Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1978/79:70 Regeringens proposition

1978/79: 70

om markförvärv för ett nytt övnings- och skjutfält för Hallands rege­mente;

beslutad den 23 november 1978.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar OLA[REDACTED_EFTERNAMN]

LARS DE[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att mark anskaffas för ett nytt övnings- och skjutfält för Hallands regemente (1 16) med infanteriets kadett- och aspi­rantskola (InfKAS).

1    Riksdagen 1978179. I saml. Nr 70

Prop 1978/79:70

Utdrag

FÖRSVARSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-11-23

Närvarande: Statsministem[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden Sven[REDACTED_EFTERNAMN], Munde­bo,Wikström,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Huss, Rodhe,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], En­lund,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], De[REDACTED_EFTERNAMN], Gabriel[REDACTED_EFTERNAMN], Tham, Bondestam

Föredragande: statsrådet De[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om markförvärv för ett nytt övnings- och skjutfäh för Hallands regemente

1    Inledning

1 prop. 1977/78:100 (bil. 7 s. 288) anmälde min företrädare bl. a. att che­fen för armén hade föreslagit att mark skulle anskaffas för ett nytt övnings-och skjutfålt för Hallands regemente (I 16) och att den föreslagna markan­skaffningen på hans uppdrag utreddes av försvarets fastighetsnämnd. 1 den mån regeringen skulle finna atl markanskaffningen borde genomföras för­klarade han att han räknade med att förslag skulle kunna läggas fram under 1977/78 års riksmöte. 1 avvaktan på detta beräknade han 2 milj. kr. under budgetåret 1978/79 för att kunna påbörja markanskaffningen.

Fastighetsnämndens utredning, som har tagit något längre tid i anspråk än vad som tidigare beräknades, har numera slutförts. I skrivelse till rege­ringen har fastighetsnämnden redogjort för utredningen och lagt fram för­slag om ett nytt övnings- och skjutfält för I 16. Fastighetsnämndens skri­velse, som också innehåller en redogörelse för de nuvarande markförhål­landena vid I 16 och för chefens för armén förslag i markanskaffningsfrå-gan, bör fogas till protokollet som bilaga. I bilagan har inte tagits med de kartor som har bifogats fastighetsnämndens skrivelse.

2    Föredragandens överväganden

Hallands regemente (I 16) med infanteriets kadett- och aspirantskola (InfKAS) har f, n. för små och splittrade övnings- och skjutfält. Frågan om förbandets brist på mark har tidigare behandlats ingående av försvarets

Prop 1978/79: 70

3

fredsorganisationsutredning i Slutbetänkande Del 2: Armén och del av ma­rinen (Ds Fö 1977:3), Utredningens förslag låg till grund för prop, 1977/78:65 om vissa organisationsfrågor m,m, rörande försvaret. Riksda­gens beslut (FöU 1977/78: 11, rskr 1977/78: 173) med anledning av proposi­tionen innebär bl, a, att nuvarande förbandsorganisation i Halmstad be­hålls. Det är därför nödvändigt att skaffa ytteriigare mark för atl bereda I 16 och InfKAS tillfredsställande utbildningsmöjligheter.

Jag vill i detta sammanhang erinra om atl regeringen i beslul i mars 1975 om program för fullföljande av riktlinjer för den fysiska riksplaneringen i Hallands län uttalade bl.a. att mark borde reserveras så att en framtida ut­vidgning av flygvapnets skjutfålt i Tönnersjö för I I6:s räkning blir möjlig.

Möjlighetema att skaffa I 16 tillräckliga övningsområden har undersökts noga. Bl. a. har en arbetsgmpp under länsstyrelsen i Hallands län med representanter för berörda civila och militära myndigheter ingående grans­kat olika altemativ till markfrågans lösning. Det slutliga valet har stått mellan ett område vid Slättåkra ca 26 km norr om Halmstad och tre alter­nativa områden vid Mästocka ca 30 km öster om Halmstad, benämnda Mästocka I, 

II 

och III. Närmare uppgifter om areal, antal mantalsskrivna personer m.m. inom de fyra områdena finns i den tidigare (s. 2) nämnda bi­lagan. Försvarets fastighetsnämnd har på min företrädares uppdrag närma­re utrett frågan och föreslagit att ett nytt övnings- och skjutfält för I 16 anordnas inom det område om ca 3 300 ha som kallas Mästocka 

II.

Det är uppenbart att det, i varje fall i södra Sverige, är omöjligt att an­skaffa ett sammanhängande område av den storlek som det här är fråga om utan atl det medför konflikter med andra samhällsintressen. Del är därför viktigt att frågan om en sådan markanskaffning utreds noggrant. Jag anser att de utredningar som har gjorts fyller de anspråk på objektivitet och nog­grannhet som rimligen kan ställas. All möjlig hänsyn har tagits till övriga samhällsintressen. I likhet med fastighetsnämnden finner jag atl ett nytt övnings- och skjutfält enligt alternativet Mästocka 

II 

ger de slörsla möjlig­hetema att begränsa de sociala konsekvensema förde människor som be­rörs av markanskaffningen. Även från andra samhälleliga synpunkter, t. ex. när det gällerjord- och skogsbrukets intressen, är det fördelaktigt att välja detta alternativ. Mästocka 

II 

är inte det bästa alternativet från militär övningssynpunkt men det uppfyller i huvudsak kravet på att ge förbandet tillfredsställande övningsmöjligheter. Jag konstaterar vidare all länsstyrel­sen, landstinget och Halmstads kommun har biträtt förslaget att lägga det nya övningsfältet i Mästocka och att Laholms kommun inte direkt motsät­ter sig en sådan lokalisering. Jag förordar därför att mark för ett nytt öv­nings- och skjutfält för I 16 med InfKAS anskaffas i enlighet med fastig­hetsnämndens förslag. Anskaffningen omfattar ca 3 300 ha, varav ca I 600 ha skogsmark, 80 ha åkermark, 75 ha ängsmark och I 450 ha icke produk­tiv mark. Området ligger inom Laholms kommun i omedelbar anslutning till flygvapnets skjutfält Tönnersjö. Dess läge och omfattning framgår av följande karta (intagen på s. 4).

Prop 1978/79:70

LiberKartor, Stocktiolm 1978

1.

Alternativet Sl

ä

tt

å

kra

2.

Flygvapnets skjutf

ä

lt T

ö

nnersj

ö

3.

F

ö

rordat nytt 

ö

vnings- och skjutf

ä

lt

Prop 1978/79:70

J>V:

5

Atl ta i anspråk del förordade markområdet för militära övningsändamål medför naturligtvis nackdelar för de människor som bor inom området och främst för dem som är beroende av marken för sin utkomst. Även männi­skor som bor utanför fältet kan få olägenheter genom att de måste avslå mark. Det är av största vikt atl alla möjliga åtgärder vidtas för att begränsa olägenheterna för de personer som berörs av markanskaffningen. Inom själva fältet bor enligt nuvarande uppgifter 22 personer. Enligt vad som framgår av utredningen är det möjligt att åtminstone övergångsvis låta fler­talet av dem bo kvar i sina bostäder, om de önskar det och anser sig kunna godta bullret från övningarna. Det är angeläget att detta medges i så stor ulsiräckning som det är möjligt från säkerhetssynpunkt. För dem som inte kan medges eller inte vill bo kvar liksom för dem som kommer atl sakna möjlighel lill fortsatt försörjning på platsen måste särskilda åtgärder vid­tas. Jag ulgår från atl den delegation för anskaffning av fältet, somjag för­ordar i del följande, i samverkan med de regionala och lokala myndigheter­na ingående undersöker vilka möjligheter som finns att erbjuda dessa per­soner annan bostad. Stora ansträngningar måste göras för att försöka skaf­fa ersättningsmark ål dem som är sysselsatta med jord- och skogsbruk och som önskar fortsätta med denna verksamhet. Detla gäller även dem som bor utanför fältet och som genom all de tvingas avstå mark inom detta kommer alt få väsentligt försämrade möjligheter atl fortsätta med jord- och skogsbruk. Jag noterar med tillfredsställelse att såväl landstinget som Halmstads kommun har förklarat sig beredda att medverka aktivt bl. a. ge­nom atl inventera sina egna markinnehav. Det ankommer på lantbruks­nämnden att medverka i detta sammanhang. Lämpligt belägen domänmark bör också kunna komma i fråga som ersättningsmark.

Jag vill i detta sammanhang anmäla att länsläkarorganisationen i Hal­lands län har överiämnat en sociologisk undersökning bland befolkningen inom och omedelbart utanför det föreslagna skjutfältsområdet sedan fas­tighetsnämnden lade fram sitt förslag. Undersökningen har utförts av na­turvårdsverkets omgivningshygieniska avdelning på länsläkarorganisatio-nens initiativ. Undersökningen bygger på intervjuer och frågeformulär. Den försöker belysa de psyko-sociala och sociala konsekvenser som redan har uppkommit eller kan väntas uppkomma i samband med skjutfältspla-nema. Jag har inhämtat yttrande över undersökningen från länsstyrelsen i Hallands län. Länsstyrelsen konstaterar bl.a. att det är ofrånkomligt att en skjutfältsutbyggnad medför förändringar för de människor som berörs av den. Detta har uppmärksammats redan vid utredningen om skjutfältets placering och omfaUning och har bl. a. lett till att alternativen Mästocka 11 och 111 har tagits fram. Dessa alternativ medför minskade stömingar i olika avseenden i förhållande till det ursprungliga Mästockaalternativet. Läns­styrelsen framhåller att både styrelsen och övriga berörda myndigheter, däribland fastighetsnämnden, har varit medvetna om konsekvenserna för de berörda människorna och därför föreslagit olika åtgärder från samhäl-

Prop 1978/79:70

6

lets sida för att motverka dessa. Som framgår av vad jag har anfört i del föregående är jag medveten om att genomförandet av den föreslagna skjut­fältsanskaffningen kommer att medföra allvarliga förändringar i levnads­förhållandena för dem som berörs av åtgärderna. Jag anser dock att man vid utarbetandet av förslaget har tagil så stor hänsyn till konsekvenserna för befolkningen som det har varit möjligt utan alt i alltför hög grad beskära de militära övningsmöjlighetema.

Jag anser mig vidare böra anmäla att de markägare som berörs av för­slaget genom en särskild förening. Föreningen för Meslockabygdens Be­varande, i skrivelser till olika myndigheter kraftigt har motsatt sig all ell övnings- och skjutfält anordnas inom Mäslockaområdel. Man har bl.a. pe­kat på risken för icke godtagbara bullerstörningar från den planerade verk­samheten på skjutfåltet.

Risken för bullerstörningar har övervägts inom länsstyrelsens arbets­gmpp. Arbetsgmppen har bedömt all verksamheten på flygvapnets skjul­fält Tönnersjö har högre bullernivå än vad verksamheten inom det nya fäl­tet kommer att få. På fastighetsnämndens initiativ har bullermätningar gjorts vid skjutningar inom området, varvid de vapentyper som åstadkom­mer mest buller har använts. Resultatet av dessa mätningar har bedömts på olika sätt av de myndigheter m. fl. som har yttrat sig i frågan. Jag kon­staterar att länsstyrelsen, som har ansvaret för miljövården inom länet, in­te har funnit att mätresultaten ger anledning till någon annan ståndpunkt i skjutfältsfrågan än styrelsen har redovisat till fastighetsnämnden. Jag för­utsätter emellertid att allvarliga ansträngningar görs för att i möjligaste mån undvika bullerstörningar från den militära verksamheten på fältet. BI. a. bör skjutstationemas och anfallsbanomas placering studeras nog­grant, framförallt när det gäller skjutningar med de vapen som åstadkom­mer mest buller. Det ankommer på fortifikationsförvaltningen och chefen för armén att studera denna fråga i nära samråd med länsstyrelsen och be­rörda kommuner. Öm det ändå visar sig atl de som bor utanför fältet blir särskilt störda, måste försvaret vara berett att lösa in vederbörande fastig­heter om ägarna kräver detta.

Enligt vad som framgår av utredningen medför det föreslagna övnings-och skjutfältet inte några intrång av betydelse från regional planeringssyn­punkt eller från naturvårds- och kulturminnessynpunkt.

Jag anser att det är viktigt att man så mycket som möjligl tar till vara skogens produktionsförmåga inom det föreslagna övnings- och skjutfältet. Vidare finner jag det angelägel att allmänheten får tillträde till fältet som frilufts- och strövområde i den utsträckning som detta är möjligt utan att utbildningsverksamheten störs eller gällande säkerhetsbestämmelser över­träds.

En särskild delegation bör inrättas för att genomföra markanskaffning­en m. m. för det nya fältet. Delegationen bör också ha till uppgift att pröva i vilken utsträckning fastigheter utanför skjutfältet skall lösas in på grund av

Prop 1978/79:70

-

7

bullerstörningar. Det ankommer på regeringen att besluta om att inrätta delegationen.

Fortifikationsförvaltningen har överslagsmässigt beräknat kostnadema för att anskaffa erforderiig mark m. m. till 20 milj. kr. Somjag har nämnt i det föregående har medel beräknats för budgetåret 1978/79 för alt kunna påbörja markanskaffningen.

3   Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen före­slår riksdagen

att medge atl mark anskaffas för ett nytt övnings- och skjutfält för Hallands regemente med infanteriets kadett- och aspirantskola i enlighet med vad jag har angett i det föregående.

4   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga det förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Prop 1978/79:70

Bilaga

FÖRSVARETS FASTIGHETSNÄMND

Stockholm 1978-09-

D.Nr 46/1976

Försvarsdepartementet

Nytt övnings- och skjutfält för Hallands regemente och försvarsom­råde med infanteriets kadett- och aspirantskola

Genom försvarsdepartementets remiss 1976-06-30 har försvarets faslig-hetsnämnd anmodats att verkställa utredning rörande ett av chefen för armén 1976-06-17 framlagt förslag till anskaffning av nytt övnings- och skjutfält för Hallands regemente och försvarsområde (I 16/Fo 31, i fortsätt­ningen benämnt I 16) med infanteriets kadett- och aspirantskola (InfKAS) saml alt till departementet inkomma med det yttrande och förslag vartill utredningen kunde ge anledning. Efter avslutad utredning får fastighels­nämnden anföra följande.

Nuvarande markinnehav

I 16 med InfKAS disponerar för närvarande ett övningsfält (inklusive kasernområde) vid Halmstad om cirka 110 hektar. Nyårsåsens skjutfält om cirka 625 hektar och lägerområdet Skedalahed om cirka 35 hektar. För i huvudsak grupperingsövningar arrenderas det söder om övningsfältet be­lägna Galgberget om cirka 50 hektar av Halmstads kommun. InfKAS ar­renderar av enskilda sammanlagt cirka 510 hektar. För vissa skjutningar kan regementet använda Ringenäs skjutfält. Detta är emellertid ett luft-värnsskjutfält, som främst används av Göta luflvärnsregemenle (Lv 6). Fältet omfattar cirka 130 hektar mark men har riskområde över havet. Vid vissa lillfällen kan regementet också disponera flygvapnets skjutfålt Tön­nersjö om cirka I 600 hektar.

På bifogade översiktskarta (bilaga A) har av försvaret ägda markområ­den angivits med svarla begränsningslinjer.

Del vid Halmstad belägna övningsfältet uppfyller inte de krav som ställs på ett övningsfält för infanteriregemente. Fältets yta medger endast att ett mindre antal övningsavdelningar samtidigt kan bedriva enskild utbildning och förbandsutbildning i gmpp. Flera övningsavdelningar måste bedriva utbildning utanför fältet. Området medger skjutning med skarp ammuni-

tl    Riksdagen 1978179. I saml. Nr 70

Prop 1978/79:70

10

tion på skjutbanor och i övrigt relativt goda övningsmöjligheier inom plu­tons ram. Endasl en (reducerad) kombinerad anfalls- och försvarsövning för kompani får plats.

Nyårsåsen nyttjas främst som strids- och fäitskjutningsområde. Det medger bland annat samtidig, men inte av varandra oberoende, stridsskjut­ning enligt alternativ: tre förstärkta skytteplutoner eller ett skytlekompani och en skyttepluton. Båda alternativen medger understöd av granatkastar-och infanterikanonpluton.

Ringenäs medger vissa stridsskjutningar med pluton - reducerat kom­pani förstärkta med granatkastar- och infanterikanonpluton. Det är även ett mycket lämpligt luftvärns- och värnkanonskjutfält. Området dispone­ras - som fömt nämnts - främst av Lv 6.

Skedalahed utnyttjas främst som förläggningsplats vid krigsförbandsul-bildning. Endast formella övningar inom kompani samt föriäggnings- och fältarbetsövningar kan bedrivas inom området.

Galgberget disponeras i begränsad omfattning för formella övningar så­som grupperingsövningar, stridsulbildning med lös ammunition och lik­nande.

Övriga arrenderade områden utgörs av ett antal "skräddarsydda" områ­den, vilka utnyttjas främst för InfKAS behov.

Tönnersjöfältet disponeras av 1 16 med InfKAS 25 å 30 dagar per år för begränsade pansarvärns- och granatkastarskjutningar, för försvarsstrid i kompani med skarp ammunition samt för artillenskjutningar. Fältet är på gmnd av svårframkomliga mossmarker inte lämpligt för övriga infanteriöv­ningar såsom till exempel anfallsövningar.

Chefens för armén förslag till nytt övnings- och skjutfålt

En arbetsgrupp under länsstyrelsen i Hallands län med representanter för länsstyrelsen, skogsvårdssiyrelsen, lantbruksnämnden, landstinget, domänverket, Halmstads och Laholms kommuner samt företrädare för I 16 med InfKAS och flygvapnets Halmstadsskolor (F 14) har med anled­ning av regeringens (bostadsdepartementets) beslut 1975-03-13 angående 'Program för fullföljande av riktlinjer för den fysiska riksplaneringen i Hallands län" kompletterat en av militärbefälhavaren för Västra militär­området på chefens för armén uppdrag tidigare genomförd utredning av möjligheterna att anskaffa eU nyU övnings- och skjutfält för I 16 med Inf­KAS. Den av arbetsgruppen företagna översynen stöder tidigare fram­kommen uppfattning att ett nyU övnings- och skjutfält bör ligga antingen vid Slättåkra, cirka 26 km norr om Halmstad, eller vid Mästocka, cirka 30 km öster om Halmstad. Arbetsgruppen förordar Mästocka. Tre alternativ, betecknade I, 

II 

och III, omfattande respektive cirka 2700, 3 300 och 3400 hektar har utarbetats för ett övnings- och skjulfält vid denna plats. Samtli-

Prop 1978/79:70

11

ga alternativ gränsar i norr direkt till flygvapnets skjutfält Tönnersjö. Al­ternativ I är bäst ul övningssynpunkl. Alternativen 

II 

och III erbjuder emellertid betydande fördelar ur social synpunkt. Arbetsgruppen förordar därför dessa alternativ. Chefen för armén ansluter sig till denna uppfatt­ning. Av alternativen

II 

och III bedömer chefen för armén alternativ III va­ra lämpligare. Chefen för armen hemställer i sin skrivelse 1976-06-17 till re­geringen atl den av arbetsgruppen verkställda utredningen får ligga till grund för beslul om anskaffning av ell nytt övnings- och skjutfäh för I 16 med InfKAS.

Om för I 16 med InfKAS anskaffas ett övnings- och skjutfålt av angiven siorieksordning anser chefen för armén all anbefalld skjutulbildning hell och annan utbildning lill övervägande del kommer atl kunna genomföras på försvarets egen mark. Fälten vid Halmstad kommer därvid alt fylla be­hovet av närövningsmark för regementet. De av chefen av armén föreslag­na alternativens belägenhet har på översiktskartan, bilaga A, markerats med svart skraffering. Områdenas närmare avgränsning framgår av bifoga­de ekonomiska kartor (bilaga B och C),

Försvarets fredsorganisationsutrednings synpunkter och statsmakternas be­slut 1978 om arméns fredsorganisation

Försvarets fredsorganisaiionsuiredning konstaterar i sitt slutbetänkande del I att vissa arméförband, däribland I 16 med InfKAS, har otillräcklig lillgång pä mark för all medge tillfredsställande utbildningsresullat. För så­dana förband behövs särskilda åtgärder för ytterligare markanskaffning. Där detla inte är möjligt bör övervägas all, med hänsyn till de otillfreds­ställande utbildningsbetingelser som bristen på mark ger, flytta eller lägga ner förbanden. Som särskilt allvariigt har ulredningen belraklat förhållan­del alt arméns störsla skola för utbildning av blivande chefer vid stridande förband, InfKAS, inte har tillräckligt goda utbildningsbelingelser,

Fredsorganisalionsutredningen återkommer i sitt slutbetänkande del 2 till de markfrågor som berör I 16 med InfKAS, Utredningen har ansett sig böra undersöka om man inte kunde undvika att skaffa ytteriigare mark ge­nom att lägga ner I 16 och flytta InfKAS till annan ort. Därigenom skulle förutom markanskaffningen omfaitande nybyggnads- och islåndsätlnings-arbelen kunna undvikas. Mol nedläggning talar emellertid dels nackdelar från värnpliktssocial synpunkt och för anslälld personal dels de negativa konsekvensema för sysscisällningen i Halmstad och för mobiliseringsbe­redskapen inom försvarsområdet. Mol flyttning av InfKAS talar också rekryteringsskäl. Ulredningen hardärför funnit atl såväl I 16 som InfKAS bör vara kvar i Halmstad. Utredningen förutsätter därvid att förbandets behov av övningsmark blir tillgodosett genom att ett nyll skjutfäh anskaf­fas.

Prop 1978/79:70

12

Regeringen har i proposilionen 1977/78:65 behandlat de förslag till för­ändringar i arméns organisaiion som fredsorganisalionsutredningen lagt fram i sitt slutbetänkande del 2. Därvid har regeringen liksom utredningen utgått från atl nuvarande förbandsorganisation i Halmstad bibehålles. Riksdagen (FöU 1977/78: 

II,

rskr 1977/78: 173) har godtagit regeringens förslag.

Skjutfältsfrågans tidigare handläggning

Frågan om anskaffning av ett nyll övnings- och skjutfålt för Hallands re­gemente började uiredas av de militära myndigheterna i början av 1970-talet. Sedan försvarels fredsorganisationsutredning i sin s.k. nyårsprome­moria 1971-12-31 konstaterat atl tillgången på mark för I 16 med InfKAS var klart otillräcklig undersökte regementschefen i samråd med bl.a. be­rörda kommuner och länsstyrelsen i Hallands län 1971-1972 ett flertal om­råden för lokalisering av ett nytt övnings- och skjutfäh. I undersökningen enades man om att två alternativ framstod som tänkbara, nämligen Slätt­åkra och Tönnersjö, vilket senare kom atl benämnas Mästocka, Förnyade undersökningar av dessa alternativ gjordes under 1973.

Försvarets fredsorganisaiionsuiredning uppdrog  1974-03-15 ål chefen för armén atl undersöka möjlighetema atl skaffa I 16 med InfKAS övnings-och skjutfålt som uppfyllde de av honom uppställda kraven. I samråd med länsstyrelsen, berörda kommuner m.fl. civila myndigheter genomförde chefen för I 16, under militärbefälhavaren för Västra militärområdet, en sådan utredning. Inledningsvis undersöktes och grovgranskades 24 olika områden inom ell avstånd av fyra mil från Halmstad, För fortsatt detalj­granskning av fem områden som efter denna inledande granskning bedöm­des som realistiska aliernativ bildades en samrådsgmpp med reprcjcntan-ter för länsstyrelsen, landstinget, Halmstads och Laholms kommuner, lantbruksnämnden, skogsvårdsstyrelsen och länsbrandinspektören saml företrädare för de lokala militära förbanden. Efter avslutad detaljgransk­ning anförde samrådsgruppen sammanfattningsvis: "Samrådsgruppen finnerall övervägande skäl lalar för atl Mästocka är det bästa alternativet, Gmppen stöder sig därvid främst på del faktum att området redan rymmer ett skjutfält, som är mer störande från bullersyn-punkl än vad del eveniuelli tillkommande fältet bedöms bli. All militär skjulverksamhet samlas till ett område i regionen vilket är en betydande fördel för den civila planeringen och även en fördel med hänsyn till möj­ligheten till militär samordning. Gruppen är medveten om all ett fall av dessa dimensioner inte kan anordnas utan alt civila intressen berörs, fasl boende, boende i fritidshus och markägare. Gruppen förutsätter att alla rimliga ansträngningar görs för att hålla invånare och markägare skadeslösa. Mesta möjliga hänsyn måste las lill enskildas önskemål oav­sett vilket fält man slutgiltigt stannar för,"

Prop 1978/79:70

13

I redovisning till försvarets fredsorganisationsutredning 1974-06-27 an­gav chefen för armén, i prioriteringsordning, fem områden som efter ge­nomförd utredning kvarstod som huvudalternativ, nämligen Mästocka, Slättåkra norra, Kragared, Slättåkra södra och Asige. De båda sisinämnda angavs som andrahandsallemativ, Altemativet Mästocka bedömdes sam­mantaget vara något lämpligare än övriga redovisade huvudalternativ.

Kommunfullmäktige i Laholm riktade i beslut 1974-08-27 anmärkningar mol del av chefen för armén redovisade utredningsmaterialet. Föreningen för Slättåkrabygdens Bevarande, som bildats i syfte att hindra atl ett mili­tärt övnings- och skjutfält föriäggs till trakten, framförde i skrivelse 1974-10-01 till chefen för armén protester mot den framlagda utredningen. För­eningen för Meslockabygdens Bevarande framförde i skrivelse 1975-04-19 till försvarsdepartementet kritik mol ulredningen,

I beslut 1975-03-13 över de upprättade programmen för fullföljande av riktlinjer för den fysiska riksplaneringen i Hallands län uttalade regeringen genom bostadsdepartementet bland annat: "Vad beträffar skjutfåltet i Tönnersjö bör erforderlig mark reserveras så alt en framlida utvidgning för

I I6:s räkning möjliggörs",--- "Den arbetsgrupp som bildats i länel

med representanter för kommuner, landsting, länsstyrelse och lokala mili­tära förband bör med utgångspunkt i dessa förutsättningar under plane­ringsskedet pröva möjligheten att komma fram till lösningar som tillgodo­ser olika intressen," Åt länsstyrelsen uppdrogs att biträda länets kommu­ner i planeringsskedet.

Med hänvisning till det uppdrag som givits av regeringen samt uttalade önskemål om komplettering av tidigare utredningsmaterial bildades en ar­betsgrupp under länsstyrelen och med representanter för länsstyrelsen, skogsvårdsstyrelsen, lantbruksnämnden, landstinget, domänverket, Halmstads och Laholms kommuner samt företrädare för de lokala militära förbanden.

Arbetsgruppen har i vad avser altemativen Mästocka och Slättåkra norra kompletterat den av chefen för armén tidigare redovisade ulredning­en, Delaljutredningen i det urspmngliga förslaget har särskilt granskats med avseende på de båda nämnda altemativen. För att med bibehållande av militär användbarhet minimera de negativa sociala konsekvensema av en lokalisering enligt Mästockaaltemativel har arbetsgmppen framlagt två nya förslag till avgränsning av detta område, benämnda Mästocka 

II 

och Mästocka III.

Arbetsgruppen har angivit att dess utredningsarbete haft som målsätt­ning alt försöka finna lösningar som i möjligaste mån kan undanröja kon­flikter och motsättningar. Den sammanfattande bedömning som gjorts av de olika alternativa områdena har, liksom i den tidigare utredningen, om­fattat befolkning, influens på närliggande områden, bebyggelse, markägare och markinnehav, näringsliv (främsi jord- och skogsbruk), natur och miljö, friluftsliv samt vägnät. Ur arbetsgruppens utredningsmaterial - med viss senare införskaffad komplettering - må här anföras följande.

Prop 1978/79:70

14

Områdenas belägenhet framgår av vad som redan anförts under rubriken "Chefens för armén förslag lill nytt övnings- och skjutfålt". För Slättåkra-området uppgår totalarealen till cirka 2 900 hektar, varav cirka 1 900 hektar utgör produktiv skogsmark, cirka 50 hektar åkermark och cirka 50 hektar ängsmark medan återstoden består av vattenområden och impediment. För området Mästocka I uppgår totalarealen, som tidigare angivits, till cir­ka 2 700 hektar, varav cirka 1600 hektar produktiv skogsmark, cirka 90 hektar åkermark och cirka 75 hektar ängsmark. Återstoden av detta områ­de utgörs i huvudsak av möss- och myrmarker. Totalarealen för området Mästocka 

II 

uppgår lill cirka 3 300 hektar. Arealen produktiv skogsmark inom detla område är cirka 10 hektar mindre än inom området Mästocka 1, Åkerarealen är likaledes ca 10 hektar mindre. Omfattningen av ängsmark är praktiskt taget densamma. Totalarealen för området Mästocka 111 upp­går till cirka 3 400 hektar. Den produktiva skogsmarken utgör cirka 1 630 hektar. Åker- och ängsmarksareal är i stort densamma som för område Mästocka II.

Beträffande områdenas natur och miljö har angivits, all inget av dem be­döms ha särpräglade naturvärden eller unika miljöer, som inte finns på andra håll. Mäslockaområdena är delar av det gamla halländska svedjelan­det, vilkel ännu delvis sätter sin prägel på landskapsbilden.

Höjdvariationerna är relativt ringa och skogklädda partier omväxlar med möss- och myrområden. Skogen är i huvudsak medelåldrig tallplante­ring, omväxlande med nyplanterade grankulturer. På några ställen finns äldre bland- och bokskogsområden. Inom Mästocka I-området saknas sjö­ar, medan däremot områdena 

II

och III inrymmer Bästhultasjön. Slällåkra-områdel kännetecknas av den varierande topografin med stenblocksrika höjdpartier omväxlande med myrmarker och inägor. Inom området finns ell flertal sjöar, vilka i viss män är svårtillgängliga och därför har ett be­gränsat värde från friluftssynpunki. Siörre delen av området är skogbe-vuxel med gran som dominerande trädslag. Vissa mindre områden med tallskog och blandskog finns liksom enstaka dungar med bok. Genom stormfällning har bildats kalområden, som dock återplanterats med gran.

Inom Slättåkraområdet äger domänverkei, Sperlingsholms och Fröslida gods lillsammans cirka 60% av totalarealen. Äterstoden är i enskild ägo, uppdelad på 23 markägare. Inom de tre Mäslockaområdena är Hallands läns landsting den störsla markägaren med ett innehav av drygt 20%. Inom området Mästocka I innehas återstoden av 58, inom Mästocka 11 av 50 och inom Mästocka III av 59 enskilda markägare. Slättåkraområdet innefattar omkring åtta utvecklingsbara jordbruk samt fyra deltidsjordbmk. Delvis belägna inom detla område finns också cirka tre utvecklingsbara jordbruk och tre deltidsjordbruk. Antalet fritidshus uppgår till cirka tio. 27 personer är mantalsskrivna inom området Det finns ringa möjlighet atl genom gräns­justeringar minska antalet boende inom området. Inom området Mästocka 1 finns möjligen fyra utvecklingsbara jordbruk samt 26 deltidsjordbmk.

Prop 1978/79:70

15

Två utvecklingsbara jordbruk har mindre delar av sina ägoinnehav inom området. Antalet fritidshus uppgår lill 13. 48 personer är mantalsskrivna inom området, varav dock två avflyttat lill annan ort. Möjligheter finns för ell mindre antal boende atl bo kvar på sina fastigheter efter ett förvärv. Detta gäller i ytterkanterna av området, främst vid Mörkhult. Områdena Mästocka 

II 

och III rymmer möjligen två å tre utvecklingsbara jordbruk. Vidare finns några deltidsjordbruk. Ett fåtal utvecklingsbara jordbruk har mindre delar av sitt ägoinnehav inom områdena. Det finns 13 fritidshus inom områdena. 30 personer är mantalsskrivna inom områdena. Möjlighet finns för omkring 20 personer atl bo kvar på sina fastigheter efter ett för­värv. Detta gäller längs vägen Mörkhult-Lossbygget samt vid Torp.

Länets skogsvårdsstyrelse har angivit, att Mästockaalternativet är det som ur skoglig synpunki klart är all föredra eftersom produktionsbortfallet och värdet av detta på grund av lägre bonitet och besvärliga drivningsför­hållanden är avsevärt lägre för delta altemativ.

Lantbruksnämnden har anfört, att skadorna ur jord- och skogsbmkssyn­punkt blir klart lägst inom Mäslockaområdel, vilkel ur enbart dessa syn­punkter därför är att föredra. Alternativen Mästocka 

II 

och 111 har framför Mästocka I bland annat den fördelen att större delen av de av sistnämnda alternativ berörda lantbrukarna kan bo kvar och fortsätta att bmka sina jordbruksföretag. Sett enbart från jord- och skogsbrukets synpunkt synes alternativen 

II 

och 111 därför vara bättre än alternativ 1. Alternativ 

II

fram­står som obetydligt bättre än alternativ III. Lantbruksnämnden har funnit att en lokalisering till Mästocka enligt något av de senast redovisade alter­nativen - med utgångspunkt i de synpunkter lantbruksnämnden har att fö­reträda - än klarare pekar mot Mästocka i jämförelse med varje annat tidi­gare redovisat område för ett skjutfält.

Brandchefen i Halmstads kommun har anfört, att Slättåkraområdet ur brandrisksynpunkt är normalt, medan Mäslockaområdel bedöms som far­ligare än normalt, främst beroende på den rikliga förekomsten av brand­känsliga mossar i stora stråk. Vägnätet inom Slättåkraområdet är normalt, men behöver delvis byggas ut. Vattentillgången är bra med en förhållande­vis jämn fördelning av sjöar. Inom Mäslockaområdel är vägnätet svagt. Att bygga ut detta för att därigenom förbäura åtkomligheten bedöms dock inte möta några hinder i de västra och inre delama. Förhållandena anges vara sämst i de östra delarna mot de stora mossmarkema vid Bästhult. Öp­pet vatten saknas i form av sjöar eller större vattendrag, även om området i stora delar är vattensjukt. Dammar kan emellertid lätt anläggas pä flertalet platser. Med hänsyn till den samordning och samverkan som kan etableras med brandberedskapsorganisationen på flygvapnets intilliggande skjutfält har brandchefen funnit att Mäslockaområdel är att föredra trots de nack­delar som vidlåder detta område i form av högre brandrisk och högre kost­nader för vägbyggen, brandhinder och branddammar. De altemativa Mäs­lockaområdena 11 och III betraktas ur brandrisksynpunkt som sämre än område I. Av altemativen 11 och 111 förordas altemativ 111.

Prop 1978/79:70

16

Luftfartsverket och chefen för flygvapnet har bedömt luftfartens inver­kan inom aktuella områden. Av denna bedömning framgår, att Slättåkraom­rådet delvis ligger inom inflygningsriktningen mot Halmstad, men all flyg­trafik här ganska lätt kan ledas förbi. För att utnyttja området måste dock ett nytt restriktionsområde inrättas, vilkel innebär tillskott av ytterligare ett hinderöch fariigt område för luftfarten, varvid invanda luftfartsrutiner måste ändras. Mästocka I föredras främsi på grund av befintligt restrik­tionsområde, vilkel alllid medger skjutning upp till 1350 m.ö.h., oftast upp till 2000 m. ö. h. och enstaka gånger upp till 3 050 m. ö. h.

Beträffande influens på närliggande områden har för samtliga Mästoc-kaalternativ bedömts att verksamheten på flygvapnets intilliggande skjut-fäll har högre bullernivå än vad del nya fältet kommer alt medföra. Vid Slättåkra-alternativet bedöms bullret inte medföra nämnvärda problem.

Arbetsgruppen anför sammanfattningsvis, att den företagna översynen och kompletteringen av tidigare utredning stöder uppfattningen om atl ett nytt övnings- och skjutfält - under föruisättning att laga eller andra hinder inte kommer att möta - bör väljas vid Mästocka eller Slättåkra. Sett från militära synpunkter anför arbetsgruppen atl Mästocka I bäst svarar mot de krav som ställs upp för ett övnings- och skjutfält av här aktuellt slag. Av de redovisade förslagen i Mästocka erbjuder alternativen 11 och 111 från ci­vil/social synpunkt fördelar framför alternativ 1, även om det inte heller vid genomförande av dessa förslag kan undvikas olägenheter för enskilda människor i området. Eftersom antalet boende som nödvändigtvis måste flytta minskas avsevärt om altemativ II och 111 väljs anser sig arbetsgrup­pen bland de tre områdena i Mästocka böra förorda dessa alternativ.

I samband med att arbetsgruppen slutförde sin undersökning lämnade den vid ett informationsmöte i Mästocka de berörda markägama informa­tion om utredningsresultatet.

Fastighetsnämndens undersökningar

Fastighetsnämnden vill först redovisa att den tagit del av Föreningens för Meslockabygdens Bevarande skrivelser 1975-04-21 till chefen för armén och 1976-06-05 till försvarets fredsorganisationsutredning, Laholms kommuns skrivelse 1976-10-20 samt Hallands läns kommuners och Hal­lands läns landstings skrivelser 1977-02-25 och 1977-03-16 (i vilken även länsstyrelsen deltagit) till fredsorganisationsutredningen samt slutligen Sö­dra Hallands naturskyddsförenings skrivelse till fredsorganisalionsut­redningen 1976-08-30. Alla dessa handlingar finns fogade till akten i ären­det.

Föreningen för Meslockabygdens Bevarande har framfört synpunkter i skrivelser ull fastighetsnämnden 1977-03-10 och 1977-04-26. Även enskilda markägare har tillskrivit fastighetsnämnden. Dessa handlingar har också fogats till akten.

Prop 1978/79:70

17

För att få närmare kännedom om förhållandena har fastighetsnämnden besökt Halmstad och därvid bland annat besiktigat de föreslagna skjut-fältsområdena. Nämnden har också sammanträffat med länsstyrelsen, be­rörda kommuner samt andra berörda civila och militära myndigheter. Vid eU offentligt möte i Mästocka har fastighetsnämnden berett de av Mä-stockaalternativen berörda markägama och andra intresserade tillfälle att framföra synpunkter på förslaget.

Vid sammanträdet deklarerade markägama sin motvilja mot det ingrepp som anordnandet av ett skjutfält i Mäslockaområdel skulle medföra för dem. Skarp kritik riktades mol föreliggande utredningar såväl i sak som beträffande slutsatser och förslag. Bland annat hävdades därvid att utred­ningarna i stället för att söka komma fram till ett lämpligt övnings- och skjutfält inriktat sig på att försöka konstruera ett sådant. Möjlighetema att föriägga ett skjutfält till området norr och nordost eller öster om de före­slagna Mäslockaområdena ansågs böra närmare undersökas. Farhågor ut­talades för att bygden skulle komma att utsättas för kraftiga bullerstörning­ar. Att någon bullemndersökning inte utförts ansågs vara en allvarlig brist i ulredningen. Krav framställdes på att, därest ett övnings- och skjutfält än­dock skulle förläggas till Mästockaområdet, berörda markägare skulle ges full kompensation, i första hand genom ersättningsmark.

Fastighetsnämnden har inhämtat länsstyrelsens i Hallands län yttrande i ärendet. Därvid har länsstyrelsen också beretts tillfälle atl bemöta den kri­tik, som från intresseföreningama i Slättåkra och Mästocka riktats mot de föreliggande utredningarna.

Länsstyrelsen har i sin tur inhämtat yttrande från Halmstads och La­holms kommuner. Länsstyrelsen har vidare samråti med Hallands läns landstingskommun, vars förvaltningsutskott i yttrande  1977-08-22 över fredsorganisationsutredningens slutbetänkande del 2 behandlat frågan om övnings- och skjutfält för I 16 med InfKAS. Halmstads kommun har sammanfattningsvis anfört: "Kommunen anser atl I 16 skall vara kvar som infanteriförband. Enligt uppgift krävs ett nytt övnings- och skjutfält för att detta skall vara möj­ligt. Kommunen är därför positiv till att 1 16 får Ullgång till nytt fält. Del­la fält bör förläggas till den plats, där det bedöms bäst vid en samlad ci­vil och militär bedömning oavsett kommungräns. Kommunen anser att storieken på fältet bör kunna minskas genom ökad rationalisering. Kom­munen betonar alt alla rimliga åtgärder bör vidtas för att minska intrång­et för de boende och för markägarna. Kommunen understryker möjlig­heten att ordna ersättningsmark särskilt till dem som är beroende av marken för sin utkomst."

Beträffande frågan om möjlighetema att ordna ersättningsmark till de markägare som är beroende av marken för sin utkomst har kommunen pe­kat på att staten-markköparen har det största ansvaret. Uppgiften är enligt kommunens uppfattning inte omöjlig eftersom det allmänna har stora

Prop 1978/79:70

18

markinnehav i attraktiva lägen. Kommunen har förklarat sig beredd att i samma syfte inventera sitt eget markinnehav.

Laholms kommun betonar att den anseratt det ur rättvisesynpunkt hade varit rimligt att skjutfältet placerats inom Halmstads kommun, som inrym­mer regementet och som har flertalet vid regementet anställda som skatte­betalare. 1 sitt yttrande har kommunen vidare anfört:

"Kommunstyrelsen anser emellertid atl det för länet är av betydelse all regementet bibehålls och att kommunen inte bör motsätta sig en vidare utredning av skjutfältets lokalisering under följande förutsättningar:

1.

Skjutfältsområdet inskränks till ytvidden och möjligheler till sam­ordning med skjutfält för övriga vapenslag undersöks.

2.

Skogs- och jordbrukare, som har sin utkomst av de areella näring­arna inom området erbjuds ersättningsmark genom statliga myndig­heter.

3.

Fastighetsägare, som berörs av skjutfältet, lämnas full kompensa­tion.

4.

Statsmakterna medverkar till anskaffandet av bostäder för de per­soner, som tvingas lämna sina hem.

5.

Samarbetskommitté mellan militära, statliga och kommunala myn­digheter samt berörda sakägare bildas."

Kommunen har också pekat på möjligheterna att, genom placering av en skjutstation i nordväst och en i nordöst med skjutriktning in mot flygvap­nets skjutfält, kunna begränsa områdets omfattning.

Hallands läns landstings förvaltningsutskoti har i sitt ovannämnda yt­trande över fredsorganisationsulredningens slutbetänkande del 2 anfört bland annat:

"En fömtsättning för att 1 16/Fo 31 och InfKAS skall kunna kvarbli i Halmstad är enligt utredningen alt förbandets behov av övningsmark blir tillgodosett genom ett nytt skjutfält. Förvaltningsutskottet har för sin del övertygats om att också denna utredningens slutsats är riktig. Ut­skottet har intet atl erinra mot uttalandet att förslaget om nytt skjutfält i Mästocka bör läggas till grund för anskaffningen. Landstingskommunen har varit representerad i den arbetsgrupp som gjorde en översyn av de tidigare utredningarna rörande alternativ för förläggning av nytt skjut­fält. Förvaltningsutskottet anser att del vid förläggning av ett sådant till det förordade området i Mästocka bör vara möjligt att i rimlig utsträck­ning tillgodose både det allmänna länsintresset av att bl. a. från regional­politiska och värnpliklssociala utgångspunkter kunna behålla 1 16/Fo 31 och InfKAS och de enskilda intressen som kan beröras av skjutfältsan-läggningen. Utskottet utgår från att så stor hänsyn som möjligt tas till den befolkning som är bosatt inom området och att offentliga organ - i första hand staten - aktivt medverkar till anskaffning av ersättnings­mark åt dem som genom anläggningen kan lida intrång i sina markinne­hav.

Prop 1978/79:70

19

Landstingskommunen lorde vara den största enskilda markägaren inom del berörda området. Utskottet erinrar om atl det redan i remissyttran­det den 19 februari 1973 förklarade sig berett alt ta upp överiäggningar om marköverlålelser till staten för det angivna ändamålet. Med hänsyn lill landstingskommunens förhållandevis stora markinnehav inom andra delar av Veinge-Tönnersjöområdel synes det ej uteslutet att sådana överläggningar även kan få avse att ge staten möjligheter att tillhanda­hålla ersättningsmark åt av skjutfältsanläggning berörda markägare som kan vara i behov därav.

Förvaltningsutskottet utgår från atl möjligheterna till samordning och samutnytljande av ett nytt infanteriskjulfält med flygvapnets angränsan­de målplats Tönnersjö tillvaralages i syfte all begränsa den totala area­len."

Länsstyrelsen har i sitt yttrande 1977-08-25 till fastighetsnämnden an­fört, atl del länge stått klart att den övnings- och skjutfältsmark som 1 16 med InfKAS disponerar i och kring Halmstad är otillräcklig och att det därför är nödvändigt att nya markområden förvärvas om utbildningsverk­samheten vid regementet och kadett- och aspirantskolan skall kunna bedri­vas rationellt och meningsfullt. Länsstyrelsen pekar också på att den vid olika tillfällen betonat förbandets stora regionalpolitiska betydelse inte ba­ra för Halmstads kommun utan för hela länet och att den hela liden hävdat att det därför inte bör komma ifråga att den militära verksamheten i Halm­stad minskar. Cirka 450-500 militära och civila befattningshavare syssel­sätts vid etablissementet i Halmstad. Utbildningsverksamheten omfattar årligen cirka 800-900 vämpliktiga i grundutbildning och cirka 3000 i repe­titionsutbildning jämte frivillig utbildning av hemvämsmän och personal ur frivilligorganisationerna, något som enligt länsstyrelsen understryker för­bandets kommunal- och regionalpolitiska betydelse. Länsstyrelsen har också betonat de fördelar från vämpliklssocial synpunkt som ett inom rek­ryteringsområdet lokaliserat förband rymmer.

Beträffande valet av plats för ett nytt övnings- och skjutfålt för förbandet delar länsstyrelsen uppfattningen att mark i första hand bör sökas vid Mä­stocka eller Slättåkra. Av dessa båda alternativ förordar länsstyrelsen Mä­stockaområdet. Om vid den fortsatta prövningen av ärendet befinnes att områdets areal kan och bör minskas förordar länsstyrelsen en sådan åt­gärd. Fortsatta överväganden om ytteriigare samordning mellan å ena si­dan flygvapnets anspråk på Tönnersjöfältet och I 16 markbehov bör ske.

Under utredningsarbetets gång har samråd skett med länsstyrelsen både i vad avser plan- och naturvårdsfrågor. Då några väsentliga erinringar där­vid inte framförts föreligger från plan- och naturvårdssynpunkt inga hinder mot ett genomförande av utredningsförslagen. Ej heller från kulturminnes­vårdens synpunkt har några erinringar framförts.

Länsstyrelsen beklagar att del inte varil möjligt att lokalisera ett lämpligt område enligt de uppställda kraven som helt utesluter konflikter med det

Prop 1978/79:70

20

civila samhället. I varje fall i södra Sverige torde det vara omöjligt att finna ett sammanhängande område av den storlek det här är fråga om som inom sig icke rymmer konfliktanledningar.

Länsstyrelsen bemöter också kritiken från intresseföreningarna mot de verkställda utredningarna. Länsstyrelsen understryker att utredningarna enligt länsstyrelsens uppfattning bedrivits med omsorg och med slörsla re­spekt för inblandade parters önskemål och krav. Länsstyrelsen kan därför inte finna att de invändningar som riktats mot utredningens slutsatser är sakligt motiverade. Härom anför länsstyrelsen vidare bl. a. följande: "De påpekanden om sakliga felaktigheter i 1974 års utredning har beak­tats vid den året efter gjorda kompletteringen. Dessutom bör det påpe­kas, att vissa uppgifter av föränderlig karaktär, som t.ex. folkmängd, antal fritidshus m.m., kan variera något beroende på frän vilken tid­punkt uppgiften härstammar. Det har från 1975 års arbetsgrupp framhål­lits, att förekommande uppgifter om folkmängd, fastigheter, taxerings­värden m.m. härstammar från under utredningsarbetet senast publice­rad offentlig statistik eller andra offentliga källor. Uppgifter efter den I juni 1975 har utredningen, som avlämnades i augusti 1975, inte kunnat beakta. De förändringar, som i olika hänseenden kan ha inträffat sedan denna tidpunkt i fråga om antalet boende, fastigheter m.m. torde för öv­rigt endast vara av marginell betydelse för utredningens slutresultat. Mästockaföreningen har i olika sammanhang riktat invändningar mot de värderingar av och slutsatser om jordbruks- och skogsbruksförhållande­na inom de olika områdena. Dessa har, enligt vad länsstyrelsen inhäm­tat, följt de principer och graderingar som tillämpas i länet i andra sam­manhang och det torde närmast få bli en förhandlingsfråga mellan par­terna om kvalitetsbedömning och prissättning i händelse av att försälj­ning skall ske." Länsstyrelsen uppehåller sig också vid vissa frågor som avser genomfö­randet av markförvärvet och anför härvid:

"Utredningarna om övnings- och skjutfält för I 16 m. fl. har, som tidiga­re framhållits i detta yttrande, starkt understrukit angelägenheten av att samhället aktivt medverkar bl. a. vid anskaffning av ersättningsmark till de markägare som vid genomförandet av något av förslagen kan komma att lida intrång i sitt mark- och fastighetsinnehav. Länsstyrelsen delar utredningarnas uppfattning och är för sin del beredd att ta initiativ till en samarbetsgrupp som kartlägger och redovisar möjligheterna till ersätt­ningsmark både vad avser jord och skog. Länsstyrelsen förutsätter, att det fortsatta arbetet med alt anskaffa mark för I 16/ Fo 31 med InfKAS, sker i nära samverkan med berörda regionala och lokala myndigheter och den befolkning som direkt berörs av frågan." Länsstyrelsen har i sitt yttrande också föreslagit, att fastighetsnämnden i samband med sin handläggning av frågan om ett nytt övnings- och skjut­fält för I 16 med InfKAS ville aktualisera frågan om försvaret inte kan av-

Prop 1978/79: 70

21

slå från flygvapnets målplats Hökafället, belägen inom kustzonen i La­holms kommun.

På begäran av fastighetsnämnden har chefen för armén genom IFM-Akuslikbyrån AB låtit utföra bullermätningar för all utröna eventuella stör­ningar för den bofasta befolkningen i närheten av områdena Mästocka 11 och III. Syfiet har också varit att bedöma förutsättningarna, i berört hän­seende, för atl låta viss del av befolkningen bo kvar inom del tilltänkta öv­nings- och skjulfältet. Bullermätningarna, som utförts under medverkan av militärområdesstaben, hälsovårdsnämnderna i Halmstads,[REDACTED_EFTERNAMN] och Laholms kommuner samt länsläkarorganisationen i Hallands län, har skett vid provskjutningar 1977-09-27, 1977-11-22 samt 1977-11-29. Skjutningarna har genomförts med de mest bullrande vapentyper som planeras användas på skjutfåltet. På begäran av Föreningen för Meslockabygdens Bevarande har skjutning även företagits med kulspruta. Av IFM-Akustikbyråns redo­visning framgår alt skjutningama genomförts främst på de av I 16 planera­de skjutplatserna. Två skjutstationer har dock tillkommit efter önskemål från nyssnämnda förening. Skjulstationerna har inte placerats på de skjut-tekniskt bästa platserna inom skjuiomrädena utan varit högt belägna i för­hållande till omgivande terräng. Även mätpunkterna har placerats på högt belägna punkter.

För att ge ytterligare underlag för bedömning av antagna bullerstörning­ar har chefen för 1 16 gjort en översiktlig bedömning av nyttjande- och skjutfrekvenser inom föreslaget övnings- och skjutfält.

Fastighetsnämnden har inhämtat länsstyrelsens yttrande över den redo­visade bullermätningen. Länsstyrelsen har vid sin bedömning haft tillgång jämväl lill chefens för I 16 nyssnämnda bedömningav nyttjande-och skjut­frekvenser. Länsstyrelsen har erinrat om att den i sitt tidigare yttrande av 1977-08-25 redogjort för de skäl och undersökningar som legat lill grund för länsstyrelsens rekommendation av plats för skjutfält inom länet. Buller-problemen har därvid uppenbarligen ägnats uppmärksamhei vid de över­siktliga bedömningarna. Som huvudregel har gällt att ändamålet skall vin­nas med minsta intrång och olägenhet. Länsstyrelsen konstaterar, att av bullemtredningen framgår att störningsområdel från redovisad skjutning är relativt välcentreral lill skjulfälten. Det noteras att det inte vid något av skjutlillfällena rått nordlig vind, varför stömingsområdei vid sådan vind­riktning kan komma att utbreda sig ytterligare i sydlig riktning utöver vad gränskurvorna i utredningen utvisar. Länsstyrelsen anför vidare:

"Då det av andra skäl bl.a. alt området redan är bullerslöri framstått lämpligt att lokalisera nu ifrågavarande skjutfält intill flygvapnets redan befintliga skjulfält bör i detla sammanhang erinras om all störningarna från sisinämnda fäll från såväl nivå- som frekvenssynpunkt har en hö­jande effekt på störningarna. Länsstyrelsen har den uppfattningen atl skjutningarna på flygvapnets skjutfäh momentant är den slörsla slör-ningskällan inom området. Atl uireda de loiala störningarna från de bå-

Prop 1978/79:70

22

da skjutfälten har dock ej ingått i IFM-Akuslikbyråns uppdrag.Bortsett från bullerstörningarna från flygets skjulfält framgår av utredningen atl störningsområdel kan begränsas genom all skjutningar med mest bull­rande vapen och ammunition förläggs antingen lill den östra eller den västra delen av skjutfåltet. Slörningsfrekvensen kommer uppenbarligen att öka inom det område till vilket lokaliseringen av skjutplatserna sker.Enligt miljöskyddskungörelsen föreligger skyldighet att förpröva anordnandet av skjutbanor för olika verksamhetsgrenar inom ell skjut­fält för att bullerstörningar skall kunna undvikas eller minimeras. Som skyddsåtgärder torde därvid komma ifråga att i försia hand begränsa an­vändandet av den mest bullrande ammunitionen samt uppföra avskärm­ningar vid skjutplatserna. En sådan prövning sker sedan sökanden gjort anmälan enligt MK § 8: 33."

Länsstyrelsen anför avslutningsvis alt de utförda bullerundersökningar­na inte givit länsstyrelsen anledning till annat ställningslagande än vad som redovisats i yttrandet 1977-08-25 till fastighetsnämnden.

Hälsovårdsnämnden och kommunstyrelsen i Laholms kommun har med skrivelser 1978-01-12 respektive 1978-01-13 till fastighetsnämnden, mot bakgijund av bullermätningen, begärt att del föreslagna övnings- och skjut­fältet i Mästocka ur omgivningshygienisk synpunki begränsas till att om­fatta endast området öster om vägen Ebbared-Lossbygget fram till läns­gränsen. Vidare begärs att inga fasta skjutstationer förläggs söder om vä­gen Lossbygget-Porsabygget. Hälsovårdsnämnden har funnit att del ur omgivningshygienisk synpunkt förefaller myckel olämpligt atl inom öv­nings- och skjulfältet ha civila kvarboende i en korridor längs vägen mellan Ebbared-Lossbygget. Kommunstyrelsen har understrukit den tidigare framförda synpunkten att det skjulfält som gränsar till det föreslagna och som används av flygvapnet även ska brukas av armén. Efter viss begrän­sad utvidgning åt öster och nordost bör, enligt kommunstyrelsens uppfatt­ning, flygvapnets fält täcka del aktuella behovet av skjutfält.

Även Föreningen för Meslockabygdens Bevarande har till fastighets­nämnden inkommit med synpunkter med anledning av bullermätningen. Föreningen anger bl.a. atl utredningen visar på oacceptabla störningar inom stora områden med såväl fast- som fritidsbebyggelse. Föreningen an­ser att ytteriigare undersökningar behövs.

Med anledning av vad kommunstyrelsen och hälsovårdsnämnden i La­holms kommun saml Föreningen för Meslockabygdens Bevarande anfört har fastighetsnämnden inhämtat yttrande från chefen för armén. I sitt ytt­rande redovisar chefen för armén hur flygförbandens och arméförbandens övningar förhåller sig till varandra. Han avvisar också uppfattningen att Tönnersjöfältet efter en begränsad utvidgning åt öster och nordost skulle vara tillräckligt även för 1 16 med InfKAS. Chefen för armén anför bland annat:

Prop 1978/79:70

23

"De flygande förbanden utnyttjar Tönnersjöfältet främst för mindre till-lämpningsskjutningar men också för skolskjulning och större tillämp­ningsövningar. Vid alla dessa tre slag av skjutningar måste riskområde­na på Tönnersjöfältet vara utrymda.Skolskjutningarna och de större till-ämpningsskjulningarna pågår ett begränsat antal veckor om året. De medför oftast sådana inskränkningar i arméförbandens skjutmöjlighe­ter även pä Mästockafältet att skarpskjutning där under dessa tider er­sätts med andra övningar (ex gruppering, strid med lös ammunition som förberedelser för stridsskjutning etc) enligt den samordningsplan som myndigheterna inbördes gör upp.

De mindre tillämpningsskjutningarna innebär inte inskränkning av sam­ma karaktär. I samband med inflygningen avbryts arméförbandens skarpskjutning för atl inte eventuellt felnavigerande plan skall skadas. Sådana enstaka korta avbrott kan tolereras. Eftersom arméförbanden inte befinner sig inom flygförbandens riskområde kan verksamheien omedelbart fortsätta. Skulle arméförbanden i stället vara hänvisade till Tönnersjöfältet måste de i princip utrymma detla varje gång en mindre tillämpningsövning med någon enstaka division skulle äga rum. Tönnersjöfältet kan inte ensamt ge arméförbanden de övnings- och skjutmöjligheter som är nödvändiga.

En begränsad utvidgning åt öster och nordost förbättrar inte i tillräck­lig grad dessa förhållanden. Den föreslagna terrängen utgör i huvudsak myr- och mossmarker och är olämplig som övningsmark för infanteriför­band."

Chefen för armén avvisar också kommunstyrelsens och hälsovårds­nämndens begäran atl skjutfältet begränsas atl omfatia endasl området öster om vägen Ebbared-Lossbygget. Därvid hänvisas till att de värden som i bullermälningen bedömts störande orsakas främsi av 8,4 cm granat­gevär och 9 cm pansarvärnspjäs. Skjutningar med dessa vapen ulgör en­dast en ringa del av den loiala ammunilionsinsatsen. Detta buller skall, en­ligt chefen för armén, också sättas i relation lill det buller som uppslår vid flygförbandens verksamhet. Chefen för armén anför vidare:

"Huvuddelen av arméförbandens skjutningar kommeratt omfatta skjut­ning med finkalibriga vapen. En stor del utförs som lösskjutningsöv-ningar. Härtill skall läggas att de förhärskande vindarna är västliga, att momentant buller måste skiljas från mera kontinueriigt buller på en viss nivå och att medelbuller måste medge en viss spridning med enstaka toppar. Mot denna bakgrund skall ställas skyldigheten för chefen för armén atl skapa goda betingelser för en effektiv utbildning av de värn­pliktiga. Den korta utbildningstiden och del begränsade antalet repeli-tionsövningar ökar behovei att låta flera förband skjuta samiidigi." Kommunstyrelsens begäran att inga skjutstationer skall förläggas söder om vägen Lossbygget-Porsabygget skulle enligt chefen för armén innebära atl fältet ytteriigare halverades, vilket denne inte på något säU kan accep­tera.

Prop 1978/79:70

24

Länsstyrelsen i Hallands län har i samråd med länsstyrelsen i Krono­bergs län på fastighetsnämndens begäran yttrat sig över kommunstyrel­sens, hälsovårdsnämndens och Föreningens för Meslockabygdens Beva­rande skrivelser. Länsstyrelsen, som inte funnit anledning att frångå den uppfattning som tidigare redovisats, förordar än en gång att mark för skjut-och övningsfält för I 16 med InfKAS anskaffas vid Mästocka. I sitt yttran­de anför länsstyrelsen bl. a.:

"I förhållande till de betydande olägenheter som skulle uppstå för såväl samhälle som enskilda om I 16/Fo 31 med InfKAS nödgas flytta till an­nan ort i brist på lämplig övnings- och skjutfältsmark i Halmstad med omnejd är störningarna för människor och miljö i Mästockaområdet trots allt ringa. Det bör i della sammanhang uppmärksammas, att i en­dast ett fall har bullernivåns medelvärde för kulspruta, som kommer att bli det avgjort mesi använda vapnet på det blivande skjutfältet vid sidan om gängse handeldvapen, nått över acceptabelt utomhusbuller. Det kan således slås fasl alt oavsett från vilken tilltänkt skjutplals inom det före­slagna området skjutning med kulspruta sker kommer detta endasl un­danlagsvis att orsaka oacceptabelt buller. Inte heller från andra vid provskjutningen använda vapen är slörningseffekterna anmärknings­värda om man beaktar den förhållandevis ringa mängd ammunition som kommer att avlossas med dessa vapentyper under ett år. Att störningar momentant kommer atl uppträda inom och i anslutning till skjutfältet bestrider länsstyrelsen inte men det bör observeras atl del i ytterst få fall kan komma alt röra sig om kontinuerliga störningar. Dessutom bör det inte vara förenat med alltför omfattande vare sig arrangemang eller kost­nader alt anlägga sådana anordningar för bullerdämpning all störningar­na ytterligare minskas. Undersökningar härom bör ingå i den fortsatta detaljplaneringen."

Till länsstyrelsens yttrande har fogats synpunkter från länsläkarorgani­sationen i Hallands län. Länsläkarorganisationen har därvid påtalat all de utförda bullermätningarna ger i första hand endast en siffermässig upp­skattning av bullernivån. De sociala och socialmedicinska konsekvensema för markägama om de tvingas lämna sina fastigheter är enligt länsläkaror­ganisationen således helt förbisedda och ej heller är dessa intressenters upplevelse av sin situation belyst tillräckligt i utredningsmaterialet. Läns-läkarorganisationens uppfattning är atl ulredningen bör kompletteras med en sociologisk undersökning innan frågan om erforderiigt markförvärv av­görs.

Från statens naturvårdsverk har under hand meddelats till fastighets-nämnden atl verkets omgivningshygieniska avdelning i anledning av läns-läkarorganisationens yttrande avser atl genomföra en forskningsuppgift beträffande det föreslagna skjutfältet vid Mästocka. Forskningsuppgiften avser att undersöka de sociologiska verkningama av en skjutfältsetable-ring. Som ett försia led i undersökningen genomförs en enkälförfrågan lill

Prop 1978/79:70

25

berörda hushåll. Därest skjutfältet anskaffas avses enkätundersökningen följas upp och utvärderas efter ett antal år.

På fastighetsnämndens begäran har chefen för flygvapnet i samarbete med luftfartsverket granskat konsekvenserna för militär och civil luftfart om det till Mästocka föreslagna övnings- och skjutfältet skulle förläggas öster eller nordost om flygvapnets skjutfält Tönnersjö. Även konsekven­sema för främst militär luftfart om huvudanfallsriktningen ändras radikalt vid Tönnersjöfältet har granskats. Granskningen har visat att ingen av de ifrågasatta anordningarna kan godtas. 1 yttrandet till fastighetsnämnden anförs bl.a.: "Nuvarande  huvudanfallsriktning vid Tönnersjömålet  är optimerad med utgångspunkt från utbildningskrav, civil och militär luftfart samt miljöhänsyn. En radikal förändring av anfallsriktningen medför sådana nackdelar vad avser funktion, säkerhei och kostnader att någon sådan förändnng inte kan godtas.

Område Mästocka 2 och 3 kan godtas från luftfartssynpunkt förutsatt alt kraven på samordning, prioritet och säkerhet uppfylls. En marginell ut­ökning av ES R50 söderut erfordras och är genomförbar."

"En förskjutning av arméns skjutfält ål öster eller nordost på sådant sätt att restriktionsområde för luftfart måste utökas eller tillskapas öster om ES R50 östligaste gräns blockerar framkomstmöjligheter för den civila luftfart som idag framförs under luftlederna öster om nuvarande ES R50. Därmed tvingas denna trafik att välja flygvägar öster luftleds-sträckningen.

Luftfartsverket framhåller som ytterst väsentligt att förbipassage enligt nuvarande förutsättningar bibehålls längs luftlederna G5 och G15E sträckningar. En blockering enligt ovan innebär enligt luftfartsverket allvarlig risk för otillåten genomflygning av skjutfältets riskområden. Ovannämnd förskjutning kan genom sin inverkan på civil luftfart få så­dan återverkan på flygvapnets förbandsproducerande verksamhet att uppställda utbildningsändamål äventyras."

Fastighetsnämnden har av chefen för 1 16 begärt kontroll av bland annat antalet mantalsskrivna personer inom de altemativa områdena Mästocka Il och 111. Av regementschefens redovisning framgår att 24 personer 1977-10-06 var mantalsskrivna inom området. Av dessa uppges två ej äga fastig­heten och ej heller sedan länge ha bott på densamma. Regementschefen anför, att cirka 22 personer kommer att vara mantalsskrivna inom området 1978. Vid bedömning ur enbart säkerhetssynpunkt uppges att 16 personer kan bo kvar på respektive fastighet, medan sex måste flytta.

Föreningen för Meslockabygdens Bevarande har med skrivelse till fas­tighetsnämnden 1978-09-02 överiämnat kopior av listor med namn på drygt I 800 personer, som stöder föreningen och motsätter sig all utbyggnad av skjutfält inom Mästockaområdet. Föreningen har därmed velat visa på "den stora och breda allmänna opinion, som vuxit fram" mot skjutfalts-förslaget.

Prop 1978/79:70

26

Fastighetsnämndens överväganden

Enighet råder om atl de markområden som 1 16 med InfKAS för närva­rande disponerar är otillräckliga för att den ålagda utbildningen skall kunna genomföras. Försvarets fredsorganisationsutredning har undersökt om man kan dra in 1 16 och flytta InfKAS. Utredningen har emellertid funnit att såväl I 16 som InfKAS bör vara kvar i Halmstad. Utredningen förutsät­ter därvid att förbandets behov av övningsmark blir tillgodosett genom att ett nytt skjutfålt anskaffas. Regering och riksdag har i år på gmndval av ut­redningens undersökningar behandlal frågan om ändringar i arméns freds­organisation. Statsmakterna har därvid utgått från atl nuvarande förbands­organisation i Halmstad bibehålles.

Mol bakgrunden av det anförda kan försvarels fastighetsnämnd inte fin­na annat än att det är nödvändigt att tillföra I 16 med InfKAS ytterligare mark. I första hand behövs mark för stridsskjutningar. Men marken bör vara sådan att den möjliggör även andra övningar, främsi i högre förband. De nu använda skjutfälten Nyårsåsen och Ringenäs kan inte utvidgas så att de blir tillräckliga. Ett nytt skjutfält måste därför anskaffas på annan plats inom acceptabelt avstånd från Halmstad.

Omfaitande utredningar på regional och lokal nivå har genomförts föratt finna ett område i Halmstadstrakten dit det nya övnings- och skjutfåltet kan lokaliseras utan större intrång på andra allmänna och enskilda intres­sen än som är nödvändigt. Vid utredningsarbetet har redan tidigt skett samråd med länsstyrelsen, berörda kommuner och andra civila organ. Denna gmndläggande utredningsverksamhet har avslutats genom en ar­betsgrupp som tillsatts på initiativ av länsstyrelsen som ett led i den fysiska riksplaneringen. Arbetsgruppen har haft en bred sammansättning. Fastig­hetsnämnden har vid sina kompletterande undersökningar inte funnit be­lägg för att den grundläggande utredningen inte skulle ha utförts med, i vä­sentliga frågor, tillfredsställande grad av omsorg och noggrannhet.

Nyssnämnda arbetsgmpp har funnit att det behövliga övnings- och skjutfältet bör lokaliseras antingen till trakten av Slättåkra eller till trakten av Mästocka. Beträffande lokalisering till Mästockatrakten föreligger tre alternativ för områdets närmare utformning. Arbetsgmppen har av dessa altemativ förordat de av gruppen framtagna Mästocka II och 111. Chefen för armén har anslutit sig till arbetsgruppens uppfattning. Av de båda alter-nafiven anser han Mästocka 111 lämpligast. Även länsstyrelsen har föror­dat lokalisering till Mästockaområdet.

Altemativen Mästocka 11 och III framstår, främst med hänsyn till de so­ciala konsekvensema, som klart överlägsna alternativet Mästocka I. Fas­tighetsnämnden har därför inskränkt sin slutliga bedömning till en jämfö­relse mellan alternativen Slättåkra, Mästocka 11 och Mästocka 111.

Vid sin granskning har även fastighelsnämnden funnit atl lokalisering av det nya övnings- och skjutfältet till Mästockatrakten är att föredra framför

Prop 1978/79:70

27

en lokalisering till Slättåkra. Mästockaområdet synes väl lämpat för den militära verksamhet som skall bedrivas där. Det innehåller mer åker och ängsmark än Slättåkraområdet, men skillnaden synes inte vara av sådan storlek atl den bör tillmätas någon avgörande betydelse. Detta understryks också av förhållandel att jordbruket inom båda områdena i första hand sy­nes framstå som ett komplement till skogsbruket. Arealen produktiv skogsmark är större inom Slättåkraområdet, där ett övnings- och skjutfält också ur skoglig synpunkt skulle innebära ett större produktionsbortfall. Sammantaget synes från jord- och skogsbrukssynpunkt skadorna bli lägst vid en lokalisering lill Mästockaområdet.

Antalet boende inom områdena är ungefär lika stort, omkring 30 perso­ner enligt arbelsgmppens uppgifter. Senare verkställd kontroll tyder på atl antalet numera i vart fall inte är högre. Inom Mästockaområdet synes det möjligl för ett inte oväsentligt antal personer att åtminstone övergångsvis bo kvar på sina fastigheter om vissa bullerstörningar godtas. Från denna synpunki är Mästockaområdet att föredra framför Slättåkraområdet där det anges att, med hänsyn till bebyggelsens lokalisering, motsvarande möj­lighet inte finns.

En jämförelse mellan arbetsgruppens och de av Föreningen för Me­slockabygdens Bevarande lämnade uppgiftema ger vid handen att Mä­stockaområdet rymmer ett 20-taI fritidshus. Inom Slättåkraområdet finns ett tiolal. Inget av områdena synes i någon större grad vara utnyttjat för rörligt friluftsliv.

Varken Slättåkra- eller Mäslockaområdel bedöms ha särpräglade natur­värden eller unika miljöer, som inte finns på annat håll. Allvarliga konflik­ter med naturvårdens intressen synes inte föreligga beträffande något av områdena.

Slättåkraområdet ligger delvis inom inflygningsriktning mot Halmstad och nödvändiggör för att kunna utnyttjas att ett nytt restriktionsområde för luftfarten etableras. Mästockaområdet ligger inom ett redan etablerat re­striktionsområde och synes därför vad angår den civila luftfarten vara att föredra.

Mästockaområdet gränsar till flygvapnets skjutfält Tönnersjö, inom vil­ket verksamhet som medför omgivningspåverkande buller redan etable­rats. Med sin omedelbara anknytning till Tönnersjö skjutfält är Mästocka­området därför ur regional planeringssynpunkt att föredra framför Slättåk­raområdet.

Möjligheterna till samordning med flygvapnets på Tönnersjöfältet eta­blerade verksamhei erbjuder beaktansvärda fördelar. Sålunda kan riskom­råden vid arméförbandens skjutningar läggas över Tönnersjöfältet när flygvapnets övningar och annan verksamhet inte pågår där. Likaså synes den erforderliga brandberedskapen med fördel kunna samordnas med den inom Tönnersjöfältet redan etablerade.

Fastighetsnämnden anser emellertid att det inte är möjligt att driva sam-

Prop 1978/79:70

28

ordningen på Tönnersjöfältet så långt att det för I 16 med InfKAS behövli­ga fältets areal på något betydelsefulU sätt skulle kunna reduceras. Man måste härvid hålla i minnet att fältet inte enbart skall medge skarpskjut­ningar utan också andra övningar, främst i större förband. Den komplette­rande utredning som fastighetsnämnden låtit verkställa har inte heller givit vid handen att ifrågasatt förskjutning av Mästockaområdet åt nort, nordost eller öster kan anses utgöra något realistiskt alternativ till övnings- och skjutfältets lokalisering. En sådan förskjutning skulle medföra alltför all­varliga konsekvenser för den civila och militära lufttrafiken samt för flyg­vapnets verksamhet på Tönnersjöfältet.

Efter ovan redovisad granskning har fastighetsnämnden funnit övervä­gande skäl tala för att förorda att det nya övnings- och skjutfältet lokalise­ras till Mästockaområdet.

Alternativet Mästocka III omfattar cirka 80 hektar större areal än alter­nativet Mästocka II. Riskområdet för en vid Rävshult planerad skjutplats har i alternativet Mästocka 111 kunnat vridas mot sydväst varigenom det blivit möjligt att uppfylla ett med hänsyn till flygvapnets verksamhet tidi­gare uppställt krav på riskområdets belägenhet. Det har dock senare ut­rönts att arméförbanden inte kan skjuta skarpt inom Mästockaområdet samtidigt som flygförbanden övar tillämpade anfall och skolskjulning på Tönnersjöfältet, Vid sådant förhållande synes det fastighetsnämnden att några betydande fördelar inte står att vinna om alternativet Mästocka 111 skulle väljas framför Mästocka 11, Fastighetsnämnden anser därför att det nya övnings- och skjutfältet bör utformas enligt sistnämnda alternativ.

Mätningar har utförts av det buller som kommer att uppstå om det nya fältet lokaliseras till Mästockaområdet. Resultatet av dessa mätningar har bedömts såväl av länsstyrelsen som av hälsovårdsnämnden och kommun­styrelsen i Laholms kommun. Bedömningarna skiljer sig åt i vissa avseen­den. Kommunen har framfört önskemål om minskning av fältets omfatt­ning. Länsstyrelsen har ansett att skjutningar med kulspmta eller handeld­vapen inte utgör något problem och att störningarna från de tyngre vapnen (granatgevär och pansarvärnspjäs) ej är anmärkningsvärda, om man beak­tar den förhållandevis ringa mängd ammunition som kommer atl avlossas med dessa vapenlyper. - Omfattningen av bullerstörningarna är givetvis beroende av vilken placering de olika anläggningarna får på fältet. Genom en lämplig lokalisering synes man endast i undantagsfall behöva befara stö­rande buller för kringboende vid skjutningar med kulspruta eller handeld­vapen, vilka vapentyper blir de mest använda på fältet. Däremot kan så­dant buller uppstå för vissa boende vid skjutningar med de tyngre vapnen. Fastighetsnämnden anser - liksom kommunen och länsstyrelsen - att rim­liga ansträngningar måste göras för att minska eller undvika bullerstörning­ar. Möjligheter härtill borde finnas vid den kommande detaljplaneringen av skjutfältet. Åtgärder kan därvid avse förutom placeringen av anläggningar­na även inskränkningar i såväl tid som rum. Såsom länsstyrelsen framhållit

Prop 1978/79:70

29

ankommer del främsi på länsstyrelsen att, i samråd med statliga och kom­munala myndigheter, ge råd och anvisningar härom. Delta sker när fältet skall ställas i ordning. Försvarets myndigheter skall då i god lid anmäla till länsstyrelsen tilltänkt placering av skjutbanorna pä fältet, - Fastighets­nämnden vill också peka på möjligheten aU lösa in särskilt bullerexpone-rad fastighei utanför fältet om ägaren begär detta. Sådan fråga bör dock be­dömas enligt vanliga immissionsrättsliga principer, - Atl minska fältets omfattning sä som Laholms kommun önskat anser fastighetsnämnden inte möjligt. Man skulle då försämra fältets användbarhet på sådani sätt att syf­tet med anskaffningen inte uppnås.

Fastighetsnämnden delar länsstyrelsens uppfattning att det i varje fall i södra Sverige torde vara omöjligt atl finna ett sammanhängande område av den storlek det här är fråga om som inom sig inte rymmer konfliktanled­ningar,

Hallands läns landstings förvaltningsutskott häri yttrande över fredsor­ganisationsutredningens slutbetänkande del 2 ställt i utsikt att genom över­låtelse av mark inom andra delar av Veinge-Tönnersjöområdel kunna er­bjuda staten möjlighet att tillhandahålla ersättningsmark åt av skjutfältsan-läggningen berörda markägare som kan vara i behov därav. Även Halm­stads kommun har förklarat sig beredd att inventera sitt markinnehav i samma syfte. Fastighetsnämnden anser att dessa förslag bör ingående prö­vas vid genomförandel av anskaffningen. I första hand bör tillses att de inom området permanent boende får andra fastigheter liksom att ersätt­ningsmark i möjligaste mån bör erbjudas markägare som nödgas avstå mark och som vill fortsätta sin verksamhet inom jordbruksnäringen.

Arbetet med att vid skjutfältsanskaffningen försöka medverka till an­skaffning av andra gårdar för berörda jordbrukare och till markbyien, när särskilda skäl därför kan föreligga, torde bli av så speciell art alt en sär­skild delegation bör tillsättas för att handha anskaffningen.

Fortifikationsförvaltningen har gjort överslagsvisa bedömningar rörande kostnaderna för genomförande av den av nämnden förordade skjutfältsan­skaffningen. Enligt vad nämnden underhand erfarit har det inte framkom­mit något som tyder pä att skjutfältsanskaffningen inte skulle kunna ge­nomföras till rimlig kostnad, Fortifikationsförvaltningen avser att direkt till regeringen redovisa resultatet av gjorda kostnadsberäkningar.

Vad angår den av länsstyrelsen berörda frågan om fortsau utnyttjande av flygvapnets målplats Hökafältet har överbefälhavaren i sin redovisning till regeringen av den fysiska riksplaneringens planeringsskede 1977-12-02 anfört att han avser att initiera chefen för flygvapnet att utreda möjlighe­terna att tiil annat skjutområde flytta den verksamhet som nu bedrivs på Hökafället. Mol denna bakgrund anser sig fastighetsnämnden inte vidare behöva beröra denna fråga.

Prop 1978/79:70

30

Fastighetsnämndens förslag

Fastighetsnämnden föreslår följande.

1 16 med InfKAS behov av ytteriigare mark för utbildningen tillgodoses genom anskaffning av ett nytt övnings- och skjutfält om cirka 3 300 hek­tar vid Mästocka och i omedelbar anslutning till flygvapnets skjutfält Tönnersjö cirka 30 km öster om Halmstad.

Fältet bör omfatta i huvudsak den mark som på kartan bilaga C angivits som altemativ Mästocka 11.

Vid anskaffningen prövas möjlighetema att medverka till anskaffning av ersättningsmark i den utsträckning som angivits i det föregående.

     En särskild delegation tillsätts för att genomföra den föreslagna mark-

anskaffningen.

Remissaklen återgår. Vid densamma fogas vissa handlingar som kommit in till fastighelsnämnden vid dess handläggning av ärendet.

I den slutliga handläggningen av detta ärende har deltagit undertecknad ordförande samt ledamöterna[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Esping, HeimbiJrger, Höljer, Hörnquist och[REDACTED_EFTERNAMN].

Samtliga har varit ense om beslutet.

VALTER ÅMAN

LARS ERIK[REDACTED_EFTERNAMN]

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1978