Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1977/78:36

Regeringens proposition

1977/78:36

om kommunal vuxenutbildning;

beslutad den 27 oktober 1977.

Regeringen förelägger riksdagen vad som har upptagits i bifogade ut­drag av regeringsprotokoll för den åtgärd eUer det ändamål som framgår av föredragandens hemställan.

På regeringens vägnar

THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

JAN-ERIK[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

Propositionen behandlar vissa förslag som lagts fram av kommittén för studiestöd åt vuxna (SVUX) i betänkandet (SOU 1975: 59) Utbild­ning för vuxna och ett förslag från skolöverstyrelsen (SÖ) om linje- och ämneskonstruktion inom kommunal vuxenutbildning.

Med hänsyn till det nu rådande ekonomiska läget, till remissinstan­sernas ställningstaganden och till behovet av översyn av den kommunala vuxenutbildningen följs inte SVUX' förslag om s. k. garantikurser inom kommunal vuxenutbildning.

I propositionen föreslås en viss förstärkning av skolledarresurserna inom kommunal vuxenutbildning. Vissa medel bör ställas till SÖ:s för­fogande för att tilldelas kommuner som har en nystartad kommunal vuxenutbildning eller en med ringa omfattning i förhållande tiU befolk­ningsunderlaget. Närmare förslag kommer att framläggas i budgetpropo­sitionen 1978.

Under budgetåren 1976/77 och 1977/78 gäller en förordning, som medger att kurser inom kommunal vuxenutbildning i vissa fall får startas med lägre deltagarantal än normalt. Regeringen avser att ersätta denna förordning med permanenta bestämmelser med motsvarande innehåll.

I propositionen föreslås att antalet undervisningstimmar skall minskas med 20 %, om antalet stadigvarande deltagare sjunker från tolv till lägst åtta. Liknande regler föreslås gälla för de kurser som får starta med lägre antal deltagare.

1    Riksdagen 1977/78. 1 saml. Nr 36

Prop. 1977/78: 36

2

Propositionen innehåller också förslag om en försöksverksamhet ined etappindelning av kurser på grundval av SÖ:s förslag om linje- och ämneskonstruktion inom kommunal vuxenutbildning. Försöket skall starta höstterminen 1978 och pågå under tre år.

Vidare aviseras i propositionen att regeringen kommer att tiUsätta en särskild kommitté med uppdrag att göra en översyn av den kommunala vuxenutbUdningen, innan definitiv ställning tas till dess organisation, omfattning och närmare utformning i framtiden.

Prop. 1977/78: 36

Utdrag UTBILDNINGSDEPARTEMENTET        ,   PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1977-10-27

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, oeh statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Asling,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Krönmårk,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om kommunal vuxenutbildning

1    Inledning

Med stöd av Kungl. Majtts bemyndigande den 28 juli 1968 tillkallade dåvarande chefen för utbildningsdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], samma år sakkunniga (U 1969: 51) för att utreda frågor om studiefinansiering inom vuxenutbildningen.

De sakkunniga antog benämningen kommittén för studiestöd åt vuxna (SVUX). Den 25 febraari 1972 vidgades SVUX' uppdrag genom tilläggs­direktiv till att också omfatta överväganden om hur de olika formerna av samhällsstödd vuxenutbildning skall stödja öch komplettera varandra. KommUtén har i juli 1974 avlämnat betänkandet (SOU 1974: 62) Stu­diestöd åt vuxna samt i juni 1975 betänkandet (SOU 1975: 59) UtbUd­ning för vuxna.

Regeringen har den 29 maj 1975 uppdragit åt skolöverstyrelsen (SÖ) att med beaktande av vad som i propositionen 1975: 9 anförts om behö­righetskomplettering inom den kommunala vuxenutbildningens ram ut­arbeta förslag till studiegång i berörda ämnen.

SÖ har den 2 mars 1977 avlämnat förslag om linje- och ämneskon­struktion inom kommunal vuxenutbUdning.

Efter remiss har yttranden över betänkandet Utbildning > för vuxna avgetts av statskontoret, riksrevisionsverket (RRV), centrala studiestöds­nämnden (CSN), skolöverstyrelsen (SÖ), dåvarande universitetskanslers-,

1 När betänkandet avlämnades:

riksdagsmannen Bengt[REDACTED_EFTERNAMN], kanslirådet Johnny[REDACTED_EFTERNAMN], ombudsman­nen Tore[REDACTED_EFTERNAMN], adjunkten Nils[REDACTED_EFTERNAMN], direktörsassistenten Margareta[REDACTED_EFTERNAMN], rektorn Thorvald[REDACTED_EFTERNAMN], studierektorn Herman[REDACTED_EFTERNAMN] och riksdagsledamoten Karin[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1977/78: 36

4

ämbetet (UKÄ), arbetsmarknadsstyrelsen (AMS), utredningen (U 1972: 06) om skolan, staten och kommunerna (SSK), försvarets skolnämnd. Landsorganisationen i Sverige (LO), Centralorganisationen SACO/SR (SACO/SR), Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Svenska arbets­givareföreningen (SAF), Svenska kommunförbundet. Landstingsförbun­det, Sveriges Förenade Studentkårer (SFS), Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund (SSKF), Centerns kvinnoförbund (CKF), Moderata sam­lingspartiets kvinnoförbund (MKF), Handikapporganisationernas central­kommitté (HCK), Arbetarnas bUdningsförbund (ABF), Folkuiiiversitetet,. Frikyrkliga studieförbundet, Nykterhetsrörelsens bildningsverksamhet (NBV), Studiefrämjandet, Studieförbundet Vuxenskolan (Vuxenskolan), Sveriges kyrkliga studieförbund och Tjänstemännens bildningsverksam­het (TBV).

Dessutom har Svenska föreningen för studie- och yrkesvägledning kommit in med synpunkter på betänkandet.

Yttranden över SÖ:s förslag om linje- och ämneskonstruktion inom kommunal vuxenutbildning har avgetts av universitets- och högskole­ämbetet (UHÄ), CSN, AMS, folkbildningsutredningen (U 1975: 19), ut­redningen (U 1976: 10) om den gymnasiala utbildningen (gymnasieut­redningen), LO, SACO/SR, TCO, SAF, Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, östra distriktet av samärbétsorganisationen för" Sveriges vuxenstuderande (SOSVUX-östra), Elevförbundet och Folk­bildningsförbundet.

Dessutom har yttranden kommit in från Stockholms skoldirektion, ele­ver och lärare vid Fridhemsplans vuxengymnasium, ämneslärarlinjens vuxenpedagogiska grupp vid lärarhögskolan i Stockholm, elevkåren i Norrköpings kommunala vuxenskola, lokalföreningen av Lärarnas Riks­förbund vid kommunala vuxenskolan i Norrköping.

SACO/SR har i en skrivelse till SÖ hemställt att SÖ hos regeringen skaffar sig bemyndigande att utfärda föreskrifter, varigenom lärare och skolledare, som vid bifall till föreslagna nya bestämmelser om grund­skolekompetens och gymnasieskolekompetens för vuxna . får minskat tjänstgöringsunderlag, kan beredas fortsatt anställning t oförändrad om­fattning genom särskilda pedagogiska insatser för den kommunala vuxenutbildningen. SÖ har den 14 juni 1977 överlämnat skrivelsen till regeringen.

Riksdagen har uttalat att det är angeläget att en proposition om för­stärkning av den kommunala vuxenutbUdningen på grundval av SVUX' förslag läggs fram för riksdagen hösten 1977 (mot. 1975/76: 883, 1418 och 2090, UbU 1975/76: 23, rskr 1975/76: 281).

I fråga om flera av förslagen fordras inte beslut av riksdagen. För överblickens och sammanhangets skull,berörs dock vissa sådana förslag.

Prop. 1977/78: 36

5

2    Nuvarande organisation

2.1      Läroplaner m. m.

Kommunal vuxenutbildning anordnar ämneskurser på olika nivåer, dels gmndskolekurser, dels gymnasieskolekurser i allmänna ämnen och på försök under budgetåren 1975/76, 1976/77 och. 1977/78 i yrkesfek-niska ämnen samt dels kurser inom särskild yrkesinriktad utbildning. Verksamheten regleras av förordningen (1971: 424) om kommunal och statlig vuxenutbildning (ändrad senast 1977: 550).

Läroplanerna ansluter i sin kursplanedel tUl ungdomsskolans, medan timplanerna är väsentligen annorlunda. Antalet undervisningstimmar i kommunal vuxenutbildning varierar i stort sett mellan 25 och 75 % av antalet undervisningstimmar i motsvarande ämnen i ungdomsskolan. Fr. o. m. den 1 juli 1977 fastställer SÖ antalet timmar i varje ämne i kommunal vuxenutbildning inom vissa ramar (prop. 1976/77: 100 bil. 12, UbU 1976/77: 19, rskr 1976/77: 176).

Kommunal vuxenutbildning finns i två organisatoriska former, dels som utbildning anknuten till skolenhet inom ungdomsskolan, dels som UtbUdning inom särskild skolenhet. UtbUdningen anordnas i form av kurser på både dagtid och kvällstid. Under de senaste åren har antalet dagkurser ökat. Detta är särskUt märkbart på gmndskolenivå.

Den kommunala vuxenutbildningen ger både allmän utbUdning oeh yrkesinriktad utbildning. Endast ett fåtal studerande eftersträvar och fullföljer en fullständig studiekurs, dvs. studier som leder till fullständig grundskole- eller gymnasieskolekompetens. Koneentrationsstudier i en­staka ämnen där eleven läser ett eller ett par ämnen samtidigt är vanligt. När det gäller deltagarnas fördelning över ämnen finns en koncentration till ett fåtal ämnen. I grundskolan dominerar engelska, följt av matematik och svenska. Dessa ämnen svarade höstterminen 1974 för 63 % av antalet deltagare. Även på gymnasieskolans tre- oeh fyraåriga linjer samlade dessa ämnen flest deltagare, tUlsammans dock knappt 40%.

2.2      Gällande bestämmelser

Statsbidrag utgår med 100 % av utgifterna för löner till lärare och skolledare. För kurs som påbörjas inom kommunal vuxenutbildning er­håUs bidrag till lärariöner för högst det antal lektioner kursen enligt föreskriven timplan skall innehålla.

Grundvillkoret för att statsbidrag skaU utgå är att kommunen har underlag för att starta kursen. För det stora flertalet kommuner innebär detta, att antalet stadigvarande deltagare i kursen skall vara minst tolv. För kommun inom allmänna stödområdet gäller att kurs utanför gym­nasieort (ort där reguljär treårig linje av gymnasieskolan får anordnas)

Prop. 1977/78: 36

6

får påbörjas om antalet deltagare stadigvarande uppgår till lägst åtta. Särskilda regler gäller för handikappade och intagna på fångvårdsan­stalt.

Sjunker antalet deltagare i kurs under fastställt minimiantal skäll länsskolnämnd bestämma om kursen får bibehållas samt om eventuell reduktion av antalet undervisningstimmar. Ny kurs i samnia ämne får påbörjas samtidigt endast om antalet deltagare överstiger 35.

Till de timresurser som ställs till förfogande för den egentliga under visningen i kursen kommer ett på antalet undervisningstimmar beräknat schablontillägg som varierar efter utbildningsnivå och linje. För grund­skolekurs utgår schablontillägget med 25 %, för gymnasieskolekurs på tvåårig ekonomisk, social och teknisk linje, på treårig Och på fyraårig, linje med 13 % och för övriga gymnasieskolekurser och särskild yrkes­inriktad UtbUdning med 10 % på kursens undervisningstimmar. De me­del som erhålls genom schablontiUägget får användas för stödundervis­ning, studiehandledning, studie- oeh yrkesorientering och vissa kostnader i samband med gmndutbildning (alfabétiseringsundervisning) för vuxna.

För en elev som önskar studera ett ämne i komrhunal vuxenutbUd­ning som denne tidigare har betyg i från grundskolan, gymnasieskolan eller motsvarande äldre, skolform gäller att eleven bära får tas in i kom­munal vuxenutbildning om det inte medför ökade kostnader för stats­verket. Undantag görs för elev som behöver läsa ett ämne för att bU behörig för vidare studier. Även om den studerande tas in i utbUdning, får han inte nytt betyg efter avslutad kurs. För att få betyg måste han gå upp i särskild prövning i varje ämne. Det betyg som eleven erhållit vid denna särskilda prövning får inte användas vid urval. I en urvalssitua­tion gäller det första betyget.

För budgetåren 1976/77 och 1977/78 har regeringen medgivit dispens , för att anordna vissa kurser med lägre antal deltagare än normalt. Be­slutet innebär bl. a. följande.

Om minst tre deltagare har utbUdningsbidrag eller särskilt vuxenstu­diestöd, får kommunerna anordna kurser i alla ämnen om man räknar med att antalet deltagare under hela kursen är minst åtta, i glesbygd fem.

Om minst tre av deltagarna är kvinnor, får kommunerna anordna

kurser med lägst fem deltagare i teknologi och övriga tekniska ämnen

och (om kurserna gäller fackteori eller kombineras .med kurser i fack­

teori) i bygg- oeh anläggningsteknik, el-teleteknik, fordonsteknik, pro­

cessteknik, träteknik och verkstadsteknik.

,   .

Grundskolekurser och gymnasieskolekurser- får anordnas i svenska

och engelska med lägst åtta deltagare, i glesbygd fem. För att gmnd­

skolekurser skaU få påbörjas krävs dock att minst fem deltagare kom­

binerar studierna i svenska eller engelska med minst två andra kurser i

kommunal vuxenutbUdning.

.   ';     

Dessutom får, under de två år det är fråga om, varje kommun anord-

Prop. 1977/78: 36

7

na två grundskolekurser med lägst åtta deltagare, i glesbygd lägst fem i vart och ett av ämnena matematik, fysik och kemi. På gymnasieskole­nivå får kommunen anordna två kurser enligt samma regler i matema­tik, fysik, kemi och teknologi.

Med skrivelse den 25 augusti 1977 har SÖ överlämnat en rapport över hur kommunema under budgetåret 1976/77 utnyttjat dessa möjUg­heter att i vissa fall starta kurser med lägre deltagarantal än normalt.

Av rapporten framgår bl. a. att förordningen av tidsskäl inte i någon större omfattning kom att påverka kursutbudet inför läsåret 1976/77, varför tillämpningen av förordningen väsentligen skett på redan plane­rad utbildning. Viss osäkerhet om tolkningen av reglerna tycks också ha rått. Vidare kan svårigheten att i detalj känna till planering av och förändringar i kringliggande kommuners kursutbud ha inverkat ne­gativt på utnyttjandegraden. Endast hälften av landets kommuner ut­nyttjade dispensmöjligheterna under budgetåret 1976/77, men effekten kan väntas bli större under budgetåret 1977/78.

Antalet startade kurser med lägre deltagarantal var enligt SÖ:s rap­port lågt i förhållande till totala antalet pågående kurser. Antalet del­tagare i dispenskurserna utgjorde endast 34 % av det totala antalet deltagare i nystartade kurser under ett läsår (jämförelsen gäller läsåret 1975/76). De medelstora och stora kommunerna har i största utsträck­ning kunnat använda sig av dispensmöjligheterna. Antalet startade kur­ser med undantag för storstäderna ökar med kommunens storlek. Andelen startade kurser inom resp. utanför det allmänna stödområdet uppvisar ingen skillnad utom vad gäller de aUra minsta kommunerna, där så gott som samtiiga dispenskurser startats i kommuner inom stöd­området.

Dispensmöjligheternas effekt på det totala antalet deltagare under budgetåret 1976/77 var som framgått begränsad liksöm den önskade geografiska spridningen av möjligheterna till behörighetsgivande stu­dier. I vissa kommuner har betydelsen ändå varit stor. Ämneskurser, bl. a. som sammanhållen utbildning, har kunnat starta där det tidigare inte varit möjligt. På flera orter har kursutbudet planerats och mark­nadsförts med dispensmöjligheterna i åtanke, varefter antalet deltagare blivit så stort att någon dispens inte behövdes.

2.3 Kvantitativ omfattning

1967 års vuxenutbildningsreform (prop. 1967: 85, SU 1967: 117, rskr 1967: 277) medförde en stark expansion av den kommunala vuxenutbUd­ningen. F. n. anordnas åtminstone någon kurs i kommunal vuxenutbild­ning i praktiskt taget alla kommuner. Det betydei: emellertid inte att ut­bUdningen är väl spridd. Trots den mycket starka utbyggnad som skett är bilden geografiskt splittrad.

SÖ har belyst den kvantitativa omfattningen' och den geografiska

Prop. 1977/78: 36

8

spridningen i en promemoria som redovisas i SVUX' betänkande. I samband med SÖ:s förslag om linje- och ämneskonstruktion inom kom­munal vuxenutbildning har en ytterligare bearbetning av statistiken skett.

Antalet kursdeltagare ökade snabbt under åren 19681971. Åren 19721974 sjönk antalet, främst i grundskolekurserna bl. a. tiU följd av ändrade intagningsbestämmelser. Sedan höstterminen 1974 har del­tagarantalet ökat på nytt (se tabell 1). EnUgt en SÖ-undersökning 1976 deltog 59 % i högst fem lektionstimmar per vecka och endast 24 % i minst elva ("heltidsstuderande"). Av dagkursdeltagarna läste 25 % en­dast ett ämne oeh ytterligare 15 % av dem var deltidsstuderande. Anta­let "heltidsstuderande" är således förhåUandevis litet. Av kvällskursdel­tagarna hade 87 % heltidsarbete.

Tabell 1    Antal kursdeltagare i kommunal vuxenutbildning

Antal kursdeltagare

. '

Grundskole-

Gymnasie-

Kurser inom

Samtliga

kurser

skolekurser

särsk. yrkes­inriktad ut­bildning

Ht 1968

18 930

44 375

_

_

Ht 1971

80 600

92 320

67 390

240 300

Ht 1973

65 750

90 840

65 550

222 150

Ht 1974

57 320

85 040

47 250

189 610

Ht 1975

61 160

92 560

60 630'

214 350

' Inklusive 2-äriga yrkesinriktade linjer (8 576).

Tabell 2   Andel deltagare i dagkurser i procent av samtliga kurser

Ämne

Andel deltagare ht 1975 i dagkurser i

Grundskola

Gymnasieskola

Treårig eko-

Tvåårig eko-

nomisk, hu-

nomisk, social

manistisk, sam

- och teknisk

hällsveten-

linje

 skaplig, natur-

vetenskaplig

och teknisk

linje

Svenska

56

58

57

Engelska

28

32

62

Matematik

54

47

49

Samhällsorienterande

94

61

20

ämnen

Naturorienterande ämnen

82

51

36

Franska/Tyska

27

27

50

Tekniska ämnen

46

22

Ekonomiska ämnen

_

34

71

Övriga ämnen

65

33

50

Samtliga ämnen

50

40

54

Prop. 1977/78: 36

9

Ämnena svenska, engelska och matematik domineirar bland grund­skolekurserna. Samhällsorienterande och naturorienterande ämnen stu-' deras, nästan uteslutande av dem som siktar på fullständig behörighet (i första hand dagstuderandé). Bland kvällskurserna dominerar de tre kommunikationsämnena (svenska, engelska, matematik) (80 %) medan ett fåtal läser samhällsorienterande ämnen (1 %) och naturorienterande ämnen (4 %) (se tabell 3).

De tre ämnena svenska, engelska och matematik dominerar inte lika mycket bland ämneskurserna på gymnasieskolestadiet; De olika ämnenas andel av kurserna är i stort sett lika stor på dag- och kvällstid med två undantag. Samhällsorienterande ämnen har väsentligt större andel på dagtid och främmande språk utom engelska (B-/C-språk) har större an­del på kvällstid.

Sannolikt föreligger en spontan efterfrågan på en del ämneskurser, som inte samlar tillräckUgt antal sökande. Detta kan emellertid inte statistiskt beläggas. SÖ genomförde 1973 en enkät, som bl. a. visade, att antalet avvisade sökande är mycket stort i förhåUande till det antal, som kan ges undervisning i önskade ämneskurser, i små kommuner. Det gäller även i vidsträckta kommuner för perifert bosatta människor. Det övervägande antalet kurser anordnas på kommunhuvudorter.

Tabell 3   Kursdeltagarnas fördelning på olika ämnen

Kursdeltagarnas procentuella fördelning på olika ämnen ht 1975

Ämne

Grundskolekurser

Gymnasieskolekurser

Dagkurser Kvällskurser Dagkurser Kvällskurser

Svenska, engelska matematik 54

80

40

37

Samhällsorienterande ämnen 21,3              1,2

16,4

6,7

Naturorienterande ämnen       18,7              4,2

9,0

7,7

Främmande språk utom

engelska                                      6

14,6

12,2

25,5

Ekon. ämnen                           

11,8

11,8

Tekn. ämnen                            

4,3

6,5

Övriga                                     

6,3

4,8

Samtliga                                  100

100

100

100

På grund av gällande bestämmelser om lägsta deltagarantal kan i fler­talet ämnen kurser anordnas endast på ett begränsat antal orter. Speci­ellt svårt är det att ordna kurser i naturorienterande ämnen (se tabell .4).

Prop. 1977/78: 36

10

Tabell 4   Antal orter med kurser i olika ämnen

Ort

Skol-  Ämnen

form

Sv   En   Ma "övr" Sh   Hi   Fe   So   Re  Bi    Fy   Ke  Nk Fr   Ty   "övr"

i Gr

.

i Gy

Huvudort

Gr

141 230 151  191

"Sekundärort"

Gr

31    97    35    38

Huvudort

Gy

104 191 108         74    63    86   45    57    30   44   47    47    111  123 126

"Sekundärort"

Gy

3   28     6              3  .1     2     1     2      ..        2       1     4   10

Gr = grundskola, Gy = gymnasieskola. Sv = syenska, En = engelska, Ma = Matematik, Sh = sam­hällskunskap, Hi = historia. Fe = företagsekonomi, So = socialkunskap. Re = religionskunskap. Bi = biologi. Fy = fysik, Ke = kemi, Nk = naturkunskap. Fr = franska, Ty = tyska

3    SVUX'betänkande 3.1 Utredningen

3.1.1 Mål för vuxenutbildningen

SVUX framhåller att vuxenutbUdningen har att ta hänsyn till dels sin speciella roll i samhället, dels till vuxnas krav, förutsättningar och erfarenheter. Bl. a. följande förhållanden gör att vuxenutbildningen skil­jer sig från ungdomsutbildningen:

Medan ungdomsutbildningen avser inskolning i samhället har vuxen­utbildningen till mål att ge vidareutbildning och fortbildning i vid bemärkelse.

Den vuxenstuderandes livs-, samhälls- och yrkeserfarenhet kan ut­nyttjas i utbildningen.

Den vuxenstuderande har på grund av yrkeserfarenheter och tidigare studier ofta större möjlighet att avgöra vad han vill och behöver studera.

Den vuxenstuderande måste på grund av yrkesarbete och familje­ansvar ofta koncentrera sina studier till en relativt kort period, alter­nativt flera korta perioder på arbets- eUer fritid.

Den vuxenstuderande har på grund av tidigare kunskaper och er­farenheter i regel större möjligheter, än den ungdomsstuderande att bestämma studiernas imiehåll, omfattning och form.

SVUX erinrar om att en sammanfattning av målen för vuxenutbUd­ningen har getts i propositionen om vidgad vuxenutbildning samt studie stöd åt vuxna m. m. (prop. 1975: 23). Där sägs bl. a. att vuxenutbUd­ningen skaU bidra till de studerandes personlighetsutveckling och förmå­gan till kritisk analys av den egna situationen och det omgivande sam­hället. Vuxenutbildningen skall stimulera de studerande till att inom ra­men för demokratins arbetsformer medverka till förbättringar på skilda områden. Studiemetoder bör utvecklas som gör det möjligt också för korttidsutbildade att nå dessa mål. En viktig uppgift för vuxenutbild-

Prop. 1977/78: 36

11

ningen är att stärka individens stäUning i arbetslivet, både genom att ge utbildning för nya arbetsuppgifter oeh ge kunskaper för att påverka ar­betslivets utveckling. Framväxten av återkommande utbUdning bör un­derlättas. En huvuduppgift bör vara att tillgodose de korttidsutbildades behov genom överbryggande utbildning.

I det följande redogörs för utredningens rekommendationer om sam­verkan inom vuxenutbildningen och förslag om ökade resurser till kom­munal vuxenutbildning.

3.1.2 Samverkan inom vuxenutbildningen Allmänna överväganden

SVUX återger inledningsvis de former av samverkan som förekommer mellan olika anordnare av vuxenutbildning. Den principieUa utgångs­punkten är att alla delar av vuxenutbUdningen bör tas i anspråk för en expansion av överbryggande utbildning.

Det finns enligt SVUX anledning att skapa fömtsättningar för ytter­ligare studiealternativ, dvs. öka valfriheten för de vuxna. I vissa fall förutsätter detta med nuvarande organisation samverkan mellan de oli­ka anordnarna av vuxenutbildning. Som ett exempel nämner SVUX studiecirkel och kommunal vuxenutbildning. En sådan samverkan kan komma att fungera som inkörsport till mera koncentrerade studier pä deltid eller heltid.

Behov av byggbarhet

SVUX diskuterar behovet av ett system med byggbara delar dvs. ett system med kurser utformade som på varandra byggande eller alter­nativa enheter främst utifrån situationen inom kommunal vuxenutbild­ning. SVUX anser det önskvärt att även andra utbildningsanordnare i någon mån tar hänsyn tUl ett system med byggbara delar inom kommu­nal vuxenutbildning vid uppläggningen av sina kurser. Under förutsätt­ning av att ett sådant system i kommunal vuxenutbUdning är logiskt och pedagogiskt riktigt utformat borde det inte kännas svårt att inom andra typer av vuxenutbUdning ta sådan hänsyn.

Studieförbunden och folkhögskolorna måste enligt utredningens me­

ning även i framtiden få full frihet att utforma sina studiecirklar och

kurser på ett sätt som står i överensstämmelse med vad de själva anser

vara de grundläggande målen för sitt arbete. De läroplaner som gäller

för kommunal vuxenutbildning utgör även efter en bättre vuxenan­

passning endast ett sätt att erbjuda vuxenutbildning och möjligheter

att skaffa sig kunskaper.

' ..

De metoder, den uppläggning och det ämnesinnehåll som studieför­bunden och folkhögskolorna väljer måste enligt utredningen behandlas som likvärdiga. I själva verket måste det förhållandet att andra utbild-i ningsanordnare i olika avseenden erbjuder andra alternativ än kommu-

Prop. 1977/78: 36

12

nal vuxenutbildning betraktas som en väsentiig förutsättning för att vuxenutbildningen skall lyckas med att åstadkomma en-utjämning av utbildningsklyftorna att aktivera de grupper i samhället som är sämst ställda.

Ett nödvändigt komplement eller möjligen alternativ tUl ett system med byggbara kurser är enligt SVUX en väl fungerande information. Informationen bör ha som mål att sprida kunskaper på sådant sätt att människor kan orientera sig om olika former av vuxenutbUdning. Denna information bör rikta sig till alla. Det behöver emellertid inte innebära att den riktas med samma intensitet till alla grupper. Informationen bör vara anpassad till olika erfarenheter och behov bland skilda grupper.

Information och uppsökande verksainhet

Vuxenutbildningens huvuduppgift är att tiUgodose behoven hos dem med kort och bristfällig utbildning. Eftersom dessa gmpper endast i liten utsträckning deltar i vuxenutbUdning gäller det att finna nya oeh aktiva vägar för att nå ut till dessa grupper med information om deras rätt och möjligheter till studier. Den bästa vägen är enligt SVUX en uppsökande verksamhet av ungefär det slag som kommittén (U 1970: 56) för försöksverksamhet med vuxenutbildning .(FÖVUX) bedrivit (se SVUX' betänkande Studiestöd åt vuxna SOU 1974: 62).

SVUX anser att den uppsökande verksamheten bör samordnas mellan de olika utbildningsanordnarna. SVUX understryker det angelägna i att samverkan söks med de studieförbund som genom sina medlemsorga­nisationer har anknytning tiU folkrörelser. Därmed ökar förutsättning- ' arna för att de korttidsutbUdade skaU kunna rekryteras tiU kommunal vuxenutbildning.

De olika vuxenutbUdningsanordnarna har skilda förutsättningar att nå de utbildningsmässigt eftersatta grupperna. De rekryteringsresultat och det aktiva deltagandet som FÖVUX' försöksverksamhet uppvisar tyder på att studiecirkeln är en lämplig studieform för korttidsutbUdade. En faktor som gör studiecirkeln särskilt lämplig i detta sammanhang är att människor som är osäkra om sin studieförmåga lättare kan rekryte­ras till olika typer av fritidsutbUdning än till mer intensiva studier. Starka rättviseskäl talar enligt SVUX för att denna form av vuxenut­bUdning ges hög prioritet.

Indirekt studiesocialt stöd

Utredningen diskuterar olika studiestödjande åtgärder som bör utfor­mas i samråd meUan olika vuxenutbUdningsanordnare. Exempel på så- dana åtgärder är barnomsorg, fria läromedel för vuxenstuderande, bätt­re utrustning av kommunbiblioteken med läromedel för vuxenstuderan­de. I glesbygder kan av kommunen anordnade kollektiva transporter och direkta resebidrag, undanröja de studiehinder som resekos'tnaderna

Prop. 1977/78: 36

13

innebär. Vidare bör studielokaler planeras in i bostadsområden och i anslutning till arbetsplatser. Samråd om studiestödjande åtgärder av olika slag bör ske inom vuxenutbildningsråden. Enligt SVUX' mening är det i regel på det lokala planet som initiativ tUl åtgärder av det an­förda slaget bör tas.

Kommunens ansvar

Enligt SVUX' uppfattning bör kommunens ansvar för vuxenutbUd­ningen inte begränsas tiU att gälla den egna utbildningsformen. Det bör vidgas till ett övergripande ansvar för att kommuninvånarnas studie­behov tiUgodoses.

3.1.3 Organ för samverkan

Både de som själva söker sig till olika former av vuxenutbildning och de med obestämt studieintresse har behov av att vända sig till,en enda instans som kan ge en samlad bild av de studiemöjligheter som finns inom en kommun.

Skall informationen kunna tillgodose skilda behov måste en informa­

tionsservice vara fristående från de olika utbUdningsanordnarna, sam­

tidigt som den ger en allsidig och korrekt information. Som exempel på

tänkbar och lämplig fristående instans nämner SVUX en till vuxenut­

bildningsrådet eller annan kommunal instans knuten informationscen­

tral.

,      

Det lokala vuxenutbildningsrådet kan fungera som forum för sam­verkan mellan utbildningsanordnarna. Ett vuxenutbildningsråd som i första hand har sammansatts för att kunna fungera som intagnings­nämnd för den kommunala vuxenutbUdningen har en aUtför snäv sam­mansättning för att kunna fungera som ett effektivt samverkansorgan för information och uppsökande verksamhet.

Det är angeläget att utbildningsanordnarna har en överblick över re­gionens behov av och tiUgång på vuxenutbildning. Länsskolnämnderna, som är regionala organ för det aUmänna skolväsendet, bör enligt utred-, ningens uppfattning ha ansvaret för att denna överblick kommer till stånd. Som regionala planeringsorgan bör länsstyrelserna kunna ge de kommunala vuxenutbildningsråden underlag för deras planering av vuxenutbildningsutbudet.

En vidgad regional samverkan mellan utbildningsanordnarna måste utformas som ett samrådsförfarande utan bindande beslutsfunktioner. I ett samrådsförfarande bör politiskt valda representanter medverka för att därmed få en förankring i de beslutande organen. Vuxenutbildnings­nämnderna bör enligt utredningen ha ansvaret för att initiera ett vidgat regionalt samråd. Vuxenutbildningsnämnderna bör i samverkan med länsskolnämnderna minst en gäng per halvår anordna regionala vuxen­utbildningskonferenser.   SVUX  rekommenderar   att  vuxenutbildnings-

Prop. 1977/78: 36

14

nämnderna ges resurser för att genomföra sådana konferenser. I in­

struktionen för länsskolnämnderna bör också anges att dessa skall bistå

vuxenutbildningsnämnderna i detta arbete.

       ' ."

3.1.4 Ökade resurser Allmänna överväganden

Det övergripande målet för komrhunal vuxenutbildning är att erbjuda kompetensgivande utbildning enligt läroplanerna för grundskolans hög­stadium och gymnasieskolan samt särskild yrkesinriktad utbUdning.-SVUX har inte ansett det vara dess uppgift att ompröva detta mål. Där­emot är utredningen av den uppfattningen att särskUda åtgärder måste vidtas för att stimulera förekomsten av ett utbud inom kommunal vux­enutbildning som fränijar utvecklingen mot' en återkommande utbild­ning på sätt som angivits i prop. (1975: 9) om reformering av högskole­utbildningen m. m. oeh propi (1975: 23) om vidgad vuxenutbildning samt studiestöd till vuxna m. m. SVUX anser därför att den kompetensgivande utbildningen inom korfimunal vuxenutbildning behöver starkt förbättrade resurser.

Utgångspunkten för utredningens förslag orn komrhunal vuxenutbild­ning är att tUlkommande resurser i första hand bör inriktas på behö­righetsgivande UtbUdning för fortsatta studier eller yrkesverksamhet, att kommunal vuxenutbildning bör ha en jämnare geografisk spridning och att den i ökad utsträckning bör anpassas tUl de vuxnas skiftande er­farenheter och behov.

Vuxenanpassning

Ett stort problem för kommunal vuxenutbildning är att kurser van­ligen skall läsas in med endast 2050 % av den lärarhandledning som ges för motsvarande kurser inom ungdomsskolan. En bättre anpass­ning av kommunal vuxenutbUdning till vuxenstuderandes skiftande be­hov av undervisning och tid att delta i utbildning tUlgodoses enligt ut­redningen inte genom en generell ökning av antalet uridervisningstim-mar i de olika ämneskurserna.

I StäUet för en generell ökning av antalet undervisningstimmar bör undervisningens innehåll och utformning bättre anpassas till de vuxnas situation. Det är enligt SVUX' mening inte självklart att vuxna skall läsa alla ämnen eller alla delar av kursen i ett ämne enligt läroplanerna för ungdomsskolan. De vuxnas erfarenheter bör kompletteras med ärh-nesstudier i sådan omifattning att de vuxna erhåller en utbildning som är av samma kvalitet som ungdomsutbUdningen. Utbildningens innehåll-behöver för den skull inte vara identisk.

SVUX anser att SÖ bör få i uppdrag att se över kursplanerna'inom den kommunala vuxenutbildningen med syfte att inom ramen för läro-

Prop. 1977/78: 36

15

planerna byta ut eller ta bort det stoff och de moment som med hänsyn

till vuxenstuderandes erfarenheter oeh behov kan anses vara av mindre

intresse för dem.

-

Geografisk fördelning

..;,,:.

.  :

Ett annat stort problemsom utredningens förslag avser att komma till rätta med är den geografiska snedfördelningen av kommunal vuxen­utbUdning. I områden med ett tUl synes stort utbildningsbehov är den kommunala vuxenutbUdningen av ringa omfattning. Små kommuner har ofta svårigheter att starta kurser äveii i äninen som annars är van­liga. T. o. m. i de största kommunerna finns svårigheter att starta kurser i de mindre frekvenla ämnena på gmnd av svårigheter att rekrytera så mänga deltagare att villkoret för kursstart uppfylls.

Garantikurser

. 

Syftet med förslagen om ökade resurser för kommunal vuxenutbild­ning är enligt utredningen att öka möjligheterna att ordna kurser främst i befolkningssvaga områden men också på andra orter där vissa kurser i centrala ämnen inte kunnat komma till stånd, att stärka skolledar-organisationen i vissa kommuner och att öka kommunernas frihet att utnyttja resursema med hänsyn tUl lokala behov.

Utredningen har i sina överväganden kommit fram till att de kom­muner som är i störst behov av ytterligare resurser bäst tUlgodoses ge­nom riktade åtgärder. Den grundläggande principen för utredningen har därvid varit att alla vuxna, oavsett bostadsort, skall ha tUlgång tUl kurser i åtminstone ett antal centrala ämnen.

Enligt kommitténs mening bör ett visst minsta antal grundskolekurser oeh yrkesinriktade kurser anordnas i samtiiga kommuner samt ett minsta antal gymnasieskolekurser inom varje gymnasieregion. Ett minimiutbud av sådant slag kan inte erbjudas med nuvarande bestämmelser om lägsta antal kursdeltagare utom i de befolkningsmässigt stora kommunerna. SVUX anser därför, att ett visst begränsat antal kurser i vissa ämnen bör anordnas, om antalet deltagare uppgår till lägst fem.   .

Utredningen anser att kurs bör få anordnas enligt särskUda bestäm­melser endast i vissa ämnen. Riksdagen har beslutat att alla, som upp­nått 25 års ålder och har minst fyra års yrkeserfarenhet samt har er­forderliga kunskaper i engelska, skall vara behöriga att bedriva högre studier. Detta beslut torde enligt SVUX få återverkningar även för behörighetsbestämmelserna för underliggande utbildningsnivåer. Ut­redningen anser det rimligt att behörighet för gymnasieskolestudier ges motsvarande utformning.' Utredningen konstaterar att för fortsatta stu­dier krävs vissa mer preciserade färdigheter," främst i svenska, engelska och matematik.

Riksdagens beslut om aUmän och särskild behörighet för högre stu-

Prop. 1977/78: 36

16

dier torde enligt utredniiigen få större konsekvenser för den kommu­nala vuxenutbildningen på gymnasieskolenivå än på grundskolenivå. . Som behörighetsviUkor för högskolestudier har riksdagen uppställt kun­skaper och färdigheter i bl. a. svenska och engelska.

Utredningen anser det rimligt att en allmän gymnasieskolebehörighet

för vuxna framdeles kan begränsas vad gäller antalet studerade' ätn-

nen. Utöver färdighetsämnena svenska, engelska och matematik kan ett 

eller ett par av de naturvetenskapliga ämnena och ett eUer étt par av de

samhällsvetenskapliga ämnena komma i fråga.

'.

Riksdagens beslut om allmän och särskild,behörighet för högre stu­dier kan också få konsekvenser för kurser inom den yrkesinriktade ut­bildningen. Utredningen anser därför att det är angeläget att den yrkes­inriktade utbildningen kan anordnas med ett minimiantal kurser.

Enligt utredningens mening bör den som önskar fuUständig behörig­het kunna erhålla sådan inom rimlig tid. SVUX anser det mest ända­målsenligt att StäUa en. resurs i form av ett,högsta antal undervisnings­timmar till kommunernas förfogande.

På grundskolenivå bör kurser i svenska, engelska,och matematik er­bjudas i sådan omfattning att dessa kan studeras under en period äv tre terminer. Utredningen anser .vidare att två av de treiämnena skall, kunna starta varje termin. Fördelas kurstimmaraa på tre terminer åt­går varje läsår ca 1 000 undervisningstiminar. SVUX föreslår således att grundskolekurser i ämnena svenska, engelska och matematik orn­fattande sammanlagt högst 1 000 undervisningstimmar per läsår får an­ordnas i varje kommun om deltagarantalet uppgår till lägst fem.

På gymnasieskolenivå anser utredningen att kurser bör anordnas med deltagarantal om lägst fem i dels ämnena svenska, engelska och mate­matik, dels två av ämnena historia, samhällskunskap, socialkunskap, företagsekonomi och religionskunskap dels också två av ämnena biologi, fysik, kemi, naturkunskap och teknologi i sådan omfattning att eri stu­derande kan fullborda studierna i sju ämnen inorn en period av fyra terminer. SVUX föreslår att inom gymnasieregionen bör högst 1 600 undervisningstimmar varje läsår kunna disponeras för dessa kurser. Utredningen betonar i detta sammanhang angelägenheten av att utbudet av och rekryteringen tiU kurser inom den naturvetenskapliga sektorn förbättras.

Beträffande den yrkesinriktade utbildningen föreslår utredningen att varje kommun får anordna gymnasiéskolekurser med ett deltagarantal om lägst fem i yrkestekniska ärrinen motsvarande s. k. blockämnen, dels' på beklädnadsteknisk, bygg- och anläggningsteknisk, el-teleteknisk, for­donsteknisk, livsmedelsteknisk, processteknisk, träteknisk och verkstads­teknisk linje, dels på distributions- och kontorslinje omfattande samman­lagt högst 600 undervisningstimmar per läsår.

Förutsättningen för att dessa kurser skall få starta nied ett deltagar-

Prop. 1977/78: 36

17

antal om lägst fem är, enligt utredningen, att de inte redan förekornmer i kommunen resp. gymnasieregionen. Utredningen vill emellertid före' slå vissa undantag som anges i det följande.        .

Det är enligt utredningen väsentligt att den garanterade organisa­tionen i stor utsträckning anordnas som fritids- och deltidsstudier, bl. a. för att göra det möjligt för stora grupper korttidsutbUdade att få del av utbildningen. Samtidigt bör de som önskar genomföra ett mer om­fattande studieprogram ges möjlighet härtill. Detta förutsätter i många fall studier även på dagtid. Utredningen anser därför att kurser med lägst fem deltagare bör kunna anordnas i samma ämne på såväl dagtid som kvällstid. De bör dock inte kunna starta samtidigt.

Större delen av kurserna anordnas endast på en ort inom kommunen. Utredningen anser det angeläget att aUa invånare oavsett bostadsort inom kommunen ges reella möjligheter att delta i utbildning. SVUX föreslår därför att mer än en kurs i samma ämne eller ämnesgrupp får anordnas samtidigt enUgt de särskUda bestämmelserna, om Imrsema an­ordnas på olika orter och om avståndet mellan orterna överstiger nor- , malt pendlingsavstånd. Som lämpUg riktlinje anges att kurser bör kunna anordnas på högstadieorter på minst tre mils avstånd från varandra. Beträffande gymnasieskolekurser bör motsvarande gälla inom en gymna­sieregion, även om det är fråga om olika kommuner.

SVUX har den principiella uppfattningen att studerande som påbörjat utbildning skall ha möjlighet att slutföra den. Enligt nuvarande bestäm­melser gäUer att om antalet deltagare sjunker under fastställt minimi­antal beslutar länsskolnämnden om kursen får bibehållas. SVUX anser att en friare användning av schablontillägget ger den kommunala vuxen­utbildningen ökade resurser att slutföra kurser som har påbörjats.

SVUX föreslår därför att en kurs som här påbörjats enligt nuvarande bestämmelser med varaktigt lägst tolv deltagare skall få fortsätta med reducerat antal undervisningstimmar om deltagarantalet går ned till lägst åtta. Timantalet bör reduceras med 20 %. Motsvarande reducering föreslås när deltagarantalet i kurser med varaktigt lägst åtta deltagare går ned till lägst fem deltagare.

Kurs som påbörjas enligt särskilda bestämmelser med lägst fem del­tagare bör om antalet deltagare går ned till lägst tre reducera antalet undervisningstimmar med 30 %. Kommun bör få rätt att utnyttja scha­blontillägget för undervisning under motsvarande antal timmar,; vari­genom undervisningen efter lokalt beslut bör kunna fullföljas i önskad omfattning.

Schablontillägg

Behovet av stödundervisning, som ett led i en önskvärd individualise­ring, såväl som ökade studie- och yrkesvägledningsinsatser i vid be­märkelse kräver enligt utredningen större resurser. Därför föreslås att

2   Riksdagen 1977/78. 1 saml. Nr 36

Prop. 1977/78: 36

18

schablontUlägget för både gymnasieskolekurser och kurser inom särskild yrkesinriktad utbUdning höjs från 13 resp. 10 % till 15 %. En höjning av schablontillägget för grundskolekurser är enligt utredningen mindre befogad.

Skolledarresurs

Förslaget om s. k. garanterat kursutbud bör enligt utredningen kom­pletteras med en organisatorisk förstärkning för att den åsyftade effek­ten skall kunna uppnås. Utredningen föreslår därför att en skolledar­resurs knuten tUl ramen för det garanterade utbudet erbjuds varje kom­mun. Det högsta tänkbara undervisningsutbudet är, enligt förslaget, to­talt för de olika studievägarna 3 200 undervisningstimmar per läsår i en kommun.

Enligt nuvarande bestämmelser ger det en skolledarresurs motsvaran­de en fjärdedel av en arvoderad studierektor. För att uppnå en bred spridning av kurserna föreslår utredningen att en sådan minimiresurs bör finnas i alla kommuner.

Undervisningslokaler

Beträffande undervisningslokaler framhåller SVUX det nödvändiga i att vuxenutbildningens behov beaktas vid en totalbedömning av en kom­muns behov av lokaler för undervisning. SVUX betonar vikten av att i förordningen (1957: 318, omtryckt 1974: 393, ändrad senast 197?: 403) om statsbidrag till byggnadsarbeten inom viss kommunal utbildning, vid sidan av övriga utbildningsformer för vilka statsbidrag till byggnadsarbe­ten utgår, kommunal vuxenutbildning också införs. Vid prövning av lo­kalbehov och huvudritningar för skollokaler bör också särskild hänsyn tas till vuxenutbildningens behov och därvid också tUl möjligheterna att ställa lokalerna tUl förfogande för studiecirkelverksamhet. Kommunen bör härutöver kunna få statsbidrag för kostnader för anskaffande av första uppsättningen stadigvarande undervisningsmateriel och hörseltck-nisk utrustning.

Kostnader

Utredningen redovisar två skUda beräkningar av de kostnader som förslagen om garantiutbud i grundskole-och gymnasieskolekurser med­för.

Utgångspunkten för den första beräkningen är den kommunala vuxen-utbUdningens förbrukning av undervisningstimmar.

Enligt denna beräkning skulle kostnaderna för att garantera samtiiga

kommuner ett utbud på grundskolenivå omfattande minst 1 000 under­

visningstimmar uppgå till ca 10-niilj. ki.

'

Motsvarande kostnader för ett garanterat utbud igymnasiéregiönefna

Prop. 1977/78: 36

19

omfattande minst 1 600 undervisningstimmar per läsår beräknas tiU ca 5,7 milj. kr.

Utredningens utgångspunkt för det andra beräkningssättet har varit den hittillsvarande förekomsten av de ämnen utredningen vUl garantera i kommunerna.

På grundval av vissa antaganden om hur det garanterade kursutbudet kommer att fördela sig beräknar utredningen den sammanlagda kost­naden för ett garantisystem på gmndskolenivå till ca 8 milj. kr. och på gymnasienivå till ca 11,5 milj. kr.

Utredningen antar att garantiorganisationen avseende grundskole-och gymnasieskolekurserna kommer att utnyttjas till 60 %. Den sam­manlagda kostnaden blir därmed för grundskole- och gymnasieskole­kurserna enUgt det första beräkningssättet ca 9,5 milj. kr. och enligt det andra ca 11,7 milj. kr.

Kostnaderna för garantikursér inom yrkesinriktad utbUdning beräknas till ca 7 milj. kr.

Enligt utredningens förslag skulle behovet av skolledarresurs uppgå till 75 fjärdedels tjänster och kostnaden för en fjärdedels arvoderad studierektorstjänst uppgå tiU 31 020 kr. (enligt 1975 års löneplan). Ut­redningen antar att den föreslagna skolledarresursen kommer att an­vändas tiU 60 % och beräknar således den totala kostnaden tUl ea 1,4 milj. kr.

Kostnaden för en höjning av schablonbidraget från 10 till 15 % av timplanerna i den yrkesinriktade utbildningen beräknas til ea 1,2 milj. kr. och från 13 tiU 15 % för gymnasieskolekurserna till 1,3 milj. kr.

3.1.5 Särskilt yttrande

Ledamöterna Thorvald KäUstad och Karin[REDACTED_EFTERNAMN] anser att de regio­nala samordningsfrågorna skulle fått en bättre lösning om vuxenutbild-ningsnämnderna i sin helhet utsågs av landstingen. Härigenom skuUe ett allsidigt sammansatt oeh för befolkningen i regionen representativt or­gan finnas för nödvändiga initiativ i vuxenutbildningsfrågorna. De anser dock att det är rimligt att SVUX tar nyligen fattade riksdagsbeslut som utgångspunkt för sitt arbete. De har mot denna bakgrund avstått från att reservera sig i denna fråga.

3.2 Remissyttranden

3.2.1 Allmänna överväganden

De flesta remissinstanser har i sina yttranden över SVUX' förslag tagit upp vissa övergripande frågor. Stor enighet råder rörande mälen för den kommunala vuxenutbUdningen. I många remissvar understryks behovet av en ökad samplanering och samverkan inom vuxenutbUdning-

Prop. 1977/78: 36

20

en. Flertalet remissinstanser betonar också vikten av att vuxenutbUd­ningen tUlförs ökade resurser.

CSN och LO konstaterar att en rad åtgärder på lagstiftningens områ­de, t. ex. lagen om rätt -till ledighet för studier, lagen om facklig för­troendemans ställning samt vidgad behörighet för högskolestudier, bi­dragit till att öka behovet av och intresset för vuxenutbildning.

LO framhåller att man i många år arbetat för eri vidgad vuxenutbild­ning med uppsökande verksamhet och studiestöd för korttidsutbildade samt ökat stöd tUl studieeirkelverksamhet och facklig utbildning. LO ser de senaste årens reformer som en framgång för dessa strävanden och understryker att reformarbetet nu måste föras vidare. Enligt LO:s mening behöver resurserna till de nyinrättade studiestöden för vuxriå ökas väsentligt liksom resurserna för studiecirkelverksamhet.

SÖ framhåller att överstyrelsen, i enlighet med de av riksdagen i anslutning tiU regeringens prop. (1975: 9) om reformering av högskole-utbUdningen m. m. beslutade principerna om system med återkommande UtbUdning, tillsatt en särskild grupp méd uppgift att utarbeta riktlinjer för en sådan utveckling.

RRV konstaterar att den i SVUX' betänkande omnämnda arbets­gruppen för gymnasieskolefrågor numera avlämnat en rapport (Ds U 1977: 18), Utbildning m. m. för 1619-åringar. Arbetsgruppen an­ser att en samordning mellan gymnasieskolan och den kommunala vuxenutbildningen och resurserna härtUl bör -utredas i särskild ord­ning, varvid även arbetsmarknadsutbildningen bör tas med. I avvak­tan på ett sådant utredningsarbete och som ett steg i riktning mot ökad samordning av utbildningsutbudet mellan gymnasieskolan och kommu­nal vuxenutbildning förordar arbetsgruppen att åldersgränsen i den kommunala vuxenutbildningen slopas för ungdom under 18 år som inte går i gymnasieskolan. RRV framhåller att ett genomförande av arbets­gruppens förslag skulle medföra ett vidgat underlag för den kommu­nala vuxenutbildningen och därmed ökade möjligheter att anordna kur­ser. RRV förutsätter därför att en samordning kommer till stånd.mellan SVUX' och arbetsgmppens förslag.

SAF understryker vikten av att utredningsarbetet med syfte att lösa frågorna om arbetsfördelningen mellan olika vuxenutbUdningsanordna­re genomförs skyndsamt så att samordning och samplanering mellan samhällets olika former av vuxenutbildning i högre utsträckning än f. n. kan ske för att åstadkomma bättre utnyttjande av resurserna.

HCK framhåller att handikappade möter många svårigheter inom vuxenutbildningen. Förbundet hoppas att några av dessa svårigheter skall minska genom det ökade samarbetet mellan utbildningsanordnar-' na  som  SVUX   föreslår.   Förbundet   konstaterar   dock   att  flertalet problem för de handikappade i vuxenutbildning kvarstår olösta.

Flera studieförbund, bl. a: Frikyrkliga studieförbundet, NBV, Studie-

Prop. 1977/78: 36

21

främjandet och Sveriges kyrkliga studieförbund anser sig inte kunna ta StäUning till SVUX's förslag i avvaktan på folkbildningsutredningen.

Flertalet remissinstanser tar upp frågan om gränsdragning mellan olika vuxenutbUdningsanordnare oeh framhåller vikten av att den fär en tillfredsställande lösning. Remissinstanserna avvaktar här folkbild­ningsutredningens förslag.

3.2.2 Samverkan inom vuxenutbildningen

Utredningens principieUa resonemang och förslag rörande samverkan mellan skUda utbildningsanordnare tillstyrks i huvudsak av nästan alla remissinstanser.

Byggbart utbildningssystem

AMS tar upp SVUX' förslag öm system med byggbara bitar inom vuxenutbildningen och framhåller att ett utbildningssystem där varje kurs teoretisk eller yrkesinriktad utgör en egen enhet av flera skäl är värdefullt. Tidsvinst skulle kunna göras genom val av indivi­duellt särskilt användbara kurser, och onödigt tidsspUl i avvaktan på kursstart skuUe undvikas. LO ser också många fördelar i ett sådant system som, enligt organisationens mening, skulle underlätta en åter­kommande utbildning där även en växling mellan olika studieformer skulle kunna ske. LO understryker dock att en konstruktion med bygg­stenar inte får äventyra den frihet som är av grundläggande betydelse för folkbildningen.

TCO anser att ett system med byggbara delar är fördelaktigt men förmodligen endast kan fungera på de större orterna medan man på de mindre orterna måste arbeta med mer omfattande, standardiserade kursplaner. SAF framhåller att ett sådant system skulle ge yrkesarbe­tande större möjUghet att varva studier med arbete.

ABF och Folkuniversitetet är i princip positiva till byggbarheten inom kommunal vuxenutbildning men frarnhåller att ett sådant system ytterligare försvårar avgränsningen till studieförbunden. Frikyrkliga studieförbundet menar att byggbit-systemet riskerar att bli ett admini­strativt förfaringssätt för att sönderdela redan givna kursplaner i små enheter.

Information och uppsökande verksamhet

CSN konstaterar att kraven på information om olika rättigheter och möjligheter ifråga om vuxenutbildning har ökat och kommer att öka yt­terligare. EnUgt CSN krävs det ett långtgående samarbete mellan lokala; regionala och centrala myndigheter för att lösa informationsfrågorna. Som ett exempel på ett sådant samarbete tar CSN i likhet med AMS upp den planeringssamverkan som skett mellan AMS,  CSN,  SÖ,  dåva-

Prop. 1977/78: 36

22

rande UKÄ och de fackliga organisationerna när det gäller informa­tion om den nya högskolan.

SÖ framhåller det som angeläget att man i den uppsökande verksam­heten bland korttidsutbUdade vuxna inte bara ger information oni kurs­utbud, arrangörer o. dyl., utan att man också erbjuder personligt anpas­sad vägledning och information om de möjligheter vuxenutbildningen kan ge i det enskilda fallet. SÖ anser att vuxenutbildningsråd, studie-arrangörer och informationscentraler bör ha tillgång till personal med breda kunskaper om utbildningssamhället, om yrkesval och arbetsmark­nad och helst också utbildning i samtalsmetodik och vägledningsteknik. F. n. bedrivs inom SÖ ett projekt. Studie- och yrkesorientering inom vuxenutbUdningen, med syfte att utveckla metoder och modeller för studie- och yrkesvägledning inom vuxenutbildningen oeh att utpröva försöksmodeller med syo-resurs vid kommunalt vuxenutbildningsråd ge­mensamt för olika arrangörer inom vuxenutbildningen. Erfarenheterna av detta projekt bör enligt SÖ kunna ge bättre underlag för att sak­ligt bedöma hur den syo-resurs som SVUX föreslår för vuxenutbild­ningen framdeles skall utformas.

LO tUlstyrker i likhet med många remissinstanser att informations­centraler för vuxenutbildning inrättas i anslutning till vuxenutbildnings-råden. Däremot anser LO inte att vuxenutbildningsråden, informations­centralerna eller den kommunala vuxenutbildningen i egen regi skall genomföra uppsökande verksamhet. Enligt LO skall den uppsökande verksamheten genomföras på arbetsplatserna av de fackliga organisatio­nerna och i bostadsområdena av hyresgästföreningar, bostadsrättsför­eningar, handikapporganisationer etc. Härigenom tar man enligt LO till­vara de stora kontaktmöjligheter som folkrörelser och organisationer har.

SSKF tillstyrker i stort utredningens förslag och betonar att man för att nå de korttids- och bristfälligt utbUdade i samhället måste bygga ut den uppsökande verksamheten och ge den tiUräckliga personella och ekonomiska resurser. HCK framhåller att eri utbyggd studie- och yrkesvägledning krävs för att också handikappade skall få verkliga väl­möjligheter.

Indirekt studiesocialt stöd

SVUX' synpunkter på förbättringar av det indirekta studiesociala stö­det understryks av SACOtSR och HCK. TCO framhåller behovet av AV-hjälpmedel och undervisningsmaterial. TCO delar vidare SVUX' uppfattning att det på sikt bör vara naturligt att studielokaler, byggs in i bostadsområdena och på arbetsplatserna.

Flera remissinstanser bl. a. SACO/SR, TCO, SSKF, CKF och MKF' pekar på att olösta barntillsynsfrågor ofta litgör hinder för vuxna att delta i studier.

Prop. 1977/78: 36

23

Kommunens ansvar

SÖ, TCO, CKF och Vuxenskolan understryker kommunens övergri­pande ansvar för att kommuninvånarnas studiebehov tillgodoses.

3.2.3   Organ för samverkan

Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker SVUX' förslag om att lägga samordnings- och informationsuppgifter lokalt på vuxenutbild­ningsråden och regionalt på vuxenutbUdningsnämnderna i samverkan med länsskolnämnderna.

Dåvarande UKÄ anser att de framtida regionsstyrelserna för hög­skoleutbildning bör beredas möjligheter att delta i de regionala samråds­organ som kommittén nämner.

CSN framhåUer att vuxenutbildningsnämnderna har en sammansätt-: ning som gör att de är mer representativa för presumtiva vuxenstude­rande än vad andra organ kan tänkas vara.

SÖ anser att länsskolnämnderna utgör ett alternativ tiU vuxenutbild­ningsnämnderna som initiativtagare till ett vidgat regionalt samrådsförfa­rande. Det är enUgt SÖ uiider alla om.ständigheter önskvärt att i ökad utsträckning till länsskolnämnderna knyta personer med erfarenhet och intresse för vuxenutbildningsfrågor.

AMS ansluter sig tiU utredningens förslag om att lokala vuxenutbild­ningsråd, utan att h-a obligatorisk karaktär, borde kunna utgöra lämpligt forum för samverkan meUan oUka informatörer. Styrelsen påpekar i det­ta sammanhang vikten av att arbetsmarknadsverket oeh arbetsmarkna­dens parter blir företrädda i ökad utsträckning. AMS ställer sig vidare positiv till en informationscentral enligt SVUX' modeU. Förslaget om inrättandet av informationscentral för vuxenutbUdningen stöds också av bl. a. LO, TCO, SAF och CKF. SFS är tveksam till den institutionalise­ring av samrådsorganen som utredningens förslag innebär.

ABF konstaterar att vuxenutbildniiigsråden i allmänhet inte kommit att spela någon viktigare roll för vuxenutbUdningsarbetet. Det fortsatta samarbetet i vuxenutbildningsråden bör därför enligt ABF:s mening bli beroende av de lösningar på samverkansfrågor som folkbUdningsutred-ningen kan komma att föreslå. ABF avstår därför frän att nu ge några ytterligars synpunkter på SVUX' förslag beträffande den lokala sam­verkan.

Flertalet övriga bUdningsförbund avstår också från att ta slutlig ställ­ning tUl samverkansfrågan i avvaktan på folkbildningsutredningens för­slag.

3.2.4   Kommunal vuxenutbildning

Viixenanpassning

Många remissinstanser stöder SVUX' uppfattning att undervisningens innehåU och utformning bättre bör anpassas till de vuxnas situation.

Prop. 1977/78: 36

24

Frågorna tas upp av bl. a. 5'Ö, SÄCO/SR, TCO, SÄF, Landstingsför­bundet, SSKF, MKF oeh Svenska- föreningen för studie- och yrkesväg­ledning.

SÖ, SACO/SR och SÄF tillstyrker att SÖ får i uppdrag att utveckla läroplaner för kommunal och statlig vuxenutbUdning som tillgodoser kraven på flexibilitet och byggbarhet. TCO delar SVUX' uppfattning att behovet av vuxenpedagogiskt skolade lärare är långt ifrån tillgodo­sett. En fördjupad cirkelledarutbUdning bör ske i samarbete med stu­dieförbunden och de övriga utbUdningsanordnarna.

Förslag till ökade resurser .

     .

SVUX' förslag om en s. k. garantiorganisation för kommunal vuxen­utbildning tillstyrks av statskontoret, SÖ, AMS, SSKF, försvarets skol­nämnd, TCO, SAF, Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, SFS, CKF, HCK, Vuxenskolan. Även dåvarande UKÄ och SACO/SR tillstyrker men anser att garantiorganisationen bör utvidgas till flera äm­nen. Enligt dåvarande UKÄ och SACO/SR-bör samtUga ämnen på gyrri-nasial nivå som kommer att anges som förkunskapsprov i den nya hög­skolan omfattas av garantiorganisationen. Enligt. SACO/SR bör dessutom ämnen som krävs för behörighet till studier på underliggande nivåer' omfattas. Vidare bör ytterligare ett ämnesblock för gyrnnasieskolan ingå omfattande tyska, franska, spanska och ryska. CSN framhåller att hel­tidsundervisning kan anordnas på grundval av den föreslagna garanti­organisationen för grundskolan medan det är mera-tveksamt om gymna­sieskolekurserna alltid kan arrangeras som heltidsstudier under fyra ter­miner. CKF beklagar ätt utredningen inte fuUföljt sina förslag om gene­rellt sänkt deltagarantal. SÖ och' SACO/SR framhåller ätt deltagaranta­let på längre sikt bör sänkas till lägst åtta. RRV och dåvarande- UKÄ anser att korrespondensundervisning och annan distansundervisning ock­så bör prövas. RRV ifrågasätter om inte kurser som får anordnas riied lägst fem deltagare borde hä reducerat timtal.

LO, SSKF, ABF, Folkuniversitetet, FrikyrkUga studieförbundet, NBV, Studiefrämjandet, Sveriges kyrkliga studieförbund och TBV anser att man med tanke på grärisdragningsproblemeri inte bör ta stäUning förrän folkbildningsutredningen lagt fram sitt förslag. MKF anser att ökat sam­arbete mellan kommuner och mellan studieförbund oeh kom.munal vuxenutbildning i första hand bör prövas. Att sänka kravet pä minsta antal deltagare är en kostsam och dålig väg. RRV anser att nian bör överväga att anordna studiecirklar inom kommunal vuxenutbUdning.

Remissinstanserna har i aUmänhet inte närmare gått in på SVUX' förslag om nya regler för reducering av timtal. Förslaget tillstyrks av SÖ oeh AMS.

Svenska kommunförbundet anseratt timtalet inte bör reduceras när antalet deltagare sjunker från tolv tiU lägst åtta.- Länsskolnämnden

Prop. 1977/78: 36

25

borde få medge att sådana kurser fortsätter med fullt timtal. MKF anser att timtalet aldrig bör få reduceras vid bortfall av elever. Vuxenskolan framhåller att man inte bör besluta om att deltagarantalet skall få gå ner tUl tre deltagare innan folkbUdningsutredningen har utrett gränsdrag­ningsfrågan. RRV anser att det är svårt att bedöma vad SVUX' förslag innebär för förändringar eftersom länsskolnämnderna riu får medge att en kurs fortsätter om deltagarantalet sjunker och SVUX inte- har redo­visat länsskolnämndernas nuvarande praxis.

SVUX' förslag om höjt sehablontillägg för gymnasieskolekurser till­

styrks av dåvarande UKA, SÖ, LO och CKF. SÖ anseratt kommunerna

bör få använda det totala timantalet på eft flexiblare sätt. Skolstyrelser­

na bör få möjlighet att "efter hörande av kursdeltagarna utöka timanta­

let i en kurs för en viss grupp studerande, om man under samma läsår

kan reducera antalet undervisningstimmar för en annan befintiig under­

visningsgrupp i motsvarande omfattning".

,

SACOISR föreslår en höjning av den andel av schablontUlägget som

får användas för inrättande av hel- och deltidstjänster som syo-konsii-

lent.

:

SÖ, Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet och CKF till­styrker förslaget att en fjärdedel av en arvoderad studierektor bör finnas i alla kommuner. SÖ finner det särskUt angeläget att skolledarresursen i små kommuner förstärks.

4    SÖ:s förslag om linje- och ämneskonstruktion inom kommunal

vuxenutbildning

4.1 SÖ:s förslag

4.1.1 Anknytning till läroplan för grundskolan och gymnasieskolan

SÖ konstaterar i sitt förslag att sariima ämne. i gymnasieskolan kan ha oUka timtal eller olika kursplan, beroende på inom vUken linje det återfinns. Vuxna tvingas därför välja ämne på viss linje. En kurs på en tvåårig linje kan inte alltid byggas på med motsvarande ämne på en treårig linje utan förlängd studietid.

SÖ framhåller vidare att vuxna i många avseenden skiljer sig från

grund- och gymnasieskolornas elever, vUka befinner sig i ett helt annat

utveckUngsskede och i en annan social.situation än flertalet vuxna..

Det är väsentligt, framhåller SÖ, att undervisningen anknyter till redan

vunna erfarenheter oeh till yrkessituationen. Överbryggande utbildning

är inte att ge samma utbildning som i ungdomsskolan utan att ge kurser

med vuxenanpassat innehåll.

;,'.

-   .

Av ekonomiska och sociala skäl måste'vuxna erbjudas tidsmässigt kon­centrerad UtbUdning. Antalet lärarleddä undervisningstimmar i allmänna

Prop. 1977/78: 36

26

ämnen inom kommunal vuxenutbUdning är också väsentligt mindre än i grund- och gymnasieskolorna.

Den procentuella andelen timmar i kommunal vuxenutbildning av timmarna i grund- och gymnasieskolan varierar enligt SÖ:s redovisning i stort sett mellan 25 och 75 %, i flertalet meUan 25 och 50 %.

I en av SÖ genomförd enkät yttrade sig elever oeh lärare om be­hovet av ändrat timtal. Endast 28 % av eleverna men 63 % av lärarna förordar generellt ett utökat timtal.

4.1.2 Konstruktion av en behörighetsgivande kurs i varje ämne

Som utgångspunkt för SÖ:s förslag ligger konstaterandet att ett ämne dels kan förekomma såväl i grund- som gymnasieskolan, dels kari ha olika omfattning på olika linjer i gymnasieskolan. Därför kan en kurs endast konstmeras genom att ifrågavarande ämne delas upp i etapper. Etapperna skall enligt förslaget bygga på varandra och ingå som delar i en sammanhängande studiegång.

Varje etapp skall leda tiU en viss bestämd kompetensnivå. Med ung­domsskolans terminologi anger SÖ tre nivåer, grundskolans högstadium (etapp I), ettåriga eller tvååriga kurser i gymnasieskolan (etapp 

II), 

kurs som förekommer i mer än två årskurser i gymnasieskolan (etapp

iiyiv).

SÖ konstaterar ett behov av förberedande kursetapper (O-etapper) i engelska och matematik samt i svenska med inriktning på studieteknik.

SÖ framhåller vidare att det finns studerande som av olika skäl inte skulle behöva genomgå en fuUständig grundskolekurs (etapp I) för att kunna påbörja en gymnasieskolekurs. Däremot kan de ha behov av en förberedande utbildning. Sådana elever bör erbjudas en särskild gym-nasieförberedande kursetapp på etapp I-nivå. Denna kursetapp skall förbereda för etapp 

II 

och inte utgöra en förkrympt, repetitiv grund­skolekurs.

För de samhällsorienterande och naturorienterande ämnena föreslår SÖ att sådana förberedande kursetapper konstrueras som integrerade samhällsorienterande resp. naturorienterande kurser.

SÖ understryker vikten av att det inom ramen för resp. etapper ges utrymme för repetitionsavsnitt.

SÖ föreslår slutligen att varje etapp, utom O-etappen, omfattar dels en gemensam grunddel, dels en fördjupningsdel. Kursdeltagarna skall kunna välja ett rimligt antal avgränsade arbetsuppgifter inom fördjup­ningsdelen.

4.1.3 Konstruktion av kursplaner

-

Flertalet vuxenstuderande kombinerar studier och yrkesverksamhet. SÖ framhåller att studietiden därför måste ha.en rimlig omfattning oeh den sammanlagda kurstiden inte bör förlängas jämfört med nuvarande

Prop. 1977/78: 36

27

förhållande. SÖ föreslår med hänsyn härtill att fördelningen av antalet undervisningstimmar på resp. etapper sker inom ramen för timtalet i den nuvarande omfångsrikaste kursen i ämnet.

I ämnet svenska föreslår SÖ dock en utökning med 25 timmar i etapp 

II.

I vissa ämnen förordar SÖ ytterligare uppdelning bl. a. i syfte att un­derlätta samverkan med arbetsmarknadsutbildningen och studieförbun­dens cirkelverksamhet.

Enligt förslaget skall. etappema utgöra delar av en kurs med därav följande konsekvenser om antalet deltagare nedgår under det föreskrivna. Betyg bör dock ges efter varje avslutad etapp.

4.1.4 Grimdskolekompetens och gymnasiestcolelcompetens

SÖ konstaterar att det övervägande antalet deltagare i grundskole­kurser inom kommunal vuxenutbildning är s. k. 25-4:or, dvs. vuxna över 25 år med minst 4 års arbetslivserfarenhet. Kurser i samhällsve­tenskapliga och naturvetenskapliga ämnen efterfrågas nästan enbart av den mindre del som siktar mot fullständig grundskolebehörighet. Där­emot finns ett betydande antal som studerar de tre kommunikations­ämnena svenska, engelska och matematik.

S. k. 25-4:or är behöriga till högskolestudier, men för att erhålla slut­betyg motsvarande fuUständig studiekurs i grundskolan krävs studier i minst tio ämnen.

SÖ föreslår att slutbetyg, gällandesom fullständig grundskolekompe­tens, skall kunna utfärdas till alla som fullgjort sin skolplikt och har minst fyra års yrkeserfarenhet samt har genomgått etapp I i ämnena svenska, engelska och matematik.

I enlighet med sitt uppdrag har SÖ sökt konstruera en studieväg med en så långt möjligt gemensam timplan. En sådan studieväg bör enligt SÖ leda dels till en nivå som motsvarar allmän gymnasieskolebehörig­het (etapp 

II, 

i vissa ämnen III), dels tUl en nivå som motsvarar ämnen i tre årskurser (etapp III, i vissa ämnen 

IV). 

Ämnen som är obUgato­riska på tvååriga linjer och i en eUer två årskurser på tre- och fyraåriga linjer bör i första hand ingå.

För att erhålla avgångsbetyg motsvarande fullständig studiekurs i gymnasieskolan föreslår SÖ att vuxenstuderande skaU ha betyg i svens­ka, engelska oeh matematik samt två av fem samhäUsvetenskapliga och två av fem naturvetenskapliga ämnen. Ett av de alternativa fyra ämnena bör kunna utbytas mot ett språk och två ämnen mot samtliga ekono­miska ämnen på två- eller treårig ekonomisk linje eller samtliga tek­niska ämnen i en gren på två- eller fyraårig teknisk linje. Avgångsbetyg motsvarande tvåårig linje bör förutsätta genomgången etapp 

II 

(i vissa ämnen III) och motsvarande treåriga linje dessutom etapp III/IV i de ämnen dylik förekommer.

Prop.1977/78: 36

28

4.1.5 Förslag till etappindelning

SÖ redovisar inledningsvis sitt projekt Läroplansanpassning och läro­

medelsutveckling inom vuxenutbildningsområdet (LIV). Erfarenheterna

från detta projekt har utnyttjats vid konstruktionen av etappuppbyggda'

kurser. Bl. a. framhåUer SÖ att försök med samläsning mellan olika

matematikkurser har gett positiva resultat.

'      - '

Som grund för det nu framlagda förslaget till etappindelning i berör­da ämnen ligger förslag tiU kursuppläggning som utarbetats av särskilda arbetsgrupper. Arbetsgrupperna har tillsatts i samarbete med skolsty­relsen i Malmö och efter samråd med skolledare och lärares fackliga förtroendemän.

SÖ redovisar en möjlig etappindelning i berörda ämnen enligt föl­

jande sammanställning (tabell 5).

-    .

Tabell 5   Etappindelning för ämnen i kommunal vuxenutbildning

Ämne

Etapp I

Etapp 

II

Etapp III

Etapp 

IV

UT

Slutbetyg   UT    An-

Avgångs-

UT   An-

Avgångs-

UT

An-

Av-    .

tal

betyg ,

tal

betyg

tal

gångs-

låi

Linjer '

låi

Linjer

låi

betyg

Gy

Gy

Gy

Linjer

Svenska

175

GrH

125    2

Ek, So, Te

40    3

EHSNT

Engelska-.'

230

GrH

105    2

Ek', So, Te

70:- 3.

EHSNT

Matematik*

270

GrH

105    2

Ek, So, H

105    3

Te, ES

105

3

NT    .

Samhälls-

kunskap

*

80    2

So, NT

.-45 .;3    '

EHS    .

Historia

*

__ 

40   2

ENT

30   .3

So, HS

Social-

kunskap

70    2

So, EHS

Religions-

kunskap

*

35.   1

samtliga

Företags-

ekonomi

50    1

Te, T

150    2

Dk, E Sp

45

2, 3

Ek, E

Biologi

**

105    2

So, N

Fysik».'

**

80    2

So     .

- 130    3

Te, NT ->

Kemis

**

80    2

So, Te

 45    3

Te Ke, NT

Natur-

kunskap

40 :i

. E              .'

. 65 '2

HS

Natur-

kunskap»

 250    2

So

'     

Filosofi

35    1

HSN

Psykologi

35    1

EHSN

25    2 .

So

B-språk

160

75    1

So, NT

105   3

EHS   ;'

C-spräk

160

So (2 år)      75   3    '

EHS-         -

N(l-

-2 år)   ,

Teknologi

135- 2

Te El, te Ke

75 ' '2

' Te Ma, T

Konstruktion

,    ...,   ,.  ,

maskin

155   2

Te..T(3)., ,"._

.125    2-

T (4)     , ,   .

Produktion

maskin

: .10'5  .1

T(3). -' ;- --.

175    2'

Te, t(4)-

Elteknik

45   .1

Te Ma-, T.By, , TKe

. 45   ,2--

T Ma

'

Elektronik

120    1    -

TeEIKrVT(3):

80- 1    .

Te El tt, , T El Kr

-45

T

TEltt

Organisk

''

kemi

70    1

Te

85    1

T

Fotnoter se nästa sida.

Prop. 1977/78: 36

29

Förutom antalet undervisningstimmar anges det antal årskurser söm

ämnet läses i gymnasieskolan. Vidare anges vilken eller vilka etapper,

som bör vara genomgångna för att dels slutbetyg, dels avgångsbetyg på

resp. linjer i gymnasieskolan skall utfärdas.   

.

Endast oväsentliga ändringar i gällande kursplaner blir enligt SÖ er­forderliga. De i etapper uppbyggda ämneskurserna kan även anpassas till pågående arbete med nya studieplaner för gymnasieskolan. SÖ fram­ställer dock önskemålet att framdeles få pröva möjligheten att kon­struera en gemensam grundläggande etapp i de samhäUsorienterande ämnena.

Vissa jämkningar i kursernas timtal har skett så att något ämne kan

få ett större timantal än f. n. i etapp I och ett något mindre timantal

i etapp 

II

eller tvärtom.

.

'

Inom ramen för LIV-projektet har möjligheten att indela ämneskur­ser i grund- och fördjupningsdelar prövats. SÖ finner erfarenheterna av denna fördelning av kursstoffet goda och bedömer den som möjlig att genomföra i ett förslag med etappindelning i berörda ämnen. SÖ fram­håller dock att ett beslut om hur stor del av den totala timresursen, som skall anslås till en fördjupningsdel, bör föregås av praktisk utprovning.

» Etapp 

II 

motsv. naturkunskap (So) ' Etapp III bör ev. delas (Te) ' Etapp II motsv. naturkunskap (So) » Jfr biologi, fysik, kemi etapp 

II

' Etapp 

II 

bör delas upp (Te)

= O-etapp (Gr LM) ca 100 UT

' Etapp 

II 

bör delas upp (Te)

' Etapp 

II 

bör delas upp (Ek)

= Etapp II motsv. naturkunskap (So)

* Integrerad SO-kurs 40 UT som alternativ till gr-kurser. (Krävs ej för slutbetyg eller för gy-studier).

** Integrerad NO-kurs 40 UT som alternativ till gr-kurser. (Krävs ej för slutbetyg eller för gy-studier).

För att erhålla avgångsbetyg, dvs. fullständig gymnasieskolekompetens närmast motsvarande tvåårig linje, krävs följande etapper i ämnena svenska (II), engelska 

(II),

matematik 

(II) 

samt i samhällskunskap 

(II), 

historia (III), socialkunskap/psykologi 

(II), 

religionskunskap 

(II), 

företagsekonomi (III), biologi 

(II), 

fysik 

(II), 

kemi (II), naturkunskap (EHS) (III) eller (So) 

(II),

teknologi (III), B-spräk

(II) 

och C-språk (I).

För att erhålla avgångsbetyg, dvs fullständig kompetens närmast motsvarande treårig linje krävs dessutom följande etapper i ämnena svenska (III), engelska (III), matematik (III eller 

IV), 

samhälls­kunskap (III), företagsekonomi 

(IV), 

fysik (III), kemi (III), B-språk (III) och C-språk 

(II).

Förkortningar

B-och

Lå

C-spräk

= andra resp. tredje främmande språk

Ma

By

= byggteknisk gren

N-

Dk

= tvåårig distributions- och kontors-

NO-kurs

linje

S

E

= treårig ekonomisk linje

So

Ek

= tvåårig ekonomisk linje

SO-kurs

El

= elteknisk gren

Sp

GrH

= grundskolans högstadium

T

Gr LM

= grundskolans låg- och mellanstadium

i.

Gy

= gymnasieskolan

Te -

H

= treårig humanistisk linje

Tt

Ke

= kemiteknisk gren

UT

Kr

= elkraftteknisk variant

läsår

maskinteknisk gren treårig naturvetenskaplig linje naturorienterande kurs treårig samhällsvetenskaplig linje tvåårig social linje samhällsorienterande kurs ekonomisk-språklig gren fyraårig teknisk linje (siffra inom pa­rentes anger årskurs) tvåårig teknisk linje teleteknisk variant. undervisningstimmar

Prop. 1977/78: 36

30

4.1.6 Konsekvenser av SÖ:s förslag

Avslutningsvis redovisar SÖ tänkbara konsekvenser av de framlagda förslagen.

Ändrade krav på det antal ämnen, som vuxna med yrkeserfarenhet skall studera för att erhåUa slut- eUer avgångsbetyg, kan enligt SÖ med­föra betydande tidsvinster. Den som bedriver heltidsstudier med ca 20 tim. per vecka kan nedbringa tiden från fyra terminer tiU två eller nå­got mer för grundskolebehörighet och från fyra till tre för gymnasie­skolebehörighet motsvarande tvåårig linje. Efter ytterligare en eller två terminer, beroende på ämnesval, kan behörighet motsvarande treårig linje uppnås. Deltagarna behöver inte välja viss kurs i ämnena från bör­jan oeh slipper nuvarande "återvändsgränder" som en rad ämnen på tvååriga linjer innebär för den som senare vill läsa samma ämnen på treåriga linjer.

SÖ framhåller vidare att de etappuppbyggda ämnena underlättar en värvning av arbete oeh studier. Studierna kan successivt byggas på med en etapp i sänder. Möjligheten att kombinera lämpligt sammansatta ut­bildningar underlättas. En modulindelning av etapperna bör eftersträ­vas. Hänsyn till vuxnas intressen och behov samt deltagande i plane­ringen av undervisningen kan underlättas genom att en betydande del av kurstiden i de olika etapperna disponeras för moment, bland vilka deltagarna kan välja.

En nära samordning av vuxenutbildningens allmänna och yrkesinrik­tade ämnen skulle ytterligare underlättas av en uppdelning i ämnesmo­duler enligt den modell som används i vissa ämnen inom LIV-projektet.

Enligt SÖ får det nu framlagda förslaget också betydelse för kurs­utbudet i kommunerna. Enhetliga ämneskurser ger större elevunderlag och därigenom större möjligheter att anordna kurser i fler ämnen i en rad kommuner utöver de största tätortskommunerna. I ett fåtal folkrika kommuner kan däremot antalet gymnasieskolekurser komma att minska.

SÖ framhåller att en rad andra fördelar också kan vinnas genom en­hetliga kurser, t. ex. större möjligheter till kursstart vid flera tiUfällen under året och tiU kurser på såväl dag- som kväUstid.

Kurser kan anordnas för dem som behöver en lugn studiegång likaväl som för dem som vill studera i snabb takt. Även andra organisatoriska förbättringar kan göras, t. ex. en kombination av kvällsundervisning och koncentrationsperioder på heltid. En anpassning till lokala förhållanden, bl. a. lärartillgång, kan lättare ske.

SÖ bedömer det som sannolikt att nedgången i antalet gmndskole­kurser i samhällsvetenskapliga och naturvetenskapliga ämnen kommer att fortsätta. Utvecklingen torde enUgt Sö:s mening påskyndas genom föreliggande förslag. Ä andra sidan torde efterfrågan öka på gymnasie­skolekurser i dessa ämnen och därmed ett behov av förberedande stu­dier.

Prop. 1977/78: 36

31

För att försöka bedönia verkningarna av förslaget har SÖ undersökt-förhållandena i nio kommuner. Antalet gymnasieskolekurser skulle som mest ha kunnat reduceras med mellan 8 och 9 %. SÖ påpekar att an­talet kursdeltagare från höstterminen 1974 tUl höstterminen 1975 ökade med samma procenttal.

Ett bättre anpassat utbud, såväl tidsmässigt som geografiskt blir en­ligt SÖ med föreliggande förslag möjligt, vilket torde leda till att ned­gången även i de folkrikaste kommunerna kommer att bli mindre än räkneexemplet visar, även om antalet deltagare inte skulle fortsätta att öka.

SÖ räknar inte med att det framlagda förslaget skall medföra några ökade kostnader så länge antalet gymnasieskolekurser tillåts öka årligen med högst 10%.

4.1.7 Försöksverksamhet

EnUgt SÖ:s uppfattning bör det överlämnade förslaget prövas under en försöksperiod fr. o. m. vårterminen 1978 t. o. m. höstterminen 1980. SÖ avser att senare inkomma med de förslag som kan föranledas av, försöksverksamheten. SÖ avser också efter samråd med UHÄ närmare överväga i vad mån förslagen medför några meritvärderings- och urvals­problem och i så fall inkomma med förslag härom.

SÖ hemställer att regeringen bemyndigar SÖ att inbjuda 15 kommuner till försöksverksamhet med linje- och ämnes-konstmktion i huvudsaklig överensstämmelse med bifogade förslag under perioden fr. o. m. vårterminen 1978 t. o. m. höstterminen 1980, att för försöksverksamheten faststäUa högsta antal undervisningstimmar i de olika ämnesetappema i huvudsaklig överensstämmelse med det framlagda förslaget, att påbörja försöksverksamheten vårterminen  1978  i högst  15  kom­muner samt att från vårterminen 1979 i begränsad omfattning ut­vidga verksamheten, ef ter förhandlingar med berörda personalorga­nisationer, att utfärda sådana bestämmelser att försökskommun, i vUken lärare och/eller skolledare genom försöksverksamheten får minskat tjänste­underlag, äger disponera sålunda friställda resurser för pedagogiska insatser för den kommunala vuxenutbUdningen i kommunen, att besluta om vilka kommuner som skall delta i försöksverksamheten. SÖ hemställer vidare att regeringen fastställer bestämmelser, i enlig­het med redovisade förslag, om gmndskolekompetens, att gälla från höstterminen 1978, och om gymnasieskolekompetens, att gälla från vår­terminen 1979.

Förhandling enligt 12 § lägen om medbestämmande i arbetslivet har ägt rum mellan SÖ och SACO/SR och TCO-S. Parterna har därvid enat

Prop. 1977/78: 36

32

sig om lydelsen av den ingivna framställningen och den härvid fogade-promemorian.

4.2 Remissyttranden

4.2.1                                                     Allmänna överväganden

,.

Flertalet remissinstanser instämmer i att det finns ett behov av att

underlätta för vuxenstuderande att erhålla kompetens för högre studier samt att skapa bättre möjligheter till återkommande utbildning. Fler­talet anser också att det föreliggande förslaget kan bidra tUl att under­lätta vuxenstudier och därmed bredda rekryteringen till sådana studier; De främsta invändningarna gäller problemen med gränsdragningen gentemot studieförbundens studiecirkelverksamhet. Elev- och lärar­grupper vid några vuxengymnasier är också kritiska till den förkortade studietid, som man anser blir följden om SÖ:s förslag genomförs.

Några remissinstanser har i sina yttranden lämnat synpunkter på ut­redningsuppdraget och dess handläggning. Folkbildningsutredningen konstaterar att regeringens uppdrag till SÖ främst avsett;att utarbeta förslag till en behörighetsgivande kurs som skulle tillförsäkra blivande högskolestuderande inom hela landet kompletteringsmöjUgheter inom kommunal vuxenutbildning. Folkbildningsutredningen menar att SÖ genom att till grund för sitt förslag även åberopa de synpunkter på be­hov av ändrad studiegång inom den kommunala vuxenutbildningen, som framförts dels av SVUX i dess båda betänkanden, dels i SÖ:s egna yttranden över dessa betänkanden, vidgat syftet med förslaget. Enligt folkbildningsutredningen kan den linje- och ämneskonstruktion . som presenteras allvarligt försvåra folkbildningsutredningens arbete att söka finna hållbara principer för en gränsdragning mellan studieför­bundens studiecirkelverksamhet och den kommunala vuxenutbUdning­en. Liknande synpunkter framförs också av Folkbildningsförbundet.

SÄCO/SR finner det beklagligt att elever, lärare och skoUedare inom skolformen knappast alls beretts tillfälle att komma med synpunkter.på förslagets utformning.

LO framhåller att den kommunala vuxenutbildningen måste föränd­ras med utgångspunkt dels från folkbildningsutredningens förslag, dels med hänsyn till den inom UHÄ pågående översynen av den s. k. sär­skilda behörigheten till de olika högskolelinjerna.            ,     .

SOSVUX-östra liksom elevgrupper vid vuxengymnasier är starkt kri-" tiska tiU den korta remisstiden och tiU att utredningsmannen under ut­redningens gång inte tagit elev-och lärarkontakter.

4.2.2   Konstruktion av e n behörighetsgivande kurs i varje ämne

De remissinstanser som tagit upp SÖ:s förslag om konstruktion ay en behörighetsgivande kurs i 'varje ämne är i stort sett positiva tiU för-

Prop. 1977/78: 36

33

slaget. AMS ansluter sig till utredningens förslag liksom CSN. Gymna­sieutredningen framhåller att den föreslagna kurskonstruktionen inne­bär större enhetlighet i jämförelse med ungdomsskolans läroplaner. Utan att ta ställning till förslagets enskildheter finner gymnasieutred­ningen att en sådan konstruktion av kursutbudet ligger väl i linje med den strävan att åstadkomma bredd oeh innehållslig gemenskap i den gymnasiala utbildningen som kommer tiU uttryck i kommittédirektiven. SACO/SR menar att den nuvarande linjesplittringen i kursutbudet försvårar kursstart i små kommuner. Ett enhetUgare utbud kan därför enligt SACO/SR tjäna syftet att förbättra möjlighetema tUl kompetens-inriktade studier. De förväntade effekterna får emellertid inte över­drivas. Samläsning mellan linjer och grenar i olika ämnen har länge bedrivits inom den kommunala vuxenutbildningen. SACO/SR anser att anvisnmgar som uppmuntrar lokala initiativ till samläsning kanske på ett smidigare sätt skulle ge bättre effekt än det föreliggande förslaget.

4.2.3 Konstruktion av kursplaner

Folkbildningsutredningen anser att om studieintensiteten mätt i kurs­längd och timtal per vecka, sänks väsentligt, vilket kan bli följden av SÖ:s förslag, får verksamheten inom den kommunala vuxenutbildning­en en struktur som nära överensstämmer med vad som organisatoriskt kännetecknar studieförbundens utbud av cirklar.

SACO/SR konstaterar att förslaget innehåller några tinitalsförstärk-ningar. Förstärkningen av svenskämnet från 140 tUl 165 timmar firmer SACO/SR välkommen och sedan länge efterfrågad av elever och lärare. SACO/SR anser att timförstärkningar är önskvärda i många ämnen, inte minst om samläsning skall tillämpas. I detta sammanhang uttrycker SACO/SR sin förvåning över utredningens timtalsresonemang och slut­satsen att en majoritet av lärare anser att antalet undervisningstimmar behöver utökas medan en majoritet av kursdeltagarna har en motsatt uppfattning. Framställningen bör här enligt SACO/SR kompletteras med upplysningen att 1 (en) % av kursdeltagarna i den refererade un­dersökningen ansåg att antalet undervisningstimmar kunde minskas.

SOSVUX-östra anser att förslagets etappindelning är ett utmärkt till­fälle att ta bort betygen.

UHÄ framhåller vikten av att vuxenutbUdning ges de av CSN fast­ställda studiestödspoängen oavsett om antalet lärartimmar är kraftigt reducerat genom t. ex. samläsning eller upplagd som korrespondens­undervisning.

CSN tUlstyrker förslaget men framhåller att det kan ha konsekvenser för beräkningen av studiestödspoäng öch därmed rätten till studiestöd. CSN är beredd att tillsammans med SÖ utarbeta ett system som är an­passat till de ändrade förutsättningarna.

3   Riksdagen 1977/78.1 sami Nr 36

Prop. 1977/78: 36

34

4.2.4 Grundskolekompetens och gymnasieskolekompetens

UHÄ och CSN är positiva till att vuxna skall kunna erhålla gymnasie­skolekompetens på färre antal ämnen. UHÄ vill emellertid öka möjlig­heterna att läsa naturvetenskapliga ämnen och vill att avgångsbetyg motsvarande fullständig studiekurs skall kunna erhållas av elever som läst svenska, engelska, matematik, biologi, fysik och kemi samt ett sam­hällsvetenskapligt ämne.

AMS är positiv tiU en förkortad studietid för grundskole- och gym-. nasieskolekompetens, men framhåller att utredningen inte tagit upp frågan om kvotgruppsplacering av elever med den nya kompetensen. Styrelsen finner det angeläget att denna fråga utreds och löses. Folk­bUdningsutredningen påpekar att den syn som legat till grund för för­slaget om ändrad grundskolekompetens för vuxna överensstämmer med uppfattningen inom folkbildningsutredningen att frågan om formeU grundskolekompetens för vuxna behöver aktualiseras. Utredningen hän­visar vidare tiU sin debattpromemoria (SOU 1977: 38). Gynmasieutred-nlrigen tar inte ställning tUl om det är påkallat att nu införa nya be­stämmelser om fullständig grundskole- och gymnasieskolekompetens för vuxna med yrkeserfarenhet.

LO ifrågasätter, med hänsyn till att behovet av fullständig grundsko­lekompetens är mycket begränsat och att behörighetsreglerna vid hög­skolestudier förändrats, om det är nödvändigt att nu införa ett nytt kompetensbegrepp. Under försöksverksamheten bör i stället behoven av grundskolekompetens särskilt studeras i förhållande till fortsatta stu­dier och de krav som ställs i arbetslivet. Enligt SACO t SR vore det mycket olyckligt att införa en särskild vuxengrund kompetens på de svaga grunder som utredningen anför. SACO/SR menar att kortutbilda-de vuxnas möjligheter till rejäl överbryggande utbildning härigenom allvarligt kan försämras. SAF anser inte att formell grundskolekom­petens för vuxna har någon praktisk betydelse medari däremot fak­tiska kunskaper i flera ämnen kan vara en väsentiig och nödvändig grund för vidare studier och deltagande i samhällsdebatten.

Även för studerande som har fyllt 25 år och har fyra års yrkeserfa­renhet och har allmän behörighet för högskolestudier måste enligt SAF betydelsen av formell gymnasieskolekompetens ha minskat kraftigt. Be­hoven av faktiska kunskaper kvarstår, dock kan studierna inriktas på ämnen som är väsentliga för den studerandes studiemål. SAF har ingen­ting att erinra mot SÖ:s förslag om grundskole- och gymnasieskolekom­petens men vill starkt understryka att de vuxenstuderande måste få till­gång till ingående information om kompetensernas betydelse'

Stockholms skoldirektion tar upp frågan om meritvärdet för den före­slagna kompetensen och förutsätter att de studerande får detaljerad in­formation i god tid före studiestarten.

Prop. 1977/78: 36

35

Lärar- och elevgrupper vid flera vuxenutbildningsgymnasier är starkt kritiska till förslagen om behörighet. Bl. a. menar man att målen för vuxenutbildningen, dvs. att minska klyftan mellan äldre med förhål­landevis kort utbildning och yngre med längre utbildning, allvarligt även­tyras av det framlagda förslaget. Man är också kritisk till att frågan om studiestöd för studier utöver de obligatoriska ämnena inte är utredd.

4.2.5 Förslag till etappindelning

Förslaget till etappindelning tillstyrks av bl. a. UHÄ, CSN, gymnasie­utredningen, TCO och SAF. SOSVUX-östra finner tanken god, liksom förslaget om grundkurs med fördjupningsdelar, men har invändningar mot nedskärningen av ämnen och timmar.

SACO/SR ser fördelar i de föreslagna etappuppbyggda kurserna men påpekar också att förslaget i nuläget inrymmer en rad frågetecken och komplikationer. Bl. a. menar SACO/SR, förutsätter etappuppbyggda kur­ser avirappningsregler. Antalet undervisningstimmar får inte reduceras därför att elevantalet går ned.

EnUgt SACO/SR leder också de föreslagna timtalen i utredningens tabelluppställning till nedskärningar av antalet undervisningstimmar för elever på vissa linjer. Ett etappsystem som skall fungera i ett system med återkommande utbildning erfordrar, anser SACO/SR, en noggrann bestämning av de olika etappernas innehåll. Detta mycket om­fattande arbete återstår enligt SACO/SR. SACO/SR tar vidare upp elevsociala nackdelar. I stället för en trygg social gruppgemenskap kan verksamheten få drag av utbildningsfabrikens löpande band. Liknande elevsociala synpunkter framförs också från elevgrupper vid vuxenutbild­ningsgymnasier.

Stockholms skoldirektion är tveksam till förslaget och framhåller bl. a. att de pedagogiska konsekvenserna av etappindelningen borde ut­redas ytterligare.

Folkbildningsförbiindet understryker att den föreslagna indelningen i etapper innebär att den kommunala vuxenutbUdnmgen kommer ett stort steg närmare studieförbundens arbetsformer. Om ämnesetapperna dessutom skall delas upp i moduler, vilket SÖ anser önskvärt, är fältet enligt Folkbildningsförbundet sannoUkt helt upprivet.

AMS påpekar att vid beskrivningen av etappsystemet i utrednings­förslaget behandlas inte frågan om allmän resp. särskild kurs. Till flera utbUdningar inom grundskolans kompetensområde krävs särskild kurs. AMS förutsätter att de studerande inom ramen för etappsystemet kan läsa in särskild kurs.

SÄF framhåller särskiU betydelsen av att integrerade samhälls- och naturorienterande kurser kan erbjudas vuxenstuderande. Som grund och inledning skulle dessa kurser vara värdefulla för dem som avser att be­driva vidare studier inom de samhällsvetenskapliga och naturvetenskap-

Prop. 1977/78: 36

36

liga områdena utan att ha tillräckliga grundkunskaper. Även UHÄ tar upp värdet av de föreslagna orienteringskurserna i samhälls- och natur­orienterande ämnen. AMS menar att det är värdefullt att vuxenstude­rande ges möjlighet till sådana orienterande studier som kan ge den enskilde bättre förutsättningar att följa samhällsfrågorna. Styrelsen framhåller också att det är angeläget att de naturvetenskapliga ämnena generellt får en starkare ställning både med tanke på utvecklingen på arbetsmarknaden och på den under senare år minskade tUlströmningen av antalet studerande till högre teknisk och naturvetenskaplig utbild­ning.

4.2.6   Studie- och yrkesorientering

Flera remissinstanser bl. a. UHÄ, AMS, LO, TCO och SAF tar upp betydelsen av en Ökad satsning på studie- och yrkesorientering för vuxen­studerande. UHÄ framhåller t. ex. att det är väsentligt att de vuxenstu­derande förbereds för studierna genom dels inledande avsnitt med stu­dieteknik, dels en väl fungerande studie- och yrkesvägledning såväl före som i anslutning till studierna. AMS understryker att en kraftigt utvid­gad studie- och yrkesorientering kan bli ett effektivt stöd för dem som har svag studiebakgmnd och dålig självtiUit. LO anser att man redan i försöksverksamheten bör tUlföra de aktuella kommunerna förstärkta re­surser för studie- och yrkesorientering.

4.2.7   Försöksverksamhet

Den av SÖ föreslagna försöksverksamheten tillstyrks i den form SÖ föreslagit av gyninasieutredningen, LO, TCO, SAF och Svenska kom­munförbundet. Den avstyrks av folkbildningsutredningen, SACO/SR och Folkbildningsförbundet. Folkbildningsutredningen anför att SÖ:s förslag initierar förändringar som enligt folkbildningsutredningens me­ning skulle skapa en rad ytterligare problem i gränsdragningen mellan studieförbunden och den kommunala vuxenutbildningen. SACO/SR an­ser inte att en försöksverksamhet grundad på förslaget i den förelig­gande utformningen bör komma till stånd. Om regeringen ändå fattar beslut om försöksverksamhet bör denna enligt SACO/SR:s mening be­gränsas till maximalt 15 kommuner. Den bör också i förhållande tili SÖ:s förslag vara bättre definierad och ske under förutsättning att inga timreduktioner sker för de olika ämnena i kommunal vuxenutbildning och att lärarnas tjänstgöringsunderlag under försöken säkras. Folk-bildningsförbundet vill inte att SÖ:s förslag om försöksverksamhet bi­falles, men framhåller att om en förändring ändå genomförs innan ut­redningen lagt fram sina förslag, försöksverksamheten bör begränsas till det gymnasiala stadiet och till fem kommuner.

Prop. 1977/78: 36

37

5   Föredraganden 5.1 Inledning

Under senare år har en rad reformer genomförts på vuxenutbildning­ens område. Vikten av att överbrygga utbildningsklyftan mellan gene­rationerna och ge en ny utbildningschans åt dem som under ungdoms­åren saknade möjligheter tUl studier har understrukits i olika samman­hang. För att aktivt kunna ta del i samhälls- och arbetsliv behöver individen kunskaper och träning i att använda dem.

Kommittén för studiestöd åt vuxna (SVUX) har enligt sina direktiv haft i uppdrag att utreda frågan om hur olika former av samhällsstödd vuxenutbildning skall stödja och komplettera varandra samt frågor rörande det statliga stödet tUl olika former av vuxenutbildning. I sitt betänkande Utbildning för vuxna (SOU 1975: 59) lägger SVUX fram en rad förslag om förändringar och resursförstärkningar inom kom­munal vuxenutbildning. Delvis på grundval av de tankegångar som förs fram i SVUX' betänkande har skolöverstyrelsen (SÖ) lagt fram ett förslag om linje- och ämneskonstruktion inom kommunal vuxenutbild­ning.

I motionerna 1975/76: 883, 1418 och 2090 i anslutning till prop. 1975/76: 100 bil. 10 aktualiserades vissa av SVUX' förslag om kom­munal vuxenutbildning. Utbildningsutskottet framhöll att det var ange­läget att SVUX' förslag bereddes skyndsamt och att målet för bered­ningsarbetet borde vara att en proposition om förstärkning av den kommunala vuxenutbildningen på grundval av SVUX' förslag lades fram för riksdagen hösten 1977 (UbU 1975/76: 23). Riksdagen beslöt i enlighet med utbUdningsutskottets förslag (rskr 1975/76: 281).

Jag kommer inledningsvis att ta upp frågor som rör mål för och in­riktning av vuxenutbildningen för att senare komma in på de mer detaljerade förslag som lämnats av SVUX och SÖ.

Bland de reformer som på senare år genomförts på vuxenutbild­ningens område kan nämnas ett förbättrat studiestöd för vuxna. Sär­skilt statsbidrag utgår till sådan uppsökande verksamhet som äger rum på arbetsplatser för att stimulera till studier. För att söka nå kort-utbildade grupper som inte kan nås via arbetsplatserna, bedrivs försök med uppsökande verksamhet i bostadsområden.

Bland andra remissinstanser konstaterar centrala studiestödsnämn­den (CSN) och Landsorganisationen i Sverige (LO) i sina yttranden över SVUX' betänkande att en rad åtgärder på lagstiftningens område har bidragit till att öka behovet av och intresset för vuxenutbildning. Som exempel på nya regler som haft denna verkan kan nämnas lagen om arbetstagares rätt till ledighet för utbUdning, lagen om facklig för­troendemans ställning och de nya reglerna om vidgad behörighet för högskolestudier. I likhet med LO ser jag dessa reformer som en fram-

4    Riksdagen 1977/78. 1 saml. Nr 36

Prop. 1977/78: 36

38

gång för strävandena att vidga vuxenutbildningen och instämmer i att reformarbetet måste föras vidare.

Jag vUl vidare erinra om det förslag till nytt statsbidragssystem för folkhögskolan som regeringen redovisade i prop. 1976/77: 55. Riksdagen godkände förslagen (UbU 1976/77:30, rskr 1976/77:318). Förslagen innebar en rad förbättringar av folkhögskolans möjligheter att erbjuda vuxna utbUdning.

Jag erinrar också om att det i direktiven tUl den sittande folkbild­ningsutredningen (U 1975: 19) bl. a. konstateras att det finns behov dels av att få en klarare gräns mellan framför allt studieförbundens verk­samhet och kommunal vuxenutbildning, dels av att finna former för samverkan på villkor som båda parter kan godta. I sin debattskrift (SOU 1977: 38) Folkbildningen i framtiden redovisar utredningen bl. a. frågor om gränsdragning och samverkan.

Enligt direktiven för utredningen (U 1976: 10) om den gymnasiala utbildningen skall förutsättningarna för ett närmare samarbete mellan gymnasieskola, kommunal vuxenutbildning och arbetsmarknadsutbild­ning undersökas samtidigt som man bibehåller dessa utbildningars mål. En helhetssyn på utbUdningarna på den gymnasiala nivån eftersträvas i direktiven varvid skarpa gränser av pedagogisk och administrativ art i görligaste mån reduceras.

Den kommunala vuxenutbUdningen fick sin nuvarande utformning genom beslut av statsmakterna 1967 (prop. 1967: 85, SU 1967: 117, rskr 1967: 277). Den ersatte då de kvällsgymnasier som drevs av kom­muner och studieförbund. Verksamheten regleras av förordningen (1971:424) om kommunal och statlig vuxenutbildning (ändrad senast 1977: 550).

Kommunal vuxenutbildning anordnas f. n. i praktiskt taget alla kom­muner. En regional obalans i kursutbudet kan dock konstateras. Om­fattningen av den kommunala vuxenutbildningen skiftar från någon enstaka kurs i många små kommuner till ett relativt rikhaltigt utbud i storstäderna och större tätorter. Särskilt i mindre kommuner är det svårt att med nu gällande bestämmelser om lägsta deltagarantal an­ordna kurser. Även i de största kommunerna kan det vara svårt att starta kurser i ämnen som inte så många vill läsa.

Enligt min uppfattning bör målet vara att alla vuxna, oberoende av bostadsort, skall ha tillgång tUl kurser inom kommunal vuxenutbUd­ning i ämnen som krävs för att bli behörig att antas tUl högskoleutbild­ning. Vidare måste möjligheter finnas för aUa vuxna att få förbere­dande utbildning på grundskolenivå. För att uppnå detta mål måste man komma tUl rätta med den regionala obalansen i kursutbudet. Möjligheterna att ordna kurser, främst i befolkningssvaga områden, men också på andra orter där vissa kurser i centrala ämnen inte kan startas måste ökas. Detta bör kunna ske genom att kommuner på vissa

Prop. 1977/78: 36

39

vUlkor får möjlighet att starta kurser med lägre deltagarantal. Man måste därvid också söka åstadkomma en organisation av och ett inne­håll i studierna som gör det möjligt för de vuxna att få just den ut­bUdning de behöver och vid den tidpunkt som passar dem. Den kom­munala vuxenutbildningens nuvarande organisation leder ofta till att undervisning i samma ämne erbjuds på olika linjer. Det resulterar i att undervisningsgrupperna blir små. Det är önskvärt att en förändring och förenkling av organisationen kommer tUl stånd.

Sammanfattningsvis kan man konstatera att den kommunala vuxen­utbildningen har expanderat starkt sedan starten 1968. Under denna tid har en hel del förändringar i verksamheten vidtagits på grundval av erfarenheter man efterhand vunnit. Undersökningar och utvärde­ringar har gjorts på olika delområden, bl. a. av SÖ.

Mot bakgrund av det här anförda anser jag det angeläget att genom en särskUd utredning samla in och utvärdera hittills gjorda erfaren­heter av den kommunala vuxenutbildningen. Självfallet bör en sådan utredning arbeta i nära kontakt med gymnasieutredningen och folk­bUdningsutredningen. Jag återkommer senare till frågan om utred­ningens sammansättning och uppdrag.

Med hänsyn tUl behovet av en mer samlad översyn av den kom­munala vuxenutbUdningen och de sittande utredningarnas arbete är jag inte nu beredd att ta ställning tUl mer än en mycket begränsad del av de förslag till förändringar inom vuxenutbildningen som föreslås av SVUX och SÖ.

Jag övergår nu till att behandla SVUX' betänkande och föreslå en begränsad reformverksamhet med hänsyn till vissa av SVUX' förslag.

5.2 Samverkan inom vuxenutbildningen

SVUX tar i sitt betänkande upp frågor som rör samverkan inom vuxenutbUdnmgen.

SVUX' principiella utgångspunkt är att alla delar av vuxenutbild­ningen bör tas i anspråk för en expansion av överbryggande utbUdning. Man vill öka valfriheten för de vuxna och finner att detta med nuva­rande organisation i vissa fall förutsätter samverkan mellan de olika vuxenutbUdningsanordnarna och en förbättrad information.

SVUX tar först upp behovet av att satsa på information och upp­sökande verksamhet för att nå den mest angelägna målgruppen, vuxna med kort och bristfällig utbildning. Flertalet remissinstanser tar också upp informationsfrågan och delar SVUX' uppfattning om vikten av en väl fungerande information och rådgivning.

Målet för denna bör vara att sprida kunskaper på ett sådant sätt att varje människa kan orientera sig om olika former av vuxenutbildning och i det rikhaltiga utbudet finna den utbildning oeh studieform som

Prop. 1977/78: 36

40

passar honom bäst. Informationen bör vara anpassad tUl olika erfaren­heter och behov inom skUda grupper. Det är självfallet lättare att med utbildningsinformation nå dem som redan har viss utbUdning och som själva är öppna för de möjligheter som finns och aktivt söker kunskap. Men för att nå också de studieovana och dem som har kort och bristfällig utbildning krävs effektivare information. SVUX anser att den bästa metoden att försöka nå den sist nämnda gruppen är en uppsökande verksamhet enligt den modell som har utarbetats av kom­mittén för försöksverksamhet med vuxenutbildning (FÖVUX). Jag vUl i detta sammanhang betona vikten av en nära samverkan kring upp­sökande verksamhet meUan alla vuxenutbUdningsanordnare.

Jag fömtsätter att såväl kommuner som andra vuxenutbUdningsan­ordnare inom kommunen känner ett gemensamt behov av och ansvar för en vidgad samverkan i avsikt att erbjuda kommuninvånarna ett så rikhaltigt utbildningsutbud som möjligt. Flertalet remissinstanser be­tonar också i sina remissvar att en vidgad samverkan, både lokalt och regionalt, mellan utbildningsanordnare är en viktig förutsättning för att man skall kunna överblicka behovet av och tillgången till vuxen­utbildning och för att de utbildningssökande skall kunna få en så all­sidig och korrekt information som möjligt om existerande utbildnings­möjligheter. Jag delar denna uppfattning.

5.3 Organ för samverkan

SVUX föreslår också att det skall finnas organ för samverkan mel­lan de olika vuxenutbUdningsanordnarna. SÖ framhåller i sitt remiss-svar att det är väsentligt att skolstyrelsen, som är det närmast ansva­riga organet inom kommunen, tar initiativ tUl diskussioner med före­trädare för olika utbildningsanordnare om hur stödet till vuxenutbild­ningen bör utformas. Flera andra remissinstanser, bl. a. arbetsmark­nadsstyrelsen (AMS), ansluter sig till utredningens övervägande om att lokala vuxenutbildningsråd, dock utan att ha obligatorisk karaktär, bör kunna utgöra ett lämpligt forum för samverkan mellan olika in­formatörer. Även LO och Tjänstemännens centralorganisation (TCO) anser att vuxenutbUdningsråden bör kunna fylla en viktig funktion för det ömsesidiga informationsutbytet mellan de olika intressenterna inom vuxenutbildningsområdet och för att ta samordningsinitiativ i olika frägor. Däremot anser inte LO att vuxenutbildningsråden eller den kommunala vuxenutbildningen i egen regi skall genomföra projekt med uppsökande verksamhet. Studieförbunden tar också upp samverkans-frågorna men är tveksamma till om något organ bör åläggas ett sär­skilt ansvar i sammanhanget. Man anser att mer långsiktiga lösningar måste bli avhängiga av folkbildningsutredningens arbete.

Jag är inte beredd att förorda någon bestämd lösning på samverkans-

Prop. 1977/78: 36

41

frågorna utan anser att dessa bör kunna lösas genom ett frivilligt och inte formaliserat samrådsförfarande. Med hänsyn till denna principiella instäUning är jag inte heller beredd att biträda SVUX' förslag om sär­skilda resurser för regelbundna regionala vuxenutbildningskonferenser, anordnade av vuxenutbUdningsnämnderna; i samverkan med länsskol­nämnderna.

5.4 Kommunal vuxenutbildning

SVUX framlägger vidare förslag om ökade resurser för den kom­munala vuxenutbUdningen. Syftet med förslagen är att stimulera ett utbud inom kommunal vuxenutbildning som ökar möjlighetema till återkommande utbUdning. SVUX anför också att de nya resurser som kan komma att tUlföras kommunal vuxenutbildning i första hand bör tas i anspråk för att främja utbildning som ger både formell och reell kompetens för fortsatta studier eller för yrkesverksamhet samt för att komma till rätta med den geografiska snedfördelningen inom vuxen­utbildningen. Jag delar uppfattningen att detta normalt bör vara fallet.

5.4.1 Vuxenanpassning

Ett problem för vuxenutbildningen som SVUX tar upp är att man har att följa samma läroplaner som ungdomsskolan, medan tiden för lärarhandledning är kraftigt reducerad i förhållande till motsvarande kurser i ungdomsskolan. En generell ökning av undervisningstiden i kommunal vuxenutbUdning är enligt SVUX ingen lämplig lösning på detta problem. Hänsyn måste bl. a. tas tUl att de vuxenstuderande på gmnd av yrkesarbete och familjeansvar ofta måste koncentrera stu­diema till en relativt kort period eller studera på fritid vid sidan av yrkesarbete, ibland med oregelbunden arbetstid. .

En rad remissinstanser tar upp frågan orn undervisningens vuxen­anpassning. I likhet med dessa delar jag SVUX' uppfattning att under­visningens innehåll och utformning bör anpassas bättre till de vuxnas situation. Det är inte självklart att vuxna skall behöva läsa alla ämnen eller alla delar av kursen i ett ämne enligt läroplanerna för ungdoms­skolan. De vuxnas erfarenheter bör tas tUl vara och endast komplet­teras i en sådan omfattning att de vuxna får en utbildning av samma kvalitet som ungdomsutbUdningen. UtbUdningens innehåll behöver där­emot inte vara identiskt.

Jag viU här erinra om att enligt direktiven för utredningen om den gymnasiala utbUdningen organisation, arbetssätt och innehåll i gymna­sieskolan skall omprövas. En förändring enligt de direktiven innebär att gymnasieskolan i högre grad än f. n. också utgår från att vuxna deltar i utbildningen och att denna ges eni utformning i enlighet här­med.

Prop. 1977/78: 36

42

5.4.2 Garantikiirssystem

För att söka komma tUl rätta med den geografiska snedfördelningen och därmed sammanhängande problem inom kommimala vuxenutbild­ningen föreslår SVUX riktade åtgärder i form av ett system med garanti­kurser. Kurser i centrala ämnen inom grund- och gymnasieskola skall i viss garanterad omfattning få anordnas med färre kursdeltagare än f. n.

SVUX' förslag om garantikurser har mottagits positivt av flertalet remissinstanser. Dessa bedömer det vara väsentligt att resursema tUl kommunal vuxenutbildning ökas på ett sådant sätt att kurser i centrala ämnen blir tUlgängliga för fler -vuxna. Det har emeUertid också i re­missvaren framkommit argument för att inte genomföra några mer genomgripande förändringar förrän folkbildningsutredningen har av­slutat sitt arbete.

Nedsättning av undervisningsskyldighelen för skolledare i kommunal vuxenutbUdning beräknas i enlighet med bestämmelser i skolförord­ningen (1971: 235) och förordningen (1971: 424) om kommunal och statlig vuxenutbildning på grundval av det beräknade antalet lektioner. SVUX konstaterar att förslaget om ett garanterat kursutbud bör kom­pletteras med en organisatorisk förstärkning. Syftet är att möjliggöra en bättre planering av kursutbudet. Utredningen föreslår att en skol­ledarresurs knuten till det garanterade kursutbudet erbjuds varje kom­mun. Enligt nuvarande bestämmelser innebär det en skoUedarresurs motsvarande en fjärdedel av en arvoderäd studierektor.

I remissvaren framhåller t. ex. LO, Sveriges socialdemokratiska kvin­noförbund (SSKF), Arbetarnas bildningsförbund (ABF), Folkuniversi­tetet, Nykterhetsrörelsens bildningsverksamhet (NBV), Studiefrämjan­det, Sveriges kyrkliga studieförbund och Tjänstemännens bildnings­verksamhet (TBV) att gränsdragningsproblemen mellan i första hand den kommunala vuxenutbildningen och den friviUiga bUdningsverksam-heten bör lösas innan man tar ställning till det av SVUX framlagda garantikurssystemet.

Med hänsyn till det nu rådande ekonomiska läget, till remissinstan­sernas ställningstaganden och till det behov av översyn av den kom­munala vuxenutbildningen som jag nyss har redovisat, är jag inte be­redd att föreslå att SVUX' förslag om en basorganisation (garanti­kurser och skolledarresurser) skall genomföras.

I likhet med SÖ, Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet och Centerns kvinnoförbund anser jag det dock nödvändigt med en viss förstärkning av skolledarresursen. Härigenom kan man uppnå en jäm­nare geografisk spridning av kommunal vuxenutbildning och också få större förutsättningar att etablera samverkan med studieförbund och andra vuxenutbUdningsanordnare i kommunen. En möjlighet är givetvis alt i enlighet med SVUX' förslag tiUdela alla kommuner en garan-

Prop. 1977/78: 36

43

terad basresurs för skolledare inom kommunal vuxenutbildning. En annan möjUghet är att stäUa vissa medel tUl SÖ:s förfogande för att tilldelas kommuner som har en nystartad kommunal vuxenutbildning eller en med ringa omfattning i förhållande tiU befolkningsunderlaget. För egen del ansluter jag mig tUl den senare uppfattningen och har för avsikt att återkomma tUl frågan i budgetpropositionen 1978.

Kurser får normalt startas inom den kommunala vuxenutbildningen om deltagarantalet beräknas varaktigt uppgå tUl lägst tolv, i glesbygd åtta. Regeringen har för budgetåren 1976/77 och 1977/78 medgivit att kurser med lägre deltagarantal än normalt får startas i följande fyra fall.

För det första får kommunema om minst tre deltagare har utbild­ningsbidrag eller särskilt vuxenstudiestöd, anordna kurser i alla äm­nen om man räknar med att antalet deltagare under hela kursen är minst åtta, i glesbygd fem.

För det andra får kommunerna om minst tre av deltagama är kvin­nor, anordna kurser med lägst fem deltagare i teknologi och övriga tekniska ämnen och (om kurserna gäller fackteori eller kombineras med kurser i fackteori) i bygg- och anläggningsteknik, el-teleteknik, fordonsteknik, processteknik, träteknik och verkstadsteknik.

För det tredje får kommunema anordna grundskolekurser och gym­nasieskolekurser i svenska och engelska med lägst åtta deltagare, i gles­bygd fem. För att grundskolekurser skall få påbörjas krävs dock att minst fem deltagare kombinerar studierna i svenska eller engelska med minst två andra kurser i kommunal vuxenutbildning.

För det fjärde får, under de två år det är fråga om, varje kommun anordna två grundskolekurser med lägst åtta deltagare, i glesbygd lägst fem, i vart och ett av ämnena matematik, fysik och kemi. På gymna­sieskolenivå får kommunen anordna två kurser enligt samma regler i matematik, fysUc, kemi och teknologi.

Den sålunda medgivna verksamheten med lägre deltagarantal är av försökskaraktär. SÖ har avgett en rapport om vilka sådana kurser som har anordnats i olika kommuner under budgetåret 1976/77. Av rap­porten framgår att den väntade effekten inte till fullo har uppnåtts under detta budgetår. Det beror bl. a. på att många kommuner inte hann ändra sin planering av kursutbudet. Viss osäkerhet om hur nyss angivna regler skulle tolkas tycks också ha rått. Likaså kan svårig­heten att i detalj känna tUl närliggande kommuners planering av och förändringar i kursutbud ha inverkat negativt. I vissa kommuner har dispensmöjligheterna ändå haft stor betydelse. Ämneskurser, bl. a. som sammanhållen utbildning, har kunnat startas där detta inte tidigare har varit möjligt. På flera orter har kursutbudet planerats och erbjudits med dessa bestämmelser i åtanke. Antalet deltagare har emeUertid därefter blivit så stort att bestämmelserna inte har behövt utnyttjas.

Prop. 1977/78: 36

44

Trots den begränsade' användningen under budgetåret 1976/77 anser jag att försöket har utfallit positivt och att de tidsbegränsade bestäm­melserna fr. o. m. den 1 juU 1978 bör ersättas av permanenta bestämmel­ser med motsvarande innehåll. Med utgångspunkt i de erfarenheter som har vunnits bör de dock förenklas och på vissa punkter kompletteras. Det ankommer på regeringen att meddela de föreskrifter härom som behövs.

Utvecklingen av den kommunala vuxenutbildningen under de när­mast kommande åren bör följas och utvärderas av den av mig före­slagna kommittén. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt utvecklingen vad gäller geografisk spridning av kursutbudet.

Utöver det antal undervisningstimmar som medges för varje kurs ut­går statsbidrag till kommunal vuxenutbildning i form av ett sehablon-tUlägg, som får användas för stödundervisning, studiehandledning och studie- och yrkesorientering. SVUX föreslår en höjning av schablon­tillägget för både gymnasieskolekurser och särskild yrkesinriktad ut­bUdning från 13% resp. 10% till 15%. Förslag om viss höjning av schablontillägget framförs också av SÖ i petita för budgetåret 1978/79. Jag är inte nu beredd att föreslå någon höjning av schablontillägget.

Kurs inom kommunal vuxenutbildning får påbörjas om antalet elever beräknas uppgå till lägst tolv. Regeringen har, som jag nyss har redo­visat, medgivit vissa undantag från dessa bestämmelser. Om antalet elever går ner under tolv, skall frågan om kursens bibehållande under­ställas länsskolnämnden. SVUX föreslår att antalet undervisningstim­mar skall minskas med 20 % om antalet stadigvarande deltagare minskar från tolv till lägst åtta, samt att kommunen skall ha rätt att använda schablontillägget för att ersätta minskningen av antalet undervisnings-timmar i den omfattning som bedöms nödvändigt. Utredningen före­slår liknande regler för de kurser som får starta med lägre antal elever. Jag anser det lämpligt att antalet undervisningstimmar fr. o. m. den 1 juli 1978 minskas på det sätt som utredningen föreslår. Jag är dock inte be­redd att biträda utredningens förslag att minskningen av antalet under­visningstimmar skall få ersättas med timmar från schablontillägget. Schablontillägget bör däremot som nu användas för stödundervisning. Sjunker antalet stadigvarande elever ytterligare bör länsskolnämnderna vara restriktiva i sin bedömning av om kursen skall få fortsätta eller ej. Jag vUl särskilt erinra om den möjlighet eleverna har att slutföra sin utbildning genom statens skolor för vuxna i Härnösand och Norr­köping.

5.4.3 Undervisningslokaler m.m.

SVUX anser att statsbidrag tUl byggnadsarbeten för undervisnings­lokaler i den kommunala vuxenutbildningen skall utgå enligt samma. regler som gäller för det allmänna skolväsendet. Likaledes anser ut-

Prop. 1977/78: 36

45

redningen att det skall utgå statsbidrag för kostnader för att anskaffa första uppsättningen stadigvarande undervisningsmateriel öch hörsel­teknisk utrustning. Utredningen har inte kostnadsberäknat förslagen. En av förutsättningarna när kommunal vuxenutbildning startades var att ungdomsskolans lokaler, materiel osv. skulle utnyttjas för vuxen­utbildningens behov. Jag anser att detta fortfarande är en viktig för­utsättning för den kommunala vuxenutbildningen. Jag är därför inte beredd att förorda utredningens förslag om att särskilda statsbidrag skall utgå till byggnadsarbeten och första uppsättningen stadigvarande undervisningsmateriel och hörselteknisk utrustning.

Jag vUl också i sammanhanget erinra om att gymnasieutredningen enligt sina direktiv skall överväga samverkan mellan gymnasieskolan, kommunal vuxenutbUdning och arbetsmarknadsutbildning för att få till stånd ett bättre utnyttjande av resurser som personal, lokaler och utrustning.

5.5 SÖ:s förslag om linje- och ämneskonstruktion

Jag övergår nu tUl att behandla vissa frågor som rör organisationen och fördelningen av kursinnehållet i kurser inom konimunal vuxen­utbildning.

5.5.1 Etappinddning

SÖ fick år 1975 regeringens uppdrag att, med beaktande av vad som anförts om behörighetskomplettering inom den kommunala vuxenut­bildningens ram i prop. 1975:9 om reformering av högskoleutbUd-ningen m. m., utarbeta förslag till studiegång i berörda ämnen. SÖ har nu avlämnat ett förslag till linje- och ämneskonstruktion inom kommu­nal vuxenutbildning. Vissa av SVUX' tankegångar om ett system med kurser som utformas som på varandra byggande eller alternativa enheter har också bearbetats och vidareutvecklats i SÖ:s förslag.

SÖ konstaterar att samma ämne i gymnasieskolan kan ha olika tim­tal eller olika kursplan, beroende på inom vilken linje det återfinns. De studerande tvingas därför välja ämne på viss linje. En kurs i ett ämne på en tvåårig linje kan inte alltid byggas på med motsvarande ämne på en treårig linje utan att studietiden förlängs. SÖ framhåller att det är väsentligt att undervisningen anknyter till de vuxenstude­randes erfarenheter. Överbryggande utbildning är inte att ge samma utbildning som ungdomsskolan ger utan att erbjuda kurser med vuxen­anpassat innehåll.

Förslaget innebär att olika kurser i samma ämne enligt läroplanerna för grundskolans högstadium och gymnasieskolans olika linjer sam­ordnas tUl en kurs genom att ämnet delas upp i etapper. Etapperna i resp. ämne skall bygga på varandra och ingå som delar i en samman-

Prop. 1977/78: 36

46

hängande studiegång. Varje del skall leda till en viss bestämd kom­petensnivå, varvid etapp I skall motsvara grundskolans högstadium, etapp 

II 

ettåriga eller tvååriga kurser (studiegångar) i gymnasieskolan och etapp III resp. 

IV 

kurs (studiegång) som förekommer i mer än två årskurser i gymnasieskolan.

SÖ anser att det föreligger ett behov av förberedande kursetapper (O-etapper) i engelska, matematik och svenska med inriktning på studie­teknik. Enligt SÖ;5 uppfattning finns det också studerande som av olika skäl inte skulle behöva genomgå fullständig grundskolekurs för att kunna påbörja gymnasieskolekurs. Däremot kan de ha behov av förberedan­de utbildning. För dessa elever föreslår SÖ en särskild gymnasieförbe-redande kurs på etapp I-nivå. Integrerade samhäUsorienterande och naturorienterande kurser föreslås också som förberedande kursetapper. Varje etapp föreslås omfatta dels en gemensam grunddel, dels en för­djupningsdel.

Med hänsyn till att flertalet vuxenstuderande kombinerar studier och yrkesverksamhet framhåller SÖ att den sammanlagda kurstiden i det föreslagna systemet inte bör förlängas jämfört med nuvarande för­hållande. SÖ föreslår därför att antalet undervisningstimmar på resp. etapper fördelas inom ramen för timtalet i den nu längsta kursen i ämnet. I ämnet svenska föreslår SÖ dock en ökning med 25 timmar i etapp 

II.

I vissa ämnen förordar SÖ ytterligare uppdelning i mindre enheter, s. k. moduler, bl. a. i syfte att underlätta samverkan med arbetsmarknadsutbildningen och studieförbundens cirkelverksamhet.

Enligt förslaget skall etapperna tillsammans utgöra en kurs. Detta innebär att om antalet deltagare går ner under det föreskrivna skall de bestämmelser och föreskrifter som gäller för kurser i övrigt till-lämpas också inom etappsystemet. SÖ föreslår dock att betyg skall ges efter varje avslutad etapp.

SÖ redovisar detaljerat hur en etappindelning av berörda ämnen skall kunna göras. Vidare anger SÖ vUken eller vUka etapper som bör vara genomgångna för att slutbetyg resp. avgångsbetyg från olika linjer skall kunna utfärdas. Endast oväsentliga ändringar i kursplanerna be­hövs enligt SÖ.

Enligt SÖ:s uppfattning bör förslaget prövas under en treårig för­söksperiod fr. o. m. vårterminen 1978 i högst 15 kommuner. Fr. o. m. vårterminen  1979 föreslås att försöksverksamheten utvidgas något.

Flertalet remissinstanser tillstyrker en försöksverksamhet enligt SÖ:s förslag. Gymnasieutredningen framhåller t. ex. att en indelning i etapper gör det möjligt för individen att växla mellan studier och arbete och att planera sina studier i överblickbara steg, vilket överensstämmer väl med utvecklingen mot återkommande utbildning. Enligt utredning­ens mening bör en indelning i etapper i princip kunna underlätta en samverkan mellan gymnasieskolan och vuxenutbildningen. Även TCO

Prop. 1977/78: 36

47

anser att etappindelningen innebär en bättre anpassning av den kom­munala vuxenutbildningen tUl ett system med återkommande utbUd­ning. FolkbUdningsförbundet anser dock att den föreslagna indelningen i etapper innebär att den kommunala vuxenutbildningen kommer ett stort steg närmare studieförbundens arbetsformer. SärskUt negativ är Folkbildningsförbundet till SÖ:s förslag om uppdelning av etapperna. Även folkbildningsutredningen framför liknande synpunkter.

I likhet med flertalet remissinstanser anser jag det värdefullt med en försöksverksamhet med etappindelning enligt SÖ:s förslag med beaktande av de synpunkter jag anför i det följande.

För att ge lid tUl förberedelser bör försöksperioden inledas först höstterminen 1978. I likhet med SÖ anser jag att försöket bör vara treårigt. Högst 15 kommuner med olika storlek och stmktur bör få delta i försöket. Det ankommer pä regeringen att meddela bestämmel­ser för försöksverksamheten. Regeringen bör vidare, efter förslag från SÖ, besluta vilka kommuner som skall delta. Försöksverksamheten bör inte föranleda nägon utökad tUldelning av undervisningstimmar för de aktuella budgetåren.

SÖ bör få rätt att fastställa högsta antal lektioner i de olika etap­perna i huvudsaklig överensstämmelse med det framlagda förslaget. SÖ bör pröva om ytterligare ämnen på de tekniska linjerna kan anordnas enligt de föreslagna principerna, varigenom ökade möjligheter till teknisk utbildning kan erbjudas. Jag tiUstyrker SÖ:s förslag om att utöka antalet undervisningstimmar i ämnet svenska med 25.

Framför allt med hänsyn till de synpunkter som anförs av bl. a. folk­bildningsutredningen vil! jag däremot inte förorda förberedande etapper i engelska, svenska och matematik (s. k. O-etapper). Inte heller förordar jag att s. k. särskilda gymnasieförberedande etapper, avsedda för stude­rande som inte behöver genomgå fuUständig grundskolekurs, får ingå i försöksverksamheten. I dessa avseenden anser jag det väsentligt att av­vakta en lösning på gränsdragningsproblemen gentemot folkbildnings­verksamheten. De elever som inte behöver genomgå en fuUständig grundskoiekurs som förberedelse tUl gymnasieskolestudier i ämnet kan i vissa ämnen med nuvarande regler placeras in i en redan pågående grundskolekurs på den nivå där eleven har förutsättningar att följa kur­sen. Schablontillägget kan utnyttjas för att ge erforderlig stödunder­visning i anslulning till studierna på gymnasieskolenivå. Inom ramen för resp. etapper bör dessutom finnas utrymme för repetitionsavsnitt.

Jag delar SÖ;s uppfattning att varje etapp bör omfatta dels en ge­mensam grunddel, dels en fördjupningsdel. Jag vill särskilt framhålla att hela etappen skall utgöra en odelbar kurs. SÖ föreslår att etapperna i ett ämne tiUsammans skall utgöra en kurs. I motsats till SÖ anser jag att varje etapp bör betraktas som en ny kurs.

Betyg ges inom kommunal vuxenutbildning efter varje avslutad kurs.

Prop. 1977/78: 36

48

Om varje etapp betraktas som en kurs, följer därav att betyg bör ges efter varje avslutad etapp. Betyg från sådana kurser (ämnesetapper) bör i enlighet med SÖ:s förslag kunna ingå i slutbetyg och avgångs­betyg från olika linjer.

Jag anser att det är väsentligt att så småningom komma fram till en lämplig organisatorisk modell för den samverkan SÖ förordar med arbetsmarknadsutbildningen och studieförbundens cirkelverksamhet. Det ligger dock delvis inom ramen för folkbildningsutredningens upp­gifter att överväga denna fråga, vilket också påpekas i utredningens remissvar. Även gymnasieutredningen har att pröva frågor om sam­verkan mellan kommunal vuxenutbildning och andra utbildningsanord­nare. Jag är därför inte beredd att föreslå att etapper får modulindelas utöver den pedagogiskt motiverade indelningen i grunddel och för­djupningsdel.

5.5.2   Grundskolekompetens och gyninasieskolekompetens

SÖ:s förslag omfattar också överväganden om behovet av slutbetyg resp. avgångsbetyg bland vuxna över 25 år med minst fyra års arbets­livserfarenhet. För denna kategori, föreslås dels en särskild grundskole­kompetens omfattande endast ämnena svenska, engelska och matema­tik, dels en särskUd gymnasieskolekompetens omfattande, förutom dessa tre kommunikationsämnen, två av fem samhällsvetenskapliga ämnen och två av fem naturvetenskapliga. Möjlighet att byta ut vissa ämnen föreslås dessutom. Avgångsbetyg från tvåårig linje skulle för­utsätta genomgång av etapp 

II

och från treårig linje dessutom etapp III/IV i resp. ämnen.

En rad remissinstanser ställer sig tveksamma härtill. AMS är posi­tiv till en förkortad studietid men framhåller att utredningen inte har tagit upp frågan om meritvärdering och kvotgruppsplacering av ele­ver med den nya kompetensen. LO anser att behovet av fullständig grundskolekompetens för vuxna är mycket begränsat och framhåller att de nya behörighetsreglerna vid högskolestudier onödiggör en sär­skild gymnasieskolekompetens. Liknande synpunkter framförs av bl. a. Centralorganisationen SACO/SR och Svenska arbetsgivareföreningen (SAF). Från lärar- och elevgrupper har kritik framförts mot förslaget, vars konsekvenser anses ofullständigt belysta.

Jag delar remissinstansernas tveksamhet om behovet av att nu in­föra speciella kompetensrcgler för vuxna på grund- och gymnasieskole­nivå. Jag är således inte beredd att biträda SÖ:s förslag i denna del.

5.5.3   Ny utredning

Avslutningsvis vill jag erinra om vad jag tidigare har anfört om be­hovet av en översyn av den kommunala vuxenutbildningen, innan definitiv ställning tas tUl dess organisation, omfattning och närmare

Prop. 1977/78: 36

49

utformning i framtiden. Jag avser därför att senare föreslå regeringen att tiUsätta en särskUd kommhté för översyn av den kommunala vuxen­utbildningens uppgifter i förhållande till de mål som har fastställts av riksdagen. Kommittén bör ha en parlamentarisk förankring och rym­ma erfarenheter av kommunal vuxenutbildning. Kommittén bör samla in och värdera de erfarenheter som har nåtts sedan den kommunala vuxenutbildningens början. Den bör också följa och utvärdera effek­terna av de av regeringen meddelade bestämmelserna om att kurs får starta med lägre deltagarantal än normalt. Vidare bör kommittén följa försöksverksamheten med den linje- och ämneskonstruktion, som jag har förordat. En av kommitténs uppgifter bör vara att främja en bättre tillgänglighet av kompetensinriktade studier, t. ex. genom en jämnare geografisk spridning av den kommunala vuxenutbildningens utbud och möjligheter att genomföra kurser. Kommittén om den kommunala vuxenutbUdningen kommer även att åläggas att överväga frägor som berörs av andra utredningar. Den bör därför samråda méd bl. a. gymnasieutredningen och folkbUdningsutredningen.

6    Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att rege­ringen

dds bereder riksdagen tillfälle att ta del av vad jag har anfört i det föregående om kommunal vuxenutbildning

dds föreslår riksdagen att godkänna de riktlinjer för försöksverksam­het med etappindelning av olika kurser i samma ämne enligt läropla­nerna för grundskolans högstadium och gymnasieskolan.

7    Beslut

Regeringen ansluter sig tUl föredragandens överväganden och be­slutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga det förslag som föredraganden har lagt fram.

Prop. 1977/78: 36

50

Innehåll

1

Inledning......................................................... 

3

2

Nuvarande organisation ..................................... 

5

2.1

Läroplaner m. m............................................ 

5

2.2

Gällande bestämmelser .................................. 

5

2.3

Kvantitativ omfattning................................... 

7

3 SVUX' betänkande............................................. 

10

3.1                                                                  Utredningen       

10

3.1.1

Mål för vuxenutbUdningen........................ 

10

3.1.2

Samverkan inom vuxenutbildningen............ 

11

3.1.3

Organ för samverkan............................... 

13

3.1.4

Ökade resurser...................................... 

.. 

14

3.1.5

Särskilt yttrande.................................... 

.. 

19

3.2                                                                  Remissyttranden 

19

3.2.1

Allmänna överväganden........................... 

19

3.2.2

Samverkan inom vuxenutbUdningen............ 

21

3.2.3

Organ för samverkan............................... 

.. 

23

3.2.4

Kommunal vuxenutbildning ....................... 

.. 

23

4.................................................................... SÖ:s förslag om linje- och ämneskonstruktion inom kommunal

vuxenutbildning................................................. 

.. 

25

4.1 SÖ:s förslag   ............................................. 

.. 

25

4.1.1

Anknytning till läroplan för grundskolan och gymna­sieskolan       

25

4.1.2

Konstruktion  av en behörighetsgivande  kurs i varje ämne        

26

4.1.3

Konstruktion av kursplaner ...................... 

.. 

26

4.1.4

Grundskolekompetens och gymnasieskolekompetens ..

27

4.1.5

Förslag tiU etappindelning........................ 

.. 

28

4.1.6

Konsekvenser av SÖ:s förslag .................. 

30

4.1.7

Försöksverksamhet................................. 

.. 

31

4.2 Remissyttranden........................................... 

.. 

32

4.2.1

Allmänna överväganden........................... 

32

4.2.2

Konstruktion  av en behörighetsgivande  kurs i  varje ämne        

32

4.2.3

Konstruktion av kursplaner ...................... 

33

4.2.4

Grundskolekompetens och gymnasieskolekompetens . .

34

4.2.5

Förslag tUl etappindelning........................ 

35

4.2.6

Studie- och yrkesorientering..................... 

.. 

36

4.2.7

Försöksverksamhet................................. 

.. 

36

5 Föredraganden   ............................................... 

.. 

37

5.1

Inledning    ................................................. 

.. 

37

5.2

Samverkan inom vuxenutbildningen  ................. 

.. 

39

5.3

Organ för samverkan  ................................... 

40

5.4

Kommunal vuxenutbildning.............................. 

.. 

41

5.4.1

Vuxenanpassning ................................... 

.. 

41

5.4.2

Garantikurssystem   ............................... 

.. 

42

5.4.3

Undervisningslokaler m. m........................ 

.. 

44

5.5                                                                  SÖ:s förslag om linje- oeh ämneskonstruktion 

45

5.5.1

Etappindelning....................................... 

45

5.5.2

Grundskolekompetens och gymnasieskolekompetens . .

48

5.5.3

Ny utredning  ........................................ 

.. 

48

6

Hemställan....................................................... 

.. 

49

7

Beslut ............................................................. 

49

NORSTEDTS TRYCKERI    STOCKHOLM   1977  770361