Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1977/78: 44

Regeringens proposition

1977/78: 44

om godkännande av överenskommelse mellan Danmark, Finland, Norge och Sverige om kommunalt samarbete över nordiska riks­gränser;

beslutad den 13 oktober 1977.

Regeringen föreslår riksdagen alt antaga del förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

JOHANNES[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner en överenskommelse mellan Danmark, Finland, Norge och Sverige om gränskommunalt samar­bete. Överenskommelsen grundar sig på ell förslag som Nordiska minister­rådet har låtit utarbeta. Enligt överenskommelsen har kommunerna rätt all samarbeta med kommuner i annal fördragsslulande land i den mån hinder inte föreligger enligt det egna landels bestämmelser om kommunernas befogenheter, organisation och verksamhet. Med uttrycket "kommun" avses i överenskommelsen även landstingskommun och kommunalförbund. Efterhand bör enligt överenskommelsen resp. land göra de ändringar i den nationella lagstiftningen som behövs för atl undanröja hinder och svårigheter för önskvärt samarbete över riksgränserna.

1 Riksdagen 1977/78. 1 saml. Nr 44

Prop.1977/78:44

Utdrag

KOMMUNDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1977-10-13

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Anionsson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om godkännande av överenskommelse mellan Dan­mark, Finland, Norge och Sverige om kommunalt samarbete över nordiska riksgränser

I Inledning

Nordiska rådet rekommenderade år 1969 regeringarna i de nordiska länderna all ulreda behovel av och möjligheterna lill sådana ändringar i kommunallagsliftningen och annan lagstiftning all fasta legala former kunde skapas för samarbete mellan kommuner över riksgränserna.

År 1970 tillsatte regeringarna i Danmark, Finland, Norge och Sverige en expertkommitté. Nordiska kommunalrättskommitlén. Denna fick i uppdrag all inventera dels det kommunala samarbete som bedrevs över riksgränserna eller bedömdes angeläget alt fl lill stånd, dels vilka hinder i lagstiftningen som kunde föreligga för elt sådant arbete.

Kommittén lade år 1973 fram sin rapport (NU 1973:1) Kommunalt samarbete över de nordiska riksgränserna. I rapporten anfördes alt man i en överenskommelse mellan de nordiska länderna skulle kunna erkänna en principiell rätt för kommunerna all samarbeta över riksgränserna. En sådan överenskommelse skulle enligt kommittén kunna uigöra en grund för ell nationellt och nordiskt arbete på atl anpassa de nationella rättsordningarna för etl sådanl samarbete.

1 oktober 1975 beslöt Nordiska ministerrådet atl tillsätta en arbetsgrupp med uppdrag att på grundval av kommunalrättskommilténs rapport och etl avtalsutkast som hade utarbetats inom ministerrådets sekretariat lägga fram förslag till överenskommelse om gränskommunalt samarbete mellan Danmark, Finland, Norge och Sverige.

Arbetsgruppen överiämnade i januari  1976 silt förslag (NU  1976:10)

Prop.1977/78:44

3

Nordisk konvention om gränskommunalt samarbete till Nordiska minister­rådet.

Arbetsgruppens förslag har remissbehandlats i Finland och Sverige. Efler remiss har i Sverige yttranden över förslaget avgetts av arbetsmarknadssty­relsen, socialstyrelsen, skolöverstyrelsen, statens planverk, siatens brand­nämnd, länsstyrelserna i Stockholms, Malmöhus, Göteborgs och Bohus, Älvsborgs, Värmlands, Kopparbergs, Jämllands, Västerbottens och Norrbot­tens län. Landstingsförbundet, Svenska kommunförbundel. Nordvästra Skånes kommunalförbund. Sydvästra Skånes kommunalförbund och Öresundsrådel. Länsstyrelserna har bifogat yttranden från resp, landstings­kommun och etl anlal kommuner.

Nordiska ministerrådet hemställde inför Nordiska rådets tjugofemte session den 31 mars-3 april 1977 om rådels yttrande över förslaget. På förslag av ekonomiska utskottet anlog Nordiska rådet en rekommendation till ministerrådet atl ta initiativ till att en överenskommelse om kommunalt samarbete över de nordiska riksgränserna skulle ingås mellan Danmark, Finland, Norge och Sverige, väsentligen i överensstämmelse med förslaget. Regeringen beslutade den 18 maj 1977 att överenskommelsen skulle undertecknas. Överenskommelsen undertecknades vid de nordiska samar­betsministrarnas möte i Torshavn den 26 maj 1977, Överenskommelsens text på svenska bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 1.

2 Gällande rätt

Sveriges förhållande till andra stater regleras i 10 kap. regeringsformen, I della kapitel finns bestämmelser om befogenheten all ingå överenskom­melser med andra stater, den procedur som skall iakttas och vad som annars skall gälla om ordningen för beslul angående rikets förhållande lill andra stater. Överenskommelse med annan stat eller med mellanfolklig organisa­lion ingås av regeringen (10 kap. 1 S). Regeringens befogenhet i delta hänseende ingår i uppgiften alt styra riket (1 kap. 5 §). Genom en särskild bestämmelse klargörs atl befogenheten inte ulan grundlagsslöd kan delegeras lill annan (10 kap. 3 §). Regeringen får bemyndiga förvaltningsmyndighet alt ingå internationell överenskommelse (10 kap. 3 §). Något sådant bemyndi­gande har såvitt kunnat utrönas aldrig lämnats till kommun.

Regeringsformen bygger på förutsättningen atl rättskipning och förvalt­ning ombesöris av svenska organ. Undantag från denna grundsats kan följa av alt beslutanderätt överiåts till mellanfolkligt organ enligt den s, k, EG-paragrafen (10 kap. 5 >? första siycket). I viss omfattning har det förekommit att mera begränsade myndighetsfunktioner med stöd a v 5 5; andra styckel har lagts på främmande stats myndigheter. Exempel på detta finns i lagen (1959:590) om gränstullsamarbete med annan stat.

De svenska kommunerna är - liksom kommunerna i de övriga nordiska länderna - särskilda rättssubjekt, som i sina mellanhavanden med andra

1* Riksdagen 1977/78. 1 saml. Nr 44

Prop.1977/78:44

4

rättssubjekt handlar föregen räkning. Nären svensk kommun exempelvis lar upp lån utomlands, anses delta inte skapa någon rätlslig (Örpliklelse för svenska staten, ens om slalen har lämnai kommunen särskilt tillstånd att ta upp lånet,

Elt avtal som en kommun i egel namn iräffar med en utländsk kommun är inte någon internationell överenskommelse i regeringsformens bemärkelse, Elt sådant avtal har i princip inte några folkrätlsliga effekler. Svensk kommun har inte enligt regeringsformen eller annan svensk lagsliftning någon befogenhet alt träffa avtal för svenska slalen. Svenska staten blir inte heller på annan grund bunden av de avtal som svenska kommuner i egenskap av särskilda rättssubjekt kan komma alt iräffa. Del kan alltså sammanfatt­ningsvis sägas att regeringsformen inte lägger några hinder i vägen för svensk kommuns samarbete med annan nordisk kommun. Samarbetet med utländsk kommun får inte ulan särskilt förfaltningsstöd innebära alt den svenska kommunen avsäger sig sin beslutanderätt i någol hänseende lill en utländsk kommun eller atl den överlåter myndighetsutövning i Sverige till utländsk kommun. Sådana kompelensavsägelser får inte heller ske i svenska kommuners samarbete med varandra.

Frågan om svensk kommuns befogenhet att samarbeta med utländsk kommun blir därmed en fråga om vad som innefattas i kommunernas kompelens enligt 1 kap.4 § kommunallagen(1977:179)och av en omfattande speciallagstiftning om olika kommunala uppgifier. Generalklausulen i 1 kap. 4 § lägger inte något uttryckligt hinder i vägen för elt gränsöverskridande kommunalt samarbete. Ett sådant samarbete är väl förenligt med bestäm­melsens centrala innehåll, nämligen atl elt kommunall beslut eller en kommunal åtgärd för au kunna erkännas som kompetensenlig skall lillgo­dose ell till kommunen knutet allmänt inlresse. I rättspraxis har den kommunala verksamheten inte heller ansetts rigoröst bunden lill själva kommunområdet eller ens lill riksområdel. Enligt regeringsrättens praxis i kommunala besvärsmål kan exempelvis omständigheterna för en kust­kommun vara sådana att kommunen är befogad att ekonomiskt engagera sig i utrikes färjförbindelse (RÅ 19601 187). Del ligger dock i sakens natur alt den inlressevärdering som ligger i varje kompetensbeslämning påverkas av del förhållandet att kommunen skall betjäna en svensk befolkning och ulgör en del av det svenska förvaltningssystemet.

Man kan alltså konstatera att svensk kommun enligt stats- och kommu­nalrättsliga regler - med vissa begränsningar - får ingå samarbetsavtal över riksgränserna. Det är däremol svårare atl entydigt besvara frågan om speciallagstiftningen hindrar sådana avlal. Den ingående reglering av kommunernas verksamhet som ofta finns i speciallagstiftningen passar vanligen inte in på det fallet all kommunen samverkar med utländsk kommun, Etl samarbete i fråga om de anläggningar som kan behövas för verksamheten lorde däremol ganska ofta vara möjligt. Bestämmelser som främst är inriktade på själva verksamheten, oavsett vem som utövar den, kan

Prop.1977/78:44

5

hindra eller försvåra ell gränskommunalt samarbete. Gemensamma företag på transportområdet kan t. ex. försvåras av olikheler i trafiklagsiiftningen om sådant som axelavslånd, hjullryck, fordonsbredd m. m.

Vad som nu har sagls om de rättsliga förutsättningarna för kommunerna alt bedriva gränskommunalt samarbete är tillämpligt också på landstings­kommunerna och kommunalförbunden,

I stats- och kommunalrättsligt hänseende kan läget för de danska och norska kommunernas vidkommande beskrivas så att samarbete med kommun i annal land ofta kan komma till stånd ulan vidare, I vissa fall krävs godkännande av statlig tillsynsmyndighet i det egna landet. Finsk kommun kan enligt den finska regeringsformen inte samarbeta med eller ingå avtal med kommun i annal land på elt sätt som binder finska staten eller innebär överföring av myndighetsutövning. Inom ramen för den kommunala självstyrelsen kan dock gränsöverskridande samarbetsavtal ingås. Samar-betsmöjlighelerna kan grundas antingen på kommunernas allmänna kompe­lens enligt kommunallagen eller på den kompetens som kommunerna har enligt särskild lagstiftning. Möjligheterna till gränskommunalt samarbete inom den specialreglerade sekiorn är dock begränsade.

3 Arbetsgruppens förslag

Texten i den överenskommelse om kommunall samarbete över nordiska riksgränser som undertecknades i maj 1977(bilaga Dstämmer i allt väsentligt överens med arbetsgruppens förslag. Endasl obetydliga redaklionella ändringar har gjorts. Arbetsgruppens motiv lill förslaget bör fogas lill prolokollel i detta ärende som bilaga 2.

4 Remissyttrandena

Arbetsgruppens förslag fick vid remissbehandlingen i Sverige i huvudsak etl positivt mottagande. Den föreslagna överenskommelsen ansågs främja och uppmuntra ell vidare samarbete över gränserna. En sammanställning över remissyttrandena bör fogas lill prolokollel i detta ärende som bilaga 3.

5 Föredraganden

Inom de nordiska länderna har historiska förhållanden i förening med en gemensam grundsyn på viktigare samhällsfrågor medfört betydelsefulla likheter på det kommunala området. Till de gemensamma dragen hör, med vissa olikheter, den kommunala självstyrelsen, beskattningsrätten och kompetensen. Gemensamt är också alt den nationella rättsordningen erkänner en rätt för kommun all samarbeta med annan kommun i det egna landet.

Prop. 1977/78:44

6

Ett förslag till överenskommelse om gränskommunalt samarbete mellan Danmark, Finland, Norge och Sverige har på uppdrag av Nordiska minister­rådet utarbetats av en nordisk arbetsgrupp och den 26 maj 1977 undertecknats av företrädare för regeringarna i de berörda länderna. Överenskommelsen kan ses som en bekräftelse från statsmakternas sida på alt de nordiska kominunerna i princip har befogenhet alt på olika sätt samverka med kominuner i angränsande nordiskt land.

Överenskommelsen haren lång förhistoria. Redan år 1969 rekommende­rade Nordiska rådet regeringarna i de nordiska länderna alt utreda frågan om ändringar i bl. a. kommunallagstiftningen för alt skapa fasta legala former för samarbete mellan kommunerna över riksgränserna. Nordiska kommunal­rättskommittén har kartlagt det kommunala samarbete som bedrivs över riksgränserna i Norden och undersökt de rättsliga förutsättningarna för sådanl samarbete. Arbetsgruppens förslag till överenskommelse har remiss­behandlats i Finland och Sverige. Remissinstanserna ställde sig i alll väsentligt positiva till förslaget. Nordiska rådet rekommenderade i april 1977 Nordiska ministerrådet att ta initiativ lill att en överenskommelse i huvud­saklig överensslämmelse med arbetsgruppens förslag skulle träffas mellan Danmark, Finland, Norge och Sverige.

Överenskommelsen bör underställas riksdagen för godkännande. Innan jag kommenterar överenskommelsen vill jag lämna en redogörelse för del samarbete som redan nu förekommer mellan svenska kommuner och kommuner i Danmark, Finland och Norge.

De svenska kommunerna har sedan många år samarbetat med kommuner i de övriga nordiska länderna på skilda områden och i varierande former Samarbetet har för svenskt vidkommande varit koncentrerat till i huvudsak tre områden. Öresundsområdet, Arvika-Kongsvingerområdet(ARKO-regio-nen) och Nordkalotten. Vissl gränskommunalt samarbete förekommer även inom bl. a. Jämlland-Tröndelagen, Kvarkenregionen och regionen Slock-holmsområdet-Åland-Åboland. Sedan några år samarbetar Göteborgs och Bohus läns landstingskommun och Östfolds fylkeskommune i fråga om förlossningsvård.

1 Öresundsområdel har samverkan kommil igång på bl, a. sjukvårdens och kulluriivets områden. Samarbetet innebär bl. a. all patienter kan remitteras till specialistvård på andra sidan Öresund. Sydvästra Skånes kommunalför­bund har under sin tioåriga verksamhetstid haft ett nära samarbete med molsvarande planeringsorgan på den danska sidan av Öresund. För samar­betsfrågor i Öresundsområdet har man tillsall en arbetsgrupp bestående av representanter för berörda kommuner, länsslyrelser och departement. Under år 1977 har inletts en studie kring friluftsliv och fritidsbosättning i Öresunds­regionen. Projekt av intresse för samhällsplaneringen kan bli aktuella under de närmaste åren,

I ARKO-regionen har kommunerna tillsammans med andra intressenter bildat ett aktiebolag för verksamhet inom turistväsende och samhällsplane-

Prop.1977/78:44

7

ring. Under hösten 1977 kommer en undersökning av de regionalekonomiska sambanden i regionen att starta.

De gränsregionala projekt som har inletts av Nordiska ämbetsmannakom­mittén för regionalpolitik (NÄRP) kan antas komma atl ge värdefulla erfarenheier i de fortsatta strävandena all utveckla det gränskommunala samarbetet. Det gäller i försia hand det glesbygdspoliliska försöksprojektet i Enonlekiö och Muonio kommuner i Finland, Kaulokeino kommun i Norge och Karesuandodelen av Kiruna kommun i Sverige.

Den arbetsgrupp som leder della projekt har under år 1976 redovisat en första lägesrapport. Denna belyser de levnadsförhållanden och problem som råder i gränsregioner med gles bosättning. 1 rapporten redovisas ett fyrtiotal förslag på tänkbara samarbetsprojekt. Bland dessa förslag kan nämnas samarbete i fråga om räddningstjänst, sjuktransporter, öppen åldringsvård, hemhjälp, industriell service, förädling av lokala råvaror av olika slag, turism samt undervisning och utbildning på olika områden.

Bland de konkreta projekt som har initierats av NÄRP:s glesbygdspoliliska arbetsgrupp kan nämnas samordning av åldringsvården inom kommundelen Karesuando i Kiruna kommun samt Enonlekiö och Muonio kommuner. På grund av de slora avstånden på den finska sidan har man där visat slorl inlresse för atl fl disponera platser i ell utbyggt ålderdomshem i Karesuando. Vissa formella hinder föreligger dock f n. för all man skall kunna överföra bygg- och driflskostnadsbidrag från Finland lill Sverige. Elt annal projekt är en i Muonio kommun stationerad biblioteksbuss som skulle betjäna områdel Enonlekiö-Muonio-Kaulokeino-Karesuando med böcker på finska, norska, samiska och svenska språken.

De geografiska förhållandena längs Tornedalen med kommuncenlrum parvis på båda sidor av gränsälven har gett anledning till olika samverkans­projekl. Ett exempel är reningsverket i Haparanda som renar avloppsvatten från både Haparanda och Torneå kommuner. I Torneå ligger en soptipp dit i slorl sett hela Haparandas avfall går. Badhuset i Haparanda används även av befolkningen i Torneå, I Övertorneå finns etl s, k. AMU-cenler där Finland, Norge och Sverige får utnyttja en tredjedel var av plalserna. Inom Nordka-lollenområdel förekommer vidare ell avialsgrundal samarbete mellan finska och svenska saml norska och svenska kommuner i fråga om räddnings­tjänst.

Av vad jag nu har sagt framgår atl ett livligt samarbete över de nordiska riksgränserna redan har kommit igång. Samarbetet har sketl i varierande former alltifrån erfarenhetsutbyte och gemensamma utredningar till överens­kommelser i fråga om bl. a. räddningstjänst, föriossningsvård och avlopps­rening. Del rättsliga underiaget för samarbetet har dock i många fall framstått som oklart för kommunerna. Jag anser därför atl del är mycket värdefullt alt de nordiska kommunemas principiella rält atl samarbeta över riksgränserna bekräftas genom en överenskommelse om gränskommunalt samarbete. En

\** Riksdagen 1977/78. 1 saml. Nr 44

Prop.1977/78:44

8

sådan överenskommelse är ägnad att utveckla den samhörighet som finns mellan de nordiska länderna och alt rikta kommunernas uppmärksamhet på samarbetsmöjligheterna och de fördelar som följer därmed, 1 uttrycket kommun inbegriper jag i enlighet med artikel 1 i överenskommelsen även landstingskommuner, amtskommuner, fylkeskommuner och kommunal­förbund.

Jag vill i delta sammanhang erinra om del arbete som pågår inom Europarådet för alt få lill stånd en europeisk konvention om gränskommu­nalt samarbete. Ell förslag till en sådan konvention diskuterades vid Europarådets kommunministerkonferens i Alen i november 1976 men frågan har ännu inte slutbehandlats av ministerkommittén.

Den nordiska överenskommelsen innebär huvudsakligen en bekräftelse på all kommunerna har rätt all samarbeta med kommun i annal fördragsslu­tande land i den mån hinder inte föreligger enligt del egna landels lagar och övriga bestämmelser om kommunernas befogenheter, organisation och verksamhet. Avsikten är alltså inte alt vidga kommunernas kompelens enligt nationell lag ulan endasl all klargöra all denna i princip omfattar också ett gränskommunalt samarbete.

Belräffande innehållet i övrigi i överenskommelsen får jag hänvisa lill bilaga 1. Jag kan i allt väsentligt ansluta mig till vad arbetsgruppen har anföri i motiven till sitt förslag (se bilaga 2), och vill för egen del särskill fästa uppmärksamheten på artikel 3. Enligt artikeln bör fördragsslutande stat göra de ändringar i det egna landels författningsbestämmelser som staten kan finna påkallade för atl undanröja hinder eller svårigheter för önskvärt kommunalt samarbete över riksgränserna. Överenskommelsen i och för sig undanröjer alltså inte de hinder eller svårigheter för elt fördjupat gränskom­munalt samarbete på särskilda kommunala verksamhetsområden som finns i speciallagstiftningen. Det förefaller inte vara realistiskt atl länka sig atl man kan komma tillrätta med dem genom en samlad översyn av speciallagstift­ningen för sådana verksamhetsområden där elt gränskommunalt samarbete ter sig mest angelägel. De flr i stället angripas alll efler som de visar sig hindra eller försvåra ett önskvärt samarbete. Ibland kan det bli nödvändigt alt införa dispensmöjligheter för all tillgodose angelägna samarbetsbehov i gränsregio­nerna.

Bortsett från åtgärder av del slag som avses i artikel 3 föranleder överenskommelsen inte några lagstiftningsåtgärder. Det skulle däremot kunna övervägas om inte beslämmelserna i artiklarna 4 och 5 ger anledning lill särskilda föreskrifier i myndighetsinslruktioner eller andra regeringsför­fattningar. De statliga myndigheternas uppgifier i de hänseenden som avses i artiklarna kan dock tolkas in i 2 S allmänna verksstadgan (1965:600, ändrad senasi 1977:152)och3och4 i;§ länsstyrelseinstruktionen(1971:460,omlrycki 1976:892, ändrad senast 1977:95).

Prop. 1977/78:44

9

6 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag all regeringen föreslår riksdagen

alt godkänna överenskommelsen mellan Danmark, Finland, Norge och Sverige om kommunall samarbete över nordiska riksgränser.

7 Beslut

Regeringen ansluler sig lill föredragandens överväganden och beslular all genom proposition föreslå riksdagen all antaga det förslag som föredraganden har lagl fram.

Prop.1977/78:44

10

Bilaga I

Överenskommelse mellan Danmark, Finland, Norge och Sverige om kommunalt samarbete över nordiska riksgränser

Danmarks, Finlands, Norges och Sveriges regeringar, som anser det önskvärt atl kommunema inom ramen för sina befogenheter medverkar till all utveckla den gemenskap som finns mellan de nordiska länderna,

som särskill med hänsyn lill behoven i gränsområdena vill underiätla för kommunerna alt la lill vara de fördelar som kan uppnås för den kommunala verksamhelen genom samarbete med kommun i annal nordiskt land,

som finner att behov av kommunalt samarbete över de nordiska riksgrän­serna ofta föreligger i fråga om kullurliv, miljövård, sjukvård, samfärdsel och turism,

som anser alt samarbete mellan nordiska kommuner kan vara särskilt ägnat atl främja de regionalpoliliska strävandena i ulvecklingssvaga gräns­områden,

har enats om följande:

Artikel 1

Med kommun avses i denna överenskommelse i Danmark kommune och amlskommune, i Finland kommun och kommunalförbund, i Norge kommune och fylkeskommune och i Sverige kommun, landstingskommun och kommunalförbund.

Artikd 2

Fördragsslutande stal erkänner en rätt för kommun i det egna landet atl samarbeta med kommun i annal fördragsslulande land om vården av sina angelägenheter, i den mån hinder för sådant samarbete ej föreligger i del egna landels lagar och övriga bestämmelser om kommunernas befogenhet, organisalion och verksamhei.

Försia siycket avser ej befogenhet för kommun att överföra myndighets­utövning till kommun i annat nordiskt land.

Kommun har atl själv svara för de åtaganden kommunen gör gentemot kommun i annal nordiskt land.

ArUkd 3

Efler hand som behov därav framträder bör fördragsslutande stat föran­stalta om de förtydliganden, ändringar och tillägg i del egna landets lagar och andra bestämmelser som staten kan finna påkallade för atl undanröja hinder eller svårigheter för önskvärt kommunall samarbete över riksgränserna.

Prop.1977/78:44

11

Därvid bör särskilt eftersträvas regler som tillgodoser kommunala samarbets­behov i gränstrakterna.

Arlikd 4

X 

frågor som rör den regionala och lokala samhällsplaneringen i gränstrak­terna bör statliga och kommunala myndigheter i de fördragsslulande staterna, när anledning därlill föreligger, beakia behovet av samarbete mellan kommuner på ömse sidor om gränsen.

Ariikd 5

Statliga myndigheter i fördragsslutande land bör vid behov bistå kommun i del egna landet med råd och upplysningar i de rättsliga och andra frågor som kan uppkomma vid projekt om kommunalt samarbete över riksgräns.

Artikel 6

Artiklarna 1-5 ulgör ej hinder för fördragsslulande stal all vidmakthålla eller anordna tillsyn över landets kommuner eller atl eljest för egna kommuner behålla eller meddela sådana föreskrifier som kan betingas av nationella iniressen.

Artikel 7

Denna överenskommelse skall ratificeras och ratifikalionshandlingarna snarasi möjligt deponeras i det norska utrikesdepartementet. Bestyrkta avskrifter skall av det norska utrikesdepartementet tillslällas de övriga fördragsslulande staternas regeringar.

Överenskommelsen iräder i kraft trettio dagar efler den dag då samtliga fördragsslulande staters ralifikationshandlingar deponerats.

Artikd 8

Önskar någon av de fördragsslulande staterna uppsäga överenskommel­sen, skall skriftligt meddelande härom tillställas den norska regeringen som har all omedelbart underrätta övriga fördragsslulande stater härom och om dagen då meddelandet mottogs.

Uppsägningen gäller endast för den stal som verkställt densamma och flr verkan sex månader efter ulgången av den månad då den norska regeringen mottagit meddelande om uppsägningen.

Till bekräftelse härav har undertecknade befullmäkligade ombud under­tecknat denna överenskommelse, utfärdad i ell exemplar på danska, finska.

Prop.1977/78:44

12

norska och svenska språken, vilka samtliga texter äger lika vitsord, i Torshavn den 26 maj 1977.

For Danmarks Regering Lise 0slergaard

Suomen Hallituksen puolesta Pirkko Työläjärvi

For Norges Regjering Bjartmar Gjerde

För Sveriges Regering Johannes Anionsson

Prop. 1977/78:44

13

Bilaga 2 Motiv till arbetsgruppens förslag

Preambdn

I samarbelsöverenskommelsen den 23 mars 1962 mellan Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige med däri den 13 februari 1971 gjorda ändringar (Helsingforsavtalet) finns ell vissl underiag för samarbete mellan nordiska kommuner. Redan i preambeln lill denna överenskommelse talas sålunda om en allmän strävan efter enhetliga regler i så många avseenden som möjligt och om ändamålsenlig arbetsfördelning mellan länderna på alla områden där del finns förutsättningar för del. 1 artikel 6 i samma överens­kommelse talas också om samordning av lagstiftning på alla områden, där delta ter sig ändamålsenligt. Beträffande skolväsendet, som lill slor del är en kommunal angelägenhet för de nordiska kommunerna, finns en samord-ningsbeslämmelse i artikel 11. Enligt denna bör, på de områden där elt samarbete är ändamålsenligt, utbyggnaden av ulbildningsanslaller samord­nas genom fortlöpande samverkan belräffande ulbyggnadsplaneringen och dess genomförande. Samtidigt är det klart all Helsingforsöverenskommelsen främst tar sikte på samarbete i statligt huvudmannaskap och inte på samarbete direkt mellan kommuner i olika nordiska länder. Del finns därför skäl för en överenskommelse om samarbete på kommunal nivå, särskilt med hänsyn lill behoven i gränstrakterna.

Del aktuella behovet av en särskild överenskommelse är dock inte speciellt framträdande om man bara ser lill den inventering av kommunala samar­belsprojekt som redovisas i rapporten. Den redovisningen representerar alltjämt en tämligen fullständig bild av de gränskommunala relationerna. Del kan dock tilläggas att planerna på samarbete mellan östfold fylkeskommune och Göteborgs och Bohus läns landstingskommun belräffande förlossnings­vård numera har förverkligats, all planerna på långtgående samverkan inom sjukvården i Tornedalen väntas bli förverkligade inom kort saml atl finska och svenska kommuner jämte andra intressenter bildal elt särskill råd -Kvarkenrådel - för samarbete över Kvarken i Bottniska viken.

All behovel av en överenskommelse inte är särskilt framträdande betyderå andra sidan inte all en överenskommelse kan avvaras. Som framhålls i rapporten har man anledning räkna med atl del komplicerade rättsliga underiaget för kommunall samarbete och del hillills bara punktvis förekom­mande statliga intresset härför verkat hämmande på de riksgränsöverskri­dande kommunala relationerna. Del kan därför anlas atl en på kommunerna direkl inriktad överenskommelse mellan länderna skulle medföra all framför alll gränskommunerna mera regelbundet skulle överväga fördelarna och möjligheterna av samarbete över riksgränsen i olika frågor.

Första styckel i preambeln till del nu framlagda förslagel syftar lill all placera in överenskommelsen på sin plats i den gemenskap som finns mellan

Prop.1977/78:44

14

de nordiska ländema. Genom texten klargörs också inledningsvis all del nu endast är fråga om sådan verksamhet från kommunernas sida som enligt den nationella lagen faller in under kommunernas befogenheter sådana de är utformade enligt vid varje lillfälle gällande rätl.

Andra styckel anger överenskommelsens egentliga ändamål, nämligen alt underiätla för kommunerna all utnyttja de fördelar som etl gränsöverskri­dande samarbete kan medföra. Texten klargör all samarbetet i första hand blir en fråga för kommuner i gränstrakter och all det åsyftade samarbetet är av frivillig art och helt beroende av kommunernas eget intresse för samar­bete.

I Iredje siycket ges exempel på verksamhetsområden där, enligt vad utredningsarbetet visat, gränskommunalt samarbete ligger nära till hands. Uppräkningen syftar till alt förankra överenskommelsen i den kommunala verkligheten. Avsikten är inte alt utesluta gränsöverskridande kommunall samarbete på andra verksamhetsområden.

En arbetsgrupp under ministerrådet har gjort upp en förteckning över framkomna uppslag till samarbelsprojekt inom en gränsregion beslående av Kaulokeino kommun i Norge, Enonlekiö och Muonio kommuner i Finland saml Kiruna kommun i Sverige (bilaga 2)'. I förteckningen redovisas närmare 50-lalel olika uppslag lill samarbelsprojekt inom undervisning, sjukvård, åldringsvård, kommunikationer, energiförsörjning, naturvård, räddnings­tjänst, samhällsplanering, turism, upphandling, jordbruk, skogsbruk och vamproduklion. Flertalet av dessa projekt är sådana alt de helt eller delvis skulle falla inom den kommunala kompetensen. Förteckningen innehåller i denna del exempel på samarbete av det slag som åsyftas med förslaget lill överenskommelse.

X 

Jjärde siycket erinras om atl del gränskommunala samarbetet kan väntas vara av särskild belydelse i sådana gränstrakter där del är svårast alt uppnå en balanserad samhällsutveckling. Därmed erinras också om det samband som finns mellan statligt och kommunall inom regionalpolitiken och där det sedan år 1972 pågår elt efter hand utvidgat nordiskt samarbete på statlig nivå.

Ariikd 1

Del har ansetts lämpligt all direkl i texten klargöra vad som i detta sammanhang menas med kommun. De kyrkliga kommunerna bör lämnas utanför överenskommelsen.

överenskommelsen framkallas främst av förhållandena i de egentliga gränskommunerna dvs. i de kommuner vars territorier lill någon del sammanfaller med riksgräns. Del är i försia hand den omedelbara närheten till riksgräns som ger fömtsättningar för ett gränsöverskridande kommunalt samarbete. Kommitléns rapport visar emellertid atl behovet av gränsöver-

'Bilagan här utesluten.

Prop.1977/78:44

15

skridande samarbete inte är begränsat enbart till de egentliga gränskommu­nerna. Det kommunala samarbetet inom Öresundsrådel omfattar hela Skåne och Nordostsjälland. Arkosamarbetet omfattar på liknande sätt ell slorl antal kommuner i en vidsträckt region på ömse sidor om norsk-svenska gränsen. I det samarbete som äger mm för att främja mellanrikslrafiken inom turistväsendet är inte bara gränskommunerna ulan också elt slort anlal inlandskommuner engagerade. Fören del inlandskommuner kan del tänkas föreligga behov av gränsöverskridande samarbete inom en del särskilda verksamhetsområden med regional räckvidd såsom exempelvis sjukvård och miljövård. Den geografiska inlresseavgränsningen forell riksgränsöverskri­dande kommunall samarbete varierar sålunda alltefter förhållandena i de olika nordiska gränstrakterna och alltefter arten av de olika kommunala verksamhetsgrenarna. Det är alltså inte möjligt atl på förhand i överenskom­melsen identifiera de nordiska kommuner för vilka elt gränsöverskridande samarbete kan vara av inlresse. Överenskommelsen bör därför inte begränsas lill alt avse vissa kommuner ulan bör avse kommuner i allmänhet. Om del i framliden skulle uppslå ell nationellt behov av att precisera kommunernas kompetens lill riksgränsöverskridande samarbete kan det i överensstäm­melse med vad som sägs i artikel 6 ske genom intern lagstiftning. Det är möjligt atl man i det lagstiftningsarbete som avses i artikel 3 sisla slyckel kan finna anledning att göra vissa undanlagsregleringar lillämpliga enbari i vissa gränskommuner.

Arlikd 2

Överenskommelsens huvudbudskap blir atl erkänna en rätt för de nordiska kommunerna all samarbeta över de inomnordiska riksgränserna så långl del nationella regelsystemet i sakligt och formellt hänseende medger detla. Avsikten med artikeln är inte atl ge någol tillskott till de nordiska kommunernas kompelens enligt nationell lag utan endasl att ge ett förtydligande uttryck för någol som redan kan iakttas vid en noggrann genomgång av gällande rätl i de berörda länderna. Behovel av ell sådanl erkännande eller klargörande har redan ulvecklats i det föregående. Begreppei kommunala angelägenheter återfinns i alla ländernas kommunal-rätl och syftar dels på den allmänna kompetens som grundas på generalklau­suler i kommunallagama eller praxis och dels på den speciella kompelens som grundas på förfaltningar med ofta detaljerade regler för vissa kommunala sakområden. Kollektivtrafiken är elt exempel på en verksamhet under den allmänna kompetensen. Som exempel på verksamheter under den speciella kompetensen kan nämnas sjukvård och skolväsende. Kompetensen sammanfaller lill slor del från land till land.

Genom artikelns andra stycke klargörs alt erkännandet i första slyckel inte innebär något medgivande av att kommun skulle ha befogenhet atl överföra myndighetsutövning till kommun i annat nordiskt land. Sådan kompetens-

Prop.1977/78:44

16

överföring torde f n. endasl i sällsynta undanlagsfall vara möjlig enligt den nationella lagen. Styckel har motiverats av svårigheterna att konkret ange de begränsningar, som reglerna om myndighetsutövning kan ha på den kommunala kompetensen, och den speciella grundlagstolkning, som fram­vuxit i Finland till följd av den ofta utnyttjade möjligheten att stifta särskilda lagar i den ordning, som gäller för grundlag.

I brist på förebilder från del större internationella fältet kan del länkas uppstå Ivekan om de kommunala samarbetsavtalens nalur från stats- och folkrätlsliga ulgångspunkler. I tredje slyckel klargörs all de gränsöverskri­dande kommunala samarbelsavlalen inte på grund av sakens nalur eller på grund av denna konvention kan skapa bindningar för andra än de avlalsslu­tande kommunema själva. En väsenllig konsekvens av iredje styckel är alt de berörda staterna inte har någol automatiskt garantiansvar för de kommunala åtagandena.

Frågan om formerna för samarbetet behöver inte bli föremål för direkl överenskommelse i detta sammanhang. I fiertalel samarbetsfall kan kommu­nerna träffa sina överenskommelser genom enkla avtal ulan atl anlita särskilda rättssubjekt. Kommunernas ev. behov av institutionella samarbels­former får täckas genom anlitande av de samarbetsformer som tillhandahålls av privaträtten dvs. - för alt ta exempel från svensk rätl - stiftelse, förening, aktiebolag, något som de nationella regelsystemen i och för sig lorde medge. Nordisk kommun torde i och för sig, såviii ankommer på nationell offentlig rält, kunna vara aktieägare i ett utiändskl nordiskt aktiebolag eller delägare i annat jämförligt utländskt nordiskt rättssubjekt, som svarar för sina förbin­delser endasl med egna ekonomiska resurser. För del alldeles övervägande antalet nu länkbara samarbelsprojekt torde anlitandet av privalrätlsliga former framstå som ändamålsenligt. Del innebär atl samarbetet f n. hänvisas till ell färdigt och homogent nationellt och inlernalionelll nordiskt rätts-syslem med väl genomtänkta lösningar till skydd för minoritetsintressen och för handläggning av ev. tvister mellan intressentema.

Frågan om nordiska kommunalförbund eller andra offentligrällsliga organ för det gränsöverskridande kommunala samarbetet är utomordentligt svårlöst och får anslå lill dess behovet av dylika organ är klart påvisat. Härav följer en begränsning av samarbelsmöjlighelerna som får godias. Frågan om offentligrällsliga organ för gränskommunalt samarbete omfattades inte av Nordiska kommunalrättskommilténs utredningsuppdrag och berörs inte heller i dess rapport. All ulan föregående utredning la upp frågan om sådana offentligrällsliga organ lorde vara uteslutet.

Det torde vara obehövligt atl närmare definiera vad som avses med uttrycket samarbete. Det får vara tillräckligt atl här hänvisa lill den innebörd uttrycket har i kommunernas inrikes mellanhavanden och till de konkreta exempel på gränskommunalt samarbete som berörts i det föregående.

Prop.1977/78:44

17

Arlikd 3

Som närmare utvecklats i Nordiska kommunalrättskommilténs rapport behövs del fortlöpande arbete för alt undanröja förekommande samarbets-hinder i lagstiftningen. Del får ske efter hand som hindren får praktisk belydelse för kommunerna. Genom all beslämmelsen talar om önskvärt kommunall samarbete har varje land erforderiigl utrymme för egna bedöm­ningar av de olika anspråk på lagändringar som kan resas av kommuner och andra. För atl inom rimlig tid och med rimliga arbetsinsatser bereda väg för olika samarbelsprojekt i de egentliga gränstrakterna kan det vara nödvändigl all tillgripa etl syslem med dispenser och andra enklare undantagsregleringar. En erinran härom har upplagils i artikelns sisla punkt genom att där sägs att man särskilt bör eftersträva regler som tillgodoser kommunala samarbets­behov i gränstrakterna.

Artikel 4

Flertalet gränsöverskridande kommunala samarbelsprojekt av någon belydelse måsle fl en plals i samhällsplaneringen för all kunna förverkligas. Kommunerna är i dag så beroende av den statliga planeringen och resurstilldelningen alt en beslämmelse av del slag som upplagils i föreva­rande artikel framstår som ell lämpligt komplement lill själva samarbetsbe-stämmelsen i artikel 2.

Till viss del är den i artikeln avsedda samordningen redan tillgodosedd. Ministerrådet beslutade i december 1972 alt etl utvidgat regionalpolitiskt samarbete skulle etableras mellan de nordiska länderna. Målel för della samarbete är bl. a. all fl lill stånd ell ömsesidigt informationsutbyte på etl tidigt stadium om åtgärder av belydelse för grannländerna. I sin berättelse för år 1973 (1974:C 1 s. 101) uttalade sig ministerrådet för all etl syslem för informationsutbytet genomförs på riks-, läns- och kommunnivå. Informa­tionsutbytet i konkreta planeringsfrågor i gränsområdena bör omfatta alla planeringsaktiviieler av betydelse för grannländerna oberoende av om de kan hänföras lill regionalpolitik eller ej. Del kan gälla upprättande av bebyggel­seplaner av skilda slag, konkreta lokaliseringsövervägänden i fråga om bebyggelse, arbetsplatser och service, nalurreserval, ulbyggnad av vägar saml andra frågor av belydelse för planeringen. Informationsutbytet bör påbörjas vid etl tidigt stadium i planeringsprocessen. Vidare bör principen vara alt huvuddelen av informationsutbytet sker mellan myndigheter etc. på jämför­bara administrativa nivåer. Delgivningen av informaiion mellan de olika administrativa nivåerna i resp. land förulsälls följa de regler som lillämpas i den nationella planeringen. Enligt ministerrådet borde kommunerna rekom­menderas att informera grannkommuner på andra sidan riksgräns i plane­ringsfrågor. Med anledning av ministerrådels beslul har länsslyrelserna i Finland erhållit information i frågan genom en skrivelse från inrikesminis-

Prop. 1977/78:44

18

teriet. Beslutet har i Norge bl. a. föranlett miljovemdepartementet att i skrivelse den 16 december 1974 anmoda berörda fylkesmän att medverka lill alt systemet för informalionsulväxling blir förverkligat på kommun- och fylkesnivå. Från svensk sida har bl. a. den åtgärden vidtagits all länsstyrel­seinstmktionen försetts med en ny bestämmelse (40 a §)2 enligt vilken länsstyrelsen bör, i den mån det ej strider mol vad som är föreskrivet i lag eller annan författning, informera motsvarande myndighet i angränsande nordiskt land i frågor om samhällsplanering som kan antas ha betydelse för den myndighetens verksamhei. Beslämmelsen trädde i kraft den 1 juli 1975. Vidare har svenska kommunförbundet i skrivelse den 12 februari 1975 till gränskommunerna och ell antal andra kommuner rekommenderat kommu­nerna all behålla och vidareutveckla de nuvarande samarbelsformerna och informationskanalerna med grannkommunerna på andra sidan riksgrän­sen.

Artikeln lorde inte medföra någol behov av lagsliftning i de berörda länderna. Arbetsgruppen har inte ansett sig ha anledning att överväga frågan om behovel av ändringar i myndighetsinslruktioner och liknande författ­ningar.

Arlikd 5

Samarbetet mellan nordiska kommuner på ömse sidor om riksgräns innebär etl möte mellan två eller fiera nationella regelsystem som visserligen vilar på gemensamma värderingar i slort men som samtidigt uppvisar en mängd skiljaktigheter i detaljerna. Det gränsöverskridande samarbetet blir därmed svårare och betydligt mera tidskrävande än samarbete över inrikes kommungränser. Inte sällan måste ell riksgränsöverskridande samarbete toregås av ett utredningsarbete som kan vara betungande särskill för de ekonomiskt svaga gränskommunerna i norr. Det är därför skäligt att statsförvaltningarna vid behov ger kommunerna det bistånd av informativ arl som avhandlas i förevarande artikel. Den här åsyftade informationen kan bli arbetskrävande för statliga myndigheter och har därför begränsats lill konkreta kommunala samarbelsprojekt.

De finansieringsfrågor som uppkommer i samband med ell utvidgat gränskommunalt samarbete övervägs inom nordiska ämbetsmannakom­mittén för regionalpolitiskt samarbete och kan därför inte las upp i förevarande sammanhang.

Arlikd 6

Varierande inrikes och utrikes förhållanden för de fördragsslutande staterna lorde nödvändiggöra en fiihel för varje stal att reglera kommunernas organisation, ställning och verksamhet i det egna landet. En uttrycklig

2 Numera 40 b i; (SFS 1976:539),

Prop.1977/78:44

19

beslämmelse härom har upptagits i förevarande artikel. Därmed är bl. a. klargjort atl fördragsslulande stat som så finner lämpligt är helt oförhindrad att anordna särskild tillsyn över det gränskommunala samarbetet eller att på annat sätt göra inskränkningar i kommunernas självständighet på detla område. Del bör dock i delta sammanhang påpekas alt erfarenheterna hittills inte visat på något behov av sådana restriktioner. Del verkar snarare som om kommunerna behövde stimuleras lill självständiga insatser i det gränskom­munala arbetet. Det som kommunerna hittills uträttat i samarbete med kommun på andra sidan nordisk riksgräns inger inte några farhågor för alt det gränsöverskridande kommunala samarbetet skall komma i konfiikt med nationella intressen.

Artiklarna 7 och 8

X 

dessa artiklar har upplagils sedvanliga bestämmelser om ratifikation, deponering och uppsägning.

Överenskommelsen lorde inte påkalla lagsliftning i något av de berörda länderna.

Prop.1977/78:44

20

Bilaga 3

Sammanställning av svenska remissyttranden över betänkandet (Nu 1976:10) Nordisk konvention om gränskommunalt samarbete

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgivits av arbetsmarknads­styrelsen , socialstyrelsen, skolöverstyrelsen, statens planverk, statens brand -nämnd, länsslyrelserna i Slockholms, Malmöhus, Göieborgs och Bohus, Älvsborgs, Värmlands, Kopparbergs, Jämtlands, Västerbottens och Norrbot­tens län, Landslingsförbundel, Svenska kommunförbundet. Nordvästra Skånes kommunalförbund. Sydvästra Skånes kommunalförbund och Öresundsrådet. Länsslyrelserna har bifogat yttranden från respektive lands­tingskommun och etl antal kommuner.

Samtliga remissinstanser har lillslyrkl eller förklarat sig i huvudsak inte ha något alt erinra mol del framlagda konvenlionsförslaget.

Flera remissytiranden innehåller allmänna uttalanden om värdet av en nordisk konvention om gränskommunalt samarbete. Enligt Landskrona kommun bör konventionsförslaget hälsas med tillfredsställelse som elt positivt led i strävandena atl främja nordiskt samarbete på viktiga samhälls­områden. Sydvästra Skånes kommunalförbund anser atl förslaget kan bilda grunden för en fortsalt utveckling av samarbetet över riksgränserna. Länsstyrelsen i Norrbottens län betonar värdel av den konvention som föreslås och framhåller all del inte är någon ivekan om atl konventionen kommer atl aktivera samarbelsslävandena mellan kommunerna. Liknande synpunkter anförs av länsstyrelsen i Malmöhus län, medan länsstyrelsen I Alvsborgs län framhåller alt konventionen kommer atl bli elt stöd för kommunerna genom alt den ger etl säkrare rättsligt underlag för gränssamarbetet. Enligt Umeå kommun har konvenlionsförslaget etl ganska utslätat innehåll, I allt väsent­ligt sammanfattar del bara vad som redan gäller för samarbetet mellan kommunerna i Norden, Länsstyrelsen i Stockholms län anför alt förslaget kan förefalla vara av begränsad betydelse genom atl det rättsliga underlaget för gränskommunalt samarbete inte vidgas eller ens direkl klargörs. Länssty­relsen finner del emellertid värdefullt att de nordiska kommunernas principiella rält all samarbeta över sina gränser ges etl uttryckligt erkännande. En överenskommelse av föreslagen arl är ägnad all rikta kommunernas uppmärksamhet på samarbelsmöjlighelerna och kan väntas medföra atl åtskilliga kommuner mera regelbundet överväger fördelarna härav. Den i artikel 3 gjorda utfästelsen av de fördragsslulande staterna alt efler hand som behov framträder föranstalta om lagstiftningsåtgärder för alt undanröja hinder eller svårigheter för samarbete synes lills vidare tillräcklig för att komma till rätta med de formella frågorna.

Några remissinstanser går närmare in på behovet av gränskommunalt samarbete. Länsstyrelsen i Slockholms län framhåller sålunda att gränskom-

Prop.1977/78:44

21

munalt samarbete i försia hand är en fråga för kommuner som ligger i omedelbar geografisk närhet men alt frågan dock inte saknar intresse för Slockholms län. Samarbete kan förekomma och utvecklas också mellan kommuner med likartad utveckling, gemensamma iniressen och samma sorls problem. Länsslyrelsen framhåller atl Åland ibland räknas in i Stockholmsområdets intresseregion och att utrymme torde finnas för samarbete ulöver del informationsutbyte och de överiäggningar som hittills har ägt rum mellan landskapsstyrelsen på Åland och Stockholms läns landstingskommun respektive länsslyrelsen. Samarbete kan enligt vad Stockholms kommun anför förekomma och utvecklas också mellan kommuner ulan geografisk närhet men med likartad utveckling, gemen­samma iniressen på många områden och samma sorts problem. Som exempel härpå nämns den samverkan på de fiesta kommunala verksamhetsområden som de nordiska huvudstäderna bedriver som huvudmän för den kommu­nala stiftelsen Hässelby, de nordiska huvudstädernas centrum för kulturut­byte.

Lycksele kommun anser all konvenlionsförslaget bör ändras så all del kommer atl gälla också kommuner utan direkt riksgränsanknylning. Enligt kommunen är del väsentligaste all de kommuner som berörs av gränskom­munalt samarbete tillhör regioner med riksgränsanknylning.

Länsstyrelsen i Malmöhus län anför alt behovel av samverkan på del regionalekonomiska fältet hillills sannolikt har varit mindre framträdande i fråga om Sverige-Danmark än inom de områden där de nordiska ländernas glesbygdsområden har landgräns mol varandra. Myckel talar emellertid för atl samarbetet inom Öresundsregionen i frågor som rör bl. a. näringsliv och service kommer all vidgas och bör vidgas väsentligt under den närmaste tiden. Omfattande utredningar där malerial från båda sidor av sundet insamlas och analyseras pågår redan inom ramen för Öresundsdelegatio­nernas arbete. Under år 1976 kommer vidare all inledas en dansk-svensk förstudie kring frilidslivsfrågor med medel som ställs till förfogande genom NÄRP (Nordiska ämbetsmannakommittén för regionalpolitik). Det kan antas alt genom dessa undersökningar kommer fram problem och frågor som bör studeras ytterligare. De nu pågående utredningarna genomförs primärt genom statliga organ i Danmark och Sverige. Del är emellertid troligt atl del fortsatta arbetet på fiera punkler kan få en sådan karaktär atl etl omfallande kommunalt engagemang är både lämpligl och nödvändigt. Delta blir givetvis särskilt aktuellt om beslut fattas om atl fasta förbindelser skall byggas över Öresund. Även inom räddningstjänsten behöver etl utökat gränskommunalt samarbete stimuleras. Barsebäcks kärnkraftverk, risker för utfiöde av olja eller andra miljöfariiga varor i gemensamma kustområden och för sjöolycka i det starkt trafikerade Öresund pekar likaså på behov av nära kontakt såväl mellan gränskommuner som mellan regionala statliga myndigheter på ömse sidor om Öresund. Malmöhus läns landstingskommun framhåller atl del på sjukvårdens och kulturlivets områden har växt fram viss samverkan mellan

Prop.1977/78:44

22

danska och svenska institutioner. Som exempel anförs alt patienter remit­teras lill specialistvård på andra sidan Öresund och att vissa åtgärder har vidtagits för alt stimulera frekvensen av danska besökare på teatrarna i Malmö och Helsingborg, Framtiden får enligt landstingskommunen utvisa om detta samarbete lämpligast sker genom avtalsmässig bindning av parternas handlande eller genom mer eller mindre formlös information och samverkan från fall lill fall. Landstingskommunen försöker i första hand få till stånd elt ökat samplanerande och samulnyltjande över de administrativa gränserna i Skåne beträffande såväl sjukvården som kulturverksamheten. Endast på tämligen lång sikt kan man enligt landstingskommunen skönja behov av en meromfailande och reglerad samverkan med danska kommuner inom nämnda verksamhetsområden.

Sydvästra Skånes Kommunalförbund anför att förbundel under sin tioåriga verksamhet har haft etl nära samarbete med molsvarande planeringsorgan på den danska sidan av Öresund. En allmän tendens lill samarbete inom allt större geografiska områden kan konstaleras inom olika verksamheter och inom olika geografiska delar av vårt land. Utökat samarbete över gränserna kan, framhåller förbundel, bli aktuellt i frågor som rör bl.a. bostäder, arbetskraft, trafik, miljö, fritid och rekreation. Vidare skulle elt fastare samarbete kunna drivas belräffande vissa fackutredningar som rör hela Öresundsregionen. Om samarbetet inte skall stanna vid ett allmänt utred­ningsarbete, bör enligt förbundel de formella formerna för elt sådant kommunalt samarbete över riksgränsen ytterligare utredas.

Den Iredje "som-salsen" ipreambeln bör enligt länsstyrelsen i Norrbot­tens län och Haparanda kommun ändras så alt det klart framgår atl de områden för gränskommunalt samarbete som nämns där är alt betrakta som exempel. Några remissinstanser anser att ytteriigare exempel på sådana områden bor anges. Länsslyrelsen i Malmöhus län föreslår att räddningstjän­sten nämns i della sammanhang, medan Strömsunds kommun anser all undervisningen är elt verksamhetsområde som bör las med bland exemplen. Beträffande samarbetet inom sjukvården är socialstyrelsen tveksam lill om konvenlionsförslaget kommer att fl någon annan effekt än som en ytlerligare legal kodifiering av etl redan etablerat samarbete.

Artikel I i konventionsförslaget har föranlett synpunkter från några få remissinstanser. Till dessa hör Lycksele kommun som anseratt konventionen bör gälla också för kyrkliga kommuner. Landskrona kommun anför atl man i preambeln inte synes ha beaktat att samarbetsbehov föreligger inte bara förde enskilda kommunerna utan även för de sammanslutningar som kommu­nerna har bildal för samverkan, t. ex. Öresundsrådet, Kvarkenrådel eller Arkodelegationen för Arvika-Kongsvingerområdet. Det är självfallel inte meningen att genom sådana organ skall skapas några nya offentligrältsliga subjekt eller att organen skall fa någon rätt till myndighetsutövning. Kommunen anser dock atl konveniionen,om den skall få praktiska effekter, bör kompletteras med föreskrifter som i hithörande hänseende jämställer

Prop.1977/78:44

23

sammanslutning av della slag med kommun. Härigenom öppnas också möjlighel för sådan sammanslutning all direkl göra framslällning hos statsmyndighet. De i inledningen lill förslagel inskrivna "som-satserna" tycks enligt Malmö kommun uteslutande syfta på gränskommunalt samar­bete enskilda kommuner emellan. Kommunen håller del för sannolikt atl avsikten inte har varit atl utesluta samarbetsorgan av typ Öresundsrådet från att omfattas a v förslaget. Om della antagande är rikligt, bör i artikel 1 anges atl sådana sammanslutningar jämställs med kommun. Som artikel 1 är avfattad enligt konventionsförslaget är gränskommunala organ som Öresundsrådet och Kvarkenrådel förhindrade all göra sådana hänvändelser till statsmyn­digheterna som avses i artikel 5.

Endasl länsstyrelsen I Slockholms län kommenterar artikel 2 i förslaget närmare. Uttryckligt underlag för gränskommunalt samarbete saknas enligt länsslyrelsen i den kommunalrätlsliga lagstiftningen. De svenska kommu­nallagarna har tillkommit ulan avseende på sådan samverkan. De bestäm­melser som anger gränserna för kommuns befogenheter (3 § kommunalla­gen, 3 § kommunallagen för Stockholm och 4 § landslingslagen)' har emellertid givits en myckel allmän avfattning. Enligt förarbetena har avsikten härmed varit att möjliggöra en anpassning lill den allmänna samhällsutvecklingen. Rättsläget lorde kortfattat kunna beskrivas så atl svensk kommuns befogenheter endast omfattar ålgärder av allmänt inlresse som är lokaliserat lill den egna kommunen men alt del i och för sig inte är nödvändigl all den verksamhei som kommunen vill främja bedrivs inom kommunens gränser. På grund av kompelensreglernas karaktär och eftersom rättspraxis på områdel ännu är relativt sparsam är en närmare analys av kommunernas rättsliga möjligheter lill samarbete över gränserna behäftad med en viss osäkerhet. Den föreslagna konventionen avser endasl sådan verksamhet från kommuns sida som enligt den nationella lagen faller in under kommuns befogenheter. Eftersom avsikten med förslaget inte är atl öka de nordiska kommunernas kompetens enligt nationell lag utan endast atl ge ett förtydligande uttryck för något som kan iakttas vid en genomgång av gällande rätt, kan förslagel enligt länsstyrelsens mening inte föranleda några särskilda erinringar ur kommunalrätlslig synpunkl.

Länsslyrelsen i Alvsborgs län ansluler sig hell lill grundtanken bakom artikel 3 i konvenlionsförslaget, nämligen atl alla onödiga hinder mol gränskommunalt samarbete bör undanröjas. Nordvästra Skånes kommunal­förbund anser också att det är angeläget alt sådana hinder i de nordiska ländernas lagstiftning tas bort. Länsstyrelsen i Västerbottens län betonar viklen av att en samordning av speciallagstiftningen med lillhörande tillämpnings­föreskrifter får hög prioritet i det fortsatta arbetet med all undanröja hinder för ett utökat samarbete över riksgränserna i Norden. Umeå kommun framhåller att den speciallagstiftning med tillhörande tillämpningsföreskrifter, t.ex.

' De angivna lagrummen motsvaras numera av 1 kap. 4!; kommunallagen 

(1977:179),

Prop.1977/78:44

24

vägtrafiklagsliftning och lullbestämmelser, som finns i Sverige och Norge vållar problem i det praktiska arbetet. Kommunen skulle därför gärna ha sett all konvenlionsförslaget särskilt hade poängterat vikten av en samordning av speciallagstiftningen och tillämpningsföreskrifterna. Den kommunala verk­samhelen är, påpekar Svenska kommunförbundet, i slor omfattning reglerad genom speciallagstiftning som inte är enhetlig i de nordiska länderna. Enligt kommunförbundet lorde del knappasl vara möjligt atl i någon nämnvärd omfattning samordna den specialreglerade kommunala verksamhelen så länge nuvarande olikhet i lagstiftning kvarstår.

Överiorneå kommun betonar all förekommande samarbetshinder i lagstift­ningen måsle undanröjas ulan atl man avvaktar alt hindren aktualiseras ute i kommunerna. Som exempel anför kommunen atl bestämmelserna om socialförsäkring, ansvarsförsäkring, beskattning osv. måsle samordnas eller ändras innan 1. ex. samarbetsprojekt för lokalisering av arbetsplatser lill ulvecklingssvaga gränsområden kan ge avsedd effekl. Kommunen fram­håller vidare alt ansvarsfrågorna måsle lösas för all samarbete inom räddningstjänsten skall kunna etableras. Siatens brandnämnd anser atl del är angeläget atl kommunerna ges möjlighel alt organisera brandförsvaret så all förstahandsinsals för räddningstjänst i viss del av en kommun kan fl säkerställas genom avlal med kommun på andra sidan riksgränsen. Enligt brandnämndens mening bör den föreslagna konventionen på sikl kunna medföra avtal med sådan innebörd.

Som exempel på punkler som bör ses över vid etl mera utvecklat gränskommunalt samarbete anför skolöverstyrelsen intagningsnämndernas möjlighel all utnyttja "särskilda skäl" vid antagning av elev från elt gränsland till utbildning, möjligheten alt inkludera område utanför riket vid bedömning av elevunderiag för lokaler och utrustning saml de ekonomiska konsekvensema av regler och bidragsformer i fråga om skolresor, skol­skjutsar och inackordering.

Länsstyrelsen i Norrbottens län anser all artikel 3, i vilken de fördragsslu­tande staterna uppmanas atl undanröja svårigheter som hänger samman med atl lagar och bestämmelser skiljer sig från varandra i de olika länderna, är av utomordentligt slor betydelse. Enligt länsslyrelsen är del önskvärt alt den flr en hell entydig formulering. Länsslyrelsen föreslår alt sisla meningen i artikeln ersätts med följande.

I de egentliga gränstrakterna bör särskild vikt läggas vid strävan atl undanröja samarbetshinder. Härvid måste tidsödande procedurer undvikas. Därvid bör samarbetshinder i lagsliftning och bestämmelser undanröjas med hjälp av dispenser.

Länsslyrelsen framhåller vidare alt länsstyrelserna och fylkesadminislra-lionerna har en nyckelroll när det gäller all bevaka utvecklingen i nämnda avseende och alt det vore önskvärt att artikel 3 avslutades på följande sätt.

Prop.1977/78:44

25

Det ankommer på respektive länsstyrelser/fylkesadminislrationer all kontinueriigt följa överväganden i gränskommunema rörande gränskommu­nalt samarbete i syfte alt undanröja hinder av det slag som avses i denna artikel.

Belräffande artikel 4 om informationsutbyte mellan statliga och kommunala myndigheter på ömse sidor om riksgränsen hänvisar länssty­relsen i Älvsborgs län till 40 a >; i länsstyrelseinstruktionen, enligt vilken länsstyrelse, i den mån del ej strider mol lag eller annan författning, bör informera motsvarande myndighei i angränsande nordiskt land i frågorom samhällsplanering som kan anlas ha belydelse för den myndighetens verksamhet. Även om den nu aktuella överenskommelsen främsl avser samarbetet mellan kommuner, kan del enligt länsslyrelsen finnas skäl alt mera klart framhålla del statliga ansvaret för samhällsplaneringen. Med hänsyn härtill ifrågasätter länsslyrelsen om inte artikel 4 bör förses med elt tillägg där del anges att behovel av samarbete mellan kommuner och berörda statliga regionala myndigheter på ömse sidor om gränsen skall beaktas. Överenskommelsen riskerar annars, framhåller länsslyrelsen, all förbise den övergripande regionala planeringens faktiska betydelse inom de nordiska länderna. Det kan inte heller vara avsell all man i varje gränsfråga måsle belasta respektive stals centrala myndigheter. Länsslyrelsen i Jämllands län framhåller alt del är förenat med vissa praktiska svårigheter att tillämpa principen all huvuddelen av informationsutbytet skall ske mellan myndig­heter på jämförbara nivåer. Siatens planverk understryker ministerrådets uttalande om all elt syslem för informationsutbyte skall genomföras på riks-, läns- och kommunnivå. Vikten av samarbete mellan statliga och kommunala myndigheter betonas även av länsstyrelsen i Värmlands län. som också framhåller all de regionala myndigheterna behöver ökade resurser, om de skall kunna effektivt bevaka gränsregionernas problem och allsidigt beakia behovet av gränskommunalt samarbete och intensifierat informationsutbyte över riksgränsen.

Enligt LandsUngsförbundet skulle det belräffande artikel 4, inte minsl med lanke på vad som framhålls i motiven lill artikeln, kunna övervägas atl göra elt tillägg som innebär alt inte bara behovet av samarbete utan också behovet av samråd mellan kommuner på ömse sidor om gränsen skall beaktas. Genom tillägget "och samråd" skulle artikeln enligt förbundel få en vidare omfallning än den föreslagna och inbegripa bl. a. behovet av ömsesidig information i planeringsfrågor.

Malmö kommun anser all valet av ordel "bör" i a r t i k e 1 5 ger statsmyn­digheterna väl långtgående möjligheter att skönsmässigt bedöma om de skall tillmötesgå kommuns och kommunalt samarbetsorgans begäran om råd och upplysningar. Kommunen anser atl kommunerna skall ges en rätt all göra framställningar av det slag som avses i artikeln. Det föreslås därför atl artikeln formuleras på följande säll. 2 Numera 40 b § (SFS 1976:539).

Prop.1977/78:44

26

Kommun äger inhämta råd och upplysningar i de rättsliga och andra frågor som kan uppkomma vid särskilda projekt om kommunall samarbete över riksgräns.

I kommentaren i betänkandet till artikel 5 har en väsenllig begränsning gjorts belräffande innebörden av de "särskilda projekt" som nämns i arlikellexten, noterar Malmö kommun. Del uttalas nämligen atl statsmyn­digheternas bistånd skall begränsas till "konkreta kommunala samarbelspro­jekt" samtidigt som det sägs att riksgränsöverskridande samarbete inte sällan behöver föregås av etl utredningsarbete som kan vara betungande. "Kon­kreta kommunala samarbelsprojekt" förutsätter emellertid enligt kommu­nen nästan alltid elt föregående utredningsarbete. Om artikeln skall få reell praktisk betydelse, bör kommun fl begära bistånd hos statsmyndigheterna redan på "idéstadiet", alltså innan "konkreta kommunala samarbelsprojekt" har uppstått. Öresundsrådel framförsamma synpunkter, medan länsslyrelsen i Värmlands län anför alt det är nödvändigl att de centrala organen svarar för den utredningsverksamhet etc. som kan behövas för alt utröna möjligheterna och förutsättningarna för gränskommunalt samarbete i olika frågor.

Haparanda kommun och länsslyrelsen i Norrbottens län betonar viklen av alt de myndigheter som har atl pröva frågor om statsbidrag för kommunala projekt inte genom missriktad sparsamhet försvårar eller förhindrar samar­betet över gränserna.

Remissinstanserna har inte närmare kommenterat artiklarna 6-8 i konventionsförslaget.