Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1981/82:70

Regeringens proposition

1981/82:70

om ändrade regler för särskilt forskningsavdrag;

beslutad den 24 september 1981.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

ROLF[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

Skattskyldiga har sedan år 1973 rätt till ett särskilt forskningsavdrag enligt lagen (1973:421) om särskilt forskningsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt. Lagen, som är tidsbegränsad, är tillämplig på skattskyldiga som bedriver industriell tillverkning och som under åren 1973-1981 har kostnader för tekniskt och naturvetenskapligt forsknings- och utvecklings­arbete. Det särskilda forskningsavdraget utgörs av ett basavdrag och ett ökningsavdrag. Basavdraget beräknas på ett underlag som består av dels lönekostnader för anställda vars arbete till övervägande del avser forsknings-och utvecklingsarbete, dels kostnader för förvärv av forsknings- och utvecklingsresultat. I syfte att få en neutral behandling av interna och externa kostnader räknas lönerna om med faktorn 5/3. Underlaget avser förhållan­dena under ett kalenderår. Basavdraget utgör 10 % av underlaget. Öknings­avdraget utgör 20 % av den ökning av underlaget för basavdrag som skett mellan två kalenderår.

I propositionen föreslås att rätten till särskilt forskningsavdrag permanen­tas. Dessutom föreslås vissa ändringar i regelsystemet. Regeln om att endast kostnader för personal som till övervägande del har utfört forsknings- och utvecklingsarbete skall beaktas mildras på det sättet att kravet på arbetsin­sats begränsas till minst en fjärdedel i forsknings- och utvecklingsverksam­het. En annan ändring är att lönefaktorn räknas upp med 2,5 i stället för med 5/3. Enligt förslaget skall stimulansen även i fortsättningen utgå i form av ett basavdrag och ett ökningsavdrag. Ökningsavdraget föreslås dock höjt till 30%. Med hänsyn till de statsfinansiella kostnaderna sätts i gengäld basavdraget ned något, nämligen till 5 % av underlaget. Vidare skall den nuvarande anknytningen av underlaget för beräkningen av stimulansen till kalenderår ersättas av en anknytning till företagets räkenskapsår.

De nya reglerna föreslås bli tillämpliga första gången vid 1983 års taxering.

1  Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 70

Prop. 1981/82:70

2

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1973:421) om särskilt forskningsavdrag

vid taxering till statlig inkomstskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1973:421) om särskilt forsknings­avdrag vid taxering till statlig inkomstskatt' dels att 6 § skall upphöra att gälla, dels att 1-5 §§ skall ha nedan angivna lydelse. Till följd härav kommer lagen att ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Denna lag äger tillämpning på skatlskyldig, som driver industriell tillverkning och som under åren 1973-1981 har kostnader för forsk­nings- och utvecklingsarbete.

Föreslagen lydelse

1§-

Vid beräkning av inkomst av rörel­se enligt lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt har skattskyldiga, som driver industriell tillverkning och som under beskattningsåret haft utgifter för teknisk och naturveten­skaplig forskning rån lill särskilt forskningsavdrag enligt bestämmel­serna i denna lag. Med forskning jämställs sådant tekniskt och naturve­tenskapligt utvecklingsarbete som kan antas leda till nya eller väsentligt förbättrade produkter, produktions­processer eller produktionssystem.

I fråga om handelsbolag beräknas det särskilda forskningsavdraget för bolaget.

Skattskyldig, som avses i 1 §, får vid taxering ull stathg inkomstskatt åtnjuta särskdt avdrag vid inkomst­beräkningen för den förvärvskälla i vdken rörelsen ingår för kostnader avseende tekniskt och naturveten­skapligt forsknings- och utvecklings­arbete, som har eller kan antagas få betydelse för rörelsen genom att leda till nya eller väsentligt förbättrade

2

§

Det särskilda forskningsavdraget består av ett basavdrag och ett ökningsavdrag.

Basavdraget utgör 5 procent av basunderlaget och ökningsavdraget 30 procent av ökningsunderlaget. 1 3 § anges hur basunderlag och ökningsunderlag skall beräknas.

Basavdrag och ökningsavdrag medges  endast om  underlaget för

' Senaste lydelse av lagens rubrik 1980:955. 2 Senaste lydelse 1980:955.

Prop.  1981/82:70

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

produkter, produktionsprocesser el­ler produktionssystem (särskilt forsk­ningsavdrag).

Frågan om särskih forskningsav­drag prövas vid den taxering som sker närmast efter del kalenderår under vilken kostnad, som avses i första stycket, nedlagts.

respektive avdrag uppgår till minsl 20 000 kronor.

Det särskdda forskningsavdraget beslår av ett basavdrag och ell ökningsavdrag.

Basavdraget utgör tio och öknings­avdraget tjugo procent av underlaget beräknat enligt 4.? första siycket respektive 4 § ändra stycket.

Basavdrag och ökningsavdrag får åtnjutas endast om underlaget för respektive avdrag uppgår ull minst 5 000 kronor. Ökningsavdrag får vidare åtnjutas endast om basavdrag kunnat åtnjutas under närmast före­gående år.

3

§

Basunderlaget beräknas till två och en halv gånger lönekostnaderna enligt andra stycket ökat nied vad den skattskyldige för beskattningsåret har lämnat i bidrag för forsknings- och utvecklingsarbete och med kostnader för förvärv av resultat av sådant arbete. Summan minskas med vad den skattskyldige för beskattnings­året har erhålla i bidrag för forsk­nings- och utvecklingsarbete och med intäkter på grund av avyttring eller upplåtelse av resultat av sådant arbe­te. Ett statsbidrag skall dock inte beaktas om den skattskyldige - med hänsyn lill resultatet av det arbete som bidraget har utgått för eller annan liknande omständighet - kan bli skyl­dig att betala tillbaka bidraget eller på annat sätt utge vederlag för detta.

Beräkningen av lönekostnaderna enligt första stycket skall grundas på vad den skattskyldige för beskatt­ningsåret har erlagt i köntant lön till anställda som under minsl en fjärde­del av sin arbetstid har utfört forsk­nings- och utvecklingsarbete. I löne­kostnaderna får räknas in endast vad sotn hänför sig dll forsknings- och utvecklingsarbete.

Bidrag och kostnader för forsk­nings- och utvecklingsarbete i ullan-

Prop. 1981/82:70

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

det, som sammanlagt överstiger 500 000 kronor, får inräknas i basun­derlaget endast om riksskatteverket medger det. Riksskatteverkets beslut i sådan fråga får överklagas hos rege­ringen genom besvär.

Ökningsunderlaget beräknas till ökningen för beskattning.såret av den skattskyldiges basunderlag i förhål­lande till motsvarande underlag under närmast föregående beskatt­ningsår. Omfattar beskattningsåret kortare eller längre tid än tolv måna­der skaU basunderlaget jämkas med hänsyn tiU detta.

Underlaget för basavdraget beräknas till fetn tredjedelar av den skattskyldiges kostnader under ka­lenderåret för lön i pengar eller natu­raförmåner i form av kost eder bostad, som avser hos den skattskyl­dige anställd personal, vars arbete utgöres av forsknings- eller utveck­lingsarbete, som avses i 2 §. Den beräknade kostnaden för anställd får omfatta endast vad som hänför sig dll forsknings- eller utvecklingsarbete och får ej uppgå till högre belopp än det på vdket allmän arbetsgivaravgift enligt lagen (1968:419) om allmän arbetsgivaravgift beräknats för mot­svarande tid. Endast kostnad för sådan anställd som till övervägande del utfört forsknings- eller utveck­lingsarbete får inräknas i underlaget. Underlaget ökas med vad den skatt­skyldige under kalenderåret utgivit i bidrag för forsknings- och utveck­lingsarbete och de kostnader han haft för   förvärv   av   forsknings-   och

4

§

Ingår skattskyldiga i en grupp näringsidkare meUan vilka intresse­gemenskap råder (moder- och dotter­företag eller företag under i huvudsak gemensam ledning), skall basavdrag och ökningsavdrag beräknas för och fördelas mellan berörda företag på grundval av samtliga i 3 § angivna kostnader, bidrag och intäkter sotn företagen har haft. Detta gäller dock endast i fråga om verksamhet i för­värvskällor som har sådant inbördes samband att de skulle ha ansetts utgöra en förvärvskälla om de hade bedrivits av ett enda företag.

Prop.  1981/82:70

5

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

utvecklingsresultat och minskas med vad han under kalenderåret erhålUt i bidrag för forsknings- och utveck­lingsarbete och vad som influtd genoin avynring av sädana resultat. Bidrag och kostnader avseende forsknings- och utvecklingsarbete i utlandet, som sammanlagt överstiger 250 000 kronor, får inräknas i under­laget endast om Kungl. Maj:t medger det.

Underlaget för ökningsavdraget beräknas tiU ökiungen för kalenderå­ret av den skaltskyldiges underlag för basavdrag enligt första stycket i för­hållande lill motsvarande underlag under närmast föregående kalender­år.

5§

Särskilt forskningsavdrag åtnjutes Särskilt forskningsavdrag medges

endast om den skattskyldige yrkar endast om den skattskyldige fram-

det i allmän självdeklaration och ställer ett yrkande om detta hos tax­

företer tillfredsställande utredning eringsnåmnden eller, efter besvär,

för bedömning av frågan om rätt tiU hos länsrätten eller, om besvären

avdraget.

skall prövas av den mellankommu-

nala skatterätten, hos denna. 'Yrkan­det skall göras på en särskild blan­kett.

6§ 1 fråga om handels- eller komman­ditbolag   beräknas   särskdt   forsk­ningsavdrag för bolaget.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1982 och tillämpas första gången vid 1983 års taxering. I samband därmed iakttas följande.

1. Vid beräkning av forskningsavdrag vid 1983 års taxering skall bortses från belopp som - med stöd av lagen i dess lydelse intill den 1 januari 1982 -har eller kunde ha beaktats vid beräkning av forskningsavdrag vid 1982 års taxering.

Prop.  1981/82:70

6

2.

Vid beräkning av forskningsavdrag vid 1983 års taxering skall hänsyn tas till belopp som - vid tillämpning av lagen i dess lydelse fr. o. m. den 1 januari 1982-skulle ha varit att hänföra till år 1981 men som inte har kunnat beaktas vid beräkning av sådant avdrag vid 1982 års taxering.

3.

Vid 1983 års taxering skall ökningsunderlaget beräknas på grundval av beskattningsårets basunderlag och det basunderlag som har legat till grund för basavdraget vid 1982 års taxering. Vid denna beräkning skall dock de lönekostnader som ingår i basunderlaget vid 1982 års taxering räknas upp med 2,5 i stället för med 5/3.

4.

Vad som sägs i punkterna 1-3 gäller vid 1984 års taxering om den skattskyldige på grund av förlängning av räkenskapsåret inte skall taxeras för rörelsen år 1983.

Prop.  1981/82:70

7

Utdrag

BUDGETDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1981-09-24

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tillän­der,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ändrade regler för särskilt forskningsavdrag

1 Inledning

Enligt lagen (1973:421) om särskilt forskningsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt kan skattskyldiga, som bedriver industriell tillverkning och som haft kostnader för tekniskt och naturvetenskapligt forsknings- och utveck­lingsarbete, få ett särskilt forskningsavdrag. Forskningsskattekommittén (B 1978:05)' har gjort en översyn av det särskilda forskningsavdraget. I betänkandet (Ds B 1980:1) Stimulans av forskning och utveckling har kommittén lämnat förslag till åtgärder för att främja forsknings- och utvecklingsarbete. Kommitténs betänkande har remissbehandlats.

En sammanfattning av kommitténs betänkande är intaget som bil. 8 till prop. 198t)/81:130 om industripolitikens inriktning, m.m. Som bil. 9 till nämnda proposition har fogats en sammanställning av remissyttrandena såvitt avser dels allmänna synpunkter på frågan om statligt stöd till forskning och utveckling inom industrin, dels stödets beräkning, dels ordningen för beslut och tillgodoförande av stödet. Jag får i dessa delar hänvisa till ifrågavarande proposition.

Till protokollet i detta ärende bör som bd. I fogas kommitténs lagförslag samt som bil. 2 en förteckning över remissinstanserna och en sammanställ­ning av remissyttrandena till den del de inte intagits i prop. 1980/81:130.

Som jag tidigare i dag uttalat (prop. 1981/82:30) bör reglerna om särskilt forskningsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt ändras i vissa hänseenden. Jag återkommer nu till denna fråga.

' Siirskild utredning.sman teknologie doktorn Curt Mileikowsky.

Prop.  1981/82:70

8

2 Allmän motivering

2.1 Allmänna utgångspunkter

Skattskyldigas utgifter för forskning och utveckling, FoU, beaktas f. n. på olika sätt vid inkomstbeskattningen. Vid den statliga och kommunala taxeringen medges sålunda omkostnadsavdrag för FoU-kostnader. Vid den statliga taxeringen kan skattskyldiga därutöver få ett extra avdrag. Belopp som avsatts till allmän investeringsfond och allmän investeringsreserv får vidare tas i anspråk för bl. a. tekniskt och naturvetenskapligt FoU-arbete.

Vad först beträffar omkostnadsavdraget utformades år 1970 nya regler som medförde att kostnader för FoU blev avdragsgilla i vidare omfattning än som hade gällt dessförinnan (prop. 1970:135, BeU 1970:59, rskr 1970:363, SFS 1970:651). Den grundläggande principen i 1970 års lagstiftning är att avdrag får göras för sådana FoU-kostnader som har eller kan antas få betydelse för den skattskyldiges rörelse. Avdrag medges även för kostnad som lagts ned för att erhålla information om sådan forskning och sådant utvecklingsarbete. För att undvika tvister om avdragsrätten för vissa bidrag till FoU-verksamhet fick regeringen även möjlighet att medge att bidrag till vissa forskningsinstitut skulle vara avdragsgilla utan att prövning av sambandet mellan forskningen och den skattskyldiges verksamhet behövde ske i det enskilda fallet. Med stöd av bemyndigandet har regeringen utfärdat förordningen (1975:127) om avdrag vid inkomsttaxeringen för bidrag till viss forskning eller visst utvecklingsarbete (senaste lydelse 1981:115). Förord­ningen, som är tidsbegränsad och gäller t. o. m. 1986 års taxering, innebär att bidrag för FoU-arbete som lämnas till bl. a. svenska universitet och högskolor samt vissa uppräknade forskningsinstitutioner skall anses som avdragsgill driftkostnad i skattskyldigs rörelse, jordbruk eller skogsbruk.

År 1973 infördes det extra avdraget i form av ett särskilt forskningsavdrag vid taxeringen till statlig inkomstskatt (prop. 1973:126, SkU 1973:43, rskr 1973:255, SFS 1973:421). Lagstiftningens syfte var att genom en generell skattestimulans mer långsiktigt stödja den svenska industrins förmåga till utveckling och förnyelse. Bestämmelserna är tidsbegränsade och gällde ursprungligen endast kostnader för FoU under åren 1973-1980. Genom lagstiftningen år 1980 förlängdes giltighetstiden med ett år, dvs. till utgången av år 1981 (prop. 1980/81:60, SkU 1980/81:13, rskr 1980/81:66, SFS 1980:955).

För att särskilt forskningsavdrag skall kunna medges krävs att den skattskyldige bedriver industriell tillverkning. Avdraget baseras på sådana kostnader avseende tekniskt och naturvetenskapligt FoU-arbete som har eller kan antas få betydelse för rörelsen genom att leda till nya eller väsentligt förbättrade produkter, produktionsprocesser eller produktionssystem.

Det särskilda avdraget består av ett basavdrag och ett ökningsavdrag. Basavdraget utgör 10 % och ökningsavdraget 20 % av underlaget för resp.

Prop.  1981/82:70

9

avdrag. Vart och ett av underlagen måste uppgå till minst 5 000 kr. för att det motsvarande avdraget skall få åtnjutas. En särskild förutsättning för att ökningsavdrag skall utgå är att basavdrag kunnat åtnjutas under närmast föregående år.

Underlaget för basavdraget beräknas på följande sätt. Utgångspunkten utgörs av summan av 5/3 av lönekostnaderna för företagets personal vars arbete utgörs av FoU-arbete, av vad företaget gett ut i bidrag för sådant arbete och av kostnader för förvärv av FoU-resultat. Från denna summa räknas av dels vad företaget erhållit i bidrag för FoU-arbete. dels vad som flutit in genom avyttring av resultat av sådant arbete.

Som lönekostnad räknas lön i pengar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad. Vid beräkningen av lönekostnadernas storlek skall hänsyn endast tas till ersättning som hänför sig till FoU-arbete. Ersättningar till anställda som inte till övervägande del utfört FoU-arbete får över huvud taget inte räknas in i underlaget.

Bidrag och kostnader avseende FoU-arbete i utlandet som sammanlagt överstiger 250 000 kr. får beaktas endast om regeringen medger det.

Ökningsavdraget baseras på skillnaden mellan det aktuella och det närmast föregående årets underlag.

Frågan om särskilt forskningsavdrag prövas vid den taxering som sker närmast efter det kalenderår under vilket kostnad för FoU-arbete lagts ned. Avdraget skall yrkas i självdeklarationen.

Allmän investeringsfond enligt lagen (1979:609) om allmän investerings­fond och allmän investeringsreserv enligt lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv får tas i anspråk för bl. a. kostnader för tekniskt och naturvetenskapligt FoU-arbete. Möjligheten är begränsad till företag som bedriver industriell tillverkning. Ianspråktagande för de nämnda ändamålen förutsätter tillstånd av regeringen.

Forskningsskattekommittén har gjort en översyn av det särskilda forsk­ningsavdraget. I kommitténs betänkande föreslås i huvudsak följande.

Det nuvarande systemet med ett särskilt avdrag vid beskattningen ersätts av ett system i vilket forskningsstöd utgår i form av skattefria bidrag. Beslut om bidrag fattas av taxeringsnämnden och utbetalning verkställs av länsstyrelsen. Det föreslagna systemet avser - i likhet med vad som gäller enligt det nuvarande systemet - teknisk och naturvetenskaplig FoU-verksamhet hos industriföretagen. Beräkningsunderlaget enligt förslaget överensstämmer i stort sett med vad som gäller enligt det nuvarande systemet. Den nuvarande regeln om att endast kostnad för personal som till övervägande del utfört FoU-arbete beaktas mildras dock så till vida att kravet på FoU-arbetsinsats begränsas till minst en fjärdedel. En annan ändring är att lönekostnaderna enligt förslaget skall räknas om med faktorn 2,5 i stället för som nu med 5/3 innan de tillförs beräkningsunderlaget. Någon särbehandling av kostnader avseende FoU-verksamhet i utlandet anses inte längre erforderlig.

Prop.  1981/82:70

10

Forskningsstödet skall enligt förslaget bestå av dels ett basstöd som beräknas efter 2 %. dels ett ökningsstöd som utgår för ökningsåret och vart och ett av de två följande åren med 10 % per år av kostnaden för den ökade FoU-insatsen. Som förutsättning för att ökningsstöd skall utgå för de två senare åren skall gälla att den kostnadsnivå som ökningen lett till vidmakthålls. Förslaget innebär att ett företag för år 4 kan erhålla ökningsstöd som är hänförligt till ökningar av basunderlaget mellan åren 1 och 2. 2 och 3 samt 3 och 4.

I prop. 1980/81:130 om industripolitikens inriktning, m. m. redogörs för remissinstansernas uppfattning beträffande dels effekterna av ett generellt stöd av det slag som forskningsskattekommittén föreslår, dels vissa av de av kommittén föreslagna nyheterna. De delar av kommitténs förslag som berörs är kombinationen av bas- och ökningsstöd, ordningen för beslut och tillgodoförande av stödet samt frågan om beslutsmyndighet. I propositionen redogör föredragande departementschefen vidare för sina överväganden beträffande det särskilda forskningsavdraget och kommitténs förslag. Jag får i dessa delar hänvisa till ifrågavarande proposition.

I motion 1980/81:2071 av Erik[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl. med anledning av prop. 1980/81:130 anförs att det särskilda forskningsavdraget bör förlängas att gälla även efter 1981 och att det inför förlängningen bör prövas om systemet bör förbättras med anledning av hittills vunna erfarenheter. Syftet bör därvid vara att stimulera företagen till ökade insatser inom FoU. 1 motionen uttalas att det särskilda forskningsavdraget f. n. vänder sig endast till de större industriföretagen. För att stimulera FoU-arbete även i de mindre företagen bör enligt motionärerna avdragsrätten utvidgas till att även omfatta denna kategori företag. Detta kan ske på så sätt att kravet sänks från i dag minst 50 % till minst 25 % av den tid personalen måste ägna sig åt forskning för att det särskilda forskningsavdraget skall åtnjutas.

I samband med behandlingen av prop. 1980/81:130 och motionen 1980/81:2071 underströk näringsutskottet betydelsen av att statsmakterna använder effektiva former för stöd till FoU inotn företagen och att generella stödformer av typen det särskilda forskningsavdraget här har en betydelsefull plats (NU 1980/81:64). Utskottet påpekade att giltighetsfiden för systemet med särskilt forskningsavdrag utgår i och med utgången av år 1981. Enligt utskottet bör regeringen under hösten 1981 lägga fram förslag till riksdagen i hithörande frågor och därvid uppmärksamma de synpunkter som framförts i motion 1980/81:2071. Utskottet hemställde att riksdagen skulle göra ett uttalande av här angiven innebörd. Riksdagen biföll utskottets hemställan (rskr 1980/81:425).

För egen del vill jag anföra följande. En fortgående teknisk och naturvetenskaplig FoU är av väsentlig betydelse för att upprätthålla och stärka det svenska näringslivets internationella konkurrenskraft. Liksom i andra länder lämnar staten därför stöd i olika former till industrins FoU. Det

Prop.  1981/82:70

11

statliga stödet sker genom såväl selektiva stödåtgärder som generella stimulansinsatser.

Ett stöd av generell natur är det särskilda forskningsavdraget enligt lagen (1973:421) om särskilt forskningsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt. I likhet med näringsutskottet anser jag att en generell stödform av ifrågavarande slag även i fortsättningen bör vara öppen för företagen. Den nuvarande tidsbegränsade lagen bör. som forskningsskattekommittén före­slår, ersättas av en permanent lagstiftning. Den omständigheten att lagstiftningen föreslås bli permanent innebär givetvis inte att denna inte kan omprövas sedan ytterligare erfarenheter vunnits av effekterna av syste­met.

I det följande redovisar jag mina ställningstaganden till forskningsskatte-kommitténs förslag.

2.2 Ordningen för beslut och tillgodoförande

Den av forskningsskattekommittén föreslagna lagstiftningen bygger i stor utsträckning på det nuvarande systemet. Förslaget innehåller dock vissa principiella nyheter. En sådan nyhet gäller ordningen för tillgodoförande av stödet. Enligt de nuvarande reglerna tillgodoförs de skattskyldiga stödet i form av ett extra avdrag vid statstaxeringen. Kommittén pekar på att skattskyldiga som inte har taxeringsmässig vinst inte kommer i åtnjutande av stödet annat än eventuellt i form av förlustavdrag vid någon senare taxering. I syfte att göra stödet neutralt med avseende på vinstsituationen och även med avseende på de skattskyldigas marginalskatt föreslår kommittén att det i stället skall utgå i form av bidrag. I det nuvarande systemet är taxerings­nämnderna beslutsmyndighet. Enligt kommittén bör detta gälla även i det föreslagna bidragssystemet. Utbetalning av bidrag skall verkställas av länsstyrelsen på grundval av taxeringsnämndens beslut.

Förslaget att ersätta avdragssystemet med ett bidragssystem har med något undantag godtagits av remissinstanserna. Förslaget om beslutsmyndighet har däremot fått ett blandat mottagande. Förslaget tillstyrks i allmänhet av näringslivets organisationer. Bland myndigheterna har förslaget däremot mött en omfattande kritik.

Kritiken går ut på att frågan inte har något naturligt samband med taxeringen, an taxeringsnämnderna saknar kompetens att skilja FoU-verksamhet från annan verksamhet, att det blir många beslutsorgan som måste sätta sig in i reglerna och alt ordningen medför lång tidsutdräkt innan bidraget kan betalas ut.

Som alternativa beslutsmyndigheter har förts fram riksskatteverket, länsstyrelserna, de regionala utvecklingsfonderna, statens industriverk samt en kombination av utvecklingsfonderna och industriverket.

För egen del anser jag att kritiken mot förslaget att låta taxeringsnämn­derna vara beslutsmyndighet även i ett bidragssystem är välgrundad. 1 och för

Prop.  1981/82:70

12

sia är det tänkbart att beslutsprövningen flyttas över till en annan myndighet, t. ex. till länsstyrelsen. Detta kräver emellertid att myndigheten tillförs personalförstärkningar. Enligt min mening är det knappast motiverat att bygga upp en ny offentlig kontrollapparat för att dela ut ca 200 milj. kr. årligen i forskningsbidrag. Av främst administrativa skäl anser jag därför att det nuvarande avdragssystemet, i vilket taxeringsnämnderna är beslutsmyn­dighet, bör behållas.

2.3 Företagskategorier som bör omfattas av stimulansen

Enligt nuvarande regler tillkommer rätten till särskilt forskningsavdrag endast skattskyldiga som bedriver rörelse avseende industriell tillverkning. Stimulansen till ökade forskningsinsatser har nämligen ansetts böra koncen­treras till de varuproducerande företagen och därigenom stärka dessa företags konkurrenskraft. Begreppet industriell tillverkning avser även utvinning av naturtillgångar, såsom kraftverks- och gruvdrift. Hit räknas i detta sammanhang också byggnadsverksamhet (jfr prop. 1973:126 s. 26).

Begränsningen till industriell tillverkning innebär bl. a. att företag som bedriver service- och reparationsverksamhet inte omfattas av avdragsrätten. Avdragsrätt föreligger vidare inte för konsultföretag och kunskapsproduce-rande företag, dvs. företag som tillhandahåller tekniska eller naturveten­skapliga FoU-resultat. Andra näringsgrenar som faller utanför fillämpnings­området är transport och distribution.

Forskningsskattekommittén anser att den nu gällande bestämningen av kretsen näringsidkare som omfattas av stimulansen, dvs. företag som bedriver industriell tillverkning, bör gälla även framdeles i ett permanent stimulanssystem.

Kommitténs ställningstagande i denna del tillstyrks av bl. a. Näringslivets skattedelegation. Delegationen framhåller att det nuvarande systemet och det av kommittén föreslagna systemet är lämpade för stöd till den tekniska och naturvetenskapliga FoU-verksamheten inom industrin men knappast för ett mera allmänt stöd till FoU-verksamhet inom näringslivet. Delegationen erinrar vidare om att den nuvarande gränsdragningen inte vållat några nämnvärda problem.

Från några remissinstanser framförs önskemål om en utvidgning av tillämpningsområdet. Utvidgningen föreslås således gälla industriservicesek­torn, kunskapsproducerande företag (utvecklingsbolag), konsultföretag samt transport- och distributionsföretag. En remissinstans anser att även jordbruk och skogsbruk bör omfattas av stimulansen.

För egen del vill jag anföra följande. Vid bestämmande av den kategori företag som bör omfattas av rätten till särskilt forskningsavdrag måste

Prop.  1981/82:70

13

beaktas för det första att syftet med avdraget är att stärka det svenska näringslivets internationella konkurrenskraft. Stimulansen bör därför inrik­tas på de näringsgrenar som i stor utsträckning är utsatta för utlandskonkur­rens på främmande marknader eller på hemmamarknaden. Systemet bör också utformas på sådant sätt att en och samma FoU-insats berättigar till stimulans endast en gång. Avgränsningen får vidare inte medföra betydande kontrollproblem.

Mot den angivna bakgrunden är det naturligt att stimulansen även i fortsättningen bör omfatta företag som bedriver industriell tillverkning. Företag inom industriservicesektorn samt konsultföretag och kunskapspro­ducerande företag verkar inte i någon större utsträckning i konkurrens med utländska företag. I fråga om enbart kunskapsproducerande företag som tillhandahåller tekniska och naturvetenskapliga FoU-resultat tillkommer att de indirekt får del av stimulansen genom att denna omfattar sådana köpare av FoU-resultaten som levererar industriprodukter. Om stimulans utgick direkt till sådana företag skulle samma FoU-insats kunna medföra rätt till stimulans två gånger. Liksom hittills bör därför stimulansen inte omfatta dessa företagskategorier.

I fråga om verksamhet avseende transport och distribution sker det tekniska FoU-arbetet i allmänhet hos tillverkarna av fordon och annan maskinell utrustning. Stimulansavdraget tillkommer därvid företagen inom tillverkningsledet. Jag anser med hänsyn bl. a. härtill att det inte finns tillräcklig anledning att utvidga tillämpningsområdet till att omfatta ifråga­varande näringsgrenar.

Vad beträffar jordbruket och skogsbruket framfördes även i samband med 1973 års lagsfiftning krav på att dessa näringar skulle komma i åtnjutande av stimulansävdraget. Föredragande departementschefen erinrade då om att de som driver jordbruk och skogsbruk har samma möjligheter till den utvidgade avdragsrätt för FoU-kostnader som infördes genom 1970 års lagsfiftning och att det särskilda forskningsavdraget inte har samma vida målsättning som den nämnda avdragsrätten utan tar sikte på den del av FoU-kostnaderna som är nödvändig för att svensk industri skall bibehålla sin internationella konkur­rensförmåga. Departementschefen påpekade vidare att det FoU-arbete som sker på jordbrukets och skogsbrukets områden huvudsakligen torde bedrivas i industriledet och sålunda omfattas av avdragsrätten. Mot den bakgrunden ansåg han sig inte kunna biträda kravet på en utvidgning av tillämpnings­området till förvärvskällan jordbruksfastighet (prop. 1973:126 s. 26). För egen del kan jag ansluta mig till vad som sålunda anförts.

Sammanfattningsvis anser jag således att den nu gällande bestämningen av kretsen näringsidkare som omfattas av stimulansen, dvs. företag som bedriver industriell tillverkning, bör gälla också i det permanenta syste­met.

Prop.  1981/82:70

14

2.4 Underlaget för avdragsberäkningen

Enligt nuvarande regler beräknas underlaget för basavdraget - och därmed indirekt även för ökningsavdraget - på följande sätt. Utgångspunk­ten utgörs av summan av 5/3 av lönekostnaderna för FoU-personal, av vad företaget utgett i bidrag för FoU-arbete och av kostnader för förvärv av FoU-resultat. Från denna summa räknas sedan av vad företaget erhållit i bidrag för FoU-arbete och vad som influtit genom avyttring av FoU-resultat. Beräkningen avser kalenderår.

Enligt forskningsskattekommittén bör lönekostnaderna även i fortsätt­ningen användas som bas vid beräkningen av underlaget för ett företags interna FoU-kostnader. Kommittén anser dock att en ändring bör göras i lönebegreppet. F. n. räknas som lönekostnad lön i pengar eller naturaför­måner i form av kost eller bostad. Kommittén föreslår att endast kontant lön skall beaktas i det nya systemet. En annan ändring avser beräkningsperio­den. Enligt nuvarande regler avser beräkningen kalenderår. Kommittén föreslår att underlaget för beräkningen av stimulansen bestäms med hänsyn till förhållandena under beskattningsåret.

Vid beräkningen av ett företags interna FoU-kostnader multipliceras, som redan nämnts, lönekostnaderna med faktorn 5/3. Denna omräkningsfaktor är enligt kommittén för låg. Kommittén föreslår därför att faktorn ändras till 2,5.

F. n. gäller att endast kostnad för personal som till övervägande del sysslat med FoU-verksamhet beaktas vid beräkning av underlaget. Kommittén anser att denna begränsning verkar till nackdel för mindre företag. I syfte att skapa bättre möjligheter för denna kategori företag att utnyttja stimulansen föreslår kommittén att regeln ändras så att det räcker att den anställde till minst en fjärdedel skall ha sysslat med FoU-verksamhet.

I fråga om bidrag och kostnader avseende FoU-arbete i utlandet krävs f.n. enligt en särskild regel, om kostnaderna sammanlagt överstiger 250 000 kr., tillstånd av regeringen för att dessa skall få räknas in i avdragsunderlaget. Kommittén anser att erfarenheterna från tillämpningen av regeln synes visa att en motsvarande tillståndsprövning inte fyller något behov i ett framtida system. 1 kommitténs förslag har därför någon motsvarighet till regeln inte tagits in.

Kommitténs förslag till ändringar i fråga om underlaget för beräkningen har i huvudsak tillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. 1 två avseenden har dock kritik framförts. Detta gäller sänkningen av kravet på den minsta tid som anställda skall ha sysslat med FoU-verksamhet för att lönekostnaderna skall få räknas in i underlaget samt slopandet av kravet på tillstånd i vissa fall för att utgifter för FoU i utlandet skall få beaktas.

Förslaget att sänka kvalifikationstiden från minst 50 % till minst 25 % av arbetstiden har fått ett positivt mottagande av bl. a. näringslivets organisa­tioner.  Flera av dessa organisationer anser dock att  förslaget inte är

Prop.  1981/82:70

15

tillräckligt långtgående. Från några håll framförs önskemål om alternativa beräkningsgrunder, t. ex. att krav inte ställs på viss minsta FoU-arbetstid för varje enskild anställd utan för företaget som helhet eller att allt FoU-arbete skall få medräknas såvida de sammanlagda kostnaderna för arbetet överstiger visst minimibelopp. Den föreslagna sänkningen av kvalifikations­tiden har å andra sidan bemötts kritiskt av skattemyndigheterna. Myndig­heterna aner att förslaget medför ökade kontrollsvårigheter.

Förslaget att slopa dispensregeln i fråga om utgifter för FoU i utlandet har tillstyrkts av bl. a. Näringslivets skattedelegation och riksskatteverket. Flera länsstyrelser, allmänna ombudet för mellankommunala mål samt LO framhåller dock att det av kontrollskäl är nödvändigt att behålla den nuvarande regeln. En länsstyrelse anser att utgifter för FoU i utlandet över huvud taget inte skall få räknas in i underlaget.

För egen del anser jag, i likhet med kommittén, att lönekostnaderna även i fortsättningen skall användas som bas vid beräkningen av underlaget för ett företags interna FoU-kostnader. Till skillnad mot nuvarande regler bör, som kommittén föreslår, endast kontanta löner till anställd FoU-personal beaktas. Vidare bör omräkningsfaktorn höjas från 5/3 till 2,5.

Den föreslagna omläggningen av beräkningsperioden från kalenderår till beskattningsår bör enligt min mening genomföras. I detta sammanhang vill jag beröra frågan om redovisningen av inkomster och utgifter. I det nuvarande systemet tillämpas en renodlad kontantprincip. Enligt kommit­téns förslag skall kostnader för anskaffning av FoU-resultat och intäkter på grund av avyttring av sådana resultat redovisas enligt bokföringsmässiga grunder. I fråga om lämnade och mottagna bidrag synes kommittén dock anse att kontantprincipen skall gälla. Enligt min mening bör bokföringsmäs­siga grunder tillämpas genomgående vid periodiseringen. Mitt förslag till lagtext har utformats i enlighet härmed.

Vad beträffar förslaget att sänka kvalifikationstiden från minst 50 % till minst 25 % av arbetstiden vill jag anföra följande. Den nuvarande kvalifikationstiden torde verka till nackdel främst för de mindre företagen. I många mindre industriföretag pågår ständigt arbete med att söka förbättra produkter och/eller att utveckla nya produkter. Det torde ofta vara så att sådana arbetsuppgifter handhas av anställda som till stor del sysslar med annan verksamhet. Detta talar för att det nuvarande villkoret mildras. Å andra sidan måste reglerna utformas med beaktande av att taxeringsmyn­digheterna skall ha praktiska möjligheter att kontrollera att systemet inte missbrukas. F. n. måste myndigheterna ta ställning till om den anställde till övervägande del utfört FoU-arbete och - om så är fallet - vad av lönekostnaderna för den anställde som hänför sig till sådant arbete. Enligt min mening försvåras tillämpningen inte nämnvärt om kvalifikationstiden sänks till minst 25 % av arbetstiden. Ytterligare uppmjukning bör dock av kontrollskäl inte genomföras. Jag anser således att kommitténs förslag i denna del bör läggas till grund för lagstiftning.

Prop.   1981/82:70

16

Enligt min mening bör stimulans av FoU-verksamhet ges oberoende av om den bedrivs inom eller utom landet. Det väsentliga är att den svenska industrins tekniska kompetens - och därmed konkurrenskraft - förbättras. Såvitt gäller utgifter för verksamhet i utlandet måste dock beaktas att det föreligger speciella svårigheter att kontrollera vad dessa verkligen avser. Med hänsyn härtill får f. n. ifrågavarande slag av utgifter-om de sammanlagt överstiger 250 000 kr. - räknas in i underlaget endast om regeringen medger det. I likhet med flera remissinstanser anser jag att det även i fortsättningen bör krävas en särskild prövning av om dessa utgifter skall få beaktas. Till skillnad mot nuvarande regler bör dock prövningen handhas av riksskatte­verket. Vidare bör beloppsgränsen höjas till 500 000 kr.

2.5 Forskningsavdragets utformning

Det särskilda forskningsavdraget består f. n. av ett basavdrag och ett ökningsavdrag. Ökningsavdraget baseras på skillnaden mellan det aktuella och det närmast föregående årets underlag för basavdrag. Basavdraget utgör 10 % och ökningsavdraget 20 % av underlaget för resp. avdrag. Om man översätter avdrag vid statsbeskattning till ett bidrag (= skattelättnad) är det nuvarande systemet - i fråga om aktiebolag - sammansatt av ett basbidrag på 4 % och ett ökningshidrag på 8 %.

Enligt forskningsskattekommitténs förslag skall forskningsstöd lämnas direkt i form av skattefria bidrag. Stödet skall bestå av dels ett basbidrag som beräknas efter 2 %, dels ett ökningsbidrag som lämnas för ökningsåret och vart och ett av de två följande åren med 10 % per år av kostnaden för den ökade FoU-insatsen. Som förutsättning för att ökningsbidrag skall lämnas förde två senare åren skall gälla att den kostnadsnivå som ökningen har lett till vidmakthålls.

Kommitténs förslag avsågs tillämpas första gången på FoU-kostnader under år 1981. Utifrån ett antagande om en årlig ökning av FoU-kostnaderna inom industrin på 10 % från nivån år 1977 beräknar kommittén den statsfinansiella kostnaden år 1981. om systemet då skulle vara i verkan fullt ut, till ca 285 milj. kr. Kostnaden för det nuvarande systemet år 1981 beräknas av kommittén till ca 176 milj. kr.

En del remissinstanser bl. a. IVA, Lantbrukarnas skattedelegation, KF, Svensk industriförening, TCO och SHIO-Familjeföretagen tillstyrker kom­mitténs förslag om fördelning mellan basstöd och ökningsstöd. Andra remissinstanser, diiribland länsstyrelsen i Malmöhus län, LO och SBEF, anser att endast ökningsstöd skall lämnas eller att ökningsstödet skall ökas på bekostnad av ba.sstödet. Konjunkturinstitutet och SIND ifrågasätter ökningsstödet. Allmänna ombudet för mellankommunala mål tror inte att ökningsstimulansen har någon effekt på utvecklingen av forskningskostna­derna i ett företag medan konjunkturinstitutet och SIND pekar på risker för varierande insatser och fara för snedvridning av resursanvändningen.

Prop.  1981/82:70

17

För egen del vill jag anföra följande. Det finns inga säkra uppgifter som belyser effekten av vare sig det nuvarande avdragssystemet eller det av kommittén föreslagna bidragssystemet. Med hänsyn härtill och med beak­tande även av den statsfinansiella situationen kan jag inte förorda att forskningsstödet läggs på den kostnadsnivå som kommitténs förslag innebär. Statens kostnader bör i stället hålla sig inom ramen för det nuvarande systemet.

Som redovisats i det föregående bör det generella stödet av FoU-verksamhet liksom hitfills utformas som ett särskilt avdrag vid taxeringen till statlig inkomstskatt. Enligt min mening finns det inte heller någon anledning att frångå den nuvarande principen att bygga stödet på en kombination av basavdrag och ökningsavdrag. Kommitténs förslag till konstruktion av ökningsstöd, innebärande att stöd lämnas under tre år vid bibehållen forskningsvolym, har därvid utan tvivel flera fördelar. Det kan sålunda med viss rätt hävdas att stöd bör utgå främst för ökningar som visar sig vara bestående. Det förhåller sig vidare så att nyanställning av personal i regel medför kostnadsåtaganden för flera år. Det kan därför ligga ett psykologiskt värde i att företagen kan räkna med särskilt stöd för en ökning inte bara under ett år utan under en längre period. Förslaget minskar dessutom vissa möjligheter till obehöriga förfaranden av företag i intressegemenskap.

Mot detta kan å andra sidan anföras att en konstrukfion med ökningsav­drag i sig medför processuella problem. Dessa problem skulle avsevärt förvärras med kommitténs mycket komplicerade konstruktion som för sin tillämpning kräver tillgång till fyra års deklarationer. Dessa tillämpningssvå­righeter är enligt min uppfattning så betydande att jag inte kan ansluta mig till kommitténs förslag. Jag anser i stället att den nuvarande principiella metoden för beräkning av ökningsavdrag, dvs. en jämförelse görs mellan det aktuella årets underlag och närmast föregående års underlag, bör behållas. I syfte att stärka stimulansen till ökade forskningsinsatser bör dock öknings­avdraget höjas. Jag förordar att ökningsavdraget bestäms till 30 %. Med hänsyn till den statsfinansiella kostnaden bör i gengäld basavdraget sättas ned något. Basavdraget bör enligt min mening bestämmas till 5 %. Jag vill i detta sammanhang erinra om att jag tidigare har föreslagit att omräknings­faktorn för lönekostnader skall ändras från 5/3 till 2,5. Detta medför att de föreslagna procenttalen är "värda" 1,5 gånger mer än enligt nuvarande regler. Procenttalen 5 och 30 motsvaras således av 7,5 och 45 i det nuvarande systemet.

Den av mig föreslagna avdragsnivån motsvarar - för akfiebolag som betalar full statlig inkomstskatt - ett skattefritt basbidrag på 2 % och ett ökningsbidrag på 12 %. Detta kan jämföras med kommitténs förslag på ett likaledes 2-procentigt bidrag kombinerat med ett ökningsbidrag på 10 % under tre år. Den statsfinansiella belastningen blir - om den årliga ökningen av FoU-kostnaderna uppgår till 10 % - av samma storleksordning som om det nuvarande systemet hade förlängts i oförändrat skick. Uppgårökningen

2 Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 70

Prop.   1981/82:70

18

till endast 5 % blir den statsfinansiella belastningen betydligt mindre än om det nuvarande systemet hade förlängts i oförändrat skick.

Den föreslagna höjningen av ökningsavdraget kan medföra frestelser för vissa företag i intressegemenskap att vidta åtgärder i syfte att erhålla avdrag med högre belopp än vad som eljest skulle ha medgetts. Jag anser därför att det bör införas en särskild regel för att stoppa missbruk av systemet. Jag återkommer i specialmotiveringen till hur en sådan regel bör utformas.

2.6 Övergångsbestämmelser

Det nuvarande forskningsavdraget upphör med utgången av år 1981. De av mig föreslagna ändringarna bör därför tillämpas på intäkter och kostnader för FoU fr. o. m. den Ijanuari 1982, dvs. i princip fr. o. m. 1983 års taxering. I samband med övergången måste emellertid beaktas att alla företag inte har räkenskapsår som sammanfaller med kalenderår. Detta kräver särskilda övergångsbestämmelser. Sådana bestämmelser motiveras också av att de äldre reglerna bygger på en kontantprincip medan de nya reglerna anknyter till bokföringsmässiga grunder.

Ett företag med s. k. brutet räkenskapsår kan vid 1983 års taxering beskattas för exempelvis räkenskapsåret den 1 maj 1981 - den 30 april 1982. Eftersom det nuvarande stödet är kopplat till kalenderår får företaget vid 1982 års taxering FoU-avdrag för bl. a. kostnader under tiden maj-december 1981. Dessa kostnader bör självfallet inte få medräknas även vid beräkningen av FoU-avdraget vid 1983 års taxering. En regel bör därför införas om att man vid 1983 års taxering inte skall beakta FoU-belopp som ingått - eller borde ha ingått - i avdragsunderlaget vid 1982 års taxering.

Det kan förekomma att ett företag betalar en under år 1981 mottagen faktura avseende t. ex. licensavgifter först under år 1982. Likaså kan det inträffa att ett företag får betalning för t. ex. patenträtter, som sålts under år 1981, först året därpå. Licensavgifterna och försäljningen av patenträtterna kan inte beaktas vid beräkning av FoU-avdraget vid 1982 års taxering eftersom några kontanta betalningar inte ägt rum under år 1981. Om företaget har kalenderår som räkenskapsår kommer transaktionerna inte heller att påverka 1983 års taxering. Enligt de nya reglerna skall ju underlaget för FoU-avdrag beräknas enligt bokföringsmässiga grunder. Detta innebär i princip att själva betalningen inte räknas som en kostnad eller intäkt. Det är emellertid fullt klart att hänsyn bör tas till såväl licensavgifterna som vederlaget för de sålda patenträtterna. Jag föreslår mot denna bakgrund att övergångsbestämmelserna kompletteras med en regel av innebörd att utgifter, som på grund av omläggningen av periodiseringsreglerna kommer att falla mellan de båda avdragssystemen, får beaktas vid 1983 års taxering.

Vid tillämpning av det nya systemet skall beräkningen av ökningsavdraget grundas på en jämförelse mellan det aktuella beskattningsårets basunderlag

Prop.  1981/82:70

19

och det närmast föregående beskattningsårets basunderlag. En sådan jämförelse kan förorsaka onödigt merarbete i de fall då företaget har brutet räkenskapsår. Av praktiska skäl föreslår jag därför att beräkningen av ökningsavdrag vid 1983 års taxering skall grundas på en jämförelse mellan det aktuella beskattningsårets basunderlag och det basunderlag som faktiskt legat till grund för avdragsberäkningen vid 1982 års taxering, dvs. basunder­laget avseende kalenderåret 1981. Vid denna jämförelse bör emellerfid beaktas att lönekostnaderna enligt det nya systemet får räknas upp med faktorn 2,5 mot tidigare endast 5/3. För att undvika att den nya uppräk­ningsfaktorn övergångsvis ger ett omotiverat högt ökningsavdrag bör vid beräkningen av ökningsavdraget de lönekostnader som ingår i basunderlaget vid 1982 års taxering räknas upp med 2,5 i stället för med 5/3.

En förlängning av räkenskapsåret kan undantagsvis få till följd att den skattskyldige inte skall taxeras för sin rörelse år 1983. I ett fall av detta slag bör de justeringar av bas- och ökningsavdragen som jag nyss redogjort för i stället göras vid 1984 års taxering.

Med hänsyn bl. a. till att mitt förslag i väsentliga hänseenden anknyter till tidigare lagstiftning i ämnet anser jag att yttrande av lagrådet över lagförslaget inte behöver inhämtas. För detta talar också önskemålet att förlängningen av avdragsrätten med de nya reglerna skall kunna beaktas i företagens dispositioner så snart som möjligt.

3 Specialmotivering

/   §

Paragrafen motsvarar nuvarande 1 §, 2 § första stycket och 6 §.

I första stycket anges lagens tillämpningsområde. För att avdragsrätt skall föreligga krävs dels att den skattskyldige driver industriell tillverkning, dels att han haft utgifter för teknisk och naturvetenskaplig forskning eller sådant tekniskt och naturvetenskapligt utvecklingsarbete som kan antas leda till nya eller väsentligt förbättrade produkter, produktionsprocesser eller produk­tionssystem. De ifrågavarande kraven innebär ingen ändring i sak i förhållande till nuvarande regler.

Med industriell tillverkning avses, förutom tillverkningsindustrin, i detta sammanhang även brytning av mineraliska produkter, verksamhet avseende el-, gas-, värme- och vattenförsörjning samt byggnadsverksamhet (jfr kod 2, 3, 4 och 5 enligt Svensk standard för näringsgrensindelning, SNl). Den omfattning av verksamheten som behövs för att den skall anses som industriell bör tolkas liberalt.

Begränsningen av avdragsrätten till teknisk och naturvetenskaplig FoU-verksamhet innebär att bl. a. administrativt utvecklingsarbete såsom utveck­ling av administrativa rutiner och system för databehandling (software) inte omfattas av stimulansen.

Prop.  1981/82:70

20

Den gällande och föreslagna utformningen av FoU-begreppet bygger på den av statistiska centralbyrån, SCB, använda bestämningen av begreppet. Denna har i sin tur utarbetats på grundval av en definition som gjorts av OECD. Med forskning förstås ett systematiskt och metodiskt sökande efter ny kunskap och nya idéer utan någon bestämd tillämpning i sikte (grundforskning) eller med en bestämd tillämpning i sikte (tillämpad forskning). Utvecklingsarbete innebär att systematiskt och metodiskt utnyttja forskningsresultat och vetenskaplig kunskap och nya idéer för att åstadkomma nya produkter, nya processer, nya system eller väsentliga förbättringar av redan existerande produkter eller system.

Allt FoU-arbete som bedrivs med företagets egen personal skall enligt SCB:s definition innefatta ett nyhetselement. Ett normalt konstruktions-eller undersökningsarbete, som helt följer tidigare utstakade banor och etablerade rutiner, räknas därför inte till FoU. Vid t. ex. serieproduktion är utvecklingen och konstruktionen av prototypen att hänföra till FoU-arbete men inte tillverkningen av den första serieenheten.

Följande verksamhetsfält utesluts vid SCB:s undersökningar av FoU.

l.Malm- och mineralprospektering i de fall då redan tidigare kända metoder och instrument används.

2.

Experimentellt arbete som utförts enbart i syfte att t. ex. undersöka alternativa tillverkningsmöjligheter för redan utvecklade och patentsökta produkter.

3.

Hjälp av FoU-avdelning åt t. ex. produktions- eller försäljningsenhet, då hjälpen inte är av FoU-karaktär.

4.

Juridiskt och administrativt arbete i samband med patentansökningar och tvister.

5.

Dokumentations- och informationsservice av allmän karaktär.

6.

Rutinmässig insamling av data, t. ex. statistik med allmänt syfte.

7.

Rutinmässig kvalitetskontroll och provning.

Enligt nuvarande regler bestäms det underlag som ligger till grund för beräkningen av forskningsavdraget med hänsyn till förhållandena under kalenderåret. Förslaget innebär en ändring i detta avseende. Underlaget skall nämligen i fortsättningen beräknas med hänsyn till förhållandena under beskattningsåret.

1 andra stycket finns en bestämmelse om handelsbolag. Innebörden är att det forskningsavdrag som får tillgodogöras delägarna beräknas med hänsyn till den behållna inkomst hos bolaget som vid taxeringen skall fördelas mellan delägarna.

Prop. 1981/82:70

21

2 

§

Paragrafen motsvarar nuvarande 3 §.

Enligt bestämmelsen i första stycket består det särskilda forskningsavdra­get av ett basavdrag och ett ökningsavdrag.

I andra siycket anges storleken av basavdraget och ökningsavdraget.

Enligt nuvarande regler medges basavdrag och ökningsavdrag endast om underlaget för resp. avdrag uppgår till minst 5 000 kr. Enligt mitt förslag skall denna beloppsgräns höjas till 20 000 kr. En bestämmelse om detta finns i tredje siycket.

F. n. gäller att ökningsavdrag får medges endast om basavdrag hade kunnat medges under närmast föregående beskattningsår. Någon motsva­rande bestämmelse har inte tagits in i mitt förslag.

3 §

Paragrafen motsvarar nuvarande 4 §.

[första stycket anges hur basunderlaget skall beräknas. I underlaget ingår både interna och externa kostnader. De interna kostnaderna beräknas schablonmässigt genom omräkning av lönekostnaderna för FoU-personal. Omräkningsfaktorn är f. n. 5/3. Enligt mitt förslag skall omräkningsfaktorn höjas till 2,5.

De interna kostnaderna skall ökas med vad den skattskyldige för beskattningsåret har lämnat i bidrag för FoU-arbete och med kostnader för förvärv av resultat av sådant arbete. Summan av de interna och externa kostnaderna skall minskas med vad den skattskyldige för beskattningsåret har erhållit i bidrag för FoU-arbete och med intäkter på grund av avyttring eller upplåtelse av resultat av sådant arbete. Till skillnad mot nuvarande regler framgår av mitt förslag uttryckligen att basunderlaget skall påverkas inte endast av intäkter på grund av överlåtelse av t. ex. en patenträtt utan även av licensintäkter på grund av upplåtelse av rätt att utnyttja t. ex. en patenträtt. Mitt förslag torde i detta hänseende innebära endast ett förtydligande av nu gällande regler.

1 första stycket sista meningen finns en bestämmelse om statsbidrag med villkorlig återbetalningsskyldighet. Bestämmelsen bör tillämpas också på bidrag från kommuner och från av staten eller kommuner bildade eller finansierade stiftelser och fonder, t. ex. de regionala utvecklingsfonderna och Norrlandsfonden. Enligt bestämmelsen, som motiveras av praktiska skäl, skall sådana bidrag inte beaktas vid beräkning av basunderlaget om återbetalningsskyldigheten är kopplad till resultatet av det arbete som bidraget har utgått för eller annan liknande omständighet. Bidraget skall vare sig beaktas vid utbetalningen eller när det i förekommande fall står klart att återbetalning inte skall ske. Bestämmelsen skall tillämpas även om den skattskyldige kan bli skyldig att utge vederlag t. ex. i form av royalty på

Prop.  1981/82:70

22

försäljningen av produkter som utvecklats med hjälp av bidraget. Den omständigheten att ett villkorligt lån skrivs av bör inte heller medföra reducering av basunderlaget. Någon uttrycklig föreskrift om detta anser jag inte vara erforderlig. Jag vill i detta sammanhang erinra om att 1980 års kommitté för översyn av reglerna för beskattning av statsbidrag, m. m. (B 1980:01) enligt sina direktiv skall lägga fram förslag bl. a. om hur olika former av stöd till företag skall behandlas i skattehänseende. När resultatet av kommitténs arbete i denna del föreligger kan det finnas anledning att ompröva den nu föreslagna bestämmelsen om statsbidrag.

Vad beträffar redovisningen av intäkter och kostnader synes nuvarande regler förutsätta att kontantprincipen tillämpas. Enligt mitt förslag skall emellertid bokföringsmässiga grunder tillämpas genomgående vid periodis­eringen.

I andra stycket definieras det lönebegrepp som skall användas vid beräkningen av de interna kostnaderna. Enligt förslaget skall endast kontant lön beaktas. Lönen skall avse anställda vilka under minst en fjärdedel av arbetstiden under beskattningsåret har utfört FoU-arbete. I lönekostnader­na får inräknas endast vad som hänför sig till arbete avseende FoU.

Enligt nuvarande regler krävs i vissa fall dispens av regeringen för att bidrag och utgifter avseende FoU-arbete i utlandet skall få räknas in i underlaget. Detta gäller om kostnaderna sammanlagt överstiger 250 000 kr. Dispens ges bl. a. om FoU-arbetet är särskilt resurskrävande och därför lämpligen bör ske i samarbete med utländska företag och institutioner. I övrigt gäller att den skattskyldige såväl för taxeringsmyndigheterna som när frågan prövas av regeringen visar att kostnaderna avser FoU-arbete genom att t. ex. förete ingånget avtal om FoU (jfr prop. 1973:126 s. 29). Enligt bestämmelsen i iredje siycket skall dispensprövningen i fortsättningen ligga hos riksskatteverket. Beloppsgränsen har samtidigt höjts till 500 000 kr. Riksskatteverkets beslut får överklagas hos regeringen genom besvär.

[fjärde slyckel anges hur ökningsunderlaget skall beräknas. Underlaget utgörs av ökningen för beskattningsåret av den skattskyldiges basunderlag i förhållande till basunderlaget för närmast föregående beskattningsår. Vid beräkningen av ökningen bör beaktas vad den skattskyldiges basunderlag faktiskt har uppgått till. Den omständigheten att den skattskyldige har avstått från att yrka fullt basavdrag bör således inte påverka nästa års ökningsavdrag.

Ökningsunderlaget skall beräknas med utgångspunkt från förhållandena under tolvmånadersperioder. Omfattar beskattningsåret kortare eller längre tid än tolv månader skall basunderlaget därför jämkas. En bestämmelse om detta finns i fjärde stycket sista meningen.

Prop.  1981/82:70

23

4 §

Paragrafen innehåller en regel som tar sikte på att förhindra att en uppdelning av verksamheten på flera formellt sett fristående företag får till följd att forskningsavdraget blir för stort eller för litet. Regeln är tillämplig på skattskyldiga, som ingår i en grupp näringsidkare mellan vilka råder intressegemenskap, t. ex. skattskyldiga som tillhör samma koncern. Intres­segemenskap kan föreligga trots att de skattskyldiga inte tillhör samma koncern. Aktierna i två aktiebolag kan exempelvis innehas av en och samma fysiska person. Regeln omfattar även denna och liknande former av intressegemenskap. Å andra sidan behöver den omständigheten att intres­segemenskap föreligger inte innebära risk för att de berörda företagen får för högt forskningsavdrag. Någon obehörig skatteförmån uppnås t. ex. inte om det inte föreligger något som helst samband mellan företagens verksamheter. Regeln är därför tillämplig endast i fråga om verksamhet i förvärvskällor som har sådant inbördes samband att verksamheterna skulle ha ansetts utgöra en förvärvskälla om de hade bedrivits av ett enda företag. Endast förvärvskällor som beskattas i Sverige bör därvid beaktas. Ett utländskt koncernföretag som inte driver rörelse här i landet berörs således inte av regeln.

För närstående företag med integrerad verksamhet gäller att basavdrag och ökningsavdrag beräknas på grundval av samtliga i 3 § angivna kostnader, bidrag och intäkter som företagen har haft. Underlaget för forskningsavdra­get skall med andra ord beräknas på koncernnivå. Vid denna beräkning skall även de företag som inte yrkat forskningsvdrag eller som inte driver industriell tillverkning, t. ex. särskilda forskningsbolag, beaktas. Det på detta sätt fastställda gemensamma underlaget för basavdrag och ökningsav­drag fördelas därefter mellan de företag som enligt 1-3 §§ kan få särskilt forskningsavdrag.

Koncernregeln kan belysas med följande exempel. En koncern består av företagen A och B. A:s basunderlag har ökat med 150 000 kr. i förhållande till närmast föregående beskattningsår. B:s basunderlag har å andra sidan minskat med 100 000 kr. A kan medges ökningsavdrag med 30 % x (150 000 ./. 100 000) = 15 000 kr. Den omständigheten att A eventuellt inte haft rätt till basavdrag för närmast föregående beskattningsår saknar betydelse. A medges ändå ökningsavdrag med 15 000 kr. En annan koncern består av företagen A, B och C. A:s basunderlag har ökat med 150 000 kr. och B:s basunderlag med 100 000 kr. C:s basunderlag har däremot minskat med 70 000 kr. Det gemensamma underlaget för ökningsavdrag blir då (150 000 + 100 000 ./. 70 000 =) 180 000 kr. av vilket 108 000 kr. faller på A och 72 000 kr. på B. A:s ökningsavdrag blir alltså (30 % x 108 000 =) 32 400 kr. och B:s ökningsavdrag (30 % x 72 000 =) 21 600 kr.

Prop.  1981/82:70

24

5 §

Av paragrafen framgår att ett särskilt forskningsavdrag inte medges ex officio utan endast efter yrkande av den skattskyldige. Har den skattskyldige av någon anledning avstått från att yrka avdrag i sin deklaration kan han framställa yrkandet i form av besvär till länsrätten. Även i övrigt bör ett yrkande om särskilt forskningsavdrag behandlas på samma sätt som andra yrkanden rörande den skattskyldiges taxering.

4 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att antaga inom budgetdepartementet upprättat förslag fill

lag om ändring i lagen (1973:421) om särskilt forskningsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt.

5 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga det förslag som föredragan­den har lagt fram.

Prop.  1981/82:70

25

Bi/aga I

Forskningsskattekommitténs författningsförslag

1    Förslag till

Lag om stöd för forskning och utveckling

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Den som driver rörelse avseende industriell tillverkning (förelaget)

medges stöd enligt denna lag (forskningsstöd) för sådan forskning och

utveckling som sägs i 2 § och som har eller kan antas få betydelse för

rörelsen.

Forskningsstöd skall inte räknas som skattepliktig inkomst enligt kommu­nalskattelagen (1928:370) eller lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

2 § Med forskning och utveckling avses i denna lag teknisk och naturve­

tenskaplig forskning samt sådant tekniskt och naturvetenskapligt utveck­

lingsarbete som kan antas leda till nya eller väsentligt förbättrade produkter,

produktionsprocesser eller produktionssystem.

Beteckningar i kommunalskattelagen (1928:370) och taxeringslagen (1956:623) som används i denna lag har samma innebörd som i de nämnda lagarna.

3 § Forskningsstödet utgör summan av ett basstöd och ett ökningssiöd.

Basstödet utgör två procent av ett underlag beräknat enligt 4 § (basunderlag)

och ökningsstödet tio procent av ett underlag beräknat enligt 5 § (öknings­

underlag).

Forskningsstöd utgår endast om basunderlaget uppgår till minst 20 000 kronor.

4 § Basunderlaget beräknas på grundval av förhållandena under beskatt­

ningsår. Beräkningen sker på följande sått. Det belopp som motsvarar två

och en halv gång lönekostnaderna enligt andra stycket ökas med vad

företaget gett ut i bidrag för forsknings- och utvecklingsarbete och med

kostnader för förvärv av resultat av sådant arbete. Summan minskas med vad

företaget erhållit i bidrag för forsknings- och utvecklingsarbete och med

intäkter på grund av avyttring av resultat av sådant arbete. Erhållna bidrag

som företaget med hänsyn till resultatet av det arbete som bidrag utgått för

eller annan liknande omständighet kan bli skyldigt att betala åter eller eljest

utge vederlag för beaktas inte.

1 lönekostnaderna enligt första stycket ingår vad företaget under beskattningsåret gett ut i pengar som lön till anställda vilka under minst en fjärdedel av sin arbetstid utfört forsknings- och utvecklingsarbete. I lönekostnaderna får räknas in endast vad som hänför sig till arbete avseende forskning och utveckling.

Prop.  1981/82:70

26

5          § Ökningsunderlaget utgör summan av ökningarna av basunderlagen

avseende det senaste beskattningsåret och de två närmast föregående

beskattningsåren, för vart och ett i förhållande till basunderlaget avseende

beskattningsåret före. Ökning ingår dock i underlaget endast i den mån

basunderlaget för något beskattningsår efter det beskattningsår som

ökningen avser inte understiger basunderlaget för det beskattningsåret.

Skall vid beräkningen av ökningsunderlaget hänsyn tas till beskattningsår som är längre eller kortare än tolv månader, används den andel av basunderlaget avseende det beskattningsåret som tolv utgör av det antal månader som ingår i beskattningsåret.

(Se vidare anvisningarna.)

6          § 1 fråga om ansökan om forskningsstöd och beslut med anledning därav

tillämpas reglerna i taxeringslagen (1956:623) om taxering för inkomst om

inte annat framgår av denna lag. Ansökan skall avges på heder och samvete

och avfattas på blankett enligt formulär som fastställts av riksskattever­

ket.

(Se vidare anvisningarna.)

7

S Efter beslut om forskningsstöd skall länsstyrelsen verkställa utbetalning i enlighet med beslutet så snart det kan ske, i fråga om beslut av taxeringsnämnd dock ej föreden 15 december under taxeringsåret. Anmäler taxeringsintendent hinder härför får dock utbetalning innan beslutet vunnit laga kraft ske endast om särskilda skäl föranleder det.

8

§ Har forskningsstöd betalats ut med högre belopp än vad det efter besvär slutligt fastställts till. skall vad som erhållits för mycket betalas åter.

9

i? På forskningsstöd som betalas ut efter utgången av mars månad året efter taxeringsåret utgår ränta från den nämnda tidpunkten till utgången av den månad då utbetalning sker. På forskningsstöd som skall betalas åter utgår ränta från utgången av den månad då beloppet betalats ut till utgången av den månad då återbetalning sker.

Ränta enligt första stycket beräknas för visst kalenderår efter den högre av de räntesatser som vid den årliga debiteringen det året gäller vid beräkning av ö-skatteränta enligt 69 S 1 mom. uppbördslagen (1953:272). Räntebelopp som understiger 50 kronor påförs inte.

10       § Har företag vidtagit åtgärd som kan antas ha kommit till uteslutande

eller så gott som uteslutande i syfte att erhålla forskningsstöd eller stöd med

högre belopp än som eljest skulle ha utgått och kan åtgärden anses obehörig,

fastställs stödet som om åtgärden inte vidtagits.

Prop.  1981/82:70

27

Anvisningar

till 5 S

Till ledning för tillämpningen anges följande exempel:

Ett företag har under en femårsperiod haft följande basunderlag

beskattningsår

1

100

2

120

3

130

4

126

5

140

Vid beräkning av forskningsstöd i samband med taxeringen för beskatt­ningsår 5 skall hänsyn tas till bestående ökningar av basunderlaget mellan beskattningsåren 2 och 3, 3 och 4 samt 4 och 5. Ökningen mellan beskattningsåren 1 och 2 ligger däremot för långt tillbaka.

Mellan åren 2 och 3 har basunderlaget ökat med 10 enheter. Med hänsyn till att basunderlaget för ett senare år - år 4 - understiger basunderlaget för år 3 med 4 enheter ingår endast 6 av de 10 enheterna i ökningsunderlaget.

Mellan beskattningsåren 3 och 4 har inte inträffat någon ökning.

Mellan beskattningsåren 4 och 5 har inträffat en ökning med 14 enheter.

Ökningsunderlaget utgör således 6 + 14 = 20 enheter.

Antag att beskattningsår 2 omfattat 8 månader. Vid beräkningarna skulle då i stället för 120 enheter ha använts i- 120 = 180 enheter. Hade det nämnda beskattningsåret omfattat 16 månader skulle ha använts -lx 120 = 90 enheter.

till 6 5

Ansökan om forskningsstöd görs hos den taxeringsnämnd som har att taxera företaget till statlig inkomstskatt för det beskattningsår som basun­derlaget skall beräknas för. Ansökan av handelsbolag görs hos taxerings­nämnd som bestämts av den länsstyrelse hos vilken bolaget är registrerat eller, om bolaget registrerat hos tlera länsstyrelser, hos länsstyrelsen i det län där huvudkontoret är inrättat. Ansökan av juridisk person som är helt frikallad från skattskyldighet enligt lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och av sådant dödsbo som skall behandlas som handelsbolag i beskattnings­hänseende görs hos taxeringsnämnd som bestämts av länsstyrelsen i det län där företaget skulle ha taxerats till statlig inkomstskatt om det varit skattskyldigt för inkomst. Företaget som inte kommit in med ansökan till taxeringsnämnden före utgången av november under taxeringsåret får göra

Prop.  1981/82:70

28

ansökan om forskningsstöd hos den länsrätt som har att ta upp besvär rörande taxeviogsbeslut av nämnden. Sådan ansökan skall ha kommit in före utgången av februari året efter taxeringsåret. Kommer ansökan in efter denna tid men före utgången av juni året efter taxeringsåret, får länsrätten pröva ansökan om taxeringsintendenten helt eller delvis tillstyrker den i sak. Den omständigheten att ansökan gjorts hos annan taxeringsnämnd eller länsrätt än nu sagts utgör inte hinder för prövning av ärendet.

Har ansökan kommit intill taxeringsnämnd inom föreskriven tid men efter utgången av september får taxeringsnämnden, om skäl därtill föreligger, genom särskilt beslut lämna över ärendet till länsrätten för prövning.

Underrättelse om beslut rörande forskningsstöd skall sändas till företaget även om avvikelse inte skett från de av företaget lämnade uppgifterna. Reglerna i taxeringslagen (1956:623) om underrättelse om avvikelse från självdeklaration och om verkan av att skattskyldig inte erhållit sådan underrättelse under taxeringsåret tillämpas på underrättelse enligt första meningen.

1 stället för bestämmelserna i 100, 101 och 103 §S taxeringslagen gäller följande. Visas att forskningsstöd utgått med för högt belopp till följd av att beslutet med hänsyn till sedermera framkomna omständigheter grundats pä oriktiga förutsättningar, får taxeringsintendent anföra besvär över beslutet i särskild ordning. Sådana besvär får anföras inom fem år efter utgången av taxeringsåret. Besvär som anförts i särskild ordning prövas av den länsrätt som skolat avgöra besvär över det beslut vari rättelse söks. Har beslutet prövats av länsrätten, skall kammarrätt pröva målet. Har beslutet prövats av kammarrätten eller regeringsrätten, skall regeringsrätten pröva målet. Regeringsrätten eller kammarrätten får, om besvär som anförts i särskild ordning finnes böra tas upp till prövning, förordna att målet skall tas upp och vidare handläggas av länsrätt.

Bestämmelserna i 50 § taxeringslagen angående granskning av självdekla­ration m. m. skall gälla beträffande ansökan om forskningsstöd och uppgifter i anslutning därtill.

1.

Denna lag träder i kraft fyra veckor efter den dag. då lagen enligt uppgift på den har kommit ut från trycket i Svensk författningssamling. Lagen tillämpas första gången i samband med taxeringen år 1982.

2.

Genom lagen upphävs förordningen (1973:421) om särskilt forskningsav­drag vid taxering till statlig inkomstskatt. Förordningen skall dock alltjämt tillämpas i fråga om kostnader som anges i dess 1 S.

3.

Om det beskattningsår, för vilket taxering sker år 1982 eller, om taxering beträffande den förvärvskälla soin rörelsen ingår i inte sker det året, år 1983 börjat före eller efter den 1 januari 1981. skall vid beräkning av

Prop.  1981/82:70

29

basstöd basunderlaget avseende det beskattningsåret minskas respektive ökas med den andel av underlaget som tiden mellan den nämnda tidpunkten och tidpunkten för beskattningsårets början utgör av hela beskattningsåret. 4. I ökningsunderlaget ingår inte ökning avseende beskattningsår för vilket taxering skett före år 1982. Ökning avseende det beskattningsår för vilket taxering sker år 1982 eller, om taxering beträffande den förvärvskälla som rörelsen ingår i inte sker det året. år 1983 beräknas i förhållande till underlaget för basavdrag enligt förordningen (1973:421) avseende kalenderåret 1980.

2    Förslag till

Lag om ändring i lagen (1937:249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar

Härigenom föreskrivs att 17 § lagen (1937:249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

17 §'

Till myndighet avlämnade uppgifter till ledning för taxering, som avses i taxeringslagen (1956:623), eller eljest för beräknande av skatt eller ock för beräknande av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller av arbetsgivaravgift enligt lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring m. m. må ej i andra fall än i därom gällande författning stadgas utan den skattskyldiges eller den försäkrades eller den avgiftsskyldiges samtycke utlämnas till annan tidigare än tjugo år efter uppgiftens datum. Vad nu sagts skall även gälla beträffande handling, som upprättats eller för granskning omhändertagits av myndighet vid taxeringskontroll enligt taxeringslagen eller eljest vid skattekontroll, vid beräknande av pensionsgrundande inkomst eller vid kontroll av uppgift för beräknande av arbetsgivaravgift. Uppgift, som av aktiebolag eller ekonomisk förening lämnats taxeringsmyndighet till ledning vid värdesättning av aktier i bolaget eller andelar i föreningen, må ej utan samtycke av den som lämnat uppgiften utlämnas till annan tidigare än tjugo år efter uppgiftens datum. Är det under pågående utredning rörande någons taxering av synnerlig vikt att innehållet i kontrolluppgift eller annan för taxeringskontroll enligt taxeringslagen avsedd handling icke kommer till den skattskyldiges kännedom, må myndighet, som innehar handlingen, vägra att utlämna denna.

Handlingar i ärenden angående sådant förhandsbesked, som enligt vad därom är särskilt stadgat kan meddelas i taxerings- eller skattefrågor, må ej

I Senaste Ivdelse I978:.\53.

Prop.  1981/82:70

30

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

utan samtycke av den som sökt beskedet utlämnas till annan tidigare än tjugo år från handlingens datum.

Handlingar i ärenden angående befrielse från tillämpning av bestämmel­serna om beräkning av skattepliktig realisationsvinst vid avyttring av aktier eller liknande egendom i samband med strukturrationalisering och angående rätt att erhålla avdrag vid taxeringen för avsättning till särskild nyanskaff­ningsfond må ej utan samtycke av den som sökt befrielse utlämnas till annan tidigare än tjugo år från handlingens datum.

HandUngar  i ärenden  angående forskningsstöd enligt lagen (1980:00) om Slöd för forskning och utveckling må ej ulan samtycke av den som ansökt om forskningsstöd utlämnas ull annan tidigare än tjugo år från handlingens datum. Bestämmelserna i första stycket tillämpas också i fråga om motsvarande handlingar, som ha upprättats eller inkommit med anledning av överenskom­melse med främmande stat om handräckning i skatte- eller avgiftsären­den.

Denna lag träder i kraft fyra veckor efter den dag, då lagen enligt uppgift på den kommit ut från trycket i Svensk författningssamling.

Prop.  1981/82:70

31

Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över betänkandet Stimulans av forskning och utveckling (Ds B 1980:1)

1 Inledning

Efter remiss har yttranden över betiinkandet avgetts av riksrevisionsverket (RRV), riksskatteverket (RSV), allmänna ombudet för mellankommunala mål (AO), kammarrätten i Stockholm, statistiska centralbyrån (SCB). konjunkturinstitutet, arbetsmarknadsstyrelsen (AMS), statens industriverk (SIND). styrelsen för teknisk utveckling (STU). Ingenjörsvetenskapsakade­mien (IVA). Industrifonden, lånsslyrelserna i Stockholms. Södermanlands. Malmöhus. Göteborgs och Bohus. Örebro samt Västerbottens län. delega­tionen (B 1977:09) för företagens uppgiftslämnande (DEFU). Centralorga­nisationen SACO/SR. Föreningen Auktoriserade revisorer (FAR). Koope­rativa förbundet (KF). LaiulsorganisatiiMien i Sverige (LO). Landstingsför­bundet. Lantbrukarnas riksförbund (LRF). Svensk indiistritörening. Svens­ka arbetsgivareföreningen (SAF). Svenska byggnadsentreprenörföreningen j (SBEF). Svenska företagares riksförbund. Svenska koninninfi)rlnindet. Svenska konsultförcningen. Svenska revisorsamfundet. Svenska uppfinna­reföreningen. Sveriges hantverks- och industriorganisation - Familjeföreta­gen (SHIO-Familjeföretagen). Sveriges industriförbund. Taxeringsnämnds-ordförandenas riksförbund (TOR) samt Tjänstemännens centralorganisa­tion (TCO).

Länsstvrelsen i Västerbottens lån har till sitt yttrande fogat cn reservation av tre ledamöter samt yttranden från Västerbottens handelskammare och Västerbottens läns TCO-distrikt. LRF åberopar ett yttrande av Lantbrukar­nas skattedelegation. SAF och Sveriges industriförbund åberopar ett yttrande av Näringslivets skattedelegation.

Som bilaga 9 till prop. 1980/81:130 om industripttlitikens inriktning, m. m. har fogats en sammanställning av remissyttrandena såvitt avser dels allmänna synpunkter på frågan om statligt stöd lill forskning oeh utveckling inom industrin, dels stödets beräkning, tiels ordningen tor beslut och tillgodofö­rande av stödet. Remissyttraiuleiia i dessa delar redovisas inte i följande sammanställning.

2 Erfarenheter av tillämpningen av det nuvarande systemet

AO redovisar vissa erfarenheter av tillämpningen av det nuvarande systemet. Ombudet anför:

Mellankommunala skatterätten prövar taxeringarna för de företag som bedriver verksamhet i förvärvskälla som skall tas till beskattning i flera län. Detsamma gäller om företaget tillhör koncern vilkas företag taxeras i flera

Prop.  1981/82:70

32

län. Detta innebär att samtliga börsnoterade och många andra större industriföretags taxeringar handläggs av allmänna ombudet för mellankom­munala mål. Därutöver handläggs ett mycket stort antal medelstora och mindre företags taxeringar. Det helt övervägande antalet företag som utnyttjat forskningsavdraget enligt nuvarande lagstiftning torde återfinnas inom detta företagsbestånd. Likaså torde det helt övervägande antalet skatteprocesser avseende forskningsavdrag som förekommit ha förts i mellankommunala skatterätten i andra instans. De erfarenheter som vunnits av hittillsvarande lagstiftning bör tas till vara vid utarbetandet av ett permanent system. Kommittén redovisar dock inte några som helst erfarenheter av vare sig materiella, formella eller processtekniska svårighe­ter. Jag vill därför inledningsvis ge en provkarta av några av de problem som uppkommit vid tillämpningen av hittillsvarande regler.

Det vanligaste skälet till att taxeringsnämnderna vägrat avdrag torde ha varit att de personer som deltagit i forskningsarbete inte varit sysselsatta med forskning till övervägande del, dvs. mer än 50 %. Ofta har angetts en sysselsättningsgrad av exakt 50%. Regelmässigt har skattedomstolarna vägrat avdrag i sådana fall. Det har förekommit att företag yrkat avdrag med hänsyn till att den anställde under den tid forskning pågått varit sysselsatt därmed under mer än 50 % av tiden. Några processer har rört vilken personal som skall inräknas i kostnadsunderlaget, t. ex. vaktmästare, bibliotekarier, sekreterare o. dyl. knutna till forskningsavdelningar. Andra har gällt konstnärer, modellörer och tecknare som arbetar med konstnärlig formgiv­ning.

Begreppet "'industriell tillverkning" har vållat tillämpningssvårigheter i vissa fall där verksamheten varit blandad.

Periodisering av kostnader har föranlett taxeringsprocesser. Förordningen talar om "kostnader för lön", "utgivit i bidrag", "kostnader för förvärv", "erhållit i bidrag", "influtit genom avyttring" osv. Vidare har det varit oklart om intäkter och kostnader till följd av upplåtelse av rätt att utnyttja know-how. dvs. licensavgifter, skall påverka forskningsunderlaget eller om detta skall gälla endast beträffande överiålelse av know-how. Det har hävdats att licensintäkter inte skulle ha utgjort intäkt av forskning utan ersättning för att licensbetalaren fått ensamrätten för viss produktion på viss geografisk marknad. I något fall har på faktura särskilt debiterad ersättning för forskningskostnader för viss leverans inte ansetts böra påverka forsknings­underlaget. Oklarhet har vidare rått om licensbetalningar eller överlåtelse av patent m. m. som avser kunnande som utvecklats före förordningens tillkomst skall beaktas.

Arrangemang som synes ha haft som sitt egentliga syfte att reducera skattekostnaderna har observerats. Sålunda har företag bildat handelsbolag som äger forskningsanläggningar eller patenträttigheter o. dyl.* Genom att låta dessa debitera ägarföretagen avgifter har dessa belastats med särskilda forskningskostnader utöver lönekostnaderna. Dessa särskilda kostnader har dock förutsatts bli beaktade genom den uppräkning med 5/3 av lönekostna­derna som får göras. Genom konstruktionen har företaget kunnat tillgodo­göra sig dubbla avdrag. Genom att hänföra forskningskostnader till skilda bolag inom en och samma koncern har företag på ett mycket enkelt sätt kunnat tillgodoföra sig extra ökningsavdrag. Genom att betala licenser till andra företag i koncernen som inte har egna forskningskostnader kan avdragsunderlag tillskapas.

Prop.  1981/82:70

33

En särskild svårighet som vidlåder gällande förordning hänger samman med att avdragsrätten omfattar ett ökningsavdrag. Detta har framkallat mycket besvärliga processuella situationer. En nedsättning av avdragsunder­laget vid ett års taxering på yrkande av en taxeringsintendent leder till att taxeringen ett påföljande år påverkats i sänkande riktning. Flera års taxeringar måste i sådana mål hållas öppna i avvaktan på laga kraftvinnande dom. Företag har yrkat att visst år få avdraget beräknat på lägre kostnader än de faktiskt redovisade, vilket torde leda till större ökningsavdrag påföljande år.

För att förhindra att alltför komplicerade processuella situationer upp­kommer eller att företagen ges möjlighet att styra ökningsavdragets storlek, har det från fiskalt håll hävdats att ett i deklarationen yrkat avdrag skall ligga fast och inte ändras genom besvär av företaget. Stöd för en sådan uppfattning har funnits i förordningens 5 §. I praxis har dock besvärsvis framställda yrkanden prövats beträffande det särskilda investeringsavdraget (SFS 1975:1147) som har en likalydande bestämmelse.

Sammanfattningsvis kan sägas att hittillsvarande regler om särskilt forskningsavdrag - trots att de berört ett mycket begränsat avsnitt av beskattningsområdet och ett tämligen litet antal skattskyldiga - vållat inte obetydliga tillåmpningssvårigheter såväl materiellt som formellt och proces-suellt. Ändå torde granskningen av avdragsunderlaget ha skett relativt översiktligt. Redovisningen i deklarationerna har av praktiska skäl kunnat ske summariskt och forskningskostnadsbegreppet torde ofta uppfattas så diffust att resurskrävande undersökningar företagits endast mera sällan. Taxeringsnämnderna torde ofta ha ansett sig sakna den särskilda tekniska kompetens som krävs för att göra bedömningen av om en arbetsprestation varit av det slaget att den kan betecknas som forskning och utveckling. De bedömningar som skall göras synes också skilja sig från dem som normalt faller inom taxeringsnämndernas erfarenhetsområde.

3 Allmänna synpunkter på kommitténs förslag i jämförelse med det nuvarande särskilda avdraget

En allmän uppfattning bland remissinstanserna är att förslaget - inom ramen för ett generellt stimulanssystem - allmänt sett utgör en bättre lösning än det särskilda avdraget. Uttalanden av denna innebörd har gjorts av ett femtontal remissinstanser, däribland RSV, STU, IVA, Industrifonden, LO, Lantbrukarnas skattedelegation. Näringslivets skattedelegation och TCO. Kammarrätten i Stockholm förordar ett system med extra avdrag alternativt skattereduktion, i båda fallen kombinerat med bidrag i de fall då företaget inte har vinst.

STU:

Utredningsförslaget innebär en avsevärd förbättring av det generella

FoU-stödet. Detta gäller särskilt:

bidragsformen som  innebär att fler företag kan  komma att  utöka FoU-verksamheten

?! Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 70

Prop.  1981/82:70

34

treårsperspektivet som skapar förutsättningar för större långsiktighet i FoU-verksamheten samt

den ökade möjligheten att införskaffa utländska kunskaper, licenser m. m.

IVA:

Akademien har i studien "Kunskap och konkurrenskraft" (op cit) bedömt att generella stödåtgärder, som påverkar de ekonomiska villkoren för företagens forsknings- och utvecklingsverksamhet, kommer att erfordras under överskådlig framtid.

Därför föreslog IVA att det provisoriska s. k. särskilda forskningsavdraget skulle bibehållas och utvecklas. För att öka stimulanseffekten föreslogs att den del av avdraget som beräknades på den fasta FoU-kostnaden skulle fördubblas till 20%.

Avdragssystemet innebär att företag kan dra nytta av stödet bara om man ger vinst. Detta missgynnar bl. a. nyetablerade företag med syfte att utveckla ny teknik, eftersom dessa normalt ger vinst först efter lång fid. Akademien föreslog att rätten till ackumulering av avdraget skulle utökas till tio år.

Forskningsskattekommitténs förslag avviker i vissa avseenden från IVA:s tidigare synpunkter. Förslaget bedöms dock innebära en förbättring av det nuvarande systemet på de punkter akademien påtalat, och IVA tillstyrker därför kommitténs förslag i dess huvuddrag.

TCO:

Vid bedömningen av det föreliggande förslaget finner TCO att detta är bättre än nuvarande ordning, eftersom det nya systemet innebär att avdrag byts ut mot bidrag, som således utgår även till företag som inte uppvisat vinst. TCO finner det likaså vara en förbättring att en ökad andel av stödet lagts på ökningsstöd. Det av utredningen framlagda förslaget är således enligt TCO:s mening bättre ägnat än nuvarande system att tillämpas under åtminstone en övergångstid intill dess att säkrare bedömningsunderlag föreligger som ett resultat av fortsatt utredningsarbete. När TCO således förordar att det av kommittén föreslagna systemet med FoU-bidrag skall tillämpas tills vidare, har organisationen särskilt fäst avseende vid att många företag kan ha dimensionerat sina FoU-resurser med hänsyn till det nu gällande stödet och att en övergång till helt andra bedömningskriterier kan vålla en åtminstone temporär osäkerhet. Risk föreligger att vissa företags FoU-verksamhet stagnerar eller trappas ned. Detta skulle också skapa otrygga anställnings­förhållanden för dem som arbetar inom FoU-området.

4 Företagskategorier som bör omfattas av stimulansen

Enligt nuvarande regler och även enligt kommitténs förslag är stimulansen förbehållen företag som bedriver industriell tillverkning. Denna begränsning tillstyrks uttryckligen av Näringslivets skattedelegation, som anför:

I promemorian föreslås att stimulansen liksom hittills skall ges till företag, som bedriver industriell fillverkning och omfatta kostnader för tekniskt och naturvetenskapligt FoU-arbete. Utredningen har enligt direktiven haft att överväga om även andra företag och annan forskning bör omfattas av

Prop.  1981/82:70

35

systemet. Emellertid har den icke ansett att man bör överge nuvarande gränsdragning.

Vi ansluter oss till utredningens bedömning att en sådan utvidgning inte bör vidtas. Den skulle knappast inrymmas i ett stödsystem uppbyggt på samma sätt som det gällande eller nu föreslagna. Dessa system är lämpade för ett stöd till den tekniska och naturvetenskapliga FoU-verksamheten inom industrin men knappast för ett mera allmänt stöd till FoU-verksamhet inom näringslivet. Vi vill också erinra om att den i nuvarande lagsfiftning valda begränsningen inte vållat några nämnvärda problem. Vi förutsätter emeller­tid att utvecklingen här följs med fortsatt uppmärksamhet.

Förutsättningarna för avdragsrätt skall alltså oförändrat vara att den skattskyldige driver industriell tillverkning och har kostnader för tekniskt och naturvetenskapligt FoU-arbete enligt den definition därav som utarbe­tats för statistiskt bruk. Vi delar som vi tidigare sagt denna kommitténs uppfattning att stödets nuvarande tillämpningsområde inte bör ändras. Vi vill dock understryka angelägenheten av att begreppen industriell tillverk­ning och teknisk och naturvetenskaplig FoU-verksamhet inte tolkas restrik­tivt. Sålunda bör alltfort gälla att ett varuproducerande företag av mindre storlek inte bör vägras stöd på den grund att företagets verksamhet möjligen inte kan anses som industri.

Några remissinstanser önskar i en utvidgning av tillämpningsområdet. Enligt STU bör utvecklingsbolag omfattas av stimulansen. Styrelsen anför:

En central företagsgrupp för Sveriges framtida internationella konkur­renskraft är utvecklingsbolagen. I utredningen sorteras de under kunskaps­producerande företag. Ibland bildas ett utvecklingsbolag för att utveckla endast ett projekt i syfte att antingen sälja resultatet genom en licens eller marknadsföra slutresultatet efter legotillverkning eller egen produkfion. Andra utvecklingsbolag bedriver kontinuerligt olika projekt och lever på intäkter av licenser. Utvecklingsbolag drivs ofta av engagerade persdner som tar betydande tekniska och inte minst privata ekonomiska risker. Även om en betydande del av utvecklingsbolagens projekt inte lyckas har det .visat sig att de som lyckas genererar ny industriell verksamhet och då ofta i nyetablerade företag. Enligt internationell erfarenhet är tillväxten betydligt snabbare, vinsten högre och antalet nyanställningar större än inom nyetablerade industriföretag i allmänhet.

Utredningen menar att dessa framtidsorienterade företag inte skall omfattas av FoU-stimulans enligt förslaget. Motivet är att FoU-avdraget kan bli dubbelt, dvs. falla ut dels hos FoU-företaget dels hos licensköparen.

Detta innebär att utvecklingsbolagen, som ständigt tar stora tekniska och ekonomiska risker inte skulle stödjas, medan de licensköpande företagen, som tar minimala risker då de köper en färdigutvecklad produkt, skulle få bidrag. Inte heller får utvecklingsbolag, som tänker starta tillverkning, stimulans. Ny företagsetablering baserad på FoU skulle inte alltid stimuleras. STU anser därför att förslaget inte tillräckligt stöder framtidsorienterade tekniska FoU-insatser.

Prop.  1981/82:70

36

1 detta sammanhang år det intressant att citera prop 1978/79:123 Riktlinjer för industripolitiken, m. m.

"När det gäller utvecklingen av nya affärsidéer bör man enligt min mening vara medveten om att politiska organ, statliga myndigheter och etablerade intresseorganisationer genom sin uppbyggnad ibland kan utgöra en återhål­lande kraft snarare än en pådrivande. De kan ha svårare att se både riskerna och möjligheterna i utvecklingen än enskilda människor och företag som år verksamma ute på fältet. Det finns åtskilliga exempel på personer och företag med nva idéer som länge har fått slåss i motvind mot det samlade etablissemanget innan marknadskrafterna har visat att deras idéer har varit bärkraftiga."'

Genomförs utredningens förslag bör även utvecklingsbolagen (imfattas av stödet. Risken för dubbelt stöd får motverkas t. ex. genom att licensintäk­terna dras av på det bidragsgrundande beloppet, dvs. på samma sätt som för tillverkande företag.

IVA pekar på vissa potentiella grånsdragningsproblem vad gäller begrep­pen ""industriföretag"" och ""teknisk och naturvetenskaplig FoU'".

IVA:

Det har i vissa sammanhang visat sig lämpligt att organisatoriskt skilja långsiktig utveckling från företagets löpande verksamhet. Flera stora industriföretag har prövat att etablera separata utvecklingsföretag, new-venture-enheter etc. Även hos fristående teknikbaserade nya företag förekommer i ökad utsträckning att företaget enbart ägnar sig åt utveckling och marknadsföring, medan all tillverkning läggs på underleverantörer.

Det är viktigt att man vid eventuella gränsfall av ovan skisserat slag tillämpar bidragsreglerna konstruktivt och ser mer till bidragssystemets syfte att stärka svensk industris konkurrensförmåga, än till strikt formella gränser. Bidragssystemets tillämpning bör inte motverka t. ex. företagens strävan att finna en ändamålsenlig organisatorisk form för FoU.

FAR vill fästa uppmärksamheten på en situation, där begränsningen till industriföretag enligt föreningen kan få inte avsedda effekter. Föreningen anför:

Inom en koncern kan det vara rationellt att koncentrera FoU-arbetet till en för koncernen gemensam FoU-avdelning inom moderbolaget. Om moder­bolaget i övrigt driver annan verksamhet än industriell tillverkning, får man inom koncernen forskningsstöd enligt lagförslaget endast till den del dotterbolagen - industriföretagen - lämnar bidrag till moderbolaget för de gemensamma FoU-kostnaderna. De kostnader, som ej täcks av dessa bidrag, grundar sålunda ej forskningsstöd, även öm de avser FoU-arbete enligt 2 S i lagförslaget. FAR hemställer att även den berörda situationen beaktas vid den slutliga utformningen av lagtexten.

Svenska uppfinnareföreningen anser att det uppfinnar- och innovationsar­bete som utförs av de fria uppfinnarna måste bli föremål för stimulansåtgär­der som är jämförbara med och helst av vidare omfattning än de av

Prop.  1981/82:70

37

kommittén föreslagna. Enligt Svenska kotisultföreningen bör konsultföretag omfattas av stimulansen. SHlO-Famdjeföretagen föreslår att tillämpnings­området utvidgas till att omfatta industriserviceföretag.

Svenska konsultföreningen:

Utredningen framhåller (sid. 57) att de kunskapsproducerande företagen ""indirekt får del av stimulansen genom att denna omfattar sådana köpare av FoU-resultaten som levererar industriprodukter. Om stimulans utgick direkt till sådana företag skulle samma FoU-insats kunna medföra rätt till stimulans två gånger. Sådana effekter skall som nämnts inte godtas". Vi anser att den refererade ståndpunkten bygger på en felaktig uppfattning oni FoU-verksamheten i bl. a. konsultföretagen. Skall dessa kunna hävda sig såväl i konkurrensen på utlandsmarknaden som på hemmamarknaden, måste de bedriva ett internt utvecklingsarbete avseende egna rutiner i fråga om arbetsmetodik oeh hur t. ex. på annat håll uppnådda FoU-resultat skall omsättas i praktisk tillämpning. Exempel härpå är att utveckla dataprogram för ritningsproduktion, projektledning, beskrivningsarbete och liknande. Dessa insatser kommer främst till nytta i den löpande produktionen för uppdragsgivarna, dvs. i uppdrag som ingalunda blir betraktade som FoU-upp5drag. Eftersom FoU-potentialen i konsultföretagen är mycket hög, bl. a. beroende på en hög ingenjörstäthet och en verksamhet som ligger i gränsskiktet mellan den renodlade forskningen och den praktiska tillämp­ningen, är det ur samhällsekonomisk synpunkt i högsta grad rimligt att forskningsstödet också direkt kan utgå till konsultföretagen. Vi får därför föreslå att förslaget ändras på sådant sätt att forskningsstödet icke enbart utgår till tillverkande företag utan även till konsultföretag eller, enligt utredningens nomenklatur, "kunskapsproducerande företag".

SHIO-Familjeföretagen:

1 den föreslagna lagen om stöd för forskning och utveckling anges att stödet avser företag som driver industriell tillverkning. Det framgår inte helt klart vad som skall menas med industriell tillverkning. Innebörden torde dock vara att forskningsstödet föreslåsgälla för tillverkningsindustrin, dvs. företag tillhörande grupp 3 inom svensk näringslivsindelning (SNI). Därmed skulle byggnadsindustrin och servicenäringarna ligga utanför forskningsstödet. I betänkandet diskuteras huruvida även s. k. industriservice skall få rätt till forskningsstimulans. Utredningen lämnar följande motiv för att inte utvidga den branschmässiga avgränsningen:

"Åtgärderna bör alltså utformas så att de får verkan främst för de näringsgrenar som i stor utsträckning är utsatta för utlandskonkurrens - på främmande marknad och på hemmamarknaden. (...)11973 års lagstiftnings­ärende avvisades, som nämnts, propåer om att industriservicesektorn samt underhålls- och kunskapsproducerande företag skulle omfattas av stimulans. Självfallet förekommer det inte sällan att sådana företag har att verka i konkurrens med utländska företag. Generellt sett torde dock utlandskon­kurrensen inte vara lika uttalad i dessa näringsgrenar som för de varupro­ducerande företagen" (sid. 57).

Prop. 1981/82:70

38

I övrigt konstateras i promemorian att de kunskapsproducerande företa­gen indirekt kan få del av stimulansen. Med avgränsningen önskar man i betänkandet förhindra möjlighet till missbruk eller onödiga kontrollpro­blem.

Enligt SHIO-Familjeföretagens uppfattning innebär resonemanget i betänkandet en överdriven tro på industriföretagen samtidigt som industri­serviceföretagens betydelse för den svenska ekonomin - i synnerhet i framtiden - beaktas i för liten utsträckning.

Det kan noteras att en diskussion beträffande målgrupp även fördes i regeringens småföretagsproposition, prop. 1977/78:40. med anledning av inrättandet av de regionala utvecklingsfonderna. De tidigare företagare­föreningarna hade en målgrupp som i stort motsvarade den som föreslagits beträffande forskningsstödet. Föredragande statsrådet (industrideparte­mentet) konstaterade på sid. 149 i bilaga 1 till småföretagspropositionen, att målgruppen bör begränsas till att omfatta sådana tjänsteproducerande företag som har direkt anknytning till den primära målgruppen - de tillverkande företagen. Företagens huvudsakliga verksamhet bör vara inriktad på tillverkande företag. Statsrådet syftar här på de s. k. industriser­viceföretagen. Målgruppen definieras också utifrån svensk nåringslivsindel-ning enligt följande:

a)

Företag inom jordbrukets binäringar som inte omfattas av det särskilda stöd som finns till jordbrukets och trädgårdsnäringarnas rationalise­ring.

b)

Sand- och grustag, mineralbrott m. m.

c)

Tillverkningsindustri.

d) Byggnadshantverk.

e) Produktionsvaruinriktad partihandel och varuhandelsförmedling.

f)      Lastbilstransporter och maskinuthyrning (vad gäller företagsservice,

däremot inte kreditstöd).

g) Juridisk, ekonomisk, kameral och teknisk uppdragsverksamhet.

h) Renings-, renhållnings- och rengöringsverksamhet, reparation av motor­fordon samt tvätteriverksamhet.

Gemensamt för företagen inom dessa branscher är således att de är tillverkande företag och/eller s. k. industriserviceföretag.

Det som skiljer de tillverkande företagen från industriföretagen är i stort sett att tillverkningsföretagen i första hand har produktutveckling medan industriserviceföretagen i första hand har metodutveckling. Det kan vidare noteras att servicenäringarna får en allt större betydelse för den svenska ekonomin. Utvecklandet av effektiva servicesystem är i vissa fall en nödvändig förutsättning för varuexport. I sammanhanget kan hänvisas till de resonemang som förts i promemorian "Systemleveranser till industri- och anläggningsprojekt - problem och möjligheter för svensk industri". Ds 1 1978:39. Det kan således noteras att servicenäringarna i allt större utsträckning verkar i konkurrens med utlandet.

Det kan finnas anledning att exemplifiera den forskning och utveckling som sker inom industriserviceföretagen. Vi utgår därvid från ovan gjorda uppräkning av de berörda näringsgrenarna.

Prop. 1981/82:70

39

a)

Jordbrukets binäringar behandlar vi inte här.

b)

Sand- och grustag, mineralbrott m. m. Effektiva företag inom detta område har stor betydelse framför allt för byggnadsverksamheten. Det gäller både husbyggnadsverksamhet och anläggningsverksamhet. I många delar av landet finns inte grustäkter att tillgå och man blir därför i allt högre utsträckning tvungen att utnyttja krossat berg för att få råvaror till betong, asfaltbetong m. m. Hår är det naturligtvis av stor ekonomisk betydelse att dessa företag utvecklar sin teknik för brytning och krossning av berget. Vidare är det ur landskapsvårds- och miljösynpunkt av utomordentlig betydelse att marken kan återställas.

c)

Någon exemplifiering av forskning och utveckling inom tillverkningsin­dustrin behöver här inte göras.

d)     Byggnadshantverket. Inom denna bransch finns bl.a. plåtslagerier,

rörlednings- och ventilationsföretag och elektriska installationsföretag.

Inom plåtslagerierna förekommer förtillverkning som är jämförbar med

tillverkning inom tillverkningsindustrin. Dessa företag bör därför räknas

som tillverkande företag. När det gäller företagen inom installationssek­

torn behandlas branschens forsknings- och utvecklingsarbete i installa-

tionsbranschutredningens betänkande SOU 1974:47. Där konstaterades

bl. a. att det utvecklingsarbete som bedrivs inom branschen är av största

betydelse och bör främjas. Liknande synpunkter kan framföras beträf­

fande övriga delbranscher inom byggnadshantverket.

e,f)Vi avstår från att lämna kommentarer till produktionsvaruinriktad partihandel etc. samt lastbilstransporter m. m.

g) Juridisk, ekonomisk, kameral och teknisk uppdragsverksamhet. Både metodutvecklingsarbete och rent forskningsarbete förekommer inom dessa branscher och kanske framför allt då det gäller den tekniska uppdragsverksamheten. En del tekniska konsultföretag utför sitt forsk­nings- och utvecklingsarbete som direkt konsultarbete åt industriföretag. Enligt förslaget i betänkandet skulle dessa företag indirekt få del av forskningsstimulansen. När det gäller utvecklingsarbetet inom andra konsultföretag, t. ex. byggnadstekniska konsultföretag, finns motsvaran­de koppling till tillverkningsindustrin. I den utsträckning byggnadsindu­strin inte berörs av forskningsstimulansen berörs dessa konsultföretag inte ens indirekt av det föreslagna forskningsbidraget. De byggnadstek­niska konsultföretagen verkar i inte ringa omfattning även på utländska marknaden. Det vore därför olyckligt om dessa företag inte fick del av den föreslagna stimulansen.

h) Renings-, renhållnings- och rengöringsverksamhet, reparation av motor­fordon samt tvätteriverksamhet. Systematisk metodutveckling förekom­mer bland företagen inom dessa branscher. I första hand kan en sådan utveckling medföra en betydande effektivisering av verksamheten. Som exempel kan nämnas att de privata städbolagen har genom systematisk metodutveckling kunnat sänka städkostnaden från ca 90 kr. per kvm till knappt 60 kr. per kvm. Siffrorna bygger på ett konkret exempel från ett bibliotek i Jönköping. Ett fortsatt forsknings- och utvecklingsarbete inom dessa sektorer torde ha stor betydelse för möjligheterna att begränsa den kommunala utgiftsexpansionen. Detta är f. n. av mycket stor samhällse­konomisk betydelse. Det kan vidare noteras att inom t. ex. städbranschen sker en viss verksamhet även på exportmarknaden. Denna exportstäd­ning skapar då ett direkt underlag för en varuexport av städutrust-ning.

Prop.  1981/82:70

40

Förutom ovan nämnda branscher bör även den egentliga byggnadsindu­strin beröras av forskningsbidraget. Byggnadsindustrins samhällsekonomis­ka betydelse torde vara så välkänd att ytterligare motivering inte behövs. Det kan dock noteras att även inom denna sektor har eii allt större utländsk verksamhet uppkommit.

Inom byggbranschen förekommer en särskild byggnadsforskningsavgift. Det synes naturligt att denna avgift avvecklas i samband med att det föreslagna forskningsstödet genomföres.

En utvidgning av målgruppen skulle innebära en stimulans för forskning och utveckling av stort samhällsekonomiskt värde.

Enligt KF:s erfarenhet förekommer ett betydande FoU-arbete på trans­port- och distributionsområdet. Även om gränsdragnings- och definitions­problem kan uppkomma ifrågasätter KF om inte tillämpningsområdet bör utvidgas till att omfatta FoU-verksamhet beträffande transport och distribu­tion.

Lantbrukarnas skatledelegation tar upp frågan om FoU-arbete i jordbruk och skogsbruk. Delegationen anför:

Vad gäller inskränkningen att FoU-arbete skall avse industriell tillverk­ning i rörelse vidhåller delegationen den uppfattning delegationen framförde i remissutlåtande över 1973 års lagstiftning om forskningsavdrag. Häri anfördes bl. a.:

"Samma behov av stimulans i fråga om forsknings- och utvecklingsarbete föreligger också inom jordbruk och skogsbruk. Det torde för övrigt vara praktiskt omöjligt att avskilja de olika leden inom råvaruproduktion, förädling, distribution och försäljning av produkter på sätt som gjorts i förslaget. 1 vart fall finns inte skäl undanta forsknings- och utvecklingsarbete i fråga om råvaror som härrör från jordbruk och skogsbruk, då kostnaderna bestrids inom jordbruk och skogsbruk. En diskriminering av vissa förvärvs­källor är dessutom opåkallad i en tid då förvärvskällornas särprägel och därmed deras gränser alltmer utsuddas. - Delegationen framför därför det bestämda kravet att forsknings- och utvecklingsarbete i jordbruk och skogsbruk skall erhålla motsvarande stimulansavdrag som föreslås för industrin".

Delegationen finner det oacceptabelt att samma slag av FoU-arbete skall behandlas olika bara av det skälet att arbetet utförts i anslutning till en jordbruksfastighet och därför inte kan betraktas som rörelse. Som typexem­pel på arbete med anknytning till jord- och skogsbruk kan nämnas växtförädling. Delegationen vill särskilt understryka betydelsen av att stimulera FoU-arbete som avser alternativa energikällor eller som syftar till energibesparing. Även sådant arbete har naturlig anknytning till jord- och skogsbruk.

5    Stimulansberättigande kostnader

Näringslivets skatledelegation godtar kommitténs förslag om att en utvidgning av stödet till att avse kostnader för administrativ utveckling m. m. inte bör ske.  Enligt delegationen skulle en sådan utvidgning knappast

Prop.  1981/82:70

41

inrymmas i ett stödsystem uppbyggt på samma sätt som det nu gällande eller det föreslagna.

IVA tar också upp den s. k. mjukvaruutvecklingen inom datatekniken m. m.:

Elektronik och datateknik utgör expansiva områden av industrins FoU. Här utgör mjukvaruutvecklingen en stor och växande del av FoU-kostnaderna. Beroende på tillämpningsområde kan samma verksamhet benämnas "administrativ utveckling" eller ""teknisk utveckling"".

Det är viktigt att man vid eventuella gränsfall av ovan skisserat slag tillämpar bidragsreglerna konstruktivt och ser mer till bidragssystemets syfte att stärka svensk industris konkurrensförmåga, än till strikt formella gränser.

Utvecklingen av "mjukvara" behandlas även av Svensk indiistriförc-ning:

Ifråga om stimulansberättigade kostnader begränsar sig förslaget till industriellt utvecklingsarbete. För databehandling föreslås endast utveckling av den maskinella utrustningen s. k. hardware omfattas medan programva­ruutvecklingen, software, exkluderas. Föreningen vill även här ha förtydli­gande. Inom elektronikindustrin och i allt större utsträckning inom den traditionella verkstadsindustrin används konstruktionslösningar baserade på den nya programmerbara mikroelektroniken. Det innebär att utvecklings­arbetet för en ny produkt till större delen kan bestå av program istället för traditionell sammankoppling av elektronikkomponenter. Det vore olyckligt om denna expansiva och för vår framtid så centrala bransch inte hade möjlighet att få stöd för den del av sitt utvecklingsarbete som bestod av programvara. Föreningen vill därför föreslå att programvaruutveckling skall jämställas med annat industriellt utvecklingsarbete i den mån programmet utgör en integrerad del av den nya produktens eller svsternets egenfunktion. Programmering av mikroprocesser föreslås därför bli stödberättigat. Tilläm­pat på administrativa datorer innebär detta att utveckling av systemprogram-vara blir stödberättigat medan applikationsprogramvara inte blir det.

SBEF anser att stödet bör omfatta även kostnader för utveckling av administrativa system, m. m.:

Ur principiell synpunkt anser SBEF att stödet bör ges en vidare tillämpning än att avse enbart FoU-arbeten av teknisk och naturvetenskaplig art. Inom byggnadsindustrin förekommer nämligen FoU-arbeten av icke teknisk- och naturvetenskaplig art som verksamt bidrar till att öka företagens konkurrenskraft inte minst på utländska marknader. Sålunda kan nämnas FoU-arbeten som syftar till att utveckla och förbättra olika organisations-och styrfunktioner t. ex. system för administrativ- och ekonomisk styrning. Eftersom förbättrad samordning av t. ex. materialleverantörer och under­entreprenörer minskar kostnaderna vid total- och generalcntreprcnader ökar möjligheterna att i utlandet konkurrera som total- och generalentre­prenör i takt med att nämnda styrfunktioner förbättras. Med hänsyn härtill

Prop.  1981/82:70

42

anser SBEF att även denna typ av FoU-arbeten bör omfattas av den föreslagna generella stimulansen.

6   Deflnitionen av FoU

Länsstyrelsen i Södermanlands län anser i likhet med kommittén att det hittills använda FoU-begreppet är väl inarbetat och bör behållas utan ändring i sak.

Kammarrätten i Stockholm anser att definitionen av FoU i den nuvarande lagen bättre svarar mot vad som är avsett än definitionen i den föreslagna nya lagen.

Näringslivets skattedelegation understryker angelägenheten av att begrep­pet teknisk och naturvetenskaplig FoU-verksamhet inte tolkas restriktivt.

Frågor rörande tolkningen av FoU-begreppet tas också upp av Svensk indusiriförening och SHIO-Familjeföretagen:

Svensk industriförening:

Ett klarläggande om vad som menas med FoU avseende utvecklingsarbete torde vara nödvändigt. Den definition som kommittén utan närmare kommentar slår fast i utredningens punkt 9.2.3 kan tolkas så att endast utvecklingsarbete baserat på forskningsresultat och vetenskapliga arbetsre­sultat i akademisk mening skulle vara stödberättigat. Denna tolkning anser föreningen vara alltför snäv och i grunden baserad på ett tidigare allmänt omfattat men numera förkastat synsätt om ett direkt samband mellan grundforskning och produktinnovation. Föreningens positiva grundsyn på föreliggande förslag är alltså avhängigt av tolkningen att utvecklingsarbete efter nya idéer oavsett ursprung syftande till nya produkter, nya system eller väsentliga förbättringar av redan existerande produkter och system skall vara stödberättigat. Om idéerna kommer från enskilda uppfinnare, försäljnings­ingenjörer eller arbetare skall detta alltså inte spela någon roll.

SHIO-Familjeföretagen:

Enligt SHIO-Familjeföretagens uppfattning bör i forskningsbegreppet ingå grundforskning, tillämpad forskning, produktutveckling och metodut­veckling. Det är inte helt klart huruvida metodutveckling ingår i den definition av forskning och utveckling som anges i betänkandet. Där sägs att utvecklingsarbetet innebär att systematiskt och metodiskt utnyttja forsk­ningsresultat och vetenskaplig kunskap och nya idéer för att åstadkomma nya produkter, nya system eller väsentliga förbättringar av redan existerande produkter eller system.

Här behövs ett klarläggande att metodutveckling verkligen ingår i begreppet systemutveckling.

7   Lönekostnaderna som bas

Förslaget att lönekostnaderna skall användas som bas även i fortsättningen har inte föranlett några erinringar.

Prop.  1981/82:70

43

8    Lönebegreppet

Kommitténs  bestämning  av   lönebegreppet  har  inte  föranlett  några erinringar. AO anför att begränsningen till kontant lön är välmotiverad.

9   Beräkningsperioden

Förslaget att stödet skall beräknas på grundval av förhållandena under räkenskapsåret har inte föranlett några erinringar. Länsstyrelsen i Söder­manlands län ger dock uttryck för en viss tveksamhet. Länsstyrelsen anför:

När det gäller underlaget för beräkningen av stödet motsätter sig länsstyrelsen i och för sig inte att beräkningsunderlaget anknyts till beskattningsåret (räkenskapsåret) även om nuvarande ordning med kalen­deråret som bas fungerat relativt väl och torde ha vissa fördelar i mindre företag. Inom företagsbeskattningen används kalenderåret som bas för arbetsgivaravgifterna, varför utredningens slutsats att det är främmande för rörelsebeskattningen att knyta an till kostnader för kalenderår inte är invändningsfri. Fördelarna med kalenderår torde f. ö. också bli större i ett bidragssystem än i nu använd stödform.

10  "Överväganderegeln"

F. n. gäller att endast kostnad för personal som till övervägande del, dvs. minst 50 procent av arbetstiden, sysslat med FoU-verksamhet beaktas vid beräkningen av underlaget för avdraget. Kommittén anser att denna begränsning verkar till nackdel för mindre företag. I syfte att skapa bättre möjligheter för denna kategori att utnyttja stimulansen föreslår kommittén att regeln ändras så att det räcker med att den anställde till minst en fjärdedel sf.all ha sysslat med FoU-verksamhet.

Förslaget har fått ett positivt mottagande av bl. a. näringslivets organisa­tioner. Flera av dessa organisationer anser dock att förslaget inte är tillräckligt långtgående. Från några håll framförs önskemål om alternativa beräkningsgrunder.

Lantbrukarnas skaltedelegalion:

Delegationen ser i och för sig positivt på förslaget att minska kvalifika­tionstiden från 1/2 till 1/4 av arbetstiden. Detta är dock enligt delegationens uppfattning inte tillräckligt för att åstadkomma en effektiv stimulans i de mindre företagen. Dessa bygger ofta på en uppfinning som gjorts av företagsledaren själv. Denna arbetsinsats bör kunna räknas in i FoU-underlaget oavsett om kvalifikationsgrundande lön utgått härför. Bedrivs företaget i annan form än aktiebolag utgår ingen lön till egenföretagaren. Hans arbetsinsats kan alltså överhuvudtaget inte premieras med forsknings­stöd. Enligt delegationens uppfattning bör i princip allt FoU-arbete få medräknas såvida de sammanlagda kostnaderna överstiger 20 000 kronor.

Prop.  1981/82:70

44

Vad särskilt gäller uppfinnarnas skattesituation har denna berörts i proposition 1978/79:210och SkU 1978/79:57 om ändrad företagsbeskattning. Härvid har uttalats att uppfinnarnas skatteproblem skall behandlas i utredningen om kulturarbetarnas ställning.

Svensk industriförening:

Föreningen anser inte att avgränsningen till viss person vars arbetstid till minst 25 % upptages av FoU-verksamhet är riktig. Som ovan anförts i anslutning till den s. k. STU-utredningen torde de mest produktiva insatserna i det tekniska förnyelsearbetet göras av de företag som av marknaden tvingas hårtill. En stor del av detta arbete sker i de mindre och medelstora företagen. Det torde tillhöra ovanligheterna att dessa företag har speciell FoU-personal anställd. Istället sker utvecklingsarbetena språngvis med stor personalinsats i de mest kritiska utvecklingsfaserna. Den totala volymen utvecklingsarbete kan därför ligga på manår utan att för den skull någon enda person uppfyller kriteriet att till en fjärdedel av sin arbetstid under året ha sysslat med FoU-arbete. Föreningen anser att det vore orättvist om inte ett sådant företag vore stödberättigat för sin FoU-insats och vill föreslå att den bindning till person och arbetstid som kommittén föreslår inte bör ifrågakomma. Istället bör stödet till företagets FoU-insats räknat på basunderlaget enligt kommitténs förslag utgå så snart detta överstigit en viss miniminivå. Det av kommittén föreslagna minimiunderlaget 20 000 kronor verkar rimligt. Under förutsättning att den föreslagna inskränkningen av rätten att utbekomma allmän handling för ärenden angående forskningsstöd införes anser föreningen att det dessutom bör åligga det företag som söker bidrag att i ansökan ange ändamål och syfte med sin FoU-insats. En produktrelaterad tidsredovisning bör exempelvis krävas för att taxerings­myndigheterna vid en ev. taxeringsrevision skall ha möjlighet att granska uppgifternas riktighet.

Näringslivets skatledelegation:

Kommittén anser att kravet på anställds arbetsinsats under året med FoU-arbete kan sänkas från nuvarande 50% till 25%. Vi delar denna uppfattning. Ändringen bör medföra att ett ökat antal mindre och medelstora industriföretag kan komma i åtnjutande av stöd. Å andra sidan finns många företag som inte heller kan uppfylla detta sänkta krav trots att man bedriver intern FoU-verksamhet. Det kan därför ifrågasättas om inte en alternativregel, som inte ställer krav på viss FoU-arbetstid för varje enskild anställd utan för företaget som helhet, borde tillskapas. De kontrollsvårig­heter som en sådan alternativregel medför bör kunna bemästras genom en något ökad redovisnings- och uppgiftsskyldighet.

Svenska företagares riksförbund:

Enligt förslaget skall kravet på en anställds arbetsinsats med FoU-arbete sänkas från nuvarande 50 till 25 %. Förslaget är självfallet ett steg i rätt riktning men förbundet hemställer dock att ytterligare en möjlighet öppnas till nytta särskilt för de mindre företagen nämligen att företagets totala FoU-verksamhet får bilda underlag för stödinsatser.

Prop.  1981/82:70

45

SHIO-Familjeföretagen:

1 betänkandet uttalas att en förutsättning för att forskningsbidrag skall utgå för anställdas arbete är att de till minst en fjärdedel har sysslat med forsknings- och utvecklingsverksamhet. Jämfört med nuvarande regel ~ minst 50 % - innebär detta en förbättring. Fortfarande torde dock begränsningsregeln vara till nackdel för mindre företag. Genom att komplettera 25 %-regeln med att forskningsbidrag ska kunna utgå även för annat, väl avgränsat, forsknings- och utvecklingsarbete, skulle reglerna bli anpassade till förutsättningarna i de mindre och medelstora företagen. Därmed skulle stimulansen få möjlighet att helt nå ut till även dessa företag.

STU:

Inom de mindre företagen är den tekniska kompetensen många gånger bristfällig, vilket medför att tekniska möjligheter inte tillvaratas. Detta leder på sikt till onödigt dyra produktionsmetoder och mindre konkurrenskraftiga produkter. Ur SCB:s statistik redovisas följande rörande bl. a. FoU-kostnaden som funktion av antalet anställda.

Antal

Löner för FoU-person:il

FoU-kostnadcr i % av föräd-

anstäilda

i % av lota!;i personallöner   lingsviirde

2(1-49                                                0.2

0.2

50-99                                                0.7

0.5

100-199                                               l..t

1.2

200-499                                            1.8

1.7

.SOO-999                                               6.5

6.1

1000-                                                     7.7

8.0

Total                                                        .S.4

.5.4

I många länder har detta problem uppmärksammats allt mer under senare år. Samtidigt har allt fler internationella utredningar visat att det år bland de mindre företagen den största förnyelseförmågan finns och därmed möjlig­heterna till bl. a. nya arbetstillfällen.

STU anser att utredningen inte tillräckligt uppmärksammat de mindre företagens problem. Det vore naturligt att de mindre företagen med ingen eller en begränsad FoU-budget fick större stimulans att bedriva FoU-verksamhet och höja sin tekniska kompetens.

Sådan stimulans skulle erhållas om bidragsandelen gjordes beroende av företagets totala FoU. Ett exempel på en dylik konstruktion vore att låta ett procentpålägg utgå når bidragsbeloppet år litet för att sedan successivt avta.

STU föreslår att stödet inriktas så att företag med liten bidragsgrundande verksamhet får en större del av stödet.

Den föreslagna sänkningen av kvalifikationstiden har bemötts kritiskt av skattemyndigheterna. Myndigheterna framhåller att förslaget medför ökade kontrollsvårigheter.

Prop.  1981/82:70

46

RSV:

Kommittén föreslår att endast kostnad för personal som till minst en fjärdedel skall ha utfört FoU-arbete i företaget får beaktas vid beräkningen av underlaget. Jämfört med den regel som för närvarande gäller - endast kostnad för personal som till övervägande del utfört FoU-arbete beaktas -innebär förslaget att begränsningskravet mildrats betydligt. Förslaget synes stå i överensstämmelse med kommittédirektivens riktlinjer om att tillgodose mindre och medelstora företags behov att komma i åtnjutande av stöd till sin FoU-verksamhet. Emellertid medför förslaget nackdelar från kontrollsyn­punkt som gör att RSV är tveksamt till den föreslagna åtgärden.

Vid arbetet med att konstruera det nuvarande systemet ansåg RSV att det av tillämpningsskäl skulle vara nödvändigt att begränsa underlaget för det särskilda avdraget till kostnader för sådan verksamhet, som är helt inriktad på FoU, dvs. till verksamhet som bedrivs inom särskild FoU-avdelning eller som på motsvarande sätt är klart avskild från annan verksamhet. Vidare föreslog RSV att som utgångspunkt för beräkningen av de interna FoU-kostnaderna borde väljas lönerna för personal som uteslutande eller så gott som uteslutande utfört FoU-arbete. Skålen för att välja den redovisade utformningen av systemet var i första hand att en sådan begränsning var nödvändig för att kontrollarbetet skulle kunna bedrivas på ett acceptabelt sätt. Det slutgiltiga lagförslaget innebär som nämnts att kraven på begränsning av underlaget sattes betydligt lägre än vad RSV föreslagit.

Erfarenheterna från det praktiska kontrollarbetet har visat att taxerings­nämnderna vid prövning av underlaget ställs inför svåra bedömningsproblem när det gäller att konstatera om arten av visst arbete är att hänföra till FoU-arbete och att upprätthålla kravet att tidsåtgången för det utförda arbetet till övervägande del belöper på FoU-arbete. Det ligger i sakens natur att fler problem möter när bedömningen är avhängig av att FoU-arbete utförs under viss minsta tid jämfört med ett system med krav att personalen uteslutande haft FoU-arbete. Kommitténs förslag i denna del leder till att taxeringsnämndernas svårigheter ökar ytterligare.

Den föreslagna utformningen av forskningsstimulansen när det gäller att fastställa underlaget kräver således ökade insatser från myndigheternas sida jämfört med rådande förhållanden. RSV vill därför framhålla att man vid bedömningen av kommitténs förslag måste beakta att en förstärkning av de administrativa resurserna kan bli aktuell.

AO:

Nedsättningen av kravet på lägsta forskningstid till 1/4 av faktisk arbetstid kommer att kraftigt utvidga tillämpningsområdet. Svårigheterna att göra denna bedömning kommer vidare att öka eftersom forskningskostnaderna i dessa fall säkerligen kommer att vara sämre dokumenterade än när mera än hälften av tiden avsatts för forskning.

Länsstyrelsen i Stockholms län:

Förslaget att kravet på lägsta forskningstid sätts ned från nuvarande 50 % till 25 % av totalt arbetad tid innebär att kontrollen av underlaget i hög grad försvåras. Här skall erinras om att man i den promemoria som låg till grund

Prop.  1981/82:70

47

för nuvarande lagstiftning föreslog att endast lönen för den som uteslutande eller så gott som uteslutande ägnat sig åt forskning skulle kunna räknas in i underlaget. Detta ändrades sedan till 50 %, en gräns som enligt länsstyrel­sens mening inte får underskridas om det skall finnas rimliga möjligheter till kontroll.

Länsstyrelsen i Södermanlands län:

Enligt förslaget vidgas underlaget på så sätt att kostnader får medtas för

personal som till minst en fjärdedel utfört FoU-arbete. F. n. får endast

beaktas kostnad för personal som till övervägande del haft sådant arbete.

Länsstyrelsen har förståelse för motivet att stödja FoU-verksamheten i

mindre företag, men redan nuvarande gräns vållar kontrollsvårigheter och

leder till obehöriga avdrag. Den föreslagna uppmjukningen medför nära nog

oöverstigliga kontrollproblem och ökar påtagligt risken för missbruk. För en

godtagbar kontroll behövde egentligen underlaget i stället begränsas

ytterligare till att omfatta förslagsvis endast personer som så gott som

uteslutande var sysselsatta med FoU-arbete. Länsstyrelsen kan därför inte

biträda förslaget i denna del.

I

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län:

Kommittén föreslår, att kostnad för personal som till minst en fjärdedel utfört FoU-arbete i företaget skall få beaktas vid beräkningen av underlaget. I det nuvarande systemet får endast inräknas personal som till övervägande del utfört FoU-arbete. Förslaget innebär en väsentlig utvidgning av underlaget. Avsikten är att tillgodose mindre och medelstora företag, där FoU-verksamheten inte år så koncentrerad till vissa befattningshavare som i de större företagen.

Kommitténs förslag är inte bra från kontrollsynpunkt. Det torde vara praktiskt taget omöjligt att i efterhand kontrollera lönesumman och tidsåtgången för de personer som till minst en fjärdedel sysslat med FoU-arbete. Detta gäller oavsett om beslutsfattandet läggs på taxerings­nämnderna eller andra myndigheter.

Även TOR framhåller att förslaget medför ett behov av ökade kontroll­insatser.

11    Omräkning av lönekostnaderna

Kommitténs förslag att omräkningsfaktorn skall höjas från 5/3 till 2,5 har lämnats utan erinran.

12    De externa kostnaderna

12. 1    Periodisering av de externa kostnaderna

AO och Näringslivets skattedelegation tar upp frågan om periodiseringen av de externa kostnaderna.

Prop.  1981/82:70

48

AO:

När det gäller externa kostnader m. m. används såväl i motiven som i lagtextförslaget ord och uttryck som synes tyda på att underlaget skulle bestämmas på grundval av någon kontantprincip. Det talas sålunda om "gett ut i bidrag" och ""erhållit i bidrag"". Å andra sidan talas det också om ""intäkter på grund av"". För att full klarhet skall råda om periodiseringen bör lagtexten utformas entvdigt. Enligt min bedömning bör periodiseringen ske konsekvent i enlighet med bokföringsmässiga grunder.

Näringslivets skaltedelegalion:

I fråga om de externa kostnaderna och intäkterna innebär kommitténs förslag att köp och försäljningar av FoU-resultat skall redovisas enligt bokföringsmässiga grunder men att utgivna och erhållna bidrag däremot skall redovisas enligt kontantprincipen. Enligt vår mening bör bokförings­mässiga grunder tillämpas även beträffande bidragen. Anledningen härtill är dels att det generellt sett är mest naturligt att tillämpa bokföringsmässiga grunder dels att användning av olika principer för de båda slagen av externa transaktioner kan vålla vissa tillämpningsproblem. Detta med hänsyn till att gränsdragningen mellan å ena sidan bidrag och å andra sidan köp/försäljning av FoU-resultat ingalunda är klar.

12. 2    Behandlingen av villkorliga bidrag och lån

Enligt nuvarande regler oeh även enligt kommitténs förslag skall underlaget för beräkning av stimulansen minskas med bl. a. vad företaget erhållit i bidrag för FoU-arbete. Kommittén har kompletterat denna föreskrift med en bestämmelse om att villkorliga bidrag som företaget kan bli skyldigt att betala åter inte skall föranleda minskning av underlaget vare sig vid utbetalningen eller när det i förekonmiande fall står klart att återbetal­ning inte skall ske. Detsamma skall gälla om företaget kan bli skyldigt att utge vederlag för bidraget på annat sätt. t. ex. i form av royalty på försäljningen av produkter som utvecklats med hjälp av bidraget. Den omständigheten att ett villkorligt lån för FoU-arbete skrivs av bör enligt kommittén inte heller medföra reducering av underlaget. Kommittén anser att någon uttrycklig föreskrift i lagtexten om villkorliga lån inte är erforderlig.

Kommitténs förslag i ifrågavarande hänseende har kritiserats av AO. kammarrätten i Slockholm och .STU.

AO:

Kommittén föreslår vidare att villkorliga bidrag som ett företag kan bli skyldigt att återbetala inte skall föranleda minskning av underlaget för forskningsstöd. Förslaget har inte närmare motiverats. Mot bakgrund av att viss osäkerhet råder beträffande rätt tidpunkt för när skatteplikt inträder för efterskänkta villkorliga lån. kan det måhända bli problematiskt att bestämma

Prop.   1981/82:70

49

när ett i denna form erhållet stöd skall beaktas. Förslaget att helt bortse från bidraget synes dock sakligt sett helt obefogat och kan vålla tillämpningssvå­righeter t. ex. om ett lån efterskänks mycket snart efter det att det givits ut. Enligt min mening bör villkorliga bidrag beaktas. I avvaktan på en slutlig lagreglering av beskattningen av olika bidragsformer bör forskningsstödsun­derlaget justeras under det år resp. bidrag i enlighet med kommunalskatte­lagens regler skall tas till beskattning.

Knmnuirrätlen i Slockholm:

När bestämmelserna för beräkning av underlaget för forskningsstödet har utformats har kommittén eftersträvat reciprocitet mellan bidragsgivare och mottagare av bidrag så att bidraget ökar underlaget för givaren och minskar underlaget för mottagaren. I betänkandet berörs ett par specialfall där principen om reciprocitet inte synes bli upprätthållen och där viss oklarhet om tillämpningen synes bli följden.

Det ena fallet gäller koinmitténs förslag att bidrag, som ett företag under vissa omständigheter kan bli skyldigt att betala tillbaka eller utge vederlag för. inte skall föranleda att underlaget för forskningsstödet minskas. Den som har gett ut bidraget torde emellertid vara oförhindrad att öka sitt underlag med motsvarande belopp.

Kommittén anser vidare att den omständigheten att ett villkorligt lån för FoU-arbete skrivs av inte bör medföra att underlaget reduceras. Enligt kommitténs mening behövs inte någon uttrycklig föreskrift om saken. Kammarrätten anser dock att det avskrivna lånet kan för långivaren betraktas som ett bidrag som kan tänkas öka hans underlag för forsknings­stöd.

Kammarrätten finner angeläget att det av lagen klart framgår hur underlaget för forskningsstödet skall beräknas i dessa båda fall, både för bidragsgivaren och mottagaren. Det kan tilläggas att motsvarande fråge­ställningar har vållat tolkningssvårigheter vid tillämpningen av de bestäm­melser som gäller nu.

STU:                                             I

En stor del av det statliga stödet till forsknings- och utvecklingsprojekt ges med förbehåll om återbetalning om projektet ger eftersträvat resultat. Utredningen föreslår att forsknings- och utvecklingsstöd till företag inte skall minska det bidragsgrundande beloppet om stödet kan innebära återbetal­ning.

Detta förslags konsekvenser har troligen inte analyserats av utredningen. Ett exempel kan belysa konsekvenser, som knappast stimulerar FoU-verksamhet. Ett företag genomför ett utvecklingsprojekt på 100 000 kronor under ett är. STU ger stöd på 70 000 kronor med villkorlig återbetalning. Om företaget lyckas med projektet, bidrag utgår enligt förslaget och återbetal­ning sker blir det statliga stödet 32 %. Om företaget däremot misslyckas blir det statliga stödet 102 %.

Från STUs synpunkt år detta otillfredsställande. STU föreslår att statligt stöd generellt inte görs bidragsgrundande, men att återbetalningarna, som belastar tidigare lyckade projekt blir det. I annat fall missgynnas företag som åtnjutit stöd från STU.

4 Riksdagen 1981/82. I saml. Nr 70

Prop. 1981/82:70

50

Det tidigare exemplet ger då att om företaget lyckas blir det statliga stödet 32%, om ej 80%. Detta medför också att de rent bokföringsmässiga problem som utredningens förslag skulle innebära, undanröjs och nuvarande praxis för bokföring av statligt stöd med villkorlig återbetalning kan bibehållas.

12. 3    Utgifter för FoL' i utlandet

Enligt nuvarande regler får bidrag och kostnader avseende FoU-arbete i utlandet som sammanlagt överstiger 250 000 kr. räknas in i underlaget endast om regeringen medger det. Enligt kommittén synes erfarenheterna från tillämpningen visa att en motsvarande föreskrift inte fyller något behov i ett framtida system. 1 kommitténs förslag har därför någon motsvarande föreskrift inte tagits in.

Kommitténs förslag tillstyrks av RSV, STU och Näringslivets skattedelega­tion.

RSV:

RSVs förslag till särskilt forskningsavdrag innehöll inte någon begräns­ningsregel utan den tillkom på senare stadium av lagstiftningsarbetet. Både enligt det nu gällande systemet och enligt förslaget betonas att det givetvis ankommer på de företag som yrkar forskningsstöd att visa att det utgivits bidrag och hafts kostnader med de belopp som yrkas. RSV vill därför instämma med kommittén att någon beloppsmässig begränsning av bidrag till och kostnader för FoU-arbete i utlandet inte kan anses erforderlig.

STU anför att bl. a. den (ikade möjligheten att förvärva utländska kunskaper, licenser m. m. medför en avsevärd förbättring av det generella FoU-stödet.

Näringslivels skalledelegation:

Den nu gällande bestämmelsen om att kostnader för FoU-arbete i utlandet överstigande 250 000 kr. får räknas in i underlaget endast om regeringen medger det har i praktiken knappast inneburit annat än en onödig omgång. Kommitténs förslag att denna dispensregel slopas medför ett förenklande i förfarandet och bör genomföras.

Kommitténs förslag att slopa beloppsgrånsen kritiseras av AO, lånsslyrel­serna i Södermanlands. Malmöhus samt Göteborgs och Bohus län. kammar-rätlen i Slockholm och LO.

AO:

På sid 70 anförs, beträffande det nuvarande kravet på tillstånd från regeringen för att kostnader för FoU i utlandet överstigande 250 000 kronor skall få inräknas i underlaget, att erfarenheterna från tillämpningen visar att föreskriften inte skulle fylla något behov i ett framtida system. Det fraingår inte närmare hur dessa erfarenheter förvärvats.

Prop.  1981/82:70

51

På senare tid har kunnat iakttas att allt fler internationellt verksamma företag med koncernbolag i flera länder etablerar olika samarbetsorgan för koncenigemensamma angelägenheter, där forskningsverksamheten i regel intar den dominerande stållniiigen. Kostnaderna för dessa uppgifter fördelas enligt olika mer eller mindre sofistikerade metoder (cost sharing. cost funding m. ni.) mellan de samverkande företagen. Ibhind kan forskningen bedrivas av visst eller vissa specialiserade företag. I andra fall ligger forskningen i resp. produktionsföretag. Forskningsresultaten ställs till de andra företagens förfogande mot ersättning av årliga avgifter, royalties. service fees och dylikt. För att undvika ett alltför komplicerat nätverk av betalningsströmmar kan avgifterna samlas upp i ett företag i egenskap av innehavare av know-how-rättigheter eller endast betalningsförmedlare.

Det ligger i öppen dag att risken för skatteundandraganden i sådana fall kan vara stor genom att vissa länders koncernföretag påförs oskäligt hög andel av forskningskostnaderna utan att detta kan klarläggas. Svårigheterna att kontrollera underlaget är uppenbara. Det kan för övrigt diskuteras om faktiska kostnader utgör övre gräns för det belopp som kaii fördelas ut på företagen, eller om det forskande eller know-how-ågande företaget har rått att ta ut marknadsmässig ersättning enligt principen om armslängds avstånd från varje företag. Ersättningen (service-fee-avgiften) inkluderar ofta både forskning och utveckling samt andra koncerngemensamma kostnader, vilket ytterligare komplicerar bilden. Ett problem uppkommer då att vid bidrags­beräkningen fastställa hur slor del av en service-fee-avgift eller royalty som avser bidragsgrundande forskningskostnader. Kostnaderna för forskning i internationellt verksamma företag uppgår ofta till flera tiotals miljoner kronor- i mycket stora koncerner till hundratals miljoner. Hår kan mycket små relativa förskjutningar i grunderna tören cost-sharing-modell åstadkom­ma variationer i service-fee-avgifter för ett enskilt företag med miljontals kronor. Risken för att mindre seriösa företag kan utnyttja internationell kostnadsfördelning i skatteflyktssyfte måste anses mycket stor. Om kostna­den dessutom berättigar till ett skattefritt bidrag ökar risken. Det kan framhållas att kontroll av forskningsunderhiget i utländska företag torde kräva långtgående bistånd från dessa företag.

Till dessa synpunkter kan läggas att det knappast kan vara ett svenskt intresse att stödja forskningsverksamhet i utlandet på det föreslagna sättet, även om utnyttjandet av utländska forskningsresultat kan leda till sysselsätt­ningseffekter och industriellt framåtskridande även inom Sverige. Vidare redovisar koniniittén att många industriländer stöder sin inhemska forskning på olika sått.

Med hänsyn till de uppenbara riskerna för missbruk av reglerna och de stora kraven på kontrollresurser förslaget reser får jag på det bestämdaste avstyrka förslaget i denna del.

Länsstyrelsen i Södermanlands län:

[ fråga om FoU-ersättningar till utlandet pekar departementschefen bl. a. på kontrollproblemen i direktiven och anför: "Det år under alla omständig­heter angeläget att reglerna utformas så att missbruk förhindras t. ex. just i samband rned utlandsbetalningarna. Kontrollproblemen bör därför ägnas siirskild uppmärksamhet". Utredningen har helt ignorerat kontrollaspekter­na när den föreslår att nuvarande beloppsgräns på 250 00 kr. för förvärv av FoU-resultat från utlandet slopas.  Det år ett välbekant förhållande att

Prop.  1981/82:70

52

betalningar för tjänster av skilda slag som uppges ha förvärvats från företag i utlandet, speciellt s. k. lågskatleläiider. utgör ett allt allvarligare skatte­flykts- och valutaproblem, som pä allt sått bör motverkas. Den skatteflykt som äger rum i internationella förhållanden rör i stor utsträckning kostnader för tjänster som svenskt företag uppger sig ha haft till utlandet, t. ex. för utnvttjande av patent, varumärken, marknadsföring, forskning eller liknan­de.'

Förslaget öppnar möjligheter till missbruk i stor skala och länsstyrelsen motsätter sig bestämt att det genomförs. En relativt snäv beloppsspärr bör behållas för FoU-ersättningar till utlandet. Länsstyrelsen vill i anslutning härtill anmärka att förslaget kan få till följd att FoU-verksamhet skårs ned i Sverige, dvs. effekter rakt motsatta dem man vill uppnå. Rent principiellt är det också t\eksamt om forskningsverksamhet i utlandet bör stödjas i denna form.

Länssiyrelscn i Malniöliiis län:

Länsstyrelsen är tveksam till förslaget i denna del. Det år framför allt kontrollfrågan som synes svårlöst. Om man helt släpper bidrag och kostnader till FoU-arbetet i utlandet, innebår detta ett starkt incitament för företag att förlägga forskning utomlands. I vissa s. k. "lågskattelånder" år det för närvarande praktiskt omöjligt att kontrollera om det finns ett samband mellan det utländska och det svenska företaget. Man kan även ifrågasätta om det kan vara ett svenskt intresse att lämna bidrag till obegränsad forsknings­verksamhet i utlandet. Lånsstyrelsen anser därför att den gamla regeln bör stå kvar. vilken innebär att FoU-arbete i utlandet överstigande 250 000 kr. får inräknas i underlaget endast om regeringen medger detta.

Kammarrällen i Stockholm:

I detta sammanhang vill kammarrätten erinra om att enligt direktiven kontrollproblemen vid betalningar för forsknings- och utvecklingsarbete till utlandet hör ägnas sårskild uppmåiksamhet. Kommittén har funnit att några särskilda regler härutinnan inte år påkallade med hänsvn till att erfarenhe­terna från tillämpningen av de provisoriska bestämmelserna svnes ge vid handen att något behov av sådana regler inte föreligger. Kammanåtten sätter i fråga om vad kommittén har åberopat i denna del utgör tillräcklig grund för att helt avstå från särskilda kontrollregler när beloppsmässigt mer betydande betalningar för forsknings- och utvecklingsarbete går till utlandet. Det kan ju förhålla sig så att den nuvarande spärregeln har gett effekt genom sin blotta existens. Vidare bör beaktas att kontrollfrågan torde bli mera betydelsefull om en övergång sker till ett bidrags- i stället för ett avdragssystem. Problemet bör ägnas uppmärksamhet under den fortsatta behandlingen av lagstiftningsärendet.

Länsstyrelsen i Stockholms län anser att utgifter för FoU i utlandet över huvud taget inte skall omfattas av stimulansen. Länsstyrelsen anför:

Kommittén föreslår att bidrag till och kostnader för FoU-arbete i utlandet skall i sin helhet få inräknas i underlaget och att nuvarande begränsning till 250 000 kr. således tas bort. Enligt kommitténs mening talar erfarenheterna från forskningsavdraget för en sådan ändring. Någon som helst redovisning av de kontrolltekniska erfarenheterna av forskningsavdraget har emellertid inte lämnats. Såvitt länsstvrelsen kan finna har kommittén hår inte beaktat

Prop.  1981/82:70

53

direktiven, där det sägs att effekterna av nu gällande bestämmelser skall undersökas. Hade en sådan undersökning företagits torde lånsstyrelsen utifrån sina erfarenheter vid arbetet i främst de s. k. mellankommunala taxeringsnämnderna kunnat redovisa exempel på att möjligheterna till kontroll på den här punkten är ytterst små. Hur skall man t. ex. i ett internationellt verksamt företag kunna kontrollera om uppgivna kostnader för inköpt FoU från ett utländskt koncernbolag verkligen avser sådana kostnader? Någon tillgång till det utländska företagets räkenskaper har man inte. Andra gemensamma kostnader kan mycket väl ha lagts in i beloppet. Vidare kan det råda delade meningar om prissättningen på FoU-inköpet. Förutom motivet att rent allmänt söka föra ut vinster till utlandet skulle, om förslaget genomfördes, ytterligare ett skål finnas att debitera det svenska företaget höga kostnader. En sådan lucka i lagstiftningen får inte finnas. Länsstyrelsen avstyrker förslaget att kostnader för förvärv av FoU i utlandet skall få inräknas i underlaget.

12.4 Vissa övriga frågor rörande bestämningen av de externa utgifterna

AO:

Det är inte helt klart huruvida enligt nuvarande regler royaltyersåttningar är avdragspåverkande transaktioner eller om med förvärv resp. avyttring av forskningsresultat skall avses överlåtelse av själva rättigheten som sådan. Detta bör entydigt slås fast i den nya lagstiftningen.

Svenska konsultföreningen:

Föreningen vill understryka vad utredningen framhåller på sid. 58, att förvärv av FoU-resultat, bl. a. från konsultföretag, måste jämställas med den i företagen internt bedrivna FoU-verksamheten. Helst bör fullständig neutralitet råda mellan de båda formerna. Vid köp av FoU-insatsen från ett konsultföretag bör helt naturligt hela kostnaden bli bidragsgrundande och arvode och ersättningar till konsultföretagen bör sålunda inräknas i vad som i författningsförslagets 4 § betecknas såsom ""kostnader för förvärv av resultat av sådant (forsknings- och utvecklingsarbete) arbete". För tydlighetens skull borde lämpligen i anvisningarna till det nu citerade avsnittet i den föreslagna författningen anges att härmed bl. a. avses arvoden och ersättningar till konsultföretag som för uppdragsgivares räkning bedriver FoU-arbete.

13 Maximi- och minimibelopp

I det nuvarande systemet finns det inte någon begränsning uppåt av storleken av forskningsavdraget (bortsett från den särskilda bestämmelsen rörande FoU i utlandet). Däremot anges ett minsta belopp för underlaget för basavdrag och ökningsavdrag. Underlaget för resp. avdrag måste således uppgå till minst 5 000 kr. för att avdraget skall medges.

Kommittén anser inte att det finns anledning att införa en regel om något högsta stödbelopp. Enligt kommittén bör dock minimibeloppet höjas till 20 000 kr.

Kommitténs ställningstagande att inte införa någon bestämmelse om högsta stödbelopp har inte mött någon erinran av remissinstanserna. Länsstyrelsen i Södermanlands län vill dock peka på att det årliga stödet för

Prop.  1981/82:70

54

vissa större företag kan komma att röra sig i storleksordningen 10-15 milj. kr.

Höjningen av minimibeloppet till minst 20 000 kr. kritiseras av Närings­livels skanedelegaiion, SHIO-Familjeföretagen och Svenska företagares riksförbund.

Näringslivets skaltedelegalion:

Enligt kommitténs förslag skall stöd utgå endast om basunderlaget uppgår till minst 20 000 kr. Detta förslag innebär enligt vår mening en allför kraftig skärpning av det nuvarande minimiunderiaget på 5 000 kr. Vi förordar att minimibeloppet inte sätts högre än 10 000 kr.

SHIO-Familjcförelagen:

För att det administrativa förfarandet inte skall belastas med sniåbelopp föreslås dessutom att det skall finnas en minimiregel knuten till storleken av basunderlaget. I betänkandet föreslås att gränsen bestäms till 2(1 000 kr., en höjning från nuvarande 5 000 kr. Vi förordar att minimibeloppet istället sätts till 10 000 kr. Ett stort antal mindre och medelstora foretag köper FoU-tjänster till kostnader melllan 10-20 000 kr. per år. Enligt organisatio­nens uppfiittiiiiig är det väsentligt att även dessa företag får del av stimulansen.

Även Svenska företagares riksförbund anser att gränsen skall sättas vid 10 000 kr.

14 Regler mot obehöriga förfaranden

Har ett företag vidtagit åtgärd som kan antas ha kommit till uteslutande eller så gott som uteslutande i syfte att erhålla forskningsstöd eller stöd med högre belopp än som eljest skulle ha utgått och kan åtgärden anses obehörig skall, enligt kommitténs förslag, stödet fastställas som om åtgärden inte vidtagits. Förslaget har kommenterats av RSV. länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län. AO och kammarrätten i Stockholm.

RSV:

RSV vill understryka vikten av att kontrollaspekten beaktas. Det föreslagna systemet medför risker för missbruk från företagens sida i syfte att uppnå ett mera omfattande stöd än vad som annars skulle vara möjligt. Motsvarande synpunkt framfördes av företagsskatteberedningen i samband med införandet av det nuvarande systemet. Därvid påpekade beredningen att man inom koncerner och i andra former av intressegemenskap förhållandevis enkelt kan kringgå reglerna i syfte att nä större stimulans än som reglerna avsett. För att förhindra sådana ej avsedda verkningar av bestämmelserna borde enligt beredningen övervägas att införa en tilläggs-föreskrift av innebörd att koncern- och andra intresseföretag betraktades som en enhet i avdragshånseende.

RSV bedömer det som värdefullt att det införs en regel mot obehöriga förfaranden   som   kommittén   föreslår.   RSV   förutsätter  därvid   att   de

Prop. 1981/82:70

55

situationer som  företagsskatteberedningen fäste uppmärksamheten på i samband med 1973 års lagstiftning skall omfattas av kommitténs förslag.

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län:

Enligt länsstyrelsens mening år det nödvändigt att införa bestämmelser mot obehöriga förfaranden. Riskerna för missbruk är stora i det föreslagna systemet. Inom koncerner och andra företag, med intressegemenskap finns möjlighet att kringgå reglerna och uppnå större stöd och stimulans än som avsetts.

AO:

Förslaget innehåller en regel mot obehöriga förfaranden. Det är troligt att en sådan regel kommer att vara behövlig. Ovan har redovisats exempel på kringgåendearrangemang. Det torde dock vara lätt att ge skenbart välmoti­verade förklaringar till arrangemangen med hänvisning till företagseko­nomiska, konkurrensbetingade och andra omständigheter. Erfarenheterna visar att skattemyndigheterna har mycket svårt att hävda sig mot sådan argumentering. Stora anspråk bör därför ställas på de förklaringar företagen anför för att arrangemangen skall behöva accepteras.

Kammarrällen i Slockholm:

Den reglering som har upptagits i 10 § i syfte att förebygga obehöriga förfaranden iir oklar till sin innebörd och har inte utvecklats närmare i motiven. Det remedium som har föreslagits torde knappast vara ägnat att effektivt förebygga missbruk.

15 Vissa frågor rörande förfarandet 15,1 Tidsfrist för ansökan

AO:

Det är från processuell synpunkt nödvändigt att företagen inte i efterhand ändrar sina yrkanden om forskningsavdrag. Detsanuiin torde i än högre grad galla i ett system med ökningsunderlag baserat på kostnadsutvecklingen under fyra år. Kommittén föreslåratt ansökan som inkommer under juni året efter taxeringsåret skall kunna prövas om taxeringsintendenten tillstyrker den. Eftersom sambandet med inkomsttaxeringen är avklippt saknas enligt min mening anledning att godtaga en så lång ansökansfrist som ett och ett halvt år efter utgången av det räkenskapsår som ansökan avser. Har företaget brutet räkenskapsår kan tidsfristen bli över två år. En kort ansökansfrist är sårskilt motiverad av att forskningsstimulansen omfattar ett ökningsunder­lag.

Kanunarrälien i Stockholm:

Om forskningsstödet utformas som ett statsbidrag bör - i enlighet med vad kammarrätten har anfört i det föregående - taxeringsnämnderna inte vara beslutsmyiidighet och inte heller den övriga taxeringsorganisationen tas i anspråk för handläggningen. Därmed torde anledning saknas att anknyta ansökningsförfarandet till deklarationsförfarandet.

Prop.  1981/82:70

56

Om emellertid kommitténs förslag skulle följas i deiuia del bör tiden för ansökan om forskningsstöd helt samnianfalla med den tid inom vilken självdeklaration skall avges. Kammarrätten kan nämligen inte finna att det föreligger några bårande skål för att utsträcka tiden till att gälki hela taxeringsperioden och i eii del fall t. o. ni. längre.

15.2     Rätt taxeringsnämnd för haudelsbulag

I fråga om handelsbolag ges särskilda föreskrifter i anvisningarna till 6 S. Lånsstyrelsen i det l;in dar handelsbolaget iir registrerat skall a\göra vilken taxeringsnämnd som skall pröva ansökan. Mot tleiina föreskrift bör anmärkas att handelsbolag inte behöver registreras när det rör sig om sådan verksamhet som avses i 1 S 1929 års bokföringslag.

15.3     Utredningsskyldighet

Länsstyrelsen i Malmöhus län:

I det provisoriska systemet, i? 5. ställs krav på tillfietlsställaiKle utredning för bedömning av frågan om rätt till avdraget. Denna bestämmelse finns ej med i kommitténs förslag. Den av kommittén föreslagna bestämmelsen för att förhindra missbruk (§ 10) kan sågas vända på bevisbördan.

15.4     Beräkningsunderlaget bör granskas av de fackliga organisationerna

TCO:

s

Det anförs i betänkandet oeh även i Hedborgs och Ljunghs yttrande att ett forskningsstöd av den föreslagna typen kan bli föremål för manipulationer från företagens sida. En viss spärr har visserligen inbyggts såtillvida att ökningsstödet endast skall avseen varaktig ökning av FoU-insatscrnaöver en tidsrymd av tre år. Det föreslagna utvidgade stödet som speciellt riktar sig till mindre och medelstora foretag med personal som till minst 25 procent sysslar med FoU-arbete kan också i vissa fiill leda til! manipulationer eller skönsmässiga uppskattningar som granskiiingsmyndigheterna har svårt att bedöma. TCO föreslår därför att beräkningsunderlaget för företagen forskningsstöd underställs de fackliga organisationerna vid respektive förelag för granskning. Därigenom torde risken för ett otillbörligt utnyttjan­de av stödet i väsentlig utsträckning minska. Samtidigt ges de fackliga organisationerna insyn i och möjligheter till inflytande på företagens FoU-inriktning. Deras granskning av företagens beräkningsunderlag för erhållande av forskningsstöd skulle för övrigt komplettera deras redan nu lagstadgade skyldighet att godkänna företagens ansökningar att få använda vissa investeringsfonds- och arbetsmiljöfondsmedel.

15.5     Påföljd för oriktiga uppgifter

Kamniarrälien i Slockholm:

Frågan om påföljden för oriktiga uppgifter bör undersökas närmare. Det synes sålunda inte godtagbart att endast hånvisa till den allmänna översyn av lagstiftningen mot den ekonomiska brottsligheten som pågår inom brottsfö­rebyggande rådet.

Prop.  1981/82:70

57

15.6 Skattel

ä

ngd; Instansordningen

AO:

En särskild fråga är om beslutet om forskningsbidrag skall vara en del av taxeringsnämndens beslut som skall föras in i skattelängd. Härom sågs ingenting i förslaget. Inte heller framgår om beslut angående forskningsbi­drag i en instans påverkar instansordiiingen för taxeringsbesvär och vice versa. eller om processerna år helt frikopplade fiån varandra.

15.7 S

ä

rskild besv

ä

rsr

ä

tt

Näringslivets skaltedelegalion:

Kommittén  har-- avvikit  från  taxeringslagens  bestämmelser  i  det

hänseendet att man inte föreslagit att 100 S TL skall få någon motsvarande tillämpning i fråga om forskningsstöd. Vi anser i motsats till kommittén att en sådan bestämmelse om besvärsrått i särskild ordning är nödvändig. I annat fiill kan en rad ursäktliga fel. t ex felaktig periodisering av FoU-utgift. medföra ett omotiverat bortfall av stöd.

15.8    Tidpunkten för utbetalning

Länsstyrelsen i Malmöhus län:

Tidigaste utbetalningstidpunkt efter beslut av TN har av kommittén angivits till 15 december under taxeringsåret. Tidpunkten från det TN skall ha avslutat sitt arbete. 30 november (f. n. 31 oktober) till 15 december är avsedd som rådrum för TI att anmäla hinder mot utbetalning. Det torde vara helt uteslutet att TI före 15 december skall kunna ta ställning till dessa frågor. Allmänna ombudet för mellankommunala mål torde för sin del inte ha någon som helst möjlighet att få in aktuellt material från TN.

15.9 Ranta

Kammarrällen i Stockholm:

Kommittén förutsätter att bidrag skall utbetalas före utgången av mars månad året efter taxeringsåret. Utbetalas stöd senare skall enligt 9 § utgå ränta från den tidpunkt som har sagts nu och till utgången av den månad då återbetalning sker.

Kammarrätten finner att den ordning som sålunda har föreslagits inte år invändningsfri. Frågan om når beslut kan fattas och utbetalning ske beror bl. a. av när en fullständig ansökan från sökanden ges in. Enligt kommitténs förslag sträcker sig ansökningstiden från den tidpunkt då allmän sjiilvdekla-ration skall avliimnas till utgången av februari eller i vissa fall ända till den 30 juni året efter taxeringsåret. Det kan alltså tänkas att ansökan om stöd ges in efter den tidpunkt från vilken riinta skall riiknas. Denna ordning år inte lämplig. Kammarrätten sätter i fråga om ränta alls böi' utgå på statsbidrag av aktuellt slag. I vart fiill bör riinteaiispråk iiile kunna göras giillande når ansökningen har getts in efter utgången av mars månad året efter taxeringsåret.

Prop.  1981/82:70

58

16 Lagtexten

RSV:

2 § andra slyckel

Bestämmelsen bör utformas på följande sätt.

Beteckningar som används i denna lag har samma innebörd som i kommunalskaiielugen (1928:370) och uixeriiigslagcn (1956:623) om ej annal sägs.

4§

RSV anser att paragrafens sista mening - med hiinsyn till lagförslagets uppbyggnad med lagparagrafer och anvisningstext - bor utgå och i stället tas in i anvisningarna.

5 .' första siyckci

Paragrafens andra mening synes inte helt motsvara vad koinmittén avser skall giilla (jfr vad som föreskrivs i anvisningarna till 5 S). RSV anser att stvcket kan ges följande lydelse.

Ökningsuiiderlaget utgör suniinan av ökningarna av basunderlagen avseende det senaste beskattningsåret oeh de två nårmastc föregående beskattningsåren (fördclningspcriodcn). för vart och ett beskattningsår i förhållande till basunderlaget beskattningsåret före. Om det under fördel­ningsperioden inträffar alt basunderlagel ett beskattningsår minskar i förhål­lande lill underlaget närmasi föregående år skall ökningsunderlagel reduceras med skillnaden mellan basiinderlagen.

6§

RSV anser att det skulle vara att föredra att det i 6 S uttryckligen anges vilka regler i taxeringslagen som avses. För det fall en sådan uppräkning inte kan göras föreslår RSV att 6 S får följande utformning.

I fråga om ansökan och beslut om forskningsstöd gäller i tillämpliga delar reglerna i taxeringslagen (1956:623) om taxering för inkomst om ej annat sägs. Ansökan skall avges på heder och samvete och avfattas på blankett enligt formulär som fastställts av riksskatteverket.

(Se vidare anvisningarna.)

andra stycket av anvisningarna lill 5 §

Andra stycket av anvisningarna till 5 S bör ha följande lydelse.

Vid beräkning ... 5. Ökningen mellan beskattningsåren I och 2 ligger däremot för limgt tillbaka / liden för an kunna bcaklas.

Prop.  1981/82:70

59

anvisningarna lill 6 §

första siycket

Följande åndring bör företas i första stycket.

Ansökan om forskningsstöd . . . inriittat. Ansökan av juridisk person som år hell frikallad från skailskyldighei enligt lagen (1947:576) om statlig inkomsiskali görs hos taxeringsnämnd som besiämis av länsstyrelsen i del län där förelaget skulle ha taxerats till siailig inkomsiskali om del varil skatlskyldigl för inkomst. Motsvarande gäller för sådant dödsbo som skull behandlas som handelsbolag i beskattningshänseende. Företag . . . före utgången av den tid som avses i 71 § taxeringslagen . . . nämnden. Sådan . . . ärendet.

andra slyckel

Har ansökan kommit in till taxeringsnämnd inom föreskriven tid men senare än ivå månader före den lidpiinkt då laxeringsnämndcns arbcle skall vara avsliiiai får nämnden, om skål därtill föreligger, genom siirskilt beslut lämna över ärendet till lånsrätten för prövning.

Iredje stycket

RSV anser att detta stycke bör ha följande lydelse (jfr dock huvudan-märkningen mot 6§).

Underrättelse om beslut rörande forskningsstöd skall alllid sändas lill förelaget. Reglerna i taxeringslagen (1956:623) om underräiielse om avvikelse från självdeklaration och om verkan av all skatlskyldig inte erhålUt sådan underräiielse under laxerlngsårei skall i tillämpliga delar gälla för underrättelse enligt första meningen.

fjärde stycket

RSV anser att stycket bör ha följande lydelse.

Visas all forskningsstöd . . . i särskild ordning. I slällcl för beslämmel.serna i 100. 101 och 103 §§ skall därvid gälla. Besvär får anföras . . . länsrätt.

RSV anser att anvisningarna bör innehålla ett förtydligande av innebörd att med lånsriitt avses normalt även den mellankommunala skatterätten. RSV föreslår att ett femte stycke införs med följande lydelse.

Med länsrätt förslås även den mellankommunala skallerälten om inte annat framgår av omslåndiglielerna.

AO:

Som ovan nämnts lorde de flesta skattskyldiga som är berättigade till forskningsavdrag enligt nuvarande bestånunelser vara mellankomrnunalt skattskyldiga. Av förslaget framgår inte uttryckligen huruvida mellankom-

Prop.  1981/82:70

60

munala skatterätten även i det föreslagna systemet skall vara rätt forum för prövning av bidrag. Eftersom stödet inte påverkar inkomsttaxeringarna är detta i och för sig inte nödvändigt. De skål som kommittén anför för att göra bidraget till eii taxeriiigsiiåmndsangelågenhet talar dock för att det är avsett att besvär i förekommande fall skall prövas av mellankommunala skatterät­ten. Detta bör dock uttryckligen anges i lagtexten som i förslaget endast talar om "länsrätt"".

Kamnuirrällcn i Slockholm:

I / .s' förslaget till lag om stöd för forskning och utveckling har koinmittén något jiimkat definitionen för begreppet FoU i förhållande till motsvarande begreppsbestämning i 2 S FAF. Härvid anges att justeringen endast är av redaktionell natur och syftar till att otvetydigt slå fast att åveii grundforskning skall omfattas av stödet.

Kammarrätten håller före att definitionen i dess utformning i FAF bättre svarar mot vad som år avsett åii vad kommittén har föreslagit. Enligt FAF förutsatts nämligen för avdrag att FoU-verksaniheteii skall ha betydelse för rörelsen genom att leda till förbättrade produkter etc. I 1 S förslaget stadgas att stöd medges når forskningen har eller kan antas få betydelse för rörelsen. Skillnaden i sak mellan lagförslaget oeh FAF kan illustreras med följande exempel: Ett företag lämnar forskningsbidrag till ett annat företag som för egen räkning bedriver FoU enligt 2 § lagförslaget. Når det gäller det förra företaget kan FoU-verksamheten ha betydelse för rörelsen t. ex. i reklam-hänseende. Enligt 1 S lagförslaget svnes det bidragsgivande företaget då ha rått till forskningsstöd. Detta är uteslutet enligt bestiimmelsenia i FAF.

Enligt I S andra stycket skall forskningsstöd inte räknas som skattepliktig inkomst. Eftersom fråga hår år om :.tatsbidrag i näringsverksamhet synes bestämmelsen i stället böra tas in i 19 S kommunalskattelagen (1928:37(1).

FAR:

FAR finner vissa formuleringar i det av kommittén framlagda lagförslaget svårtolkade. För att luidvika tolkniiigssvåriglieter bör enligt FARs uppfatt­ning eii översvn ske av lagtexten, särskilt av 5 >j.

Lanlhrukarniis skallcdelcgalion:

Beträffande lagförslaget anser delegationen att detta bör göras till föremål tören grundlig översyn. Detta giillcr framförallt 2 S andra stycket. 4och 5 SS samt anvisningarna.

Svenska hYggiuidscnircpreiiörföreiiiiigcn anser att lagtexten bör kunna förenkhis och förtvdligas.

Ö\ergångslicsl(iiiinH'Lscnui

RSV:

punkten 2.

Prop.   1981/82:70

61

Enligt 1§ förordningen (1973:421) om sårskilt forskniiigsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt gäller att avdrag kan medges för kostnader för FoU-arbete som uppkommit senast den 31 december 1980. Om giltighetstiden inte föiiångs upphör förordningen automatiskt att galla. Någon sårskild föreskrift om att den nya lagen upphäver förordningen år därför ej erforderlig. Punkt 2 torde därför kimna utgå.

Kammarrällen i Slockholm anser att punkt 3 i övergångsbestämmelserna bör ges en mer lättfattlig utformning.

17 Vissa övriga frågor

SCB:

SCB anser det vara angeläget att det föreslagna skatteadministrativa systemet och SCBs FoU-statistik samordnas så att diibbclrcdovisning undviks oeh så att uppgiftslämiiarbördan begränsas. Därvid är det bl. a. viktigt att det skatteadministrativa materialet görs tillgängligt för FoU-statistiken.

SCB utgår ifrån att verket bereds möjlighet ;itt medverka i det fortsatta utredningsarbetet på sått som gör det möjligt att beakta hithörande frågor.

DEFU:

Siimhållet h:irett betydande intresse av att kontinuerligt följa utvecklingen av de insatser som görs i nåriiigslivet i fråg;i om fitrskiiiiig och utveckling (FoU). För närvarande finns endast bcgiånsad statistik inom området. FönUom riksre\isionsverkets ärliga uivalstindersokning av aktiebolagens a\diag för forskningskostiiader enligt nu\:n"aiKle hestauimelser är statistiska centralbvråns vartaiiiiatårsimdersökiiing av c;i 5(1(1 föret;ig i stort sett vad som nu föreligger.

Den senare undersökningen är föi' tle bercirda fiirctageii tämligen omfattande. RRVs insamling år däremot enkel att besvara, eftersom det endast är uppgift om totalt vrkat FoU-avdrag och tlen del som utgör b;isavdrag som infordras.

DEFU liar mot bakgrund a\ den kritik som uppgifislaiiiiiania riktat mot den nuvaraiule SCB-eiikäten något sttideiat nnijliglietenia att minska uppgiftslämiiaiidet. I samband hiinued har framkommit att behovet av statistik i)m företagens forskningsinsatser år påtagligt. Forskiiiiigsiådsnånin-(.leii har f. ö fått i uppdrag att närmare utreda behoven a\ forskningsstatis­tik.

Vissa av de ändringar som utredningen föreslår är intressanta frän utgångspunkten att kunna använda den information i deklarationerna som gäller forskningen ä\en för att producera statistik, l-lit hcir bl. a. att den aiistiillde enligt förslaget endast behöver lui använt 1/4 av sin arbetstid i FoU-arbete för att i.letta skall grunda riitt till biilrag. Vidare innebär övergången friin ;i\drag till bidrag att information ui- i.leklaiationerna skall lämnas till länsstvielsernas uppbördsenlieter för ulbelalning a\' bii.lr:igen. Den rutin som utretlningen skisserar leder tlärnied till att tlet pä ett enkelt sätl kommer att gå att fånga upp iniderlaget avseende samtliga forskningsbi­drag.

Prop.  1981/82:70

62

Enligt DEFUs uppfattning år det angeläget att de fortsatta övervägandena om forskningsbidraget inkluderar hänsynstagande till möjligheterna att producera en årlig statistik med utnyttjande av de uppgifter som ändå måste lämnas för beräkning och beslut om bidrag.

En lösning kan vara att blanketten för forskningsbidrag lämnas i två exemplar i deklarationen. Taxeringsnämndens beslut dokumenteras, varef­ter ena exemplaret sänds till länsstyrelsen för utbetalning. Denna rutin ger den fördelen att underlaget för forskningsbidraget finns samlat på ett ställe vid varje länsstyrelse. Vid sådant förhållande torde det vara relativt enkelt för statistiska centralbyrån att utnyttja informationen för statistikproduk­tion.

DEFU har inte niirmare undersökt om det år nödviindigt att i lag reglera SCBs rätt att för statistikproduktion använda forskningsinformationen i deklarationerna. Det är däremot av väsentlig betydelse att statsmakterna slår fast att de uppgifter som tas in för beslut om forskningsbidrag skall kunna användas för produktion av forskningsstatistik och att SCB skall ha möjlighet att påverka hur rutinerna slutligen utformas.

DEFU iir fullt medvetet om att en rutin enligt det föreslagna mönstret inte löser de behov som finns inom forskningsstatistikens område. Det är emellertid klart att förutsättningarna för att på ett effektivt siitt komplettera med riktade undersökningar ökar om en årlig komplett ram ifråga om forskningsinsatser i industrin föreligger. Konkret lederdetta till bl. a. mindre urval och eliniinering av risken att i stort sett samma uppgifter skall lämnas vid olika tillfållen såväl för forskningsbidrag som för statistikändamål.

Svensk indusiriförening:

Den mindre och medelstora industrin som utgör föreningens medlemsun-derlag bidrar erfarenhetsmässigt med ett stort antal nya produkter varje är trots att de statistiskt sett har en proportionsvis väsentligt lägre FoU-verksamhet än storindustrin. Föreningen ifrågasätter om ilen niindre industrins FoU-verksamhet skulle vara så påtagligt mycket mindre ;iii storindustrins. Kanske beror skillnaden på Statistiska Centralbvråns defini­tion av FoU. Om det nu aktuella förslaget genomfördes inklusive förening­ens iindringsförslag finge man kanske en mera rättvisande bild om hur mycket som satsas på FoU-arbete inom olika delar av industrin och ett underlag för en bedömning om var insatserna gav den största effekten.