Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1983/84:156

Regeringens proposition

1983/84:156

om ändring i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap;

beslutad den 22 mars 1984.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

ANITA[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

Ärenden som rör förvärv av svenskt medborgarskap efter anmälan handläggs nu med ett undanlag av länsstyrelserna. I propositionen föreslås att anmälningsärenden som avser icke-nordiska medborgare förs över till slalens invandrarverk. Detta föranleder vissa ändringar i lagen (1950; 382) om svenskt medborgarskap.

Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1985.

I    Riksdagen 1983/84. I .saml. Nr 156

Prop. 1983/84:156

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1950:382) om svenskl medborg­arskap'

dels alt i 8, 9, 9 a, 12 och 14 a §§ orden "den cenlrala ullänningsmyn-dighelen" skall bytas ut mol "slatens invandrarverk",

dels att 2 a, 3, 4, 6, 7 a och 11 §§ skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2a§

Har barn ej förvärvat svenskl medborgarskap enligl 1 eller 2 § men är barnels fader sedan liden för barnets födelse svensk medbor­gare och har han genom slutligt av­görande av svensk domstol fått vårdnaden om barnet ensam eller gemensaml med barnets moder, förvärvar barnet svenskt medbor­garskap genom all fadern eller, vid gemensam vårdnad, föräldrarna hos länsstyrelsen i det län, där bar­net är kyrkobokfört, skriftligen an­mäler sin önskan om detta innan barnet fyllt aderton år. Har barnet ej hemvist i Sverige, sker anmälan hos den centrala utlänningsmyn­digheten. Har barnet fyllt femton år, fordras barnels samtycke.

Har barn ej förvärvat svenskt medborgarskap enligl 1 eller 2 § men är barnets fader sedan tiden för barnets födelse svensk medbor­gare och har han genom slutligt av­görande av svensk domslol fält vårdnaden om barnet ensam eller gemensamt med barnets moder, förvärvar barnet svenskl medbor­garskap genom alt fadern eller, vid gemensam vårdnad, föräldrarna hos den myndighel sotn anges i 

II 

§ första stycket skriftligen an­mäler sin önskan om della innan barnet fyllt aderton år. Har barnet fyllt femton är, fordras barnels samtycke.

3

§

Utlänning, som oavbrutet haft sin hemvisl i rikel från det han fyllt sexton år och dessulom lidigare haft sill hemvisl här under sam­manlagt minst fem år, förviirvar svenskt medborgarskap genom all, efter del han fyllt Ijuguell år men innan han fyllt Ijugulre år, hos läns­styrelsen i del län där han är kyrko-bokförd skriftligen anmäla sin öns­kan alt bliva svensk medborgare. Den som icke är medborgare i nä­gon stat eller styrker, att han skulle förlora sill ulländska medborgar­skap genom all förvärva svenskl medborgarskap, må dock göra så­dan  anmälan  redan  då  han  fyllt

Utlänning, som oavbrutet haft sitt hemvist i rikel från det han fyllt sexton år och dessutom lidigare haft sitt hemvisl här under sam­manlagl minsl fem år, förvärvar svenskl medborgarskap genom all, efler del han fyllt Ijuguell år men innan han fyllt ijugulre år, hos den myndighet som anges ill § första stycket skriftligen anmäla sin öns­kan all bliva svensk medborgare. Den som icke är medborgare i nå­gon stat eller styrker, atl han skulle föriora sill utländska medborgar­skap genom alt förvärva svenskt medborgarskap, må dock göra så­dan  anmälan  redan  då  han  fyllt

Lagen omtryckt 1979: 139.

Prop. 1983/84:156

Nuvarande lydelse

aderton år, om han vid tiden för anmälan har sitt hemvisl i rikel se­dan fem är och dessutom tidigare haft sill hemvisl här under sam­manlagl minst fem år.

Föreslagen lydelse

aderton år, om han vid liden för anmälan har sitt hemvisl i riket se­dan fem år och dessutom lidigare haft sill hemvist här under sam­manlagt minst fem år.

Då rikel är i krig, äger vad i första siyckei är stadgat icke lillämpning å den som är medborgare i fientlig stat eller som där ägt medborgarskap men föriorat del ulan atl förvärva medborgarskap i annan stal.

4

§

Har någon, som vid födelsen bli­vit svensk och oavbrutet haft sitt hemvisl här i rikel intill aderton års ålder, förlorat sitt svenska med­borgarskap, återvinner han, om han sedan tvä år har hemvist i riket, medborgarskapet genom all hos länsstyrelsen i det län där han är kyikobokförd skriftligen anmäla sin önskan härom. Den som är ut­ländsk medborgare återvinner dock icke svenskl medborgarskap, med mindre han styrker, atl han därige­nom skulle föriora del utländska medborgarskapet.

Har någon, som vid födelsen bli­vit svensk medborgare och oavbru­tet haft sitt hemvisl här i rikel intill aderton års ålder, förlorat sill svenska medborgarskap, återvin­ner han, om han sedan två år har hemvisl i rikel, medborgarskapet genom alt hos den myndighel som anges i 11 § första stycket skriftli­gen anmäla sin önskan härom. Den som är utländsk medborgare åter­vinner dock icke svenskl medborg­arskap, med mindre han styrker, alt han därigenom skulle föriora del ul­ländska medborgarskapet.

6§

Utlänning, som

1.

fyllt aderton år,

2.

sedan fem år eller, i fråga om dansk, finländsk, isländsk eller norsk medborgare, sedan två år har hemvisl här i riket; saml

3.

fört en hederlig vandel,

kan på ansökan upptagas lill svensk medborgare (naturaliseras). Fråga om naluralisalion prövas av den centrala utlänningsmyndighet som avses i 3 § utlänningslagen den 30 aprU 1954(193).

Finnes det medföra gagn för rikel all sökanden upplages till svensk medborgare eller har sökanden för­ul ägt svenskt medborgarskap eller är sökanden gift med svensk med­borgare eller föreligga eljest med hänsyn till sökandens förhållanden särskilda skäl för dennes uppla­gande till svensk medborgare, må naluralisalion beviljas, även om de i första stycket stadgade villkoren icke äro uppfyllda.

ti    Riksdagen 1983/84. 1 suml. Nr 156

Utlänning, som

1.

fyllt aderton år,

2.

sedan fem år eller, i fråga om dansk, finländsk, isländsk eller norsk medborgare, sedan två år har hemvist här i rikel; saml

3.

fört en hederlig vandel,

kan på ansökan upptagas lill svensk medborgare (naturaliseras). Fråga om naluralisalion prövas av statens invandrarverk.

Finnes del medföra gagn för rikel all sökanden upplages lill svensk medborgare eller har sökanden för­ul ägt svenskl medborgarskap eller är sökanden gift med svensk med­borgare eller föreligga eljest med hänsyn lill sökandens förhållanden särskilda skäl för dennes uppla­gande till svensk medborgare, må naluralisalion beviljas, även om de i första stycket stadgade villkoren icke äro uppfyllda.

Prop. 1983/84:156

Nuvarande lydelse

Föriorar sökande, som har ut­ländskt medborgarskap, ej della i och med sin naluralisalion utan fordras härför medgivande av den utländska statens regering eller an­nan myndighet, må som villkor för medborgarskapets förvärvande stadgas, att sökanden inför den centrala utlänningsmyndigheten inom viss lid styrker alt dylikt med­givande lämnats.

Då utlänning enligt denna para­graf upptages till svensk medborga­re, bestämmer den centrala utlän­ningsmyndigheten, huruvida natu-ralisaiionen skall omfatta även sö­kandens ogifta barn under aderton år.

Föreslagen lydelse

Förlorar sökande, som har ut­ländskt medborgarskap, ej detta i och med sin naluralisalion ulan fordras härför medgivande av den utländska statens regering eller an­nan myndighel, må som villkor för medborgarskapets förvärvande stadgas, atl sökanden inför statens invandrarverk inom viss tid styrker alt dylikt medgivande lämnats.

Då utlänning enligl denna para­graf upptages till svensk medborga­re, bestämmer statens invandrar­verk, huruvida naluralisalionen skall omfatta även sökandens ogifta barn under aderton är.

7a§

Beslämmelserna i andra och tredje styckena lillämpas i fråga om stat med vilken Sverige har ingått avlal om delta.

Svensk medborgare, som genom fadern eller modern från födelsen för­värvat medborgarskap även i fördragsslulande stal, förlorar del svenska medborgarskapet då han uppnår en i avlalel angiven ålder, som ej får understiga nitton och ej överstiga Ijugulvå år, om han sedan minst fem år har sill hemvisl i den andra slalen.

I fall som avses i andra stycket lillämpas reglerna i 8 § andra stycket, om ej annal anges i avlalel.

Den som enligt andra stycket för­lorat svenskt medborgarskap och därefter oavbrutet varit medborga­re i fördragsslulande stat som där anges, återvinner svenskl medbor­garskap genom all, efler del han la­gil hemvisl här i riket, hos länssty­relsen i det län där han är kyrko-bokförd skriftligen anmäla sin öns­kan om delta. Vid sådanl förvärv av medborgarskap skall reglerna i 4 § sisla meningen och 5 § lilläm­pas.

Den som enligl andra stycket för­lorat svenskl medborgarskap och därefter oavbrutet varil medborga­re i fördragsslulande stat som där anges, återvinner svenskl medbor­garskap genom all, efler del han ta­git hemvisl här i riket, hos den myn­dighet som anges i ll § första stycket skriftligen anmäla sin öns­kan om detta. Vid sådanl förvärv av medborgarskap skall reglerna i 4 § sisla meningen och 5 § tilläm­pas.

II 

§

När någon gör anmälan enligt 2 a, 3, 4, 7 a eller 10 §, åligger det länsstyrelsen att meddela beslut, huruvida på grund av anmälningen svenskt medborgarskap förvärvats eUer ej. Motsvarande gäller ifråga

Anmälan enUgt 2 a, 3, 4 eller 7 a § skall göras hos statens in­vandrarverk. Är utlänningen med­borgare i Danmark, Finland, Is­land eller Norge skall anmälan dock göras hos länsstyrelsen i det

Prop. 1983/84:156

5

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

om den centrala utlänningsmyn- län där han är kyrkobokförd. Det

digheten, när anmälan enligt 2 a § åligger den myndighet tUl vUken

sker hos myndigheten.

anmälningen sålunda  eller enligt

10 § görs att meddela beslut huru­vida på grund av anmälan svenskt medborgarskap förvärvals eller ej.

Vill någon erhålla förklaring atl han är svensk medborgare, må han göra ansökan därom hos regeringen, som efter regeringsrättens hörande äger meddela sådan förklaring; dock må härvid icke prövas fråga som avses i första stycket.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1985.

Har före ikraftträdandet anmälan enligt 2 a §, 3 eller 4 § gjorts hos en länsstyrelse, tillämpas ä/dre bestämmelser.

Prop. 1983/84:156

6

Utdrag ARBETSMARKNADSDEPARTEMENTET PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1984-03-22

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och slalsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén, Pelerson,[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN]. Bod­ström,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Wickbom

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ändring i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap

Gällande bestämmelser

En utlänning kan i vissa fall få svenskl medborgarskap genom en skriftlig anmälan lill länsstyrelsen i det län där han är kyrkobokförd. Bestämmelser om detta återfinns i 2 a, 3, 4, 7 a och 10 §§ lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap.

Enligt 3 § första stycket medborgarskapslagen kan en utlänning, som oavbrutet har haft sitt hemvist i Sverige från del han fyllt 16 år och dessulom lidigare haft sitt hemvisl här under sammanlagt minsl fem år, genom ett anmälningsförfarande få svenskl medborgarskap. En förutsätt­ning är att anmälningen görs efler del alt han fyllt 21 år men innan han fyller 23 år. Om utlänningen inte är medborgare i någon slal eller styrker alt han skulle förlora sitt utländska medborgarskap genom alt förvärva svenskl, får anmälan göras redan då han fyllt 18 år. I delta fall krävs all han vid tiden för anmälan har sill hemvisl här sedan fem år och dessulom tidigare har haft sill hemvisl här under sammanlagl fem år. Enligl 10 § a medborgarskapslagen saml 10 § medborgarskapskungörelsen (1969:235) likställs vid tillämpningen av 3 § hemvisl i Danmark, Finland och Norge med hemvisl här i rikel om den hemvislliden har infallit före 16 års ålder och tidigare än fem år före anmälan.

4 § medborgarskapslagen regleras frågan om s.k. återvinning av svenskl medborgarskap. Beslämmelsen avser den som vid födelsen blev svensk medborgare och som oavbrutet har haft sitt hemvisl här i rikel fram till 18 års ålder. Har han förlorat sill svenska medborgarskap, kan han återvinna detta genom anmälan, om han sedan två år har hemvisl i Sverige. Den som är utländsk medborgare måsle dock samtidigt styrka all han förlorar del utländska medborgarskapet. Enligt 10 § a) medborgarskapsla-

Prop. 1983/84:156

7

gen likställs vid tillämpningen av 4 § hemvisl iniill 12 års ålder i Danmark, Finland eller Norge med hemvist i Sverige.

En medborgare i Danmark. Finland eller Norge kan enligl 10 § b) med­borgarskapslagen saml 10 § medhorgarskapskungörelsen under vissa för­utsättningar förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan. Förulsätt­ningarna är all han har fåll det danska, finska eller norska medborgarska­pet på annat säll än genom naluralisalion. all han har fyllt 18 år och sedan minst fem år har hemvisl här i rikel saml all han under denna tid inle har dömts till fängelse eller lill sådan påföljd som enligt 36 kap. 6 § brottsbal­ken är jämställd med fängelse.

Enligl 10 § c) medborgarskapslagen saml 10 § medborgarskapskungörel­sen kan den som har föriorat sitt svenska medborgarskap och därefter oavbrutet har varil medborgare i Danmark, Finland eller Norge återvinna svenskl medborgarskap genom anmälan sedan han åter har fåll hemvist här i riket.

Sedan den I juli 1979 gäller vidare enligl 2 a § medborgarskapslagen, all ell barn som har svensk far men inle har blivit svensk medborgare vid födelsen eller genom föräldrarnas äktenskap i vissa fall kan bli svensk medborgare genom anmälan. Fadern skall i dessa fall vara svensk medbor­gare sedan barnets födelse och genom lagakraftvunnet avgörande av svensk domslol vara vårdnadshavare för barnet, ensam eller tillsammans med modern. Om barnet har fyllt 15 år, skall det ha samtyckt till medbor­garskapsförvärvet.

Även i 7 a § medborgarskapslagen finns vissa bestämmelser om förvärv av svenskt medborgarskap efler anmälan. Dessa har dock för närvarande inte någon praklisk betydelse eftersom de förulsäller avlal mellan Sverige och ett annal land och någol sådanl avlal ännu ej har träffals.

Anmälan av utlänningens önskan all få svenskt medborgarskap skall göras skriftligen lill länsslyrelsen i del län där han är kyrkobokförd. Anmä­lan enligt 2 a § belräffande ett barn som inte har hemvist i Sverige skall dock göras hos slalens invandrarverk.

Handläggningen av anmälningsärenden regleras i medborgarskapskun­görelsen. Personbevis och i förekommande fall lagakraflvunnen dom som styrker vem som har vårdnaden om barnet skall bifogas anmälningen. En anmälan enligl 2 a, 3, 4 och 10 §§ skall undertecknas på heder och samvete och vid anmälan enligl 10 § b) skall anmälaren även uppge föräldrarnas medborgarskap vid födelsen. Den handläggande myndigheten - i allmänhet länsslyrelsen - granskar därefter de i anmälningen lämnade uppgifterna och införskaffar i förekommande fall utdrag ur kriminalregislrel. Del senare gäller vid anmälan enligt 10 § b) medborgarskapslagen. Länsslyrelsen skall inle företa någon mer ingående prövning i anmälningsärendet ulan endasl konstatera om vissa i lagen uppställda förutsättningar har uppfyllts. Eftersom handläggningen av anmälningsärenden enligl 3 eller 4 § med­borgarskapslagen kräver kännedom om innehållet i utländsk medborgars-

Prop. 1983/84:156

8

kapslagstiftning, informerar invandrarverket konlinuerligl länsslyrelserna om dessa bestämmelser.

Länsstyrelsen anger i sitt beslut om svenskl medborgarskap har förvär­vats eller inte på grund av anmälningen. Förvärvet sker från den dag anmälningen kom in fill myndigheten. Har någon genom anmälan fått svenskl medborgarskap, underrättas skyndsamt pastorsämbetet i den för­samling där han är kyrkobokförd. Om den som fält svenskl medborgarskap före anmälningen inle var medborgare i ett nordiskl land, skall enligl 5 § medborgarskapskungörelsen underrättelse lämnas även lill statens invand­rarverk. Avslagsbeslul skall motiveras och förses med besvärshänvisning. Beslutet kan överklagas lill kammarrätten.

Under år 1981 avgjorde länsstyrelserna omkring 5 600 anmälningsären­den. Av dessa handlades I 460 av länsstyrelsen i Slockholm. Omkring 97 % av dessa senare ärenden utgjordes av anmälningar av medborgare i annat nordiskt land, medan knappt 3 % gällde anmälningar av icke nordis­ka medborgare. Under 1982 avgjordes totalt 6245 anmälningsärenden, varav 2,5 % eller 158 ärenden avsåg icke-nordiska medborgare.

Föredragandens överväganden

I 1982 års budgetproposition (prop. 1981/82; 100, bilaga 18, s. 24) an­mäldes vissa frågor rörande länsstyrelsernas arbetsuppgifter i ett bespa­rings- och rationaliseringsperspekliv. Föredraganden, statsrådet Boo, hän­visade därvid lill möjlighelen av en förenkling av länsstyrelsernas hand­läggning av medborgarskapsärenden. Mol denna bakgrund har inom ar­belsmarknadsdepartemenlel Ulrells frågan om man bör föra över anmäl­ningsärendena från länsslyrelserna till pastorsämbetena eller alternativt till statens invandrarverk. Ell syfte har därvid varit alt bedöma om en sådan överfiyltning är motiverad av besparings- och rationaliseringsskäl. Utred­ningen har redovisats i en promemoria (Ds A 1983: 12, Hemvisllidens beräkning i naluralisalionsärenden - prövning av anmälningsärenden enligt medborgarskapslagen), vilken har remissbehandlats. Ytlranden har av­gells av kammarrätten i Jönköping, rikspolisstyrelsen, statens invandrar­verk, riksskatteverket, länsslyrelsen i Stockholms län saml länsstyrelser­nas organisalionsnämnd.

Utredningen har visat alt en överföring av anmälningsärenden lill pas­torsämbetena skulle kräva en omfattande och kontinueriig ulbiidning och information och atl den därför ej skulle medföra någon kostnadsbesparing för staten. På grund av detta och eftersom en sådan överflyllning även kan antas medföra risk för en oenhetlig praxis finner jag inte skäl alt föreslå en sådan ändring.

Av departementspromemorian framgår vidare alt de svårigheter som någon gång har förekommit vid länsstyrelsernas handläggning av anmäl-

Prop. 1983/84:156

9

ningsärenden väsentligen har hänfört sig till anmälningar från icke-nor­diska medborgare. Anmälningar från nordbor, som utgör den alldeles övervägande andelen ärenden, förefaller som regel inle ha vållat några större problem och är inle resurskrävande. Det är i dessa anmälningsären­den inte fråga om alt göra någon diskretionär bedömning. Prövningen innebär i princip endasl alt myndigheten konstaterar om vissa i lagen uppställda kriterier är uppfyllda och i sä fall beslutar om förvärv av svenskt medborgarskap. Handläggningen vid länsslyrelserna möjliggör dessutom en personlig kontakt mellan myndigheten och utlänningen, som dä kan få hjälp och råd av den tjänsteman som handlägger frågan. Från remissinstan­sernas sida har inte rests några invändningar mot atl länsstyrelserna även framdeles skulle handlägga anmälningsärenden rörande nordiska medbor­gare. En överföring av handläggningen av sådana ärenden skulle dessulom enligl ulredningen sannolikt medföra ökade kostnader för staten.

Mot den bakgrund somjag nu har angett anserjag, i likhet med remissin­stanserna, atl nägon ändring av länsslyrelsernas befattning med medborg­arskapsärenden som rör nordbor inte bör göras.

Beträffande anmälningar av icke-nordiska medborgare enligt 2 a, 3 eller 4 § medborgarskapslagen är dock förhållandena annoriunda. Det rör sig här om ett förhållandevis litet antal ärenden, mindre än 200 ärenden per år i hela landet. Handläggningen av dessa kräver viss kännedom om innehållet i utländsk medborgarskapslagstiftning. Statens invandrarverks medborg­arskapsbyrå har en omfattande kunskap på delta område och måsle för närvarande kontinuerligt informera länsslyrelserna om förändringar av bestämmelserna. Om dessa anmälningsärenden fördes över lill invandrar­verket skulle denna informationsverksamhet ej längre behövas. På grund av alt ärendena är så få har länsslyrelserna inte heller möjlighel alt skaffa sig någon bredare erfarenhet av dem. En centralisering av ärendena till invandrarverket skulle därför även främja en enhetligare praxis.

En överföring till slalens invandrarverk av anmälningsärenden som rör icke-nordiska medborgare skulle vidare leda till en enhefiigare ordning i fråga om underrättelser till respektive utländsk beskickning i Stockholm om beslut atl tillerkänna utlänning svenskl medborgarskap. Av särskild vikl är i delta sammanhang alt sådan underrättelse av nalurliga skäl inte bör lämnas, om anmälaren är flykting. Länsslyrelserna vet emellertid i allmänhet inte om utlänningen är flykting eller inte, vilket däremoi framgår av invandrarverkets handlingar. En annan vinst med en sådan överföring skulle ligga i att länsstyrelsernas skyldighet att undertälta invandrarverket skulle komma att försvinna. Informalion till pastorsämbetena om att ve­derbörande har förvärvat svenskl medborgarskap skulle ske samtidigt med atl beslutet registreras i invandrarverkets dalasystem.

Mol en överföring talar att den personliga kontakten mellan sökanden och myndigheten skulle kunna försvåras. Den nackdelen skulle emellertid kunna motverkas genom alt blanketter för erhållande av medborgarskap genom anmälan framdeles hälls tillgängliga hos polismyndigheterna.

Prop. 1983/84:156

10

I departementspromemorian förordas atl anmälningsärenden rörande icke nordiska medborgare flyttas över från länsslyrelserna lill slalens invandrarverk. Remissinstanserna har genomgående ställt sig positiva lill den föreslagna ändringen. Slatens invandrarverk anför all verkel inte lorde behöva nägot resurstillskott för handläggningen av de aktuella ärendena, eftersom verkel samtidigt skulle slippa lämna information lill länsslyrelser­na. Länsstyrelsen i Stockholms lån har påpekat att sökandena har behov av all få personlig hjälp all fylla i ansökningshandlingarna men anser ändå alt vinsterna med en övertoring överväger nackdelarna. Riksskatteverket understryker atl en ändring av nu gällande bestämmelser inle får leda lill längre handläggningslider, eftersom delta skulle kunna föranleda rättsför­luster, exempelvis i fråga om utövande av rösträtt.

För egen del anser jag all de åberopade skälen för en övertlytining är övertygande. För länsstyrelsernas del innebär en sådan förändring en viss besparing. Något lillskolt av resurser till invandrarverket är inle erforder­ligt varför ändringen lolall sett medför någol minskade koslnader. Del är samtidigt av slörsla vikl atl handläggningsliderna inle förlängs. Med hän­syn lill ärendenas förhållandevis ringa antal, invandrarverkets kompetens och erfarenhel och de förenklingar som skulle följa av all informalion ej behöver lämnas lill länsstyrelserna bedömer jag emellertid all handlägg­ningen inle kommer alt fördröjas.

Jag föreslår därför atl handläggningen av sådana anmälningsärenden enligl 2 a, 3, 4 och 7 a §§ medborgarskapslagen som avser icke-nordiska medborgare förs över från länsslyrelserna till slalens invandrarverk. Be­slämmelserna härom har sammanförts i 11 §. Besvär över beslut i anmäl­ningsärenden bör liksom hillills prövas av kammarrätt. Den nya ordningen bör gälla fr.o.m. den Ijanuari 1985.

Jag har i denna fråga samråll med chefen för civildepartementet.

Med hänsyn lill lagändringens enkla och okomplicerade beskaffenhet behöver nägot yttrande av lagrådet inle inhämlas.

Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemställer jag atl regeringen föreslår riksdagen

atl anta det inom arbetsmarknadsdepartementet upprättade försla­get till lag om ändring i lagen (1950; 382) om svenskt medborgar­skap.

Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslular

atl genom proposition föreslå riksdagen atl anta del förslag som föredra­

ganden har lagt fram.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1984