Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1975/76:185

Regeringens proposition 1975/76:185

om ytterligare industricenteranläggningar samt vissa andra regio­nalpolitiska frågor;

beslutad den 18 mars 1976.   ,

Regeringen förelägger riksdagen vad som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll för den åtgärd och det ändamål som framgår av fö­redragandens hemställan.

På regeringens vägnar

..

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

INGEMUND[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås alt regeringen får besluta om att bygga indu­stricenteranläggningar i[REDACTED_EFTERNAMN] och Haparanda. Beslut avses bli fattat när minst hälften av lokalerna i varje ort omedelbart kan hyras ul.

Vidare föreslås att regionalpolitiskt stöd i form av lånegaranti skall lämnas för att täcka marknadsföringskostnader vid introduktion av en ny eller vä­sentligt vidareutvecklad produkt hos industriföretag inom del allmänna stöd­området. Lånegarantin får uppgå till 80 % av marknadsföringskostnaderna, dock högst 500 000 kr.

Genom proposilionen informeras vidare riksdagen om planerna på en decentralisering av beslutanderätten i vissa ärenden om regionalpolitiskt stöd till regional nivå.

I Riksdagen 1976. I saml. Sr l,S5

Prop. 1975/76:185

2

Utdrag ARBETSMARKNADSDEPARTEMENTET      PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1976-03-18

Närvarande: statsminister[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], An­dersson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Nor­ling,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ytterligare industricenteranläggningar samt vissa andra regionalpolitiska frågor

1   Inledning

År 1973 påbörjades enligt riksdagens beslut (prop. 1972:111 bil. 1, InU 1972:28, rskr 1972:347 samt prop. 1973:50, InU 1973:7, rskr 1973:248) en försöksverksamhet med statliga industricentra i regionala centra i det inre stödområdet. Huvudman för verksamheten är Stiftelsen Industricentra. Stif­telsen har i en skrivelse till arbetsmarknadsdepartementet redovisat sin syn på den fortsatta verksamheten med industricentra. Vidare har inom ramen för Länsplanering 1974 flera länsstyrelser föreslagU att verksamheten skall byggas ut.

Tanken att främja marknadsföringsåtgärder genom utökat lokaliserings­stöd har förts fram bl.a. i remissyttranden över 1968 års lokaliseringsut­rednings betänkande (SOU 1969:49) Lokaliserings- och regionalpolitik samt i riksdagsmotioner under senare år. Vid behandlingen av motioner i frågan lill 1974 års vårriksdag uttalade inrikesutskottet att Kungl. Maj:t mot bak­grund av motionsförslagen närmare borde överväga i vilka former ökat stöd lill marknadsföringsåtgärder skulle komma till stånd. Riksdagen beslöt i enUghet med utskottets förslag(lnU 1974:7, rskr 1974:204), Frågan om ökal re­gionalpolitiskt stöd vid marknadsföringsåtgärder har därefter utretts inom ar­betsmarknadsdepartementet.

1 slutet av år 1974 började en arbetsgrupp inom arbetsmarknadsdepar­tementet utreda frågan om delegering av beslutanderätt i ärenden om re­gionalpolitiskt stöd från centrala lill regionala organ. Efter bemyndigande av regeringen tillkalladechefen för kommundepartemeniei år 1975 sakkunni­ga'med uppdrag att utredafrågan om ökad decentralisering i förvaltningen. De

' Stiilssi.'krctor;iri'n Lennurl Sundiiren, ordlörundt-. riksd;ij;'iU'iiamotcn Anders Dalil-grcMi. 1'örsli.- j;iriivai!so\pi-ditöri.'ii Sven[REDACTED_EFTERNAMN]. horyarrudel John-Olol[REDACTED_EFTERNAMN], riksdugsledaniolen Per-l,iie Kingaby. filosofie doktorn Jörgen Ullonhag, landstings­rådet Helny[REDACTED_EFTERNAMN] och riksdagsledamoten .Ake Wietorsson.

Prop. 1975/76:185

3

sakkunniga(Kn 1975:01) antog benämningen decentraliseringsutredningen.

Arbetsgruppen har gjort en kartläggning av handläggningen av det re­gionalpolitiska stödet, ärendestrakturen och samarbetet mellan olika or­gan på central och regional nivå. Kartläggningen och arbetsgruppens pre­liminära överväganden har redovisats för decentraliseringsutredningen. Ut­redningen har granskat arbetsgruppens slutsatser och förslag och gett syn­punkter på innehållet. Resultaten av arbetsgruppens överväganden och ut­redningens granskning har redovisats i betänkandet (Ds Kn 1975:4) De­centralisering av beslul om regionalpolitiskt stöd.

Efter remiss har yttranden över belänkandet avgetts av statskontoret, riksrevisionsverket (RRV), arbetsmarknadsstyrelsen (AMS), slatens indu­striverk, samtliga länsstyrelser, expertgmppen för regional utred­ningsverksamhet (ERU), Föreningsbankernas förbund. Företagareförening­arnas förbund. Kooperativa förbundet (KF), Landsorganisationen i Sverige (LO), Landstingsförbundet, Stiftelsen Industricentra, Svensk industriför­ening. Svenska arbetsgivareföreningen (SAF), Svenska bankföreningen. Svenska företagares riksförbund. Svenska handelskammarförbundet. Svens­ka kommunförbundet. Svenska sparbanksföreningen, Sveriges industriför­bund, Sveriges hantverks- och industriorganisation (SHIO) och Tjänstemän­nens centralorganisation (TCO). Statens industriverk har bifogat yttranden från flertalet företagareföreningar. Flera länsstyrdserharbifogat yttranden från kommuner, handelskammare m. fl. LO harbifogat yttranden från Svenska trä-industriarbeiareförbundel och Svenska metallindustriarbetareförbundet.

2   Industricentra

År 1973 påbörjades en försöksverksamhet med statliga industricentra i regionala centra i det inre stödområdet (prop. 1972:111 bil. 1, InU 1972:28, rskr 1972:347 samt prop. 1973:50, InU 1973:7, rskr 1973:248). Syftd med verksamheten är att genom att uppföra industrilokaler för uthyrning vidga de regionalpolitiska insatserna. Huvudman för verksamheten är Stiftelsen In­dustricentra, som har till uppgifl alt planera, uppföra, äga och förvalta in­dustricenteranläggningar samt i övrigt verka för all skapa goda förutsätt­ningar för verksamheten i anläggningarna. Stiftelsens förvaltning är loka­liserad till Skdiefteå,

I det utredningsförslag som låg till grund förbeslutel om industricentra föror­dades att anläggningar skulle planeras i Lycksele och Strömsund för vardera ca 300 arbetsplatser. Utredningen förordade dock en stegvis uppbyggnad och alt en första utbyggnad borde omfatta lokaler för ca 150 arbetsplatser. Statsmakterna anslöt sig till utredningens förslag om en stegvis utbyggnad. Anläggningarna dimensionerades för vardera ca 150 arbetsplatser, vilket motsvarar ca 6 000 m'' lokalyta.

Statsmakterna har nyligen beslutat om en utbyggnad av anläggningarna

1* Riksdagen 1976.  1 saml.  ,\r 185

Prop. 1975/76:185

4

i Strömsund och Lycksele lill den storiek som ursprungligen beräknades för ett fullt utbyggt industricentrum (prop. 1975/76:87, InU 1975/76:27, rskr 1975/76:167). Beslutet innebäratt riksdagen har tagit ställning till frågan om utbyggnad av anläggningarna och till riktlinjerna för finansiering av investeringarna. Del ankommer sedan på regeringen att besluta om igång­sättning av utbyggnaderna. Först när regeringen bedömer att minst hälften av de nya lokalerna i resp, ort omedelbart kan hyras ut bör en utbyggnad ske.

Hyran i induslricenteranläggningarna skall ligga på en nivå som motsvarar de kostnader som företagen kan räkna med om de bygger egna lokaler med statligt lokaliseringsstöd. Finansieringen av byggnadsinvesteringarna har därför ordnats på ett sätt som motsvarar det statliga lokaliseringsstödet. Den första etappen av anläggningarna i Strömsund och Lycksele, som har kostnadsberäknats till ca 14,1 milj, kr,, har sålunda finansierats genom stat­liga lokaliseringsbidrag med sammanlagt 9,2 milj. kr., vilket motsvarar 65 % av byggnadskostnaderna. Återstoden har täckts med statliga annuilelslån på sammanlagt 1 840 000 kr, från investeringsanslaget Regionalpolitiskt stöd: Lokaliseringslån under elfte huvudtiteln samt med stiftelsens eget kapital. Stiftelsen har från förslagsanslaget Regionalpolitiskt stöd: Bidragsverksamhei under elfte huvudtiteln tillförts sammanlagt 3,6 milj, kr. som stiftelseför­mögenhet (prop. 1973:50, InU 1973:7, rskr 1973:248 samt prop. 1975:85 bil. 10, InU 1975:13, rskr 1973:169). Den andra etappen av anläggningarna kommer alt finansieras enligt samma principer (prop. 1975/76:87, InU 1975/76:27, rskr 1975/76:167). För vissa maskininvesteringar har stiftelsen vidare beviljats lokaliseringsstöd med sammanlagt 712 000 kr, i avskriv­ningslån och 713 000 kr, i lokaliseringslån.

Stiftelsens administrationskostnader täcks delvis genom statsbidrag från anslaget Regionalpolitiskt stöd: Bidragsverksamhet, Statsbidraget skall täcka de regionalpolitiskt motiverade kostnaderna för stiftelsens verksamhet, dvs, sådana kostnader som rimligen inte skall belasta hyresgästerna. De för­valtningskostnader som direkl hänför sig till anläggningarna kalkyleras där­emot in i hyrorna. Del statliga administrationsbidraget uppgår till 450 000 kr. för budgetåret 1975/76. Stiftelsen har vidare under budgetåret 1975/76 beviljats ett föduslläckningsbidrag på 260 000 kr. Föriusttäckningsbidraget motiveras av att lokalerna i den första etappen lill stor del har stått oulhyrda under uppbyggnadsperioden. När lokalerna är fullt uthyrda skall hyrorna täcka stiftelsens kostnader för anläggningarna. Genom att utbyggnaden av den andra etappen påbörjas först när minst hälften av de nya lokalerna omedelbart kan hyras ut minskar behovet av särskilda bidrag för att täcka h yresbortfall.

Stiftelsen Industricentra skall följa utvecklingen och ta initiativ för att tillgodose behovet av nya lokaler. Stiftelsen har i en skrivelse till arbets­marknadsdepartementet redovisat sin syn på den fortsatta verksamheten. Till skrivelsen har stiftelsen fogat ett faktaunderlag för de orter som kan

Prop. 1975/76:185

5

bli aktuella i den fortsatta verksamheten med industricentra. Faktaunder­laget, som omfatiar alla regionala centra i det inre stödområdet, har på stiftelsens uppdrag utarbetats av geografiska institutionen vid Umeå uni­versitet. Stiftelsen avstår i sin skrivelse från att föreslå nya elableringsorter. Samtidigt påpekar stiftelsen att kontakterna med förelag skulle ge väsentligt bättre resultat i form av etableringar i industricenteranläggningar om flera ortsalternativ med större regional spridning kunde erbjudas. Stiftelsen fram­håller också betydelsen av att få arbeta med en längre planeringsperiod.

Inom ramen för länsplanering 1974 har åtskilliga länsstyrelser föreslagit att verksamheten med industricentra skall byggas ul. Föreslagna orter är Hemse, Vara, Filipstad,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Ange, Järpen, Sveg, Vilhelmina, Storuman, Haparanda och Gällivare, Vidare har ftera kommuner i skrivelser till regeringen föreslagit att industricenteranläggningar skall byggas inom resp, kommun. Arbetsgruppen för bevakning av sysselsättningsfrågor i Tor­nedalen har hemställt om alt ett industricentrum uppförs i Haparanda.

3   Decentralisering av beslut om regionalpolitiskt stöd 3.1. Bakgrund

Genom statsmakternas beslut år 1964 (prop. 1964:185, BaU 1964:48, rskr 1964:408) infördes statligt lokaliseringsstöd som ett medel att påverka fö­retagens lokalisering till orter och regioner där en förstärkning av näringsliv och sysselsättning är önskvärd. År 1970 förstärktes och vidareutvecklades det regionalpolitiska stödet (prop, 1970:75, SU 1970:103, BaU 1970:40, rskr 1970:270 och 1970:304). Stödet byggdes ul ytteriigare år 1973 (prop. 1973:50, InU 1973:7, rskr 1973:248).

Regionalpolitiskt stöd lämnas f n. som lokaliseringsstöd, introduktions­stöd, utbildningsstöd, sysselsättningsstöd samt ftyttningsstöd lill personal med kvalificerad yrkesutbildning. För stödverksamheten är landet indelat i ell allmänt stödområde och ell inre stödområde,

AMS, eller i vissa fall regeringen, beslutar om lokaliseringsstöd, utbild­ningsstöd och sysselsättningsstöd, 1 ärenden om introduklionsstöd och flytt-ningsslöd till personal beslutar AMS eller, efter AMS bestämmande, länsarbeisnämnd(SFS1970:180,omtryckt 1973:552,ändrad senast 1975:352).

3.2. Nuvarande ordning

Lokaliseringsstöd utges i form av lokaliseringsbidrag, avskriv­ningslån, lokaliseringslån, lånegaranti och ersättning vid Hyttning av företag. Stöd lämnas i första hand inom det allmänna stödområdet, I särskilda fall kan stöd lämnas i övriga delar av landet, t, ex, när avsevärda sysselsätt­ningssvårigheter förutses eller har uppkommit lill följd av industrinedlägg-

Prop. 1975/76:185

6

ning i samband med omfatiande branschrationalisering eller när särskilda skäl talar för att ett område med ensidigt näringsliv eller isolerat läge bör tillföras ytteriigare industri.

Som allmänna förutsättningar för stöd gäller bl. a. att verksamheten skall bedömas medföra varaktig sysselsättning för arbetskraften, få tillfredsstäl­lande lönsamhet och utövas i ort där goda förutsättningar finns för verk­samheten.

Stöd kan inom det allmänna stödområdet lämnas till industri, industri-liknande verksamhel, industriserviceverksamhet, företagsinriktad partihan­del och uppdragsverksamhet med mer än lokal betydelse samt till turist­näringen. Företag som flyttar sin verksamhet lill ort inom det allmänna stödområdet kan få ersättning för kostnader för ftyttning av maskiner, ar­betsredskap och verktyg. Utanför stödområdet kan stöd utges endast till företag med industriell eller industriliknande verksamhel. Lokaliseringsstöd kan dessutom lämnas vid utnyttning från storstadsområde av centrala för­valtningsenheter inom den privata sektorn.

Bidrag, avskrivningslån och lokaliseringslån lämnas vid ny-, till- eller ombyggnad av lokal eller annan anläggning som är nödvändig för verk­samheten. Lokaliseringslån kan dessulom lämnas vid anskaffning av ma­skiner, arbetsredskap och verktyg samt vid förvärv av fabriksbyggnad. I vissa fall kan avskrivningslån lämnas till industriföretag inom det inre stöd­området vid investeringar i maskiner, arbetsredskap och verktyg. Lånegar­anti för anskaffning av omsättningstillgångar kan lämnas till industri, in­dustriliknande verksamhet, uppdragsverksamhet och turistnäringen inom det allmänna stödområdet.

Lokaliseringsbidrag och avskrivningslån får uppgå till sammanlagt högst 35 % eller, om särskilda skäl föreligger, 50 % av stödunderiaget. Föreligger synneriiga skäl får lokaliseringsbidrag och avskrivningslån uppgå till sam­manlagt högsl 65 % av stödunderiaget vid byggnadsinvesteringar inom det inre stödområdet. Bidrag, avskrivningslån och lokaliseringslån får i allmänhel uppgå till högst två tredjedelar av stödunderiaget. Lånegaranti uppgår till högst 50 % av det rörelsekapital som behövs under verksamhetens inled­ningsskede. Ersäitning vid flyttning av företag lämnas med belopp som motsvarar skälig kosinad för nedmontering, transport och uppmontering av maskiner, arbetsredskap och verktyg.

AMS beslutar i ärenden om lokaliseringsstöd. Styrelsen skall dock över­lämna del slutliga avgörandet lill regeringen om

-

stödet avser verksamhet utanför det allmänna stödområdet

-

den sammanlagda kostnaden för investeringar och anskaffning av om­sättningstillgångar är 5 milj. kr. eller mer, varvid även stödunderiag vid lidigare beviljat stöd skall räknas in i beloppet

-

stödet avser avskrivningslån vid förvärv av maskiner, arbetsredskap och verktyg

Prop. 1975/76:185

7

-

stödet avser lokaliseringsbidrag/avskrivningslån med mer än 50 % av investeringskostnaden

-

stödet avser lokaliseringsbidrag/avskrivningslån till verksamhet inom tu­ristnäringen

-

det är tveksamt om viss verksamhet kan hänföras till slödberättigad industriservice, partihandel eller uppdragsverksamhet

-

AMS vill bifalla ansökan som länsstyrelsen har avstyrkt

-

stödet avser rationaliseringsinvestering som inle medför ökad sysselsätt­ning i verksamheten

-     stödet avser verksamhet som skall drivas av utländsk medborgare eller

juridisk person eller av svenskt företag med betydande uUändskt in­

flytande

-

stödet avser verksamhet som skall bedrivas av svensk juridisk person med betydande statligt inflytande

-

stödet avser flyttning av central förvaltningsenhet från storstadsområde

Om ansökan om stöd lämnas direkt till regeringen kan regeringen avgöra ärendet även om det normalt skulle ha avgjorts av AMS.

Lokaliseringsstöd skall sökas antingen hos länsstyrelsen i det län där verk­samheten skall bedrivas eller hos AMS. Har ansökan gjorts hos AMS skall styrelsen inhämta länsstyrelsens yttrande. Länsstyrelsen låter i samråd med länsarbetsnämnden, andra berörda myndigheter och företagareföreningen göra den utredning som behövs i ärendet. Därefter lämnar länsstyrelsen med eget yttrande över alla handlingar i ärendet till AMS, Om AMS inte får avgöra ärendet lämnar styrelsen med eget yttrande handlingarna vidare till regeringen.

Introduktionsstöd lämnas till företag som nyanställer personal i samband med nyetablering eller utvidgning av verksamhet under för­utsättning att verksamheten bedöms medföra varaktig sysselsättning för arbetskraften och få tillfredsställande lönsamhet i ort där goda förutsättningar finns för företagets verksamhet. Stödet uppgår till 5 kr. för varje nyanställd och arbetstimme under sex månader. Det utges endast till företag inom det allmänna stödområdet. Ärenden angående introduklionsstöd avgörs av AMS eller, efler AMS bestämmande, av länsarbetsnämnden. Syftet med introduktionsstödet är att stödja lokaliseringsföretagen under inlednings­skedet med att lära upp och träna in den nya arbetsstyrkan. Stödformen används när det utbildande momentet inte är så framträdande. Stödet ger främst täckning för allmänna inkörningskostnader.

Om förelagen anordnar mer kvalificerad utbildning kan introduktions-stödet ersättas med utbildningsstöd. Utbildningsstöd är ett indi­viduellt bestämt stöd vid egentlig yrkesutbildning efter särskild plan. Del lämnas i första hand inom stödområdet och för en tid av högsl ett år. Stöd­belopp per elev och arbetstimme besiäms från fall till fall med hänsyn till

1* Riksdagen 1976.  1 saml.  Nr 185

Prop. 1975/76:185

8

utbildningskostnaderna och utbildningstiden. Ärenden angående utbild­ningsstöd inom det allmänna stödområdet med högst 10 kr, per elev och arbetstimme avgörs av AMS, Fråga om utbildningsstöd med högre belopp eller stöd utanför stödområdet prövas av regeringen.

Sysselsättningsstöd lämnas till företag i det inre stödområdet som bedriver industriell eller industriliknande verksamhel, industriservice samt företagsinriktad partihandel och uppdragsverksamhet med mer än lokal betydelse. Stödet omfattar enbart ökningar av arbetskraften och utges under tre år. Stöd lämnas lill både företag som nyetablerar verksamhel i området och befintliga företag som utökar sin arbetsstyrka. Som förutsättning gäller bl, a. att företaget i fråga utger löneförmåner till de anställda enligt tillämpligt kollektivavtal.

För varje kalenderår, under vilkel sysselsättningen i ett företags verk­samhet har ökat i förhållande till närmast föregående kalenderår, lämnas sysselsättningsstöd i form av förstaårsstöd. Om sysselsättningsökningen kvarstår får företaget stöd i ytteriigare högst två år, s. k. fortsatt stöd.

Förstaårsstödet är 7 000 kr. för varje årsarbetare som sysselsättningen har ökat med. Andra året lämnas ytteriigare 7 000 kr. i stöd och tredje årel 3 500 kr.

Ansökningar om sysselsältningsstöd avgörs av AMS,

År 1975 påbörjades en försöksverksamhet med sysselsättningsstöd i vissa fall till företag uianför det inre stödområdet (SFS 1974:761). Efter beslut i varie särskilt fall av regeringen kan företag i gränsområdet i det inre stöd­området samt på Gotland beviljas sysselsättningsstöd i samband med lo­kaliseringsstöd. Regeringen har nyligen föreslagit (prop. 1975/76:88) att för­söksverksamheten med sysselsättningsstöd utanför det inre stödområdet skall utsträckas till att omfatta skärgårdsområdena. Vidare kan turistföretag i det inre stödområdet i särskilda fall få sysselsältningsslöd efter beslut av regeringen. Försöksverksamheten skall pågå t, o, m. år 1976.

Flyttningsstöd i form av respenning, bortavistelsebidrag, hyres-tillskott och starihjälp lämnas till den som har kvalificerad yrkesutbildning och har fått stadigvarande anställning vid sådant nyeiablerat eller utvidgat förelag i ort inom det allmänna stödområdet som bedriver industriell eller industriliknande verksamhet. Som förutsättning gäller dock att arbetskraft med den behövliga utbildning inte kan erhållas i orten. Stöd får vägras eller sättas ned under vad som annars hade kunnat ges om sökanden nyligen har flyttat och därvid har fått flyltningsbidrag enligt arbetsmarknadskungö­relsen (1966:368; omtryckt 1975:822, ändrad senast 1975:1275)eller fly ilnings-slöd.

Ärenden om fiyttningsstöd prövas av AMS eller, efter styrelsens bestäm­mande, av länsarbetsnämnden.

F. n, pågår en försöksverksamhet med könskvotering vid vissa former av regionalpolitiskt stöd. Som villkor för lokaliseringsstöd, introduktionssiöd och uibildningsstöd gäller alt minst 40 % av det antal arbetsplatser som

Prop. 1975/76:185

9

tillkommer hos den som beviljas sådant stöd skall förbehållas vartdera könet. Vid ansökan om stöd skall fogas rekryleringsplan som skall utarbetas i sam­verkan mellan sökanden, länsarbetsnämnden samt berörda arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. Länsarbetsnämnden har under AMS tillsyn Över att villkoret om könskvotering uppfylls och att rekrytering sker enligl den godkända planen,

3.3. Utredningsförslaget

Den till deceniraliseringsutredningen knutna arbetsgruppen anser att handläggningen av ärenden om regionalpolitiskt stöd måste vara effektiv i den meningen att de ansvariga organen fattar underbyggda och väl motiverade beslut. Det måste vid valet mellan olika alternativ till hand­läggningsorganisation bli en avvägning mellan kraven på resultat i stöd­verksamheten, tillföriitlighet i bedömningarna samt snabbhet och flexibilitet i beredningen av ärenden. Den regionalpolitiska stödverksamheten har sedan mitten av 1960-talet efter stegvisa utbyggnader funnit sina former. Grunderna för bedömningen av stödföralsättningarna är relativt klart och entydigt formu­lerade. En ulveckling av kunnande och erfarenhet hos handläggningsorganen har inneburit att praxis har stabiliserats. Målen för verksamheten härefter hand blivit alltmer preciserade. Erfarenheten av de senaste årens handläggning tyder på att regionala och centrala organs bedömningar i de enskilda fallen stämmer ganska bra överens.

Enligt arbetsgruppen finns det mot denna bakgrund numera inga av­görande hinder för en uppdelning av beslutsbefogenheterna mellan central och regional nivå. Fördelarna med en decentralisering är flera. En uppdelning av beslutsfunktionerna skapar förulsättningar för en snabbare handläggning av okomplicerade ärenden. Många av de stödsökande företagen får med ett sådant system nära kontakter med beslutsorganet. Länsorganens kän­nedom om regionala behov och förutsättningar kan tas till vara effektivt både i berednings- och i beslutsarbetet. Ansökningar om statligt stöd till mindre utbyggnader fordrar inte alltid samma överblick av marknads- och branschförhållanden som större ansökningar. Tyngdpunkten i prövningen ligger i stället på en omsorgsfull bedömning av företagsledarens och fö­retagets allmänna kunnande och kapacitet. Den bedömningen bör så långt som möjligt baseras på löpande kontakter mellan handläggare och före­tagsledning, I sådana ärenden framstår den nuvarande stegvisa berednings-och beslutsprocessen som onödigt komplicerad. Men en decentraliseringav be­slutsbefogenheterna medför också vissa nackdelar. De regionalpolitiska orga­nens ställning blir svag i lägen där företag i valet av lokaliseringsort har alterna­tiva lösningar i olika län. Brist på likformighet i länsorganens bedömningar och ställningstaganden kan vidare innebära varierande villkor för företag i olika län. Nackdelarna bör dock kunna motverkas genom aktiva samordningsåtgärder. Arbetsgruppen föreslårdärföratt ett system med decentraliserad beslutande-

Prop. 1975/76:185

10

rätt i ärenden om regionalpolitiskt stöd skall prövas under en försöksperiod.

Decentraliseringsutredningen ställer sig bakom arbetsgruppens slutsatser och förslag.

Beslutanderätten på regional nivä föreslås för lokaliseringsstöd omfatta

-

lokaliseringsbidrag/avskrivningslån med upp till 35 % av byggnadskosl-naden inom det allmänna stödområdet och högst 50 % inom det inre stödområdet

-

lokaliseringslån så att lånet jämte bidrag och avskrivningslån uppgår till högsl två tredjedelar av kostnaden för byggnader, maskiner och inven­tarier inom det allmänna stödområdet.

Arbetsgruppen har gjort en avvägning mellan behovet av dels en central regionalpolitisk bedömning och dels en förenklad handläggning. En avgräns­ning av länsorganens beslutanderätt kan ske t. ex, efter investeringens stor­lek, ändamålet med ålgärden eller typen av stöd. Enligt arbetsgruppens be­dömning talar övervägande skäl för att avgränsningen skall ske med in­vesteringens storiek som bas. Arbetsgruppen har vidare ansett det önskvärt att en väsentlig del av ärendena bör avgöras på regional nivå och har slutligen stannat för att beslut när det gäller om- och tillbyggnader samt maskin­anskaffning bör fattas regionalt vid investeringar upp till 1,5 milj. kr. Det innebär att stödet kan uppgå lill högst 1 milj. kr. Siorieksgränsen föreslås gälla en och samma investeringsålgärd. Innebörden av den nuvarande s. k, ackumuleringsregeln reduceras alltså till att avse utvidgningar i beslutade men inte påbörjade arbeten samt förändringar av pågående investeringar.

Fördelningen av beviljat lokaliseringsstöd efter stödets storiek i enskilda ärenden budgetåren 1972/73-1974/75 redovisas i följande tabell.

Beviljal lokaliseringssiöd* med fördelning efter stödets storlek i enskilda ärenden budgetåren 1972/73-1974/75

Antal ärenden

Beviljat stöd, I OOO-tal kr.

Totalt stödbelopp, I OOO-tal kr.

1972/73    1973/74    1974/75    Genomsnitt    1972/73    1973/74    1974/75    Genomsnitt

1972/73-

1972/73-

1974/75

1974/75

-

100

33

20

15

23

101-

200

52

40

28

40

201-

300

47

26

49

41

301-

400

29

16

29

25

401-

500

30

15

37

27

501-

600

22

10

16

16

601-

700

18

17

16

17

701-

800

22

12

19

18

801-

900

II

7

15

11

901-

1 000

14

13

8

12

2 257

1 396

1 096

1 583

7 626

6 113

4 280

6 006

II 

996

6 619

12 437

10 351

10 221

5 681

10 244

8 715

13 558

6 985

17 063

12 535

12 342

5017

8 969

8 776

II 

865

II 

258

10 380

II 

168

16 707

9 054

15 380

13 714

9 423

5 983

13 058

9 488

13 772

II 

462

7 886

II 

040

Prop. 1975/76:185

11

Beviljat stöd. 1 OOO-tal kr.

Anlal ärenden

Totalt stödbelopp, 1 OOO-tal kr.

1972/73

1973/74

1974/75

Gcnoinsniit

1972/73-

1974/75

1972/73

1973/74

1974/75

Gcnonisniti

1972/73-

1974/75

1 001- 1 500

37

46

37

40

45 944

55 124

44 378

48 482

1 501- 2 000

18

19

19

19

32 446

32 482

33 781

32 903

2 001- 2 500

5

10

13

9

11 551

21 883

29 313

20 916

2 501- 3 000

9

12

9

10

24 929

33 020

24 727

27 559

3 001- 3 500

1

6

5

4 .

3 127

19 437

16 616

13 030

3 501- 4 000

4

9

9

7

15 390

34 355

33 952

27 899

4 001- 4 500

3

2

4

3

12 595

8 890

17 348

12 944

4 501- 5 000

2

7

5

5

9 660

38 908

24 480

24 349

5 001-10 000

5

10

14

10

39 430

77 176

99 251

71 952

10 001-

4

II

9

8

57 707

287 800

178 877

174 795

Summa

366

308

356

343

362 546

678 553

603 516

548 205

Källa: Arbetsmarknadsstyrelsen (särskild

bearbetni

ing)

* Lokaliseringsbidrag och lokaliseringslän.

Tabellen visar att de minsta investeringarna dominerar i anlal. 1 runt tal två tredjedelar av ärendena omfattade stöd på högst 1 milj. kr. Dessa ärenden tog dock i anspråk mindre än en femtedel av det sammanlagda stödbeloppet.

De regionala organens beslutsbefogenheter bör enligt arbetsgruppen om­fatta lokaliseringsstöd till industri. Stöd till industriliknande verksamhet, induslriservice, partihandel och uppdragsverksamhet, turistnäringen och flyttning av förvaltningsenhet från storstadsområde undantas från försöks­verksamheten. Undantag kan också under viss tid erfordras för vissa in­dustribranscher. Sådana undantag kommer sannolikl all bli nödvändiga för t, ex. de branscher som omfattas av särskilda statUga stödåtgärder inom ramen för de industripolitiska branschprogrammen.

Från de regionala organens befogenheter bör vidare undantas avgöranden i ärenden om flyttning av befintlig verksamhet mellan orter i olika län. Undantagen föreslås gälla beslut både om nyttningsersättning och lokali­seringsstöd till investeringar vid flyttning till den nya orten. Med hänsyn till behovei av avvägning mellan insatser i olika län bör beslut fattas centralt också i ärenden om stöd vid etablering av nytt företag eller av fristående nytt arbetsställe i ort utanför det län där företaget bedriver sin huvudsakliga verksamhet. De regionala organen bör däremot få avgöra ärenden om stöd vid etablering av nytt frislående arbetsställe av företag som redan bedriver huvuddelen av sin verksamhet inom länet.

Arbeisgruppen föreslår att regeringen fastställer röriiga medelsramar för

Prop. 1975/76:185

12

bestämda tidsperioder för de län som omfattas av försöksverksamheten. Ramarna skall inte vara några slutgiltiga restriktioner för handlandet i länen. Beloppen bör kunna ändras under budgetåret efter hand som medelsbehovet förändras. Ramarnas styrfunktioner blir därmed begränsade och de får sna­rast karaktär av kontrollstationer för den centrala tillsynen av stödgivningen på regional nivå.

Arbetsgruppen föreslår att beslut i ärenden om sysselsättnings-stöd skall fattas på regional nivå. Beslutanderätten föreslås bli begränsad till ärenden om stöd till industriföretag. Sysselsätlningsslöd till företag med industriliknande verksamhet, industriservice, partihandel och uppdragsverk­samhet bör liksom hittills avgöras centralt. Detsamma gäller försöksverk­samheten med sysselsättningsstöd till företag i gränstrakterna till det inre stödområdet och på Gotland saml lill företag inom turistnäringen. Från den regionala beslutanderätten bör vidare undantas ärenden om sysselsätt­ningsstöd till företag som efter att ha lagl ner verksamheten åter lar upp driften.

För introduktionsstöd, uibildningsstöd och flyttningsersättning till per­sonal föreslår arbetsgruppen inga förändringar av beslutsbefogenheterna.

Arbetsgruppen föreslåratt länsstyrelsen även i fortsättningen skall ha hu­vudansvaret för handläggningen på regional nivå av ärenden om lokaliseringsstöd. Länsstyrelsenharettövergripanderegionalt planerings­ansvar och en samordningsuppgift i länen när det gäller den regionala utveck­lingen. Länsstyrelsens beslut i stödärenden bör fattas efter samråd med företa­gareföreningen, som redovisar en företagsekonomisk bedömning, och med länsarbetsnämnden, som framförallt granskar det stödsökande företagets re­kryleringsplan och beslutar om dispens från bestämmelsen om könskvotering om detta har aktualiserats i ansökan och ärendet skall avgöras på regional nivå. Samråd bör vid behov ske också med andra statliga organ inom och utom länet samt med kommuner.

Ärenden om sysselsältningsslöd bereds f n, av länsarbetsnämnden. De krav som i prövningen ställs på förelagen har främst anknytning lill företagels personalrekrytering. Arbetsgruppen anser det vara naturiigt att länsarbetsnämnden beslutar i ärenden som avser stöd lill industri inom det inre stödområdet.

Länsarbetsnämnden bör liksom hittills vara beredande organ på länsplanet i ärenden om sysselsättningsstöd som skall avgöras på central nivå. Ställ­ningstaganden i vissa ärenden bör ske i samråd med länsstyrelsen. Det gäller sysselsättningsstöd i gränstrakterna till del inre stödområdet och på Gotland samt till företag inom turistnäringen.

Ärenden om introduklionsstöd och flyltningsersättning föreslås liksom hittills beslutas av länsarbetsnämnden,

AMS är central myndighet i ärenden om regionalpolitiskt stöd. Beslut­anderätt i ärenden som faller utanför styrelsens ansvarsområde tillkommer regeringen. Ärenden om regionalpolitiskt stöd som skall avgöras av rege-

Prop. 1975/76:185

13

ringen bereds inom arbetsmarknadsdepartementet.

Stödgivningens ulveckling och inriktning har inneburit alt regeringen har kommit att svara för en allt slörre del av de slutliga avgörandena i lo-kaliseringsslödärenden. Enligt arbetsgruppens mening har handläggningen nu funnit sina former och praxis har stabiliserats. Det finns därför inte anledning alt belasta regeringen med det slutliga avgörandet i så stor ut­sträckning som nu sker.

Arbetsgruppen föreslår att AMS får befogenhet alt, utöver vad som nu gäller, besluta om lokaliseringsbidrag/avskrivningslån med upp till 20 96 av byggnadskoslnaden och lokaliseringslån så att lånet jämte bidrag och avskriv­ningslån uppgåriill högst tvåtredjeddarav kostnaden förbyggnader, maskiner och inventarier inom dens, k, gråzonen närmast gränsen fördel allmännastöd-områdel samt om lokaliseringsbidrag/avskrivningslån till ny-, om- och till­byggnad inom turistnäringen.

Enligt arbeisgruppens förslag skall AMS kompetensområde inom det all­männa stödområdet och i den grå zonen vidare utökas genom att den s, k, ackumuleringsregeln begränsas till att gälla upprepade ansökningar som av­ser en och samma investeringsålgärd.

Arbetsgruppen toreslår att förslaget till omfördelade beslulsfogenheter i den regionalpolitiska stödgivningen för lokaliseringsstödets del prövas fr, o, m. den 1 juli 1976 och att de nya reglerna tillämpas som försöks­verksamhet under den lid som återstår av den regionalpolitiska pro­gramperioden, dvs, fram till den 1 juli 1978.

När det gäller sysselsättningsstödet, som lämnas till företagen kalender­årsvis i efterskott, bör den nya handläggningsordningen tillämpas fr. o, m. den 1 januari 1977,

3.4.  Remissyttrandena

Samtliga remissinstanser är positiva till förslaget att överföra beslutan­derätt i ärenden om regionalpolitiskt stöd lill regional nivå, AMS framhåller att arbetsmarknadsverkets verksamhet präglas av en hög grad av decen­traliserat beslutsfattande. Decentraliseringen medför inte bara en begränsning av handläggningstiderna utan innebär också en förbättrad kontakt mellan be­slutsfattare och den betjänade allmänheten. Det är också betydelsefullt alt initiativ och ansvar läggs ut på regionala och lokala organ. Styrelsen tillstyrker alt beslut om regionalpolitiskt stöd decentraliseras.

Flera länsstyrelser framhåller att del är angelägel att decentralisera olika beslutsfunktioner från central till regional nivå. Länsstyrelsen I Jönköpings län pekar härvid på länsstyrelsernas efter hand vidgade uppgifter inom den översiktliga samhällsplaneringen. De vidgade möjligheterna och befogen­heterna när det gäller planering motsvaras endasl i liten utsträckning av befogenheter när det gäller alt verkställa planeringen. Enligt länsstyrelsen är det angeläget att styrelserna ges verkliga möjligheter att förverkliga den

Prop. 1975/76:185

14

planering de beslutar om. Liknande synpunkter förs fram av bl, a. länsstyrel­serna i Kronobergs, Gollands, Kristianstads, Värmlands, Kopparbergs, Gäv­leborgs och Västerbottens län. Även siatskontoret framhåller att ett viktigt skäl för decentralisering är att ge länsstyrelserna en alll starkare ställning på samhällsplaneringens område. Länsstyrelsen I Kalmar län anser att de regionala myndigheterna är väl förtrogna med de problem som finns inom länet. De har som regel mycket god kännedom om näringslivets situation och företagens förutsättningar att utvecklas. Genom decentralisering av be­slutsfattandet skapas förutsättningar för att förenkla handläggningsrutinerna och förkorta handläggningstidema utan att något avkall behöver göras på handläggningens och beslutens kvalitet. En rad länsstyrelser framför liknande synpunkter.

Några remissinsianser understryker behovei av en övergripande bedöm­ning av de regionala frågorna. Sålunda anser Lö att de regionalpolitiska problemen är av den karaktären att en central styrning är nödvändig. Det ligger därför i sakens natur alt beslut om stödinsatser måste fattas ovanför den regionala nivån. Emellertid har under senare år de inomregionala oba­lanserna alltmer kommit alt uppmärksammas. Behovet av inomregional styrning av näringslivets utbyggnad har därför ökat. LO kan mot den bak­grunden tillstyrka utredningens förslag. Även länsstyrelsen i Västmanlands län anser att regeringen måste ha det övergripande ansvaret för det regio-nalpoliliska stödet. Länsstyrelsen uppfattar de föreslagna åtgärderna närmast som en ofrånkomlig nedskärning av den byråkratiska proceduren och har därför inget att erinra mol förslaget. TCO ansluter sig till utredningens be­dömning att en decentralisering av beslutanderätt om regionalpolitiskt stöd ligger väl i linje med de allmänna strävandena att utveckla de regionala och lokala organens kompelens och uppnå ell mer decentraliserat besluts­fattande. Del regionalpolitiska stödets karaktär av selektiv stödform medför emellertid alt det finns särskilda problem förknippade med en decentra­lisering av beslutanderätten, TCO vill mot denna bakgrund understryka att en delegering av det slag som utredningen föreslår inte får ha till följd att de centrala organen avhänder sig styrningen av den totala inriktningen av den regionalpoUtiska stödverksamheten, alt stödets selektiva karaklär luckras upp eller att olika former av prövning äger rum på olika nivåer i beslutsprocessen, TCO betonar samtidigt att en rätt utnyttjad decentra­lisering kan medföra en effektivare och mer differentierad användning av del regionalpoUtiska stödet. Svenska kommunförbundet menar alt en stor del av lokaliseringsärendena är av relativt enkel natur. Dessa ärenden kräver ingen övergripande regionalpolitisk prioritering. Det är därför ell steg i rätt riktning alt i sådana ärenden lägga beredning och beslut på samma nivå, dvs. på det regionala planet. Förbundet anser dock att förslaget inte innebär någon avgörande förändring av beslutanderätten över de regionalpolitiska medlen. Landstingsförbundet anför liknande synpunkter. SAF. Svenska handelskammarförbundet och Sveriges industriförbund, som i ett gemensamt

Prop. 1975/76:185

15

yttrande ansluter sig till utredningsförslaget, vill dock varna för att de re­gionala ambitionerna föranleder alltför optimistiska satsningar. Även Svens­ka bankföreningen ansluter sig till utredningens förslag, men framhåller sam­tidigt att det regionala besiutsfallandel inte får medföra att man sänker kravet på lönsamhet och goda framtidsutsikter för projekt som får loka­liseringsstöd.

Åtskilliga remissinsianser tillstyrker eller har inga erinringar emot ul­redningens förslag lill avgränsning av de regionala organens beslutsbefo­genheter i ärenden om lokaliseringsstöd. Det gäller t. ex, LO, SAF, Svenska bankföreningen. Svenska företagares riksförbund. Svenska handels­kammarförbundet. Svenska kommunförbundet, Sveiiges industriförbund och TCÖ. Många remissinstanser, särskilt bland länsstyrelserna, föreslår dock på olika punkter utvidgningar av utredningsförslaget.

När det gäller den geografiska avgränsningen föreslår uiredningen all den regionala beslutanderätten i fråga om lokaliseringsstöd skall omfatta det allmänna stödområdet. De flesta länsstyrelser i län som inte ingår i stöd­området motsätter sig den begränsningen. Enligt länsslyrelsen i Söderman­lands län innebär denna begränsning en i dagens läge orealistisk indelning av riket. Länsstyrelsen i Östergötlands län menar att det kan synas naturligt att begränsa den regionala beslutanderätten till det allmänna stödområdet. Med tanke på att en ganska stor del av lokaliseringsstödet har satts in på problemorter också i andra delar av landet framsiår det ändå som rimligt att genomföra förslaget också utanför stödområdet. Det kan enligl länsslyrel­sen ske genom att samtliga län tilldelas en ekonomisk ram inom vilken länsstyrelsen kan fatta beslut. Länsstyrelsen i Blekinge län avstyrker med skärpa alt decentraliseringen endast skall gälla inom stödområdet. Samtliga län bör, enligt länsstyrelsen, ges ökade möjligheter att inom vissa centralt bestämda ramar påverka den egna utvecklingen. Länsstyrelsen I Uppsala, Värmlands, Örebro och Västmanlands län samt Företagareföreningarnas för­bund anser att den regionala beslutanderätten bör utsträckas till att omfatta den s. k. grå zonen.

Utredningens förslag att den regionala beslutanderätten när del gäller lo­kaliseringsbidrag skall begränsas lill högst 35 % av byggnadskoslnadema i det allmänna stödområdet och högst 50 96 av sådana kostnader i det inre stöd­området möter inga invändningar hos de flesta remissinstanser. RRV påpekar dock all det enligl gällande kungörelse inte är orten för verksamheien som är avgörande för bidragets storiek. En praxis synes dock ha utbildats som innebär att förelagen fåren bidragsandel som varierar med företagens geografiska läge. Länsstyrelsen I Gotlands län framhålleratl AMS och regeringen i många fall har beviljal företag inom länet lokaliseringsbidrag med 50 % av byggnadskoslna­dema. Mot den bakgrunden anser länsstyrelsen alt utredningens förslag, som innebäratt länsstyrelsen i Gotlands län skulle få besluta om lokaliseringsbidrag med högsl 35 % av stödunderiaget, inte får någon belydelse för Gotlands del, Länsslyrelsen föreslårdärföratt bidrag med 50 % av stödunderiaget skall kun­na beviljas vid regionall fattade beslut inom Gollands län.

Prop. 1975/76:185

16

Utredningens förslag om en beloppsbegränsning med avseende på in­vesteringarnas storiek godtas av de flesta remissinstanserna, Länsslyrelsen i Alvsborgs län och Alvsborgs läns företagareförening vill dock ifrågasätta om inte begränsningen bör knytas till slödels storiek i slällel för lill investe­ringskostnaden.

När det gäller vid vilket belopp gränsen skall sättas föreslår några re­missinstanser högre belopp än 1,5 milj. kr, som uiredningen förordar. Stats­kontoret anser alt gränsen kan höjas till 2,5-3 milj, kr. Företagareförening­arnas förbund föreslår att gränsen sätts till 2,5 milj, kr. Även länssiyrelserna i Kalmar och Örebro län anser att gränsen kan höjas, SHIO föreslår att siorieksgränsen skall uttryckas i basbelopp och förordar därvid 150 basbelopp. AMS godtar utredningens förslag, men framhåller att det kan finnas skäl all börja med ett något lägre belopp och sedan efter hand höja gränsen,

Förslagel alt den s, k, ackumuleringsregeln endast skall avse upprepade ansökningar som hänför sig till en och samma investeringsåtgärd stöds av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan, RRV framhåller all det är angeläget att begreppet investeringsåtgärd definieras klart.

Utredningens förslag innebär att de regionala organens beslutsbefogen­heter begränsas till stöd till industriell verksamhel. Flera remissinstanser vill utvidga decentraliseringen till alt omfatta även andra former av slöd­berättigad verksamhet. Sålunda föreslår länsstyrelsen i Östergötlands län alt de regionala organen skall få besluta om stöd också till industriliknande verksamhet och industriservice. Länsstyrelsen i Kopparbergs län anser alt beslutanderätten för andra stödberättigade verksamheter än industri kan decentraliseras, åtminstone i de fall regeringen har lämnat förhandsbesked att verksamheten är stödberättigad. Länsstyrelsen i Jämtlands län föreslår all länet blir försökslän för en till länsstyrelsen delegerad beslutanderätt också i fråga om stöd lill turistnäringen. Även länsstyrelserna i Västernorr­lands och Norrbottens län. Företagareföreningarnas förbund och SHIO föreslår utvidgningar i den regionala beslutanderätten när det gäller arten av verk­samhet som kan få stöd.

Förslaget att tidvis undanta vissa industribranscher från den regionala beslutanderätten får stöd av de flesta remissinstanserna, bl. a. AMS, industri-ve/'A:É'?och LO. Både industriverket och LO framhålleratl undantagen bl. a, bör avse de branscher som omfattasav struklurstödåtgärder. Några remissinstan­ser, bl, a. länsstyrelsen i Västerbottens län, anser dock att beslutanderätten kan decentraliseras även i dessa fal I eftersom också regionala beslutsfattare måste la hänsyn till olika branschers utvecklingsmöjligheter.

Vid nyetableringar skall, enligt utredningens förslag, regionala organ få besluta om stöd enbart när del är fråga om etablering av nytt fristående arbetsställe av ett företag som har den huvudsakliga verksamheten inom samma län. Denna begränsning får stöd av de flesta remissinstanserna. Några remissinsianser föreslår dock jämfört med utredningsförslaget utökade be­fogenheter för de regionala organen när del gäller nyetableringar. Del gäller

Prop. 1975/76:185

17

bl. a. länsstyrelserna I Alvsborgs, Värmlands, Väslernorrlands, Jämtlands, Västerbottens och Norrboitens län samt Föreiagareföreningarnas förbund. Länsstyrelsen i Västernorriands län anser sålunda alt regional beslutanderätt bör finnas i ärenden om stöd till etablering av nya företag, om elableringen görs av personer som är verksamma inom länet och de regionala organen medverkar till att elableringen skall komma till stånd. Sådana beslutsbe­fogenheter skulle, enligt länsstyrelsen, sannolikt öka de regionala organens möjligheter att med kraft verka för en ökad sysselsättning i länels sys­selsättningssvaga regioner.

Utredningens förslag innebär ingen förändring av beslutsbefogenheterna när det gäller statlig lånegaranti för anskaffning av omsättningstillgångar, Länsslyrelsen i Gävleborgs län anser alt det framförallt från praktiska utgångs­punkter är fördelaktigt att finansieringsfrågan i sin helhet kan lösas i ett och samma beslut. Länsstyrelsen föreslår därför att beslut om lånegaranti för rörel­sekapital decentraliseras till länssty relsen i de fall de sammanlagda investering­arna i anläggnings- och ersättningstillgångar ryms inom den totala ram som gäl­ler för beslut på regional nivå. Liknande synpunkter förs fram av/(7«5so'/e/5e/77a / Östergötlands, Kalmar. Gotlands, Göteboigs och Bohus, Alvsborgs, Väster­norriands, Jämtlands, Väsierboliens och Norrbottens län samt Företagareför­eningarnas förbund. Länsstyrelsen I Göteboigs och Bohus län anser dessutom att länsstyrelserna i förekommande fall bör få besluta om nyttningsersättning till företag.

Systemet med röriiga medelsramar för länen får stöd av bl. a. länsstyrelserna i Uppsala, Kronobergs, Kalmar, KrIsUanslads, Värmlands, Örebro och Jämt­lands län samt SHIO och Svensk industriförening. Länsstyrelsen i Alvsborgs län godtar förslaget, men anser att en förddningsmelod grundad på in­formationssystemet företag-samhälle skulle stärka motiven för de regionala organen att verka aktivt. Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län delar inte ulredningens uppfattning om röriiga medelsramar utan anser att ett system med löpande rapportering är tillräckligt. Liknande synpunkter förs fram av länsstyrelserna I Västernorrlands och Norrboitens län. TCO vill inte mot­sätta sig förslagel om rörliga ramar men anser att ett system med fasta medelsramar troligen är bättre.

Utredningens förslag att ärenden om sysselsältningsslöd till in­dustriföretag skall beslutas på regional nivå stöds av de remissinstanser som har yttrat sig i den frågan, bl. a. RRV, AMS och flertalet länsstyrelser. De remissinstanser som har förordat en utvidgad regional beslutanderätt i fråga om lokaliseringsstöd har i många fall förordat motsvarande utvidgningar beträffande sysselsättningsstödet.

Utredningens förslag att länsstyrelserna även i fortsättningen skall ha hu­vudansvaret för handläggningen på regional nivå av ärenden om lokaliseringsstöd och därmed beslutanderätt i vissa sådana ärenden stöds eller lämnas utan erinran av samtliga remissinstanser utom TCÖ. TCO anser att länsarbetsnämnderna vid en delegering av beslutsbefogenheterna bör få denna funktion. Som motiv för sitt förslag anför TCO att AMS har de samord-

Prop. 1975/76:185

18

nade funktionerna påcentral nivå och att sysselsättningsfrågorna har en central ställning inom regionalpolitiken, SAF. Svenska bankföreningen. Svenska han­delskammarförbundet och Sveriges industriförbund framhåller att länsstyrelser­nas beslut i lokaliseringsslödsärenden bör fallas in pleno.

Förslaget alt länsarbetsnämnderna skall få beslutanderätt i vissa ärenden om sysselsältningsslöd möter inga invändningar bland remissinstanserna.

Utredningens förslag att AMS får besluta om visst lokaliseringsstöd inom den s. k. grå zonen och om lokaliseringsbidrag/avskrivningslån vid ny-, lill- eller ombyggnad inom turistnäringen får stöd eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. Några remissinstanser vill föra över beslutan­derätten från regeringen till AMS i ännu flera fall. RRV anser att AMS borde kunna avgöra även ärenden om t. ex, avskrivningslån vid maski­ninvesteringar och stöd vid rationaliseringsinvesteringar, Länsslyrelsen i Kris­tianstads län menar att AMS bör vara beslutande myndighet i ärenden om lokaliseringsstöd även,utanför stödområdet om stödunderiaget understiger 5 milj, kr.

Enligl utredningen bör förslagel lill omfördelande beslutsbefogenheter prövas som försöksverksamhet under de två sista budgetåren av den innevarande femårsperioden för regionalpolitiskt stöd. Det innebär att de nya reglerna skall gälla fr. o. m.den Ijuli 1976närdet gäller lokaliseringsstöd och fr. o. m. den 1 januari 1977 när det gäller sysselsäilningsstödei. Förslagel om försöksverksamhet underden angivna tiden får stöd av de flesta remissinstan­serna. LO framhåller att det klart bör slås fast att del är fråga om en försöksverk­sam het, SwkAoww/'?? och/ä«5S0'/'e/se/;/()5/e/'göf/fl/7rf5tört anser däremot att för-söksverksamhet är obehövlig, eftersom en så stor del av handläggningen redan sköts på regional nivå. Länsstyrelsen i Stockholms län anser att decentralise­ringsutredningens förslag inle bör avgöras nu utan behandlas i samband med att nuvarande system med indelning i stödområden omprövas. Enligt länsstyrelsen bör nämligen den nuvarande områdesindelningen avskaffas, I stället bör samordnade regional- och näringspolitiska insatser ske med ut­gångspunkt från de analyser av nuvarande och framtida sysselsättningspro­blem i olika delar av landet, som redovisas! Länsplanering 1974.

Flera remissinstanser, bl. a. RRV och indiisiriverket framhålleratl del är vik­tigt alt resultaten av försöksverksamheten utvärderas.

Uiredningen föreslår att regeringen utfärdar tillämpningsbeslämmelser och att AMS ger råd och anvisningar för den decentraliserade handlägg­ningen och beslutsordningen i ärenden om regionalpolitiskt stöd. Värdet av centrala anvisningar stryks under av åtskilliga remissinstanser.

4 Föredraganden

4.1 Inledning

År 1965 påbörjades den aktiva lokaliseringspolitiken bl, a. genom att statligt lokaliseringsstöd infördes som ett medel att påverka företagens lokalisering.

Prop. 1975/76:185

19

Under den gångna tioårsperioden har det regionalpolitiska stödet utvecklats och förbättrats. Riksdagen beslutade om de nuvarande stödformerna år 1973 (prop, 1973:50, InU 1973:7, rskr 1973:248). Beslutet innebar också att en me­delsram på 2 SOOmilj. kr. fastställdes fördel regionalpolitiska stödet under fem­årsperioden 1973/74-1977/78.

I årets budgetproposition har regeringen föreslagit alt medelsramen för det regionalpolitiska stödet under den innevarande femårsperioden skall utökas med 1 500 milj. kr. Jag har i propositionen anfört attjag har för avsikt att senare i vår föreslå regeringen att proposition om samordnad sysselsättnings- och re­gionalpolitik föreläggs riksdagen. Vidare avser jag att inom kort föreslå rege­ringen att i tilläggsdirektiv ge sysselsättningsutredningen i uppdrag att se över formerna för det regionalpolitiska stödet inför utgången av den innevarande femårsperioden för stödverksamheten. Redan nu bör emellertid beslutas om vissa frågor som rör den regionalpolitiska stödverksamheten. Jag syftar då på frågan om att bygga ul verksamheten med statliga industricentra saml frågan om ökal regionalpolitiskt stöd vid marknadsföringsåtgärder.

Decentraliseringsutredningen häri betänkandet (Ds Kn 1975:4) Decentrali­sering av beslut om regionalpolitiskt stöd föreslagit att beslut i ärenden om re­gionalpolitiskt stöd i vissa fall skall kunna fattas på regional nivå. Det ankom­mer på regeringen att besluta om handläggningsordningen i sådana ärenden. Jag anser att det är lämpligt att riksdagen informeras om förslagen och om hu­vuddragen i det förslag till ändrad beslutsordning som jag avser alt lägga fram för regeringen senare i vår.

4.2 Industricentra

Sedan år 1973 pågår en försöksverksamhet med statliga industricentra i re­gionala centra i det inre stödområdet. Syftet med verksamheien är att vidga de regionalpolitiska insatserna genom att tillhandahålla industrilokaler för uthyr­ning. Huvudman för verksamhet är Stiftelsen Industricentra,

Industricenteranläggningar har uppförts i Strömsund och Lycksele. Riksda­gen har nyligen beslutat att bygga ut de båda anläggningarna(prop. 1975/76:87, InU 1975/76:27, rskr 1975/76:167). Det är regeringens sak att besluta när ut­byggnadsarbetena skall sättas i gång. Utbyggnad bör ske när regeringen bedö­mer alt minst hälften av de nya lokalerna i resp. ort omedelbart kan hyras ul.

I induslricenteranläggningarna skall hy ran ligga påen nivå som motsvarar de kostnadersom företagen kan räkna med om de byggeregna lokaler med statligt lokaliseringsstöd. Anläggningarna i Strömsund och Lycksele har finansierats med statliga lokaliseringsbidrag och lån från anslagen för regionalpolitiskt stöd, VidareharStiftdsen Industricentra tillförts stiftelsekapital från samma anslag.

Stiftelsen Industricentra har i en skri velse till arbetsmarknadsdepartementet redovisat ett faktaunderiag förenbedömningav vilka ortersom närmast kan bli aktuella i den fortsatta verksamheten med industricentra. Eftersom stiftelsens verksamhet bör sättas in i ett större regionalpolitiskt sammanhang avslår stif-

Prop. 1975/76:185

20

telsen från att själv föreslå nya orter för industricentra. Stiftelsen påpekar dock alt kontakterna med företag skulle ge bätlre resultat i form av industrietable-ringar om flera olika ortsalternativ med slörre regional spridning kunde erbju­das.

Åtskilliga länsstyrelser har i Länsplanering 1974 föreslagit att verksamheten med industricentra skall byggas ut. Föreslagna orterär Hemse, Vara, Filipstad,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Ange, Järpen, Sveg, Vilhelmina, Storuman, Haparanda och Gällivare. Arbetsgruppen för bevakning av sysselsättningsfrågor i Tornedalen har föreslagit att ett industricentrum skall byggas i Haparanda. Vidare har flera kommuner i skrivelser lill regeringen föreslagit att industricenteranläggningar skall byggas inom resp. kommun.

Sammanlagt har staten hittills lämnat stöd till Stiftelsen Industricentra med ca 16 milj. kr. för investeringarna i Strömsund och Lycksele. Vidare harflera av de företag som hyr lokaler i anläggningarna fått statligt lokaliseringsstöd i sam­band med elableringen. Lokalerna i de båda anläggningarna är nu till större de­len uthyrda. Med stöd av uppgifter från de företag som hy r lokalerna kan antalet arbetsplatser i de båda anläggningarna beräknas gå upp till totalt 250-300 efter en inkörningsperiod. F. n, sysselsätts ca 85 personer i anläggningarna. Även om industricenterverksamheten hittills har gett i huvudsak positiva resultat har det enligt min mening ännu gått för kort lid för att några säkra slutsatser skall kunna dras om värdet på längre sikt av industricentra som regionalpoli­tiskt medel, Del kan dock finnas skäl alt nu planera för en begränsad utvidgning av försöksverksamheten. Jag anser liksom stiftelsen att verksamheten bör un­deriättas om lokaler i industricenteranläggningar kan erbjudas i flera orter. Riksdagen har nyligen beslutat om att bygga ut den andra etappen av anlägg­ningarna i Strömsund och Lycksele, Jag anser att stiftelsen bör få möjlighet att erbjuda lokaler i ytteri igare två orter som alternativ till de nuvarande.

En av de nya induslricenteranläggningarna bör enligt min mening ligga i Norrbottens län. Den andra anläggningen bör lokaliseras längre söderut än de båda nuvarande anläggningarna. Jag förordaratt industricenteranläggningar skall byggas i Haparanda och[REDACTED_EFTERNAMN].

De nya anläggningarna bördimensioneras påsammasätt som skedde förden förstaetappen i Strömsund och Lycksele, Det innebären lokalyta påca 6 000 m och utrymme för ca 150 arbetsplatser på vardera orten. Antalet sysselsatta blir givetvis beroende av vilken typ av verksamhet som föriäggs till lokalerna. Jag förordar vidare att samma beslutsordning tillämpas som för utbyggnaden av den andra etappen i Strömsund och Lycksele. Det innebär att riksdagen nu tar ställning till orlsvalel samt till riktlinjerna för finansiering av anläggningarna. Sedan får regeringen besluta när investeringarna skall göras. Del bör ske först när regeringen bedömeratt m inst hälften av lokalerna i resp. ort omedelbart kan hy ras ut. Med en sådan ordning kan stiftelsen genast börja planera för de nya an­läggningarna och bl, a, söka träffa överenskommelse med förelag om uthyr­ning av lokalerna.

Investeringarna bör finansieras efter samma principer som anläggningarna i

Prop. 1975/76:185

21

Strömsund och Lycksele. Jag föreslårdärföratt regeringen inhämtar riksdagens bemyndigande att från anslagen för regionalpolitiskt stöd la i anspråk medel för lokaliseringsbidrag, annuilelslån och kapitaltillskott till Stiftelsen Industri­centra föratt finansiera industricenteranläggningar i[REDACTED_EFTERNAMN] och Haparanda.

4.3 Regionalpolitiskt stiid vid marknadsföringsåtgärder

Enligt gällande regler för statligt regionalpolitiskt stöd kan företag inom del allmänna stödområdet få statlig lånegaranti för alt anskaffa rörelsekapital i samband med sådan utbyggnad eller nyetablering som sker med lokaliserings­stöd. Lånegarantin får uppgå lill högst 50 % av det beräknade behovet av rörel­sekapital. Rörelsekapitalet kan användas bl, a, för att läcka marknadsförings­kostnader.

Riksdagens inrikesulskott uttalade våren 1974att Kungl, Maj:t närmarebor-deöverväga i vilken form ökat stöd till marknadsföringsåtgärderskulle komma lill stånd. Riksdagen beslöt i enlighet med utskottets förslag (InU 1974:7, rskr 1974:204), Frågan har därefier beretts inom arbetsmarknadsdepartementet.

Begreppet marknadsföring kan beskrivas som den teknik ett företag ut­nyttjar för att skaffa sig kännedom om marknaden, att anpassa varor och tjänster till marknadens behov, att tillhandahålla varorna och tjänsterna och alt genom olika konkurrensmedel söka påverka marknaden. Marknads­föringens roll har förstärkts efter hand som produktionen av varor och tjäns­ter har utvidgats och produkternas livslängd genomsnittligt har blivit kortare.

Särskilt i samband med introduktionen av en ny produkt kan marknads­föringen medföra problem för företagen, Efier en kostnadskrävande teknisk ulveckling kan det vara svårt för ett företag att mobilisera de finansiella resurser som krävs för att försäljningsarbelet skall kunna drivas effektivt. Sådana svårigheter drabbar främst de små och medelstora företagen. Dessa företag är de som hittills mest har efterfrågat det regionalpolitiska stödet. Även i framtiden kommer de små och medelstora företagen att spela en viktig roll inom näringslivet i de regioner där en ytteriigare förstärkning och differentiering av sysselsättningstillfällena är önskvärd. Ett ökat regio­nalpolitiskt stöd för marknadsföringsåtgärder kan därför bidra till att nä­ringslivet inom del allmänna stödområdet utvecklas i gynnsam riktning.

Ett ökat statligt regionalpolitiskt stöd lill marknadsföring kan emellertid också ge vissa negativa effekter. Konkurrensförhållanden kan genom ett sådant stöd påverkas ogynnsamt. Vidare kan ett stöd lill marknadsförings­åtgärder för vissa förelag leda till överdrivet stora säljinsatser. Detta kan i sin tur leda till att också konkurrerande företag ökar sina marknadsför­ingsinsatser. På så sätt kan del enda resultatet av slödel bli att marknads­föringskostnaderna inom vissa varuområden generellt ökar.

Av vad jag nu har sagt framgår att det finns skäl både för och emot ett ökal regionalpolitiskt stöd för marknadsföringsåtgärder. Enligt min me­ning kan del dock finnas anledning att på det sättet utvidga siödverksam-

Prop. 1975/76:185

22

heten att statlig lånegaranti får lämnas för sådana åtgärder enligt samma regler som gäller för sådan garanti som är avsedd för anskaffning av om­sättningtillgångar. Det innebär bl, a. att garanti skall lämnas bara om sö­kanden saknar tillräckliga säkerheter för vanligt banklån.

Stöd bör lämnas endast för marknadsföringsåtgärder i samband med in­troduktion av en ny eller väsentligt vidareutvecklad produkt, I stödunder­laget bör kunna inräknasde kostnadersom direkt hänförsigtill marknadsintro­duktionen och som avser marknadsföringens tre delfunktioner marknadsana­lys, marknadsplanering och marknadsbearbetning. Exempel på vad stödun­deriaget däremoi inte bör omfatta är kostnader för lagerhållning och distribu­tion, för en speciell förpackning eller för särskilda priskampanjer. Stödet bör lämnas endast till industriföretag inom det allmänna stödområdet.

Den särskilda statliga lånegarantin för finansiering av marknadsförings­åtgärder bör uppgå till högst 80 % av stödunderiaget. Det totala garanti­beloppet bör vidare begränsas till högsl 500 000 kr. för varje projekt. Här­igenom kommer stödet all få betydelse främst för de små och medelstora förelagen.

Som underiag för beslut om stöd skall det stödsökande företaget presentera en detaljerad marknadsplan. Av planen skall framgå målsättning, innehåll, organisation och kostnader både för den löpande marknadsföring som fö­retaget bedriver och för den marknadsintroduktion som företaget söker stöd för.

Det utvidgade stödet vid marknadsföringsåtgärder bör prövas under en försöksperiod. Jag förordar att stödet lämnas under perioden den 1 juli 1976-den 30 juni 1978.

Lånegarantier för finansiering av marknadsföringsåtgärder bör rymmas inom samma ram som anvisas för statlig kreditgaranti för lån i lokalise­ringssyfte lill rörelsekapital. Regeringen har i 1976 års budgetproposition föreslagit att ramen fastställs lill 25 milj. kr. för budgetåret 1976/77. Kost­nader för att infria garantierna bör, liksom infriande av lånegarantier för anskaffning av omsättningstillgångar, täckas från förslagsanslaget Regio­nalpolitiskt stöd: Bidragsverksamhet under elfte huvudtiteln.

4.4 Decentralisering av beslut om regionalpolitiskt stöd

Det regionalpolitiska stödet består av lokaliseringsstöd vid investeringar, introduktionsstöd, uibildningsstöd och sysselsältningsslöd vid nyanställning av personal samt flyttningsstöd till personal med kvalificerad yrkesutbild­ning. Lokaliseringsstödet vid investeringar består i sin tur av lokaliserings­bidrag, avskrivninglån, lokaliseringslån, lånegaranti och ersättning för flytt­ning av maskiner, arbetsredskap och verktyg. För stödverksamheten är lan­det indelat i ett allmänt stödområde och ett inre stödområde.

Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) beslutar om lokaliseringsstöd, utbild­ningsstöd och sysselsättningsstöd. 1 vissa ärenden om lokaliseringsstöd och

Prop. 1975/76:185

23

utbildningsstöd beslutar regeringen. AMS eller, efter AMS bestämmande, länsarbetsnämnd beslutarom introduktionsstöd och fiyttningsstöd lill perso­nal.

Det ankommer på regeringen att besluta om handläggnings-och besluts­ordning i ärenden om regionalpolitiskt stöd. För riksdagens kännedom vill jag dock här närmare redogöra för hur beslutsordningen enligt min mening i fortsättningen bör se ut. Jag vill också tillägga att jag senare i vår avser att föreslå regeringen att beslutsordningen utformas i huvudsak som jag här förordar.

Deceniraliseringsutredningen föreslår i betänkandet (Ds Kn 1975:4) De­centralisering av beslut om regionalpolitiskt stöd alt ett system där beslut­anderätten i ärenden om regionalpolitiskt stöd föriäggs till regional nivå skall prövas under en försöksperiod. Ett sådant system har, menar utred­ningen, både fördelar och nackdelar. Bland fördelarna anger utredningen all ärendena kan handläggas snabbare. Dessutom underiättas kontakten mel­lan sökande och beslutsfattare. Nackdelar med regional beslutanderätt är bl. a. alt de regionalpolitiska organen kan få en svag förhandlingsställning gentemot stödsökande företag. Vidare kan systemet medföra bristande lik­formighet mellan olika län. Utredningen menar dock att nackdelarna kan motverkas genom aktiva samordningsåtgärder. Något avgörande hinder för att dela upp beslutsbefogenheterna mellan central och regional nivå finns således inte enligt ulredningens mening.

Förslaget att överföra viss beslutanderätt till regional nivå i ärenden om regionalpolitiskt stöd har bemötts positivt av samtliga remissinstanser. AMS framhåller värdet av att initiativ och ansvar läggs ul på regionala och lokala organ. Åtskilliga remissinstanser, särskilt bland länsstyrelserna, anser att en decentralisering av beslutanderätt ger länsstyrelserna en starkare ställning inom samhällsplaneringen, eftersom styrelsernas planeringsansvar där­igenom kompletteras med befogenheter att verkställa planeringen. Flera re­missinstanser behandlar frågan om det övergripande ansvaret för regional­politiken. Landsorganisationen i Sverige (LO) och Tjänstemännens central­organisation (TCO) framhåller alt en central styrning är nödvändig. LO kan dock mot bakgrund av de inomregionala problemens ökade belydelse till­styrka utredningsförslaget. TCO anser att en rätt utnyttjad decentralisering kan medföra en effektivare användning av del regionalpoUtiska stödet.

Syftet med det regionalpolitiska stödet är att påverka lokaliseringen av arbetsplatser till orter och regioner där en förstärkning av näringsliv och sysselsättning är önskvärd. Det har därför varit naturiigt att beslutanderätten i ärenden om regionalpolitiskt stöd har lagts hos centrala organ som kan överblicka och samordna stödinsatserna. I likhet med LO och TCO finner jag att de centrala organen även i fortsäitningen måste svara för styrningen och inriktningen av den regionala stödverksamheten. Det hindrar dock inle att det nu kan vara lämpligt att överföra vissa beslutsfunktioner i ärenden om regionalpolitiskt stöd till regionala organ. Många av ansökningarna om

Prop. 1975/76:185

24

regionalpolitiskt stöd är av den karaktären att den nuvarande handlägg­ningsordningen framstår som onödigt komplicerad. Jag anser därför att det kan vara av värde att pröva en ordning där vissa stödärenden avgörs på regional nivå. Det är dock viktigt att åtgärder vidtas för att motverka de olägenheter som ett sådant system kan föra med sig.

När det gäller att avgränsa de regionala organens beslutsbefogenheter bör enligt min mening i huvudsak gälla följande.

1 likhet med vad utredningen har föreslagit och de flesta remissinstanserna har tillstyrkt bör beslutanderätten i fråga om lokaliseringsstöd be­gränsas till att avse ärenden om sådant stöd till verksamhet inom det all­männa stödområdet. Jag delar alltså inte den uppfattning som har framförts av flera länsstyrelser utanför stödområdet, nämligen att decentraliseringen skall omfatta samtliga län, eftersom det skulle innebära att man övergav stödområdesprincipen. Jag vill också erinra om att det enligt nuvarande regler ankommer på regeringen att besluta om stöd utanför det allmänna stödområdet.

Enligt nuvarande regler för lokaliseringsstödet kan AMS bevilja loka­liseringsbidrag och avskrivningslån inom det allmänna stödområdet med högsl 50 % av byggnadskostnaderna om det finns särskilt starka skäl. Nor­malt skall dock bidrag/avskrivningslån inte gå upp till mer än högst 35 % av byggnadskostnaderna. Utredningens förslag att de regionala organen inte skall få besluta om lokaliseringsbidrag och avskrivningslån med högre belopp än 35 % av byggnadskostnaderna i det allmänna stödområdet och 50 % av sådana kostnader i det inre stödområdet kan medföra vissa problem. Jag tänker främst på de uttalanden som statsmakterna har gjort om en generös tillämpning av slödbestämmdserna vid investeringar i gränsområdet lill det inre stödområdet och på Gotland. Samma begränsningar av stödets storiek som f n. gäller för AMS bör därför gälla för stöd som beslutas på regional nivå. Jag vill framhålla att de regionala organen bör följa den praxis beträffande stödets storiek som AMS tillämpar. De angivna procentsatserna anger det högsta möjliga stödet. Det ankommer på beslutande myndighet att avgöra hur stort statligt stöd som skall lämnas. Enligt gällande regler skall stödet inte vara större än vad som behövs för att den planerade in­vesteringen skall komma till stånd.

Huvudregeln för avgränsning av beslutanderätt mellan AMS och rege­ringen bygger på investeringskostnadernas storiek. Utredningsförslaget in­nebär alt samma metod skall användas för att avgränsa beslutanderätten mellan regionala organ och AMS. Beloppsgränsen bör enligt förslaget sättas lill 1,5 milj. kr. Det innebär att det största möjliga stödet vid beslut på länsnivå blir 1 milj. kr. I likhet med utredningen och de flesta remiss­instanserna anserjag att den föreslagna metoden för avgränsningen av be­slutanderätt mellan regionala och centrala organ vara lämplig. Också den föreslagna gränsen, 1,5 milj. kr., är väl avvägd. Härigenom kommer ett tillräckligt antal ärenden att avgöras på regional nivå för att decentraliseringen

Prop. 1975/76:185

25

skall bli meningsfull, samtidigt som beslutanderätten vid större investeringar behålls på central nivå

Lokaliseringsstöd kan f n. lämnas till industri, industriliknande verksam­het, industriservice, viss partihandel och uppdragsverksamhet, turistnäring­en samt vid flyttning av förvaltningsenhet från storstadsområde. Som ut­redningen har föreslagit bör de regionala organens beslutanderätt omfatta endast stöd till industri. Undantag kan också under viss tid behövas för vissa industribranscher. Jag räknar med att sådana undantag kan bli nöd­vändiga för bl. a. de branscher som omfaltas av statliga strukturstödåtgärder. Med hänsyn bl. a. till avgränsningsproblem och behov av centrala över­väganden bör stöd till övriga typer av stödberättigad verksamhet beslutas centralt. Även ärenden om stöd i anslutning till bevaknings- och upp-föjningsåtgärder bör prövas centralt.

1 enlighet med utredningsförslaget bör vidare beslut om flyttningsersätt­ning och lokaliseringsstöd vid flyttning av verksamhet mellan orter i olika län liksom hittills fattas på central nivå. Likaså bör beslut fattas centralt i ärenden om stöd vid etablering av nytt företag eller av nytt fristående arbetsställe i ort utanför det län där företaget bedriver sin huvudsakliga verksamhet. Däremot bör de regionala organen (å avgöra ärenden om stöd när ett företag vill etablera ett nytt fristående arbetsställe inom det län där det redan bedriver huvuddelen av sin verksamhet.

Statlig lånegaranti kan f n. lämnas för anskaffning av rörelsekapital som behövs i inledningsskedet av verksamhel som har fått lokaliseringsstöd. Behovet av rörelsekapital räknas i förekommande fall in i stödunderiaget vid bedömningen av om ett ärende skall avgöras av AMS eller regeringen. Utredningens förslag innebär att beslut om lånegaranti inte skall decen­traliseras till regional nivå. Flera remissinstanser anser att det från praktiska utgångspunkter är lämpligt att beslut om lånegaranti fattas på regional nivå om det totala stödunderiaget ryms inom den ram som gäller för sådana beslut.

Ett viktigt motiv föratt införa lånegaranti som en regionalpolitisk stödform var att samma statliga myndighet skulle pröva stödbehovet både för an­skaffning av anläggnings- och omsättningstillgångar. Redan tidigare fanns nämligen möjlighet att söka industrigarantilån för att täcka rörelsekapital­behovet. Industrigarantilånen prövas dock av en annan myndighet än AMS. För alt tillgodose samordningssyftel bör därför beslut om lånegaranti fattas på regional nivå i de fall det totala stödunderiaget för investeringar i an­läggnings- och omsättningstillgångar uppgår till högst 1,5 milj. kr. Beslut om lånegaranti för finansiering av marknadsföringsåtgärder bör dock fattas på central nivå.

Utredningens förslag om röriiga medelsramar för beslut inom resp. län får stöd av de flesta remissinstanserna. Ramarna skall enligt förslaget fast­ställas av regeringen och avse bestämda tidsperioder. Beloppen bör dock kunna ändras efter hand som behovet av insatser i de olika länen ändras.

Prop. 1975/76:185

26

På så sätl får ramarna närmast karaktär av kontrollstationer för den centrala tillsynen av stödet. Några remissinstanser anser att ramar inte behövs och att ett system med löpande rapportering av regionala beslul är tillräckligt. Jag anser liksom utredningen att ramarnas styrande effekt blir begränsad. Ett system med röriiga medelsramar har dock värde för den centrala tillsynen av verksamheten. Jag avser att senare återkomma till regeringen med förslag i denna fråga.

AMS beslutar f n. i ärenden om sysselsättningsstöd. Regeringen beslutar dock i de fall stödet avser den pågående försöksverksamheten med sysselsättningsstöd i gränsområdet till det inre stödområdet och på Gotland samt stöd till turistnäringen. Enligt utredningsförslaget skall beslut i vissa ärenden om sysselsättningsstöd till industriföretag fattas på regional nivå. Förslaget har fått stöd av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan. Även jag finner att beslutanderätt i vissa ärenden om sysselsättningsstöd till industriföretag bör delegeras till regional nivå.

Länsstyrelserna har f n. det samordnande ansvaret för handlägg­ningen på regional nivå i ärenden om lokaliseringsstöd. De har också ett övergripande regionalt planeringsansvar och en samordningsuppgift när det gäller den regionala utvecklingen. Mot den bakgrunden föreslår utredningen att den regionala beslutanderätten i ärenden om lokaliserings­stöd skall överiämnas till länsstyrelserna. Förslaget får stöd av samtliga re­missinstanser utom TCO, som i stället föreslår att länsarbetsnämnderna skall ha den regionala beslutanderätten i dessa ärenden. För egen del in­stämmer jag i utredningens bedömning. Jag avser sålunda att föreslå re­geringen att länsstyrelserna skall ha beslutanderätten på regional nivå i ären­den om lokaliseringsstöd.

Ärenden om sysselsättningsstöd avgörs f n. av AMS. Enligt utrednings­förslaget skall den regionala beslutanderätten i ärenden om sysselsättnings­stöd utövas av länsarbetsnämnderna. Även jag anser att länsarbetsnämn­derna bör ha den regionala beslutanderätten i sådana ärenden.

Genom tillämpningsföreskrifter kan anvisningar ges till de regionala myn­digheter som skall besluta i ärenden om regionalpolitiskt stöd. Bland de frågor som bör tas upp i tillämpningsföreskrifter är handläggningen av ansökningar om dispens från könskvoteringsvillkoren vid regionalpolitiskt stöd samt samordningen vid prövning av flera ansökningar från ett och samma företag om stöd vid utbyggnad i olika län.

Liksom utredningen och flertalet remissinstanser anser jag att beslutan­derätten i vissa ärenden numera bör kunna flyttas över från regeringen till AMS. Det gäller vissa ärenden om lokaliseringsstöd inom den s. k. grå zonen utanför det allmänna stödområdet. Jag avser att återkomma till re­geringen med förslag om den närmare avgränsningen av vilka kommuner och vilka ärenden som skall omfattas av AMS beslutanderätt i ärenden om lokaliseringsstöd utanför del allmänna stödområdet.

Den här skisserade omfördelningen av beslutsbefogenheter från central

Prop. 1975/76:185

27

till regional nivå bör tillämpas under en försöksperiod av ca två år som avslulas när den innevarande femårsperioden för regionalpolitiskt stöd går ut. Självfallel bör resultaten av försöksverksamheten utvärderas.

5 Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen dels föreslår riksdagen att

1.

godkänna de grunder för regionalpolitiskt stöd vid marknads­föringsåtgärder som jag har förordat att tillämpas under bud­getåren 1976/77 och 1977/78,

2.

bemyndiga regeringen alt ta i anspråk medel från anslagen Re­gionalpolitiskt stöd: Bidragsverksamhet och Regionalpolitiskt stöd: Lokaliseringslån för finansiering av industricenteranlägg­ningar i[REDACTED_EFTERNAMN] och Haparanda enligt de grunder som jag har

förordat. dels ger riksdagen till känna vad jag har anfört om beslutsordningen i fråga

om regionalpolitiskt stöd.

6 Beslut

Regeringen ansluler sig till föredragandens överväganden och beslutar alt genom proposition förelägga riksdagen vad föredraganden har anfört för den åtgärd och del ändamål som han har hemställt om.

Gotab, Stocliholm 1976 50,300