

beräkning

ning (-)

tionen

tionen

3312 Övriga inkomster av

försåld egendom

425 000

885 000

460000

-

-

-

4000 Återbetalning av lån:

6886990

8470349

1583359

4927187

4837187

-90000

4100 Återbetalning av

näringslån:

520039

1066039

546000

504495

414495

-90000

4110 Återbetalning av

induslrilån:

320000

578000

258000

290000

200000

-90000

4111 Återbetalning av

lokaliseringslån

320000

578000

258000

290000

200000

-90000

4120 Återbetalning av

jordbrukslån:

28839

28839

-

30345

30345

-

AMI Återbetalning av statens

avdikningslån

600

600

500

500

_

4123 Återbetalning av lån till

fiskerinäringen

28 239

28 239

-

29845

29845

-

4130 Alerbeialning av övriga

näringslån:

;71 200

459 200

2S8000

184 150

184 150

-

4131 Återbetalning av

vattenkraftslån

233

233

-

243

243

_

4132 Återbetalning av

lyftfartslån

2 309

2 309

_

2409

2409

_

4133 Återbetalning av

statens lån för den

mindre skeppsfarten

21670

21670

-

19621

19621

_

4134 Återbetalning av

kraftledningslån

11

11

-

_

_

_

4135 Återbetalning av

skogsväglän

11

77

-

77

77

_

4136 Återbetalning av

övriga näringslån.

Kammarkollegiet

95 000

95 000

-

110000

110000

-

4137 Återbetalning av

övriga näringslån,

Lantbruksstyrelsen

1900

1900

-

1800

1800

4138 Återbetalning av

tidigare infriade

statliga garantier

50000

338000

288 000

50000

50000

-

4200 ÅterbeUlning av

bostadslån m.m.:

4500601

5300 800

800199

2500600

2 500600

_

4211 Återbetalning av lån till

egnahem

1

-

-1

-

-

-

4212 Återbetalning av län

för bostadsbyggande

4 500000

5 300000

800000

2 500000

2500000

_

4213 Återbetalning av lån för

bostadsförsörining för

mindre bemedlade barn-

rika familjer

600

600

-

600

600

_

4214 Återbetalning av

övriga bostadslån.

Bostadsstyrelsen

-

200

200

-

-

-

4300 Återbetalning av studielån:

1395035

1482035

87000

1 496035

1496035

_____ 

4311 Återbetalning av

statens lån för

universitetsstudier

35

35

-

35

35

_

17

2   Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150. Bilaga 1.3

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.3

1986/87

1987/88

Inkomsttitel

Enligt

Enligt

Ökning ( + ) Enligt

budget-

RRVs

Minsk-        budgel-

proposi-

beräkning

ning( )      proposi­

tionen

tionen

Enligt

Ökning ( + )

RRVs

Minsk-

beräkning     ning(-)

4312

Återbetalning av allmänna studielån

4313

Återbetalning av studiemedel

4400 Återbetalning av energisparlån:

4411 Återbetalning av energi­sparlån

4500 Återbetalning av övriga lån:

4511

Återbetalning av län till personal inom utrikes­förvaltningen m. m.

4512

Återbetalning av lån till personal inom biständsförvaltningen ip. m.

4513

Återbetalning av lån för kommunala markförvärv

4514

Återbetalning av län för studentkårlokaler

4515

Återbetalning av lån för allmänna samlingslokaler

4516

Återbetalning av utgivna starllän och bidrag

4519 Återbetalning av

själens bosättningslån

4521 Återbetalning av lån för inventarier i vissa specialbostäder

4525

Återbetalning av län för svenska FN-styrkor

4526

Återbetalning av övriga lån

5000 Kalkylmässiga inkomster: 5100 Avskrivningar:

5110 Affärsverkens av­skrivningar:

5113

Statens järnvägars avskrivningar

5114

Luftfartsverkets av­skrivningar

5115

Affärsverket FFVs avskrivningar

5116

Statens vattenfallsverks avskrivningar

5120

Avskrivningar på civila fastigheter:

5121

Avskrivningar pä civila fastigheter

5130 Uppdragsmyndigheters komplement kostnader:

12000

12000

-

9000

9000

1 383 000

1470000

87 000

1487 000

1 487 000

320000

420000

100 000

300 000

300000

320000

420000

100000

300000

300000

151315

50160

126057

126057

201475

5100

!500

2.'50O

5 100

100

100

-

-

-

-

26000

30000

4 000

10100

10100

-

125

125

-

125

125

-

6000

8 000

2 000

6000

6000

-

15000

15 000

-

15 000

15 000

-

15000

15 000

-

10000

10000

-

1350

1200

-150

1350

1350

-

31950

31950

-

33 550

33 550

-

50690

95 000

44 310

47 432

47432

-

3785664

3589235

-196 429

3468 905

3556480

97575

3616664

3472 235

-144 429

3370905

3443080

HMS

2673400

2 614400

-59000

2485000

2570300

85300

85 000

85 000

-

-

120000

120 000

107000

107000

-

-

-

-

86400

57 400

-29000

135 000

100 300

-34 700

2 395 000

2 365 000

-30000

2 350000

2 3.S0000

-

277494

277 580

86

298 200

298 200

-

277494

277 580

86

298 200

298 200

-

107304

107304

107925

107925

18

Prop. 1986/87: 150

Bilaga 1

1.3

1986/87

1987/88

Inkomsttitel

Enligt

Enligt

Ökning (+) Enligt

Enligt

Ökning ( + )

budget-

RRVs

Minsk-

budget-

RRVs

Minsk-

proposi-

beräkning

ning (-)

proposi-

beräkning

ning (-)

tionen

tionen

5131 Uppdragsmyndigheters

m.fl. komplement-

kostnader

107 304

107 304

-

107 925

107925

-

5140 Övriga avskrivningar:

558466

472 951

-85515

479 780

46665.5

-13 125

5141 Statens vägverks

avskrivningar

270900

199500

-71400

192700

193 300

600

5142 Sjöfartsverkets av-

skrivningar

48 100

48 200

100

-

-

-

5143 Avskrivningar pä ADB-

utrustning

183215

169000

-14215

231725

218000

-13 725

5144 Avskrivningar pä förråds-

anläggningar för

ekonomskt försvar

56 251

56251

-

55 355

55 355

-

5200 Statliga pensionsavgifter,

netto:

169000

117000

-52000

98000

70000

-28000

5211 Statliga pensionsavgifter.

netto

169000

117000

-52000

98000

70000

-28000

5300 Statliga avgifter

-

-

-

-

53400

53 400

5311 Avgifter för företags-

hälsovård

-

-

-

-

53 400

53 400

STATSBUDGETENS TOTALA

INKOMSTER

299483348

304289982

4806634

308903 280

313 842470

4939190

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1987

19

Bilaga 1.4

Beräkningar för anslaget räntor på statsskulden m.m.

Beräkningar för anslaget räntor på statsskulden m. m.

Inledning

I regeringens proposition 1986/87: 100 med förslag till statsbudget för bud­getåret 1987/88 upptogs under utgiftsanslaget XIV. Räntor på statsskulden, m.m. ett - efter samråd med riksgäldskontoret - preliminärt beräknat belopp på 63 000000000 kr. Nägon inkomst- och ulgiftsstal rörande ansla­get i fråga presenterades inte. I finansdepartementets anmälan till budget­propositionen 1987 angående Räntor på statsskulden, m.m. (bilaga 18) erinrades bl. a. om att under senare år förslaget i budgetpropositionerna reviderats i kompleteringspropositionerna och att därför avsikten var att på grundval av beräkningar från riksgäldskontoret återkomma lill riksda­gen i kompletteringspropositionen med förslag till beräkning av anslag för statsskuldräntorna avseende budgetåret 1987/88.

Riksgäldskontoret får härmed överiämna förslag lill räntor på statsskul­den m.m. budgetåret 1987/88 (bilaga 1). Liksom tidigare skett lämnas samtidigt en beskrivning som syftar till att belysa utvecklingen av statens upplåningsbehov och statsskuldens kostnader under några år bakåt i tiden samt en förnyad beräkning av statsskuldens räntekostnader m.m. för innevarande budgetår.

Redovisningsprinciper och beräkningssvårigheter

Riksgäldskontorets redovisning gentemot statsbudgeten sker i huvudsak en-hgt den s.k. utgiflsprincipen. En ränteutgift redovisas således i sin helhet vid förfallotidpunkten oavsett om utgiften avser en kostnad hänföriigt till också annan redovisningsperiod. För vissa upplåningsformer såsom slalsskuldväx­lar och skatlkammarväxlar belastas statsbudgeten med räntekostnaden för lånet samtidigt som upplåningen sker, medan däremot upplåning mot bl. a. obligationer som i allmänhet har helårskupong - räntebelaslar budgeten första gängen året efter det att upplåning skett och sedan år för år under lånets löplid. Dessa förhållanden medför atl en förändring i andelama av olika upplåningsformer mellan två budgetår kan ha slora effekter på räntekostna­dernas fördelning budgetåren emellan. De leder naturligtvis också till att osäkerheten ökar vid beräkningarna av räntekostnaderna för ett visst budget­år eftersom inte bara det totala upplåningsbehovel och den genomsnittliga räntesatsen ulan också upplåningens fördelning på låneinstrument påverkar dessa.

Ett annat förhållande som bidrar till osäkerheten i beräkningarna hänger samman med riksgäldskontorets metod för värdering av den utländska statsskulden. De utländska lånen redovisas nämligen till de värden de hade i svenska kronor när de logs upp. Del ursprungligt bokförda värdet på ett utlandslån bibehålls tills lånet betalas tillbaka. Om värdet i svenska kronor vid återbetalning avviker från det bokförda värdet belastar eller gottgörs skillnaden statsbudgeten.

1    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150. Bilaga 1.4

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.4

Statens lånebehov (netto) och statsskuldens utveckling

Prop- 1986/87: 150

1976/77-1985/86

Bilaga 1.4

Den viktigaste faktorn bakom statens nettoupplåningsbehov är statens budgetunderskott. Det är emellertid inle det av riksrevisionsverket redovi­sade budgetunderskottet som är av intresse för statsskuldens utveckling. I stället är det statens kassamässiga budgetunderskott dvs. skillnaden mel­lan inbetalningar lill och utbetalningar från budgeten, vilket behöver finan­sieras med upplåning. Dessa betalningar sker direkt eller indirekt till resp. från statsverkets checkräkning. Statsverkets checkräkning påverkas emel­lertid också av vissa transaktioner utanför budgeten, vilka normalt är av ringa omfattning. I tabell 1 redovisas detta lånebehov under rubriken "statsverket"". Riksgäldskontorets egen verksamhet kan också medföra upplåningsbehov. Det gäller bl. a. kreditgivning till vissa affärsverk och myndigheter. Statsverkets och riksgäldskontorets lånebehov ger tillsam­mans statens upplåningsbehov.

Från mitten av 1970-talet medförde slora och ökande budgetunderskott atl en stor statsskuld ackumulerades. Fr. o. m. budgetåret 1983/84 har dock ökningstakten kraftigt avtagit. Från en nivå på nära 11 miljarder kronor budgetåret 1976/77 ökade statens lånebehov (netto) år från år lill nära 88 miljarder kronor budgetåret 1982/83. Denna trend bröts budgetåret 1983/84 då länebehovet blev drygt 75 miljarder kronor. Budgetåret 1984/85 och 1985/86 innebar ytterligare minskningar med lånebehov på 72,1 resp 41,2 miljarder kronor (tabell 1).

Tabell 1    Statens lånebehov (netto) budgetåren 1976/77-1985/86.

Miljarder kronor.

Stats-

Riks-

Lånebehov

Upplåning

Kassa-

verket'

gälds-

behov

(statsski

uld-

förändring

kontoret

(netto)

förändri

ng)

1976/77

10.6

0,2

10.8

13,6

2,8

1977/78

24,7

0,9

25,6

22,9

-2,7

1978/79

35.9

-0,4

35,5

33,8

-1,7

1979/80

51.5

1,3

52,8

53,0

0.2

1980/81

60,8

0,3

61,1

60,9

-0,2

1981/82

67,6

-0,9

66,7

66,7

-

1982/83

86,6

1,1

87,7

87,6

-0,1

1983/84

75,1

0,2

75,3

75,3

-

1984/85

73.5

-1,4

72,1

76,8

4,7

1985/86

43,8

-2.6

41,2

36,6

-4.7

' Statsbudgeten och transaktioner vid sidan av statsbudgeten enligt rörelsen på statsverkets checkräkning.

I budgetunderskotten ingår utgifterna för räntor pä statsskulden och även realiserade valulaföriuster och valutavinster (jfr vad som tidigare sagts i avsnillet om redovisningsprinciper). I tabell 2 visas netioupplåningsbeho-vet exkl. räntor på statsskulden och realiserade valutaförluster samt lånebe­hovets finansiering inom resp. utom landet. Nettoupplåningsbehovet exkl. statsskuldräntor och valutaförluster ökade kraftigt under slutet av 1970-talet för alt i början av 1980-talet uppgå till inemot 40 miljarder kronor. Mellan budgetåren      1982/83     och      1983/84     sjönk     det      med     nära     25

miljarder kronor för att uppgå till ca 15 miljarder kronor. Denna utveckling har fortsatt under 1984/85 och 1985/86 och medfört att upplåningsbehovet exkl. statsskuldsränlor och valulaföriuster förbytts i ett överskott på 3,1 resp. 25.3 miljarder kronor för dessa budgetår.

1 tabellerna redovisas också kassaförändringar m. m. Under budgetåret 1984/85 ökade kassorna med 4,7 miljarder kronor. Orsaken härtill var en omfattande utlandsupplåning under första halvåret 1985, som tillsammans med den inhemska upplåningen temporärt översteg brutlofinansieringsbe-hovet, dvs. budgetunderskottet och förfallande lån.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 1.4

Tabell 2    Statens länebehov (netto) exklusive utgifter för räntor på statsskulden och för realiserade valulaförius­ter, m.m. budgetåren 1976/77-1985/86. Miljarder kronor.

Statens

Räntor

Realise-

Lånebehov

Finansiering

av lånebehovet

läne-

på stats-

rade va-

exkl   räntor

behov

lutaför-

Vf/Vnl*    lulJLVI

på stats-

Upplåning

Upplåning

Kassa-

(netto)

skuld-

luster

skulden

inom

utom

för-

en m. m.

(netto)

och reali­serade va­lulaföriuster

landet

landet

ändring

1976/77

10.8

5.4

_

5,4

8.7

4.9

_

1977/78

25,6

6.9

-

18.7

16,8

6.1

-2.7

1978/79

35,5

8,8

0.0

26,7

30.1

3.7

-1,7

1979/80

52.8

14,5

0,0

38,3

35.8

17,2

0.2

1980/81

61,1

22.9

0,9

37,2

46.3

14.6

-0,2

1981/82

66.7

26.3

1,4

39.0

50.9

15.8

-

1982/83

87,7

43.9

4,3

39,5

68,7

18,9

-0,1

1983/84

75,3

52,8

7,6

14,9

53.8

21,5

-

1984/85

72,1

60,7

14,5

- 3,1

40,7

36.1

4.7

1985/86

41,2

62.3

4,2

-25,3

55.2

-18.6

-4,7

Den 30 juni 1986 uppgick den bokförda statsskulden till 596,0 miljarder kronor. Därav utgjorde utlandsskulden 120,5 miljarder kr. Av tabell 3 framgår statsskulden uttryckt som andel av BNP. I tabellen anges vidare utlandsskuldens storlek värderad både till de valutakurser som rådde då lånen togs upp och lill de som rådde vid slutet av respektive budgetär.

Tabell 3    Statsskulden vid slutet av budgetåren 1976/77-1985/86.

Miljarder kronor.

Lån inom

Lån i utlandet

Totalt

landet

1 bokför-

1 aktu-

1 bokför-

I proc.

1 aktu-

1 proc.

da vär

ella

da vär-

av BNP

ella

av BNP

den

värden

den

värden

1976/77

77,2

5,1

5.1

82,3

23

82.3

23

1977/78

94,0

11,2

11,7

105,2

27

105,7

27

1978/79

124,2

14,9

14,9

139,1

32

139,1

32

1979/80

160.0

32,1

31,9

192.1

39

191,9

39

1980/81

206,3

46,7

50.9

253,0

46

257,2

47

1981/82

257,2

62,5

75,0

319,7

53

332,2

55

1982/83

325,9

81,4

111,7

407,3

62

437,6

66

1983/84

379,7

102,9

128,8

482.6

64

508,5

68

1984/85

420,4

139,1

157,5

559,5

68

577,9

70

1985/86

475,5

120,5

122.6

596,0

66

598,1

66

Statsskuldens kostnader 1982/83-1985/86

Prop. 1986/87: 150

Bilaga 1.4

I takt med statsskuldens ökning har dess kostnader stigit dramatiskt sedan

ingången av 1980-talet. Från att ha uppgått till ca 8% av de totala statsut­gifterna budgetåret 1979/80 ökade andelen för räntor på statsskulden m. m. till ca 23% budgetåret 1984/85. Budgetåret 1985/86 var andelen 22%.

Den ojämföriigt största utgiftsposten på anslaget Räntor på statsskulden, m. m. utgörs av ränteutgifterna. En annan stor utgiftspost har varit realise­rade valulaföriuster. För budgetåret 1984/85 var valutaförlusterna t. o. m. större än räntebetalningarna på utlandslånen. Förutom utgifter för räntor och valutaförluster förs på nämnda anslag också utgifter för provisioner och avgifter m. m. "Vidare redovisas även vissa inkomster främst räntein­komster från riksgäldskontorets utlåningsverksamhet. I tabell 4 belyses utvecklingen för statsskuldränlorna m. m. Till dessa utgifter för statsskul­den och dess hantering kommer utgifter som finansieras genom andra anslag på statsbudgeten, bl. a. riksgäldskoniorets förvaltningskostnader och vissa emissionskostnader (jfr riksgäldskontorets verksamhetsberättel­se för budgetåret 1985/86).

Tabell 4    Räntor på statsskulden, m. m. Miljarder kronor.

Budgetår

1982/83        1983/84        1984/85        1985/86

34,0

39,9

45,7

49,0

9,7

12.2

14,0

12.5

4,3

7,6

14.5

4.2

0,6

0.8

l.l

1,2

-0,4

-0.1

-0,1

-0.4

Räntor pä inhemska län Räntor pä utländska lån Valutaförluster (netto) Provisioner Inkomsträntor m. m.

Summa

48,2

60,4

75,2

66,5

Ränteutgifterna för den inhemska upplåningen ökade med 3,3 miljarder kronor budgetåret 1985/86 eller med 7% i förhållande lill föregående bud­getår, vilket är alt jämföra med 15% under 1984/85. Den främsta orsaken till den avlagande ökningstakten i ränteutgifterna är det kraftiga räntefall som skedde under 1985/86. Härtill kommer minskning av statens lånebe­hov till följd av sjunkande budgetunderskott. Den slora ökningen av re­dovisade valutaförluster budgetåret 1984/85 är en följd av omfattande förtida återbetalningar av utlandslån och refinansiering mot nya lån med lägre lånekostnader. Då de äldre lånen varit bokförda till upplåningskurser och refinansiering skett lill högre kurs har stora valutaförluster uppkommit i bokföringen, vilka redovisats över statsbudgeten. Ränteutgifterna för den utländska upplåningen blev 12,5 miljarder kronor budgetåret 1985/86, en minskning med 1,5 miljarder kronor från föregående budgetår.

Del har tidigare nämnts att ränteutgifterna m. m. redovisas gentemot statsbudgeten enligt den s. k. utgiftsprincipen, dvs. i sin helhet vid förfallo­tidpunkten oavsett om kostnaden också är hänföriig till annan redovis­ningsperiod. I tabell 5 har ränteutgifterna m.m. fördelals till de perioder som de kostnadsmässigt tillhör. De realiserade valutaförlusterna för in­lösta lån har fördelats över lånens löptid i proportion till valutakursernas utveckling. Provisioner och inkomsträntor m. m. har med hänsyn till deras begränsade storlek inle periodiserats.

Tabell 5    Räntor på statsskulden, m. m., periodiserade belopp.

Miljarder kronor.

Budgetår

1982/83

1983/84

1984/85

1985/86

Räntor på inhemska län Räntor på utländska lån Valulaföriuster (netto) Övrigt

Summa

Redovisad utgift (jfr lab 4)

32,6 10,4 15,8 0,2

59,0

48.2

39,6 12.1 5.6 0.7

58,0

60.4

46.6

13.7

5.6

1,0

66,9

75,2

53,3

11.4

-5,4

0.8

60,1

66,5

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.4

En jämförelse mellan de båda tabellerna visar relativt god överensstäm­melse mellan de bokförda och de periodiserade ränteutgifterna för de utländska lånen. Detta är också fallet för de inhemska lånen med undantag för budgetåret 1985/86 då de periodiserade utgifterna är 4,3 miljarder kronor större än de redovisade utgifterna. En av orsakerna härtill är att delar av under tidigare budgetår bokförda räntekostnader för statsskuld­växlar med 540 och 720 dagars löptider periodiserats till 1985/86. En annan orsak är alt under 1985/86 emitterades en stor volym riksobligalioner med faktisk första ränteutgift under 1986/87, men vid periodisering en stor del av ränlebeloppet hänföriigt till budgetåret 1985/86. Med detta undantag är det alltså främst valutaföriuslerna som svarar för periodiseringseffekterna. Orsaken till att så stor del av de realiserade valutaföriuslerna efter perio­disering faller på budgetåret 1982/83 är devalveringen av kronan 1982.

Räntekostnader m. m. 1986/87 och 1987/88

Anslaget Räntor på statsskulden, m. m. har i statsbudgeten för budgetåret 1986/87 upptagits lill 65,0 miljarder kronor och i budgetpropositionen 1987 för budgetåret 1987/88 till ett beräknat belopp av 63,0 miljarder kronor.

Tabell 6    Räntor på statsskulden. Miljarder kronor.

Budgetår

1986/87

1987/88

Enl. stats-    Reviderad    Budgelprop.Reviderad

budgeten     beräkning    1987

beräkning

Räntor pä inhemska lån, m. m.

53,3

53,1

Räntor på utländska län

10,5

10,2

Valutaförluster (netto)

1,2

2,1

Summa

65,0

65,4

63,0'

51,8 9,9 0,3

62,0

Beräknat belopp.

Budgetåret 1986/87

En förnyad beräkning av räntor på statsskulden visar att utgifterna för budgetåret 1986/87 torde bli något större än vad som angetts i statsbudge­ten, 65,4 miljarder kronor mot i statsbudgeten 65,0 miljarder kronor.

"Vad beträffar räntor pä inhemska län m.m. beräknas dessa minska något. Bakom den relativt obetydliga minskningen ligger olika faktorer som verkar i motsatta riktningar vid ränteberäkningen. I förhållande till beräkningarna till statsbudgeten baseras nuvarande kalkyl på ett lägre

inhemskt upplåningsbehov, vilket minskar räntekostnaderna. Å andra si-     Prop. 1986/87: 150 dan har räntenivån för bl. a. statsskuldväxlar stigit, vilket ökar ränteutgif-     Bilaga 1.4 terna, och härtill kommer att brultoupplåningen mot statsskuldväxlar nu antas bli något större under 1986/87 än vad som antogs våren 1986.

"Vad beträffar räntorna för den utländska upplåningen beräknas dessa nu minska från 10,5 miljarder kronor till 10,2 miljarder kronor främst beroen­de på att dollarkursen sjunkit. "Valuiaförlusterna beräknas öka frän 1,2 miljarder kronor till 2,1 miljarder kronor eftersom förtidsinlösen av lån har gjorts i större utsträckning än som tidigare planerats.

Budgetåret 1987/88

För budgetåret 1987/88 beräknas kostnaderna för räntor på statsskulden m.m. till 62,0 miljarder kronor, vilket är 1,0 miljarder kronor mindre än vad som beräknades i budgetpropositionen. I förhållande lill budgetåret 1986/87 innebär den nuvarande kalkylen en minskning med 3.4 miljarder kronor.

Stalsupplåningen under budgetåret 1987/88 förutsätts ha oförändrad in­riktning jämfört med föregående budgetår. Statens netloupplåning utom­lands skall i princip vara noll, vilket innebär att statens lånebehov helt måste finansieras på den inhemska marknaden. En fortsall strävan att erbjuda hushållen konkurrenskraftiga statliga placeringsformer känneteck­nar vidare kalkylerna. Statens upplåning på penning- och kapitalmarknad antas bli begränsad till följd av det minskade statliga lånebehovet. Strävan alt upprätthålla statsskuldens konsolideringsgrad måste under perioden balanseras mot det bortfall av långfristigt placeringskapital som känneteck­nar försäkringsinstituten under 1987.

Räntekostnaderna för den inhemska upplåningen beräknas minska med 1,3 miljarder kronor. Som beräkningsteknisk förutsättning för räntekalky-leringen ligger ett antaget nettoupplåningsbehov på ca 30 miljarder kronor för budgetåret 1986/87 och ca 25 miljarder kronor för budgetåret 1987/88. Nettoupplåningsbehovet framkommer som det kassamässiga budgetsaldot med tillägg för upplåningseffekterna av riksgäldskoniorets kreditgivning m. m. och den tillfälliga förmögenhetsskallen för livförsäkringsbolag m. fl. Minskningen av nettoupplåningsbehovet mellan budgetåren är från ränte-beräkningssynpunkt i realiteten större än 5 miljarder kronor eftersom den del av den tillfälliga förmögenhetsskatten som betalas i juni 1987 (cirka hälften av totalt beräknat 15 miljarder kronor) påverkar ränteutgifterna endast marginellt 1986/87 men fullt ut 1987/88. Om till nettoupplåningsbe­hovet läggs under 1987/88 förfallande lån - varav räntelöpande obliga­tionslån 15 miljarder kronor, riksobligationslån 2,3 miljarder kronor, pre­mielän 8,1 miljarder kronor, sparobligationslån ca 8 miljarder kronor, slalsskuldväxlar ca 130 miljarder kronor uppkommer ett inhemskt brut-loupplåningsbehov i storleksordningen 188 miljarder kronor budgetåret 1987/88.

Räntekostnaderna för utländska lån beräknas mellan budgetåren 1986/87

och 1987/88 minska med 0,3 miljarder kronor. Delta beror främst på den

lägre dollarkursen, men även i viss mån på lägre räntesatser.  Under

6

1987/88 beräknas de realiserade valutaföriuslerna komma att uppgä till 0,3     Prop. 1986/87: 150 miljarder kronor medan motsvarande förluster för budgetåret 1986/87 be-     Bilaga 1.4 raknäs bli 2.1 miljarder kronor.

KänsligheLsanalyser

Statsskuldräntornas storlek är självfallet i hög grad beroende av ränteni­vån. Upplåningens inriktning på olika låneinstrument är också av betydel­se, inte minst för - som tidigare nämnts - ränteutgifternas fördelning i tiden. Kalkyleringen av ränteutgifterna avseende såväl budgetåret 1986/87 som budgetåret 1987/88 har skett utifrån räntenivån i början av mars 1987.

För att belysa känsligheten i beräkningarna kan det vara av intresse att något närmare redovisa effekterna av ändrade antaganden om räntenivå m.m. En förändring i räntenivån slår givetvis inte omedelbart igenom på hela statsskulden utan endast på låneformer med rörlig ränta och på nyupplåningen. Efter hand får den effekt på upplåning som sker för att omsätta förfallande lån med bunden ränta och på obligationslån med s. k. räntejusteringsklausul allteftersom dessa konverteras att löpa med ny rän­tesats.

En förändring av räntenivån med I procentenhet från I juli 1987 skulle för inhemska lån betyda en förändring i ränteutgifterna för budgetåret 1987/88 - under i övrigt oförändrade förhållanden vad gäller upplåningens storlek och dess inriktning på olika låneinstrument - med elt belopp i storleksordningen 1,4 miljarder kronor. Vad beträffar räntor för de ut­ländska lånen skulle en ränteförändring med 1 procentenhet från I juli 1987 leda till att ränteutgifterna, under i övrigt oförändrade förhållanden föränd­ras med 0,4 miljarder kronor för budgetåret 1987/88. Valutakursernas utveckling har betydelse både för ränteutgifter och för realiserade valuta­förluster och valutavinster. En förändring av dollarkursen med 10 öre från beräkningsantagandet om 6.47 kronor per dollar påverkar ränteutgifterna med cirka 90 miljoner kronor och valutaförlusterna med cirka 70 miljoner kronor för budgetåret 1987/88.

Förslag till räntor på statsskulden, m. m., budgetåret 1987/88

Utgifter

A     Räntor på slalsskulden

a    Räntor på upplåning inom landet

Kr.

1.  Ränta pä räntelöpande obligationslån,

förslag.svis     ....................................................... 

20357000000

2.

Ränta på riksobligationer, förslagsvis    ............... 

[REDACTED_PERSONNUMMER]

3.

Vinster på premieobligationslån./ö«/c;i'.n7i    ...... 

[REDACTED_PERSONNUMMER]

4.

Ränta på statsskuldförbindelser./ö/-.?/a?iv/.?    .. 

..... 

29000000

5.

Ränta på sparobligationer./örWnt,'.sf/5     .......... 

4 120000000

6.

Ränta på av staten övertagna lån, /öm/j.h'/.?

1000

7.

Ränta på lån hos statsinstitutioner och fonder m. m.

förslag.svis     ....................................................... 

350000000

8.  Ränta på allemanssparandel,,/or.?/flgj-v/.v     .....        [REDACTED_PERSONNUMMER]

Ränta på köpeskillingen för fastigheten nr 1 i kv. Lejonet i

Stockholm     ........................................................ 

Ränta pä Konung Carl Xlllis hemgiftskapital

Ränta på kortfristig upplåning hos banker m. fl.,/ör.f/fijiiws

Ränta på skatlkammarväxlar../o«/c/i'ii'/.v   .......... 

Ränta på statsskuld växlar./or.v/wjj.w/.v    ......... 

b

Ränta på upplåning i utlandet, förslag.svis

B

Kapiialrahaiicr. kur.sförluster ni. m.... 

1.

Kapitalrabatter. /o/-i7fl'.vi'/.v   ........ 

2.

Kursförluster./ö;',s7«'.jf/.v    ........... 

3.

Valutaförluster,/örv/«i;'.s-i7.s-   ...... 

c

Diverse utgifter

Försäljningsprovisioner m. m.. förslagsvis   ..... 

Inlösningsprovisioner m. m., förslagsvis     ...... 

Kostnad för börsnotering av obligationslån,/öri/fli'!'/ Officiella dragningslistor för premielänen,/ö/j/oiv/j   . Särskilda dragningslistor för premielånens 100-brev,

förslagsvis     ................................................... 

Övriga diverse ulgifler, förslagsvis    ................ 

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 1.4

90000

8 000

1000

575 000000

10296000000

51 583 100000

[REDACTED_PERSONNUMMER]

1000

1000

2 000000000

2 000002 000

660000000

240000000

14 551000

7400000

350000 100000 Summa

922 401000 64355 503000

Anm. Valulaomvandling har skett lill valutakurserna den 27.2.1987.

Inkomster

A      Räntor

Ränta på uppköpta obligationer ...... 

Ränta på röriiga krediter  ................ 

Ränta på krediter till vissa affärsverk        

Ränta på checkräkningsmedel i riksbanken

Ränta på övriga utlånade medel ..... 

200000000

250000000

170000000

1000

1000000

621001000

B

Uppgäld, kursvinster m. m.

1.  Uppgäld   .................... 

2.

Kursvinster   ............... 

3.

Valutavinster............... 

1000 1000 1675 000000      [REDACTED_PERSONNUMMER]

C

Diverse inkomster

1.  Preskriberade obligationer och kuponger m. m.

2.

Officiella dragningslistor för premielänen   ....

3.

Övriga diverse inkomster   ................... 

50000000

9400000

100 000

59500000

2355 503000

Summa

Underskoll att föras av på statsbudgeten

Summa

62000000 000 64355503 000

Norstedts Trycken, Stockholm 1987

Bilaga 1.5

Reviderat förslag till statsbudget för budgetåret 1987/88

Bilaga 1.5

Reviderat förslag till statsbudget för budgetåret 1987/88

1    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150. Bilaga 1.5

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

Statsbudgeten för budgetåret 1987/88

Inkomster

Budget­propositionen I 000-lal kr.

Senare ändringar 1 000-tal kr.

Summa 1 000-tal kr.

Inkomster Skaller

lnkom.slerav statens verksamhet Inkomster av försåld egendom Återbetalning av län Kalkylmässiga inkomster

Underskoll

Sur

Summa

272 375 601

-1-8612400

280988 001

28 025 487

-1- 611315

28636802

106100

4 100

102 000

4 927 187

-  72000

4 855 187

3 468905

-H  97 575

3 566480

308 903 280

H-9 245190

318148470

36943 226

-6453 211

30490015

345846 506

H-2 791779

348638 285

Prop. 1986/87: Bil. 1.5

150

Förändringar i förslaget till statsbudget budgetåret 1987/88

Utgifter

Budget­propositionen I 000-tal kr.

Senare ändringar 1 000-tal kr.

Summa I 000-tal kr.

Utgifisanslag Kungl. hov- och sloltsstalerna Justitiedepartementet Ulrikesdepartementel Försvarsdepartementet Socialdepartementet Kommunikationsdepartementet Finansdepartementet Utbildningsdepartementet Jordbruksdepartementet Arbetsmarknadsdepartementet Bostadsdepartementet Industridepartementet Civildepartementet Miljö- och energidepartementet Riksdagen och dess myndigheter Räntor på statsskulden m. m. Oförutsedda utgifter

Beräknad övrig medelsförbnikning Minskning av anslagsbehållningar Ökad disposition av rörliga krediter

Beräknat tillkommande ulgiflsbehov. netto

34 654

-

34 654

103 298890

+    

33 402

10 363 292

11630 769

-  34 454

11596315

26 377902

-H 706 188

28084090

91262 293

-1- 713919

91976212

11531782

+    

38 886

11570668

20 690 370

+ 147 000

20837 370

43 169057

-1-1824 648

44993 705

6 190907

+     

25 695

6216602

21249721

-1- 452017

21701738

15 762 574

8 558

15754016

5080904

- 222 548

5 303 452

3 168 109

+     

14 703

3182812

4 888 871

653 278

5 542 149

477 703

-1-  2 507

480210

63 000000

-1000000

62000000

1000

-

1000

Summa 334 846 506

4-4 791779

339638285

1500000

_

1500 000

500000

-

500000

Summa   2 000000

-

2 000000

9000000

-2000000

7 000000

Summa 345846 506

4-2 791779

348638 285

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

Specinkation av statsbudgetens inkomster för budgetåret 1987/88

1987/88

Tusental kr.

1000 Skatter:

1100 Skatt på inkomst, realisationsvinst och rörelse:

52459000

19575000

1110 Fysiska personers skall på inkomsl,

realisationsvinst och rörelse:

1111 Fysiska personers skatt på in­

komst, realisationsvinst och rö­

relse

52459000

1120 Juridiska personers skall på inkomst,

realisationsvinst och rörelse:

1121 Juridiska personers skatt på in­

komst, realisationsvinst och rö­

relse

19575 000

1130 Ofördelbara    skatter    på    inkomsl,

realisationsvinst och rörelse:

1131 Ofördelbara skatter pä inkomsl,

1100000

realisationsvinst och rörelse

1 100000

1140 Övriga inkomstskatter:

1141

Kupongskatt

290000

1142

Utskiftningskatt     och     ersätl-

ningsskalt

5 000

1143 Bevillingsskatt

3 000

1144 Lotterivinstskatt

1 795 000

2093000

75227 000

1200 Lagstadgade socialavgifter:

1211 Folkpensionsavgift

41014000

1221 Sjukförsäkringsavgift

, netto

227000

1231 Barnomsorgsavgift

9548 000

1241 Vuxenutbildningsavgift

1 125000

1251 Övriga socialavgifter.

netto

2 012 000

1271 Inkomster av arbetsgivaravgif-

ter lill arbetarskydd;

sstyrelsens

och   yrkesinspektionens   verk-

samhet

127 500

1281 Allmän löneavgift

8 692000

62 745000

62 745000

1300 Skatt på egendom:

1310 Skatt på fast egendom:

1311 Skogsvårdsavgifler

460000

1312 Fastighetsskatt

5000000

5460000

1320 Förmögenhetsskatt:

1321 Fysiska   personers

förmögen-

hetsskatt

1 875 000

1322 Juridiska  personers

förmögen-

hetsskatt

48000

1923 000

Prop. 1986/87: 150

Bil. 1.5

1987/88

Tusental kr.

1330 Arvsskatt och gåvoskatt:

1331 Arvsskatt

1050000

1332 Gåvoskatt

230000

1280000

1340 Övrig skall på egendom:

1341 Stämpelskatt

2 775 000

1342 Skatt på värdepapper

3 600000

6375 000           15038000

1343 Tillfällig förmögenhetsskatt för

livförsäkringsbolag, understöds-

föreningar    och     pensionsstif-

telser

-

1400 Skatt på varor och tjänster:

1410 Allmänna försäljningsskatter:

1411 Mervärdeskatt

72400000

72400000

1420,1430 Skatt på specifika varor:

1421 Bensinskatt

13 486000

1422 Särskilda varuskatter

929000

1423 Försäljningsskatt på motorfor-

don

1882000

1424 Tobaksskatt

4 300000

1425 Skatt på spritdrycker

5 900000

1426 Skall på vin

2 260000

1427 Skatt på mall- och läskedrycker

1 575 000

1428 Energiskatt

13 127 000

1429 Särskild avgift pä svavelhaltigl

bränsle

500

1431 Särskild avgift för oljeprodukter

m.m.

1302 000

1432 Kassettskatt

107 000

1433 Skatt på videobandspelare

143 000

1434 Skatt på viss elektrisk kraft

970000

1435 Särskild avgift mot försurning

80000

46 061500

1440 Överskott   vid försäljning  av   varor

med slalsmonopol:

1441 AB Vin-&padding:0cm 2.0pt 0cm 2.0pt; height:10.55pt'p class=MsoNormal>

vererade överskott

170000

1442 Systembolaget   ABs   inlevere-

rade överskott

175 000

345000

1450 Skatt på tjänster:

1451 Reseskall

302000

1452 Skatt på annonser och reklam

772000

1453 Tolalisatorskatt

462000

1454 Skau på spel

110000

1646 000

1460 Skatt på vägtrafik:

1461 Fordonsskatt

3 410000

1462 Kilomelerskatl

2175 000

5585000

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

1987/88

Tusental kr.

1470 Skall på import:

1471 Tullmedel 1480 Övriga skatter på varor och tjänster:

1481 Övriga   skatter   pä   varor   och tjänster

1940000

1940000

I

127997501

Summa skatter   280 988 001

3610 935

2000 Inkomster av statens verksamhet: 2100 Rörelseöverskott:

2110 Affärsverkens inlevererade överskott:

2111

Postverkels inlevererade över­skott

46235

2112

Televerkets inlevererade över­skott

201000

2113

Statens järnvägars inlevererade

överskott

-

2114  Luftfartsverkets     inlevererade

överskott

273 000

2115  Affärsverket FFVs inlevererade

överskott

80700

2116

Statens vattenfallsverks inleve­rerade överskott

2 893 000

2117

Domänverkets        inlevererade

överskott

117000

2120 Övriga    myndigheters    inlevererade överskott:

41 100

47 000

56200

144300

6385 000

6385 000

1384 690

977 285

2361975

2121

Vägverkets inlevererade över­skott

2122

Sjöfartsverkets inlevererade överskott

2123

Inlevererat överskott av uthyr­ning av ADB-utrustning

2130 Riksbankens inlevererade överskott: 2131 Riksbankens inlevererade över­skott 2150 Överskott från spelverksamhet:

2151

Tipsmedel

2152

Lotterimedel

2200 Överskott av statens fastighetsförvalt­ning:

2210 Överskott av faslighet sförvallning:

2211 Överskott av kriminalvårdssty­

relsens fastighetsförvaltning

500

2214 Överskott av byggnadsstyrel­

sens verksamhet

615 000

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

1987/88

Tusental kr.

2215 Överskott  av  generaltullstyrel­sens fastighetsförvaltning

1626

617126

617126

2300 Ränteinkomster:

2310,2320 Räntor på näringslån:

2311 Räntor på lokaliseringslän

2313

Ränteinkomster pä statens av­dikningslån

2314

Ränteinkomster pä lån till fis­kerinäringen

2316

Ränteinkomster pä vattenkrafts­lån

2317

Ränteinkomster pä luftfartslån

2318

Ränteinkomster på statens län till den mindre skeppsfarten

2319

Ränteinkomster på kraftled­ningslån

2321

Ränteinkomster på skogsväglån

2322

Räntor på övriga näringslän. Kammarkollegiet

2323

Räntor på övriga näringslän. Lantbruksstyrelsen

2324

Räntor på televerkets statslån

2325       Räntor på postverkets statslån

2330 Räntor på bostadslån:

2331

Ränteinkomster på egnahems­lån

2332

Ränteinkomster på lån för bo­stadsbyggande

2333

Ränteinkomster på lån för bo­stadsförsörining för mindre be­medlade barnrika familjer

2334

Räntor på övriga bostadslån. Bostadsstyrelsen

2340 Räntor på studielån:

2341

Ränteinkomster på statens län för universitetsstudier

2342

Ränteinkomster på allmänna studielån

2350 Räntor på energisparlån:

2351 Räntor på energispariån

2360 Räntor på   medel avsatta   till pen­sioner:

2361 Ränteinkomster på medel avsat­ta till folkpensionering

210000

160

6695

179 1596

14 500

49

156000

3 620

274 500

45210

685509

6400000

240

300

6400540

5

9000

9005

360000

360000

sooo

woo

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

1987/88

Tusental kr.

2370 Räntor på bcrcdskapslagring:

2371 Räntor    pä    beredskapslagring och förrådsanläggningar 2380,2390 Övriga ränteinkomster:

2381

Ränteinkomster på lån till per­sonal inom utrikesförvaltningen m.m.

2382

Ränteinkomster pä lån till per­sonal inom biständsförvaltning­en m.m.

2383

Ränteinkomster pä statens bo­sättningslån

2384

Ränteinkomster på län för kom­munala markförvärv

2385

Ränteinkomster på lån för stu­dentkäriokaler

2386

Ränteinkomster pä län för all­männa samlingslokaler

2389 Ränteinkomster på län för in­ventarier i vissa specialbostäder

2391 Ränteinkomster på markförvärv

för jordbrukets rationalisering

2392        Räntor på intressemedel

2394 Övriga ränteinkomster

2396 Ränteinkomster på del av bygg­nadsstyrelsen förvaltade kapita­let

2400 Aktieutdelning:

2410 Inkomster av statens aklier:

2411 Inkomster av statens aklier

2500 Offentligrättsliga avgifter:

2511 Expeditionsavgifter

2514 Elevavgifter  vid   styrelsen   för

värdartjänst 2517 Trafiksäkerhelsavgifl

2522

Avgifter för granskning av fil­mer och videogram

2523

Avgifier för särskild prövning och fyllnadsprövning inom skol­väsendel

2527

Avgifier för statskontroll av krigsmateriellillverkning

2528

Avgifter vid bergsstaten

2529

Avgifter vid patent- och regi­streringsväsendet

870 340

550

2000

1000

130

11600

300

3 100

25 000

100000

1 350000

530 702

563 800

32 51300

3 600

1560

1

3 460

61900

870340

1493 680

9827 074

530 702

530 702

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

1987/88

Tusental kr.

2531

Avgifter för registrering i för­enings m.fi. register

26 500

2532

Ulsökningsavgifter

93 400

2533

Avgifter vid statens planverk

620

2534

Vissa avgifter för registrering av

körkort och motorfordon

137 250

2535

Avgifter för statliga garantier

132 075

2536

Lotteriavgifter

3 200

2537

Miljöskyddsavgift

30000

2538

Miljöavgift på bekämpningsme­del och handelsgödsel

110500

2539

Täklavgift

10000

210025

_________________ 

_____ 

464 701

2800 Övriga inkomster av statens verksam­het:

2811 Övriga   inkomster   av   statens

verksamhet

476 100___ 476100                                                       476100

Summa inkomster av statens verksamhet    28636802

2540

Avgifter vid tullverket

83 500

2541

Patientavgifter vid tandläkarut­bildningen

16490

2542

Skalteutjämningsavgift

2 670000

2543

Avgifier i ärenden om lokala ka­belsändningar

7 210

2544

Närradioavgifter

            2466

4008864

4008864

2600 Försäljningsinkomster:

2611 Inkomster vid krimi

inalvården

150200

2612 Inkomster vid  statens rältske-

miska laboratorium

10025

2619 Inkomster vid riksantikvarieäm-

betet

300

2624 Inkomster av uppbörd av felpar-

keringsavgifter

49 500

2625 Utförsäljning   av

beredskaps-

lager

210025

2700 Böter m.m.:

2711 Restavgifter

272 500

2712 Bötesmedel

192 200

2713 Valtenföroreningsa

vgift

1

464 701

10

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

1987/88

Tusental kr.

3000 Inkomster av försåld egendom:

3100 Inkomster av försålda byggnader och maskiner m.m.:

3110 Affärsverkens inkomster av försålda fastigheter och maskiner:

3113

Statens järnvägars inkomster av försålda fastigheter och maski­ner

30000

3114

Luftfartsverkets inkomster av försålda fastigheter och maski­ner

-

3115

Affärsverket FFVs inkomster av försålda fastigheter och ma­skiner

1 000

3116

Statens vatlenfallsverks in­komster av försålda fastigheter

och maskiner

30 000

3117                                     Domänverkets inkomster av

försålda fastigheter och maski­

ner

________ -

61000

3120 Statliga myndigheters inkomster av försålda byggnader och maskiner:

3121       Kriminalvårdsstyrelsens in­

komster av försålda byggnader

och maskiner

300

3122

Vägverkets inkomster av för­sålda byggnader och maskiner

3 500

3123

Sjöfartsverkets inkomster av försålda byggnader och maski­ner

-

3124

Statskontorets inkomster av för­sålda datorer m.m.

100

3125

Byggnadsstyrelsens inkomster av försålda byggnader och ma­skiner

4 000

3126

Generallullstyrelsens inkomster av försålda byggnader och ma­skiner

            50        7950

68 950

3200 Övriga inkomster av markförsäljning:

3211 Övriga inkomster av markför­

säljning

            1050

1050

1050

11

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

1987/88

Tusental kr.

3300 Övriga inkomster av försåld egendom:

3311

Inkomster av statens gruvegen­dom

32 000

3312

Övriga   inkomster   av   försåld

egendom

               z______ J2Q0Q____ 32000

Summa inkomster av försåld egendom    102000

4000 Återbetalning av lån:

4100 Återbetalning av näringslån:

4110 Återbetalning av industritån:

4111 Återbetalning av  lokaliserings­

lån

200000

200000

4120 Återbetalning av jordbrukslån:

4122

Återbetalning av statens avdik­ningslån

500

4123

Återbetalning av lån till fiskeri­näringen

29845

30345

4130 Återbetalning av övriga näringslån:

4131

Återbetalning av vattenkraftslån

243

4132

Återbetalning av luftfarislån

2409

4133

Återbetalning av statens län lill

den mindre skeppsfarten

19621

4134

Återbetalning av kraftlednings-lån

4135

Återbetalning av skogsväglän

77

4136

Återbetalning av övriga närings­lån. Kammarkollegiet

110000

4137

Återbetalning av övriga närings­lån. Lantbruksstyrelsen

1800

4138

Återbetalning av tidigare infri­ade statliga garantier

50000 184 150

414495

4200 Återbetalning av bostadslån m.m.:

4211

Återbetalning av lån lill egna­hem

-

4212

Återbetalning   av   lån   för   bo­stadsbyggande

2 500000

4213

Återbetalning   av   lån   för   bo­stadsförsörjningen   för   mindre

bemedlade barnrika familjer

600

4214                                       Återbetalning   av   övriga   bo­

stadslån, Bosladsstyrelsen

______ -____ 2500600

2500600

12

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

1987/88

Tusental kr.

4300 Återbetalning av studielån:

4311

Återbetalning av statens lån för universitetsstudier

4312

Återbetalning av allmänna stu­dielän

4313

Återbetalning av studiemedel

4400 Återbetalning av energisparlån:

4411 Återbetalning av energisparlån

4500 Återbetalning av övriga lån:

4511

Återbetalning av lån till perso­nal inom utrikesförvaltningen m.m.

4512

Återbetalning av lån till perso­nal inom biståndsförvaltningen m.m.

4513

Återbetalning av lån för kom­munala markförvärv

4514

Återbetalning av lån för student­käriokaler

4515

Återbetalning av lån för allmän­na samlingslokaler

4516

Återbetalning av utgivna start­lån och bidrag

4517

Återbetalning frän Porlugalfon­den

4519 Återbetalning av statens bosätt­ningslån

4521 Återbetalning av län för inventa­rier i vissa specialbostäder

4525

Återbetalning av län för svenska FN-styrkor

4526

Återbetalning av övriga län

35

9000

1496035

1 496 035

1487000

300000

300000

300000

2 500

10100 125

6000 15000 18000 10000

1350

33 550 47432

144057

144 057

Summa återbetalning av lån    4855187

5000 Kalkylmässiga inkomster:

5100 Avskrivningar:

5110 Affärsverkens avskrivningar:

5113 Statens järnvägars avskrivning­ar

5115

Affärsverket FFVs avskrivning­ar

5116

Statens     vattenfallsverks     av­skrivningar

120000

100 300

2 350000

2570300

13

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

1987/88

Tusental kr.

5120 Avskrivningar på fastigheter:

298200

298200

5121 Avskrivningar på fastigheter

5130 Uppdragsmyndigheters komplement-kostnader:

107925

107 925

5131 Uppdragsmyndighelers       m.fl. komplemenlkostnader

193 300 218000

55 355

5140 Övriga avskrivningar:

5141 Vägverkets avskrivningar

466 655

3443080

5143

Avskrivningar på  ADB-utrust­ning

5144

Avskrivningar på förrådsanlägg­ningar för ekonomiskt försvar

5200 Statliga pensionsavgifter, netto:

70000

70000

70000

5211    Statliga pensionsavgifter, netto

5300 Statliga avgifter:

5311     Avgifter för företagshälsovård

53400

53400

53400

Summa kalkylmässiga inkomster   3 566480 STATSBUDGETENS TOTALA INKOMSTER    318 148470

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

Specifikation av anslagsförändringar i förhållande till budgetpropositionen för budgetåret 1987/88

1 OOO-tal kr.

Huvudtiliel, anslag

Beräknat belopp i budget­proposi­tionen

Slutligt förslag eller beslut

Propositio-     Anslags-nens eller       belopp skrivelsens nummer

Förändring Ökning( + ) Minskning(-)

// Jusliliedepartemenlel

Polisverksamheten rörande brott mot rikels

säkerhet m. m.. förslagsanslag

163 199       95

Framtidsstudier, långsiktig analys m. m..

reservationsanslag

______        92

Summa

163199

188 301 8 300

196601

25 102 8 300

33402

/// Ulrikesdepartementel Utvecklingssamarbete genom SIDA, reservationsanslag

Övriga u-landspolitiska insatser m. m., reservationsanslag

Svenska institutet, reservationsanslag Sveriges riksradios programverksamhet för utlandet, reservationsanslag Information, studier och forskning om freds- och nedrustningssträvanden, reservationsanslag Forskningssamarbete med europeiska gemen­skaperna, förslagsanslag

Summa

5 146 343

120000

5 026 343      UU 10

1321000

UU 10

1201000

- 120000

42968

108

44023

1055

35 235

108

35 333

98

5 607

UU 11

15 000

9393

45 000

80

_

- 45 000

6476153

6441699

- 34454

35 500

11000

IV 

Försvarsdepartementet

Arméförband:

Ledning och förbandsverksamahet,

6057 000

95

6678000

621000

1687 000

95

2 062 000

375 000

249500

95

125000

- 124 500

350000

95

-

- 350000

1882 000

95

2 108000

226000

1217000

95

1680000

463 000

138000

95

140000

2000

183000

95

-

- 183 000

3 129000

95

3 256000

127000

2613000

95

4 983 000

2 370000

320 500

95

330000

9500

1723 000

95

-

-1723000

632 400

95

744 000

111 600

179 900

95

202 000

22100

186160

95

135 000

- 51 160

24 350

95

82000

57 650

105 540

95

101950

3 590

28 700

95

30400

1700

173 000

95

175 600

2 600

605400

95

626 100

20700

336200

95

349000

12800

förslagsanslag

Materielanskaffning, förslagsanslag

Anskaffning av anläggningar förslagsanslag

Forskning och utveckling, förslagsanslag

Marinförband:

Ledning och förbandsverksamhet, förslagsanslag

Materielanskaffning. förslagsanslag

Anskaffning av anläggningar, förslagsanslag

Forskning och utveckling, förslagsanslag

Flygvapenförband:

Ledning och förbandsverksamhet, förslagsanslag

Materielanskaffning, förslagsanslag

Anskaffning av anläggningar, förslagsanslag

Forskning och utveckling, förslagsanslag

Operaliv ledning m. m.;

Ledning och förbandsverksamhet, förslagsanslag

Materielanskfafning, förslagsanslag

Anskaffning av anläggningar, förslagsanslag

Forskning och utveckling förslagsanslag

Försvarets civilförvaltning, förslagsanslag

Försvarets sjukvårdsstyrelse, förslagsanslag

Fortiifikationsförvaltningen, förslagsanslag

Försvarets materielverk, förslagsanslag

Gemensam försvarsforskning, förslagsanslag

Anskaffning av anläggningar för försvarets

forskningsanstalt, förslagsanslag

46500       95

15

Prop. 1986/87: Bil. 1.5

150

Huvudtiliel, anslag

Beräknat belopp i budget­proposi­tionen

Slutligt förslag eller beslut

Propositio-     Anslags-nens eller       belopp skrivelsens nummer

Förändring Ökning(-I-) Minskning(-)

95 95

95 95 95 95 95

95

95 95

95 95

95

95 95 95 95

95 95

95

95 95

95 95

95 95

95 95

95

95 95 95

Försvarets radioanstalt, förslagsanslag Värnpliktsverkel, förslagsanslag Försvarets rationaliseringsinstitut, förslagsanslag

Försvarshögskolan,förslagsanslag Militärhögskolan, förslagsanslag Försvarels förvallningsskola, förslagsanslag Krigsarkivet, förslagsanslag Stålens försvarshistoriska museer, förslagsanslag

Frivilliga försvarsorganisationer m. m.. förslagsanslag

Försvarels datacentral, förslagsanslag Vissa nämnder m. m., inom del militära försvaret, förslagsanslag Reserv för det militära försvaret, förslagsanslag Reglering av prisstegringar inom det militära försvaret, förslagsanslag Överstyrelsen för civil beredskap, förvaltnings­kostnader, förvaltningsanslag Civil ledning och samordning, reservationsanslag Civilbefälhavama, förslagsanslag Signalskydd, reservationsanslag Vissa skyddsrumsanläggninar, reservations­anslag

Vissa teleanordningar, reservationsanslag Befolkningsskydd och räddningstjänst, förslagsanslag

Anläggningar för fredsorganisationen, förslagsanslag Skyddsrum, förslagsanslag Regleringar av prisstegringar för civilförsvar m.m., förslagsanslag Identitetsbrickor, förslagsanslag Beredskap för olje- och kemikaliebekämpning till sjöss, förslagsanslag

Båtar för oljebekämpning, reservationsanslag Styrelsen för psykologiskt försvar, förslagsanslag

Drift av beredskapslager, förslagsanslag Beredskapslagring och industriella åtgärder, reservationsanslag

Överstyrelsen för civil beredskap: Uppdrags­verksamhet, förslagsanslag Flygtekniska försöksanstalten, förslagsanslag Beredskapsstyrka för FN-tjänsl, förslagsanslag FN-styrkors verksamhet utomlands, . förslagsanslag

Anläggningar m. m., för vissa militära ändamål, reservationsanslag

Nämnden för vapenfri utbildning, förslagsanslag Vapenfria tjänstepliktiga, förslagsanslag

Summa

224 500 108000

21350

3 520

41800

10600

7 930

12     500

96 740 3 501

13     890

O

2000000

32100

35 860

19 120

1820

9 500

53 200

464 000

35 000 578 700

100000

877

11600 970

5 415 243 020

146 800

7 150 33000

133 400   95

I   95

95

____ -   95

26323015

255 700 114 200

22 100

4 830

48900

12 100

8 270

14 670

99600 1

14 700 132518

1600000

40800

53 300

21.300

4 050

8 850 2 850

546600

48000 476 700

884 13 400

7 600 264000

88 230

10000 28600

213 800

23 700

5 400

119600

28029203

31200 6200

750 1310 7 100 1500

340

2 170

2

860

3

500

810 132518

400000

8700

17440

2 180

2 230

650 50 350

82 600

13 000 102 000

100000

7

1800 970

2 185 20980

58 570

2 850

4      400

80400

23 699

5  400

119600

1 706188

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

Huvudtiliel, anslag

Beräknat belopp i budget­proposi­tionen

Propositio-     Anslags-nens eller        belopp skrivelsens

Slutligt förslag eller beslut Förändring Ökning( + ) Minskningi-

V  Socialdepariemenlel

Forsknings- och utvecklingsarbete samt

försöksverksamhet, reservationsanslag

Försvarsmedicinsk verksamhet. SBL.

förslagsanslag

Bidrag till kommunala bostadstillägg lill folkpension, förslagsanslag Beredskapslagring och utbildning m. m. för hälso- och sjukvård i krig, reservationsanslag Driftkostnader för beredskapslagring m. m., förslagsanslag

Bidrag till undervisningssjukhus m. m., förslagsanslag

Bidrag för viss operationsverksamhet inom allmän sjukvård, reservationsanslag Bidrag till kommunal barnomsorg, förslagsanslag

Summa

VI 

Kommunikationsdepartementet

Vägverket: Försvarsuppgifter,

reservationsanslag

Trafiksäkerhets verket:

Trafik och administration, förslagsanslag Försvarsinvesteringar vid statens järnvägar, reservationsanslag

Beredskap för civil luftfart, reservationsanslag Transportrådet, förslagsanslag Bidrag till statens väg- och trafikinstilut, reservationsanslag

Transportforskningsberedningen, reservations­anslag

Bidrag till Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut, reservationsanslag

Summa

35 661

80

36909

1248

4036

95

4070

34

1524000

SfU 10

1615 000

91000

85 464

95

62 200

- 23 264

56099

95

57 000

901

1 128000

104

1052000

- 76000

8490000 11323260

114 117

70000

9 140000

12037179

70000 650000 713919

35 300

95

37000

1700

26 151

TU 13

26421

270

14900 12 900

17 404

95 95 95

28000 17 100

27 479

13 100 4 200 10 075

35011

80

36713

1702

26 853

80

31692

4 839

105 800

80

108 800

3 000

274319

38886

313 205

VIJ Finansdepartementet Skatteutjämmningsbidrag till kommunerna m. m.. förslagsanslag

Bidrag till kommunerna med anledning av avskaffandet av kommunala företagsbeskatt­ningen, förslagsanslag

Summa

VIII Ulbildningsdeparlemeniel

Särskilda insatser inom skolområdet

Bidrag till driften av grundskolor, förslagsanslag

Bidrag till driften av gymnasieskolor,

förslagsanslag

Undervisning för invandrare i svenska språket

m. m., förslagsanslag

Utbildning för administrativa, ekonomiska och

sociala yrken, reservationsanslag

Lokala och individuella linjer och enstaka

kurser, reservationsanslag

12681000

FiU 20 150

13 006000

175000 150000

1569000 14250000

150

1391000 14 397 000

- 178000 147 000

192700 15017000

UbU 12 UbU 12 150

292 700 16070000

100000

53 000

1000000

4 899227

UbU 14

4 989227

90000

221450

150

244419

22 969

345 794

UbU 17

347 794

2000

421 110

UbU 21

451 110

30000

17

2    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150. Bilaga 1.5

Prop. 1986/87:150 Bil. 1.5

Huvudtiliel, anslag

Beräknat belopp i budget­proposi­tionen

Slutligt förslag eller beslut

Proposilio-     Anslags-nens eller       belopp skrivelsens nummer

Förändring Ökning(-t-) Minskning(-)

Bidrag till kommunal högskoleutbildning, reservationsanslag

Forskningsanknytning av grundläggande högskoleutbildning samt konstnärligt utveck­lingsarbete, reservationsanslag Humanistiska fakulteterna, reservationsanslag Teologiska fakulteterna, reservationsanslag Juridiska fakulterna, reservationsanslag Samhällsvetenskapliga fakulteterna, reservationsanslag

Medicinska fakulteterna, reservationsanslag Odontologiska fakulteterna reservationsanslag Farmaceutiska fakulteten, reservationsanslag Maiematisk-naturvetenskapliga fakulteterna, reservationsanslag

Tekniska fakulteterna, reservationsanslag Temaorienterad forskning, reservationsanslag Kungl. biblioteket, reservationsanslag Statens psykologisk-pedagogiska bibliotek, reservationsanslag

Vissa särskilda utgifter för forskningsändamål, reservationsanslag

Forskningsnämnden, reservationsanslag Humanistisk-samhällsvetenskapliga forsknings­rådet, reservationsanslag Medicinska forskningsrådet, reservationsanslag

Naturvetenskapliga forskningsrådet m. m., reservationsanslag

Nationell halvledarforskning, reservationsanslag Polarforskning, reservationsanslag Delegationen för vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning, reservationsanslag Europeisk forskningssamverkan, förslagsanslag Forskningsinstitutet för atomfysik: Förvaltningskostnader, förslagsanslag Materiel m.m., reservationsanslag Institutet för rymdfysik, reservationsanslag Institutet för internationell ekonomi, reservationsanslag

Vissa bidrag till forskningsverksamhet, reservationsanslag Studiehjälp m. m., förslagsanslag Timersättning vid vissa vuxenutbildningar, förslagsanslag

Bidrag till vissa sludiesociala ändamål, reservationsanslag

Statens musiksamlingar, förslagsanslag Forsknings- och utvecklings insatser inom kullurområdel, reservationsanslag Utvecklingsverksamhet inom museiområdet, reservationsanslag Arkivet för ljud och bild: Förvaltningskostnader, förslagsanslag Inredning och utrustning av lokaler vid högskoleenheterna m. m., reservationsanslag

Summa

364

184313

183 949      UbU 18

I7I2I

193417

13 879

17 939

80 80 80 80

21396

225 555

18912

21154

4     275

 32 138

5     033

 3215

224718

499037

55 154

18 328

80 80 80 80

264 119

540534

59671

20488

39401

41497

4517

2 160

450642

438 339

18 293

48764

80 80 80 80

529416

519509

22548

51633

78774

81 170

4 255

2 869

3 747

80

3914

167

52 155 47211

80 80

26927 49199

- 25 228 1988

90552

80

102970

12418

195 348

80

219669

24 321

279 708 7 000

80 80 80

326 308 11077

46600

-  7000

11077

9125 168 234

80 80

7 966 213 234

-  1 159 45 000

15 607 2 586 16919

80 80 80

16093 2676 19171

486 90

2 252

3 250

80

4 156

906

14 368 2065 645

80 150

14913 2 108845

545 43 200

160 300

150

165900

5 600

81507 13 696

SfU 11 KrU 13

82730 13871

1223

175

656

80

2 734

2078

-

97

6850

6850

8 780

80

9202

422

355 000 26 868 255

80

410000 28692903

55 000 1824648 1

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

Huvudtiliel, anslag

Beräknat belopp i budget­proposi­tionen

Slutligt förslag eller beslut    Förändring

Okning(-H Minskning(-)

Proposilio-     Anslags-nens eller        belopp skrivelsens nummer

IX 

Jordhruksdeparlemenlei

Ersättning pä grund av radioaktivt nedfall,

förslagsanslag

Inköp av livsmedel m. m. för beredskapslagring, reservationsanslag

Kostnader för beredskapslagring av livsmedel m. m., förslagsanslag

Främjande av skogsvärd m. m., reservations­anslag

Statens livsmedelsverk, förslagsanslag Sveriges lantbruksuniversitet, reservations­anslag

Lokalkostnader m. m. vid Sveriges lantbruks­universitet, förslagsanslag Byggnadsarbeten vid Sveriges lantbruks­universitet m. m., reservationsanslag Inredning och utrustning av lokaler vid Sveriges lantbruksuniversitet m. m., reservationsanslag Skogs- och jordbrukets forskningsråd, reservationsanslag

Stöd till kollektiv forskning, reservationsanslag Bidrag till Skogs- och lantbruksakademien, förslagsanslag

Summa

X  

Arbeismarknadsdepariemeniel

Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader,

ramanslag

Arbetsmarknadsutbildning, reservationsanslag Bidrag till arbetslöshetsersättning och utbild­ningsbidrag, förslagsanslag Sysselsättningsskapande åtgärder, reservations­anslag

Statsbidrag till frivilliga försvarsoragnisationer, förslagsanslag

Utvecklingsinsatser i östra Norrbotten, reservationsanslag

Åtgärder för dellidsarbetslösa. reservations­anslag

Summa

XI         

Bosladsdeparlemenlel

Utredningar m. m., förslagsanslag

Byggnadsforskning, reservationsanslag

Lån till experimentbyggande, reservationsanslag Bidrag till statens institut för byggnadsforskning, reservationsanslag Försvarsberedskap, ramanslag

Summa

XII Industrideparlementel

Statens industriverk:

Förvaltningskostnader, förslagsanslag

Bidrag till SIFU, reservationsanslag

Främjande av hemslöjden, förslagsanslag

-

150

1

1

9 200

95

12 700

3 500

231968

95

161500

- 70468

10900 62667

80 80

11900 63 167

1000 500

406 328

80

437 500

31 172

174 296

80

204 784

30488

23 800

80

42400

18600

28400

80

25 300

-  3100

102 298 21000

80 80

112880 24400

10582 3400

620 1071477

80

640 1097172

20 25695

1817048 2 350000

95 150

1817388 2 500000

340 150000

3 632824

150

3 832 824

200000

2479500

150

2 504 500

25 000

7 323

95

9000

1677

22 500

150

37 500

15000

_

\50

60000 10761212

60000

10309195

4S2017

5 500 162000 37 000

93 80 80

7 500

151000

36000

2000

-    11 000

-       1000

35 550 3018

80 95

36850 3 160

1300 142

243 068

234 510       -      8558

52 000

74

52 998

998

12 000

74

_

-  12000

6171

Nu 21

6433

262

19

Prop. 1986/87: 150 Bil. 1.5

Huvudlitiel, anslag

Beräknat

Slutligt förslag eller beslut    Förändring

belopp i

       ----------------      Ökning(4-)

budget-

Propositio-      Anslags-

Minskning!-

proposi-

nens eller       belopp

tionen

skrivelsens

nummer

Åtgärder för all främja industridesign, reservationsanslag

Branschfrämjande tgärder. reservationsanslag Småföretagsutveckling, reservationsanslag Åtgärder för havsindustriell kompetensutveck­ling, reservationsanslag Ersättning för merkostnader och förluster för vissa företag på grund av följd effekter av Tjernobyl-olyckan, förslagsanslag Program för utökad prospeklering m. m., reservationsanslag

STU: Teknisk forskning och utveckling, reservationsanslag

STU: Förvaltningskostnader reservationsanslag STU: Utrustning, reseravtionsanslag Bidrag till stiftelsen Sveriges teknisk-veienskapliga attachéverksamhet, reservations­anslag

Industriell utveckling m. m. inom informa­tionsteknologiområdet, reservationsanslag Industriell utveckling inom mikroelektroniken, reservationsanslag

Forskningsbidrag till teknikbaserade småföretag, reservationsanslag

Summa

74 74 74

74

5 000

362

16655

6700

5 000

16 638

143 275

17 000

159930

6700

-

150

1

1

-

74

96000

96000

655445 70455

1

80 80 80

726800 75971

71355

5516

1

-

74

26400

26400

-

74

30000

30000

21500

74

18 500

3000

21700

74

-

- 21700

999 185

222548

1221733

XIII Civildepartementet Riksrevisionsverket, ramanslag

Summa

XIV Miljö-och energidepariemenlet

Miljövårdsforskning, reservationsanslag

Särskilda projekt på miljövårdens område,

reservationsanslag

Inredning och utrustning av lokaler vid vissa myndigheter, reservationsanslag Energiforskning, reservationsanslag Bidrag till verksamheten vid Studsvik Energi­teknik AB, reservationsanslag Statens vattenfallsverk, reservationsanslag Drift av beredskapslager, förslagsanslag Beredskapslagring av industriella åtgärder, reservationsanslag Åtgärder inom delfunktionen elkraft, reservationsanslag

Summa

XV  

Riksdagen och dess myndigheter

Riksgäldskontoret: förvaltningskostnader,

förslagsanslag

Riksgäldskontoret: Vissa kostnader vid emission av statslån m. m., förslagsanslag

Summa

Summa f

ö

r

ä

ndringar p

å

 statsbudgeten

115 963

14 703

101260   99

101 260

115963

14703

68 150

80

84 500

16 350

15 500

80

17 500

2000

305 000

80 80

9700 293 588

9700 -  11412

41600

2910000

669630

80 87 95

52600

3 574600

683 730

11000

664 600

14 100

173 460

95

109100

- 64360

_

95

11300 4836618

11300

4183340

653278

42 579

FiU 17

45019

2440

59833 102412

FiU 17

59900 104919

67 2507

102688138

108479917

5791779

20

Justitiedepartementet: Stöd till politiska partier

Bilaga 2

Bilaga 2    Prop. 1986/87:150 Bilaga 2

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 april 1987 Föredragande: statsrådet Wickbom

Anmälan till proposition med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1987/88, m.m.

Andra huvudtiteln

H. Diverse

H 4. Stöd till politiska partier

Riksdagen har för budgetåret 1987/88 under anslaget H 4. Stöd till politiska partier anvisat 95,5 milj. kr. Medlen fördelas enligt lagen (1972:625; änd­rad senast 1985:156) om staUigt stöd till politiska partier.

Enligi lagen utgår stödet dels som partistöd, dels som kanslislöd för etl år i tagel räknat fr. o. m. den 15 oktober. Partistödet utgår som mandatbi­drag. Elt mandatbidrag är för närvarande 208000 kr. Kanslislödet, som i princip är avsett endast för partier som är företrädda i riksdagen, utgår som grundslöd och tilläggsslöd. Helt grundslöd är för närvarande 3630000 kr. och tilläggsslödet 10150 kr. för varje vunnet riksdagsmandal, om partiet är företrätt i regeringen, och annars 15200 kr. för varje mandat. Samtliga belopp höjdes till sin nuvarande nivå år 1984 (prop. 1984/85:25 bil. 1, KU 17, rskr 55). Beloppen har tidigare höjts åren 1975, 1977 och 1981.

Avsikten med det statliga partistödet är att de politiska partierna skall garanteras tillräckliga resurser för sin opinionsbildande verksamhet. Vid partistödslagens tillkomst år 1972 förutsattes all stödet skulle omprövas med hänsyn lill förändringar i penningvärdet (prop. 1972:126 s. 4849). Mot denna bakgrund förordar jag all stödet nu räknas upp med omkring I5%fr.o. m. den 15 oktober 1987.

Ett förslag lill den lagändring som behövs bör fogas till protokollet i delta ärende som bilaga 2.1 .

Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen alt

1.

anta ett inom jusliliedepartemenlel upprättat förslag till lag om ändring i lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier,

2.

till Stöd till politiska partier för budgetåret 1987/88 utöver i prop. 1986/87:100 bil. 4 upptagna medel anvisa elt förslagsanslag av 15000000 kr.

1    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150. Bilaga 2

Bilaga 2.1     Prop. 1986/87:150 Bilaga 2

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier

Härigenom föreskrivs alt 2, 6 och 8 §§ lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2

§

'

Partisiöd utgår som mandatbi­drag. Varje mandatbidrag utgör 208 000 kronor.

Partistöd utgår som mandatbi­drag. Varje mandatbidrag utgör 2i9 000 kronor.

6r-

Parti som vid val lill riksdagen fåll minst 4 procent av rösterna i hela landet erhåller för varje år för vilket valet gäller ett helt grund­stöd. Helt grundstöd utgör iöiOOOO kronor.

Parti som vid val till riksdagen fåll minsl 4 procent av rösterna i hela landet erhåller för varje år för vilket valet gäller ett hell grund­stöd. Helt grundstöd utgör 4174 000 kronor.

8 §3

Parti som avses i 6 eller 7 § er­håller utöver grundstödet tilläggs­stöd för varje år för vilket valet gäl­ler med 10150 kronor för vatje vun­net mandal, om partiet är företrätt i regeringen, och annars med 75200 kronor för varje vunnet mandat.

Parti som avses i 6 eller 7 § er­håller utöver grundslödet tilläggs­stöd för vatje år för vilket valet gäl­ler med 11650 kronor för vaije vun­net mandat, om partiet är företrätt i regeringen, och annars med 17450 kronor för varje vunnet mandat.

Denna lag träder i kraft den 15 oktober 1987.

' Senaste lydelse 1984:974.  Senaste lydelse 1984:974.  Senaste lydelse 1984:974.

Finansdepartementet: Vissa avgifts-, skatte- och sparfrågor

Bilaga 3

Bilaga 3    Prop. 1986/87: 150 Bilaga 3

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 april 1987

Föredragande: statsrådet Feldl såvitt avser avsnitten 1-4; statsrådet Jo­hansson såvitt avser avsnitt 5

Anmälan till proposition med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1987/88 såvitt avser finansdepartementets verksamhetsområde

1 Uttagande av avgift vid tullförrättning på obekväm tid

l.J Inledning

I Sverige finns bestämmelser om tullförrättningsavgifler i 80 § tullstadgan (1973:67)). Där föreskrivs att tullförrättning på tullplats sker utan kostnad för allmänheten, när förrättningen äger rum inom område och på tid som generallullstyelsen fastställer. För tullförrältningar som sker i annat sam­manhang skall generaltullslyrelsen efter samråd med kommerskollegium föreskriva om avgift skall las ul eller inte. Det gäller exempelvis tullförrält­ningar i samband med färje- och flygtrafiken.

I generallullstyrelsens tillämpningsföreskrifter till tullstadgan har med-getts en rad undantag från avgiftsbeläggning. Således är klarering och kontroll av färjor och andra passagerarfartyg, som går i regelbunden trafik enligt på förhand kungjord turlista, undantagen. Detta gäller även trans­portmedel, varor och passagerare som färdas med fartygen. Vidare är flygtrafiken på Arlanda, Landvetter och Sturup fri, liksom en stor del av trafiken på de s. k. B-flygplatserna. Detsamma gäller lastbilstrafiken över landgränserna mot Finland och Norge på tider då tullplatserna är öppna. Även järnvägstrafiken är undantagen.

I stort sett innebär detta all förrättningsavgifter i samband med gräns­passage tas ut endast för tullförrältningar som sker på platser som inle är tullplatser. Avgifterna tas ut enligt en särskild taxa som fastställts av generaltullslyrelsen efter samråd med riksrevisionsverket. Intäkterna från förrättningsavgifterna uppgår till ca 7 milj. kr per år.

1.2 Tidigare förslag

Frågan om en utvidgning av avgiflsskyldighelen för tullförrättningar som sker pä obekväm arbetstid eller utanför lullplats togs upp i  1985 års

I    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150. Bilaga 3

budgetproposition (prop. 1984/85; 100 bil.9). Mot bakgrund av ett förslag Prop. 1986/87: 150 av generaltullslyrelsen om avgiftsbeläggning av avgiftsfria förrättningar Bilaga 3 begärdes riksdagens godkännande av vissa principer i fråga om vem som skulle debiteras avgifterna. Riksdagen avslog regeringens förslag (SkU 1984/85:26, rskr 1984/85: 330). De inkomstförstärkningar som ett genomfö­rande av förslaget skulle ha inneburit uppskattades av generaltullstyrelsen till 50-100 milj. kr. per år.

Jag anser det nu vara nödvändigt att på nytt, och med beaktande av den kritik som riktades mot det förra förslaget, ta upp frågan om en ökad avgiftsfinansiering av tullförrältningskostnaderna.

1.3   Motiv för ett nytt förslag

Kostnaderna för att upprätthålla tullkontrollen av den kommersiella trafi­ken dygnet runt och oavsett vardag eller helg är höga. I en undersökning av siatskontorel år 1984 beräknades kostnaderna för lullverksamheten under obekväm lid och på platser som inte är lullplalser lill ca 92 milj. kr. per år, varav 84 milj. kr. avsåg förrättningar på lullplalser under obekväm tid. Den ökade utlandshandeln och löneutvecklingen gör atl kostnaderna sannolikt är ännu större nu. Av kostnaderna för förrättning under obekväm tid skulle, enligt siatskontorel, 55 milj. kr. vara hänföriiga lill fäijelrafiken, 15 milj. kr. belöpa sig på flygel och 14 milj. kr. avse annan trafik.

Avgifter för att finansiera kostnader för tullförrältningar pä obekväm tid och utanför tullplats förekommer i de flesta länder. Avgiftssystemens utformning och avgifternas storlek varierar.

Kraven på lullinsatser på obekväma tider och utanför lullplalserna ökar ständigt. Atl transporterna inte stoppas upp vid gränserna har blivit allt viktigare för näringslivet. Exempelvis innebär det nya logisliktänkande som trängt igenom atl insalsvaror och reservdelar levereras i princip samtidigt som de skall användas i stället för alt varorna hålls i lager hos företagen. Detta minskar naturligtvis företagens lagerhållningskoslnader samtidigt som det ställer större krav på insatser från tullverket och innebär ökade kostnader för statsverket. Under de tre senaste åren har antalet lullförrältningar ökat med ungefär 5 % per år.

Jag anser det vara rimligt att näringslivet bidrar till finansieringen av åtminstone en del av kostnaderna för förättningar som sker på obekväm tid och utanför tullplatserna. Detta bör ske i form av elt ökat avgiftsuttag.

1.4   Principerna för ett nytt avgiftssystem

Jag skall i det följande ange riktlinjerna för hur elt sådant avgiftssystem enligt min mening bör vara utformat.

Avgiftsuttaget bör begränsas till den kommersiella trafiken. Avgifterna bör inte utgöra någon påtaglig ekonomisk belastning för de betalningsskyl­diga och de bör vara förutsebara. De bör las ul av dem som direkt orsakar kostnaderna. Avgifterna får inle ge upphov lill handelspolitiska störningar. Systemet skall vara enkelt och billigt alt administrera.

Ett avgiftssystem som enligt min mening svarar väl mot dessa villkor

2

tillämpas sedan länge i Danmark. Det bygger i stort på att tullförrältning-    Prop. 1986/87: 150

arna sker till fasta priser enligt en s. k. saklaxa.

Bilaga 3

Jag skall i korthet beskriva hur jag mot bakgrund av dessa principer tänker mig en svensk modell. De avgiftssatser jag anger skall ses som exempel men avsikten är samtidigt atl de skall ge en ungefäriig uppfattning om storleken på de avgifter det kan bli fråga om.

För lullförrältningar av tullpersonal på lullplalser utanför nämnd expedi­tionslid tas ul avgifter enligt följande.

För färjor, andra fartyg och luftfartyg som ankommer eller avgår i kommersiell trafik las ul en avgift om 100 kr. per ankomst och avgång. Om ankomst till och avgång från tullplalsen sker inom kort tidrymd bör endast en avgift las ul. Avgifterna påförs rederierna eller flygbolagen.

För lullklarering av gods på vägfordon, som fraktats med färja, annat fartyg eller som passerar landgränsen mot Norge eller Finland betalas en avgift om 50 kr. per fordon. Med lullklarering avser jag förtullning saml medgivande till hemtagning, transitering, uppläggning på tullupplag, tullla­ger, i frihamn eller exportbutik eller medgivande om temporär tullfrihet och klarering för export. Lämpligen bör det angivna avgiftsbeloppet avse ett visst antal lullklareringar, exempelvis behandling av upp till fem hem­tagningsanmälningar, tulldeklarationer m. m. För ytteriigare förrättningar kan rimligen tas ut ännu en avgift av samma storlek. Avgiften tas ul av den som begär förrättningen.

För lullklarering av annal kommersiellt gods tas ut avgifter per klare-ringssökande och i övrigt enligt samma grunder som jag nyss har angett. Jag syftar här pä uttag från tullupplag på obekväm tid och klarering av beledsagat kommersiellt gods, vilket förekommer särskilt på flygplatserna.

Som jag har antytt ovan bör persontrafiken inte drabbas av någon avgift. Tullklarering av varor som medförs ulan kommersiellt syfte kan således ske utan kostnad även framgent. Detta gäller oavsett om man färdas med fäija, annat fartyg, luftfartyg eller på annat sätt.

Inte heller av SJ anser jag det vara befogat att ta ut någon avgift i denna ordning, eftersom klarering av järnvägsgods inte sker med i anspråkslagan­de av tullverkets resurser.

När det gäller trafik och tullklarering på platser där tullpersonal inte är stadigvarande stationerad, dvs. trafik utanför tullplatserna, bör fasta avgif­ter las ut enligt ovannämnda principer med tillägg för kostnaderna för tullpersonalens resor och traktamenten.

Jag beräknar att etl avgiftssystem i enlighet med vad jag nu redogjort för skulle tillföra statskassan ökade inkomster med i storieksordningen 50 milj. kr. per år.

Riksdagen har bemyndigat regeringen alt föreskriva om tullförrällnings-avgifter (prop. 1975/76:8, Ku 1975/76: 10, rskr. 1975/76:62). Någon änd­ring i detta bemyndigande behövs enligt min mening inte för att införa etl avgiftssystem enligt de riktlinjer som jag nu har redogjort för.

Jag avser senare föreslå regeringen all uppdra åt generaltullstyrelsen att

i samråd med riksrevisionsverkel och kommerskollegium utarbeta och

fastställa en taxa enligt de grunder jag nu har angett. Vid taxeutformningen

bör generaltullslyrelsen samråda med företrädare för näringslivet. Vad

3

gäller landgränsen mot Norge bör denna fråga övervägas närmare mot    Prop. 1986/87: 150

bakgrund av det svensk-norska gränstullsamarbelet.

Bilaga 3

1.5 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag

all regeringen bereder riksdagen tillfälle att la del av vad jag har anfört om tullförrätlningsavgifter.

2 Avdragsrätt för vissa utgifter vid optionsaffärer 

2.1 Inledning

Sedan snart två år tillbaka pågår handel med s. k. standardiserade optioner pä kapitalmarknaden. Utvecklingen av denna handel har skett mycket snabbt både omsättningsmässigt och vad gäller antalet instrument. Delta har skett trots att skattekonsekvenserna av optionstransaklionerna i brist på särskild lagstiftning och vägledande praxis varit oklara i flera olika hänseenden. Genom ett nyligen avgjort mål i regeringsrätten har gällande räll klariagts för stora delar av området. Regeringsrättens dom innebär bl. a. atl rätt till avdrag för en utgift vid etl visst slag av transaktion, kallad kvittning, inte medges mot den intäkt som vid utställandet av optionen tagits till beskattning. Följden av regeringsrättens ställningstagande blir alt en optionsulfärdare ofta blir beskattad för ett belopp som överstiger hans vinst av affären. I vissa fall kan vinslbeskattning komma alt ske trots atl den skaltskyldige gjort en förlust på sin transaktion. Det står klart atl de ekonomiska konsekvenserna för enskilda personer kan bli mycket allvarli­ga om det nuvarande rättsläget får bestå. De förhållanden jag nu nämnt har även uppmärksammals av Svenska bankföreningen och Svenska fond­handlareföreningen, som i en till regeringen nyligen ingiven gemensam skrivelse har lämnat förslag till beskattningsregler på området. Jag avser nu att ta upp den nämnda beskattningsfrågan till behandling.

2.2 Gällande rätt

Innan beskattningsfrågorna behandlas lämnar jag en kortfattad beskrivning av optioner som avtalsobjekl och de olika handlingsalternativ som står avtalsparterna lill buds.

Envar som äger en sak, en immateriell rättighet, ett värdepapper eller annan sädan tillgäng har möjlighet att utställa en förbindelse om att under viss tid tillhandahålla bestämd person eller innehavaren av förbindelsen en räll atl lill visst pris förvärva tillgången. I och med att den till vilken förbindelsen är riktad accepterar denna, uppkommer ett tvåsidigl rättsför­hållande, som sägs avse en optionsrätt. När den utfäsla liden gått eller när förbindelsen dessförinnan infrias utslocknar optionsrätten.

För de på kapitalmarknaden omsatta optionerna gäller speciellt att av­talsvillkoren i flera viktiga hänseenden har standardiserats, nämligen be-

träffande den underiiggande egendomen (exempelvis vissa bestämda slag     Prop. 1986/87: 150 av aktier eller obligationer), antal värdepapper per optionskonirakt, löpti-     Bilaga 3 dens längd och priset för egendomen (lösenpriset).

Det finns här anledning atl göra några preciseringar i terminologiskt hänseende. Med beteckningen standardiserad option avses en rättighet att under en viss bestämd lid eller pä en i förväg bestämd dag köpa eller sälja en viss bestämd egendom till etl i förväg bestämt pris om optionen tillika är föremål för marknadsmässig omsättning. Om den egendom som avses i optionen är aktier kommer beteckningen aktieoption att användas. Beslår den underliggande egendomen i stället av obligationer använder jag be­teckningen ränteoption. För sådana optioner som grundas på aktieindex används beteckningen indexoption. En option som ger innehavaren rätt att köpa den i optionen angivna egendomen från utfärdaren betecknas köp­option. För en option som i stället ger innehavaren rätt att sälja den i optionen angivna egendomen lill utställaren används termen säljoption.

Med utnyttjande av optionen avses att innehavaren av denna päfordrar alt få köpa eller sälja den i optionen angivna egendomen. Detta förfarande brukar också kallas lösen. Under den gemensamma rubriken kvittning brukar sammanfattas återköp resp. återförsäljning av optioner. Ett återköp innebär från utfardarens synvinkel att denne befriar sig frän sitt optionsåta­gande genom atl betala en särskild ersättning till sin motpart. Från options­innehavarens synvinkel talar man i stället om återförsäljning av optionen. För sitt avstående från rättigheterna enligt optionsavtalet erhåller han en särskild ersättning från motparten. En optionsaffär kan också avslutas genom att optionsliden löper ut ulan att optionen utnyttjas. Man talar i detta fall om atl optionen förfaller. Sedan en option förfallit kan innehava­ren inle göra gällande några anspråk enligt denna mot uifärdaren.

För ränle- och indexoptioner gäller att avtalsförhållandet mellan parter­na kan avslutas genom ytterligare elt förfarande, kallat kontantavräkning eller stängning. Med detta avses en kontanlmässig avräkning mellan par­terna som utförs på samma sätt som om lösen hade skett men utan att sä faktiskt sker.

I kommunalskalielagen (1928:370), KL, finns inga bestämmelser som särskilt reglerar beskattningen av de standardiserade optionerna. Den lag­stiftning om bl. a. optionslån som beslutades under våren 1985 (prop. 1984/85:193, SkU 62, SFS 1985: 307-309) gäller endast för optionsrätter som emilleras av aktiebolag genom opiionslån som etl led i bolagels anskaffning av eget kapital. Bestämmelserna i den lagstiftningen rör inte standardiserade optioner.

Beskattningen av standardiserade optioner grundas huvudsakligen på ett par avgöranden av regeringsrätten, RA 83 1:90 och regeringsrättens dom den 23 december 1986 i mål 1709-1986. De bestämmelser i KL som närmast blir tillämpliga är dels reavinstreglerna för annan lös egendom än aktier i 35 § 4 mom. och dels reglerna för beskattning för inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet enligt 35 § 1 mom. 1. De nämnda regerings­rättsavgörandena avser köpoplioner på aklier. Vad som nu sägs avser därför endast sådana optioner.

Nuvarande praxis innebär följande. Den ersättning - ofta kallad pre-

5

mium - som utställaren erhåller i samband med att han utfärdaren option     Prop. 1986/87: 150 utgör inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet enligt 35 S 1 mom. 1 KL.     Bilaga 3 Ersättningen är i sin helhet skattepliktig. Skattskyldighet för ersättningen inträder det beskattningsår då den blir tillgänglig för lyftning. Det nu sagda gäller oavsett om optionen senare utnyttjas, återköps eller förfaller.

Om optionen utnyttjas och den underliggande egendomen genom köp övergår mellan parterna sker särskild beskattning av köptransaktionen. För säljarens del innebär detta att reavinstbeskaltning sker pä vanligt sätt utan alt den tidigare opiionstransaktionen påverkar beskattningsresultalet. Förvärvaren av egendomen erhåller en anskaffningskostnad för denna som skall beaktas vid en eventuell framtida reavinslberäkning. Om egendomen förvärvats genom en köpoption får priset för optionen inräknas i den nämnda anskaffningskostnaden.

Om utfärdaren av en option återköper denna, dvs. gör en kvittnings-transaktion, följer av regeringsrättens senaste dom på området att den utgivna ersättningen - återköpspremium - inte får dras av från den vid utfärdandet av optionen erhållna betalningen. För innehavaren av en op­tion innebär en kvittningslransaktion inget annat än en försäljning av optionen. Försäljningen reavinstbeskattas enligt bestämmelserna i 35 § 4 mom. KL.

Skulle optionen förfalla utgör kostnaden för förvärvet av denna en inte avdragsgill kapitalförlust för innehavaren. För utfärdaren av optionen in­träder ingen skattekonsekvens genom att optionen förfaller.

Vad som nu sagts om gällande rätt på området avser sådana aktieop-tioner som ger innehavaren räll att köpa de i optionen angivna aktierna (köpoplioner). Något avgörande som gäller säljoptioner för aktier eller ränle- eller indexoptioner finns ännu inte. De ovan nämnda beskattnings­principerna torde emellertid i huvudsak också vara tillämpliga på dessa slag av optioner.

2.3 Allmänna synpunkter

Utomlands påbörjades marknadsmässig handel med standardiserade op­tioner är 1973 i USA. Företeelsen har sedan snabbi spritt sig till en rad länder.

Sedan juni 1985 förekommer i Sverige handel med standardiserade op­tioner pä kapitalmarknaden. Handeln har tillkommit efter initiativ av en fondkommissionär, Stockholms Optionsmarknad OM Fondkommission AB (OM). Det är också OM som i huvudsak administrerar oplionshandeln. För kort tid sedan har dock en ny optionsmarknad öppnats av en med OM konkurrerande fondkommissionär, Sweden Options and Futures Ex­change AB (SOFE).

Den svenska optionshandeln avsåg till att böija med endast köpoplioner på aktier. Dessa tilldrog sig omedelbart slort intresse och redan i slutet av år 1985 uppgick omsättningen lill i genomsnitt ca 4000 optionskonirakt per dag. I kronor räknat omsattes under år 1985 ca 500 miljoner på options-marknaden.

Under våren 1986 introducerades ränleoptioner på kapitalmarknaden. I

6

det fallet påböijades handeln samtidigt i både köp- och säljoptioner. Även     Prop. 1986/87: 150 ränteoptionerna blev snabbt etablerade och i slutet av året omsattes dagli-     Bilaga 3 gen ca 4 000 optionskontrakt.

Indexoptioner började omsättas pä marknaden i december 1986. Både köp- och säljoptioner omfattades redan från början av handeln och omsätt­ningen sleg pä någon månad lill ca 15 000 optionskontrakt per dag.

Antalet aktörer på oplionsmarknaderna kan för närvarande uppskattas till ca 20000, varav tre fjärdedelar är privatpersoner. Underdel föregående året beräknas den totala omsättningen på oplionsmarknaden ha uppgått till ca 10 miljarder kr.

Del kan sammanfattningsvis konstateras att den svenska oplionshandeln utvecklats mycket snabbt såväl omsättningsmässigt som beträffande anta­let slag av optioner. Det finns vidare fog för antagandet att marknaden kommer att utvecklas ytterligare under de närmaste åren, bl. a. genom introduktioner av nya instrument.

De standardiserade optionerna är alltså en nyhet pä den svenska kapital­marknaden. Handeln med dem är i vissa avseenden organiserad pä etl annat sätt än vad som gäller för exempelvis aktier och obligationer. Mot den bakgrunden är det förklarligt alt särskilda bestämmelser som reglerar de skallemässiga konsekvenserna av optionstransaktionerna inte fanns när marknaden etablerades. Vissa av de transaktioner som förekommer kan dock på ett naturligt sätt inlemmas i det nuvarande systemet för beskatt­ning av reavinster. För andra slag av transaktioner har en sådan inpassning inte varit möjlig. Beträffande en del av de fallen har rättsläget klarlagts genom några avgöranden från regeringsrätten.

Frågan om beskattningen av standardiserade optioner togs under våren 1985 upp i en gemensam framställning till regeringen från Svenska bank­föreningen och Svenska fondhandlareföreningen. I framställningen lämna­des en redogörelse för en då planerad och sedermera genomförd -marknadsmässig omsättning av standardiserade aklieoplioner. Förening­arna föreslog vidare atl vissa bestämmelser om standardiserade optioner skulle införas i KL i samband med att förslaget lill lagstiftning om op­tionslån överlämnades lill riksdagen.

I det sistnämnda förslaget anförde jag alt jag inle i del sammanhanget var beredd atl la ställning till de ändringar av skattelagstiftningen som kunde vara påkallade för atl underlätta optionshandeln. Något förslag om be­skattningen av de standardiserade optionerna lämnades därför inte (prop. 1984/85: 193 s. 24).

Skälen för milt ställningslagande var flera. Föreningarnas förslag omfat­

tade endast aklieoplioner och det grundade sig på de tänkta marknadsför­

hållandena ca ett halvt år före del att optionshandeln skulle starta. Emel­

lertid slod det redan under våren 1985 klart alt även andra slag av optioner

skulle komma alt introduceras pä kapitalmarknaden inom en relativt nära

framtid. Vidare bedömde jag det som fullt möjligt atl de förutsättningar på

vilka föreningarnas förslag vilade skulle komma att ändras innan options­

handeln påböljades. Pä nägon punkt torde också sådana förändringar ha

genomförts. Del var dessutom osäkert hur marknaden som sådan skulle

komma att utvecklas. Den grund pä vilken ett förslag till beskattning av

7

standardiserade optioner hade vilat under våren 1985 skulle därför både ha Prop. 1986/87: 150 varit begränsad och dessutom osäker eller felaktig i vissa delar. Till delta Bilaga 3 kunde läggas att kapitalvinstkommittén (B 1979:05) förväntades komma med förslag lill lagstiftning på området i sitt till sommaren 1986 aviserade slutbetänkande. Ytteriigare en omständighet som påverkade mitt beslut var att den tid som slod lill buds under våren 1985 var för kort för alt en tillfredsställande remissbehandling av föreningarnas förslag skulle kunna genomföras. En sädan remissbehandling var nödvändig med hänsyn till dels de omfattande och komplexa författningsändringar som förslaget inne­höll, dels för atl få den i förslaget använda grundprincipen med uppskjuten beskattning belyst. Vid den remissomgång som genomfördes riktades rela­tivt stark kritik mot förslaget. Från flera håll framfördes krav pä ytteriigare utredning före en eventuell lagstiftning.

Kapitalvinstkommittén avlämnade sitt slutbetänkande i juni 1986. I be­tänkandet (SOU 1986: 37, Reavinst aktier obligationer) föreslogs en skatie-mässig reglering för de slag av standardiserade optioner som vid den tidpunkten fanns på marknaden. Även detta förslag utsattes för relativt stark kritik vid remissbehandlingen. Sedan denna avslutats fann regering­en vid sina överväganden under hösten 1986 atl förslagen i betänkandet -av vilka optionsfrågan endast utgjorde en liten del - inle då borde läggas till grund för lagstiftning. I stället tillkännagav regeringen sin avsikt att snarast påbörja arbetet med en djupgående reform av hela inkomstskatle­systemet. Detta ställningstagande medförde atl något förslag till beskatt­ningsregler för optionsaffärer inle lades fram under hösten 1986.

Som jag tidigare nämnde rådde vid starten av oplionshandeln osäkerhet om skattekonsekvenserna av vissa oplionstransaktioner. På grund av detta begärdes förhandsbesked i en rad frägor hos riksskatteverkets nämnd för rältsärenden. Målet om förhandsbesked avgjordes slutligt av regeringsrät­ten genom dom den 23 december 1986. I denna fastlades gällande rätt bl. a. i frågan om avdragsrätt för återköpspremium för aklieoplioner, dvs. den ersättning som uifärdaren av en option betalar lill motparten för atl befria sig från sin utfästelse. Regeringsrätten konstaterade beträffande avdrags­frågan inledningsvis alt vad den skaltskyldige erlägger vid ett återköp av optionen utgör vederlag för atl han skall befrias från sin utfästelse enligt det ursprungliga optionsavtalel. Vidare konstaterade domstolen att storle­ken av detta vederlag är beroende av dagsvärdet av en option av det slag den skattskyldige utfärdat och att det kan komma att avsevärt skilja sig frän det belopp denne erhöll vid utfärdandet av optionen. Med hänsyn lill detta fann regeringsrätten att vederlaget inte kunde anses ha sådan anknyt­ning till den inläkt som den skattskyldige erhöll vid utfärdandet av op­tionen, alt det utgjorde en avdragsgill omkostnad för förvärvet av den nämnda intäkten.

Genom regeringsrättens avgörande har klarlagts vad som gäller i fråga

om avdragsrällen vid kvittning av köpoplioner för aktier. Den omständig­

heten alt avdragsrätt inte föreligger kan leda till allvariiga ekonomiska

konsekvenser för privatpersoner och andra subjekt som inte rörelsebeskat-

las för sina värdepappersaffärer. De är skyldiga alt ta upp den ersättning

som erhålls vid utfärdandet av optionen till beskattning som inläkt av

8

tillfällig förvärvsverksamhet. Om de avslutar sin optionsaffär genom kvitt- Prop. 1986/87: 150 ning erhålls emellertid inte avdrag för den utgift som då måste betalas. Bilaga 3 Detta gäller oavsett om den utgivna ersättningen understiger, motsvarar eller överstiger den ersättning som erhölls vid utfärdandet av optionen. Det betyder med andra ord att optionsaffärens verkliga resultat inte kom­mer att ligga till grund för beskattningen. I de fall då en ekonomisk förlust uppstått av en optionsaffär kommer beskattningen likväl att grundas en­dast på den vid utställandet av optionen uppburna ersättningen.

Dessa beskattningskonsekvenser står inte i överensstämmelse med de principer som normalt gäller vid inkomstbeskattningen. Om nuvarande praxis får bestå även för framtiden kan mycket allvarliga konsekvenser uppkomma i ekonomiskt hänseende för bl. a. privatpersoner som ställer ut optioner och avslutar affären genom kvittning. Det måste konstateras att nuvarande praxis sakligt sett är otillfredsställande. Detta förhållande fram­står ännu klarare vid en jämförelse med optionsinnehavarens situation. Denne beskattas enligt de vanliga reavinstreglerna vid en kvittningslrans­aktion. En omotiverad asymmetri har således uppkommit i beskattnings­systemet. Den nu nämnda asymmetrin torde avsevärt försvära eller t. o. m. omöjliggöra oplionshandel för privatpersoner och andra skattesubjekt som inte rörelsebeskattas för sina värdepappersaffärer. Dessa verkningar av skattesystemet är enligt min mening inte rimliga när det gäller en företeelse på kapitalmarknaden som inte strider mot allmänna intressen och som godtagits av bankinspektionen som tillsynsmyndighet.

I detta sammanhang måste också beaktas de kvitlningslransaktioner som redan hade företagits när regeringsrättens dom meddelades i slutet av föregående år. Många av de personer som deltog på optionsmarknaden under förra året hade säkerligen räknat med alt erlagt återköpspremium skulle vara avdragsgillt. För detta talade flera olika omständigheter. En beskattning efter den normalt tillämpade nettovinslprincipen medför auto­matiskt avdragsrält för den utbetalade ersättningen vid kviitningsaffären. Denna princip kan också sägas ha tillämpats av riksskatteverkets rätts-nämnd när nämnden som första instans i början av mars 1986 avgjorde det aktuella förhandsbeskedsärendel. I nämndens beslut, vilket snabbt blev känt av många aktörer på optionsmarknaden, förklarades således åter­köpspremium vara en avdragsgill omkostnad. Denna uppfattning torde ha stärkts när kapitalvinslkommitlén i juni samma år avlämnade förslag till beskattningsregler för standardiserade optioner. Kommitténs förslag vila­de visserligen principiellt sett på en annan grundval än den på vilken nuvarande praxis är byggd. I fråga om avdragsrätten för återköpspremium hade kommittén dock intagit samma ståndpunkt som riksskatteverkets rätisnämnd. De omständigheter som jag nu nämnt torde sammantagna ha medfört att även försikliga placerare hade visst fog för antagandet att återköpspremium utgjorde en avdragsgill utgift.

Man skulle visseriigen kunna hävda att de som deltog i optionsaffärer

under föregående år medvetet log den risk som de då oklara skalleförhål­

landena utgjorde och att de nu bör få ta konsekvenserna av sitt risktagande

fullt ut. Jag kan emellertid inte finna att ett sådant resonemang är rimligt.

Naturligtvis anser jag inte att man från marknadens sida kan påräkna att

9

regeringen i efterhand skall rätta till eventuella olägenheter av skaltelag-     Prop. 1986/87: 150 stiftningen oavsett vilket slag av aktivitet som har startats. Mot bakgrund     Bilaga 3 av vad jag tidigare anfört anser jag dock alt det i det nu aktuella fallet finns tillräckliga skäl för ett lagstiflningsingripande.

Vad jag nu sagt innebär alltså att jag anser att en avdragsrält bör införas för erlagt återköpspremium. Detta bör gälla för alla slag av standardiserade optioner. Det är vidare min uppfattning att avdragsrätten bör få tillämpas retroaktivt. Mina ställningstaganden väcker dock frågan om inte hela be-skaltningsområdel avseende standardiserade optioner borde tas upp till behandling i detta sammanhang. Bank- och fondhandlareföreningarna har i sitt senaste förslag förordat en sädan lösning. I den frågan gör jag följande bedömning.

Jag har tidigare utförligt redovisat bakgrunden till den nuvarande be-skattningssitualionen pä området och omnämnt de båda förslag till lösning­ar som tidigare framförts, dvs. bank- och fondhandlareföreningarnas ur­sprungliga förslag från 1985 och kapitalvinslkommitiéns förslag. De nämn­da förslagen bygger pä olika principer för optionsbeskallningen. Båda förslagen utsattes för relativt stark kritik vid remissbehandlingen. Inget av dem omfattar samtliga de slag av optioner som nu omsätts på kapitalmark­naden. Så är emellertid fallet med bank- och fondhandlareföreningarnas senaste förslag lill lagstiftning på området. Det bygger dock huvudsakligen på kapitalvinstkommitténs förslag och lider därför i princip också av de brister som vid remissbehandlingen påtalades beträffande kommitléförsla-get. Ett fullständigt förslag om beskattning av standardiserade optioner kan därför sannolikt endast i vissa delar grundas pä de tidigare framlagda lösningarna. Jag vill också erinra om all regeringen nyligen tillsatt en utredning som skall göra en översyn av förhållandena på optionsmarkna­den och näraliggande områden på kapitalmarknaden (dir. 1987: 1). Till detta kommer, som jag tidigare nämnde, alt regeringen avser att inom några år föreslå en grundläggande reform av skattesystemet. I en sådan reform kommer givetvis bestämmelser om standardiserade optioner atl ingå. Det är emellertid ännu inte möjligt atl avgöra hur dessa bestämmelser bör utformas i sak.

Mot bakgrund av det anförda finner jag det uteslutet att nu lägga fram förslag om beskattningsregler för hela oplionsområdei. Det är alltså min bestämda uppfattning atl detta lagstiftningsärende bör begränsas till ett undanröjande av de olägenheter som den nuvarande lagstiftningen enligt regeringsrättens dom medför. Detta bör ske på elt sätt som sä litet som möjligt ingriper i del nuvarande skattesystemet.

2.4 Avdragsrättens utformning

Mitt förslag: En utställare av en standardiserad option skall äga rätt till avdrag för utgiven ersättning, återköpspremium, vid en kvitt-ningsaffär. Avdraget medges i den förvärvskälla till vilken intäkten vid optionens utställande hänförts.

Rätt till avdrag skall på motsvarande sätt föreligga för utgiven ersättning vid ett s. k. kontantavräkningsförfarande.

Underskott i förvärvskällan skall inte vara avdragsgillt som all­mänt avdrag.

Prop. 1986/87: 150 

Bilaga 3

Skälen för mitt förslag: När en person utfärdar en standardiserad option erhåller han en ersättning frän sin motpart för sitt åtagande enligt optionen. Enligt stadgad praxis tas ersättningen till beskattning som inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet enligt 35 § 1 mom. 1 KL. Ersättningen rea­vinstbeskattas alltså inte utan hänförs till en särskild förvärvskälla inom inkomstslaget i fråga. I den förvärvskällan beskattas enligt 18 § KL in­komst av all tillfällig förvärvsverksamhet som den skallskyldige utövat, bortsett från reavinster och lotterivinster.

Den utgift som uppkommer när oplionsutfärdaren avslutar sitt options­åtagande genom en kvittningsförklaring bör lämpligen hänföras till samma förvärvskälla som den tidigare intäkten. Utgiften blir enligt kontantprinci-pen avdragsgill för del beskattningsår då den betalats. Om ersättningen vid utfärdandet av optionen erhållits under samma beskattningsår blir utgiften direkt avräkningsbar mot intäkten. Äger kviltningsförfarandet rum under året efter det är då ersättningen erhållits kan någon direkt avräkning mellan inläkt och utgift hänföriig lill samma optionsaffär inte ske. Utgiften blir i del fallet avdragsgill mot de intäkter som under samma beskattningsår hänförs lill förvärvskällan, bl. a. intäkter av under del året utställda op­tioner.

Den lösning som jag nu förordar innebär alltså alt jag inle är beredd all införa den av bank- och fondhandlareföreningarna ursprungligen föreslag­na uppskjutna beskattningen av en optionsaffär. Enligt del förslaget skulle beskattningen av affären anstå lill dess den helt avslutats. Anledningen till att jag inte förordar den lösningen är främst atl den nödvändiggör föränd­ringar även på intäktssidan. Detta gäller även för kapilalvinslkommitténs och föreningarnas senast framlagda förslag. Som jag tidigare förklarat anser jag att det inte är lämpligt att nu genomföra stora förändringar i inkomstskattesystemet. Med hänsyn till att intäkten vid utställandet av en option enligt stadgad praxis hänförs till en viss bestämd förvärvskälla ser jag det inte som nödvändigt att nu införa någon särskild bestämmelse i det avseendet. Detta ligger i linje med den strävan som jag nyss redovisade.

Det finns emellertid ytterligare en situation som måste uppmärksammas. När del gäller ränle- och indexoptioner kan affären också avslutas genom det s. k. kontanlavräkningsförfarandet. Ett sådant förfarande genomförs vid optionstidens slut automatiskt under förutsättning alt optionen då har ett marknadsvärde. Förfarandet innebär all en avräkning görs mellan

parterna som om den underliggande egendomen - t. ex. obligationen -hade lösts men utan att så faktiskt sker. I samband med ett sädant förfaran­de tvingas därför oplionsutfärdaren all betala en ersättning till sin motpart utan att den underiiggande egendomen övergår dem emellan. Den nu nämnda situationen omfattas inte av regeringsrättens dom. Den företer emellertid sådana principiella likheter med kviltningsförfarandet all avdrag enligt gällande rätt inle heller torde medges för den ersättning som uifärda­ren av optionen betalar när han i samband med ett kontantavräkningsförfa­rande frigörs frän sina förpliktelser enligt optionsavtalel. Enligt min upp­fattning bör avdrag medges även i denna situation.

En bestämmelse som reglerar rätten lill avdrag i de fall jag nu redovisat bör införas som en ny punkt av anvisningarna till 36 § KL.

Den avdragsregel som jag nu föreslagit medför atl det i vissa fall kan uppkomma underskott i den aktuella förvärvskällan. Etl sådant underskott är enligt nuvarande bestämmelser i 46 § KL avdragsgillt som allmänt avdrag. Jag anser emellertid att ett underskott, som uppkommer till följd av att avdrag medgelts för återköpspremium eller för utgiven ersättning vid ett kontantavräkningsförfarande inte bör vara avdragsgillt som allmänt avdrag. Jag föreslår därför att bestämmelsen i 46 § 1 mom. KL komplette­ras så att detta resultat uppnås.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 3

2.5 Ikraftträdande, m.m.

Mitt förslag: Den nya avdragsregeln skall gälla fr. o.m.  1987 års taxering

Skälen för mitt förslag: Den föreslagna avdragsregeln undanröjer de ölägenheter som uppstått till följd av regeringsrättens dom. Bestämmelsen bör med hänsyn till detta träda i kraft snarast möjligt efter etl riksdagsbe­slut.

Som jag tidigare nämnt torde många skattskyldiga som ställt ut optioner ha avslutat sin affär genom en kvittningslransaktion i förlitan på att av­dragsrält för den utbetalade ersättningen skulle föreligga. Eli visst fog har funnits för denna uppfattning, i vart fall efter det atl riksskatteverkets rätisnämnd meddelade sitt beslut i förhandsbeskedsärendet i början av mars 1986. Uppfattningen att avdragsrätt skulle föreligga torde ha för­stärkts när kapitalvinstkommittén avlämnade sitt förslag om beskattnings­regler för standardiserade optioner i juni samma år. Jag har vidare pekat på de allvarliga ekonomiska konsekvenser som avdragsförbudel kan få för de skattskyldiga som vid 1987 års taxering skall redovisa föregående års optionstransaktioner till beskattning. De nu anförda förhållandena bör enligt min uppfattning föranleda att avdragsregeln får tillämpas även för de under år 1986 genomförda oplionsaffärerna. Något hinder mot en sådan ordning föreligger inte eftersom avdragsregeln endast kan medföra lättna­der i den enskildes beskattning.

Med hänsyn till att handeln i standardiserade optioner påbörjades på

12

kapitalmarknaden i juni 1985 kan ifrågasättas om avdragsbestämmelsen Prop.1986/87: 150 också bör få tillämpas vid 1986 års taxering. Av både principiella och Bilaga 3 praktiska skäl är det mindre önskvärt med en sädan ordning. Den kräver nämligen att berörda skattskyldiga får rätt att överklaga den taxeringen i särskild ordning. Något egentligt behov av en sådan besvärsrätl torde inte föreligga. Jag avstår därför frän att lägga fram ett förslag med den inrikt­ningen.

2.6 Upprättat lagförslag

I enlighet med det anförda har inom finansdepartementet upprättats förslag lill

lag om ändring i kommunalskalielagen (1928: 370).

Förslaget bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 3.1.

Det är angeläget att de nya bestämmelserna kan tillämpas redan vid 1987 års taxering. Detta förutsätter att riksdagen hinner besluta i frågan under innevarande riksmöte. Om delta skall vara möjligt, finns det inle lid alt höra lagrådet. Lagrådets hörande skulle alltså fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. Med hänsyn till delta anser jag all lagrådels yttrande över lagförslaget inle bör inhämtas.

2.7 Hemställan

Jag hemställer alt regeringen föreslår riksdagen atl anta förslaget.

3 Omsättningsskatten på värdepapper

För närvarande träffas köp- och säljoptioner på aklier och konvertibla skuldebrev av omsättningsskatten på värdepapper. Utvecklingen pä kapi­talmarknaden under det senaste året väcker emellertid frågan om det är befogat att utvidga omsättningsskatten till alt omfatta ytterligare slag av instrument.

3.1 Gällande rätt

Enligt lagen (1983: 1053) om skatt på omsättning av vissa värdepapper (ändrad senast 1986:504) skall skatt betalas på omsättningen av aktier, konvertibla skuldebrev, skuldebrev förenade med optionsrätt till nyteck­ning eller lill köp av aktier, teckningsbevis, interimsbevis, emissionsbevis, inköpsrättsbevis, oplionsbevis och köp- och säljoptioner, som avser aktier eller konvertibla skuldebrev.

Med omsättning avses enligt lagen köp och byte. Etl köp anses innefatta ett säljled och ett köpled och ett byte dubbla sälj- och köpled.

Skallen skall vid en omsättning betalas med 1 % av överlåtelsesumman

(vederlaget) i både sälj- och köpledel. När en aktie omsätts pä grund av att

en köpoption utnyttjas utgörs dock vederlaget av aktiens lägsta noterade

13

säljkurs på avslulsdagen, om detta värde är högre än den avtalade överlå­telsesumman.

Skattskyldigheten inträder när avslut sker, dvs. när bindande avtal om överlåtelse träffas.

Skatlskyldig är fondkommissionärer som sluter avtal om omsättning eller som medverkar till sådana avtal. Om en fondkommissionär inte medverkar är den skattskyldig som är bosalt i Sverige och som under ett halvt kalenderår omsätter värdepapper till etl värde av minst 500000 kr.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 3

3.2 Skatt på omsättning av indexoptioner och terminskontrakt

Mitt förslag: Skatt skall las ut pä omsättning av s. k. indexoptioner samt terminskontrakt, som avser aklier, aktieindex och konvertibla skuldebrev. Ändringen skall träda i kraft den 1 juli 1987.

Skälen för mitt förslag: Skyldigheten atl betala skatt pä omsättning av köp- och säljoptioner, som avser aktier eller konvertibla skuldebrev, inför­des den 1 juli 1986 (prop. 1985/86: 140, SkU 38, rskr. 364). Som jag redan nämnt har handeln med standardiserade optioner utvecklats mycket snabbt. Detta gäller både omsättningsmässigt och i fråga om introduktion av nya instrument.

Ett sådant nytt inslag i optionshandeln är köp- och säljoptioner avseende aktieindex, de s.k. indexoplionerna. En indexoption är en option, som grundar sig på ett värdeindex för ett antal aklier. Handeln baseras alltså på olika förväntningar hos ulfärdare och förvärvare av optionen i fråga om ändringar i indexlalet. En innehavare av en indexoption kan skilja sig från optionen genom kvittning, kontantavräkning eller lösen. Motsvarande gäl­ler oplionsutfärdaren. Kvittning går till så atl innehavaren ålerförsäljer och uifärdaren återköper optionen. Om varken kvittning eller lösen sker äger kontantavräkning automatiskt rum vid löptidens slut under förutsättning att optionen barett marknadsvärde vid den tidpunkten. Den underiiggande egendomen för indexoptionens del utgörs f. n. av andelar i aktiefonder. Lösen innebär all överlåtelse sker av sådana andelar. Överlåtelsesumman bestäms genom elt särskilt omräkningsförfarande som gäller för dessa optioner.

Etl annat nytt placeringsinstrument på penningmarknaden är de standar­diserade terminskontrakten. Ett terminskontrakt ger en köpare rätt att vid en viss framtida lidpunkt köpa aktier till ett med köparens kontraktspart, säljaren, överenskommet pris. Till skillnad frän optionerna är terminskon­trakten ovillkoriiga i sä måtto att säljaren och köparen har en skyldighet att vid den framtida tidpunkten genomföra affären. När det gäller optionerna kan optionsinnehavaren välja om han vill utnyttja den rätt som optionen ger, exempelvis att förvärva etl visst antal aktier pä angivna villkor, eller om han vill avstå från denna räll. Oplionsutfärdaren har däremot inte denna valmöjlighet ulan är skyldig att på anfordran genomföra affären.

14

Terminskontrakten kan också vara utformade så all leverans av det Prop. 1986/87: 150 objekt som affären avser, exempelvis aktier, inte skall ske. Dessa termins- Bilaga 3 kontrakt regleras pä viss s. k. slutdag genom atl parterna genomför en kvittning och en kontantavräkning. Kvittningen innebär att köparen åler-säljer och säljaren återköper aktierna. Även vid kvittningstransaktionen avtalas alt leverans inle skall ske. Köpeskillningen eller likviden bestäms med hänsyn lill betalkursen på fondbörsen en viss dag. Kontantavräkning genomförs med ledning av börskursen för aktien på slutdagen och det avtalade priset enligt terminskontraktet. Om kursen på aktien har stigit i förhållande till det avtalade priset får köparen ersättning av säljaren. Har kursen i stället sjunkit gäller det omvända förhållandet. Som jag strax skall återkomma till bör skatt tas ut både vid kvittningen och kontantavräkning-en.

Det förekommer även handel med terminskontrakt som avser aktieindex motsvarande handeln med köp- och säljoptioner som avser aktieindex. Även för terminshandeln utgörs den underiiggande egendomen i dessa fall av andelar i aktiefonder.

Jag anser att de köp- och säljoptioner och terminskontrakt som jag nu har behandlat företer sädana likheter med köp- och säljoptionerna som avser aklier att skatt bör tas ut även på omsättning av dessa optioner och terminskontrakt.

När det gäller köp- och säljoptionerna avseende aktier har jag i prop. 1985/86: 140 redogiorl för vilka transaktioner som bör beskattas (s. 16). Motsvarande principer för beskattningen bör gälla för de nu aktuella optio­nerna och terminskontrakten. Detta innebär all utställande av en option eller ingående av ett sådant terminskontrakt, som innebär att leverans inle skall ske, inte bör betraktas som en omsättning. Däremot är kvittning att anse som omsättning. Kvittning bör i enlighet med vad jag har anfört i den nyssnämnda propositionen ses som ett köp. När den med vilken en op-lionsinnehavare eller optionsulfärdare verkställer kvittning är fondkom­missionär, som handlar för egen räkning, skall enligt 2§ tredje stycket lagen om skatt på omsättning av vissa värdepapper skatt inle las ul för fondkommissionärens led. Samma förhållanden bör gälla i fråga om de nu aktuella terminskontrakten. Kontantavräkning bör i delta avseende jäm­ställas med kvittning. Lämpligen bör dessa förhållanden klarläggas i lagen.

En lagändring i dessa avseenden bör träda i kraft den 1 juli 1987.

Den föreslagna utvidgningen av skatten beräknas innebära en inkomst­förstärkning med ca 200milj. kr. per år.

3.3 Upprättat lagförslag

I enlighet med det anförda har inom finansdepartementet upprättats förslag till

lag om ändring i lagen (1983: 1053) om skatt på omsättning av

vissa värdepapper.

Förslaget bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 3.1.

De föreslagna ändringarna är av sådan beskaffenhet att lagrådets höran­

de enligt min mening skulle sakna betydelse.

15

3.4 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta förslaget.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 3

4 Försäljningsskatten på motorfordon

4.1 Gällande rätt

Försäljningsskatt på personbilar, vissa lätta bussar och vissa lätta lastbilar samt på motorcyklar utgår enligt lagen (1978:69) om försäljningsskatt pä motorfordon. Försäljningsskatten utgår för personbilar med en tjänstevikt av mer än 400 kg, för bussar med en totalvikt av högst 3 000 kg, för lastbilar med skåpkarosseri och med en totalvikt av högst 3 000 kg och för motor­cyklar oavsett vikten.

Skatten beräknas för samtliga fordonstyper efter tjänsteviklen.

För personbilar, lastbilar och bussar är skatten 4 kr. 80 öre per kg, med etl tillägg av 600 kr. per vatje fullt femtiotal kg varmed tjänsteviklen överstiger I 600 kg.

För motorcyklar tas skatten ut efter fyra olika viktklasser, med en skatt varierande mellan I 005 och 3 360 kr.

Som etl led i introduktionen av avgasrenade personbilar medges för avgasrenade personbilar av 1987 och 1988 års modeller en nedsättning av försäljningsskatten med 5 200 kr, dock högst med skallens belopp. Ned-sättningen finansieras genom att försäljningsskatten för personbilar av 1987 och 1988 års modeller höjts till 5 kr. 80 öre resp. 6 kr. 80 öre per kg tjänslevikt (prop. 1985/86: 145, SkU 41, rskr 237).

4.2 Höjd försäljningsskatt

Mitt förslag: Försäljningsskatten på personbilar samt vissa bussar och lastbilar höjs med 1 kr. 60 öre per kg lill 6 kr. 40 öre per kg. tjänslevikt. En motsvarande höjning föresläs också för motorcyklar­na. De särskilda förhöjnings- och nedsätlningsreglerna för person­bilar av 1987 och 1988 års bilmodeller anpassas efter den nya skatte­nivån.

Skälen för mitt förslag: Som jag tidigare har framhållit bör försäljnings­skatten nu höjas. Grundnivån bör höjas till 6 kr. 40 öre per kg. Tilläggsbe­loppet bör höjas till 800 kr. Försäljningsskatten för motorcyklarna kom­mer, med motsvarande höjningar, att ligga inom intervallet 1 340-4 480 kr.

Skattenivån för personbilar av 1987 och 1988 års bilmodeller bör anpas­sas så all den är 1 resp. 2 kr. över grundnivån, dvs. 7 kr. 40 öre för 1987 års bilmodeller och 8 kr. 40 öre för 1988 års bilmodeller. Skatlenedsättningen för avgasrenade personbilar av dessa årsmodeller påverkas inte av änd­ringarna.

Ändringarna bör träda i kraft den 15 juni 1987. De höjda skattesatserna

16

motsvarar ökade skatteinkomster om knappt 500milj. kr. per år. För en    Prop. 1986/87: 150 personbil med genomsnittlig tjänstevikt, 1 150 kg, innebär ändringarna alt    Bilaga 3 skatten höjs med 1 840 kr.

4.3   Upprättade lagförslag

I enlighet med det anförda har inom finansdepartementet upprättats förslag till

lag om ändring i lagen (1978: 69) om försäljningsskatt på motorfor­don. Förslaget bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3.1 Den föreslagna ändringen är av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande enligt min mening skulle sakna betydelse.

4.4   Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslär riksdagen att anta förslaget.

5 Sparfrågor

5.1 Allemanssparandel

1 syfte att stimulera hushällens sparande och begränsa konsumtionsök­

ningen har riksdagen vid två tillfällen beslutat om temporär höjning av den

högsta tillåtna månadsinsättningen i allemanssparandel. En sparare fick

under första kvartalet 1986 utöver 800 kr. per månad sätta in sammanlagt

högst 5 000 kr. i allemanssparandel (prop. 1985/86: 50, FiU 7, rskr. 93. SFS

1985: 1078). En motsvarande extrainsättning upp till 5000 kr. får ske under

andra kvartalet 1987 (prop. 1986/87:100 bil.l. FiU 10. rskr. 122. SFS

1987:90).

Allemanssparandel har kommit att bli en mycket attraktiv sparform. Det är likväl angeläget att i större omfattning fånga upp hushållens likviditets­tillskott för finansiering av budgetunderskottet och näringslivels kapital­försörjning. Förutom skatteåterbäring och räntekreditering vid årsskiftet 1987-88 kommer hushållen i januari 1988 att erhålla betydande sparbelopp som frigörs i skattesparandet. Jag föreslår därför att allemansspararen under första kvartalet 1988 ges möjlighet att göra extrainsättning med sammanlagt 5 000 kr. Liksom i de tidigare fallen bör spararen själv få avgöra om han vill sätta in det extra beloppet vid ett enda tillfälle eller om han vill fördela beloppet på flera insättningar. Förslaget innebär att en sparare får sätta in totalt 7 400 kr. i allemanssparandel under första kvarta­let 1988.

För närvarande tillåts en högsta sammanlagd nettoinsättning i alle­

manssparandel om 50000 kr. (prop. 1985/86: 150 bil.l, FiU 34, rskr. 362,

SFS 1986:522). Om det, enligt mitt förslag, ges möjlighet till en extra

insättning av 5 000 kr. under första kvartalet 1988, innebär detta att en

sparare, som alltsedan starten i april 1984 satt in högsta tillåtna belopp i

17

2  Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150. Bilaga 3

allemanssparandel, i böljan av år 1988 kommer atl nä taket för de samlade Prop. 1986/87: 150 nettoinsätiningarna. Den nuvarande begränsningen till 50000 kr. kan vis- Bilaga 3 serligen synas tillräcklig för atl tillgodose spararnas behov av ett skattefritt grundsparande. För alt den föreslagna möjligheten lill extrainsättning med 5000 kr. skall kunna utnyttjas fullt ut och ge avsedd effekt pä det samlade sparandel måste emellertid gränsen för högsta tillåtna neltoinsäitning höjas. Jag föreslår alt taket höjs och att den totala nettoinsättningen maximeras till ett belopp om 60000 kr.

I enlighet med det anförda har inom finansdepartementet upprättats ett förslag till lag om ändring i lagen (1983:840) om allemanssparande. Försla­get bör fogas till protokollet i detta ärende under bilaga 3.1.

Den föreslagna lagändringen är av sådan beskaffenhet alt lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

5.2 Vinstsparande

Regeringens lotterilillständ för vinstsparandel begränsar, liksom vad gäller allemanssparandel, den högsta tillåtna månadsinsättningen till 800 kr. Ge­nom riksdagens beslut gavs bankerna möjlighet att erbjuda sina sparare att under tiden den I december 1986-den 28 februari 1987 utöver tillåtna 800 kr. per månad sälla in 5 000 kr. i vinslsparandet (prop. 1985/86: 150 bil.l. FiU 34, rskr. 362).

I en skrivelse till finansdepartementet den 2 april 1987 har spardelega­tionen anfört att det under perioden december 1986 t. o. m. februari 1987 öppnats uppemot 500000 nya vinslsparkonlon och att mellan 1,5 och 2,1 miljarder kr. kan beräknas ha lillskjutils som extrainsätlningar. Spardele­gationen har mot den angivna bakgrunden hemställt alt finansdepartemen­tet skall undersöka möjligheten att i anslutning lill årsskiftet 1987-88 tillåta en motsvarande temporär höjning av högsta tillåtna månadsinsätt­ning.

I en skrivelse till finansdepartementet den 14 april 1987 har man från affärsbankernas och föreningsbankernas Vinstsparkontogrupp anslutit sig till spardelegationens framställning och uttalat önskemål om att extrain­sätlningar i vinstsparandet får ske i vart fall under perioden den 15 novem­ber 1987-den 15 februari 1988.

Svenska sparbanksföreningen har i en framställning till regeringen den 9 april 1987 hemställt om undantag från de nu gällande reglerna för insätt­ningar i miljonkontosparandel, sä att extrainsätlningar, utöver 800 kr. per månad, tillåts om sammanlagt 5 000 kr., fördelade på en eller flera insätt­ningar under perioden den 15 november 1987-den 15 februari 1988.

De skäl jag ovan anfört för en temporär höjning av högsta tillåtna månadsinsältning i allemanssparandel har enligt min mening giltighet även för vinslsparandels del. Jag anser således alt en motsvarande tillfällig åtgärd i vinstsparandel vid årsskiftet skulle kunna utnyttjas för atl binda upp en betydande del av det medelstillskott som annars skulle kunna las i anspråk för enskild konsumtion. En sådan stimulans till ökat vinslsparan-de måste bedömas vara till gagn för samhällsekonomin.

Jag föreslår att de banker som har hand om vinstsparandel ges möjlighet

' 8

alt under sista kvartalet 1987 erbjuda sparare i vinstsparandet att utöver de maximalt tillåtna mänadsinsättningarna på 800 kr. sätta in högst 5 000 kr., fördelade pä valfritt antal insättningar.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 3

5.3 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslär riksdagen atl

dels anta förslaget till lag om ändring i lagen (1983: 890) om alle­manssparande, dels godkänna vad jag förordat i fräga om vinstsparandet.

19

1  Förslag till

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Bilaga 3.1     Prop. 1986/87:150 Bilaga 3

Härigenom föreskrivs i fråga om kommunalskalielagen (1928: 370) dels att 46 § 1 mom. skall ha följande lydelse,

dels att det i anvisningarna till 36 § skall införas en ny punkt, 7, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

46 § / mom. Uppkommer underskott vid beräkningen av inkomst av för­värvskälla får, med de undanlag som anges i delta moment och med iakttagande av föreskriften i 74 S, underskottet avräknas från den skatl-skyldiges inkomst frän andra förvärvskällor.

Avdrag medges inte för

1)   

underskott av icke yrkesmäs-

1) underskott av icke yrkesmäs­

sig avyttring av fast eller lös egen-

sig avyttring av fast eller lös egen­

dom eller av deltagande i lotteri,

dom, av deltagande i lotteri eller av

övrig tillfällig förvärvsverksamhet till den del underskottet beror på alt avdrag enligt punkt 7 av anvis­ningarna lill 36 § medgivits med högre belopp än vad som motsva­rar de i förvärvskällan redovisade intäkterna av utställda standardise­rade optioner,

2)

underskott av fastighet eller rörelse i utlandet,

3)

underskoll i den mån hänsyn till det har tagits vid beräkning av sjömansskatt.

Har avdrag gjorts enligt 1 § lagen (1966: 172) om avdrag för avskrivning pä skeppskonlrakt m. m. och uppkommer underskoll i förvärvskällan får den del av underskottet som svarar mot avdraget avräknas endast från inkomst av rederi-, luftfarts- eller varvsrörelse. Har avdrag gjorts för värdeminskning av skepp eller luftfartyg och överstiger avdraget för är räknat 10 procent av anskaffningsvärdet av skepp eller 15 procent av anskaffningsvärdet av luftfartyg gäller samma begränsning av rätlen alt avräkna underskott i fråga om den överskjutande delen av avdraget. För underskott som inle har kunnat utnyttjas föreligger rätt till avdrag senast vid den taxering som sker sjätte kalenderåret efter del kalenderår dä taxering skett för det beskattningsår då underskottet uppkom. Sådant avdrag får dock inle överstiga det sammanlagda beloppet av inkomst av rederi-, luftfarts- och varvsrörelse sedan denna inkomsl i förekommande fall minskats med annat underskott som avses i detta stycke.

Tredje stycket tillämpas inte på fiskeskepp eller köpekontrakt som avser fiskeskepp, om den skaltskyldige har licens enligt förordningen (1978: 517) om licens för yrkesfiskare eller är medlem i fiskelag som har sådan licens.

Föreligger synnerliga skäl, får regeringen eller den myndighet som rege­ringen bestämmer medge undantag från tillämpning av tredje stycket.

' Senaste lydelse 1986: 1113.

20

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1986/87: 150

Bilaga 3 Bryter skallskyldig mot villkor som har uppställts för medgivandet, skall taxering ske enligt tredje stycket på samma sätt som vid efterlaxering för det beskattningsår som medgivandet avser.

Anvisningar till 36 §

7. Har en skattskyldig utställt en standardiserad option och frigörs utställaren från åtagandena enligt optionen genom att utge särskild ersättning lill motparten är det ut­givna beloppet avdragsgillt i förvärvskällan övrig tillfällig förvärvsverksamhet. Med en stan­dardiserad option avses en option som ger innehavaren en rätt atl köpa eller sälja aktier, obligationer eller annan egendom eller en räll att erhålla kontant ersättning, vars storlek beror på värdet av egen­dom, aktieindex eller liknande, om optionen är föremål för marknads­mässig omsättning med regelbund­na noteringar om avslut och har en löptid på högst ett år.

Denna lag träder i kraft den I juli 1987 och tillämpas första gången vid 1987 års taxering.

21

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värdepapper

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1983: 1053) om skatt på omsättning av vissa värdepapper' skall ha följande lydelse.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

!§'

Till staten skall enligt denna lag erläggas skatt pä omsättning av

1.

aktier,

2.

konvertibla skuldebrev,

3.

skuldebrev förenade med op­tionsrätt till nyteckning,

4.

skuldebrev förenade med op­tionsrätt till köp av aklier,

5.

leckningsbevis,

6.

interimsbevis,

7.

emissionsbevis,

8.

inköpsrättsbevis,

9.

optionsbevis,

10.    köp- och säljoptioner, som

avser aklier eller konvertibla skul­

debrev.

Med omsättning avses köp och byte.

Till staten skall enligt denna lag erläggas skatt på omsättning av

1.

aktier,

2.

konvertibla skuldebrev,

3.

skuldebrev förenade med op­tionsrätt till nyteckning,

4.

skuldebrev förenade med op­tionsrätt till köp av aktier,

5.

teckningsbevis,

6.

interimsbevis,

7.

emissionsbevis,

8.

inköpsrättsbevis,

9.

optionsbevis,

10.   köp- och säljoptioner och ter­

minskontrakt, som avser aktier, ak­

tieindex eller konvertibla skulde­

brev.

Med omsättning avses köp och byte.

Som köp anses även kvittning av köp- och säljoptioner och termins­kontrakt, som avser aktier, aktiein­dex eller konvertibla skuldebrev. Med köp jämställs enligt denna lag kontantavräkning av köp- och sälj­optioner och terminskontrakt, som avser aklier eller aktieindex.

Denna lag träder i kraft den I juli 1987.

' Lagen omtryckt 1984: 164. - Senaste lydelse 1986:504.

22

3 Förslag till Lag om ändring motorfordon

lagen (1978:69) om försäljningsskatt på

Prop. 1986/87: Bilaga 3

50

Härigenom föreskrivs att 8S lagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

8§=

Skatten utgår för personbil, buss och lastbil med 4 kronor och 80 öre per kilogram tjänslevikt. För en personbil, som är av 1987 års mo­dell utgår dock skatten med 5 kro­nor 80 öre per kilogram tjänstevikt och för en personbil av 1988 års modell med 6 kronor 80 öre per ki­logram tjänslevikt. Överstiger tjänsteviklen 1 600 kilogram, utgår ytterligare skatt med 600 kronor för vatje fullt femtiotal kilogram var­med tjänstevikten överstiger 1 600 kilogram. Skatten beräknas till helt tiotal kronor sä att överskjutande krontal bortfaller.

Skatten utgår för motorcykel med / 005 kronor om tjänstevikten inte överstiger 75 kilogram, med 1320 kronor om tjänsteviklen är högre men inte överstiger 160 kilo­gram, med 2 025 kronor om tjänste­viklen är högre än 160 kilogram men inte överstiger 210 kilogram, samt i annal fall med 3 360 kronor.

Föreslagen lydelse

Skatten utgår för personbil, buss och lastbil med 6 kronor och 40 öre per kilogram tjänstevikt. För en personbil, som är av 1987 års mo­dell utgår dock skaften med 7 kro­nor 40 öre per kilogram tjänstevikt och för en personbil av 1988 års modell med 8 kronor 40 öre per ki­logram tjänslevikt. Överstiger tjänsteviklen 1 600 kilogram, utgår ytteriigare skatt med 800 kronor för varje fullt femtiotal kilogram var­med tjänsteviklen överstiger I 600 kilogram. Skatten beräknas till helt tiotal kronor så att överskjutande krontal bortfaller.

Skatten utgår för motorcykel med / 340 kronor om tjänsteviklen inte överstiger 75 kilogram, med / 760 kronor om tjänsteviklen är högre men inte överstiger 160 kilo­gram, med 2 700 kronor om tjänste­viklen är högre än 160 kilogram men inle överstiger 210 kilogram, samt i annat fall med 4480 kronor.

För en personbil, som är av 1987 eller 1988 års modell och som uppfyller de avgasreningskrav som anges i 5 § bilavgaskungörelsen (1972: 596), utgår skatt endast lill den del skatten beräknad enligt första stycket överstiger 5 200 kronor.

Med en personbil av 1987 eller 1988 års modell avses en personbil som vid registrerings- eller lypbesiktning betecknats som 1987 respektive 1988 års modell.

Denna lag träder i kraft den 15 juni 1987.

' Lagen omtryckt 1984: 159. ' Senaste lydelse 1986:260.

23

4 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1983:890) om allemanssparande' skall ha följande lydelse.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 3

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

4f-

Varje sparare får sätta in högst 800 kronor i månaden i allemanssparan­del.

Under andra kvartalet år 1987 får en sparare, utöver insättningar en­ligt första stycket, sälta in samman­lagt högst 5000 kronor i allemans­sparandel.

Spararens insättningar, i före­kommande fall minskade med ut­tag, får sammanlagt inte överstiga 50000 kronor.

Underförstå kvartalet år 1988 får en sparare, utöver insättningar en­ligt första stycket, sätta in samman­lagt högst 5 000 kronor i allemans­sparandel.

Spararens insättningar, i före­kommande fall minskade med ul­tag, får sammanlagt inte överstiga 60000 kronor.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1988.

Lagen omtryckt 1986: 522. Senaste lydelse 1987:90.

24

Bilaga 4

Utbildningsdepartementet: Vissa frågor

Utbildningsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 april 1987.

Bilaga 4     Prop. 1986/87:150 Bilaga 4

Föredragande slalsrädet Bodsiröm vad avser punkterna 1-4 och statsrå­det[REDACTED_EFTERNAMN] vad avser punkten 5.

Anmälan till propositionen med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1987/88 m. m.

ÅTTONDE HUVUDTITELN

C. VUXENUTBILDNING

C 5. Undervisning för invandrare i svenska språket m.m.

I budgetpropositionen har regeringen beräknat antalet undervisningstim­

mar i den grundläggande svenskundervisningen för invandrare (grund-sfi)

till 542000. Vid beräkningen av antalet timmar togs bl. a. hänsyn lill det

förskott om 60000 undervisningstimmar som regeringen genom beslut den

II  december 1986 medgav att skolöverstyrelsen fick använda under inne­

varande budgetår för att möta då föreliggande efterfråga på grund-sfi.

Antalet undervisningstimmar för budgetåret 1987/88 räknades därför ned

med 60000 mot vad som annars skulle ha utgått utifrån invandringen under

kalenderåret 1986.

De preliminära invandringssiffrorna frän första kvartalet 1987 tyder emellertid på atl invandringen fortfarande ligger kvar på en hög nivä. Behovet av grund-sfi bedömer jag därför vara stort även under nästkom­mande budgetår. Den i budgetpropositionen föreslagna avräkningen av undervisningstimmar bör därför inte genomföras redan under nästa bud­getår utan anslå lill etl senare budgetår då efterfrågan på grund-sfi minskat lill följd av minskande invandring.

Såsom har angetts i budgetpropositionen baseras kostnadsberäkning­arna för grund-sfi bl. a. på antalet nyinvandrade kyrkobokförda över 16 år kalenderåret 1986. I budgetarbetet måste beräkningarna baseras dels på faktiska siffror för de tre första kvartalen dels på en prognos för det fjärde kvartalet 1986. Regeringen begärde riksdagens bemyndigande att fåjuslera antalet undervisningstimmar utifrån det faktiska antalet kyrkobokförda nyinvandrade under år 1986.

De faktiska invandringssiffrorna för kalenderåret 1986 föreligger nu. Antalet nyinvandrade berättigade till grund-sfi uppgår till 17 100 jämfört med 16800 som beräknats i budgetpropositionen. Antalet undervisnings­timmar bör med hänsyn till denna ökning räknas upp med 10750. För påbyggnads-sfi inom studieförbund medför del högre antalet nyinvandrade

1    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150. Bilaga 4

elt behov av yitteriigare 2000 studielimmar mot vad som beräknats i     Prop. 1986/87:150

budgetpropositionen.

Bilaga 4

Sammanlagt beräknar jag således ett behov av ytterligare 70750 under­visningstimmar i grund-sfi och 2000 studietimmar inom påbyggnads-sfi i studieförbund utöver vad som beräknats i budgetpropositionen. Kostna­derna härför under förevarande anslag beräknar jag sammanlagt till 22964000 kr.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag all regeringen

föreslår riksdagen

att till Undervisning för invandrare i svenska språket m. m. -utöver vad som begärts i prop. 1987/88; 100 bil 10 - för budgetåret 1987/88 under åttonde huvudtitlen anvisa ytteriigare 22964000 kr.

E. 3 Studiehjälp m.m.

Utbildningsutskottet har i betänkandet 1986/87: 14 föreslagit att riksdagen beslutar att öka gymnasieskolans intagningskapaciiet med 6000 platser budgetåret 1987/88. Under förutsättning att riksdagen beslutar i enlighet med förslaget ökar medelsbehovet för studiehjälp med 43,2 milj. kr.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att till Studiehjälp m.m. för budgetåret 1987/88 anvisa ytteriigare 43 200000 kr.

E. 4 Studiemedel m. m.

Utbildningsutskottet har i betänkandet 1986/87:21 föreslagit alt riksdagen beslutar öka antalet årsstudieplalser vid enstaka kurser med c:a 2 300 för budgetåret 1987/88. Om riksdagen beslutar i enlighet med förslaget ökar även utgiften för studiemedel. Utgiftsökningen beräknas till c:a 54,2 milj. kr. Med hänsyn lill att antalet studiemedelstagare under innevarande bud­getår fortsätter att minska relativt kraftigt beräknas emellertid utgiftsök­ningen till följd av riksdagens eventuella beslut rymmas inom ramen riks­dagen redan anvisat för studiemedel.

E. 6 Timersättningar vid vissa vuxenutbildningar

Jag har i det föregående under anslaget C. 5 Undervisning för invandrare i svenska språket m. m. föreslagit att medel anvisas för bl. a. ytterligare 70 750 undervisningstimmar i grundläggande svenskundervisning för invand­rare (grund-sfi).

Detta medför att ca 2000 personer ges möjlighet att genomgå grund-sfi. Jag bedömer att ca 1 000 av dessa är kykobokförda under hela eller del av

studietiden och således berättigade till timersättning, företrädesvis med 13     Prop. 1986/87:150

kr. per timme.

Bilaga 4

Jag beräknar ett ökat medelsbehov under anslaget om 5,6 milj.kr.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen

föreslår riksdagen

alt lill Timersättningar vid vissa vuxenutbildningar - utöver vad som har begärts i prop. 1987/88:100 bil. 10 - för budgetåret 1987/88 under åttonde huvudtiteln anvisa ytteriigare 5 600000 kr.

G. MASSMEDIER M.M.

G. 20 Kabelnämnden: Förvaltningskostnader

Ändring i lagen om avgifter för lokala kabelsändningar.

Enligt lagen (1985:1061) om avgifteri ärenden om lokala kabelsändning­ar skall den som har fält tillstånd lill satellitsändningar enligt lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar (ändrad senast 1986:1216) eriägga en avgift till staten för varje påböijal kalenderhalvår. Avgiften tas ul med 10 kr. för vatje bostad som kan nås av satellitsändningar från lillslåndsha-varen vid kalenderhalvårels ingång. Enligt 5 § samma lag skall avgiften inte tas ut om den understiger 500 kr. för ett kalenderhalvår.

Detta belopp har beslämls med utgångspunkt i de regler om tillständs-plikt för lokala kabelsändningar som gällde tidigare. Fram till den 1 febru­ari 1987 krävdes inle tillstånd för sändningar som enbart kunde tas emot i bosläder och som inte nådde fler än ca 50 bostäder.

Reglerna om tillstånd för lokala kabelsändningar har emellertid ändrats. Fr. o. m. den 1 februari 1987 krävs tillstånd endast för lokala irådsändning-ar av radioprogram som når fler än 100 bostäder.

Denna ändring bör få till följd atl den undre gränsen för avgiftsuttag höjs. Om avgiften för ett kalenderhalvår skulle uppgä till 1 000 kr. eller ett lägre belopp, bör den inte tas ut. Det hänger samman med all det kan finnas lillsländshavare som har 100 bostäder eller färre anslutna till nätet vid ingången av ett kalenderhalvår. Den verksamhet som tillståndshavaren bedriver är dä egentligen inle lillständspliklig vid fidpunklen för beräkning av avgiftens storiek. Därför bör avgift inte tas ut för den perioden. Änd­ringen bör träda i kraft den 1 juli 1987.

I enlighet med vad jag har anfört har inom utbildningsdepartementet upprättats förslag till lag om ändring i lagen (1985:1061) om avgifter i ärenden om lokala kabelsändningar. Förslaget bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 4.

Lagförslaget rör i och för sig sådant ämne som avses i 8 kap. 18 § andra stycket regeringsformen. Enligt min mening är dock frågan av sådan be­skaffenhet att lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

Hemställan

Prop. 1986/87:150

Jag hemställer atl regeringen föreslår riksdagen

Bilaga 4

alt anta etl inom utbildningsdepartementet upprättat förslag lill

lag om ändring i lagen (1985:1061) om avgifier i ärenden om lokala

kabelsändningar.

Bilaga4.l     Prop. 1986/87:150 Bilaga 4 

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1985:1061) om avgifter i ärenden om lokala kabelsändningar.

Härigenom föreskrivs alt 5 S lagen (1985; 1061) om avgifter i ärenden om lokala kabelsändningar skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5§

Om avgiften för ett kalenderhalv-

Om avgiften för ett kalenderhalv-

år understiger 500 kronor las den     år uppgår till högst I 000 kronor las

inte ut.

den inte ut.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1987.

Jordbruksdepartementet: Ersättningar på grund av radioaktivt nedfall

Bilaga 5

Jordbruksdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 april 1987 Föredragande; slalsrädet[REDACTED_EFTERNAMN]

Bilaga 5     Prop. 1986/87:150 Bilaga 5

Anmälan till proposition med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1987/88, m.m.

Nionde huvudtiteln

B. Jordbrukets rationalisering

B 12. Ersättningar på grund av radioaktivt nedfall

Under denna anslagsrubrik har under budgetåret 1986/87 på tilläggsbudget I lill statsbudgeten för budgetåret 1986/87 anvisats medel för bestridande av kostnader med anledning av beslut om ersättning enligt förordningen (1986:621, ändrad 1987:65) om ersättning till jordbruks-, trädgårds- och renskötselförelag samt till vissa fiskare med anledning av Tjernobyl-olyckan, förordningen (1986:690) om ersättning för fällda älgar med för höga halter av radioaktivitet samt förordningen (1987:64) om ersättning för merkostnader och föriuster med anledning av Tjernobylolyckan till dem som för sitt uppehälle är beroende av fiske, jakt, bär- eller svampplock­ning.

Det radioaktiva nedfallet efter kärnkraftsolyckan i Tjernobyl har skapat slora problem för bl. a. jordbruks-, trädgårds- och renskötselföretag. Älg­jakten har påverkats. Merkostnader och föriuster har drabbat dem som försörjer sig helt eller delvis på fiske eller bär- eller svampplockning.

Sedan regeringen i maj 1986 beslutade ställa 25 milj. kr. till lantbruks­styrelsens förfogande för förskottsutbelalningar till bl. a. drabbade jord­brukare föreslog regeringen i oktober 1986 all pä tilläggsbudget I skulle anvisas 250 milj. kr, för ersättningar på grund av radioaktivt nedfall. Riksdagen godkände regeringens förslag (prop. 1986/87:18, NU 12, rskr. 97). Fram t. o. m. februari 1987 hade ca 237 milj. kr. utbetalats, varav ca 138 milj. kr. lill jordbruks- och irädgärdsföretag, ca 92 milj. kr. till renskötselförelag och ca 6 milj. kr. som ersättning för fällda älgar.

Med de åtgärder som vidtagits har följderna av olyckan i Tjernobyl i väsentlig utsträckning kunnat bemästras. Betydande ekonomiska insatser har gjorts och görs. Beräkningar visar att kostnaderna vad gäller jordbru­ket, trädgårdsnäringen, rennäringen och jakten för budgetåret 1986/87 kommer att uppgå till ca 345 milj. kr. Härtill kommer merkostnader vid berörda myndigheter med anledning av olyckan.

Även under budgetåret 1987/88 kan ersättningsbehov förutses bl. a. vad

1    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150. Bilaga 5

gäller rennäringen och fisket. De författningsregler som jag inledningsvis     Prop. 1986/87:150

redovisat är inte begränsade i liden utom vad gäller ersättning för fällda     Bilaga 5

älgar. Mot denna bakgrund bör ett anslag för ifrågavarande ändamål föras

upp även för budgetåret 1987/88. Eftersom storleken på de ersättningar

som kan behöva lämnas inte nu kan anges bör anslaget föras upp med I 000

kr.

Hemställan

Jag hemställer atl regeringen föreslår riksdagen

att till Ersättningar på grund av radioaktivt nedfall för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 1 000 kr.

Bilaga 6

Arbetsmarknadsdepartementet: Vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder

Arbetsmarknadsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 april 1987 Föredragande; statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Bilaga 6     Prop. 1986/87: 150 Bilaga 6

Anmälan till proposition med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1987/88, m. m.

Tionde huvudtiteln

B. Arbetsmarknad m. m.

Inledning

Under det senaste halvåret har utvecklingen på arbetsmarknaden varit relativt stabil. Sysselsättningen har ökat och arbetslösheten har minskat, även om ulveckingen har skett i långsammare takt än under åren 1985 och 1986. Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) liksom andra bedömare förutser inga dramatiska förändringar på arbetsmarknaden som helhet under den närmaste perioden.

Mot bakgrund av detta gör jag för egen del den bedömningen atl del för närvarande inte finns behov av generella förstärkningar av arbetsmark­nadspolitiken för att möta en försämrad konjunktur. Däremot finns det skäl att göra etl antal riktade insatser för atl lösa utsatta gruppers svårighe­ter och härigenom uppnå en även totalt sett sänkt arbetslöshet. Utöver detta finns del anledning lill vissa förändringar av de arbelsmarknadspoli­liska åtgärderna. Det är emellertid nödvändigt all upprätthålla en hög beredskap om del allmänna lägel skulle försämras. Chefen för finansdepar­tementet har därför tidigare i dag förordat att regeringen - om arbetsmark­nadslägel kräver det - får möjlighet alt utnyttja en finansfullmakl om 2 500 milj. kr. och all denna fullmakt utöver de ändamål som gäller för inneva­rande budgetår, av sysselsältningsskäl också får utnyttjas för arbetsmark­nadsutbildning och eventuella särskilda åtgärder med anledning av han-delsbojkolten mot Sydafrika.

De insatser som jag för närvarande finner mest angeläget att prioritera och som jag återkommer till i det följande är

-

åtgärder för att ytterligare begränsa långtidsarbetslösheten,

-

åtgärder för att tillförsäkra arbetslösa ungdomar arbete eller utbildning,

-

ökade möjligheter att stödja arbetslösa som vill starta eget,

-

en fortsalt och förstärkt försöksverksamhet inom ramen för östra Norr-bottenprojektet och

- aktiva insatser för all stödja deltidsarbetslösa.

1    Riksdagen 1986/87. I .saml. Nr 150

Härutöver kommer jag i det följande att förorda en förenkling av regler-     Prop. 1986/87: 150 na för bidrag till utbildning i förelag och vidgade möjligheter för arbetsför-     Bilaga 6 medlingen all inom ramen för ungdomslagen initialt anordna skilda former av jobbsökaraktivileter. Dessutom kommer jag att förorda en begränsad försöksverksamhet med ändrade bidragsregler för beredskapsarbeten av investeringskaraktär.

AMS skrivelse

AMS har i skrivelse den 27 mars 1987 lämnat förslag till kompletterande insatser för nästa budgetår. Utöver de problemställningar i skrivelsen som jag strax kommer att behandla, har styrelsen även tagit upp frägor rörande fiyttningsbidrag samt vissa insatser inom jordbrukssektorn. När del gäller medel för särskilda informationsinsatser inom denna sektor anser jag alt dessa bör rymmas inom de medelsramar som bar anvisats. Starta-eget-bi-drag för jordbrukssektorn behandlas i regeringens prop. 1986/87: 146 om reglering av priserna pä jordbruksprodukter m. m. Där föreslås all starta­eget-bidrag försöksvis skall kunna utgå lill jordbrukare i norra Sverige saml all kostnaderna för detta skall belasta älgärdsprogrammet för jord­bruket. Jag är härutöver inle nu beredd föreslå någon utvidgning av starta--eget-bidrag inom jordbrukssektorn.

Långtidsarbetslösa

Antalet långtidsarbelslösa har under de senaste tre åren kunnat begränsas. Enligt AMS sökandestalistik har antalet sjunkit från närmare 43000 perso­ner i genomsnitt per månad är 1984 till knappt 35 000 år 1986. Enligt arbetskraftsundersökningarna (AKU) har utvecklingen gått i samma rikt­ning.

I 1987 års budgetproposition betonade jag viklen av all arbetsförmed­lingens ansträngningar all ytterligare reducera långtidsarbetslösheten skul­le fortsätta och att de ökade personalresurser som jag föreslog, och som riksdagen nyligen beslutat om, skulle utnyttjas för detta. Förutom persona­lens insatser skall alla de olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder som slår till arbetsförmedlingens förfogande utnyttjas sä effektivt som möjligt för att minska långtidsarbetslösheten. Inom ramen för rekryteringsstödet finns särskilda medel avsatta som får utnyttjas enbart för långtidsarbetslösa.

AMS har i sin skrivelse framhållit att den definition av långtidsarbetslös­het som i dag gäller sex resp. fyra månaders obruten arbetslöshet - är för snäv och utestänger grupper med stora problem på arbetsmarknaden. Jag är inte beredd att föreslå någon ändring av den definition som nu gäller för långtidsarbetslöshet, men anser alt det förhållandet att en långtidsar-beislös under en kortare period får fördjupad vägledning vid ett arbets­marknadsinstitut inte bör betraktas som ett avbrott i en period av långtids­arbetslöshet.

Vad sedan gäller möjligheterna att ytterligare reducera antalet långtids­

arbelslösa tyder bl. a. AMS studier på alt omkring hälften av de långtidsar­

betslösa bedöms kunna placeras i arbete. För övriga finns en rik variation

2

av hinder alltifrån s. k. 58,3 års-pensioneringar.till behov av mer omfaltan-     Prop. 1986/87: 150 de rehabiliteringsinsatser. Det finns således ett stort utrymme för att     Bilaga 6 genom etl effektivt och målmedvetet arbete väsentligt begränsa antalet långtidsarbelslösa.

Mot denna bakgrund bör särskilda medel avsättas till riktade insatser för atl väsentligt reducera antalet långtidsarbetslösa. De särskilda medlen bör få utnyttjas av arbetsförmedlingen för rekryteringsstöd, beredskapsarbete, arbetsmarknadsutbildning, bidrag till all starta eget eller en kombination för dessa åtgärder. En viss del av beloppet bör även få utnyttjas för andra åtgärder som gör det möjligt för en länglidsarbelslös alt få ett varaktigt arbete. Utifrån en handlingsplan för varje individ bör det härigenom vara möjligt för arbetsförmedlingen atl finna den åtgärd som för den enskilde bedöms lämpligast. Det är i detta sammanhang viktigt att särskilt uppmärk­samma de långtidsarbetslösa kvinnornas situation. Enligt min bedömning bör det genom dessa och andra insatser säsom jobbsökarklubbar, förstärk­ta vägledningsinsatser och effektivare utnyttjande av ordinarie resurser vara möjligt att reducera antalet långtidsarbetslösa utöver vad jag angav i årets budgetproposition.

Jag förordar att totalt 350 milj. kr. avsätts för dessa insatser. Delta bör ske genom alt utnyttja dels de 290 milj. kr. som riksdagen nyligen beslutat (AU 1986/87: 11, rskr. 139) om för rekryteringsstöd till långtidsarbelslösa, dels 50 milj. kr. av de medel till beredskapsarbete som under nästa budget­år står till regeringens förfogande samt dels genom ett medelstillskott om 10 milj. kr. som jag återkommer till under anslaget Sysselsättningsskapan­de åtgärder.

När det gäller utnyttjandet av de särskilda medlen bör de nya arbetsför­medlingsnämnderna kunna utgöra ett effektivt instrument. I nämnderna finns lokala företrädare för fack, arbetsgivare och kommun och dessa bör kunna engageras i arbetet för de långtidsarbelslösa. Enligt min mening bör medelstilldelningen lill länen och arbetsförmedlingen utgå från att dessa åtar sig alt under budgetåret se till all antalet långtidsarbelslösa reduceras med ett givet antal. Åtagandet kan t. ex. utformas så atl en förmedling med genomsnittligt 50 långtidsarbelslösa våren 1987 åtar sig att lill våren 1988 reducera antalet lill 20.

Jag avser senare föreslå regeringen atl AMS får i uppdrag alt redovisa erfarenheterna av dessa åtgärder.

Vissa ungdomsfrågor

Ungdomslagen

Fr.o.m. den 1 juli 1985 finns s.k. jobbsökaraktivileter för ungdomar i

ungdomslag (prop. 1984/85; 100 bil. 12, AU 11, rskr. 188). Dessa förstärkta

platsförmedlingsinsalser är elt led i arbetsförmedlingens kontakter med

och uppföljning av ungdomar i ungdomslag. De syftar både till alt underiät­

ta uislussningen av ungdomarna till den öppna arbetsmarknaden och att

stimulera ungdomar att vid behov komplettera sin utbildning. Erfarenhe­

terna av dessa aktiviteter visar atl tiden i ungdomslag har kunnat förkortas,

och att andelen ungdomar som lämnat ungdomslagen därför att de fått

3

arbete har ökat. Mot bakgrund av dessa positiva erfarenheter vill jag     Prop. 1986/87: 150 betona vikten av att jobbsökaraktivileter startas redan när ungdomarna     Bilaga 6 kommer till arbetsförmedlingen. Goda exempel på detta finns pä flera häll i landet.

AMS har föreslagit att liden före placering i ungdomslag (anvisningsti­den) som i dag uppgår till tre veckor, eller för de som slutat skolan i juni tre månader utökas lill högst tre mänader resp. till senast den 1 november. Vidare förordar AMS att ungdomarna under den förlängda anvisningstiden skall få en ersättning på 140 kr., per dag förutsatt all de deltar i förmedling­ens aktiviteter.

Som jag nyss nämnt skall aktiva förmedlingsinsatser och jobbsökarak­tivileter påbörjas så snart den unge anmäler sig lill arbetsförmedlingen. Förutsättningarna för ungdomarna att få arbete på den reguljära arbets­marknaden är emellertid olika i skilda delar av landet. Dessutom kan särskilda problem uppstå under slutet av sommaren då stora grupper ungdomar kommer till arbetsförmedlingen. För egen del anser jag atl en generell förlängning av tiden för arbete i ungdomslag inte är önskvärd. I vissa situationer kan arbetsförmedlingen emellertid göra den bedömning­en, att en förlängd tid för olika jobbsökaraktivileter med stor sannolikhet skulle kunna leda lill etl arbete ulan föregående arbete i ungdomslag. Jag föreslår därför all förmedlingen i sädana fall får möjlighet att formellt skriva in den unge i ungdomslag, men att han eller hon skall delta i av förmedlingen anordnade jobbsökaraktivileter under ytterligare högst tre veckor i stället för att utföra elt ungdomslagsarbete. Under denna period bör lön från arbetsgivaren (normalt kommunen) utgå i enlighet med vad som gäller för det arbete som annars skulle ha utförts. Möjligheten för förmedlingen alt på delta sätt låta ungdomarna delta i olika jobbsökarak­tivileter innebär att förmedlingen under ytterligare tre veckor kan arbeta med atl finna en lösning för den enskilde. Enligt min bedömning bör denna lid räcka för alt klargöra de skilda handlingsalternativ som kan finnas. Denna förändring av ungdomslagen får dock inte innebära att förmedlings­insatser och fortsalla jobbsökaraktivileter upphör i och med alt den unge börjar arbeta i ungdomslag. AMS bör naturligtvis noga följa effekterna av dessa förändringar och jag avser att senare föreslå regeringen atl AMS särskilt skall redovisa erfarenheterna.

Milt förslag härvidlag föranleder ändring i lagen (1983: 1070) om arbete i ungdomslag hos offentliga arbetsgivare. Förslaget bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 6.1. I detta sammanhang föreslår jag dessutom vissa rent redaktionella ändringar av lagen. Dessa ändringar föranleds av alt arbetsförmedlingen fr. o. m. den 1 januari i år ingår organisatoriskt som en del av länsarbetsnämnderna. Den föreslagna lagändringen är av den beskaffenheten att lagrådels hörande skulle sakna betydelse.

Inskolningsplalser

En central överenskommelse om inskolningsplalser träffades mellan hu­

vudorganisationerna på den privata arbetsmarknaden i september 1986.

Hittills har branschvisa avtal träffats för drygt 50% av den privata arbets-

4

marknaden. På ett stort område - verkstadsiiidustrin - saknas fortfarande     Prop. 1986/87: 150 avtal om inskolningsplatser. I den redogörelse för förhandlingsläget som     Bilaga 6 parterna lämnade den 10 april i år bedömdes möjligheterna till en överens­kommelse före den 1 juli 1987 som mycket små.

Mot bakgrund av all såväl arbetsgivar- som arbetstagarorganisationerna uttryckt stor oro för det bristande intresset hos ungdomar att välja arbete inom industrin, anser jag det anmärkningsvärt att elt avtal inle kunnat träffas för verkstadsindustrin. Avsaknaden av avtal om inskolningsplaler torde inte öka ungdomarnas intresse atl söka till verkstadsindustrin.

Trots problemen inom verkstadsindustrin kan jag med tillfredsställelse konstatera att drygt hälften av arbetsmarknaden inom SAF, LO och PTK-områdel nu omfattas av systemet med inskolningsplatser. Del är viktigt att arbetsförmedlingen och parterna nu aktivt verkar för atl utnyttja sä mänga platser som möjligt inom de områden där det finns avtal. Det ekonomiska utrymmet medger upp till 10000 ungdomar i inskolningsplat­ser under budgetåret 1987/88. Alla dessa platser bör om möjligt utnyttjas och del är härvid viktigt atl flickorna får utökade möjligheter till arbete inom näringslivet. För det fall utvecklingen skulle visa att platserna inte kommer atl kunna utnyttjas fullt ut bör regeringen överväga att minska anslaget i motsvarande män. Jag kommer senare att föreslå regeringen en ändring i förordningen (1987:8) om bidrag för inskolningsplalser, som innebär att alla avtal som träffals efter den 1 juli 1987 får omfattas av statsbidrag först efter särskild prövning av regeringen.

Ungdomar 20-24 år

Arbetslösheten steg kraftigt för 20-24-äringar mellan åren 1980 och 1983 för alt därefter ligga kvar på en relativt hög nivä. Delta har skett samtidigt som den totala arbetslösheten har minskat. I genomsnitt för år 1986 var arbetslösheten för 20-24-åringar 6,2 % eller ca 30000 personer. Den totala arbetslösheten under samma period var 2,7 %.

Det totala antalet 20-24-åringar i befolkningen har ökat kraftigt vatje år sedan år 1983. Antalet sysselsatta har också ökat men inte så myckel att arbetslösheten har kunnat minskas. Under innevarande år fortsätter anta­let 20-24-åringar i befolkningen all öka. Även med en fortsatt sysselsätt­ningsökning finns del således risk för en högre arbetslöshet i år än förra året vad gäller den åldersgruppen.

En arbetsgrupp inom socialdepartementet har analyserat orsakerna till del ökade socialbidragstagandet under 1980-lalet. Av arbetsgruppens slut­rapport som presenterades i mars 1987 framgår atl ungdomsarbetslösheten är en av orsakerna lill socialbidragsulvecklingen. Arbetsgruppens analys understryker ytterligare att del är viktigt med kraftfulla åtgärder mot ungdomsarbetslösheten.

Regeringen uppdrog hösten 1985 åt AMS att undersöka hur gruppen

arbetslösa 20-24-åringar är sammansatt. AMS redovisade uppdraget un­

der våren 1986. Av undersökningen framgår bl. a. alt utbildningsnivån

inom gruppen är lägre än genomsnittet för hela åldersgruppen. Vidare

framgår alt 70% av ungdomarna har omfattats av någon form av arbets-

5

marknadspolitisk åtgärd och att endast 7% helt saknar arbelslivserfaren- Prop. 1986/87: 150 het. Huvuddelen har också varit arbetssökande vid arbetsförmedlingen Bilaga 6 redan före 18 års ålder. Av undersökningen framgår dessutom, att tillfälliga anställningar och vikariat med korta arbetslöshetsperioder däremellan är myckel vanligt. Sammanfattningsvis kan sägas att detta är en grupp ungdo­mar som har en svag förankring på arbetsmarknaden, och att deras pro­blem ofta inte är atl fä elt arbete utan ett varaktigt sådant.

För att stärka dessa ungdomars ställning på arbetsmarknaden och för att öka deras möjligheter alt få etl varaktigt arbete är ofta en kompletterande utbildning eller en vidareutbildning den lämpligaste arbetsmarknadspoliti­ska åtgärden. Detta är viktigt inle minst med hänsyn till de ökade krav pä utbildning som arbetsgivarna ställer. För alt så långt möjligt tillförsäkra de ungdomar som önskar del, och där arbetsförmedlingen bedömer atl en arbetsmarknadsutbildning är den lämpligaste åtgärden, förordar jag atl AMS utöver redan avsalta medel för arbetsmarknadsutbildning för nästa budgetär tillförs ytterligare 150 milj. kr., för utbildning av ca 5 000 perso­ner.

Det har emellertid visat sig att del många gånger är svårt alt motivera vissa av ungdomarna för en längre utbildning, särskilt som de många gånger har dåligt självförtroende, är "skollrötta" eller yrkesobestämda. En viktig del i arbetet med dessa ungdomar är därför alt stärka deras självförtroende. Detta bör i första hand göras genom arbetsförmedlingens vägledningsinsatser. Som ett komplement lill sädana insatser bör förmed­lingen inom ramen för de totala utbildningsresurserna, kunna erbjuda dessa ungdomar en kortare utbildning om ca tio veckor med både utbild­nings- och arbetsmarknadsinformation som varvas med praktik ute på förelag, företrädesvis inom industrin. Denna utbildning bör ses som dels en möjlighet för den unge atl få etl arbete, dels ett hjälpmedel för förmed­lingen alt fortsätta diskussionen om arbete eller annan yrkesutbildning. För den unge skall utbildningen syfta till alt stärka självförtroendet och stimulera till egen aktivitet samtidigt som den bör ge en realistisk bild av arbetsmarknaden. Det bör åligga AMS att mot bakgrund av vad jag nu har anfört med olika ulbildningsanordnare utforma sådana utbildningar.

För alt denna satsning på såväl yrkesutbildning som förberedande ut­bildning för ungdomar inte skall innebära atl andra arbetslösa behöver slå tillbaka, förordar jag att det nyss nämnda medelstillskottet skall användas som förstärkning av resuserna för denna åldersgrupp, för att så långt möjligt tillförsäkra den arbetsmarknadsutbildning. AMS bör också under­söka möjligheten all, framför allt för denna åldersgrupp, upphandla sådan yrkesutbildning som innehåller olika praktikinslag. Jag återkommer till medelsberäkningen under anslaget för arbetsmarknadsutbildning.

Jag vill vidare erinra om del särskilda avtal som i dag finns pä det

kommunala området när del gäller värvning av beredskapsarbete och

utbildning. Detta är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd som visat sig mycket

bra just för personer med bristande utbildning och som därför mycket väl

skulle kunna användas i stor utsträckning för ungdomar. Det har emellertid

frän kommunall håll inte funnits särskilt stort intresse för denna åtgärd.

Under senare tid har dock flera kommuner uttryckt större engagemang och

6

jag utgår i från att arbetsförmedlingsnämnderna tar upp denna fråga.

Deltidsarbetslösa

:,,..,

Prop. 1986/87: 150

I 1987 års budgetproposition (prop. 1986/87; 100 bil. 12 s. 16-17) redovisa-     B''aga 6

de jag några olika skäl till att kostnaderna för kontantstöden har ökat

kraftigt under senare år. Etl problem som jag berörde särskilt var det

ökande utnyttjandet av arbetslöshetsersättning vid partiell arbetslöshet.

Jag återkommer nu till denna fräga.

Det finns inga exakta uppgifter om hur många personer som får arbets­löshetsersättning vid sidan av deltidsarbete, s. k. fyllnadsmarkering. För­siktiga uppskattningar visar att det rör sig om minst 50000 personer per månad. Beräkningar som har gjorts av den s.k. A-kassekommitlén (A 85; 05) på grundval av uppgifter som har lämnats av de erkända arbetslös­hetskassorna anger kostnaderna för fyllnadsmarkering till ca 1 100 milj. kr. per år. Från olika håll har hävdals att del belopp som jag nämnde i budgetpropositionen, 1 000 milj. kr., är alltför högt.

Oberoende av den exakta nivån är det emellertid klart att kostnaderna för fyllnadsmarkering har ökat kraftigt under de allra senaste åren och alt det redan av den anledningen finns skäl att vidta åtgärder. Det är emeller­tid inte bara kostnadsutvecklingen som är allvarlig ulan också utveckling­en mot allt fler arbeten med korta arbetstider som inte överensstämmer med de sökandes önskemål. Särskilt framträdande är denna utveckling inom den offentliga sektorn men även inom t. ex. handeln ökar antalet icke önskade deltidsarbeten snabbt. Eftersom det är främst inom vård- och serviceyrken som deltidsarbeten förekommer och därmed yrken där kvin­norna är kraftigt överrepresenterade, innebär utvecklingen att kvinnorna i störte utsträckning än männen inle får sina arbetstidsönskemål uppfyllda.

I budgetpropositionen anmälde jag också att jag avsäg alt senare föreslå regeringen att bl. a. inom arbetslöshetsförsäkringens ram vidta åtgärder för all komma till rätta med problemet. Jag kommer senare i dag att föreslå regeringen verställighetsföreskrifler lill lagarna om arbetslöshetsförsäkring (1973:370) och om kontant arbetsmarknadsstöd (1973:371) som i korthet innebär alt arbetslöshetsersälining skall få utgå i högst 150 ersättnings-dagar till den som regelbundet utför deltidsarbete och i övrigt är arbetslös.

Delta innebär att den tidsrymd som en deltidsarbetande kan få fyllnads-ersättning kommer att variera allt efter deltidsarbetets omfattning, från maximalt ca 14 månader för en halvtidsarbetande lill maximalt ca 35 mänader för den som får ersättning för en dag per vecka. Det är emellertid inle rimligt atl en deltidsarbelslös persons problem i normalfallet skall vara olöst i så lång tid. Genom aktiva insatser frän förmedling, fackliga organi­sationer, arbetsgivare och den enskilde bör en lösning i många fall kunna uppnäs pä väsentligt kortare tid. Mot denna bakgrund bör en särskild prövning av ersättningsrätten göras var sjätte månad. Härvid bör gälla alt fortsatt ersättningsrätl skall omfatta bl. a. dem som har fyllt 55 år och dem som trots intensiva insatser, egna och från arbetsförmedlingens sida, inte kunnat erbjudas arbete på hemorten eller annan ort med en arbetstid som svarar mot sökandens arbetsutbud och inte heller kunnat erbjudas lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd.

Problemet med otillfredsställande arbetstider kan emellertid inle lösas

enbart genom begränsningar i ersättningsrätten. Det måste angripas på

bred front och genom medverkan av alla som berörs. Betydande insatser Prop. 1986/87: 150 har redan gjorts. Så har l.ex. AMS helt nyligen antagit etl handlingspro- Bilaga 6 gram för arbetsmarknadsproblemen inom den kommunala sektorn. Etl viktigt inslag i programmet är att ta tillvara de deltidsarbetslösas arbetsut­bud. Flera fackliga organisationer har också tagit berömvärda initiativ till verksamheter pä olika häll i landet som syftar till att hjälpa de deltidsarbe­tande lill ökad arbetstid. Själv har jag haft överläggningar med Landstings­förbundet och Svenska kommunförbundet som båda har ställt sig positiva till att medverka för att finna lösningar. Överläggningar har också hållits med LO, som har betonat framför allt behovet av aktiva insatser från bl. a. arbetsmarknadsverket som en komplettering lill de ansträngningar som redan görs av de fackliga organisationerna. Jag avser att inom kort överläg­ga också med företrädare för bl. a. handeln och de statliga arbetsgivarna.

Jag finner del angelägel alt arbetsmarknadsmyndigheterna ökar sina ansträngningar för denna grupp av sökande. Jag bedömer emellertid alt det inom ramen för de medel som har anvisats för nästa budgetår inte finns tillräckliga möjligheter all vidta några mer omfattande insatser för de deltidsarbetande, om inte andra angelägna sökandegrupper skall fä stå tillbaka. Jag kommer därför att föreslå all särskilda medel tillförs arbets­marknadsverket under nästa budgetår för åtgärder som riktar sig till del­tidsarbetande. Medlen bör anvisas under ett eget reservationsanslag och få utnyttjas för arbetsmarknadspolitiska åtgärder i form av beredskapsarbete, rekryteringsstöd, arbetsmarknadsutbildning, bidrag till utbildning i företag och starta-eget-bidrag. Medlen bör få utnyttjas inom såväl den offentliga som den enskilda sektorn.

Åtgärderna skall för den enskilde ta sikte på att bryta deltidsarbetslöshe­ten. Det kan gälla att ge en kompletterande arbetsmarknadsutbildning, på hel- eller deltid, som på sikt ger en fastare förankring på arbetsmarknaden, ett beredskapsarbete på deltid vid sidan av ett annat deltidsarbete under tiden fram till dess arbetstiden i den ordinarie anställningen kan utökas, m.m. Arbetsförmedlingen skall vid utnyttjandet av åtgärderna, genom förhandlingar med arbetsgivarna, eftersträva atl finna lösningar som om­fattar fler deltidsarbetande än som direkt berörs av åtgärderna. Arbetsgi­varna skall således ställa upp med motprestationer för att en åtgärd skall beviljas.

För nästa budgetår bör 60 milj. kr. beräknas för åtgärder för deltidsarbe­tande. Genom de krav på motprestationer som skall ställas räknar jag med alt åtgärderna skall ge effekt för minst 10000 delfidsarbetande. Av belop­pet bör högst 3 milj. kr. få användas för gemensamma projekt mellan AMS och de fackliga organisationerna för att aktivera arbetssökande och arbets­givare, för informationsspridning och för utarbetande av handlingsprogram m. m. Medlen bör, som jag tidigare har nämnt, föras upp under elt eget reservationsanslag, som jag strax återkommer till.

När det gäller övriga aktiviteter på detta område som har initierats av

bl. a. de fackliga organisationerna hyser jag förhoppningar om att de skall

resultera i att ytterligare ett slort antal deltidsarbetande skall fä sina

sysselsättningsproblem lösta under nästa budgetår. Jag vill i detta sam­

manhang betona viklen av att även arbetsförmedlingen aktivt engagerar sig

8

i förebyggande aktiviteter som syftar till att, lösa arbetslidsproblem direkt     Prop. 1986/87: 150 på arbetsplatsen innan de resulterar i fyllnadsmarkering. Detta kan ske     Bilaga 6 genom kontakter med enskilda arbetsgivare men också inom de nya ar­betsförmedlingsnämnderna där företrädare för de lokala arbetsmarknads­parterna finns med.

I den diskussion som nu pågår om deltidsarbelslöshelen framförs ofta från fackligt håll att hårdare krav borde ställas på arbetsgivare som ut­nyttjar deltidsanställda för att hålla kostnaderna nere. Man har utgått från all det inte finns någon lagstiftning som är tillämplig eftersom varken lagen (1982:80) om anställningsskydd eller lagen (1974:13) om vissa anställ­ningsfrämjande åtgärder (främjandelagen) direkt reglerar förhållandena för deltidsarbetande. Jag vill dock peka på att främjandelagen innehåller regler som bör kunna utnyttjas i detta sammanhang. Jag tänker närmast på situationer då visslidsanslällning i en eller annan form, i stället för tillsvida­reanställning eller utökad arbetstid för deltidsarbetslösa, regelmässigt ut­nyttjas av arbetsgivare för all tillgodose behov av stadigvarande arbets­kraft. Främjandelagen ger möjlighet för arbetsmarknadsverket att ingripa vid missbruk av sädana tidsbegränsade anställningar. Denna möjlighet har tillämpats i endast ringa omfattning.

Jag förutsätter att verket utnyttjar sin rätt enligt denna lag i de fall då del är befogat för atl motverka också deltidsarbetslösheten. Jag vill även peka på de möjligheter de fackliga organisationerna har inom ramen för medbe­stämmandet atl driva på lösningar som innebär atl deltidsarbetande er­bjuds längre arbetstid.

För riksdagens kännedom vill jag meddela att jag senare avser föreslå regeringen att AMS får i uppdrag att närmare redovisa utvecklingen av antalet deltidsarbetslösa, effekten av insatta åtgärder m. m.

Insatser i anledning av handelsbojkotten mot Sydafrika

Den av regeringen tidigare i vår föreslagna handelsbojkotlen mot Sydafrika och Namibia kan komma atl återverka på sysselsättningen i förelag med handel med dessa länder. Den interdepartementala arbetsgrupp som fåll till uppgift att kartlägga effekterna för den svenska ekonomin framlade i november förra året sitt belänkande (DsUD 1986: 9) Effekter i Sverige av en Sydafrikabojkott. Av betänkandet framgår att de sammantagna effek­terna på sysselsättningen inle bedöms bli större än alt de i allt väsentligt skulle kunna hanteras med reguljära arbetsmarknads- och regionalpolitiska åtgärder.

I prop. 1986/87; 110 om förbud mot handel med Sydafrika och Namibia har regeringen framhållit att effekterna av en bojkoll inte enbart skall bäras av de personer som direkt drabbas. Det åligger i första hand det enskilda företaget att vidta åtgärder för alt lösa de eventuella problem som uppkom­mer. Kan företaget påvisa att det saknar möjlighet att själva lösa pro­blemen utan att enskilda individer hotas av uppsägning, kan samhällsin­satser bli nödvändiga för att underlätta omställningen inom företaget eller för att finna arbete hos annan arbetsgivare. I huvudsak bör dessa omställ­ningsproblem kunna klaras genom normala arbetsmarknadspolitiska insat-

ser. På orter med en svag arbetsmarknad och en relativt omfattande Prop. 1986/87: 150 sysselsätlningsminskning till följd av bojkollen, kan det dock bli nödvän- Bilaga 6 digt med särskilda insatser om tillgängliga arbelsmarknadspoliliska åtgär­der inte bedöms tillräckliga. Behov kan också uppslå för regeringen av alt ha en något generösare bedömning vid tillämpandet av de regler som normalt gäller för utnylljandet av de olika åtgärderna eller besluta om nya sädana. Jag avser att senare föreslå regeringen närmare föreskrifter om den handläggningsordning som skall gälla.

Som jag tidigare framhållit ankommer det nu på de aktuella företagen att själva omedelbart vidta åtgärder inom marknadsföring och produktion för atl underlätta den omställning som är påkallad. Den minskning som skett de senaste åren av handelsutbytet med Sydafrika kan också tolkas som atl en sädan process i praktiken redan har inletts. Delta gör atl behovet av samhällsinsatser inle klart kan bedömas i dagsläget. Chefen för finansde­partementet har tidigare i dag förordat att riksdagen bemyndigar regering­en all tillfälligtvis få utnyttja finansfullmaklen för atl täcka det medelslill-skolt som eventuellt kan bli nödvändigt för all klara omställningen för personer vars sysselsättning hotas till följd av Sydafrikabojkotlen.

Med hänsyn till vad jag nyss anfört om särskilda insatser förordar jag atl regeringen hos riksdagen begär ett bemyndigande att få vidta särskilda stödinsatser om de arbelsmarknadspoliliska åtgärderna inte bedöms räcka för att klara nödvändiga omställningar. Vidare avser jag att återkomma till regeringen med en redovisning till riksdagen av hur delta bemyndigande har utnyttjats.

Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att

1.    anta inom arbetsmarknadsdepartementet upprättat förslag lill

lag om ändring i lagen (1983:1070) om arbete i ungdomslag hos

offentliga arbetsgivare,

2.

godkänna vad jag har förordat om utnyttjande av medel för åtgärder för långtidsarbelslösa,

3.

bemyndiga regeringen alt i enlighet med vad jag har förordat i det föregående vidta de åtgärder som kan bli nödvändiga för alt underiätta omställningar för personer som drabbas av handelsboj­kotten mot Sydafrika.

Jag övergår nu till alt behandla de olika anslagen.

B 3. Arbetsmarknadsutbildning 

Särskilt anordnad arbetsmarknadsutbildning

Genom riksdagens beslut (AU 1986/87:11, rskr. 139) med anledning av

budgetpropositionen kommer AMS alt under budgetåret 1987/88 kunna

disponera 2 134,8 milj. kr., för upphandling av arbetsmarknadsutbildning.

10

Dessa medel var beräknade för utbildning för ca 85 000 personer. AMS har     Prop. 1986/87: 150 i sin tidigare nämnda skrivelse föreslagit bl. a. att ytteriigare medel ställs     Bilaga 6 till verkets förfogande för arbetsmarknadsutbildning. Vidare har ett antal skrivelser som behandlar utbildningsfrågor kommit in från olika organisa­tioner inom tekoindustrin.

AMS har i sin framställning hävdat att beräknade medel för budgetåret 1987/88 räcker till ca 73 000 deltagare i upphandlad utbildning. För egen del vill jag anföra följande. Den kostnadsbild som legat lill grund för regering­ens beräkningar för arbetsmarknadsutbildning har de senaste åren varit för låg. Under budgetåren 1984/85 och 1985/86 beräknades medel för 80000 deltagare i särskilt anordnad arbetsmarknadsutbildning, medan antalet personer som verkligen deltog i sådan utbildning uppgick till ca 75 000 resp. 70 000 personer. För innevarande budgetår har medlen liksom för budgetåret 1987/88 beräknats räcka lill utbildning för ca 85000 deltagare. Det ekonomiska utrymmet för såväl budgetåret 1986/87 som budgetåret 1987/88 möjliggör emellertid - enligt nu gällande kostnadsbild - en upp­handling i storleksordningen 1387000 utbildningsveckor eller utbildning för ca 73 000 deltagare. Med hänsyn till bl. a. avbeställningar och kursav­brott kommer dock den utbildning som genomförs alt i praktiken svara mot elt lägre deltagarantal. För innevarande budgetår bedöms den faktiskt utnyttjade kapaciteten enligt föreliggande prognoser atl bli 80-85 % av den upphandlade. Delta innebär dels att antalet deltagare både detta och nästa budgetår liksom tidigare budgetår blir lägre än förväntat, dels alt det, trots etl förbättrat utnyttjande av upphandlad och betald utbildning, finns ut­rymme för en väsentlig förbättring av platsutnytljandet.

Som jag nyss har anfört finner jag det angeläget att öka utrymmet för ytterligare utbildningsinsatser för ungdomar i åldern 20-24 år. Jag föror­dar därför all anslaget tillförs 150 milj. kr. vilket möjliggör ytterligare ca 97000 utbildningsveckor eller drygt 5 000 deltagare.

Bidrag till utbildning i företag

När jag i 1984 års budgetproposition behandlade de nya reglerna för bidrag till arbetsmarknadsutbildning i företag, var det min uppfattning att alla de olika kriterierna för statligt stöd till utbildning av anställda - oavsett syfte borde svara mot elt enhetligt bidrags- och regelsystem.

Enligt förordningen (1984; 518) om bidrag för arbetsmarknadsutbildning i företag m. m. lämnas elt grundstöd om normalt högst 35 kr. per timme och deltagare under högst 920 timmar för kostnader som är förknippade med utbildningens genomförande. Under förutsättning av att arbetsgivaren åtar sig alt göra en motprestation av arbetsmarknadspolitiskl värde kan ytterligare bidrag om högst 35 kr. per timme lämnas som ersättning för lönekostnader för den som utbildas. Motprestationen kan vara l.ex. att anställa en ersättare för den eller dem som genomgår utbildning eller alt anordna en praklikplals eller liknande. Jag kommer i del följande atl benämna denna arbetsmarknadspolitiska åtgärd för enbart utbildning i företag.

I samband med den nyligen avlämnade rapporten om treårsbudget gjor-

11

de AMS en uppföljning av de bidrag för utbildning i företag som beviljats     Prop. 1986/87: 150 under budgetåret  1985/86. Den visar att länsarbetsnämnderna trots en     Bilaga 6 relativt ringa omfattning av motprestationer ändå tillmäter dessa en stor arbetsmarknadspolitisk betydelse.

Enligt min mening är utbildning på arbetsplatsen av stor betydelse. Mot bakgrund av att näringsliv och myndigheter står inför omfattande omställ­ningsproblem kommer kraven på aktiva utbildningsinsatser atl öka. Upp­giften alt tillgodose dessa utbildningsbehov faller i första hand på arbetsgi­varen, men under vissa förutsättningar kan del av arbelsmarknadspoliliska skäl vara motiverat atl stödja och stimulera utbildningen av redan anställ­da.

Nuvarande regelsystem, som i stor utsträckning grundar sig pä motivet för utbildningsbehovet, klargör inte på ett bra sätt de arbetsmarknadspoli­tiska intentionerna, och jag förordar därför all systemet förändras enligt följande linjer.

Förutsättningen för att arbetsmarknadsmyndigheterna skall kunna stöd­ja förelagsintern utbildning skall vara att en arbetsmarknadspolitisk mot­prestation erhålls och atl utbildningen tar sikte på att tillgodose etl från arbetsmarknadssynpunkt angeläget utbildningsbehov, t. ex. för kortulbil-dade och för dem som har en svag ställning på arbetsmarknaden, eller att den kan leda till en jämnare fördelning på arbetsmarknaden mellan kvinnor och män. Motprestationen skall vara klar och entydig samt tidsmässigt uppstå i anslutning till utbildningen.

Liksom tidigare bör gälla att motprestationen får bedömas utifrån de arbelsmarknadspoliliska behov som finns lokalt eller regionalt. I etl visst fall kan l.ex. anställning av kvinnor på en mansdominerad arbetsplats anses vara en lämplig motprestation i ett annat fall kan det vara anställning av en handikappad, en arbetslös ungdom eller anordnande av etl antal praklikplaiser. Ytterligare exempel kan vara att ett antal dellidsarbetslösa får den arbetstid de önskar.

Från huvudregeln om en motprestation bör finnas tre undantag.

Vid utbildning i stället för permillering eller uppsägning bör liksom hittills gälla atl varslet skall alertas. En motprestation kan i dessa fall inle bli aktuell eftersom företaget befinner sig i etl läge där neddragningar är aktuella.

För bidrag till utbildning som skall motverka flaskhalsproblem inom industrin bör motprestation inte anses som etl nödvändigt krav, men det är inte orimligt att länsarbetsnämnderna utifrån en bedömning av resurstill­gängen ställer sådana krav.

Bidrag för utbildning av nyanställda inom tekoindustrin utgör ett speci­alprogram under tre år med särskilt avsatta medel. Eftersom avsikten med detta bidrag är atl stimulera nyanställning bör motprestationen liksom hittills anses uppfylld genom nyanställningen av den som skall utbildas. Del bör dock enligt min uppfattning vara möjligt, att i den mån avsalla medel inle kan utnyttjas för nyanställda, använda dem också för utbildning av redan anställda enligt de regler som gäller för övrig industri.

Den modell som jag förordar innebär således att arbetsmarknadsmyndig­

heterna med utgångspunkt i elt motprestalionstänkande kan förhandla med

12

arbetsgivare inom såväl privat som offentlig sektor och därvid erbjuda stöd     Prop. 1986/87: 150

till utbildning av personal. Delta innebär att särskilda regler för hur och när     Bilaga 6

stöd kan utgå till offentliga arbetsgivare blir överflödiga. Verksamheter av

den karaktär som på försöksbasis pågår i bl. a. Jämtlands och Värmlands

län kan således i fortsättningen genomföras i hela landet. Däremot bör

enligt min mening en viss högsta andel av anvisade medel kunna utnyttjas

för bidrag till offentliga arbetsgivare. Vid medelsfördelningen bör AMS se

till atl verksamheten i Värmland och Jämtland kan fortgå i oförändrad

omfattning.

Jag avser att, om riksdagen ställer sig bakom de principer jag här har redovisat, återkomma till regeringen med förslag lill nödvändiga författ­ningsändringar.

Vad gäller medelsbehovet har AMS föreslagit en mycket kraftig uppräk­ning från anvisade 132 milj. kr. till 360 milj. kr. Jag kan med hänsyn till alt dels stora outnyttjade resurser för utbildning finns inom förnyelsefonder­na, och dels det nya och enligt min mening enklare regelsystemet inle tillstyrka AMS förslag. Jag räknar dock med all vissa av de medel som jag senare kommer alt föreslå för insatser riktade till deltidsarbetslösa kom­mer att användas för utbildning. Den sammantagna omfattningen av bidrag för utbildning av anställda torde därmed kunna överstiga volymen för innevarande budgetär. För riksdagens kännedom vill jag i sammanhanget informera om atl jag avser föreslå regeringen att fördela medlen sä alt 10 milj. kr. avsätts för bidrag vid risk för permillering. 10 milj. kr. bör som jag anförde i årets budgetproposition avsättas för utbildning inom tekoindu­strin. I fråga om resterande 112 milj. kr. avser jag föreslå regeringen alt högst 25% får utnyttjas för bidrag till offentliga arbetsgivare.

Jag avser dessutom senare föreslå regeringen att uppdra ät riksrevi­sionsverkel att analysera verkningarna av det reviderade regelsystemet för bidrag till utbildning i förelag.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslär riksdagen alt

1.   godkänna vad jag har anfört om grunderna för bidrag till utbild­

ning i företag,

2.   till anslaget Arbetsmarknadsutbildning för budgetåret 1987/88

utöver i prop. 1986/87; 100 bil. 12 upptagna medel anvisa ett reserva­

tionsanslag om 150000000 kr.

B 5. Sysselsättningsskapande åtgärder

I fråga om verksamheten under detta anslag har AMS föreslagit dels ett ändrat syslem för statsbidrag lill beredskapsarbeten av investeringska­raktär, dels ändrade regler för rekryteringsstöd. AMS har vidare anmält, alt det ekonomiska utrymmet för bidrag lill arbetslösa som vill starta eget är begränsat.

Vad gäller åtgärder för långtidsarbetslösa har jag i det tidigare redovisat

min inställning och jag förordar mot denna bakgrund att ytterligare 10 milj.

13

kr. tillförs anslaget. Detta innebär att totalt 350 milj. kr. kommer att vara     Prop. 1986/87: 150

avsalta för insatser på detta område.

Bilaga 6

När del gäller förändrat bidragssystem för beredskapsarbeten av inve­steringskaraklär har AMS förordat ett system som innebär all det lönerela-terade bidraget för de anvisade (grundbidragel) i fortsättningen bör utgå lill den som utför arbetet (entreprenören) samt alt det eventuella bidrag som avser atl läcka kostnaderna för tidigareläggningen av objektet (lilläggsbi-dragel) skall utgå lill beställaren (huvudmannen). I dag utgår båda bidragen regelmässigt lill huvudmannen. Enligt AMS skulle den föreslagna föränd­ringen av bidragssystemet ge både administrativa fördelar och etl bättre utnyttjande av de ekonomiska resurserna.

Enligt min mening finns det i det nuvarande regelsystemet utrymme för att låta ett lönerelaterat bidrag utgå till den byggarbetsgivare som anvisas en arbetslös ulan att det därtill skall behöva vara kopplat etl lilläggsbidrag. Vid den omarbetning av regelsystemet som just nu pågår skall detta klargö­ras bättre. Del förslag om fördelning av bidrag pä olika bidragsmottagare som AMS förordar vid arbeten som innehåller både grundbidrag och tilläggsbidrag, bör enligt min mening prövas försöksvis i några län innan definitiv ställning tas. Regeringen bör därför begära riksdagens bemyndi­gande att inleda en sädan försöksverksamhet.

För budgetåret 1987/88 har riksdagen (prop. 1986/87:100 bil. 12, AU 11, rskr. 139) beslutat att anslå 75 milj. kr. till bidrag till arbetslösa som startar egen verksamhet. Efterfrågan på det s. k. starta-eget-bidragel har ökat under hela den lid som bidraget har funnits. Särskilt markant är denna ökning i skogslänen samt i Göteborgs- och Malmöregionerna. Stödet har dessutom visat sig vara ett verksamt medel för att stödja långtidsarbelslö­sa. Förelagen har ofta utvecklats gynnsamt och antalet konkurser har hittills varit lågt.

Mot bakgrund härav och av alt AMS under innevarande budgetår har möjlighet att bevilja bidrag upp lill 90 milj. kr. förordar jag all motsvarande nivå bör gälla också för budgetåret 1987/88. Anslaget bör därför räknas upp med 15 milj. kr. Den försöksverksamhet inom jordbruket i norra Sverige som jag tidigare berört påverkar inte medelsbehovet under detta anslag. Eftersom bidragsformen nu funnits i tre år avser jag atl senare föreslå regeringen att uppdra ål AMS att i samråd med statens industriverk göra en utvärdering av stödformen.

I budgetpropositionen anmälde jag att jag avsåg att återkomma till me­delsbehovet för strukturstöd för byggarbetsmarknaden. För nästa budget­år föreslog jag att AMS får utnyttja högst 50 milj. kr. för denna verksam­het. Med hänsyn till att verksamheten ännu inte fält någon störte omfatt­ning saknas motiv för att beräkna ytterligare medel utöver vad som före­slogs i budgetpropositionen.

Hemställan

Jag hemställer atl regeringen föreslår riksdagen atl

I. godkänna vad jag har förordat om en försöksverksamhet med

ändrade statsbidragsregler för beredskapsarbeten av investeringska-

14

raktär.

2. till anslaget Sysselsättningsskapande åtgärder för budgetåret     Prop. 1986/87: 150 1987/88 utöver i prop. 1986/87; 100 bil. 12 upptagna medel anvisa ett     Bilaga 6 reservationsanslag om 25 000000 kr.

B 18. Utvecklingsinsatser i östra Norrbotten

Av årets budgetproposition framgick alt jag avsåg återkomma till frågan om medelsbehov för försöksverksamheten i östra Norrbotten. Riksdagen har nyligen (AU 1986/87: 

II, 

rskr. 139) anvisat 22,5 milj. kr. för ifrågava­rande insatser för nästa budgetår.

AMS har i anslutning till sin skrivelse överiämnat en redogörelse för de hittillsvarande erfarenheterna, samt begärt att totalt 40 milj. kr. anvisas för budgetåret 1987/88. Rapporten indikerar att huvudsyftet med försöket -atl minska arbetslösheten - är på väg att uppfyllas. För innevarande budgetår har målet varit alt arbetslösheten skall minska med minst 300 personer. Av redovisningen framgår atl arbetslösheten under hösten 1986 understeg genomsnittet för höstarna 1983- 1985 med 277 personer. Samti­digt var antalet personer i beredskapsarbete och arbetsmarknadsutbildning 59 färre än under andra halvåret 1985. Vidare uppger AMS atl 150 nya fasta arbetsrillfällen har skapats.

Redovisningen avser förhållanden efter enbart några månaders verksam­het. Del är därför svårt alt mer definitivt avläsa effekten av vidtagna åtgärder. Resultaten när del gäller antalet personer som är arbetslösa och i åtgärder pekar ändå pä alt redan nu har det mål som satts för hela året uppnåtts.

Mot bakgrund av de hittillsvarande positiva erfarenheterna finner jag det naturiigl atl försöket fortgår även under budgetåret 1987/88. För detta ändamål bör totalt 37,5 milj. kr. anvisas, dvs. ytteriigare 15 milj. kr. Målet bör vara atl åstadkomma en ytterligare minskning av arbetslösheten med uppemot 500 personer. Det är angeläget atl åtgärderna ges en sådan inrikt­ning att arbetslösheten reduceras bland såväl kvinnor som män.

Hemställan

Jag hemställer alt regeringen föreslår riksdagen

att till anslaget Utvecklingsinsatser i östra Norrbotten för budget­året 1987/88 utöver i prop. 1986/87: 100 bil. 12 upptagna medel anvisa elt reservationsanslag om 15 000000 kr.

B 19. Åtgärder för deltidsarbetslösa

Nytt anslag

Jag har nyss redovisat mina förslag lill åtgärder för deltidsarbetslösa och beräknat kostnaderna härför lill 60 milj. kr. Jag har också föreslagit atl medlen skall föras upp under ett eget reservationsanslag.

Hemställan

Prop. 1986/87: 150

Jag hemställer all regeringen föreslår riksdagen

rJilaga 6

alt  till  anslaget Åtgärder för deltidsarbetslösa för budgetåret 1987/88 anvisa elt reservationsanslag om 60000000 kr.

C. Arbetslivsfrågor

C 1. Arbetsmiljö - Tillsyn och forskning

I 1987 års budgetproposition (prop. 1986/87; 100 bil. 12 s. 121) anmälde jag min avsikt att återkomma till regeringen med förslag till riksdagen om medel för del fortsatta införandet av den samordnade lösningen för infor­mationssystemet om arbetsskador (ISA) och ett samordnat arbelsslällere-gister för arbelarskyddsverket (SARA). Anledningen var att jag önskade avvakta arbetarskyddsstyrelsens redovisning av den pilotdrifl för ISA/ SARA-systemet som har genomförts vid Västerås yrkesinspektionsdi-slrikl. Arbelarskyddsstyrelsen barden 1 mars 1987 redovisat resultatet av pilotdriflen för regeringen. Pilotdriflen har visat att införda och prövade program fungerar lillfredställande och alt arbetet vid yrkesinspektionen kan underlättas genom de införda datortutinerna. Arbetarskyddsstyrelsen har därför hemställt om, vilket statskontoret har tillstyrkt i sitt samrådsytt­rande, atl det samordnade ISA/SARA-systemet nu införs vid arbelar­skyddsverket i hela landet.

Del samordnade ISA/SARA-syslemet bör enligt min mening nu succes­sivt införas med sikte på att vara helt genomfört våren 1989. Systemet bör kunna ge förbättrade förutsättningar för tillsynsarbetet såväl centralt som regionall. Det kommer bl. a. atl möjliggöra en bättre överblick över ar­betsställen i yrkesinspektionens planeringsarbete liksom en bättre bevak­ning av krav i inspektionsmeddelanden. Genom samordningen mellan ISA och SARA kan också distrikten snabbt få tillgång lill aktuella uppgifter om arbetsskador på olika arbetsställen.

Under pilotdriften av ISA/SARA har det framkommit behov av atl väsentligt utvidga användningen av systemet på regional nivå. Betydligt fler bör kunna använda systemet samtidigt. Arbetsställerelaterade uttag ur systemet kan göras som underlättar yrkesinspektionens verksamhetspla­nering på både kort och lång sikt. Det väsentligt utökade serviceutbud, som ISA/SARA-systemet nu kan erbjuda, förutsätter emellertid en betyd­lig utökning av datorkraften och medför att kostnaderna för systemet blir högre än vad som ursprungligen beräknats. Enligt min mening är är det angeläget att man inte genom en för snålt tilllagen datorkapacitet begränsar användningen av systemet. Jag delar statskontorets uppfattning att dator­utrustningen centralt och i storstadsdislrikten bör ha en sådan kapacitet att en framtida utbyggnad inte försvåras.

Del totala investeringsbehovet för ISA/SARA beräknas lill 30 100000 kr. i 1987 års priser. Därtill kommer vissa driftkostnader för systemet. Kost­naderna kommer huvudsakligen att finansieras genom en beräknad ratio­naliseringsvinst motsvarande 35 årsarbetskrafter. Denna besparing skall budgetmässigt realiseras under femårsperioden 1987/88-1991/92. Ratio-

naliseringsvinslen uppkommer emellertid inle lill fullo förrän det totala Prop. 1986/87: 150 ISA/SARA-systemet är i operativ drift, vilket det enligt vad jag tidigare har Bilaga 6 anfört kommer att vara våren 1989. De kostnader som uppkommer dess­förinnan liksom de ytterligare kostnader som följer av behovet av högre datorkapacitet - och som på sikt inle kommer att kunna balanseras mot en indragning av tjänster anser jag bör finansieras ur fonden för arbets­miljöförbättringar. Denna fond inrättades för att täcka statens ekonomiska åtaganden för garantilån för arbelsmiljöförbättringar, de s. k. AG-lånen. I samband med att regeringen föreslog att fonden skulle inrättas (prop. 1975/76, SoU 16, rskr. 191) anförde föredraganden atl eventuella kvarstå­ende medel skulle användas för andra insatser inom arbelsmiljöområdet. Utvecklingsarbetet med ISA/SARA har också tidigare finansierats med medel ur fonden.

Jag föreslär all regeringen begär riksdagens bemyndigande atl ur fonden för arbelsmiljöförbättringar få disponera högst 33495 000 kr. för införande av ISA/SARA-sysiemet. Beloppet är beräknat i 1987 års priser.

Enligt min mening bör av dessa medel elt engångsbelopp om 20 milj. kr. ställas till statskontorets förfogande för investeringar i datorutrustning för ISA/SARA. Syftet med engångsbeloppet är att minska arbetarskyddssty­relsens årliga avgift till statskontoret för investeringen. Resterande medel bör föras över lill arbetarskyddsstyrelsen för de fyra budgetåren 1987/88-1990/91 enligt följande; 1987/884 865000 kr., 1988/895 620000 kr., 1989/902405 000 kr. och 1990/91 605 000 kr. Dessa medel är avsedda som bidrag till kostnaderna för en mindre äriig avgift till statskontoret för investeringen, avgifter för datakommunikation och tekniskt underhäll samt vissa övriga driftkostnader. Det ankommer på regeringen att besluta om dessa överföringar. Kostnader i övrigt som inte kan finansieras med den beräknade rationaliseringsvinsten skall läckas genom omprioriteringar.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

alt bemyndiga regeringen atl disponera motsvarande högst 33 495 000 kr. i 1987 års priser ur fonden för arbetsmiljöförbättringar för införandet av ISA/SARA-systemet.

17

2   Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150

Förslag till

Underbilaga 6:1      Prop. 1986/87:150 

Bilaga 6

Lag om ändring i lagen (1983: 1070) om arbete i ungdomslag hos offentliga arbetsgivare

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1983; 1070) om arbete i ungdoms­lag hos offentliga arbetsgivare dels all 2. 3, 9, 12, 14 och 15 §§ skall ha följande lydelse, dels all det i lagen skall införas en ny paragraf,  14 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen Ivdelse

2 §'

Länsarbetsnämnden bedömer hur många platser i ungdomslag som be­hövs och träffar överenskommelser med landstingskommunen och med statliga myndigheter, kommunalförbund, församlingar och kyrkliga sam-fälligheler inom nämndens verksamhetsområde om inrättande av sådana platser hos dem. De ungdomar som inle placeras hos en sädan offentlig arbetsgivare skall beredas plats i ungdomslag hos den kommun där de är kyrkobokförda.

Kommuner och landstingskommuner som bedriver verksamhet i aktie­bolag, ekonomisk förening, stiftelse eller annan särskild företagsform får träffa överenskommelse med företaget om alt platser i ungdomslag skall inrättas där. Om del inte finns synnerliga skäl, skall företagel då vara arbetsgivare för de ungdomar som får sådana platser i ungdomslag.

Efter medgivande av den offenlli-

Efter medgivande av länsarbets-

ga arbetsförmedlingen får kommu-

nämnden får kommuner låta ungdo-

ner låta ungdomar i ungdomslag ut-

mar i ungdomslag utföra arbelsupp-

föra arbetsuppgifter åt enskilda ar-

gifter ät enskilda arbetsgivare, om

belsgivare, om arbetet avser av-

arbetet avser avgränsade arbels-

gränsade arbetsuppgifter som an-

uppgifter som annars inte skulle bli

närs inte skulle bli utförda och som

utförda och som inle är lämpligare

inle är lämpligare alt utföra inom

att utföra inom ramen för någon an-

ramen för någon annan arbetsmark-

nan arbetsmarknadspolitisk slöd-

nadspolilisk stödform.

form.

Skogsvårdsstyrelserna får låta ungdomar i ungdomslag utföra arbete åt enskilda arbetsgivare inom skogsbruket.

3 

§

Den offenliga arbetsförmedling-

Länsarbetsnämnden         anvisar

en  anvisar  ungdomarna  arbete   i

ungdomarna arbete i  ungdomslag

ungdomslag hos den arbetsgivare

hos den arbetsgivare som nämnden

som  förmedlingen   efter   samråd

efter samråd med den unge finner

med den unge finner lämpligast.

lämpligast.

Ungdomar som anvisas arbete i ungdomslag skall vara anmälda som arbetssökande hos arbetsförmedlingen och, om det inte finns starka per­sonliga skäl för annat, vara oförhindrade att arbeta på heltid och beredda att anta erbjudet lämpligt arbete under lid för vilken de inle har anmält hinder som kan godtas.

'Senaste lydelse 1985:504 -Senaste lydelse 1985:504

Nuvarande lydelse

Anvisning skall ske om arbets­förmedlingen inte kan finna annan lämplig anställning ät den unge och om inte heller lämplig utbildning kan anordnas eller annan åtgärd vidtas inom ramen för elt arbets­marknadspolitiskl program. An­strängningar att finna annan anställ­ning eller utbildning skall fortsätta under hela den tid dä den unge har plats i ett ungdomslag. Senast när den unge har arbetat i etl ungoms­lag under fyra mänader skall ar­betsförmedlingen upprätta en sär­skild plan över hur anställningen i ungdomslaget skall övergå lill an­nan verksamhet.

Föreslagen lydelse

Anvisning skall ske, om länsar­betsnämnden inte kan finna annan lämplig anställning åt den unge och om inte heller lämplig utbildning kan anordnas eller annan åtgärd vidtas inom ramen för etl arbets­marknadspolitiskl program. An­strängningar all finna annan anställ­ning eller utbildning skall fortsätta under hela den tid då den unge har plats i ett ungdomslag. Senast när den unge har arbetat i ett ungdoms­lag under fyra månader skall läns­arbetsnämnden upprätta en sär­skild plan över hur anställningen i ungdomslaget skall övergå till an­nan verksamhet.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 6

9 § En medlem i ett undomslag har, om del inte utan svårigheter kan ordnas på annan lid, rätt lill ledighet med bibehållna anställningsförmåner för atl besöka arbetsförmedlingen eller på annat sätt söka arbete.

Ungdomarna skall i genomsnitt två timmar varje vecka delta i kur­ser som arbetsförmedlingen an­ordnar om hur arbetsmarknaden fungerar och om hur man söker ar­bete. Sädana kurser bör även ge kunskaper om möjligheterna till vi­dareutbildning och om arbelsmark­nadspoliliska stödåtgärder. De ung­domar som arbetar i ett ungdomslag mer än sex timmar varje dag har rätt lill ledighet under den tid de deltar i kursen. Under denna tid har de rätt till samma anställningsför­måner som om de hade arbetat. Andra ungdomar har rätt till an­ställningsförmåner med belopp motsvarande del utbildningsbidrag som lämnas enligt bestämmelserna om sådant bidrag vid arbetsmark­nadsutbildning.

Ungdomarna skall i genomsnitt två limmar varje vecka delta i kur­ser som länsarbetsnämnden an­ordnar om hur arbetsmarknaden fungerar och om hur man söker ar­bete. Sådana kurser bör även ge kunskaper om möjligheterna lill vi­dareutbildning och om arbetsmark­nadspolitiska stödåtgärder. De ung­domar som arbetar i ett ungdomslag mer än sex timmar varje dag har rätt till ledighet under den tid de deltar i kursen. Under denna tid har de räll till samma anställningsför­måner som om de hade arbetat. Andra ungdomar har räll lill an­ställningsförmåner med belopp motsvarande det utbildningsbidrag som lämnas enligt bestämmelserna om sådant bidrag vid arbetsmark­nadsutbildning.

12 §"

Arbetsförmedlingen skall åter­kalla anvisningen lill arbete i ung­domslag för den som,

I. utför annat förvärvsarbete som inte enbart är tillfälligt eller av obe­tydlig omfattning,

' Senaste lydelse 1985:504 " Senaste lydelse 1985:504

Länsarbetsnämnden skall åter­kalla anvisningen till arbete i ung­domslag för den som,

I. utför annal förvärvsarbete som inte enbart är tillfälligt eller av obe­tydlig omfattning.

19

stycket.

En anvisning får, om det är skäligt, också återkallas för en medlem i ett ungdomslag som avvisar etl erbjudande om arbetsmarknadsutbildning el­ler om plats i yrkesinriktad rehabilitering.

Genom äterkallelse av en anvisning skiljs den unge från anställningen.

Nuvarande lydelse

2.

avvisar annal erbjudet lämpligt arbete,

3.

utan alt uttryckligen avvisa så­dant arbete ändå genom sitt uppträ­dande uppenbarligen vållar atl an­ställning inte kommer till stånd, el­ler

4.

utan giltig anledning inle deltar i sådan kurs som avses i 9 § andra

Föreslagen lydelse

2.

avvisar annal erbjudet lämpligt arbete,

3.

utan atl uttryckligen avvisa så­dant arbete ändå genom sill uppträ­dande uppenbarligen vållar att an­ställning inte kommer lill stånd, el­ler

4.

utan giltig anledning inte deltar i sådan kurs som avses i 9 § andra stycket eller 14 a §.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 6

14 

§

Arbetsförmedlingen skall anvisa arbete i ungdomslag senast tre vec­kor/rån det att den unge har anmält sig som arbetssökande hos förmed­lingen och uppfyllt villkoren i öv­rigt för anvisning. Har den unge an­mält sig efter att ha slutat skolan eller annan utbildning som inle har varit hell kortvarig, skall anvisning­en i stället ske senast efter tre må­nader.

Har någon skilts från sin anställ­ning enligt 11 eller 12 § får en ny anvisning inle ske förrän efter fyra veckor. Arbetsförmedlingen skall på nytt anvisa arbete i ugndomslag senast sju veckor efter det att an­ställningen upphörde. Detta gäller även när den unge har begärt pröv­ning av beslut och saken inle har slutligt avgjorts. Har den unge upp­fyllt villkoren för anvisning först ef­ter det att anställningen upphörde, räknas sjuveckorstiden från denna senare lidpunkt.

Om anvisning inte sker inom fö­reskriven tid eller om den unge till­delas uppgifter som inte är lämpliga på det sätt som anges i 4 §, har den unge rätt till lön från arbetsgivaren eller, om den unge inte är anställd, ersättning från kommunen motsva­rande den dagpenning från en er­känd arbetslöshetskassa som den unge har förvärvat rätt till. Ersätt­ningen är 100 kronor per dag om den unge inte har rätt till dagpen-

Länsarbetsnämnden skall anvisa arbete i ungdomslag senast tre vec­kor/rå/t det alt den unge har anmält sig som arbetssökande hos arbets­förmedlingen och uppfyllt villkoren i övrigt för anvisning. Har den unge anmält sig efter alt ha slutat skolan eller annan utbildning som inte har varit hell kortvarig, skall anvisning­en i stället ske senast efter tre må­nader.

Har någon skilts från sin anställ­ning enligt 11 eller 12 § får en ny anvisning inte ske förrän efter fyra veckor. Länsarbetsnämnden skall på nytt anvisa arbete i ugndomslag senast sju veckor efter det att an­ställningen upphörde. Detta gäller även när den unge har begärt pröv­ning av beslut och saken inte har slutligt avgjorts. Har den unge upp­fyllt villkoren för anvisning först ef­ter del att anställningen upphörde, räknas sjuveckorstiden från denna senare tidpunkt.

Om anvisning inle sker inom fö­reskriven tid eller om den unge till­delas uppgifter som inte är lämpliga på det sätt som anges i 4 §, har den unge rätt till lön från arbetsgivaren eller, om den unge inte är anställd, ersättning från kommunen motsva­rande den dagpenning från en er­känd arbetslöshetskassa som den unge har förvärvat rätt till. Ersätt­ningen är 100 kronor per dag om den unge inte har rätt till dagpen-

20

Nuvarande lydelse ning eller om dagpenningen är lägre än det beloppet. Beslut om sädan lön eller ersättning fattas på den unges begäran av arbetsförmed­lingen.

Föreslagen lydelse ning eller om dagpenningen är lägre än det beloppet. Beslut om sådan lön eller ersättning fattas på den unges begäran av länsarbetsnämn­den.

Prop. 1986/87: 150 Bilaga 6

14 a§

Länsarbetsnämnden får bestäm­ma att den som anvisas arbete i ungdomslag, i stället för atl utföra sådant arbete, under högst tre vec­kor skall delta i sådana kurser som avses i 9 § andra stycket i den om­fattning som nämnden finner lämp­lig. Under denna tid utgår samma anställningsförmåner som annars skulle ha utgått för arbetet.

15 §

Beslut som arbetsförmedlingen eller en länsarbetsnämnd fattar en­ligt 

II 

eller 12 § eller 14 § tredje stycket får överklagas genom be­svär hos arbetsmarknadsstyrelsen. Arbetsmarknadsstyrelsens beslut får överklagas genom besvär hos försäkringsöverdomstolen, om inle annal följer av lagen (1969:93) om begränsning av samhällsstöd vid ar-belskonflikl. I övrigt får beslut som fattas av arbetsförmedlingen eller en länsarbetsnämnd inte överkla­gas.

Beslut om att vidta en åtgärd som avses i 11 § och återkallelsebeslut enligt 12 § gäller omedelbart. Upp­hävs ett sädant beslut sedan det har överlämnats för prövning eller efter besvär, har den unge rätt till ersätt­ning från arbetsgivaren motsvaran­de förlorad lön enligt 8 §. Den som har anvisats annal arbete i ung­domslag eller fält annan anställning eller utbildningsbidrag har dock för tiden därefter inte sädan rätt till er­sättning.

Beslut som länsarbesnämnden fattar enligt II eller 12 § eller 14 § tredje stycket får överklagas hos ar­betsmarknadsstyrelsen. Arbets­marknadsstyrelsens beslut får över­klagas hos försäkringsöverdomsto­len, om inte annat följer av lagen (1969:93) om begränsning av sam­hällsstöd vid arbelskonflikt. I öv­rigt får beslut som fallas av länsar­betsnämnden inte överklagas.

Beslut om alt vidta en åtgärd som avses i 11 § och återkallelsebeslut enligt 12 § gäller omedelbart. Upp­hävs ett sådant beslut sedan del har överlämnats för prövning eller efter överklagande, har den unge rätt till ersättning från arbetsgivaren mot­svarande förlorad lön enligt 8 §. Den som har anvisats annat arbete i ungdomslag eller fått annan anställ­ning eller utbildningsbidrag har dock för tiden därefter inte sådan rätt till ersättning.

Pä tvister mellan arbetsgivare och arbetstagare som inte gäller beslut enligt 11 § tillämpas lagen (1974; 371) om rättegången i arbetstvister.

Denna lag träder i kraft den 1 augusti 1987.

21

Bostadsdepartementet: Fastighetsskatt m.m.

Bilaga 7

Bostadsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 april 1987 Föredragande; statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Bilaga 7     Prop. 1986/87:150 Bilaga 7

Anmälan till proposition med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1987/88, m.m.

Elfte huvudtiteln

1 Inledning

Riksdagen beslutade att den allmänna fastighetstaxeringen skall delas upp så att olika faslighetstyper blir föremål för taxering under skilda år (prop. 1984/85:222, SkU 1985/86:2, rskr 2, SFS 1985:820 och 821). Beslutet innebär att hyreshus-, industri-, exploaterings- och specialenheter blir föremål för taxering år 1988, medan taxeringen sker är 1990 för småhusen­heter och år 1992 för lantbruksenheter. Riksdagen beslutade våren 1986 att exploateringsenheter skall upphöra som typ av taxeringsenhet (prop. 1985/86; 160, SkU 44, rskr 284, SFS 1986:258).

Enligt uppskattningar baserade på prisstatistik insamlad av lantmäteri­verket beräknas taxeringsvärdena för hyreshus, innefattande bl. a. bo-sladsrätlshus, komma all öka med ca 80% vid den allmänna fastighets­taxeringen år 1988. Ökningen återspeglar den förmögenhetstillväxt som sedan den förra allmänna fastighetstaxeringen har skett för denna del av fastighetsbeståndet. Mellan åren 1979, det värdeär som låg till grund för taxeringsvärdena vid den förra taxeringen, vilken skedde år 1981, och år 1986, som är värdeåret för den allmänna fastighetstaxeringen år 1988, har fastighetsvärdena ökat med i genomsnitt 9% per år.

Taxeringsvärdet, som motsvarar 75% av taxeringsenhetens marknads­värde, är utgångspunkt för beräkning av bl. a. fastighetsskatt. Skatteunder­laget för fastighetsskatten är för småhus en tredjedel av taxeringsvärdet och i fräga om småhus på lantbruksenhet en tredjedel av bostadsbyggnads-och tomtmarksvärdet samt för övriga fasligheter hela taxeringsvärdet. All endast en tredjedel av taxeringsvärdet läggs till grund för beräkningen av skatten för småhus beror pä att taxeringsvärdet för lägenheter i småhus vid skattens införande normalt var tre gånger högre än för lägenheter i flerbo­stadshus.

De nya högre taxeringsvärdena för hyreshusen kommer med gällande regler att leda till att faslighetsskaUen ökar i motsvarande omfattning. Skattehöjningen leder till ökade boendekostnader år 1988 för boende i berörda fastigheter, samtidigt som övriga inle berörs av motsvarande höjning. Enligt min mening är det inte rimligt att på detta sätt skapa skilda

1    Riksdagen 1986/87. I saml. Nr 150. Bilaga 7

kostnadsförulsättningar för olika boendegrupper. Del är därför nödvändigt att vidta åtgärder i syfte att ändra pä detta förhällande.

I det följande föresläs åtgärder dels för atl få en mer rimlig fördelning av faslighetsskalleullagel, dels för all minska effekterna för vissa hushåll och för att förhindra att den höjda fastighetsskatten försvårar nyproduktionen av bostäder.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 7

2 Fastighetsskatt

Mitt förslag: Skatteunderlaget vid beräkning av fastighetsskatt skall fr. o. m. år 1988 vara 50% av taxeringsvärdet för småhusenheter och 80% av taxeringsvärdet för hyreshusenheter. För småhus pä lant­bruksenhet skall skatteunderlaget vara 50% av bostadsbyggnads-och tomtmarksvärdet.

Skälen för mitt förslag: Fastighetsskatten bildar tillsammans med ränte­bidragen elt omfördelningssystem som innebär atl i princip alla faslighets-ägare bidrar till den nödvändiga subventioneringen av ny- och ombygg-nadsälgärder. Skallen har också en siatsfinansiell betydelse genom alt den minskar budgetbelastningen. Skatten infördes den I januari 1985 (prop. 1984/85:18, SkU 17 och 24, rskr 90, SFS 1984:1052). Skattesatsen är för närvarande 1,4% för schablonbeskattade hus, 2,0% för konventionellt beskattade småhus och 2,5% för konventionellt beskattade hyreshus.

Som chefen för finansdepartementet tidigare har anfört är del av bl. a. slalsfinansiella skäl nödvändigt att låta den skaltehöjning som blir följden av de nya taxeringsvärdena för hyreshus slå igenom. För att få en rimlig fördelning av skattehöjningen bör emellertid skalteunderiaget ändras. Skatteunderlaget för hyreshus bör ändras från 100 till 80% av laxerings-värdet, vilket innebär att endast ca hälften av taxeringsvärdeshöjningen slår igenom. För småhus bör underiagel höjas från en tredjedel till hälften av taxeringsvärdet (50%). Jag har i denna fräga samrålt med chefen för finansdepartementet.

Ändringarna i fråga om underlaget bör omfatta samtliga småhus- och hyreshusenheler. Fastighetsskatten omfattar emellertid även småhus och hyreshus på lantbruksenhet. Undertaget för dessa är en tredjedel av bo­stadsbyggnads- och lomtmarksvärdet respektive hela detta värde. I fråga om småhus på lantbruksenhet bör underiagel för skatten ändras i samma utsträckning som för småhusenheter, dvs. från en tredjedel till 50% av värdet. Såväl småhus pä lantbruksenhet som småhusenheter taxeras näm­ligen vid senare taxering än år 1988. För hyreshus på lantbruksenhet är situationen den att de laxeras år 1992, medan hyreshusenheler taxeras år 1988. Underiagel för hyreshusenheter bör, som jag tidigare nämnt, utgöra 80% av det taxeringsvärde som åsäUs år 1988. I fråga om hyreshus på lantbruksenhet är underiagel del bostadsbyggnads- och tomtmarksvärde som äsatles vid 1981 års allmänna fastighetstaxering eller vid därefter vidtagen särskild taxering. Taxeringsvärdena för hyreshus på lanlbruksen-

heter och hyreshusenheter hänför sig således lill skilda tidpunkter. Under-     Prop. 1986/87:150

laget för hyreshus på lantbruksenhet kan inte justeras på motsvarande sätt     Bilaga 7

som jag föreslagit för hyreshusenheter utan atl underlaget höjs utöver

100% av värdet. Mot bakgrund härav och då skäl i övrigt inte föreligger för

en sådan justering anser jag att hyreshusen på lantbruksenheter - som

utgör etl mindre antal - inle bör omfattas av några ändringar.

Statens intäkter av fastighetsskatten beräknas med de föreslagna änd­ringarna öka med ca 2,7 miljarder kr.

I följande tabell redovisas hur stor effekten beräknas bli för en lägenhet i ett hyres- eller bosladsrältshus med etl taxeringsvärde som nu uppgår lill 80000 kr. och som ökar med 80% vid laxeringen år 1988 och ett egnahem med ett taxeringsvärde på 240000 kr. Del bör i sammanhanget noteras att spridningen mellan olika hus är förhållandevis stor. Detta gäller såväl mellan olika hus med nu gällande taxeringsvärden som mellan olika hus beträffande förändringen av taxeringsvärdena. Bl. a. är de regionala olik­heterna slora. Spridningen speglar de skillnader i fastigheternas marknads­värde som föreligger mellan olika regioner.

Nu gällande fastighetsskatt

Kr. per är

Fastighetsskatt enligt före­slagna regler Kr. per år

Hyres- och boslads-rättslägenhet

a.  schablonbeskattad

b.  konventionellt

 beskattad'

1 120 2000

16)5 2 880

Egnahem

1 120

1680

' För konventionellt beskattade hus utgör skatten en avdragsgill driftskostnad.

De nya reglerna bör gälla fr. o. m. är 1988, då de nya taxeringsvärdena för hyreshus skall börja tillämpas. Äldre bestämmelser bör gälla i fräga om beskattningsår som har påbörjats före ikraftträdandet. Ändringarna kom­mer i vissa fall att kunna beaktas vid uttaget av preliminär skatt under år 1988.

I hyresförhandlingarna hösten 1987 måste de nya taxeringsvärdena an­vändas som underiag. Dessa kommer då inte atl vara kända till del slutligt fastställda värdet. Det bör dock vara möjligt att tidigt i höst på grundval av lantmäteriverkels och riksskatteverkets uppgifter skaffa sig en tillfredsstäl­lande uppfattning av de nya värdena.

3 Räntebidrag

Mitt förslag: Den garanterade räntan sänks för nybyggnader som påböijas före utgången av år 1989. Sänkningen uppgår till 0,25 procentenheter för hyres- och bosladsrättshus och 0,50 procenten­heter för egnahem och avser projekt som beviljas lån under tiden den 28 april 1987-den 31 december 1989.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 7

Skälen för mitt förslag: Räntebidrag lämnas med belopp som motsvarar skillnaden mellan verklig räntekostnad för botlenlån samt bostadslän och en garanterad ränta för dessa lån. För vissa lånlagarkategorier lämnas räntebidrag dessutom för en beräknad årlig räntekostnad med elt belopp som motsvarar 3 % av låneunderiaget för bosläder. Regeringen har föresla­git (prop. 1986/87; 100 bil. 13) alt den garanterade räntesatsen för det första året av lånetiden skall variera mellan 2,35 och 4,9 procentenheter beroende på låntagarkalegori. Den garanterade räntan höjs åriigen på visst sätt.

Mitt förslag om ändring av reglerna för beräkning av fastighetsskatten leder, som jag nyss har sagt, till vissa kostnadsökningar för de boende. Fördelningen över bostadsbeståndet har gjorts sä rättvis som möjligt. Enligt min mening kan dock effekterna av skatten inverka negativt på nyproduktionen. I nuvarande situation med bostadsbrist i många kommu­ner är del av stor betydelse atl de åtgärder som har vidtagits för att på olika sätt underlätta och stimulera igångsättningen inte motarbetas.

Kostnadseffekten av den höjda fastighetsskatten bör för nyproduktionen därför tillfälligt motverkas genom ett ökat räntebidrag. Detta kan åstad­kommas genom att den garanterade räntan för det första året av lånetiden tillfälligt sänks. Jag förordar att den lägsta garanterade räntan sänks med 0,25 procentenheter för hyres- och bostadsrättshus och med 0,50 procent­enheter för egnahem i fråga om projekt som beviljas lån under tiden den 28 april 1987-den 31 december 1989. Ett ytteriigare villkor för den lägre garanterade räntan är atl projektet påbörjas före utgången av år 1989.

De årliga höjningarna bör ske enligt de regler som gäller för närvarande, dvs. med 0,25 procentenheter för hyres- och bosladsrältshus och med 0,5 procentenheter för egnahem.

Sänkningen av den garanterade räntan kan beräknas medföra en ökning av räntebidraget med ca 1 500 kr. per år för en hyres- eller bostadsrällslä-genhel i kommande nyproduktion. Motsvarande ökning av bidraget för ett egnahem kan beräknas till ca 3 600 kr. Det ökade bidraget leder på grund av minskade ränteavdrag till an inkomstskatten ökar för berörda egna­hemsägare. Nettoeffekten av bidragshöjningen blir - vid ett antagande om en marginalskaUesats om 50% - därför hälften så stor, dvs. ca 1 800 kr. per år.

Statens utgifter för räntebidrag kommer all successivt öka i takt med att bostadslånen betalas ut. Ökningen beräknas bli ca 6 milj. kr. budgetåret 1988/89 och under de påföljande åren öka stegvis upp till 205 milj. kr. budgetåret 1993/94. Statens skatteintäkter beräknas öka med drygt 15 milj. kr. år 1993 till följd av minskade ränteavdrag, medan motsvarande effekt för kommunerna kan beräknas till ca 25 milj. kr.

4 Bostadsbidrag

Mitt förslag: Den bostadskostnadsgräns upp till vilken bostadsbi­drag lämnas med 80% av kostnaden höjs med 100 kr./mån. Samma sak skall gälla den gräns upp lill vilken bidrag lämnas med 60% av kostnaden.

Höjningen sker den 1 januari 1988.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 7

Skälen för mitt förslag: Regeringen har föreslagit (prop. 1986/87:48) att en omläggning av bostadsbidragssystemet skall göras den 1 januari 1988. Förslaget innebär bl. a. all den lägsta bostadskostnad som skall läggas till grund för beräkningen av bidraget höjs från 800 kr. lill 900 kr./mån. Bidrag skall lämnas med 80% av bostadskostnaden upp till de hyresgränser som gäller under år 1987. Vidare skall bidrag lämnas med 60% av kostnaden mellan 1987 års hyresgränser och ett högre belopp som varierar med antalet barn.

Mitt förslag om ändrade regler vid beräkningen av faslighetsskaUen leder som jag nyss har sagt till vissa ökningar av bostadskostnaderna. Mot bakgrund härav finner jag det angelägel atl höja bostadsbidragen till barn­familjerna. Därför bör de bosladskostnadsgränser upp lill vilka bostadsbi­drag lämnas med 80 respektive 60% av kostnaden höjas ytterligare i förhållande till vad som har föreslagits i prop. 1986/87:48. Jag finner det lämpligt all de höjs med 100 kr./mån.

Jag förordar således att bostadsbidrag för år 1988 lämnas inom de grän­ser - uttryckta i kr./mån. - och med de andelar av bostadskostnaden inom dessa gränser som framgår av följande sammanställning.

Hushåll med

Bidrag

frän

Bidrag med

Bidrag med

80% upp

till

60% upp till

1 barn

900

2175

2500

2 barn

900

2 175

2 700

3 barn

900

2 700

2900

4 barn

900

2700

3 100

5 -1- barn

900

3 225

3 400

Jag uppskattar den sammanlagda kostnaden för höjningen av gränserna för bostadskostnaden till ca 200 milj. kr. varav ca 100 milj. kr. utgör kostnaden för staten. Eftersom ersättning av statsmedel betalas ut kalen­derårsvis i efterskott kommer kostnaderna för förslaget all belasta stats­budgeten först under budgetåret 1988/89,

5 Förnyelsebidrag

Mitt förslag: Outnyttjade medel av ramen för förnyelsebidrag för innevarande budgetår får överföras till budgetåret 1987/88.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 7

Skälen för mitt förslag: Förnyelsebidragen ersatte fr. o. m. den 1 juli 1986 dels boendemiljöbidragen, dels de särskilda bidragen till åtgärder i bo­stadsområden med stor andel oulhyrda lägenheter. Förnyelsebidrag läm­nas till kostnader för sådana åtgärder som syftar till atl minska antalet outhyrda lägenheter och förbättra den sociala miljön i områden med stora uthyrningssvårigheter eller stora sociala problem. Bidragsberättigade är endast allmännyttiga bostadsföretag för åtgärder i områden med flerbo­stadshus. Som förutsättning för bidrag gäller att bostadsföretaget och kommunen tillsammans har utarbetat ett äigärdsprogram för området, att kommunen lämnar elt bidrag som minst motsvarar hälften av statens bidrag samt alt avtal har träffats om boinflytande och decentraliserad förvaltning.

Den kommunala delfinansieringen innebär att kommunerna måste avsät­ta medel i sin budget till eventuella förnyelseprojekt. Vidare är utarbetan­det av äigärdsprogram samt avtal om boinflytande och decentralisering tidskrävande arbeten. Detta har medfört att ansökningar om bidrag först den senaste liden kommit in till bosladsstyrelsen. Den 31 mars 1987 fanns nio inneliggande ansökningar på tillsammans 39 milj. kr. Styrelsen har emellertid haft ett stort antal förfrågningar om planerade projekt och etl större antal ansökningar förväntas lämnas in inom de närmaste månader­na.

Riksdagen beslutade att ramen för förnyelsebidragen under budgetåret 1986/87 skulle uppgä lill 60 milj. kr. Bosladsstyrelsen har hittills endast beviljat bidrag i etl ärende med 5 milj. kr.

Fortfarande kvarstår slora problem i mänga kommuner och bostadsom­råden. Efter etl inledningsskede bar efterfrågan på förnyelsebidragen ökat betydligt. Del är enligt min mening därför angelägel alt outnyttjade medel av ramen för innevarande budgetår överförs till budgetåret 1987/88.

6 Upprättat lagförslag

I enlighet med vad jag har anfört har inom bostadsdepartementet i samråd med chefen för finansdepartementet upprättats förslag till lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt. Förslaget är av så enkel be­skaffenhet att lagrådels hörande skulle sakna betydelse.

7 Hemställan

Prop. 1986/87:150

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen föreslår riksdagen

dels alt anta förslag till lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt,

dels alt godkänna vad jag har förordat i fråga om

1.

de garanterade räntorna när det gäller räntebidrag,

2.

de övre gränserna för bostadskostnaden när det gäller bostads­bidrag,

3.

outnyttjad del av ramen för förnyelsebidrag för innevarande budgetär.

Bilaga 7:1

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1984; 1052) om statlig fastighetsskatt skall ha följande lydelse.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 7

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3

§

'

Fastighetsskatten utgör för varje beskattningsår

a)

2,5 procent av taxeringsvärdet om inläkt av fastigheten beräknas enligt 24 § 1 mom. kommunalskat­telagen (1928:370) och fasligheten utgör hyreshusenhet,

b)

2 procent av en tredjedel av taxeringsvärdet om inläkt av fas­tigheten beräknas enligt 24 § I mom. kommunalskalielagen och fasligheten utgör småhusenhet,

c)

1,4 procent av en tredjedel av taxeringsvärdet om intäkt av fas­ligheten beräknas enligt 24 § 2 mom. kommunalskalielagen,

d)   1,4 procent av taxeringsvärdet

 om intäkt av fastigheten beräknas

 enligt 2 § 7 mom. lagen (1947:576)

 om statlig inkomstskatt och fastig­

 heten utgör hyreshusenhet,

e)   1,4 procent av en tredjedel av

 taxeringsvärdet om intäkt av fas­

 ligheten beräknas enligt 2 § 7 mom.

 lagen om statlig inkomstskatt och

 fastigheten utgör småhusenhet.

a)

2,5 procent av 80 procent av taxeringsvärdet om intäkt av fas­tigheten beräknas enligt 24 § I mom. kommunalskattelagen (1928: 370) och fastigheten utgör hyres­husenhet,

b)

2 procent av 50 procent av taxeringsvärdet om intäkt av fas­tigheten beräknas enligt 24 § 1 mom. kommunalskalielagen och fasligheten utgör småhusenhet,

c)

1,4 procent av 50 procent av taxeringsvärdet om inläkt av fas­tigheten beräknas enligt 24 § 2 mom. kommunalskalielagen,

d)    1,4 procent av 80 procent av

taxeringsvärdet om inläkt av fas­

tigheten beräknas enligt 2 § 7 mom.

lagen (1947:576) om statlig in­

komstskatt och fasligheten utgör

hyreshusenhet,

e)    1,4 procent av 50 procent av

taxeringsvärdet om intäkt av fas­

tigheten beräknas enligt 2 § 7 mom.

lagen om statlig inkomstskatt och

fastigheten utgör småhusenhet,

O 2,5 procent av bosiadsbyggnadsvärde och tomtmarksvärde avseende hyreshus på lantbruksenhet.

g) 2 procent av en tredjedel av bostadsbyggnadsvärde och tomt­marksvärde avseende småhus på lantbruksenhet,

h) 2,5 procent av taxeringsvärdet om hyreshusenhet enligt 4 kap. 11 § andra stycket fastighetstaxeringsla­gen (1979:1152) skall ha beskatt­ningsnaturen jordbruksfastighet.

g) 2 procent av 50 procent av bo­siadsbyggnadsvärde och tomt­marksvärde avseende småhus på lantbruksenhet,

h) 2,5 procent av 80 procent av taxeringsvärdet om hyreshusenhet enligt 4 kap. 11 § andra stycket fas-lighelslaxeringslagen (1979:1152) skall ha beskattningsnaturen jord­bruksfastighet.

Senaste lydelse 1986:1246.

Nuvarande lydelse

i) 2 procent av en tredjedel av taxeringsvärdet om småhusenhet enligt 4 kap. 11 § andra stycket fas-lighelslaxeringslagen skall ha be­skattningsnaturen jordbruksfas­tighet,

j) 2,5 procent av taxeringsvärdet om intäkt av fastigheten utgör in­läkt av rörelse enligt kommunal­skattelagen och fastigheten utgör hyreshusenhet,

k) 2 procent av en tredjedel av taxeringsvärdet om intäkt av fas­ligheten utgör inläkt av rörelse en­ligt kommunalskattelagen och fas­tigheten utgör småhusenhet.

Föreslagen lydelse

i) 2 procent av 50 procent av taxeringsvärdet om småhusenhet enligt 4 kap. 11 § andra stycket fas-tighetslaxeringslagen skall ha be­skattningsnaturen jordbruksfas­tighet,

j) 2,5 procent av 80 procent av taxeringsvärdet om intäkt av fas­tigheten utgör intäkt av rörelse en­ligt kommunalskalielagen och fas­tigheten utgör hyreshusenhet,

k) 2 procent av 50 procent av taxeringsvärdet om intäkt av fas­ligheten utgör intäkt av rörelse en­ligt kommunalskalielagen och fas­tigheten utgör småhusenhet.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 7

Till den del taxeringsvärdet av en fastighet, som ägs av sädan inländsk eller utländsk livförsäkringsanstalt som avses i 2 § 6 mom. lagen om statlig inkomstskatt, belöper på verksamhet avseende sådana pensionsförsäk­ringar eller avgängsbidragsförsäkringar som nämns i 2 § 6 mom. tredje stycket samma lag, skall dock procenttalet, i stället för vad som därom föreskrivs i första stycket j eller k, utgöra 1,4.

Om fastighetsskatt skall beräknas enligt olika grunder för skilda delar av fasligheten skall underiagel för beräkningen av fastighetsskatten för dessa delar utgöras av den del av värdet som belöper på respektive fastighetsdel.

Är den skallskyldige frikallad från skattskyldighet för inkomsl av fas­ligheten, beräknas fastighetsskatten som om sådan befrielse inte hade förelegal.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1988 och tillämpas första gängen vid 1989 års taxering. Äldre bestämmelser gäller i fråga om fastighetsskatt för beskattningsår som har påbörjats före ikraftträdandet.

Bilaga 8

Industridepartementet: Ersättning för merkostnader och förluster för vissa företag på grund av följdeffekter av Tjernobylolyckan

Industridepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 april 1987 Föredragande; statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Bilaga 8     Prop. 1986/87:150 

Bilaga 8

Anmälan till proposition med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1987/88, m.m.

Tolfte huvudtiteln

C. Regional utveckling

Ersättning för merkostnader och förluster för vissa företag på grund av följdeffekter av Tjernobylolyckan

1986/87 Anslag

1000

1987/88 Förslag

1000

Från anslaget bestrids utgifterna för beslut om ersättning enligt förord­ningen (1986:1424) om ersättning för merkostnader och förluster för vissa företag pä grund av följdeffekter av Tjernobylolyckan.

Bakgrund

Riksdagen godkände i december 1986 regeringens förslag om atl till ersätt­ning för merkostnader och förluster för vissa företag på grund av följdef­fekter av Tjernobylolyckan pä tilläggsbudget I lill statsbudgeten för bud­getåret 1986/87 anvisa etl förslagsanslag av 1 000 kr. (prop. 1986/87:18, NU 12, rskr. 97).

Regeringen utfärdade den 18 december 1986 förordningen (1986:1424) om ersättning för merkostnader och förluster för vissa företag på grund av följdeffekter av Tjernobylolyckan. Samma dag beslutade regeringen i reg­leringsbrev avseende nämnda anslag atl länsstyrelserna i Uppsala, Väst­manlands, Gävleborgs, Västernorrlands, Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län samt statens industriverk får bevilja ersättning till företag i sådan omfattning atl summan av ersättningsbesluten uppgår till högst följande belopp;

1    Riksdagen 1986/87. 1 saml. Nr 150. Bilaga I

länsstyrelsen i Uppsala län länsstyrelsen i Västmanlands län länsstyrelsen i Gävleborgs län länsstyrelsen i Västernorrlands län länsstyrelsen i Jämtlands län länsstyrelsen i Västerbollens län länsstyrelsen i Nortbotlens län statens industriverk

500000 kr. 200000 kr. 2500000 kr. 9000000 kr. 3 500000 kr. 6000000 kr. 20000000 kr. 5 000000 kr.

Prop. 1986/87:150 Bilaga 8

På nämnda myndigheter prövas för närvarande inkomna ansökningar om ersättning.

Föredragandens överväganden

Ansökan om ersättning för merkostnader och förluster t. o. m. den 30 juni 1987 skall enligt nämnda förordning ha inkommit senast den 30 september 1987. Förslagsanslaget för budgetåret 1986/87 upphör att gälla den 1 juli 1987. För all myndigheterna skall kunna betala ut ersättning efter den I juli 1987 fordras ett anslag på statsbudgeten även för budgetåret 1987/88.

Detta bör tas upp med oförändrat belopp, 1 000 kr.

Chefen för industridepartementet avser att senare återkomma till riksda­gen med en redovisning av de insatser som genomförts liksom kostnaderna för dessa.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen

atl till Ersättning för merkostnader och förluster för vissa företag på grund av följdeffekter av Tjernobylolyckan för budgetåret 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av 1 000 kr.