Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 126 år 1972

Prop. 1972:126

Nr 126

Kungl. Mai:ts proposition med förslag tUi lag om statligt stöd tiU poUtiska partier; given Stockholms slott den 20 oktober 1972.

Kungl. Maj:t viU härmed, under åberopande av bilagda utdrag av StalsrådsprotokoUet över justitieärenden, föreslå riksdagen att bifaUa det förslag om vars avlåtande tUl rUisdagen föredraganden hemstäUt.

EnUgt Vårt nådiga beslut:

GUSTAF ADOLF

CARL[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens tauvudsakUga innehåU

I propositionen föreslås en lag om statUgt stöd tiU poUtiska partier. Lagens bestämmelser överensstämmer med de förslag som har lagts fram av 1971 års partistödsutredning. Bestämmelsema innebär bl. a. att det hittiUsvarande statUga partistödet justeras upp från 70 000 tUl 85 000 kr. per riksdagsmandat och kalenderår. Vidare föreslås att parti som ej bUvit företrätt i riksdagen men vars röstandel vid riksdagsval är större än 2,5 % får avtrappat partistöd och att det statUga partistödets storlek anpassas successivt tiU valutslagen. Som ett komplement tUl nu­varande kansUstöd införs ett gmndstöd om 1,5 mUj. kr. per kalenderår tiU varje riksdagsparti som uppnått minst 4 % av rösterna i hela landet. Även parti som är representerat i riksdagen enligt den s. k. tolvprocent­regeln får visst gmndstöd.

De nya bestämmelsema föreslås få tiUämpning redan fr. o. m. den 1 juU 1972. Reglema om successiv anpassning tiU valutslagen skaU dock inte tUlämpas förrän fr. o. m. år 1974.

Prop. 1972:126

Förslag tUl

Lag om statligt stöd till poUtiska partier

Härigenom förordnas som följer.

Inledande bestämmelse

1 § TiU politiskt parti som deltagit i val tiU rUtsdagen utgår statiigt

stöd enUgt denna lag. Stödformerna är partistöd och kansUstöd.

Partistöd

2

§ Partistöd utgår som mandatbidrag. Varje mandatbidrag utgör 85 000 kronor.

3

§ Antalet mandatbidrag som varje parti erhåller bestämmes årligen med hänsyn tUl utgången i de två närmast föregående ordinarie valen, om ej annat följer av 4 §.

Första året under den treårsperiod som följer efter ordinarie val tiU riksdagen erhåller varje parti så många mandatbidrag som motsvarar en sjättedel gånger antalet vunna mandat i det senaste valet plus fem sjättedelar gånger antalet vunna mandat i närmast föregående val. Andra året erhåUer partiet så många mandatbidrag som motsvarar halva antalet mandat i det senasle valet plus halva antalet mandat i när­mast föregående val. Tredje året erhåUer partiet så många mandatbidrag som motsvarar fem sjättedelar gånger antalet mandat i det senaste valet plus en sjättedel gånger antalet mandat i närmast föregående val.

Har parti i något av valen ej blivit företrätt i riksdagen, räknas beträf­fande sådant val i stället för mandat antalet hela tiondels procentenheter röster över 2,5 procent som partiet erhåUit i valet i hela landet. Har parti i något av valen bUvit företrätt i riksdagen men ej fått 4 procent av rösterna i hela landet, räknas beträffande sådant val dels antalet mandat, dels antalet hela tiondels procentenheter röster över 2,5 pro­cent. Om det sammanlagda antalet mandat och tiondels procentenheter röster över 2,5 procent överstiger fjorton, räknas dock ej överskjutande tal.

4 § Har nyval ägt ram efter något av de ordinarie val som avses i 3 §

första stycket, räknas som antal mandat vid tUlämpningen av 3 § andra

stycket medeltalet av antalet mandat som erhåUits vid det ordinarie valet

och vid därefter förekommande nyval. Vad som sagts nu om antal man­

dat gäUer vid tUlämpnmg av 3 § tredje stycket antalet hela tiondels

procentenheter röster.

Kanslistöd

5

§   Kanslistöd utgår som grundstöd och tiUäggsstöd.

6

§ Parti som vid val tiU rUcsdagen fått minst 4 procent av rösterna i hela landet erhåller för varje kalenderår för viUcet valet gäller ett helt grundstöd. Helt grundstöd utgör 1,5 miljoner kronor.

Prop. 1972:126

3

7

§ Parti som blivit företrätt i rUcsdagen men ej fått 4 procent av rös­terna i hela landet erhåller för varje kalenderår för viUcet valet gäller så många fjortondelar av ett helt grundstöd som motsvarar antalet vunna mandat.

8

§ Parti som avses i 6 eUer 7 § erhåller utöver grundstödet tUläggs-stöd för varje kalenderår för vUket valet gäller med 3 500 kronor för varje vunnet mandat, om partiet är företrätt i regeringen, och annars med 5 250 kronor för varje vunnet mandat.

9

§ Har parti vid val tUl rUcsdagen fått minst 4 procent av rösterna i hela landet och erhåller partiet en lägre procentandel än fyra vid när­mast följande val, utgår avtrappat grundstöd för de tre därpå följande kalenderåren, första året med 75 procent av ett helt gmndstöd, andra året med 50 procent av ett helt grundstöd och tredje året med 25 pro­cent av ett helt grundstöd. Är 6 eller 7 § tUlämplig, gäller dock i stäUet bestämmelserna där, om de skulle medföra ett högre grundstöd.

10

§ Har parti vid nyval fått minst 4 procent av rösterna i hela lan­det och uppnådde partiet en lägre procentandel än fyra vid närmast föregående val, utgår en tolftedel av ett helt grundstöd för varje hel månad som återstår av nyvalsåret från och med den dag då den nyvalda riksdagen sammanträder första gången.

11

§ Parti kan under ett kalenderår ej få högre belopp i grundstöd än som motsvarar ett helt grundstöd.

Gemensamma bestämmelser

12 § Stöd som avses i denna lag utgår per kalenderår. FörhåUandena

vid utbetalningstiUfäUet bestämmer stödets storlek, om ej annat anges

i lagen.

Om det vid uträkning för bestämmande av stöd uppkommer brutet tal, sker sedvanlig avrundning tiU helt tal.

13 § Fråga om stöd enligt denna lag prövas av partibidragsnämnden.

Nämnden består av ordförande och två andra ledamöter. Ledamöterna,

som skaU inneha eller ha innehaft ordinarie tjänst som domare, utses

av riksgäldsfullmäktige för sex år.

Som partibidragsnämndens beslut gäUer den mening varom flertalet ledamöter förenar sig eUer, vid lika röstetal, ordförandens mening. Mot nämndens beslut får talan icke föras.

14 § Ansökan om stöd enligt denna lag göres skriftiigen varje år hos

riksgäldskontoret. Ansökan bör göras före utgången av januari.

Partistöd och kanslistöd betalas såvitt möjligt ut samtidigt och med hela sina belopp. Utbetalningen göres av rUcsgäldskontoret inom en må­nad efter det att ansökan gjorts. Utbetalningen sker tUl respektive partis rUcsorganisation. På begäran av parti kan dock kansUstödet eUer del därav betalas tiU riksdagsgruppens kansU.

Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligt därå med­delad uppgift utkommit från trycket i Svensk förfatmingssamling.

Prop. 1972:126

4

Bestämmelserna i 9 § tUlämpas först från och med år 1974. I övrigt tiUämpas lagen för tid från och med den 1 juU 1972. För vart och ett av åren 1972 och 1973 gäUer dock i stäUet för 3 och 4 §§ att varje parti erhåller så många mandatbidrag som motsvarar det antal mandat som vunnits i 1970 års val tUI rUcsdagen.

överskjutande partistöd och grundstöd som tiU följd av lagen skaU utgå för andra halvåret 1972 betalas ut efter ansökan hos riksgälds­kontoret Ansökan bör göras före utgången av år 1972.

Prop. 1972:126

Utdrag av protokoUet över justitieärenden, håUet inför Hans Kungl. Hög­het Kronprinsen-Regenten i statsrådet på Stockholms slott den 20 okto­ber 1972.

Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], ANDERS­SON,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], GEUER,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], LÖF­BERG,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om offentligt stöd till de politiska partierna och anför.

Frågan om offentligt stöd tUl de politiska partiema har sedan lång tid tiUbaka varit föremål för uppmärksamhet. Detta är naturligt med hänsyn tiU den centrala roU som partiema spelar i vår demokrati. I en utveckling som innebär att samhäUsfrågoma bUr aUtmer kompUcerade är det nödvändigt att partiema driver en omfattande upplysande och opinionsbUdande verksamhet och att de förfogar över de ekonomiska resurser som en sådan verksamhet kräver.

Förslag om statligt stöd tiU partiemas verksamhet lades fram i pro­position vid 1965 års rUcsdag (prop. 1965:174). I propositionen anfördes bl. a. att det uppenbarUgen är ett samhäUsintresse att partiema har till­räckliga resurser för sin opinionsbUdande verksamhet och att det därför borde införas ett permanent statligt stöd tiU denna verksamhet. Proposi­tionsförslaget innebar att det tiU varje parti som vid senaste andra-kammarval hade fått minst ett mandat i riksdagen och mmst 2 % av rösterna i hela riket skuUe utgå bidrag med 60 000 kr. per mandat och år. Bidragen skuUe utgå fr. o. m. år 1966 och inte vara förknippade med några vUlkor eller någon kontroll beträffande användningen. För­slaget biföUs av rUcsdagen (KU 1965: 44, rskr 1965:452).

Vid 1965 års rUcsdag beslöts även om bidrag tiU varje partigmpp i riksdagen för bestridande av gruppkansUemas kostnader (BaU 1965: 54, rskr 1965: 442). Detta s. k. kanslistöd skuUe utgå med ett årligt belopp av 3 000 resp. 4 500 kr. per mandat beroende på om grappen var före­trädd i regeringen eUer inte. Liksom det statiiga partistödet skuUe kans­listödet utgå fr. o. m. år 1966, och det skuUe inte förekomma någon kontroll över hur medlen utnyttjades.

Förslag beträffande kommunalt partistöd lades fram vid 1969 års rUcsdag (prop. 1969:126). Förslaget innebar att borgerliga primärkom­muner och landstingskommuner genom en särsldld lag skuUe tUläggas befogenhet att lämna ekonomiskt bidrag tUl parti som under den tid

Prop. 1972:126

6

beslut om bidrag avsåg var representerat i kommunens fullmäktige resp. landstinget. Beslutet skuUe innehålla att bidrag ulgick till varje sådant parti med samma belopp för varje plats som partiet under nämnda tid hade i den representativa församlmgen. Även detta förslag biföUs av rUcsdagen (KU 1969: 36, rskr 1969: 353).

Sedermera har det statiiga partistödet justerats med hänsyn till infö­randet av enkammarrUcsdagen (prop. 1970: 1 bU. 4 s. 79, SU 1970: 2, rskr 1970:2, KU 1970:14, rskr 1970:103). Fr.o.m. år 1971 utgår sålunda partistöd med 70 000 kr. per mandat och kalenderår tUl parti som deltagit i senaste val tiU riksdagen och därvid vunnit mandat. Även kanslistödet har justerats och utgör f. n. 3 500 resp. 5 250 kr. per man­dat och år (BaU 1970: 68, rskr 1970: 339). Statiigt partistöd samt kansli­stöd utgick under år 1971 med sammanlagt ca 26 milj. kr.

Ar 1971 hade kommunalt partistöd införts i samtUga landstingskom­muner och i cirka nio tiondelar av landets primärkommuner. Under nämnda år utbetalades sammanlagt drygt 40 milj. kr. i kommunalt parti­stöd, varav 28,4 milj. kr. i primärkommunalt stöd och 11,8 milj. kr. i landstingskommunalt stöd.

I samband med att 1965 års förslag om statligt partistöd lades fram betonades vikten av att beslutet om ett sådant stöd hade förankring i en bred opinion. Numera torde man också inom samtliga partier vara ense om behovet av offentUgt stöd tiU partiernas verksamhet. Det har emeUertid visat sig motiverat att se över den närmare utformningen av systemet. Efter hemställan av 1971 års riksdag (KU 1971: 27 och 28, rskr 1971:95 och 96) tUlkallades därför sakkunniga med uppgift att göra en översyn av såväl det statliga som det kommunala partistödet. De sakkunniga, som antagit namnet 1971 års partistödsutredning, har i augusti i år avlänmat betänkandet (SOU 1972: 62) Offentiigt stöd tiU de politiska partiema. Betänkandet torde få fogas tiU statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga.

Utredningens förslag bygger på samma grundläggande principer som bär upp det nuvarande statUga och kommunala partistödet:

a)

Bidrag bör utgå endast till parti som har ett mte obetydligt stöd i väljaropinionen, manifesterat i allmänna val.

b)

Bidragen bör beräknas schematiskt och fördelas enligt fasta regler, som inte tUlåter någon skönsmässig prövning.

c)

Bidragens storlek bör stå i relation tUl partiernas styrka.

d) Någon offentiig kontroU av hur medlen används bör inte före­

komma.

e) Införandet och omfattningen av kommunalt partistöd bör bestäm-

Landshövdingen Hjalmar Mehr, ordförande, samt riksdagsmännen Per Ahl­mark, Sten[REDACTED_EFTERNAMN] och Karl Boo, partisekreteraren Tore[REDACTED_EFTERNAMN], riks­dagsmannen Bengt[REDACTED_EFTERNAMN] och tredje vice talmannen G. Ivar[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1972:126

,  

7

mas av landstingen och kommunerna själva på gmndval av den i lag givna konstmktionen.

Förslaget umehåller emeUertid åtskUliga betydelsefulla nyheter. Hu­vudpunkterna är följande:

1.

Det hittUlsvarande statUga partistödet höjs från 70 000 tiU 85 000 kr. per riksdagsmandat och kalenderår.

2.

Parti som ej blivit företrätt i riksdagen men vars röstandel är större än 2,5 % får avtrappat partistöd. Parti som representerats enligt den s. k. tolvprocentregeln får dels avtrappat partistöd, dels partistöd i förhållande till antalet mandat.

3.

Det statiiga partistödets storlek anpassas successivt tUl valulslagen.

4.

Som ett komplement till nuvarande kansUstöd införs ett grundstöd om 1,5 milj. kr. per kalenderår tUI varje riksdagsparti som uppnått minst 4 % av rösterna i hela landet vid senaste val.

5.

Även parti som representerats enligt tolvprocentregeln får visst grundstöd. Parti som tidigare fått minst 4 % av röstema i hela landet men som inte uppnått denna röstandel i det senaste valet får avtrappat grandstöd.

6.

Konstruktionen av det primärkommunala och det landstingskom­munala partistödet lämnas oförändrad.

De nya reglerna föreslås få tUlämpning redan fr. o. m. den 1 juli 1972. Reglema om successiv anpassning till valutslagen skaU dock inte tiUäm­pas förrän fr. o. m. år 1974. EnUgt utredningens mening bör de nya reglerna gäUa inte bara under den nu löpande valperioden utan också under valperioden 19741976, oberoende av utgången i 1973 års val.

Vid utformningen av sitt förslag till nya partistödsregler har de sak­kuimiga eftersträvat största möjliga politiska uppslutnmg kring försla­get. Detta är också enhälligt.

Med hänsyn tiU att reglema om offentligt stöd tUl partiema berör fömtsättningama för en väl fungerande opinionsbUdning och utgör en del av demokratins spelregler i vidsträcktaste mening är det av oskatt­bart värde om de får en sådan konstruktion att systemet kan påräkna brett stöd i den aUmänna opinionen och omfattas av förtroende av aUa de i riksdagen representerade poUtiska partiema. Därmed får man bl. a. en garanti för stabilitet i systemet.

Med utgångspunkt från denna principiella instäUning vUl jag förorda att de sakkunnigas förslag genomförs i sin helhet. De nya regler som de sakkunniga har föreslagit ger inte på någon punkt anledning tiU invänd­ningar av sådant slag att altemativa lösningar behöver övervägas.

F. n. finns det inte några författningsbestämmelser om vare sig det StatUga partistödet eUer kanslistödet. De båda stödformerna utgår i en­Ughet med de grunder som har beslutats av statsmakterna resp. av riksdagen ensam och som kan utiäsas av riksdagstrycket. Utrednmgens förslag innebär emellertid att reglema om det statUga partistödet och

Prop. 1972:126

8

kanslistödet blir väsentiigt mera omfattande och komplicerade än hittiUs. Enligt min mening utgör detla ett starkt skäl att nu överföra reglerna tiU en särskUd författaing. TUl denna bedömning medverkar det för­håUandet att enighet har nåtts om hur reglema skaU ulformas. Den för-fattaingsmässiga regleringen bör ske genom lag.

Som framgår av vad jag tidigare har anfört har primärkommunerna och landstingskommunerna genom en särskild lag tiUagts befogenhet att lämna bidrag tUl parti som är representerat i fullmäktige resp. landsting. Utredningen har beträffande det kommunala partistödet endast rekom­menderat en samordning med de förslag om ansökningsförfarande och utbetalnmg som lagts fram i fråga om det statliga partistödet och kansU­stödet. Utbetalning förordas ske, efter ansökan i febraari varje år, tiU partiemas lokal- resp. distriktsorganisationer, om inte annat särskUt be­slutas. Det kan föratsältas att kommuner och landsting kommer att följa utredningens rekommendationer på denna punkt. Jag finner därför inte anledning föreslå något tiUägg tiU lagen om kommunalt partistöd.

I enlighet med det anförda har inom justitiedepartementet upprättats förslag till lag om statUgt stöd tUl politiska partier. De regler som har tagits upp i förslaget överensstämmer i sak fullständigt med vad utred­ningen har föreslagit. Min kommentar tiU bestämmelserna kan därför göras kortfattad. I övrigt får jag hänvisa tUl betänkandet.

1 §

Lagen innehåUer inte någon bestämning av begreppet politiskt parti. Frågan om vad som enligt lagen skaU förstås med parti får bedömas med utgångspunkt i den definition som ges i 16 § riksdagsordningen. Enligt denna definition avses med poUtiskt parti varje politisk samman­slutning eUer grupp av väljare som uppträder i val under särskUd parti­beteckning. För att ett parti skall kunna uppbära stöd måste det emel­lertid vara juridisk person. Detta är enUgt fast rättsprajus faUet om den poUtiska sammanslutningen eUer väljargruppen har antagit stadgar av inte alltför ofuUständig beskaffenhet och valt styrelse.

3 

§

Lagen innehåller mte några bestämmelser om beräknmg av partistöd vid faU av valsamverkan meUan flera partier, vid partisammanslagnmg eller vid delning av parti. Inte heUer finns några bestämmelser om partistöd för det faU att en vald representant för ett parti lämnar detta under löpande valperiod. Dessa frågor får lösas med ledning av de aU­männa prmciper som ligger tUl grund för lagen och de uttalanden i frågoma som har gjorts av utrednmgen (se särskUt betänkandet s. 54 och 55).

Prop. 1972:126

?

9

4 §

I enlighet med 12 § första stycket beaktas resultatet av ett nyval i aUmänhet först året efter det att nyvalet har ägt rum. Undantag gäUer för den händelse att nyval har skett så tidigt på året att resultatet före­ligger klart vid den tidpunkt då partistödet skaU betalas ut.

Det förhåUandet att nyval har ägt rum rubbar mte den ordinarie årsindelningen av den treåriga valperioden. Om sålunda nyval sker under andra året av valperioden, räknas följande år fortfarande som valperiodens tredje år. Varje parti skall för det året erhålla så många mandatbidrag som motsvarar fem sjättedelar gånger medeltalet av anta­let mandat som vunnits vid nyvalet och vid senaste ordinarie val plus en sjättedel gånger antalet mandat som vunnits vid närmast föregående ordinarie val. Har parti vid något av de tre valen ej bUvit företrätt i rUcsdagen eller har det fått representation enligt tolvprocentregeln, är beräkningsgrunden, såvitt angår det valet, enligt 3 § tredje stycket anta­let hela tiondels procentenheter röster över 2,5 % resp. summan av antalet mandat och hela tiondels procentenheter röster över 2,5 %.

5 §

Den hittiUsvarande formen för kansUstöd har i lagen fått benäm­ningen tiUäggsstöd. I betänkandet förekommer i något faU beteckningen mandatstöd. Denna beteckning har emellertid ansetts mindre lämplig med hänsyn tiU risken för förväxling med partistödet, som utgår i form av mandatbidrag.

Det bör påpekas att beteckningen kanslistöd inte innebär att stödet får användas endast tUl att täcka kostnaderna för gmppkanslierna. Såväl kanslistödet som partistödet får användas på det sätt som partierna finner lämpligast, och någon statlig kontroU av hur medlen använts skaU inte förekomma.

68 §§

Paragraferna innebär att kansUstöd utgår endast till parti som är företrätt i riksdagen. Parti som är orepresenterat men som vid närmast föregående val har fått minst 4 % av rösterna i hela landet och där­med också uppburit grundstöd enUgt 6 § har dock rätt tiU ett avtrappat grundstöd enUgt 9 §.

Avgörande för om tUläggsstöd skaU utgå med 3 500 eUer 5 250 kr. per mandat är om partiet är företrätt i regeringen eUer inte vid den tidpunkt när stödet skaU betalas ut (jfr 12 § första stycket). Sker rege-ringsombUdning efter det att tUläggsstöd har betalats ut, beaktas detta först vid nästa års utbetalningstUlfäUe.

LUca Utet som när det gäUer partistöd innehåller lagen några bestäm­melser om kansUstöd vid faU av valsamverkan, partisammanslagning eller partiuppdelning. Även på denna punkt hänvisas tiU lagens allmänna

Prop. 1972:126

10

principer och uttalandena i betänkandet. Bestämmelsen i 11 § utgör emellertid en spärr mot att partier som samverkat utan att bUda en särskild juridisk person för denna samverkan får högre grundstöd under ett kalenderår än vartdera 1,5 milj. kr.

9 §

Den utjämnmgsregel som har tagits upp i förevarande paragraf avser endast grandstöd. TUläggsstöd utgår sålunda aldrig tUl parti som är orepresenterat i rUcsdagen, även om partiet tidigare har uppburit sådant stöd.

Paragrafens sista punkt innebär bl. a. att, om ett parti tidigare haft minst 4 % av rösterna i hela landet men vid det senaste valet får repre­sentation enligt tolvprocentregeln, grundstöd utgår enligt 7 §, om be­stämmelsema där medför elt högre grundstöd än bestämmelserna i före­varande paragraf. Det kan vidare inträffa att parti vid ett nyval kommer under 4 %-gränsen men vid det därpå följande ordinarie valet på nytt överskrider denna gräns. Partiet skall givetvis i sådant faU få helt grand­stöd enligt 6 § redan första året efter det ordinarie valet, även om tre år inte har förflutit efter nyvalet.

10 §

Av 12 § första stycket följer att resultatet av ett nyval i allmänhet inle beaktas förrän året efter nyvalet. Förevarande paragraf innehåller ett undantag från deima huvudregel. Undantagsregeln gäller endast grandstöd och alltså inte tUläggsstöd. Regeln avser såväl parti som före nyvalet varit orepresenterat i riksdagen som parti som varit represen­terat enligt tolvprocentregeln. Till parti som sist nämnts får i förekom­mande faU göras en kompletterande utbetalning, så att grondstödet för varje hel månad som återstår fr. o. m. den dag då den nyvalda riksdagen håUer sitt första sammanträde uppgår tUl en tolftedel av 1,5 mUj. kr. I enlighet med 11 § måste det dock ses tiU att partiet inte erhåller mer än 1,5 mUj. kr. i sammanlagt grundstöd under nyvalsåret.

12 § Utredningen anser att man bör undvUca att komplicera bidragssyste­met med regler om återbetalningsplUct resp. rätt tiU tUläggsbidrag. Med hänsyn därtUl föreslås i betänkandet att nyval, regermgsombUdning, partisammanslagning och partiuppdelning i prmcip inte skaU påverka de olika stöden förrän året efter förändringen. I linje med utredningens principiella uppfattning ligger emeUertid att ett nyval eUer annan hän­delse skall beaktas redan samma år som den inträffar, om tidpunkten för händelsen Ugger så tidigt på året att stödet ännu inte har hunnit betalas ut. Första stycket av förevarande paragraf har utformats i över­ensstämmelse med det anförda.

Prop. 1972:126

11

Andra stycket innebär att avrundning sker tiU det hela tal som ligger närmast det brutna tal som uppkommit vid uträkningen. Slutar det brutna talet med fem tiondelar, sker avrundning uppåt.

14 §

Enligt första stycket i förevarande paragraf bör ansökan om partistöd och kanslistöd göras före utgången av januari varje år. Skulle undan­tagsvis en ansökan ha gjorts senare, bör detta dock inte medföra att ansökningen avvisas.

Ansökan om partistöd och kanslistöd bör göras samtidigt. I ansök­ningshandlingama bör partiema ange efter vUka grander yrkade belopp har räknats fram. SärskUda ansöknmgsblanketter kan lämpligen fast­stäUas av partibidragsnämnden.

Även grundstöd eUer kompletterande grundstöd som avser den tid av ett nyvalsår som återstår sedan den nyvalda riksdagen samlats bör utgå endast efter ansökan. Ansökan bör i detta faU göras så snart det kan ske efter nyvalet.

Ikraftträdandebestämmelserna

Ikraftträdandebestämmelserna innebär bl. a. att ett halvt gmndstöd och hälften av höjningen av partistödet skall utgå tiU riksdagspartierna under andra halvåret 1972. Ansökan om överskjutande partistöd och om gmndstöd för nämnda tid bör enligt ikraftträdandebestämmelserna göras före 1972 års utgång.

Ucraftträdandebestämmelserna innebär vidare att reglerna om utjäm­nmg i tiden av partistödet och grandstödet skaU tUlämpas först fr. o. m. år 1974. Vid bidragsberäkningen för år 1974 skall alltså med senaste resp. näst senaste val avses 1973 resp. 1970 års val.

För innevarande budgetår har 24,5 mUj. kr. anslagits tiU det statiiga partistödet och 1 553 000 kr. tUI kanslistödet. Genomförs utrednmgens förslag, uppstår en merkostnad för iimevarande budgetår under de båda anslagen med 7 875 000 resp. 11 250 000 kr. Eftersom anslagen är förslagsanslag behövs inte någon ytterligare medelsanvisning. Frågan om rabricering och eventueU sammanföring av de båda anslagen under kommande budgetår får tas upp senare.

Prop. 1972:126

12

Under åberopande av det anförda hemstäUer jag att Kungl. Maj:t föreslår riksdagen

att antaga förslaget tUl lag om statiigt stöd tiU politiska partier.

Med bifaU tiU vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenten att tiU rUcsdagen skaU avlåtas proposition av den lydelse bilaga tUl detta protokoU utvisar.

Ur protokoUet: Margit[REDACTED_EFTERNAMN]

Snniki RimoduMoiu AB. StMm 1971 25640

Prop. 1972:126

Bilaga

Statens offentliga utredningar

1972:62 Justitiedepartementet

Offentligt stöd

tillde

politiska partierna

   * o« 1Q71 års partistödsutredning Betänkande avgivet av 1971 ars p

Stockholm 1972

ISBN 91-38-01354-1

Svanska ReprodukiioniAB, Sthlrn   1972 24910

Prop. 1972:126

Till Statsrådet Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Genom beslut den 4 juni 1971 bemyndi­gade Kungl. Maj:t statsrådet Carl[REDACTED_EFTERNAMN] att tiUkaUa högst sju sakkunniga med upp­drag att se över reglema om statUgt och kommunalt partistöd.

Med stöd av detta bemyndigande tillkal­lade statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] som sakkunniga landshövding Hjalmar Mehr, ordförande, riksdagsman Per[REDACTED_EFTERNAMN], partisekreteraren, riksdagsman Sten[REDACTED_EFTERNAMN], riksdagsman Karl Boo, partisekreterare Tore[REDACTED_EFTERNAMN], riksdagsman Bengt[REDACTED_EFTERNAMN] och riksda­gens tredje vice talman G. Ivar[REDACTED_EFTERNAMN].

De sakkunniga har antagit namnet 1971 års partistödsutredning.

Att såsom expert biträda utredningen för­ordnades fr.o.m. den 1 augusti 1971 av­delningsdirektören vid länsstyrelsen i Stock­holms län Ulf Dahlslen.

Till sekreterare åt utredningen förordna­des fr.o.m. den 22 december 1971 avdel­ningsdirektören vid bankinspektionen Carl-Einar Nordling.

TiU en av utredningen gjord sam­manställning av utgående primär- och landstingskommunalt partistöd har bl. a. Svenska Kommunförbundet, landsting, kom­muner och de i riksdagen representerade partiemas riksorganisationer lämnat med­verkan. Partiemas riksorganisationer har vi­dare medverkat i en av utredningen utförd enkätundersökning angående partiernas centrala kostnader m. m.

Partistödsutredningen har samarbetat med

utredningen om den kommunala demokra­tin beträffande en av tf docenten Harry ForseU gjord imdersökning om det kom­munala partistödet Utredningarna har i samråd beslutat alt pubUcera Forsells un­dersökning i utredningens om den kommu­nala demofcralm Rapport angående kom­munal informalion m. m. (SOU 1972: 52).

Utredrungen har beträffande utbetalnings-regler haft kontakt med partibidragsnämn­dens kansU.

Den 7 aprU 1972 beslöt partistödsutred­ningen att lägga fram ett förslag om den statiiga och kommunala bidragsgivningen till partiema. Utredningens presskommuniké härom är redovisad i konstitutionsutskottets enhäUiga betänkande (KU 1972:27) i an­ledning av dels förslag i statsverksproposi­tionen för budgetåret 1972/73 (prop. 1972: 1 bU. 4 sid. 83) om oförändrat anslag tiU statiigt partistöd, dels vissa motioner om det statliga och det kommunala partistödet. I belänkandet anföres bl. a. att utskottet in­hämtat att proposition på gmndval av ut­redningens förslag kommer att föreläggas 1972 års höslrUcsdag. Konstitutionsutskottets belänkande har godkänts av riksdagen.

Sedan uppdraget nu slutförts får utred­ningen härmed överlämna sitt enhälUga be­tänkande Offentiigt stöd tUl de poUtiska partiema. Experten har biträtt utredningens förslag.

Stockholm i augusti 1972

Hjalmar Mehr

Per[REDACTED_EFTERNAMN]

Karl Boo

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

Sten[REDACTED_EFTERNAMN]

Tore[REDACTED_EFTERNAMN]

G. Ivar Virgin/Carl-Einar Nordling

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

InnehåU

Kapitel 1   Utredningsuppdraget....

9

Kapitel 2   Tidigare   offentliga   utred­

ningar och riksdagsbehandling ...

11

2.1

Några drag i utvecklmgen före år 1965  

11

2.2

1965 års beslut om statiigt parti­stöd              

12

2.3

1966 och 1967 års rUcsdagar .   .

15

2.4

Genomförandet    av    kommunalt partistöd    

15

2.5

Justeringen av det statiiga parti­stödet med hänsyn tiU införandet

av enkammarriksdagen  ....

17

2.6 Behandlingen av partistödsfrågoma

under de senaste riksdagama .    .

17

Kapitel 3   Partifinansieringen   i   vissa

främmande länder.................. 

. 

21

3.1

Danmark......................... 

. 

21

3.2

Finland........................... 

. 

22

3.3

Norge............................. 

. 

22

3.4

Förbundsrepubliken Tyskland .    .

23

3.5

Storbritannien.................. 

24

3.6

USA............................... 

. 

24

Kapitel 4   Utgående   bidrag  frän   det

allmänna till de politiska partierna .    ,

25

4.1 StatUgt stöd................... 

. 

25

4.1.1

Partistödet............... 

25

4.1.2

Kanslistödet............. 

26

4.1.3

Siödet tUl partiernas img-domsorganisationer   ...

26

4.1.4

Valsedelskostnadema     .   .

27

4.2

Det kommunala partistödet    .   .

28

4.3

Total bidragsgiviimg tUl partiema

29

5.3

Partiema och pressen    .    .   .    .   4.i

5.4

Partiema och Sveriges Radio   ,    .   43

Kapitel 6   Utredningens överväganden

6.1

Inledning......................... 45

6.2

Grandbidrags- och pressfrågoma .   45

6.3

Det statiiga och det kommunala stödets omfattning   48

6.4

Stöd tiU parti som ej representerats i riksdagen respektive i landsting eUer kommunfuUmäktige    ...   49

6.5

StatUgt stöd tiU parti som represen­terats i riksdagen enUgt tolvpro­centregeln      50

6.6

Utjämning i tiden av utgående stöd tUl partiema        51

6.7

Utbetalningsregler............. 53

6.8

Valsamverkan................... 54

6.9

Vissa tiUämpningsfrågor ....    54

6.10.................................... Ikraftträdande m. m        55

Kapitel 7   Sammanfattning   ....    56

BUaga 1   Primärkommunalt    partistöd

länsvis år 1971........... 59

BUaga 2 Landstingskommunalt parti­

stöd år 1971.............. 60

Kapitel 5   Vissa uppgifter om de poU­

tiska partierna...................... 30

5.1

Partiemas organisation, medlems­antal, röstandelar m. m      30

5.2

Partiernas kostnader.......... 34

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

Tabellförteckning

34

35

36

37

38

39

TabeU 1. Månatligt utgående statiigt

stöd till de olika partigmppema i

det danska folketinget......... 21

Tabell 2. Ärligt utgående statiigt stöd

tiU de norska partierna......... 23

TabeU 3. Aren 19661971 utbetalat

StatUgt partistöd................ 26

TabeU 4. Aren 19661971 utbetalat

kanslistöd.......................... 27

TabeU 5. Ar 1971 utbetalat totalt lands­tings- och primärkommunalt stöd   .   28

TabeU 6. Är 1971 utbetalat samman­lagt statiigt och kommunalt partistöd   29

Tabell 7. Medlemsantal i riksdagspar­

tierna (inkl. kvinno- och ungdoms­

förbunden) ........................ 33

TabeU 8. Röstfördelningen i % meUan

partierna vid andrakammarvalen

19361968 samt vid riksdagsvalet

1970............................. 

33

TabeU 9. Röstfördelningen i % meUan

partiema vid kommunalvalen 1938

1970................................. 

Tabell 10. Totala centrala kostnader för riksdagspartierna   åren   19651971

Tabell 11. Moderata samlingspartiets

centrala kostnader åren 1970 och

1971............................. 

Tabell 12. Centerpartiets centrala kost nåder åren 1970 och 1971 .    .    .

Tabell 13. Folkpartiets centrala kost­nader åren 1970 och 1971 .   .    .

Tabell 14. Socialdemokraternas centrala kostiiader åren 1970 och 1971 .   .

TabeU 15. Vänsterpartiet kommunis­

ternas cenlrala koslnader åren 1970

och   1971......................... 40

Tabell 16. Partiernas centrala kostna­

der för riksverksamhet i jämförelse

med deras röstandelar vid riksdags­

valet 1970 och medlemsandelar per

den 1 januari 1971............... 40

Tabell 17. Utsträckning i vUken par­

tiernas totala centrala kostnader mot­

svarats av statligt partistöd åren 1966

1971.............................. 41

TabeU 18. Aren 19641971 utbetalat

stöd tiU dagstidnmgar från partier­

nas riksorganisationer och dem när­

stående stiftelser................ 41

TabeU 19. Utsträcknmg i vUken utbe­

talt stöd tiU dagstidningarna motsva­

rats av statiigt partistöd....... 41

Tabell 20. Dagstidningamas redovisade

poUtiska tendenser............. 42

TabeU 21. Fördekung meUan partiema av det föreslagna ökade totala stat­liga parti- och kansUstödet (inkl. grandstödet) för helt kalenderår   . .   48

Tabell 22. Slöd tiU partier utan repre­

sentation i riksdagen............ 50

Tabell 23. Exempel på innebörden av

förslaget tiU statiigt stöd åt parti som

representerats i riksdagen enUgt tolv­

procentregeln  ................... 51

Tabell 24. Exempel på förslaget tiU ut­

jämning i tiden av det statUga parti­

stödet     .......................... 52

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

Utredningsuppdraget

I yttrande tiU stalsrådsprotokoUet den 4 juni 1971 anförde chefen för justitie­departementet följande.

Det förekommer numera både statiigt och kommunalt partistöd. StatUgt stöd utgår enligt gäUande regler tUl varje parti, som är representerat i riksdagen, med 70 000 kr per mandat. För budgetåret 1971/72 har riksdagen för ändamålet anvisat ett förslags­anslag av 24 500 000 kr.

Det kommunala partistödet är en friviUig angelägenhet för kommunerna. EnUgt lagen (1969:596) om kommunalt partistöd kan både primärkommun och landstmgskommun bevilja bidrag tiU partier som är represen­terade i den beslutande församUngen. Bi­dragen skaU enUgt lagen utgå med lika stora belopp för varje mandat som det bidrags­berättigade partiet har i kommunfuUmäk­tige eUer i landstinget.

Det statliga partistödet infördes år 1965. I sitt utiåtande (nr 44) över propositionen i ämnet (nr 174) gav konstitutionsutskottet sin anslulning tiU de grandläggande prin­ciper på vilka förslaget byggde: 1) bidrag bör utgå endast tiU parti som har ett inte obetydligt stöd i väljaropinionen, manifeste­rat i aUmänna val, 2) bidragen bör beräk­nas schematiskt och fördelas enhgt fasta regler som inte tiUåter någon skönsmässig prövning, 3) bidragens storlek bör stå i rela­tion tiU partiemas styrka, och 4) någon statiig kontroU av hur medlen används bör inte förekomma. Utskottet framhöU emel­lertid också att det i propositionen fram­lagda förslaget inte kunde faststäUas som en i aUa delar för framtiden orabbUg ord­ning. Systemets detaljutformning borde bU föremål för översyn när erfarenhet vunnits

av dess praktiska tUlämpning. Riksdagen bi-föU utskottsutiåtandet (rskr 452).

Numera finns viss erfarenhet av det stat­liga partistödet. Dessutom har inträffat för­ändringar som också kan motivera en sam­lad översyn. Jag tänker då inte bara på att de StatUga bidragen tiU poUtisk verksamhet på åtskiUiga håU har kompletterats med ett kommunalt stöd. Även de statiiga bidrags­reglerna har modifierats och delvis fått en ny innebörd i samband med övergången tiU enkammarriksdag ooh ett nytt valsystem. ProportionaUteten i bidragssystemet har accentuerats genom tiUämpningen av riks-proportioneU metod vid fördelnmgen av riksdagsmandaten. Men samtidigt har det nya valsystemets spärrar som ju är av direkt betydelse för rätten tiU bidrag gjort det svårare än tidigare för de minsta partierna att komma i åtnjutande av parti­stöd. Det vid årets riksdag beslutade press-stödet är inte kopplat tiU de politiska par­tiernas verksamhet, men siödet kan ändå få betydelse för olUca åsiktsriktningars möj­ligheter tiU information och opinionsbUd-nmg.

I samband med behandlingen av årets statsverksproposition och vissa motionskrav har riksdagen nu begärt en översyn av reglerna för både statUgt ooh kommunalt partistöd (KU 1971:27 och 28, rskr 95 och 96). Denna översyn bör komma tiU stånd utan dröjsmål. Jag föreslår att sär­skUda sakkunniga tiUkaUas för ändamålet. Som rUcsdagen framhåUit har det nuva­rande systemet i stort sett fungerat tiU­fredsstäUande. De sakkunniga bör därför i sitt arbete kunna utgå ifrån de fyra grund­läggande   principer   för  partistödets   kon-

SOU 1972:62

9

Prop. 1972:126

struktion som har redovisats i det före­gående, översynen bör emellertid irmefatta en förutsättningslös prövning av hur prin­ciperna lämpligast kan förverkligas och hur reglerna bör vara utformade i detalj.

De sakkunniga bör försöka få så ingåen­de kunskap som möjligt om hur partistödet hitliUs använts ooh hur partiema nått aU­mänheten med sin information. Den om­ständigheten att partier kan ha oUka utgifter beroende på skiUnader i möjlighetema att sprida information och driva opiruonsbUd-ning genom pressen bör i görUgaste mån beaktas både vid en närmare utvärdering av nuvarande regler och vid prövningen av olika tänkbara ändringar i dessa.

Vid riksdagsbehandlingen i år av det stat­liga partistödet diskuterades införandet av ett enhetiigt gmndbidrag tUl alla partier som är representerade i riksdagen och införandet av någon form av reducerat bidrag tUl parti som har fått ett stort antal röster i val men ändå inte blivit representerat i riksdagen. De sakkunniga bör utreda både dessa och andra frågor av betydelse för det statiiga partistödets utformning och sloriek. I den mån ändringar föreslås i gäUande regler, måste givelvis de kostnadsmässiga kon­sekvenserna beaktas.

Beträffande det kommunala partistödet bör i framtiden liksom hittUls gäUa att det bör bygga på samma principer som det stat­liga i den mån inte starka skäl, som direkt anknyter tUl kommunala förhåUanden, mo­tiverar awUcelse på en eUer annan punkt. Utredningsarbetet bör bedrivas med största möjUga skyndsamhet. De sakkunniga bör om möjUgt redovisa resultatet av sitt arbete i så god tid att förslag kan före­läggas riksdagen för beslut nästa år.

10

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

Tidigare offentliga utredningar och riksdagsbehandling

Frågan om de politiska partiemas finansie­ring har under årens lopp varit föremål för en omfattande och stundom intensiv debatt. Denna har förts både i de folkvalda poU­tiska församlingarna, inom partiema samt inte minst i dags- och fackpress, debattlitte-ratur och samhäUsvetenskapliga skrifter. Partistödsutredningen bar i det följande för att framställningen inte skäU bli alltför omfattande valt att begränsa redogörel­sen tiU tidigare offentUga utredningar samt frågans behandling av Kungl. Maj: t ooh riksdagen.

2.1 Några drag i utvecklingen före år 1965

Spörsmålet om hur partiema finansierade sin verksamhet blev föremål för ett livUgt menmgsulbyte i 1948 års valrörelse. Vid 1949 års riksdag väcktes i anslutning härtiU motioner i ämnet ooh på hemstäUan av förs­ta lagutskottet (1949: 28) anhöU rUcsdagen i skrivelse tiU Kungl. Maj: t (rskr 210) om utredning av frågan huravida organisationer, som bedrev politisk propaganda, borde åläggas bokföringsskyldighet samt förpliktas att offentligen låta redovisa sma inkomster och utgifter. Skrivelsen ledde tiU att rege­ringen år 1950 tiUsatle en utredning som antog benämningen partifinansieringssak-kunniga. Ulredningen avgav i slutet av på­följande år sitt betänkande Om offentiig redovisning av den poUtiska propagandans finansiering (SOU 1951:56). De sakkun­niga stäUde sig avvisande tUl en lagstiftning om bokföringsskyldighet för orgarusationer som bedrev poUtisk propaganda samt för­pliktelser för sådana organisationer att of-

fentUgen redovisa sina inkomster och ut­gifter. Någon lagstiftning i dessa hänseen­den genomfördes inte heller.

Debatten om de poUtiska partiernas fi­nansiering fick så småningom under 1950-och 1960-lalet en i viss mån annan inrikt-nmg än tidigare. Fömt hade frågan huvud­sakligen gäUt ifrån vUka källor partiemas intäkter härrörde. Nu kom diskussionen också in på spörsmålet om ett stafligt stöd tUl politisk verksamhet borde införas eUer ej. Denna förskjutning av debatten torde ha varit en följd av de fortgående kostnads­stegringarna för de poUtiska partiema, bl. a. i fråga om valkampanjerna. Vid 1959 års riksdag motionerade sålunda en ledamot av andra kammaren, herr Wahlund, centerpar­tiet (1959: 

II: 

98), att riksdagen i skrivelse tiU Kungl. Maj: t måtte anhåUa om en för-utsältnUigslös utredning rörande möjlighe­terna att åstadkomma en bättre balans mel­lan de olika partiernas ekonomiska resurser i valrörelserna. Motionen avstyrktes emel­lertid av statsutskottet (1959: 166) odh av­slogs av riksdagen utan debatt.

Ar 1961 logs frågan om statligt stöd tiU de poUtiska partiema upp i riksdagen på nytt, denna gång i form av likalydande parti­motioner i första ooh andra kammaren av centerpartiet (1961:1:44 av herr Bengt­son m. fl. och 1961: 

II:

58 av herr[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl.). I motionerna hemstäUdes att riks­dagen måtte i skrivelse tUl Kungl. Maj: t anhåUa om skyndsam prövning och förslag tiU riksdagen angående anslag tiU de partier i riksdagen vilka stod utanför regeringeiL Anslagen skuUe avse finansiering av sekre­tariat för riksdags- och utredningsarbete i syfte alt skapa balans meUan regering och

SOU 1972:62

11

Prop. 1972:126

opposition i fråga om resurser på nämnda område. Bankoulskoltet fann i sitt utlåtande över motionerna (1961: 19) det aktualise­rade spörsmålet höra tiU de uppgifter som författningsutredningen hade att penetrera. Utskottet ansåg frågan humvida de poU­tiska partiema iborde stödjas genom anslag av en eller annan art så vansklig och svår att överblicka i sina konsekvenser att ut­skottet inle fann sig böra ta stäUning innan det utrednmgsarbete som bedrevs inom för-fattningsulredningen hade slutförts. Utskot­tet hemsläUde därför att molionema inte måtte föranleda någon riksdagens åtgärd. Riksdagen följde utskottet.

Författningsutredningen avgav sitt slutbe­tänkande Sveriges statsskick år 1963. Del 3 av betänkandet (SOU 1963: 18) mnehöU bl. a. ett förslag (sid. 211 f.) att varje parti­grupp i rUcsdagen av den storlek att grappen var representerad i utskott skuUe få rätt att under riksdagssessionema erhåUa biträde av en sekreterare som avlönades av statsmedel. Efter motioner i denna fråga vid 1965 års riksdag och efter närmare utredning av bankoulskottet (1965: 54) beslöt riksdagen att anvisa visst anslag för bestridande av kostnaderna för de särskUda sekretariat partigmppema i riksdagen är utmstade med, s. k. gmppkansUer. Bidragen tiU gmppkans­lierna skuUe utgå tUl varje partigmpp i riks­dagen med 3 000 kr per medlem och år, om gruppen var företrädd i regeringen, ooh eljest med 4 500 kr per medlem ooh år. Olikheterna i beloppen motiverades med skillnaden i arbetsviUkor för ett parti i oppositionsställning jämfört med ett rege­ringsparti. Bidragen skuUe utgå fr. o. m. den 1 januari 1966 och någon kontroU över hur medlen utnyttjades skuUe inte förekomma (rskr 442).

2.2 1965 års beslut om statligt partistöd

1 likalydande motioner i första och andra kammaren föreslogs vidare vid 1965 års riks­dag (1965:1: 218 av herr KäUqvist och herr Thorstcn[REDACTED_EFTERNAMN] samt 1965: 

II: 

273 av herr UUslen   m. fl.,   samtiiga   folkpartiet   utom
[REDACTED_EFTERNAMN], centerpartiet) att en utredning skul­le tiUsättas med uppgift att redovisa skälen för och emot statsbidrag tiU politiska partiers aUmänna verksamhet och att utarbeta alter­nativa syslem för sådana bidrag. Redan vid riksdagens   höstsession   samma   år   avlät Kungl.  Maj: t proposition tiU riksdagen i ämnet (1965: 174). Framläggandet av denna proposition torde emeUertid inte i någon av­görande grad ha Lmlierals av sistnämnda motioner. Bakgrunden var i släUet följande. Ar 1963 i november tillkännagavs att den socialdemokratiska dagstidningen Ny Tid, Göleborg, skuUe läggas ned. Som en följd av delta och tidigare beslut om nedlägg­ningar av dagstidningar bemyndigade Kungl. Maj: t den 22 november 1963 chefen för justitiedepartementet att tiUkalla ett antal sakkunniga för alt utföra en undersökning av  tidningspressens  ekonomiska  föratsätt­ningar m. m. Med slöd av detta bemyndi­gande   tUlsattes  en  kommilté   som   antog namnet pressutredningen. Kommittén redo­visade i mars 1965 resultatet av sitt arbete i betänkandet Dagstidningarnas ekonomiska vUUcor (SOU 1965:22). Uti-ednmgen före­slog ett statiigt presstöd å 25 mUjoner kr per år vUket skuUe förmedlas tiU tidning­arna av de politiska partiema. Som villkor för att ett parti skulle få bidrag för press­ändamål gäUde enUgt förslaget att partiet var representerat i riksdagen och hade er­hållit mandat i två på varandra följande andrakammarval. Beräkningen av bidragens storlek  föreslogs skola ske med utgångs­punkt i partiernas genomsnittUga röstandel vid de två senaste ordinarie andrakammar­valen. Förslaget om en genomsnittsberäk­ning baserad på utfaUet vid två val avsåg att förebygga att tiUfäUiga förskjutningar i röstetalen påverkade partiernas ekonomiska resurser för opinionsbUdning. I ett särskUt yttrande uttalade en av utredningens leda­möter riksdagsmannen NUs G.[REDACTED_EFTERNAMN] i Skegrie, centerpartiet att det vid den fortsatia behandUngen av pressutredningens förslag borde aUvarUgt övervägas att utvidga stödet tUl att avse även annan opinionsbU­dande verksamhet som bedrevs av partiema än tidningsverksamhet.

12

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

RemissutfaUet i fråga om pressutrednmg-ens betänkande blev i huvudsak negativt; utredningen tUlstyrktes inle oreserverat av någon remissinstans. Ett par av dessa gick in på frågan om möjUgheten av att införa ett aUmänt partistöd i släUet för ett press-stöd. Bl.a. LO och TCO (den sistnämnda organisationen i form av ett utredningskrav) gick på denna Unje. Pressutredningens för­slag förvericUgades inte heUer utan ledde i stället tiU framläggandet  av ovannämnda proposition 1965: 174 i vUken föreslogs att statsbidrag skuUe utgå tiU politiska partier. Föredragande departementschefen anförde i propositionen att fömtsättningar borde fin­nas att samla en bred opinion kring ett för­slag  om StatUgt  partistöd enUgt följande principer:  1) bidrag skulle utgå endast tiU partier som hade ett inte obetydligt stöd i väljaropinionen, manifesterat i aUmänna val, 2) bidragen borde beräknas schematiskt och fördelas enUgt fasta regler som inte tUlät någon skönsmässig prövning, 3) bidra­gens storlek borde sättas i relation tUl par­tiernas styrka ooh 4) någon statiig kontroU av hur medlen användes skuUe inte före­komma. Bidrag borde utgå endast tiU parti som  fortiöpande  bedrev opinionsbUdande verksamhet bland sina medlemmar och all­mänheten. Synpunkten att bidragsberättigat parti skulle ha ett inte obelydUgt stöd i väljaropmionen tUlgodosågs enligt departe­mentschefen bäst genom ett krav på att par­tiet var representerat i riksdagen ooh hade erhåUit mandat i det senaste valet tiU andra kammaren. Regeln om mandatmässig repre­sentation i riksdagen kompletterades med en föreskrift att partiet vid det senaste andra-kammarvalet även skuUe ha fått en viss an­del, två %, av de i hela rUcet avgivna gUtiga röstema.

Departementschefen refererade det för­slag som övervägdes inom bankoutskottet beträffande stöd tUl riksdagspartiemas grappkansUer och som byggde på tanken att bidragen visserligen skuUe vara propor­tioneUa i förhåUande tiU partiemas mandat­siffror men att de skuUe utgå med 50 % högre belopp för ett oppositionsparti än för ett parti som var företrätt i regeringen. Med

hänsyn tUi de betingelser imder vUka oppo­sitionen hade att bedriva sitt riksdagsarbete ansåg departementschefen det rimligt att partier som inte hade del i regeringsansvaret gynnades vid bidragsgivningen i detta spe­cieUa sammanhang. Då det däremot var fråga om att införa ett allmänt partistöd stäUde sig saken annorlunda. Om man viUe undvika att bidragssystemet inbjöd tUl en uppspUttring på småpartier eUer fick andra, inte avsedda återverkningar på partiförhål­landena kunde anfördes det i propositio­nen något annat än proportioneU beräk­nmg efter enhetiiga grander inte komma i fråga. Konstraktioner, som t. ex. kombine­rade ett för aUa bidragsberättigade partier lika slort grandbelopp med ett proportioneUt beräknat tilläggsbelopp, torde av denna an­ledning sakna aktuaUtet konkluderade de­partementschefen.

Den proportioneUa iberäkningen av bidra­gen borde bygga på partiemas mandatmäs­siga representation i riksdagens båda kamrar anfördes vidare i propositionen. Bestämmel­serna föreslogs så utformade att ett fixerat belopp per mandat skuUe utgå tUl det parti som innehade mandatet. Vid faststäUandet av den anslagssumma som kunde stäUas tUl förfogande för ett allmänt partistöd togs hänsyn tiU bankoutskottets förslag om bi­drag tiU riksdagspartiemas grappkanslier, vilket förslag beräknades medföra en årUg kostnad av ca 1,5 mUjoner kr. Inom en totalram av ca 25 mUjoner kr vilket var den högsta summa departementschefen kim­de tUlstyrka och som motsvarade pressut­redningens förslag fanns då utrymme för ett stöd på 60 000 kr per mandat och kalen­derår.

Ett sålunda utformat bidragssystem före­slogs i propositionen böra tiUämpas fr. o. m. kalenderåret 1966.

I samband med framläggandet av försla­get tiU statsbidrag tUl poUtiska partier väck­tes i riksdagen ett flertal motioner i såväl första som andra kammaren. Den ftåga som främst behandlades i dessa motioner och som även kom att dominera den efterföljan­de riksdagsbehandlingen var spörsmålet om något statsbidrag överhuvudtaget borde ut-

SOU 1972:62

13

Prop. 1972:126

gå till partiema. I vissa motioner togs emel­lertid också upp frågor om hur partistödet närmare borde vara utformat. Sålunda inne­håller ett par likalydande partimotioner i kamrama från foUcpartiet (1965:1:818 av herr[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl. och 1965: 

II: 

972 av herr[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl.) en del synpunkter av in­tresse i delta sammanhang. Gentemot argu­mentet att ett stöd som utformades som gmndbidrag och proportioneUa tiUäggsbidrag skuUe verka parlispUttrande anförde motio­närerna atl man fick utgå från att om för­ändringar   i   partistmkturen   genomfördes, dessa motiverades av så starka poUtiska skäl alt variationer i det statUga stödet var av underordnad betydelse. Vidare kunde den invändningen göras att en gemensam parti­organisation måste ge sådana kostnadsminsk­ningar i jämförelse med två separata orga­nisationer att besparingarna borde kompen­sera bortfaUet av ell grandbidrag om detta beräknades något så när rimligt. I folkparti-motionema anfördes också att det fanns an­ledning alt undersöka om inte delar av ett mera utbyggt partistöd borde utformas så, att staten övertog vissa bestämda kostnader från partierna. Motionärerna fann det inte rimligt all man årligen skuUe behöva göra avvägningar av gängse statsfinansieU natur om stödets storlek. När man genom en av­vägning av partiernas behov fastslagit en lämplig stödnivå borde, det krävas synner­Uga skäl att ändra denna. Däremot kunde enligt motionärerna en anpassning tiU den fortlöpande penningvärdeminskningen vara motiverad. SlutUgen anfördes att eftersom principema för ett partistöd var utomordent­ligt vikliga för de poUtiska partiernas arbete borde   reglema  lagfästas    eventueUt   i gmndlagsform för atl minska risken för stodtyckliga ändringar.

De båda ledamötema av andra kamma­ren Johannes[REDACTED_EFTERNAMN] och Anders Dahl­gren, centerpartiet, tog i en motion (1965: 

II: 

966) upp spörsmålet om en eventueU för­delning av stödet efter regressiv skala, inne-, bärande t. ex. att ett parti med större antal andrakammarmandat erhöU mindre belopp per mandat än elt parti med ett högre antal mandat.   Alternativt   kunde   motionärerna

tänka äg ett fast belopp upp tiU ett visst antal mandat samt tiUämpnmg av en fal­lande skala för återstående mandat. TUl stöd för en utformning av bidragen enUgt någon av dessa modeller åberopades att det vä­senthga för de poUtiska partiemas verk­samhet var att de gavs möjligheter att in­rikta sin opinionsbUdning på aUmänheten, dvs. hela det svenska folket. Det var och måste vara varje partis målsättning häv­dade motionärerna att viona så stor an­slutning som möjUgt från samtUga gmpper i samhäUet. En opinionsibildning inriktad på hela valmanskåren medförde givetvis i slort sett samma kostnader för aUa partier t. ex. för spridande av broschyrer, affischer och valtidningar samt för användande av andra media att nå ut tiU medborgama och bilda opinioner.  Dessa synpunkter talade  enligt motionärernas uppfattning för att de olika partierna tiUfördes lUca belopp. EmeUertid fick man fömtsätta att ett större parti hade vissa högre kostnader för att håUa en mera omfattande   partiorganisation   kontinuerUgt funktionsduglig, såväl under som meUan va­len. Denna omständighet ooh flera andra skäl talade för att man inte kunde renodla principen om ett lika stort ekonomiskt stöd tiU varje härför berättigat parti. Motionä­rerna drog därför den slutsatsen att man i praktiken fick göra en sammanvägning av de angivna faktorerna vid utformningen av stödet tUl de politiska partiema.

Kommuiusterna yrkade i likalydande partimotioner i första och andra kammaren (1965: L 815 av herrar[REDACTED_EFTERNAMN] och Wer­ner samt 1965: 

II: 

971 av herr[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl.) att riksdagen med bifaU i övrigt tUl proposition 1965: 174 måtte besluta att bi-dragsberäknmgen borde bygga på partiemas röstetal vid valen tiU andra kammaren i stället för på deras mandatmässiga represen­tation i riksdagens bägge kamrar.

Ett flertal av de motioner som väcktes med anledning av propositionen om stats­bidrag tiU politiska partier utmynnade i olUca krav på ytterUgare utredningar. Således ut­talades i likalydande partimotioner från cen­terpartiet (1965:1:816 av herr Torsten[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl. och 1965: II: 970 av herr

14

SOU 1972:62

Prop. 1972:126
[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl.) att partiet var berett att för kalenderåret 1966 acceptera de fördelnings-grander, som föreslogs i propositionen, men alt frågan om en lämplig och riklig utform­ning av det aUmänna partistödet för tiden därefter enligt centerpartiets mening när­mare borde övervägas.

Konstitutionsutskottet anförde i sitt ut­låtande (1965: 44) bl. a. följande:

I propositionen har angetts fyra principer,

som bör ligga tiU grund vid ulformningen av

ett system för statsstöd åt politiska partier,

nämligen att bidrag utgår endast tUl partier

som har elt inte obetydligt stöd i väljaropinio­

nen, manifesterat i allmänna val, att bidragen

beräknas schematiskt och fördelas enligt fasta

regler som inte tillåter någon skönsmässig

prövning, att bidragens storiek sätts i relalion

lill partiernas styrka, och att någon statlig

kontroll av hur medlen används inte skall före­

komma. Utskottet ansluter sig till vad sålunda

anförts i propositionen.--- 

Det anförda innebär inte, att det i proposi­tionen framlagda förslaget enligt utskottets me­ning skulle kunna nu fastställas som en i aUa delar för framtiden ombblig ordning. Väl kan de fömt angivna fyra grundprinciperna inte överges, men systemets närmare detaljutform­ning torde böra bli föremål för översyn, sedan erfarenhet vunnits av dess praktiska tillämp­ning. Med anknytning till propositionens för­slag om årlig omprövning av bidragens storlek och tiU motionerna I: 816 och 

II: 

970 vUl ut­skottet därför förorda, att fördelningsreglerna underkastas en fömtsättningslös översyn, sedan nödvändig erfarenhet erhållits av deras tUl-lämpning.

I en reservation av sex ledamöter av ut­skottet (tre från foUcpartiet och tre från högerpartiet) hemstäUdes om avslag på pro-pKjsitionen. I en aiman reservation av en ledamot från folkpartiet hemstäUdes om av­slag i förening med begäran om en skynd­sam ulredning om utformningen av ett stat­ligt partistöd. Efter en omfattande debatt i kamrarna följde riksdagen utskottet och statiigt partistöd infördes fr. o. m. kalender­året 1966 (rskr 452).

2.3 1966 och 1967 års riksdagar

Vid 1966 och 1967 års riksdagar väcktes ett par motioner som hade avseende å stö-

det tiU de poUtiska partiema. Dessa motio­ner innebar i huvudsak en upprepning av vid 1965 års riksdag intagna ståndpunkter. Efler avslyrkan från konstitutionsutskottet avslogs molionema av rUcsdagen. Vid 1967 års riksdag väcktes ookså motioner (1967: I: 592 av herr Torsten[REDACTED_EFTERNAMN], center­partiet, m.fl. och 1967:11:769 av herr Sleme, foUcpartiet) med hemstäUan att riks­dagen måtte dels besluta att genomföra en automatisk reglering av bidraget tiU riks­dagspartiemas kostnader för grappkanslier, dels uppdra åt styrelsen för riksdagens för­valtningskontor att framlägga förslag an­gående konstmktionen av en sådan automa­tik. I sUt utiåtande 1967:39 behandlade bankoulskoltet bl. a. de nu aktueUa molio­nema, varvid utskottet anförde att rikssta­ten varje år upptog ett relativt stort antal anslag till privata organisationer av olika slag. Med längre eller kortare meUanmm an­passades dessa anslag i många faU med hän­syn tiU pris- och lönestegringar för att bidra­gens reala värde inte skuUe urholkas. Någon automatisk anpassnmg tUl exempelvis löne­utvecklmgen torde däremot, vad gäUde dy­lika anslag, inte förekomma. Enhgt utskot­tets mening borde någon automatisk regle­ring inte heUer äga ram när det gäUde bi­drag tiU kostnadema för riksdagspartiemas grappkanslier. Utskottet erinrade i samman­hanget om att någon sådan automatik inte förekom i fråga om bidrag tUl de poUtiska partiema. Utskottet hemsläUde därför att molionema inte måtte föranleda någon rUcs­dagens ålgärd och riksdagen följde även i delta f aU utskottet.

2.4 Genomförandet av kommunalt partistöd

Ett antal ledamöter av både första och andra kammaren från centerpartiet motio­nerade vid 1968 års riksdag om att rUcsda­gen skuUe uttala att bevUjande av anslag tUl politiskt parti för bedrivande av kommunal information och opinionsbUdning var en angelägenhet för kommunema (1968:1:451 av herrar Torsten[REDACTED_EFTERNAMN], Ernst[REDACTED_EFTERNAMN]

SOU 1972:62

15

Prop. 1972:126

och Johan[REDACTED_EFTERNAMN] samt 1968: 

II: 

561 av her­rar Boo och[REDACTED_EFTERNAMN] i Borrby). Motionerna behandlades av konstitutionsutskottet (1968: 33) som fann att frågan om en vidgning av den kommunala kompetensen i förevarande hänseende borde närmare utredas. Tre leda­möter av utskottet (aUa från högerpartiet) reserverade sig och yrkade avslag på motio-nema. Riksdagen följde utskotteL Efter en närmare utredning inom kommunikations­departementet framlades vid 1969 års riks­dag förslag tUl lag om kommunalt partistöd (prop. 1969: 126). Där föreslogs att borger-Uga primärkommuner och landstingskom­muner genom en särskUd lag skuUe tiUäggas befogenhet att länma ekonomiskt bidrag tUl politiskt parti, som under den tid beslut om bidrag avsåg, var representerat i kommu­nens fullmäktige respektive landstinget. Be­slutet skuUe enligt lagförslaget innehålla att bidrag utck tiU varje sådant parti med sam­ma belopp för varje plats som partiet under nämnda tid hade i den representativa för-samlingeiL I motioner yrkades dels avslag på  propositionen  

II: 

1231   av  herr Sjöhokn, foUcpartiet), dels att bidrag skuUe kunna utgå retroaktivt till parti som inte varit men  genom  valet  blev  represente­rat i den kommunala församlingen (1969: I: 1064 av herrar  Ferdinand NUsson och[REDACTED_EFTERNAMN] samt 1969: 

II: 

1227 av herrar Jo­hansson i Skärstad och[REDACTED_EFTERNAMN] i Heden, aUa centerpartiet), dels att bidrag skuUe utgå med visst belopp lika för aUa partier och med visst belopp i förhåUande tUl antalet mandat. Som gmndbelopp föreslogs både 25 % (1969: L 1076 av herrar[REDACTED_EFTERNAMN], foUc­partiet, och  NUs-Eric[REDACTED_EFTERNAMN],  center­partiet samt 1969: 

II: 

1245 av herrar Hed­lund och[REDACTED_EFTERNAMN], samma partier) och 50 % av totala bidragssumman (1969:1: 1077 av herrar[REDACTED_EFTERNAMN], Bmndm och Karl Pet­tersson samt 

II: 

1246 av herrar[REDACTED_EFTERNAMN], Thylén,[REDACTED_EFTERNAMN] i GäddvUc ooh Oskarson, aUa moderata samlingspartiet). I Ukalydande partimotioner från vänsterpartiet kommunis-tema (1969:1: 1078 och 1969: 

II: 

1244) an­gavs inte någon uppdelning.

En majoritet i konstitutionsutskottet be­stående  av tio  ledamöter  från   mcxlerata

samlingspartiet, centerpartiet och folkpartiet ansåg sig i huvudsak kunna godta det fram­lagda förslaget tUl lag om kommunalt parti­stöd men yttrade beträffande fördelningen av delta följande (1969: 36):

Olika meningar har framkommit om de grun­der, som här gäller för fördelningen av ett kommunalt partistöd. Propositionen föreslår en mot   mandatantalet   proportioneU   fördelning. I tre par motioner har i stäUet föreslagits, att viss del av stödet skall utgå som ett för aUa partier lika stort grundbidrag. Utskottet finner starka skäl tala för den senare lösningen. Åt­skilliga av de kostnader partiema har för sin informationsverksamhet inom kommunema är oberoende av partiernas storlek. Som skäl mot en konstmktion med lika  grundbidrag  samt tilläggsbidrag i förhållande tiU mandatantalet har i propositionen anförts att den kan främja partisplittring.  Denna synpunkt är emellertid knappast bärkraftig, när det gäller den kom­munala verksainheten.  En  konstmktion  med grandbidrag är enligt utskottets mening bättre ägnad än propositionens förslag att åstadkom­ma en aktiv informationsverksamhet och där­med vidareutveckla den kommunala demokra­tin. Gmndbidragen bör lämpligen, som före­slagits i motionerna 1:1076 och 

II: 

1245, ut­göra en fjärdedel av det totala bidragsbeloppet.

Tio ledamöter (aUa socialdemokrater) yr­kade i en reservation helt bifaU tiU propo­sitionen och ansåg att utskottets yttrande bort haft bl. a. följande lydelse:

Utskottet tiUstyrker att kommunema ges rätt att lämna bidrag tUI politiska partier på sätt föreslås i propositionen och avstyrker sålunda motionen 

II:

1231 i vilken yrkats avslag pä propositionen. Då det gäUer den närmare ut­formningen av regler om kommunalt parti­stöd är det angeläget att fasthålla utgångs­punkten, att syftet är att öka medborgamas möjligheter tUl information inte att gagna partiema i och för sig. Det är också naturUgt att inte utan starka skäl, som direkt anknyter tiU de kommunala förhållandena, göra avvi­kelser från vad som gäller i fråga om det stat­liga partistödet. Med hänsyn härtiU avstyrker utskottet motionerna 1:1064 och 

II: 

1227, i vilka föreslagits att bidrag skaU kunna utgå även för valår tUl parti som då inte är men genom valet blir representerat i den kommu­nala församlingen. Utskottet finner också att en fördelning av bidraget i direkt proportion till antalet mandat är bestämt att föredraga frän den angivna utgångspunkten. De förslag om att en viss del av anslagen skaU fördelas

16

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

lika mellan partierna som gmndbelopp, lka framförts i övriga motioner, bör sålunda av­visas. Utskottet viU särskUt erinra om att det som skäl för en sådan konstruktion av det StatUga partistödet anfördes, att den skuUe gynna partisplittring. Denna synpunkt är gUtig även i detta sammanhang.

Riksdagen biföU reservationen.

2.5 Justeringen av det statliga partistödet med hänsyn till införandet av enkammarriks­dagen

Vid 1970 års riksdag iframlades i statsverks­propositionen (prop. 1970: 1 bU. 4 sid. 79) förslag angående ändring av grandema för det StatUga stödet tUl de poUtiska partiema. Förslaget innebar att fr. o. m. år 1971 skuUe för rätt tiU sådant bidrag gäUa att partiet deltagit i senaste val tiU riksdagen och där­vid vunnit mandat. Bakgranden tUl detta förslag var det  valsystem som tiUämpas fr. o. m. år 1970 för val tiU den nya en­kammarriksdagen, enUgt vUket system man­dat endast kan tUldelas parti som fått an­tingen minst fyra % av röstema i hela lan­det eUer tolv % av röstema i en valkrets. Med hänsyn tiU dessa spärregler ansågs det inte filmas anledning att fömtom kravet på representation i riksdagen behålla den tidigare bestämmelsen om att ett parti, för att erhåUa statiigt stöd, vid det senaste valet måste ha fått minst två % av röstema i landet,   övergången  tiU  enkammarriksdag innebar vidare att antalet mandat i riks­dagen minskade från 384 till 350 fr.o.m. år 1971. I statsverkspropositionen förorda­des på grand härav att bidragsbeloppet per mandat och kalenderår räknades upp från förat 60 000 tUl 70 000 kr. Nägon större total höjmng av det statUga stödet tUl de poUtiska partierna innebar inte denna upp­räkning.

Två motioner väcktes med förslag tiU an­nan fördelning av det statiiga bidraget än den i statsverkspropositionen framlagda. En­ligt det ena motionsförslaget (1970:740 av herrar Boo och[REDACTED_EFTERNAMN] i öskevik, center­partiet) borde reglema utformas så, att par­tier som uppnådde minst två % av samtUga

avgivna röster i landet erhöU stöd som sva­rade mot bidraget för ett riksdagsmandat (70 000 kr) oberoende av om partiet blev representerat eUer uite och partier som upp­nådde 2,5 %, 3 % respektive 3,5 % fick bidrag svarande mot två, tre respektive fyra riksdagsmandat. TiU partier som uppnådde mer än fyra % borde utbetalas ett gmndbi­drag motsvarande bidraget för fyra riksdags-mandat och därjämte bidrag per mandat i enUghet med de i statsverkspropositionen an­givna grandema. EnUgt det andra motions­förslaget (1970: 525 av herrar[REDACTED_EFTERNAMN] i Nässjö och[REDACTED_EFTERNAMN] i Stockholm, bägge moderata samlingspartiet) borde 50 % av det statUga partistödet fördelas Uka meUan de i riks­dagen representerade partiema och reste­rande belopp i enUet med dittills gäUande regler. I sitt utiåtande (1970: 14) anslöt sig konstitutionsutskottet tUl propositionens för­slag och avstyrkte moticmema. Två reserva­tioner avgavs, dels av sju ledamöter (fyra från folkpartiet och tre från centerpartiet), vilka anslöt sig tiU de synpunkter som an­förts i den förstnämnda motionen, dels av tre ledamöter (aUa från moderata samlings­partiet), vUka anslöt sig tiU det andra mo­tionsförslaget, dock med den ändringen att en fjärdedel av bidraget i stäUet för som föreslagits i motionen 50 % skidle fördelas lUca meUan de i riksdagen representerade partiema och återstoden efter antalet man­dat. Riksdagen avslog molionema.

På förslag av bankoutskottet (1970: 68) beslöt 1970 års riksdag att höja bidragen tiU riksdagspartiemas kostnader för grappkans­Uer från tidigare 3 000 respektive 4 500 kr per mandat och år tUl 3 500 respektive 5 250 kr, varvid som fömt det högre belop­pet skuUe utgå tiU partigmpp som inte var företrädd i regeringen (rskr 339).

2.6 Behandlingen av partistödsfrågoma under de senaste riksdagarna

Fem motioner väcktes vid 1971 års riksdag angående bidragen från det aUmänna tUl de jxjUtiska partiema; tre av motionerna rörde det statiiga och två av motionema det kom-

SOU 1972:62

17

Prop. 1972:126

munala partistödet. Beträffande det statUga stödet anförde herrar[REDACTED_EFTERNAMN], folkpartiet, Boo, centerpartiet och[REDACTED_EFTERNAMN], moderata samUngspartiet (1971:523) att väsenthga kostnader för partierna i stort sett var obe­roende av anlalet rUcsdagsplatser, varför det nuvarande mandatbidraget borde komplette­ras med ett gmndbidrag tUl partigrapper som nått över fyra % av röstema i hela landet, erhålUt utjämningsmandat och där­med kunde betraktas som rikspartier. Gmnd-bidraget föreslogs uppgå tiU en mUjon kr per år och parti, vilket utgjorde ungefär en sjättedel av hela det statiiga partistödet. Vi­dare borde det övervägas om en del av grandbidraget skuUe ulgå tiU parti som fått ett stort antal röster men inte nått den andel som gav utjämningsmandat. I motion 1971: 46 av herr[REDACTED_EFTERNAMN] i Nässjö (moderata sam­Ungspartiet) yrkades såvitt nu är av intresse att en ny typ av partistöd borde införas, så utformat atl del kompenserade oppositionspartierna för aUa automatiska fördelar som regeringsinnehavet hävdades innebära. Varje i riksdagen representerat parti som passerat fyra %-spärren föreslogs erhålla ett gmndbidrag. TiU detta ändamål borde avsättas 25 % av det disponibla parti­stödsbeloppet. Resten av delta skuUe fördelas meUan de berättigade partiema på så sätt, alt parti som ej var representerat i rege­ringen erhöU 50 % högre bidragsbelopp än regeringsparti. Om en uppräkning skedde av partistödsbeloppet kunde kansUstödet tUl riksdagspartierna upphöra att utgå. Den tred­je motionen angående det statUga partistödet var en partimotion från vänsterpartiet kom-munistema (1971:229). I denna motion föreslogs bl. a. att riksdagen skuUe uttala sig för en översyn av gäUande regler för det statliga partistödet, innebärande elt genom­förande av principen om ett grandbidrag för varje parti plus ett belopp i förhåUande tUl partiemas styrka. Vidare föreslogs att rUcsdagen uttalade sig för att en uppräkning av den totala ramen för anslagsgivningen skedde och alt regier utformades enligt vilka även poUtiska riksorganisationer, som inte erhåUit mandat i riksdagen, fick möjUghet att erhåUa partistöd.

Konstitutionsutskottet erinrade i sitt be­tänkande (1971: 27) om de fyra principer som enUgt prop. 1965: 174 borde Ugga tiU grund för ulformningen av ett system för statsstöd åt poUtiska partier. Vidare erinrade utskottet om att det i sitt av riksdagen god­kända utlåtande (1965: 44) anslutit sig tiU vad som anförts i propositionen men ut­talat att detaljutformningen av fördelnings­reglerna inte då kunde faststäUas som en i aUa delar ombblig ordning utan fick un­derkastas en förutsättningslös översyn sedan nödvändig erfarenhet erhåUits av reglernas tUlämpning. Utskottet fortsatte:

Utskottet anser att det nuvarande systemet i slort sett fungerat tillfredsstäUande. Sedan det statiiga partistödet infördes har emeUertid många förhållanden som har betydelse för sys­temets utformning ändrats. Sålunda har kom­munema genom en särskUd lag fått möjlighet att anslå medel till de politiska partiema. Genom den partiella författningsreformen har övergång skett till enkammarriksdag, och ett nylt valsystem införts. Vidare har förslag fram­lagts till ett särskilt stöd till dagspressen, vUket kommer alt behandlas senare vid årets riksdag. Utskottet finner tiden nu vara mogen för den översyn av fördelningsreglerna, som förutsattes vid det statliga partistödets tillkomst.

Denna översyn bör ske med skyndsamhet. Som förutsattes 1965 bör den vara förutsätt­ningslös men ha som utgångspunkt de ovan nämnda fyra grundprinciperna. För en allsidig bedömning av partistödets storlek och fördel­ning är det av vikt att i görligaste mån få kunskap om hur partistödet hittUls använts och hur partierna nått allmänheten med sin infor­mation.

I motioner har yrkats att det nuvarande, ef­ter mandatantal utgående bidraget bör komplet­teras med ett gmndbidrag för varje parti. Som motivering härför har anförts att informations-och administrationskostnader till stor del är oberoende av partiels storlek. Vidare har yr­kanden framförts alt även politiskt parti som fått ett stort antal röster utan att uppnå mandat i riksdagen skall få ett visst reducerat belopp i partistöd.

Den av utskottet förordade utredningen bör vara oförhindrad att ta upp dessa och andra frågor rörande partistödet. Utskottet vill här­vid framhålla att frågan om grandbidrag måste ses mot bakgrand av att utgiftema för partier­nas verksamhet bl. a. är beroende av deras möjligheter att sprida information, exempelvis genom pressen.

Vid översynen bör övervägas den totala kost­nadsramen för partistödet, varjämte bör beaktas

18

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

de kostnadsmässiga konsekvenserna av ifråga­satta ändringar i gäUande regler.

Ledamöterna av utskottet från moderata samlingspartiet, centerpartiet och folkpar­tiet reserverade sig under anförande:

Som framhållits bl.a. i motion 1971:523 är vissa grundläggande kostnader för partiema i stort sett oberoende av hur många riksdags­platser de har. Dit hör t. ex. utgifter för infor­mationsmaterial till väljarna och vissa delar av personal- och administrationskostnaderna. Det är därför angeläget att redan nu komplet­tera det nuvarande bidraget, som fördelas efter antalet mandat i riksdagen, med ett gmnd­bidrag.

Det är inte rimligt att ytterligare uppskjuta denna reform, som gör fördelningen av det statliga partistödet mer rättvist än idag. Av detta skäl kan vi ansluta oss till kravet i motion 1971: 523 att utöver bidraget per mandat anslå 1 mUjon kronor som grundbidrag tUl varje riksdagsparti som erhållit utjämningsbidrag.

Starka skäl talar vidare för att del av grund­bidrag bör utgå för parti som fått ett stort antal röster men inte nått den andel av val­manskåren som ger utjämningsmandat. Ett av­trappat gmndbidrag skulle kunna minska den ekonomiska tröskeleffekten av 4-procent spär­ren. I god tid före nästa val bör riksdagen besluta om en sådan regel. Därefter bör Kungl. Maj: t till nästa års riksdag lägga fram förslag till bestämmelser om avtrappningsregjer.

Som tidigare nämnts väcktes vid 1971 års riksdag också två motioner rörande det kommunala partistödet. I motion 1971: 541 av herr[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl. (folkpartiet) framhölls alt vissa informationskostnader avseende spridandet av partiemas kommunalpoUtiska förslag var desamma oberoende av partiets mandatantal i kommunens fullmäktige, var­för det kommunala partistödet tiU viss del borde bestå av ett tUl aUa partier med sam­ma belopp utgående grandbidrag. Detta borde uppgå tiU en fjärdedel av hela bidra­get ehUgt motionärerna. Vidare ifrågasattes om aUa i fullmäktige företrädda partier skuUe ha rätt tiU grandbidrag och föreslogs en spärregel, knuten antingen tiU respektive partis andel av det totala antalet avgivna röster eUer lUl det totala antalet ledamöter i kommunfullmäktige eUer landsting. Den andra motionen (1971: 549 av herrar Strind­berg och[REDACTED_EFTERNAMN], båda moderata samUngs­partiet) innehöU argument för att den nu-

varande bidragskonstruktionen skuUe miss­gynna de små partiema och bidraga tiU en från demokratisk synpunkt inte önskvärd konservering av partistrukturen. Vid änd­ring av lagen borde enligt motionärerna be­aktas att gmndbelopp rimUgen inle borde utgå tiU tUlfäUiga gmpperingar av den art som lokalt kunde förekomma främst vid de primärkommunala valen samt att gmpp som erhöU kommunalt bidrag borde tiU­höra politisk organisation med större för­ankring.

Konstitutionsutskottet (1971: 28) hänvisa­de i sitt betänkande tiU det samma dag avgivna betänkandet om det statliga parti­stödet. Utskottet anförde:

Vid tillkomsten av lagen om kommunalt partistöd uttalades från riksdagens sida att det var naturligt att inte utan starka skäl, som direkt anknyter till de kommunala förhållan­dena, göra avvikelser från vad som gäUer i fråga om det statliga partistödet. AUmän enig­het råder också numera om att samma huvud­principer bör gälla för det kommunala parti­stödet som för det statiiga. Utskottet anser det därför vara lämpligt att frågan om reglema för kommunalt partistöd upptas tiU övervä­gande gemensamt med fördelningsreglerna för det statliga partistödet. I detta läge bör riks­dagen inte nu ta stäUning tiU de i motionema aktualiserade frågorna om gmndbidrag och spärregler.

Även i detta faU reserverade sig ledamö­terna av utskottet från moderata samlings­partiet, centerpartiet och folkpartiet. De skäl som därvid åberopades var följande:

I vår reservation om det statliga partistödet har vi framhållit att vissa gmndläggande kost­nader för partiema i stort sett är oberoende av hur stora partierna är. Vi förordade därför in­förandet av ett gmndbidrag lika för aUa partier som erhållit utjämningsmandat i riksdagen.

Då man bör sträva efter likartade huvud­principer så långt möjligt för det statliga och det kommunala partistödet bör därför reglema för det kommunala partistödet ändras därhän att ett grundbidrag utgår tUl i fuUmäktige före­trädda partier.

Eftersom det vid val tiU kommunfullmäktige f. n. inte finns någon regel motsvarande spärr-regeln om 4 procent av de röstande för repre­sentation i riksdagen får eventuella avtrapp-ningsregler ges en annan utformning för det kommunala partistödet Därvid kan en kom-

SOU 1972:62

19

Prop. 1972:126

pletterande regel införas om att parti med myc­ket Uten fullmäktigerepresentation inte skall vara berättigad till helt grundbidrag.

Såväl i fråga om det statUga som det kommunala partistödet följde riksdagen ut­skottet med knapp majoritet

1972 års vårriksdag visade också parti­stödsfrågoma ett betydande intresse. Sålun­da framhöUs i en partimotion (1972: 294) från moderata samlingspartiet att nuvarande StatUga och kommunala partistöd, vUket för­delas i förhåUande tiU det antal mandat som respektive parti har i riksdag, fullmäktige och landsting, var orättfärdigt tUl sm kon­struktion. Starka skäl talade för en ändring av i vart f det statUga partistödssystemet anfördes i motionen. Såväl det statUga som det kommunala partistödet borde tiU bety­dande del utgå som gmndbidrag, lUca stort för varje parti som erhåUit representation. Detta borde eiUigt motionärernas memng vara en riktpunkt för partistödsutrednmgens arbete. Däremot borde inte tidningspressens ekonomiska villkor ooh tidningamas even­tueUa sympatier för det ena eUer andra poUtia partiet blandas in i frågan om par­tiemas finansiering hävdade motionärerna. Liksom förra året väcktes vid 1972 års riksdag en motion på ifrågavarande område vUken undertecknats av en ledamot från vardera moderata samlingspartiet, centerpar­tite och foUcpartiet (1972:797  av herrar[REDACTED_EFTERNAMN], folkpartiet.[REDACTED_EFTERNAMN], centerpartiet, och  [REDACTED_EFTERNAMN],   moderata   samlingspartiet). Argumentation och yrkanden var i huvud­sak desamma som i motion 1971: 523 och de borgerliga reservationerna tiU konstitu­tionsutskottets betänkanden   1971:27  ooh 1971: 28. I 1972 års motion yrkades dock att grandbidraget skuUe sättas tUl 1,5 nuljon kr per parti och år i stäUet för tiU en toUjon kr och föreslogs att det stadiga parti­stödet skuUe höjas tUl ett årligt belopp av 32 mUjoner kronor. Motionärerna påpekade att sistnämnda belopp tmgefär motsvarade en uppräkning av bidraget tiU de poUtkka partierna  i  enlighet  med  konsumentpris­index uppgång sedan partistödet infördes är 1965. Vidare hemsläUde en ledamot från foUc-

partiet, herr[REDACTED_EFTERNAMN], (motion 1972:169) att riksdagen skuUe räkna upp det statUga partistödet tiU 35 mUjoner kr per år och besluta att 25 % av beloppet utgick som gmndbidrag, lika för aUa i rUcsdagen repre­senterade partier som erhåUit utjämnings­mandat. Det yrkades också att likartade reg­ler skuUe införas för partistödet på det lands­tings- och primärkommunala planet samt förordades avtrappningsregler av innebörd att partier, som inte fått representation i t.ex. riksdagen, ändå erhöU en del av ett grandbidrag.

I sitt betänkande i anledning av dels Kungl. Maj: ts framställning i stalsverkspro-positionen för budgetåret 1972/73 om oför­ändrat anslag tiU statUgt partistöd (prop. 1972: 1 bil. 4 sid. 83), dels ovannämnda motioner hänvisade konstitutionsutskottet tiU att partistödsutredningen den 7 april 1972 enats om vissa huvudprinciper beträf­fande den StatUga och den kommunala bi­dragsgivningen tUl partiema (1972:27). Dessa huvudprinciper anförde utottet tUlgodosåg i det väsentiiga motionäremas synpunkter. Utskottet hade inhämtat att en proposition på gmndval av partistödsutred­nmgens förslag skuUe komma att föreläggas 1972 års höstriksdag. I awaktan på be­handlingen härav borde enUgt utskottets me­ning anslag tiU statUgt partistöd bevUjas en­ligt Kungl. Maj: ts förslag och motionema inte föranleda någon riksdagens åtgärd. Utskottets ställningstagande, som var en-häUigt, biföUs av riksdagen.

20

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

Partifinansieringen i vissa främmande länder

Partistödsutredningen har bedömt det vara av intresse att inhämta uppgifter om för­håUandena utomlands med avseende på bi­dragsgivning frän det aUmänna tiU politiska partier. Information har skaffats beträffan­de partifioansieringen i de nordiska länder­na, Förbundsrepubliken Tyskland, Storbri­tannien ooh USA. Det insamlade materialet, som endast redigerats av utredningen, har erhåUits via utrikesdepartementet. Detta de­partement svarar sålunda för sakinnehåUet. Uppgiftema avser förhåUandena i respek­tive land under slutet av år 1971 och början av 1972.

3.1 Danmark

förhåUande tUl utgående belopp, träder ök­ningen i kraft fr. o. m. första kalendermåna­den efter den, under vilken valet ägde rum, medan en minskning får verkan först fr. o. m. fjärde kalendermånaden efter den, under vilken valet skedde. Vid ändringar som har arman gmnd än foUcetingsval tiU-lämpas motsvarande regler. Motiveringen tiU att ett minskat bidrag träder i kraft tre månader senare än ett förhöjt stöd är be­hovet av anställningstrygghet för de sakkun­niga, experter och kontorsanstäUda som av­lönas med sttJdet.

På grandval av den sålunda beskrivna bidragsformen utbetalades tiU de olUca grap­perna i foUcetinget per den 1 oktober 1971 månatUgen stöd enligt tabeU 1.

I Danmark finn.s en motsvarighet til det i Sverige utgående stödet åt riksdagsgrap-pemas kanslier. De danska reglema på det­ta område är faststäUda av foUcetingets ud-valg for forretningsordenen. EnUgt gäUande bestämmelser utgår tUl varje foUcetingsgrapp ett årUgt grandbelopp å 1 700 danska kr per mandat. Hämtöver utbetalas tiU folketings-grupper med minst fyra och högst åtta mandat ett gmndbelopp å 6 000 danska kr per gmpp och år samt tUl foUcetmgsgrapper med lägst nio mandat ett årUgt grundbelopp å 12 000 danska kr per grapp. Utöver nämn­da igrundbelopp kommer vissa tiUägg enligt särskUda regler. Beloppen utgår över folke­tingets budget ocb. erlägges månadsvis i för­skott. Eftersom bidragen utbetalas förskotts­vis finns särskUda stadganden för det fall att någon bidragsgrundande fitor ändras. Så t ex. stadgas att om ett foUcetmgsval medför ökning eUer minskning av stödet i

Tabell 1. Månatiigt utgående statiigt stöd tiU de olika partigrappema i det danska folke-tuiget.

Parti

Belopp, dkr

Socialdemokratiets folketings-

gmppe

61 855,83

Det konservative folkepartis

folketingsgrappe

30 550,14

Venstres folketingsgrappe

29747,43

Det radikale venstres folketings-

grappe

27 339,30

Socialistisk folkepartis folketings-

grappe

19 312,20

Sumnia dkr

168 804,90

Angivna belopp motsvarar ett årUgt bidrag tUl de politiska partiema å sammanlagt 2 025 658 danska kr 80 öre. Stöd av aU­männa medel hämtöver utgår inte tiU par­tiema i Danmark.

SOU 1972: 62

21

Prop. 1972:126

3.2 Finland

Sedan år 1969 utgår i Finland ett genereUt StatUgt stöd tUl de i riksdagen företrädda poUtiska partierna. För år 1972 finns i bud­geten anslaget sammanlagt tio mUjoner fins­ka mark för detta ändamål. EnUgt gäUande lag fördelas nämnda belopp i förhåUande till det antal riksdagsmandat partiema erhöU vid de senaste allmänna valen. Nuvarande bidrag uppgår tiU 50 000 finska mark per mandal och år. SlödbevUjande organ är stats­rådet som efter ansökan från partiema ut­betalar bidragen månadsvis via statskonto­ret. TiU beslut om bevUjande av slöd skaU fogas  »nödigbefunna viUkor»  för utbetal­ningen, användningen och redovisningen av bidragen samt för tiUsynen däröver. För an­vändningen av stödet skaU parti avge redo­visning i enlighet med statsrådets föreskrif­ter, övervakning av användningen av bi­dragen  ligger  hos  statsrådels  kansli som härvid kan anUta statskontorets och statens revisionsverks bistånd. EnUgt uttryckUga för­fattningsbestämmelser skaU aUa partier be­handlas lika av de statUga myndighetema. Liksom i Sverige och Danmark erhåUer de i den finska riksdagen representerade partierna   bidrag   tiU   sina   grappkansUer. I 1972 års budget uppgår anslaget för detta ändamål tUl 330 000 finska mark. Angivna medel fördelas i enlighet med samma prin­ciper som det genereUa partistödet, dvs. bi­drag tillkommer rUcsdagsgrappema i  för­håUande tUl deras antal mandat.

I sammanhanget bör även nämnas att det utgår ett StatUgt stöd tiU den fmska dags­pressen avseende tidningarnas transport-och distributionskostnader. Anslaget för detta ändamål har i 1972 års statsvericsproposi-tion höjts tiU åtta miljoner finska mark i jämförelse med under år 1971 utbetalda 7,5 mUjoner mark. Pressbidragen bevUjas efter ansökan av en av statsrådet utsedd nämnd tUl tidningar som utkommer minst tre gånger i veckan. EnUgt gäUande fördel-ningsgrander skaU presstödet utdelas med hänsyn tiU tidnmgarnas ekonomiska stäU­ning. I praktUcen lär dock enUgt uppgift även  beaktas  tidningamas  poUtiska färg.

partiemas relativa presstyrka m. m. Det har därför hävdals att bidragen tUl tidningarna utgör en form av indirekt stöd tiU partiema. Av det genereUa partistödet torde för övrigt en icke obetydlig del kanaUseras tiU pres­sen.

En annan form av indirekt partistöd som utgår i Finland är bidragen tiU de poUtiska partiernas ungdomsorganisationer. Dessa bi­drag ingår som ett led i det statiiga stödet tUl olika slags ungdomsverksamhet. Är 1971 anslogs 2,5 miljoner finska mark för detta ändamål, varav 1,27 mUjoner mark gick tUl de poUtiska ungdomsförbunden. SamtUga i riksdagen representerade partiers ungdoms­organisationer med undantag för lands­bygdspartiets erhöU på detta sätt statUga bi­drag. Stöd tiU de poUtiska partiema på kommunal- eUer landstingsnivå utgår inte med undantag för landskapet Åland, som från staten erhåUer 50 000 mark per år att användas tiU bidrag åt poUtisk verksamhet i landskapet. Några bestämmelser om lokal fördelning av det genereUa statUga partistö­det finns inte; användningen av detta stöd är därför en fråga som avgörs av varje parti.

3,3 Norge

Det norska stortinget beslöt i juni 1970 att med retroaktiv verkan från årets ingång införa ett statiigt stöd tiU de politiska par­tierna å totalt åtta mUjoner norska kr. Detta stöd har numera höjts tiU sammanlagt tio mUjoner norska kr att gälla fr. o. m. år 1972. Bidrag utgår tUl samtUga partier som vid stortingsval stäUer upp Ustor i minst hälften av landets valkretsar. Siödet fördelas proportioneUt i förhåUande tUl partiemas röstandelax vid de senaste stortingsvalen. Inga viUkor är förknippade med de bidrag som på detta sätt ställs tiU de olUca partier­nas förfogande. Det må nämnas att i stäUet för kravet på att vederbörande parti stäUer upp listor i minst hälften av landets val­kretsar har diskuterats en annan spärregel av innebörd att bidrag endast skuUe utgå tUl partier med minst 2,5 %  väljaranslut-

22

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

ning. För år 1972 innebär gäUande regler att partistödet å oa tio mUjoner norska kr fördelas i enlighet med tabeU 2.

TabeU 2. ArUgt utgående statiigt stöd tiU de norska partiema.

Parti

Belopp,

miljoner nkr

Arbeiderpartiet

4,6

Höyre

1,9

Venstre

0,9

Senterpartiet

1,0

Kristelig Folkeparti

0,9

SosiaUstisk Folkeparti

0,4

Norges Kommunistiska Parti

0,1

Summa, miljoner nkr

9,8

Ett mindre indirekt stöd tUl partierna ligger inbyggt i det statUga presstöd som infördes och gäUer fr. o. m. år 1969. EnUgt detta er­håUer partiernas

3.4 Förbundsrepubliken Tyskland

Ett genereUt stöd tUl de pcrfhiska partiema bar ansetts och anses fbrmeUt fortfarande

såsom stridande mot den tyska gmndlagen. Ar 1967 antogs emeUertid en författning vilken bl. a. medger ersättning tiU partierna för rimliga kostnader för deras valkampan­jer. Denna bidragskonstraktion har inte ogiUats av författningsdomstolen. Partiema får 2,50 tyska mark i slöd för varje gUtig röst de erhåUer. För att vara berättigad tUl bidrag krävs att partiet får mer än 0,5 % av röstema i valet. Kvalifikationsgränsen sattes urspmngUgen tUl 2,5 %, men sänktes tiU nuvarande nivå av författningsdomstolen. I samband med derma sänkning uttalade domstolen att den högre gränsen på ett otiUåtet sätt diskriminerade de minsta par­tierna. Valkostnadsersättningen betalas ut tiU partierna i rater under fyra år. Före va­let utbetalas 60 % av den beräknade ersätt­ningen (man utgår preUminärt från resultatet av föregående val), uppdelad på 10 % under valperiodens andra år, 15 % under tredje året och 35 % under valåret. Resterande 40 % utbetalas efter valet, dvs. under den nya valperiodens första år. Därvid görs ook­så slutavräkning med ledning av valresulta­tet. Förslag har framförts att öka stödbelop­pet från 2,50 tiU 3,50 tyska mark per er-håUen röst.

I gäUande författning ställs detaljerade krav på parliemas redovisning av sina in­komster. Bl. a. åläggs de att namnge en­skUda ooh juridiska personer som gett bidrag överstigande 20 000 tyska mark. Denna be­stämmelse krmggås emeUertid på oUka sätt, bl. a. genom alt man meUan bidragsgivarna och partierna skjuter in särskUda för ända­målet bUdade organisationer, som insamlar bidragen, slussar dem vidare tiU partierna och i dessas räkenskaper anges såsom dona­torer. Även de tyska delstatema kan enUgt gäUande författningar ge partiema ersätt­ning för deras kostnader i samband med lantdagsvalen. VUlkor är endast att de del-statiiga lagarna i detla hänseende överens­stämmer med den federala författningen. Vid de tyska kommunalvalen uppträder ofta små, lokala valsammanslutningar och tiU­fäUiga poUtiska gmpperingar. En tiUämp­ning av ovan angivna regler om valkostnads­ersättning skuUe därför på det kommunala

SOU 1972:62

23

Prop. 1972:126

planet bli tämUgen kompUcerad. I delstaten Nordrhein-Westfalen har man med hänsyn härtUl lagstiftat mot valkostnadsstöd på kom­munal nivå.

3.5 Storbritannien

Med undantag för viss kostnadsfri service från det allmänna av mmdre omfattning i samband med parlaments- och kommunal­valen utgår inte något statiigt eUer kommu­nalt stöd tiU de poUtiska partiema i Stor­britannien. Det må nämnas att ledaren och »inpiskaren» för det största oppositionspar­tiet erhåUer statliga löner. Dessa anses emel­lertid inte utgöra någon form av statUgt partistöd utan räknas som ersättning för nämnda personers »recognised pubUc duties».

3.6 USA

Redan år 1966 presenterade senator RusseU Long ett förslag om statUga bidrag tiU de politiska partiema i USA. Detta förslag godkändes av kongressen samma år men ogiltigföridarades axet därpå och kom så­lunda aldrig att praktiskt tUlämpas. Från demokratiskt håU lanserades i november 1971 ett förslag rörande finansiering av pre­sidentkampanjer via statsbudgeten. Ur­spmngUgen avsågs detta förslag bU tUlämp­ligt i samband med 1972 års president­kampanj. Kongressen antog förslaget och upphöjde detsamma tiU lag men beslöt att ikraftträdandet skuUe uppskjutas så att lagen fick praktisk effekt först i samband med presidentkampanjen år 1976. I samband med att lagen undertecknades av president Nixon gjordes dock från Vita Huset klart att presidenten, om han blev omvald, avsåg att verka för att lagen upphävdes eUer m-skränktes. De flesta bedömare uppges där­för vara eniga om att statUg finansiering av presidentkampanjer är mycket osannolik, i varje faU under president Nixons ämbets-period.

Enligt nämnda lag kommer skattebeta-

lama att på deklarationsblanketterna kunna ange humvida de viU bidra med en doUar tiU nästa preådentkampanj. Om så är fallet skaU anges huravida detta bidrag skaU utgå tUl ett särskUt parti eUer til en »non-parti-san fund», som i sin tur uppdelas på de enskUda partiema efter dessas storlek. En sammaiUagd övre bidragsgräns har satts ge­nom att kongressen beslutat att partierna får spendera högst 15 c:ent per väljare i sam­band med den egentiiga presidentkampanjen, dvs. efter nomineringen av respektive kan­didat, vilket i dagens läge skuUe innebära en maximal kampanjbudget per parti å 20,4 miljoner doUar. Användandet av den stat­Uga finansieringsmöjUgheten skaU inte vara obUgatoriskt. Om presidentkandidaten väl­jer privat finansiering, sätts ingen gräns för storleken av hans kampanjbudget. Genom att utn)ja finansieringen via statsbudgeten avsäger sig kandidaten också möjUgheten att motta privata bidrag, såvida maximibe­loppet å 20,4 mUjoner doUar inte nåtts via skattebidragen.

1 sammanhanget må slutligen nämnas att president Nixon den 7 febmari 1972 un­dertecknat en lag som innebär olika be­gränsningar i kostnadema för politiska kampanjer.

24

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

Utgående bidrag från det aUmänna till de politiska partiema

I Sverige utgår bidrag från det aUmänna i olika former tUl de politiska partiema. Ka­pitel 2 ovan innehåUer en redogörelse för tUlkomsten av de viktigaste bidragsformer­na, nämUgen det stathga partistödet och stödet tiU riksdagsgmppemas kanslier samt det konununala partistödet. YtterUgare ett par former av bidrag från det aUmänna sy­nes emeUertid böra nämnas. Här avses dels de bidrag som utgår tUl de poUtiska ung­doms- ooh studentförbunden såsom ett led i samhällets understödjande av olika slags ungdomsverksamhet, dels de kostnader det allmänna ikläder sig för framstäUning av valsedlar. Nedan följer en kortfattad redo­görelse för nämnda bidragsformer tiU par­tierna.

4.1     Statligt stöd

4.1.1 Partistödet

Såsom framgår av kapitel 2 (avsnitt 2.2) infördes ett statUgt partistöd genom beslut av 1965 års riksdag med verkan fr. o. m. kalenderåret 1966 (prop 1965: 174, KU 44, rskr 452). T. o. m. år 1970 gäUde som fömt­sättning för erhåUande av bidrag att partiet erövrat mandat vid senaste val tiU andra kammaren och dessutom vid samma val fått minst två % av de i hela riket avgivna gUtiga rösterna. Fr. o. m. år 1971 gäUer (prop. 1970: 1 bU. 4 sid. 79, KU 14, rskr 103) att poUtiskt parti som har deltagit i senaste val tUl riksdagen och därvid vunnit mandat erhåUer ett bidrag å 70 000 kr per mandat och kalenderår.

Bidragen omprövas årligen och utbetalas

för ett kalenderår i sänder. Bidragsberäk­ningen varje år skaU ske med utgångspunkt i mandatförhåUandena den 1 febmari under bidragsåret. Även sådana mandat som den angivna beräkningsdagen är obesatta beak­tas.

Parti som viU komma i åtnjutande av bidrag får ansöka därom hos riksgäldsfuU-mäktige. I sina ansökningar uppger partier­na de bidragsbelopp de anser sig vara be­rättigade tUl samt efter vilka grander belop­pen uträknats. Ansökningarna prövas inte av riksgäldsfuUmäktige utan överlämnas tiU en av fuUmäktige tiUsatt nämnd, partibi­dragsnämnden, som har att fördela stödet. Ledamötema i nänmden är tre tiU antalet och utses för en tid av sex år i sänder. I proposition 1965: 174 förordades att leda­mot av nämnden skuUe vara eUer ha varit innehavare  av högre  domartjänst.  Såsom ledamot av nänmden borde  inte komma i fråga någon som hade poUtiskt förtroende­uppdrag. Sedan partibidragsnämnden bUda­des har den varit sammansatt av ett justitie­råd såsom ordförande, ett regeringsråd och ordföranden i arbetsdomstolen. Sekreterar-göromålen fuUgöres av chefen för riksgälds­kontorets sekretariat.  Vid sammanträdena föres  protokoU  som justeras  av samtliga ledamöter.   Om   sina   beslut   underrättar nämnden riksgäldsfullmäktige genom proto-koUsutdrag. FuUmäktige låter sedan utbe­tala bidragsbeloppen till partiema,  vUket brakar ske någon gång under första hälften av febraari månad. Kostnadema för nämn­dens verksamhet bestrides ur det anslag som anvisats tUl partistödet.  Nämndens beslut kan inte överklagas. Statiig kontroU av hur partiema använder sina bidrag förekommer

SOU 1972:62

25

Prop. 1972:126

ej. TUl de bidragsberättigade politiska par­tierna har för perioden 19661971 utbeta­lats slöd enligt tabell 3 (partiernas röslande-lar vid andrakammarvalen 1964 och 1968 samt vid rUcsdagsvalet 1970 har medtagits som jämförelse):

partigmpp som var företrädd i regeringen och med 4 500 kr per år och medlem tiU annan partigrupp. Genom beslut av 1970 års riksdag (B: oU 1970: 68, rskr. 339) höj­des motsvarande belopp fr.o.m. 1971 års ingång till 3 500 respektive 5 250 kr. OUk-

TabeU 3. Aren 19661971 utbetalat stotUgt partistöd.

Parti/år

1966

1967

1968

1969

1970

1971

Summa tkr/ genomsnitt

m

Belopp, tkr % av siödet Röstandel

3 540 15,4 13,7

3 540 15,4 13,7

3 480 15,1 13,7

3 420 14,8 13,9

3 300 14,3 13,9

2 870 11,7 11,5

20 150 14.4 13.4

c

Belopp, tkr % av stödet Röstandel

3 180 13,8 13,2

3 240 14,1 13,2

3 360 14,6 13,2

3 540 15,4 16.1

3 600 15,6 16,1

4 970 20,3 19,9

21890 15.7 15.3

fp

Belopp, tkr % av stödet Röstandel

4140 18,1 17,0

4 080 17,8 17,0

4 080 17,8 17,0

3 600 15,6 15.0

3 660 15,9 15.0

4 060 16,6 16,2

23 620 16,9 16,2

s

Belopp, tkr % av stödet Röstandel

11520 50,1 47,3

11580 50,4 47,3

11520 50.1 47,3

12 240 53,1 50,1

12 240 53.1 50,1

11410 46,6 45,4

70 510 50,5 47,9

vpk

Belopp, tkr % av stödet Röstandel

Summa tkr

600 2,6

5,2

540

2,3 5,2

540 2,3 5.2

240 1,1 3.0

240 1,1 3,0

1 190 4,9

4,8

3 350 2,4 4,4

22 980

22 980

22 980

23 040

23 040

24 500

139 520

4.1.2 Kanslistödet

Alla i riksdagen representerade politiska par­tier har tiU hjälp åt sina riksdagsgrapper särskUda kanslier beslående av anstäUd per­sonal. Ett sådant kansli har tiU främsta uppgift att biträda grappen och dess med­lemmar med utrednings- och skrivarbete samt att tjänstgöra som kontaktorgan med allmänheten, statUga och kommunala myn­digheter, fackliga eller andra intresseorga­nisationer etc. Kansliemas stälhiing i förhål­lande tiU respektive partiorganisation är nå­got skiftande. Likaså varierar personalstyr­kan från det ena kansUet tUl det andra. T.o.m. år 1965 finansierades gmppkansli­erna helt eUer tUl avsevärd del med obliga­toriska avgifter från de riksdagsledamöter som mgick i de olUca gmpperna. Fr. o. m. år 1966 utgår statsbidrag tUl partiernas kost­nader för grappkanslier (B: oU 1965: 54, rskr. 442). Ursprungligen utgick sådant bi­drag med 3 000 kr per år och medlem tUl

heterna i beloppen har motiverats med skiU­naden i arbetsvillkor för ett oppositionsparti i jämförelse med ett parti i regeringsstäU-ning. Bidragen utbetalas tiU riksdagsgrap-perna utan ansökningsförfarande med en tolftedel per månad; utbetalande myndighet är riksdagens förvaltnmgskontor. Bidragen utgår tiU varje partigmpp i riksdagen oav­sett dess storlek och således även om t. ex. bara en riksdagsman företräder partiet. Nå­gon kontroU av hur medlen utnyttjas före­kommer inte. Under perioden 19661971 har de olika partigrappema varit berättigade tiU kanslistöd enligt tabeU 4.

4.1.3 Stödet tUl partiemas ungdomsorgani­sationer

Liksom tiU andra ungdomsorganisationer ut­går statsbidrag liU de poUtiska partiernas ungdomsförbund. (GäUande författning finns i SFS 1971: 388). Stödet avser förbun-

26

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

TabeU 4. Aren 19661971 utbetalat kansUstöd.

Ar/parti

m

c

fp

s

vpk

mbs

Summa kr

1966 1967 1968 1969 1970 1971

265 500 265 500 261 000 256 500 247 500 215 250

238 500 243 000 252 000 265 500 270 000 372 750

310 500 306 000 306 000 270 000 274 500 304 500

576 000 579 000 576 000 612 000 612 000 570 500

45 000 40 500 40 500 18 000 18 000 89 250

4 500 4 500 4 500

1 440 000 1 438 500 1 440 000 1 422 000 1 422 000 1 552 250

Summa kr

1 511 250

1 641 750

1 771 500

3 525 500

251 250

13 500

8 714 750

dens kostnader för central verksamhet och UtbUdning av ungdomsledare samt för lokal verksamhet. För den centrala verksamheten utbetalas statsbidraget i form av ett gmnd­bidrag och ett rörUgt bidrag. För utbUdning­en av ungdomsledare utgår det statiiga stö­det i form av ett ungdomsledarbidrag. Grundbidraget utgör f. n. 30 000 kr per budgetår som huvudregel. Bidragsfrågoma prövas med visst undantag där beslutan­derätten ligger hos Kungl. Maj:t av skol­överstyrelsen. Ingenting hindrar numera en politisk ungdomsorganisation som åtnjuter statsbidrag att använda detta för exempelvis politisk information och opinionsbUdande verksamhet. Sammanlagt utgår enligt denna bidragsform drygt två mUjoner kr per bud­gelår tiU de politiska ungdoms- och student­förbunden. HärtiU kommer statiigt stöd för särskUda ändamål.

Vidare erhåller de poUtiska ungdomsor­ganisationemas distrikts- och lokalavdelning­ar vissa bidrag från landsting och kommu­ner.

4.1.4 Valsedelskostnaderna

Enligt 97 § lagen (1920: 796) om val tUl rUcsdagen och 60 a § kommunala vaUagen (1930; 253) äger i riksdagen representerat parti vid riksdags- och landstmgsval, i den omfattning och ordning Kungl. Maj:t be­stämmer, erhåUa gottgörelse av statsverket för kostnaderna för de valsedlar partiet låtit iordningställa för valen. De närmare be­stämmelserna finns i KK (1964: 395) om gottgörelse för kostnader för valsedlar. Er­sättning utgår vid varje val för kostnader för högst  det antal valsedlar,  som motsvarar

fem gånger sammanlagda antalet vid valet röstberättigade i de valkretsar, i vUka val förrättas samtidigt. Gottgörelsen skaU utgå med belopp motsvarande faktiska kostnader­na, dock högst med sex kr per 1 000 val­sedlar. Vid val av kommunfuUmäktige äger kommunen enligt 60 a § kommunala valla­gen beslula att parti, som är eUer genom valet blir representerat i fuUmäktige, skall erhålla bidrag av kommunen tUl partiets kostnader för framställning av valsedlar. Be­slutet skaU innehåUa att ersättnmg utgår tiU varje sådant parti efter enhetUga gmnder. Ersättning får dock ej utgå i den mån gott­görelse erhåUes av statsverket. Sistnämnda bestämmelser äger enligt 61 § kommunala vallagen motsvarande tUlämpning på lands­tmgskommun vid val av landstingsmän och på församlmg vid val av kyrkofuUmäktige. Ar 1969 infördes den regeln att papper för framstäUning av valsedlar för val tUl rUcs­dagen tUlhandahålles kostnadsfritt av stats­verket enligt de närmare bestämmelser som meddelas av Kungl. Maj:t Vad nu sagts gäl­ler också papper för framstäUning av val­sedlar för andra val som förrättas samma dag som ordinarie val till rUcsdagen äger rum.

Vid 1970 års val uppgick statsverkets kostnad för valsedlar tiU 2,7 mUjoner kr. (Några kommunala bidrag för detta ända­mål torde inte ha utgått; jfr SFS 1969: 825.)

1965 års valtekniska utredning föreslår i sitt betänkande IV MaskineU teknik vid de aUmänna valen (SOU 1971: 72 sid. 37) bl. a. att staten för varje val stäUer ett visst be­lopp tUl partiemas förfogande. Detla belopp skaU svara mot kostnaden för att framstäUa valsedlar tiU ett antal som motsvarar fyra

SOU 1972:62

27

Prop. 1972:126

gånger antalet röstberättigade i vaUcretsen respektive landstmgs- eUer primärkommu­nen. Partiema skaU därefter enligt förslaget få bestämma om de viU ha valsedlar för hela beloppet eUer om de viU använda en del av detta tUl valsedlar och återstoden för annan verksamhet, t. ex. informations­verksamhet mför valet. I den mån partiet inte vUl använda hela beloppet tiU valsedlar, utbetalas den del av totalbeloppet, som inte tas i anspråk för valsedlar, tiU partiet. Cen­trala valmyndigheten skaU sedan svara för framslällnmg av de valsedlar som partiet uppgivU sig vilja ha.

4.2 Det kommunala partistödet

I lag (1969: 596) om kommunalt partistöd stadgas att kommun får lämna ekonomiskt bidrag tiU politiskt parti, som under den tid beslut om bidrag avser, är representerat i kommunens fullmäktige. Beslutet skall in­nehåUa att bidrag utgår tiU varje sådant parti med samma belopp för varje plats som partiet under nämnda tid har i fuU­mäktige. Vad nu sagts äger motsvarande tillämpning på landstingskommun och landsting.

Någon närmare bestämning av begreppet poUtiskt parti finns inte i lagen. Föredra­gande departementschefen anförde härom i den proposhion (1969:126 sid. 21 f) som låg tiU grund för lagstiftningen:

Frågan vad som enUgt lagen skaU förstås med parti bör, som anförs i promemorian, be­dömas med utgångspunkt i den definition av begreppet politiskt parti som ges i 16 § riks­dagsordningen. Enligt denna definition avses med politiskt parti varje politisk sammaaslut-ning eller grapp av väljare som uppträder i val under särskUd partibeteckning. För att ett parti skall kunna uppbära bidrag måste det emeUer­tid vara juridisk person, d. v. s. partiet måste kunna förvärva rättigheter och ikläda sig skyl­digheter. Det är enligt fast rättspraxis fahet om den politiska sammanslutningen eller väljar­gruppen antagit stadgar och valt styrelse.

Beslut om partistöd kan alltså inte avse parti som inte är juridisk person. Om två eller flera partier samverkar vid elt val genom att använ­da gemensam partibeteckning utan att skapa en särskUd juridisk person för denna samverkan, torde därför beslut om kommunalt partistöd få avse de samverkande partiema var för sig.

Att partistödet skaU avse poUtisk verk­samhet i den bidragsgivande kommunen fö­reskrives inte i lagen. Av förarbetena fram­går emeUertid klart att befogenheten för kommunema att utge stöd tUl partiema inte innebär något avsteg från den princip som gäUer för aU kommunal verksamhet, näm­Ugen att den skaU tUlgodose ett tUl kommu­nen knutet intresse. En uttrycklig föreskrift härom har dock bedömts kunna ge en före­ställning om att bidragens användning skuUe kontroUeras från kommunema. Enligt för­arbetena bör en sådan kontroU självfallet inte förekonuna (prop 1969:126, sid. 20).

På uppdrag av utredningen om den kom­munala demokratin har t. f. docenten Harry

Tabell 5. Är 1971 utbetalat totalt landstmgs- och primärkommunalt stöd.

Parti

Belopp, kr

% av stödet

Röstandel

Primär-

Landstings-

Primär-

Landstings-

Kommu-

Lands-

kommuner*

kommuner'

Totalt

kommuner'

kommuner'

nalvalet

tings­valet

m

3 322 157

1404 500

4 726 657

11.7

11,9

11,8

11,6

c

5 187 583

2 376 800

7 564 383

18.2

20.1

18.9

20,6

fp

4 596 781

2 008 600

6 605 381

16.2

17.0

16,1

15.3

s

13 458 182

5 739 400

19 197 582

47,3

48.5

45.3

45,8

vpk

1 245 686

282 300

1 527 986

4,4

2,4

4.4

4,3

kds

279 238

13 000

292 238

1,0

0,1

1,8

1,9

ovr

339 600

5 000

344 600

1,2

0,0

1,7

0,5

Summa

28 429 227

11829 600

40 258 827

100,0

100.0

100,0

100.0

> 413 av 464 SamtUga

28

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

ForseU gjort en undersöknmg rörande det kommunala partistödet. Undersöknmgen har publicerats i utredningens om den kommu­nala demokratin Rapport angående kommu­nal information m. m. (SOU 1972: 52). Bl. a. innehåUer undersökningen en tabeU med uppgifter om det primärkommunala parti­stödet för åren 1970 och 1971 fördelat per kommun, parti, mandat och bostadshushåU. Partistödsutredningen har haft ett visst sam­arbete med utredningen om den kommunala demokratin beträffande ForseUs undersök­ning. Uppgiftema rörande omfattningen och fördelningen av den primärkommunala bidragsgivningen tiU partiema har t. ex. av­stämts mot det material i nämnda hänseende som partistödsutredningen insamlat och lagt tUl gnmd för sina överväganden. I Bilaga 1 tUl detta betänkande redovisas vad partiema år 1971 erhåUU i primärkommunalt parti­stöd länsvis. Såsom komplettering av den imdersökning ForseU gjort har partistödsut­redningen inhämtat uppgifter om det stöd som år 1971 utgått tiU partierna från lands-tmgskommunema. Uppgiftema härom finns intagna såsom Bilaga 2 till betänkandet

De företagna undersökningama i fråga om det kommtmala partistödets omfattning och fördelning år 1971 sammanfattas i ta­beU 5 (partiemas röstandelar vid landstings-och kommunalvalen 1970 medtagna som jämförelse).

former tiU de politiska partiema. För år 1971 t. ex. utgick statUgt och kommunalt partistöd med sammanlagt nästan 65 mUjo­ner kr. Beloppet fördelade sig på partiema i enUghet med tabeU 6 (röstandelama vid riksdagsvalet 1970 medtagna som jämförel­se).

Om man till det statUga och kommunala partistödet å tiUhopa närmare 65 mUjoner kr lägger kansUstödet å drygt 1,5 mUjon kr, uppgick de allmänna bidragen åt de poli­tiska partierna år 1971 tUl något över 66 miljoner kr. TiU denna summa kommer under valår 23 mUjoner kr i valsedels­kostnader.

4.3 Total bidragsgivning till partierna

Som framgår av vad ovan anförts i detta kapitel lämnar det allmänna bidrag i olUca

TabeU 6.  Ar   1971  utbetalat sammanlagt StatUgt och kommunalt partistöd.

Parti

Belopp, kr

% av stödet

Röstandelar

m

7 596 657

11.7

11,5

c

12 534 383

19,4

19,9

fp

10 665 381

16.4

16,2

s

30 607 582

47.3

45,4

vpk

2717 986

4,2

4,8

kds

292238

0,5

1.8

övr

344 600

0,5

0.4

Summa

64 758 827

100.0

100.0

SOU 1972:62

29

Prop. 1972:126

Vissa uppgifter om de politiska partierna

Partistödsutredningen har funnit det natur­ligt alt som bakgmnd tiU utredningen över­väganden i följande kapitel lämna vissa upp­gifter om de politiska partiema. Någon me­ra fuUsländig redogörelse för svenskt parti­väsende åsyftas emeUertid inte. Endast så­dana uppgifter som med hänsyn tiU utred­ningsuppdraget bedömts vara av intresse har därför medtagits. Redogörelsen avser de fem riksdagspartierna, om inte annat uttryckligen anges.

5.1 Partiernas organisation, medlemsantal, röstandelar m. m.

I organisatoriskt hänseende föreligger bety­dande olikheter meUan partiema. Ett likartat mönster kan dock urskUjas i den grundläg­gande organisatoriska uppbyggnaden med riks-, distrikts- och lokalorganisationer samt kviimo- och ungdomsförbund, vilket torde framgå av på följande sidor redovisade or­ganisationsskisser.

Sidoorganisationema är som skisserna vi­sar i aUmänhet uppbyggda på i prmcip sam­ma sätt som moderpartiema. Som regel är sidoorganisationema företrädda med repre­sentanter i moderpartiernas olika instanser. I vissa av sidoorganisationema är medlem­marna automatiskt även medlemmar i re­spektive moderparti, i andra faU föreligger inte sådana dubbla medlemskap, över huvud taget varierar fastheten i anknytning mel­lan moderpartierna och sidoorganisationer-na.

Vänsterpartiet kommunisterna har av principieUa skäl ingen särskild kvinnoorga­nisation. En ungdomsorganisation för detta

parti är under uppbyggnad sedan den med partiet tidigare samarbetande ungdomsorga­nisationen, Vänstems Ungdomsförbund (VUF), numera upplösts.

Samtliga partier har centrala kansUer (partisekretariat). Politiskt ledande tjänste­man är partisekreteraren; detme är i vissa partier medlem av partistyrelsen och styrel­sens arbels- eUer verkstäUande utskott. Tjänstemännen på partisekretariaten hand­lägger i aUmänhet olika ärendegmpper, t. ex. mformations-, fackliga, kommunal-, studie-, intemationella eller ekonomiska och orga­nisatoriska frågor. Fömtom tjänstemännen på partisekretariaten, har partiema ombuds­män anställda på distrikts- och lokalnivå. Vidare har partiema såsom nämnts i ka­pitel 4 ovan (avsnitt 4.1.2) särskUda kanslier till sina riksdagsgrapper med uppgift att bi­träda med utrednings- och skrivarbete samt tjänstgöra som kontaktorgan.

Av den föregående översikten torde ha framgått att det visserligen finns en del lik­heter i partiemas organisationsstruktur. Skillnaderna meUan partierna är dock be­tydande. Bl. a. måste beaktas att arbetsför-delnmgen mellan olUca nivåer inom partier­na skiftar. Sålunda kan hos ett parti en viss uppgift åvUa distriktsorganisationen medan i ett annat parti samma uppgift ombesörjes av lokalavdelningarna. De olika ledens själv­ständighet i förhållande tUl varandra växlar också inom partiema. Andra viktiga olik­heter meUan partierna är: skUda förankring­ar hos fackliga eUer andra intresseorgani­sationer, oUka stöd hos pressen samt skUda möjligheter att mobiUsera stöd från par­tiets sympatisörer, antingen i form av per­sonliga  art)etsmsatser  eller  penningbidrag.

30

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

Moderata samlingspartiet

KVINNO­F

Ö

RBUND

RIKSORGANISATION

1.

Partist

ä

mma

2.

Partir

å

d

3.

Partistyrelse (arb. utskott)

UNGDOIVIS-F

Ö

RBUND

;l

L

Ä

NSKVINNO­F

Ö

RBUND

F

Ö

RBUND

1.

F

ö

rbundsst

ä

mma

2.

F

ö

rbundsr

å

d

3.

F

ö

rbundsstyrelse (arb.utskott)

UNGDOMS­DISTRIKT

T

A

KOMMUNKRETS

-\

Kvinnof

ö

rening alt Avdelning eller Kvinno­kommitt

é

F

Ö

RENING

-TET

AVDELNING

VUtLNINl

ä

    1

I___ 

Ungdomsf

ö

rening Skolungdoms­f

ö

rening alt Grupp eller Kommitt

é

Fria Moderata Studentf

ö

rbundet helt frist

å

ende.

Centerpartiet

CKF Kvinnof

ö

rbund

JSL

RIKSORGANISATION     j

1.

Riksst

ä

mma

2.

F

ö

rtroender

å

d

3.

Partistyrelse

(arbetsutskott)

1

JU

CUF

Ungdomsf

ö

rbund

CKF Distrikt

DISTRIKT

1.

Distriktst

ä

mma

2.

Distriktsstyrelse (arbetsutskott)

H

i

KOMMUNORGANISATION

T

CKF-avdelning

©

Utbytesrepresentalion i styrelserna 

SOU 1972: 62

Center­avdelning

CUF-avdelning

31

Prop. 1972:126

Folkpartiet

KVINNO­F

Ö

RBUND

1

1.

Landsm

ö

te

2.

Förtroenderåd

3.

Partistyrelse (arb.utskott)

T

UNGDOMS­F

Ö

RBUND

1

DISTRIKT

VALKRETSF

Ö

RBUND

1.

F

ö

rbundsm

ö

te

2.

F

ö

rbundsstyrelse

DISTRIKT

r

KOMMUNF

Ö

RENING

GRUPP

LOKALAVDELNING

J

KLUBB

Liberala f

ö

rbundet numera helt frist

å

ende,

Socialdemokratiska partiet

SKSF

Broderskaps-r

ö

relsen

T

PARTI

1.

Kongress

2.

Partistyrelse (Verkst

ä

llande utskott)

I

SSKF Kvinnof

ö

rbund

SSU Ungdomsf

ö

rbund

I

SKSF Distrikt

I

PARTIDISTRIKT

1.

Distriktskongress

2.

Distriktsstyrelse (Verkst

ä

llande utskott)

SSKF Distrikt

SSU Distrikt

T

SKSF Broderskapsgru pp

["Fackklubb/ "

I Tj

ä

nstemanna­f

ö

rening

1-------------- 

I Stadsdels-, f

ö

r-

I 

samlings-, kvarters-

I 

f

ö

rening

I--------------- 1

I Kulturarbetar-

_1

I 

förening

PARTI KRETS

ARBETAREKOMMUN

Kvinnoklubb

Ungdomsklubb

32

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

V

ä

nsterpartiet kommunisterna

1.

Partikongress

2.

Partistyrelse (Verkst

ä

llande utskott)

I

PARTIDISTRIKT

1.

Årskonferens

2.

Distriktsstyrelse

r

____i.._

PARTIKRETS

~1

LOKALORGANISATION

L_.

TabeU 7. Medlemsantal i riksdagspartierna (inkl. kviimo- och ungdomsförbunden)

Datum/parti

m

fp

vpk

1.1.1965

197 400

248 300

115 400

921 500

25 900

1.1.1966

180 900

241 800

114 500

931 600

25 900

1.1.1967

170 400

236 000

116 100

945 600

23 500

1.1.1968

162 200

230 700

116 300

952 600

25 000

1.1.1969

164 500

229 000

117 300

950 000

22 200

1.1.1970

159 300

226 900

112 700

977 900

18 500

1.1.1971

153 700

227 500

108 700

956 600

19 300

TabeU 8.

Röstfördelningen i

% meUan partierna vid andrakammarvalen 19361968

samt

vid riksdagsvalet 1970

Ar/parti

h/m

bf/c

fp

s

k/vpk

övr

1936

17,6

14,3

12,9

45,9

7,7

1,6

1940

18,0

12,0

12,0

53,8

3,5

0,7

1944

15,9

13,6

12,9

46,6

10,3

0,7

1948

12,3

12,4

22,8

46,1

6.3

0.1

1952

14,4

10,7

24,4

46,1

4.3

0.1

1956

17.1

9.4

23,8

44,6

5,0

0.1

1958

19,5

12,7

18,2

46,2

3,4

1960

16,5

13,6

17,5

47,8

4,5

0,1

1964

13,7

13,2

17,0

47,3

5,2

3.6'

1968

13,9

16,1

15,0

50,1

3.0

1.8'

1970

11,5

19,9

16,2

45.4

4,8

2,2'

 Därav kds 1,8 % och mbs 1,5 %

Därav kds 1,5 % och mbs 0,3 %

Därav kds 1.8 % och kfml 0,4 %

SOU 1972:62

33

Prop. 1972:126

TabeU 9. Röstfördelningen i % meUan partiema vid kommunalvalen 19381970.

Ar/parti

h/m

bf/c

fp

s

k/vpk

ö

vr

1938

17,8

12,6

12,2

50.4

5,7

1.3

1942

17,6

13,2

12,4

50,3

6,0

0,5

1946

14,9

13,6

15,6

44,4

11,2

0,3

1950

12,3

12,3

21,7

48,6

4,9

0,2

1954

15,7

10,3

21,7

47,4

4.8

0,1

1958

20,4

13,1

15,6

46,8

4,0

0,1

1962

15,5

13,1

17,1

50,5

3,8

0,0

1966

14,7

13,7

16,7

42,2

6,4

6,r

1970

11,8

18,9

16,1

45,3

4,4

3,5*

' Därav kds 1,8 %, mbs 1,7 % och borgerlig samling 2,6 % " Därav kds 1,8 % och kfml 0,4 %

I sammanhanget bör även beaktas att olik­heter föreUgger meUan partiema beroende på skillnader i tradition och praxis när det gäUer att bedriva verksamheten.

Avslutningsvis under detta avsnitt återges i tabellform ett antal uppgifter om partier­nas medlemsantal och röstandelar vid sldlda tilUäUen. När man jämför de olika partier­nas medlemsantal bör beaktas att principer­na för anslutning av medlemmar delvis skU­jer sig åt. Här må främst erinras om att medlemskap i det socialdemokratiska par­tiet förvärvas både enskilt och koUektivt, medan rekryteringen av medlemmar i öv­riga partier endast sker individueUt. Vidare må nämnas att något mera direkt och på-tagUgt samband meUan kortsiktiga föränd­ringar i medlemsantal och röstandelar inte synes kunna påvisas. Mer långtgående slut­satser bör därför inte dras av de publicerade medlemsuppgiftema.

Som tidigare nämnts förekommer i vissa

partier att medlemmar av kvinno-, ung­doms- eUer andra sidoorganisationer auto­matiskt även förvärvar medlemskap i mo­derpartiet. Partiernas medlemsslatislik är emellertid inte så utformad att dylika dub­belanslutningar exakt kan anges. I viss ut­sträckning grandar sig därför i tabeU 7 redo­visade siffror på uppskattningar, gjorda i samråd med partisekretariaten; på grand härav har en avmndning tiU jämna hundra­tal företagits.

När det gäUer partiernas röstandelar må tabeUerna 8 och 9 kompletteras med påpe­kandet att meUan de redovisade åren 1936 1970 partiema haft sina starkaste fästen respektive svagaste punkter inom i slort sett samma områden under hela perioden. Bety­delsefulla geografiska förskjutningar av par­tiernas väljaxunderlag kan dock i vissa fall noteras; under senare år må främst pekas på centerpartiets inbrytning bland stadsväl-jama.

TabeU 10. Totala centrala kostnader för riksdagspartiema åren 19651971.

Ar/parti

m

c

fp

s

vpk

1965

7 198 856

644 838

2 993 603

2 764 424

725 347

1966*

10 918 000

4 240 515

6 927 987

19 623 270

1 098 394

1967

11253 300

3 725 316

6 768 150

16 384 940

878 571

1968

15 185 900

3 815 049

9 285 529

22 179 374

938 122

1969

8 874 700

4 341580

5 655 455

16 490 977

696 724

1970

10 152 500*

4 700 400

7 226 776

25 795 446

1 044 000

1971'

8 301 870'

5 872 000

5 104 OO

ö

"

18 106 125

1 430 000

" Statligt partistöd utgår f r o m detta år

' Boksluten ej klara vid redovisningstillfället; beloppen därför inle definitiva " Minskningen jämfört med 1970 beror på att vissa distriktskostnader som tidigare åvilade fp:s riksorganisation numera belastar partiels valkretsförbund (distrikt) * Exkl förlusttäckning

34

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

5.2 Partiernas kostnader

I direktiven för partistödsutredningens arbe­te anförs bl. a. att de sakkunniga bör för­söka få så ingående kunskap som möjUgt om hur partistödet hittiUs använts. Eftersom partiema även uppbär andra intäkter än stö­det från staten och kommunerna, t. ex. med­lemsavgifter, bidrag från fackUga organisa­tioner och företag m. m., kan naturhgtvis inle närmare preciseras viUca kostnader i verksamheten just partistödet använts för att täcka. Utredningen har emellertid gått ut till de fem riksdagspartiemas partisekreta­riat med en enkät angående partiernas cen­trala kostnader över huvud taget. Med cen­trala kostnader menas sådana utgifter som belastar partiemas centralt upprättade bok­slut (oavsett om kostnadema avser riks-, dis­trikts- eUer lokalverksamhet) i motsats till utgifter som upptagits i bokslut på distrikts-eUer lokalnivå. EnUgt svaren på enkäten uppgick de totala centrala kostnadema för de fem riksdagspartiema under åren 1965 1971 tiU i tabeU 10 redovisade belopp.

Som synes av tabeUen har kostnadema varierat kraftigt meUan olika år och meUan partierna inbördes. Dessa variationer beror bl. a. på att vissa av åren varit valår (1966, 1968 och 1970). Även utgången av de aU­männa valen har givetvis spelat sin roll i sammanhanget. Så t. ex. är ju det statUga och det kommunala partistödets storlek med nuvarande regler direkt proportionell mot antalet erövrade mandat i riksdag, landsting och kommunfuUmäktige. Sett över hela den aktueUa tidsperioden har emellertid kost­nadema för partiema stigit. Dock har den sammanlagda ökningen i medelsförbmk­ningen bUvit tämligen begränsad; i jämfö­relse med konsumentprisindex' utveckling under samma tid lägre än hälften. Detta förhållande sammanhänger synbarligen med att det StatUga partistödet varit i stort sett oförändrat sedan det infördes år 1966. Nå­got direkt samband meUan kostnadsutveck­lingen för partiema å ena, och deras med­lemsantal cx;h röstandelar å andra sidan, har inte kurmat konstateras under denna korta tidsperiod.

1970 ooh 1971 års centrala kostnader för de fem riksdagspartiema fördelar sig på sätt framgår av tabeUerna 1115 (siffrorna för 1971 ej defmitiva).

SOU 1972:62

35

Prop. 1972:126

TabeU 11. Moderata samUngspartiets centrala kostnader åren 1970 och 1971.

1970

1971

Riksverk-

Distrikts- och

Riksverk-

Distrikts- och

samhet

lokalverksamhet

sambet

lokalverksamhet

i den mån kost-

i den män kost-

nadema härför

naderna härför

belastar den cen-

belastar den cen-

trala budgeten

trala budgeten

Löner och arvoden inkl sociala förmåner

Konsulter

Resor, traktamenten, samman-trädeskosmader och represen­tation

Studier och konferensverksam­het

Egna trycksaker för internt bmk (medlemsinformation etc)

Egna trycksaker för externt bmk (valtidiungar mm)

Annonser

Lokal-, distributions- och kon­torsomkostnader

Stöd tiU dagstidningar

Stöd till veckopress och tid­skrifter

Anslag tiU egna organisationer

Anslag till och medlemsavgif­ter i utomstående organisa­tioner

KaiÄtalkostnader (räntor, kapi­talskatter och avskrivningar)

Avsättning till kommande val­rörelse

Förlusttäckiung

Div kostnader

Totalt

2.792 000'

1 870 000

35 000

464 000

45 000

266 300

15 000

413 300

241 200

380200 173 700

1 045 300

145 700

1 404 000'

180 000 560 900

1 575 000 120 900

9 410 600      2 316 900

37 000 6000

2 904 300'  1 901 280 64 200      

234 490 50 000

290000

3 500 31000

906 000

50 000

1 084 100*

180 000 460 000

900000' 100 000

7 207 590      1 994 280

' Varav löner inkl sodala förmåner för riksdagsgmppens kansU ca 410 000 (1970) resp ca 420 000 (1971)

' Varav löner mkl sociala förmåner till MUFoch kvmnoförbundet 810 000 (1970) resp 883 100 (1971)

 Mellan 500 0001 000 000

36

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

TabeU 12. Centerpartiets centrala kostnader åren 1970 och 1971.

1970

1971

Riksverk-

Distrikts- och

Riksverk-

Distrikts- och

samhet

lokalverksamhet

samhet

lokalverksamhet

i den mån kost-

i den mån kost-

naderna härför

naderna härför

belastar den cen-

belastar den cen-

trala budgeten

trala budgeten

1 115 000'

Löner och arvoden inkl sociala förmåner

Konsulter

Resor, traktamenten, samman-trädeskostnader och lepresen-

tation

320 286

Studier ooh konferensverksam­het

285 000

Egna trycksaker för internt bruk (medlemsinformation etc)

70162

Egna trycksaker för externt bruk (valtidningar mm -|-affischer)

24 202

Annonser

6 000

Lokal-, distributions- och kon­torsomkostnader

502 750

Stöd tUl dagstidningar

272 000

Stöd tUl veckopress och tid­skrifter

__

Anslag tUI egna organisationer

1 375 000

1 220 000'

310 000 184 000

427 000

36 000 20 000

670 000 150 000

1 710 000

Anslag till och medlemsavgif­

ter i utomstående organisa­

tioner

Kapitalkostnader (räntor, kapi­

talskatter och avskrivningar)

60 000

Avsättning till kommande val­

rörelse

Valkostnader i 1970 ärs

budget

670 000

Resterande valkostnader från

1970

Totalt

4 700 400

900 000

245 000

5 872 000

' Varav ca 500 000 avser kosm£.der för presstjänst och riksdagsgmppens kansli

SOU 1972:62

37

Prop. 1972:126

TabeU 13. Folkpartiets centrala kostnader åren 1970 och 1971.

1970

Distrikts- och

1971

Riksverk-

Riksverk-

Distrikts- och

samhet

lokalverksamhet

sambet

lokalverksamhet

i den män kost-

i den mån kost-

naderna härför

nadema härför

belastar den cen-

belastar den cen-

trala budgeten

trala budgeten

103 114

Löner och arvoden inkl sociala förmåner

Konsulter

Resor, traktamenten, samman­trädeskostnader och represen­tation

Studier och konferensverksam­het

Egna trycksaker för internt bmk (medlemsinformation etc)

Egna trycksaker för externt bruk (valtidningar m m)

Annonser

Lokal-, distributions- och kon­torsomkostnader

Stöd till dagstidningar

Stöd till veckopress och tid­skrifter

Anslag till egna organisationer

Anslag tiU och medlemsavgif­ter i utomstående organisa­tioner

Kapitalkostnader (räntor, kapi­talskatter och avskrivningar)

Avsättning tiU kommande val­rörelse

Avsättning till övriga fonder alt förlusttäckning

Totalt

1 729 289

1 837 769' 65 445

288 828

179 278 103 263

483 950

539 829 465 797

563 094

682 000

47 120

138 000

5 105 545       2 121 231

1 925 000' 15 000

360 000' 215 000

505 000

50 000 50 000

490 000

712 000

70 000 712 000

5 104 000

' Varav ca 200 000 (1970) och ca 260 000 (1971) avser kostnader för presstjänst " Partikongress

38

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

TabeU 14. Socialdemokratemas centrala kostnader åren 1970 och 1971.

1970

1971

Riksverk-

Distrikts- och

Riksverk-

Distrikts- och

samhet

lokalverksamhet

samhet

lokalverksamhet

i den mån kost-

i den mån kost-

naderna härför

nadema härför

belastar den cen-

belastar den cen-

trala budgeten

trala budgeten

Löner och arvoden inkl sociala

förmåner

1 949 156

Konsulter

Resor, traktamenten, samman­

trädeskostnader och represen­

tation

639 100

Studier och konferensverksam­

het

2 140 300

Egna trycksaker för internt

bmk (medlemsinformation

etc)

659 460'

Egna trycksaker för externt brak (valtidningar, affischer

mm)

1 792 121

Annonser

998 287

Lokal-, distributions- och kon-

torsomkostnader

1 334 600

Stöd tiU dagstidningar

8 000000

Stöd till veckopress och tid-

skrifter

Anslag tiU egna organisationer

4 454 169

Anslag till och medlemsavgif-

ter i utomstående organisa-

tioner

247 899

Kapitalkostnader (räntor, kapi-

talskatter och avskrivningar)

1 240 993

Avsättning tiU kommande val-

rörelse

400 000

Avsättning tiU övriga fonder

alt förlusttäckning

715 000'

överskott

1 224 161

Totalt

25 795 446

2 314 000

604 125 1 178 000

472 000'

1 171 000 50 000

1 327 000 8 000 000

1 850 000

305 000 435 000

400 000'

18 106 125

' Bl a tidningen Aktuellt i politik och samhälle

*     Kongressfonden

     Underskott 1 480 125

SOU 1972:62

39

Prop. 1972:126

TabeU 15. Vänsterpartiet kommunistemas centrala kostnader åren 1970 och 1971.

1970

1971

Riksverk-

Distrikts- och

Riksverk-

Distrikts- och

samhet

lokalverksamhet i den mån kost­nadema härför belastar den cen­trala budgeten

samhet

lokalverksamhet i den mån kost­nadema härför belastar den cen­trala budgeten

Löner och arvoden mkl sociala

förmåner

374 000

320000

Konsulter

__ 

.__

.

Resor, traktamenten, samman-

trädeskostaader och represen-

tation

45 000

70 000

__ 

Studier och konferensverksam-

het

65 000

150 000

Egna trycksaker för internt

brak (medlemsinformation

etc)

75 000

20 000

Egna trycksaker för externt

bmk (valtidiungar m m)

228 000

20 000

Annonser

__ 

__ 

__ 

__ 

Lokal-, distributions- och koa-

torsomkostnader

40 000

60 000

__ 

Stöd tiU dagstidningar

100 000

250 000

Stöd UU veckopress och tid-

skrifter

25 000

Anslag tiU egna organisationer

95 000

400 000

Anslag tiU och medlemsavgif-

ter i utomstående organisa-

tioner

Kapitalkostnader (räntor, kapi-

talskatter och avskrivningar)

22 000

25 000

Avsätming till kommande val-

rörelse

i

Avsättning tiU övriga fonder

alt föriusttäckning

90 000

Tolalt

1 044 000

1 430 000

TabeU 16. Partiemas centrala kostnader för riksverksamhet i jämförelse med deras röstandelar vid rUcsdagsvalet 1970 och medlemsandelar per den 1 januari 1971.

Parti

Centrala kostnader för riksverksamhet*

Röstandelar %

Medlemsan­delar %

1970 kr

%

1971

kr

%

m c

fp

s

vpk

6 020 000

2 160 000

4 090 000

19 000 000

950 000

18.7

6.7

12,7

59.0

2.9

4 800 000

2     520000

3  220 000

 15 850 000

940 000

17.6

9,7

11,8

58,0

3.4

11,5 19,9 16,2 45.4 4.8

10.5 15.6

7,4 65.2

1.3

' Exkl ev kostnader för riksdagsgrappskanslier och presstjänst, avsättningar, överskott samt an­slag tiU egna organisationer. Avrundning har skett till jämna tiotusental kr

40

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

En jämförelse mellan partiema visar alt kostnaderna för distrikts- och lokalveik-samhetema i olika hög grad räknas in bland de centrala kostnadema. Det sammanlagda beloppet av sistnämnda kostnader för varje parti är därför inte jämförbart med mot­svarande siffra för övriga partier. Däremot kan tiU viss del kostnadema för riksverk-samhetema jämföras, tabeU 16. (Röstande­larna vid rUcsdagsvalet 1970 och andelarna av de i riksdagspartiema per den 1 januari 1971 organiserade har medtats som jäm­förelse). Därvid bör emeUertid beaktas vad i föregående avsnitt (5.1) anförts om skill­naderna i partiernas organisationsstmktur, fackliga förankring, pressförhållanden etc. De totala centrala kostnadema för samt­liga partier har i den utsträckning som framgår av tabeU 17 motsvarats av statligt partistöd. Av sifferserien i tabeUen torde bl. a. kunna utiäsas att kostnaderna för samtliga partier tagna tiUsammans i aUt lägre grad motsvaras av statiigt partistöd. (Valåren och icke-valåren bör jämföras var för sig.) Detta förhållande synes vara en av förklarmgama tUl den tidigare påvisade relativt begränsade ökiungen av partiernas utgifter.

TabeU 17. Utsträckning (%) i vUken partier­nas totala centrala kostnader motsvarats av statiigt partistöd åren 19661971.

1966   1967   1968   1969   1970   1971

47,1

44,7

71,3

63,8

62,5

Valår       53,6 Icke valår

Ursprangjigen föreslogs, som närmare beskrives i kapitel 2 ovan (avsnitt 2.2), att det nuvarande statiiga partistödet skuUe ut­formas såsom ett presstöd. Vid införandet av partistödet utgick man också från att en betydande del av bidxagsmedlen beträffande vissa partier skuUe komma att slussas vidare tiU pressen. Partistödsutredningens enkät tiU de fem rUcsdagspartiemas partisekreta­riat har bekräftat rUctigheten av detta anta­gande. Under åren 19641971 utbetalat stöd tiU dagstidnmgar från partiemas riks­organisationer och dem närstående stiftelser redovisas i tabeU 18, (Dagstidning har där­vid defmierats som aUmän nyhetstidning av dagspresskaraktär vilken normalt utkom­mer med minst ett nummer vaije vecka och vars upplaga tiU övervägande delen ar abon­nerad, 13 § första stycket KK (1971: 492) om statligt stöd tiU dagstidnmgar).

Den utsträckning i vilken utbetalade bidrag från partiema tiU pressen motsvarats av stat­ligt partistöd framgår av tabeU 19.

Socialdemokraterna    och   vänsterpartiet

TabeU 19. Utsträckning (%) i vUken utbe­talt stöd dll dagstidningamia motsvarats av statiigt partistöd.

Ar/parti

m

c

fp

8

vpk

1966

7,1

31,5

0

95,1

45,0

1967

7,1

30,9

0

67,9

50,0

1968

7,2

29,8

0

69,4

64,8

1969

7.3

18,3

0

65,4

70,8

1970

7,6

7.6

0

65,4

70,8

1971

8.7

3.0

0

70,1

46,2

Genomsnitt

7.5

20,2

0

72,2

57,9

Tabell 18. Aren 19641971 utbetalat stöd tiU dagstidningar från partiemas riksorga­nisationer och dem närstående stiftelser.

Ar/parti

m

c

fp

s

vpk

Summa kr

1964

250 000

470 000

720 000

1965

250 000

__ 

320 000

570 000

1966

250 000

1000 000

10 958 689

270 000

12478 689

1967

250 000

1 000 000

7 867 000

270 000

9 387 000

1968

250 000

1 000 000

.

8 000 000

350 000

9 600 000

1969

250 000

647 000

8 000 000

170 000

9 067 000

1970

250 000

272000

8000 000

170 000

8 692 000

1971

250 000'

150 000

8 000 000

550 000

8 950 000

' Utöver ovan angivna bidrag torde ett icke obetydligt belopp utgå tUl Svenska Dagbladet.

SOU 1972:62

41

Prop. 1972:126

kommunislema kan sägas ha använt en re­lativt slörre andel av partistödet som bidrag tiU sin press än övriga partier. Totalt mot­svarade  bidragen  tiU  pressen  54,3 %   av partistödet eller 12,5 av 23 mUjoner kro­nor under år 1966. Därefter har andelen sjunkit i viss utsträckning. Detta beror en­ligt samstämmiga uppgifter från partisekre­tariaten på att det statliga partistödet kom­mit att svara för en successivt minskande an­del av partiemas intäkter, däremot inte på att behovet av bidrag tiU pressen mmskat. Observeras bör också att presstöd i form av främst produktionsbidrag införts under år 1971 och ökats kraftigt år 1972.

I förevarande avsnitt redovisade siffer­material,  vilket insamlats av partistödsut­redningen, avser som torde ha framgått riks­organisationerna. Utredningen har inte in­fordrat motsvarande uppgifter för partier­nas distrUcts- och lokalorganisationer. Detta är motiverat främst av alt utredningen haft att överväga både omfattningen och kon­stmktionen av det StatUga stödet men endast konstmktionen av det kommunala stödet. Vidare har användningen av det kommunala siödet kartlagts i ett urval av kommuner i den förat omnämnda undersökningen (ka­pitel 4 avsnitt 4.2) av t. f. docenten Harry ForseU  (utredningen om den kommunala demokratin, SOU 1972: 52).

TabeU 20. Dagslidningamas redovisade politiska tendenser.

Medelnettoupplaga

vardagar 1.130.6

1971 i %

Moderat/Höger/Kon-

servativ

12,1

Centerpartistisk

3,8

CenterpartisUsk-Folk-

partistisk

0,1

Folkpartistisk/ Liberal /

Frisinnad

45,3

Oberoende liberal

6,1

Borgerlig

2,9

Socialdemokratisk

19,3

Vänsterpartiet

kommunislema

0,2

Övriga

10,2

politiska tendensema endast avser tidning­arnas politik på ledarsidorna och att ledar-avdelningama ofta är självständiga i för­håUande tiU de partier tidningarna står när­mast. Nyhetsbevakningen däremot fömtsat­tes ske enligt objektiva principer. Dessa för­håUanden torde hävdas det inte mmst gäUa de stora och därmed poUtiskt särskflt betydelsefuUa dagstidningarna. A andra si­dan förfäktas, att undersökningar visar, att inte bara ledarsidoma utan även nyhetsbe­vakningen i praktUcen präglas av tidningar­nas politiska färg.

5.3 Partiema och pressen

Sedan gammalt bekantgör de svenska dags­tidningarna den grandläggande poUtiska åskådning respektive tidning företräder. En på material från TidmngsstatistUc AB gjord sammansläUnmg över dagspressens sålunda redovisade politiska tendenser återfinns i tabeU 20.

UppstäUningar av denna typ måste natur­ligtvis läsas med en viss försUctighet. Riktig­heten av själva gmppindeUimgen av dags­pressen kan t. ex. diskuteras.

OUka uppfattningar finns vidare om i vilken utsträcknmg de skUda politiska åskäd-niogama kommer tiU uttryck i dagstidning­arna. A ena sidan hävdas, att de redovisade

När det gäUer aitt bedöma partiemas stöd i pressen bör också anmärkas att sam­manställningen ovan endast omfattar dags­press, varför exempelvis faokförbundspres-sen saknas. Även rader av andra facktid­skrifter, utgivna av skUda organisationer och sammanslutmngar, speglar politiska opi­nioner som är representativa för tidskrif­ternas utgivare och som ofta Ugger i linje med olika politiska partiers strävanden och krav. Trots dessa reservationer måste man konstatera att det föreligger stora skillna­der meUan partiemas andelar av valmans­kåren och dagstidningarnas redovisade molsvarande politiska tendenser.

Varken moderata samlingspartiet eUer folkpartiet har direkta ägaxeintressen i tid-nmgsföretag. Ett par dagstidnmgar (Väster­norrlands Allehanda och Enköpmgs-Posten)

42

SOU 1972: 62

Prop. 1972:126

ägs dock av en tiU moderata samlmgspartiet närstående stiftelse. Övriga partier har emel­lertid i slörre eUer mindre grad engagerat sig som tidningsägare. Merparten av den press som stöder centerpartiet ägs gemen­samt av privatpersoner och partiorgan på distrUcts- eUer lokalnivå. Centerpartiets riks­organisation har däremot inga tUlgångar av detta slag. Etl par av de lidningax som stö­der centerpartiet är hell privatägda.

Den socialdemokratiska pressen ägs av fackföreningsrörelsen och partiet gemen­samt samt i ett faU (Aftonbladet) av fackför­eningsrörelsen ensam. Norrskensflamman, den numera enda kommunistiska tidning som utkommer dagligen, ägs tiU större delen av partidistriktet i Norrbotten. Även väns­terpartiet kommunisternas huvudorgan Ny Dag, vUken under senare år endast utkom­mit med ett numera två nummer per vecka, är partiägd.

Oberoende av ägareförhåUandena är det vanligt med partipolitiskt engagerade sty­relseledamöter i tidningsföretag. Chefredak­törer och andra pressmän har inte säUan förtroendeuppdrag inom riks- eUer kommu­nalpolitiken. Partiemas stadgar ger även i vissa faU utrymme för nära kontakter mel­lan partiema och pressen. Sålunda före­skrivs i flera faU representation eUer i varje faU närvarorätt för partiemas press i olUca partiinstanser.

I sammanhanget må vidare med några ord omnämnas den verksamhet som bedrivs av de poUtiska pressbyråerna. Den största av dessa. Svenska Nyhetsbyrån, ägs av Svenska Högerpressens Förening. Center­partiets och folkpartiels motsvarigheter, Centerns Presstjänst respektive Folkpress, är däremot integrerade delar av respektive partiorganisation. Bl. a. producerar dessa pressbyråer i viss utsträckning s. k. cirkulär-ledare, dvs. artiklar som kan användas på ledarplats i tidningar tiUhörande den »egna» dagspressen. Mindre tidningar torde icke sällan begagna sig av cirkuläxledare, anting­en som bakgrandsmaterial eUer i mer eUer mindre bearbetad form som egna ledande artiklar. Den socialdemokratiska motsvarig­heten till dessa pressbyråer är A-pressens

redaktionstjänst, som ägs av A-pressen AB, moderbolag tiU ett flertal socialdemokra­tiska tidningar och minoritelsdelägare i andra. A-pressens redaktionstjänst produ­cerar enligt uppgift inga cirkulärledare. För­utom via ovan angivna kanaler förekommer naturUgtvis en mångfald kontakter på skUda nivåer och i olika former meUan partierna och pressen. Slutiigen må anmärkas att samt­liga partier och många av de poUtiska sido­organisationerna ger ut egna tidskrifter, främsl avsedda för de egna medlemmarna.

5.4 Partierna och Sveriges Radio

Avslutningsvis må i detta kapitel sägas några ord om partiernas framträdande i radio och TV. Enligt avtalet med staten har Sveriges Radio bl. a. »att sakligt, opartiskt och i lämplig form meddela upplysningar om nuets händelser och lämna allmänheten orientering rörande vUcligare kultur- och samhäUsfrågor ävensom stimulera tUl debatt kring sådana frågor». Genom denna be­stämmelse är Sveriges Radio förpliktad och berättigad alt i program behandla viktigare händelser i det poUtiska skeendet i Sverige och i andra länder. Avtalet med staten inne­håUer inte några särskUda stadganden be­träffande program rörande poUtik. För dessa gäUer samma bestämmelser som regle­rar programverksamheten i övrigt, dvs. sak­lighet och opartiskhet skaU iakttagas i verk­samheten samiidigt som denna i sin helhet skall präglas av skälig balans mellan åsikter och intressen. Vissa specialregler för poU­tiska program har dock faststäUts år 1968. Enligt uppgift från Sveriges Radio awiker emellertid praxis i viss omfattning från des­sa regler. Någon mera fuUsländig under­sökning av hur det poUtiska skeendet speg­las i Sveriges Radio har inte företagils. Som huvudprincip vid genomförandet av valpro­grammen gäUer dock att partierna beredes samma utrymme i TV och radio oberoende av partistorlek. Vissa avvikelser från denna princip förekommer emeUertid.

Beslut om uppläggningen av valprogram-

SOU 1972:62

43

Prop. 1972:126

men fattas av radiochefen efter underhand-Ungar med partierna. Den poUtiska program­verksamheten mellan valkampanjerna ut­formas däremot oberoende av direkt infly­tande från rUcsdagen eller partierna, även om samråd meUan dessa och Sveriges Ra­dio av rent praktiska skäl ibland äger rum.

44

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

Utredningens överväganden

6.1 Inledning

StatUgt partistöd utgår f.n. tfll poUtiskt parti, som deltagit i senaste val tUl riksda­gen ooh därvid vunnit mandat, med 70 000 kr per mandat och kalenderår. Hämtöver utgår StatUga bidrag tiU de oUka paitigrap-pemas kansUer i riksdagen (kansUstöd) med ett årUgt belopp av 3 500 respektive 5 250 kr per mandat beroende på om grappen är representerad eller ej i regeringen. Budget­året 1971/72 har för dessa ändamål anvi­sats 24,5 respektive drygt 1,5 mUjoner kr.

Ar 1971 hade kommunalt partistöd in­förts i samtUga landstingskommuner och i ca nio tiondelar av landets primärkom­muner. I kommunalt partistöd hade samma år utbetalats tUlsammans drygt 40 mUjoner kr.

Fömtom angivna bidragsformer utgår ett visst stöd från det allmänna tUl de poUtiska ungdoms- och studentförbunden samt, under valår, tiU partiemas valsedelskostnader med närmare tre miljoner kr (1970).

Grtmdläggande för utredningens ställ­nmgstaganden har varit följande principer, av vilka punktema 14 finns intagna i direktiven för utredningen och redan gäller i fråga om det statUga ooh det kommunala partistödet:

1.

Bidrag bör utgå endast tUl parti som har ett inte obetydligt stöd i väljar­opinionen, manifesterat i aUmänna vaL

2.

Bidragen bör beräknas schematiskt och fördelas enhgt fasta regjler som inte tiU-låter någon skönsmässig prövning.

3.

Bidragens storlek bör stå i relation tiU partiemas styrka.

4.

Någon statUg kontroU av hur medlen använts bör inte förekomma.

5.

Införandet och omfattningen av kom­munalt partistöd bestämma av lands-tmgen ooh kommunerna själva på gmndval av den i lag givna konstruk­tionen.

6.

Största möjliga enighet om bidragens omfattnmg och konstmktion bör efter­strävas.

Utredningen har i sitt arbete vägletts av strävan att uppnå största möjUga enighet meUan partiema och samling kring ett ge­mensamt förslag. I detta syfte har inom ut­redningen kompromisser gjorts i förhållande tiU tidigare ståndpunkter. Enighet har ock­så uppnåtts om förslaget. Utredningen har vidare ansett det värdefuUt om det allmän­nas bidragsgivning tUl partiema kan ges en sådan utformning att ändringar inte omedel­bart genomföres vid förskjutningar i de poUtiska StyrkeförhåUandena.

6.2 Grundbidrags- och pressfrågorna

Av kapitel 2 ovan framgår att man vid tidi­gare rUcsdagsbehandlingax av både det stat­liga ooh det kommunala partistödet diskute­rat införandet av ett enhetligt gmndbidrag tiU aUa partier, som är representerade i liks-dagen respektive i landsting och kommtui-fuUmäktige. Även vid 1972 års rUcsdag har motioner väckts med krav på statUga och kommunala gmndbidrag tiU partiema. En aiman fråga som i detta sammanhang dis­kuterats i riksdagen är spörsmMet humåda den omständigheten att partiema kan ha

SOU 1972:62

45

Pix)p. 1972:126

olUca utgifter beroende på skillnader i möj­ligheterna att sprida information och driva opinionsbUdning genom pressen bör på­verka partistödet.

Såväl grandbidrags- som pressfrågan har tagits upp i utredningens direktiv. I enUghet härmed har dessa spörsmål blivit föremål för närmare undersökningar och övervä­ganden inom ulredningen.

För införandet av grandbidrag har åbe­ropats att det måsle vara varje partis mål­sättning att vinna så stor  anslutnuig som möjligt  bland   väljarna.   En   informations-och opinionsverksamhet inriktad på hela val­manskåren medför i stort sett samma kost­nader för alla partier. Såsom exempel har nämnts kostnaderna för framställning ooh spridande av broschyrer, affischer och val­tidningar samt för användande  av andra media att nå ut tiU medborgarna. Mot bak­gmnd av denna argumentation har utred­ningen sökt klarlägga i vad mån det finns några  för  partierna  gemensamma  gmnd-koslnader och i så fall dessas storlek. I av­sikt alt närmare utforska angivna frågor har utredningen företagit en enkät hos parti-sekretariaten i de fem riksdagspartierna an­gående   partiernas  centrala  kostnader  (jfr kapitel 5, avsnitt 5.2). Vidare har utredning­en haft överläggningar med representanter för partisekretariaten, både var för sig och gemensamt,   om   partiernas   uppfattningar rörande grundkostnadema i partiemas verk­samhet.

På gmndval av svaren i partienkäten har utredningen sökt klarlägga i vad mån par­tiernas kostnader varierar med storleken av partierna (röstandel och medlemsantal). Syf­tet har varit att med utgångspunkt från va­riationer i kostnadema för partiema söka dra slutsatser om förekomsten och omfatt­ningen av eventueUa grandkostnader. Några bestämda slutsatser i detta hänseende gran-dade på det insamlade materialet bar emel­lertid inte varit möjUgt att komina fram dll. Skälen härför är W. a. de i kapitel 5 angiv­na olUchetema i partiernas organisations­struktur, kostnader för egen press, traditio­ner med avseende på arbetsformer, inkomst­källor, medlemmarnas friviUiga arbete m. m.

AUa dessa olikheter har nämUgen en så stor betydelse för partiemas kostnader att någon statistisk analys av sambandet mellan kost­naderna, å ena, och partistorleken, å 'andra sidan, inte bUr meningsfuU. (Jfr tabell 16 i avsnitt 5.2 med uppgifter om partiemas cen­trala kostnader för riksverksamhet åren 1970

De uppskattningar, som partisekretariaten själva gjort av grandkostnadema i respek­tive partis verksamhet, måsle också sägas ha givit etl osäkert resultat. Anledningen härtUl är att man i detta faU liksom i det föregående utgått från partiemas faktiska kostnader. Liknande svårigheter har då mött atl dra samlande slutsatser som när det gäUt svaren i partienkäten. Vidare har parti­sekretariaten sökt räkna fram grandkostna­dema med utgångspunkt från vUka uppgif­ter ett parti har att fuUgöra inom den representativa demokratin. Även de resul­tat denna metod frambragt har dock visat sig svårbedömbara.

SlutUgen har diskuterats att på basis av den rationaliseringsvinst som skulle upp­komma vid en sammanläggning av två par­tier uppskatta grandkostnadema. (Jfr de likalydande partimotionema 1965:1: 818 och 1965: 

II: 

972 från foUcpartiet, kapitel 2, avsnitt 2.2.) Också denna tanke har emel­lertid visat sig förenad med samma svag­heter som de tidigare metoderna beroende på de stora skillnaderna som föreUgger mel­lan partiema i olika avseenden; storleken av rationaliseringsvinsten blir bl. a. beroen­de av viUca partier man tänker sig går samman.

Sammanfattningsvis måsle konstateras att avsevärda svårigheter möter att få fram för partiema gemensamma grandkostnader på elt objektivt godtagbart sätt.

Vad nu sagts utesluter enUgt utredningens uppfattning inte att det kan göras gäUande att partierna har vissa gemensamma kost­nader för sin verksamhet, ehum vanskUg-beter möter att siffermässigt fixera dessa kostnaders storlek. Vidare kan noteras att utredningens undersökningar inte ger vid handen att kostnadema för partiema skuUe

46

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

vara helt proportioneUa mot partistorleken.

Mot införandel av grandbidrag har som främsta argument åberopats atl en dylik åtgärd skuUe innebära risker för partisplitt­ring. Därvid har bl. a. hänvisats tiU de nega­tiva erfarenheterna i andra länder av före­komsten av många småpartier. Del har ock­så anförts att sedan ett småpartisyslem väl är etablerat stora svårigheter uppreser sig mot försök att ändra systemet.

EmeUertid har hävdals att skälen mot införandet av grandbidrag äger något olika tyngd på riks- och kommunalnivå, då i nu­varande syslem för val till riksdagen finns vissa spärrar mot småpartier. (Anmärkas bör dock alt vänsterpartiet kommunislema motionerat i riksdagen om spärrarnas bort­tagande.)

I det kommunala valsystemet däremot saknas en motsvarighet tiU de spärrar mot småpartier som finns vid riksdagsvalen. Vi­dare kan införandet av kommunala grand­bidrag främja omvandlingen tiU poUtiska partier av många av de olika slags tillfälUga aktionsgrapper som på vissa håU nu är verk­samma. Risken kan ookså öka för kommu­nala fraktionsbildningar inom redan be­slående partier om grundbidrag införes.

Inom ulredningen föreligger skUda upp­fattningar om graden av riskema för den kommunala demokratin vid en framväxt av småpartier på kommunal nivå. Sålunda har anförts att uppkomsten av nya poUtiska gmpperingar kan komma att spela en vita-Mserande roll i det kommunalpoUtiska skeen­det. Häremot har invänts att den upp­delning i småpartier som denna utveckUng kan leda tiU innebär risker för handlings­förlamning vid parlamentariska jämvikts­lägen och försvårar övergripande plane­ring och nödvändiga prioriteringar. I linje med denna senare uppfattning skuUe det vara olyckligt, om det allmännas bidrags­givning tUl partierna konstmerades så, att framväxten av elt småpartisyslem på kom­munal nivå stimulerades.

Vid prövningen av olika tänkbara änd­ringar i det aUmännas bidragsgivning tiU partierna har utredningen enligt sina dhek-tiv vidare haft att i görligaste mån beakta

den omständigheten att partiema kan ha skilda utgifier beroende på olika möjUgheter atl sprida information och driva opinions­bUdning genom pressen. Fråga har nu varit i vilken utsträckning angivna omständighet skuUe påverka spörsmålet om att införa ett enhetiigt bidrag tiU samtUga partier.

Inom ulredningen har frågan om pressens politiska belydelse ingående diskuterats och olika meningar därvid framfiirts. Även radions och televisionens inflytande på opi­nionsbildningen har varit föremål för debatt. Under utredningsarbetets gång framlades emeUertid proposition (1972: 59) angående anslag tiU produktionsbidrag och samdistri­butionsrabatt för dagstidniDgar. I proposi­tionen föreslogs en förstärkning av det nu­varande statliga siödet tiU dagspressen, dels uppräkningar av produktionsbidragen för s. k. andratidningar, dels en höjning av den rabatt som utgår vid samdistribution av dagstidningar. Vidare aviserades en ny pressutredning. Sammanlagt beräknades det statiiga pressstödet öka med drygt 40 mUjo­ner kr tUl ca 97 miljoner kr för budget­året 1972/73. Ett flertal motioner väcktes i riksdagen med anledning av att proposi­tionen framlagts. RUcsdagen biföU dock i aUt väsentUgt förslagen i propositionen (KU 1972: 29 och rskr 203).

Bl. a. då pressfrågorna och de problem, som aktualiserats vid nämnda riksdagsbe-handUng t. ex. i motioner, kommer att bU föremål för ytterUgare överväganden i en särskUd utredning, har partistödsutredningen stannat för att icke ta någon hänsyn tiU press- och övriga massmediafrågor.

Med utgångspunkt i förenänmda övervä­ganden har utredningen sluthgen enats om alt föreslå alt som komplement till det nu utgående kanslistödet införes ett grundstöd å 1,5 miljoner kr per kalenderår tUl varje i rUcsdagen företrätt parti, som vid senaste val uppnått fyra % av röstema i hela lan­det. Däremot föreslås att inte någon del av det kommunala partistödet skaU utgå som gmndbidrag. Den valda konstmktionen med ett gmndstöd som komplement tiU kanslistödet är förenad med vissa fördelar och tillgodoser kravet i direktiven att det

SOU 1972:62

47

Prop. 1972:126

statiiga och det kommunala partistödet bör bygga på samma principer.

Genom sm utformning som ett komple­ment tUl kansUstödet kommer grandstödet inte att utgå tUl partier utanför riksdagen. (Beträffande en viss utjämning i tiden, se dook avsnitt 6.6 nedan.) Begränsnmgen tUl riksdagspartiema anser utredningen bl. a. motiverad med hänsyn tUl att dessa på grand av sin riksdagsrepresentation får ta ställnmg i aUa större samhäUsfrågor och svara för sitt agerande i dessa på ett annat sätt än vad partier som står utanför riks­dagen behöver. RUcsdagspartiema har däifcjr behov av större resurser för utrednings-, informations- och opinionsbUdande verk­samhet än de i riksdagen orepresenterade partierna.

Någon statiig kontroU av grandstödets användning är naturUgtvis mte tänkt att före­komma. Kanslistödet j övrigt föreslås oför­ändrat, både tUl konstruktion och tUl be­lopp. I konsekvens med slällnmgstagandena rörande det statUga partistödet blir det kom­munala partistödets konstraktion oföränd­rad.

6.3 Det statliga och det kommunala stödets omfattning

Beträffande storleken av det statUga stödet tiU partierna har följande överväganden gjorts. Sedan det kommunala partistödet tiU­kommit år 1969 har, som framgår av kapi-

tel 4, det totala partistödet statUgt samt primär- och sekundärkommunalt ökat tUl memot 66 mUjoner kr år 1971, Dock bör beaktas, att det statiiga partistödet varit i stort sett oförändrat sedan det började utgå fr.o.m. år 1966, vUket med hänsyn till penningvärdeföcändrmgen motiverar viss uppjustering. HärtUl kommer, som utred­ningens undersökningar visar, att partier­nas sandade kostnader i aUt mindre grad täcks av StatUgt partistöd (kapitel 5, av­snitt 5.2). Med hänsyn tUl dessa oUka om­ständigheter har utredningen enat sig om att föreslå dels en uppräknmg av det statUga partistödet från f.n. 70 000 tUl 85 000 kr per rUcsdagsmandat och kalenderår, dels in­förandet av grandstöd på 1,5 mUjoner kr tiU varje i rUcsdagen företrätt parti som kom­plement tiU kanslistödet enUgt avsnitt 6.2.

I förhåUande tiU nuläget innebär utred­ningens förslag att det statUga stödet höjs med tiUsammans 12,75 mUjoner kr per ka­lenderår varav den något större delen utgör en anpassning med hänsyn tUl utvecklingen av penningvärdet. Med nuvarande mandat-stäUning i riksdagen kommer nyssnämnda belopp respektive det totala statUga stödet att fördela sig på riksdagspartiema i enUg­het med tabeU 21. (Röstandelama vid riks­dagsvalet 1970 medtagna som jämförelse).

Som ovan påpekats har det statliga parti­stödet varit i stort sett oförändrat sedan det började utgå fr. o. m. år 1966. Utredningen viU uttala önskemålet att för framtiden om­prövning av det statliga kansh- och partistö-

Tahell 21. Fördehiing meUan partiema av det föreslagna ökade totala statliga parti-och kanslistödet (inkl. grandstödet) för helt kalenderår.

Parti

StatUgt kanslistöd, kr        Statiigt

---------------------- partistöd.

Grandstöd    Mandatstijd kr

Summa stöd, kr

% av stöd

Summa ökat stöd, kr

% av

ökat

stöd

Röst­andel,

%

m

c

fp

s vpk

1500 000 1 500 000 1500 000 1 500 000 1 500 000

215 250 372 750 304 500 570 500 89 250

3   485 000

 6 035 000

4  930 000

 13 855 000

1 445.000

5   200 250

 7 907 750

6  734 500

 15 925 500

3 034 250

13,4 20,4 17,4 41,0 7,8

2115 000 2 565.000

2  370 000

3    945.000

 1 755 000

16,6 20,1 18,6 30.9 13.8

11,5 19,9 16,2 45,4 4.8

Samman lagt

7 500 000

1 552 250

29 750000

38 802 250

100,0

12 750 000

100,0

97,8

48

SOU 1972:62

Ptop. 1972:126

det, med hänsyn tiU penningvärdeförändring-en, sker med kortare intervaUer än hittiUs varvid relationerna meUan utgående belopp enUgt de båda stödformema fömtsattes oförändrade. En dylik ordnmg skuUe under­lätta partiernas planering av sin verksam­het och medföra att språngvisa höjningar av de StatUga stödbeloppen kunde undvikas.

Detta avsnitt har behandlat frågan om storleken av det statUga stödet tiU partierna. Det kommunala partistödets omfattning har däremot utredningen med hänsyn till att införandet av dylika stöd är en för kom­munema och landstingen frivUUg angelägen­het ansett vara elt spörsmål som utred­ningen inte bör ta ställning tUl.

6.4 Stöd till parti som ej representerats i riksdagen respektive i landsting eller kom­munfullmäktige

Vid flera tiUfäUen har i riksdagen diskute­rats frågan om införandet av någon form av bidrag tiU parti som har fått ett stort antal röster i val men ändå inte bhvit före­trätt i riksdagen respektive i landsting eUer kommunfuUmäktige. Detta spörsmål anges uttryckhgen i direktiven bland de frågor ut­redningen har att särskUt ta ställning tiU. Som tidigare nämnts har det nuvarande systemet för val tiU riksdagen försetts med vissa spärrar mot småpartier. Huvudregeln är att endast parti som erhåUit minst fyra % av röstema i hela landet får deltaga i mandatfördelningen. (Exakt fyra % av rös­tema berättigar tUl 14 mandat i riksdagen). Parti med färre röster skaU dock få vara med vid mandatfördelningen i valkrets där partiet har erövrat minst tolv % av röstema. Med hänsyn tiU dessa spärregler och den omständigheten att det statUga stödet tiU par­tiema är kopplat tUl riksdagsrepresentatio­nen kan ett valutslag, som innebär att något parti måste lämna rUcsdagen, medföra syn­nerUgen omfattande ekonomiska konsekven­ser för delta parti. En förlorad riksdags­representation kostar med nuvarande statlig

bidragsgivning ett parti som passerat fyra-procentspärren minst (14 mamdat 

X 

70 000 kr =) 980 000 kr per kalenderår i partistöd jämte ett mindre belopp i kansUstöd. Utred­ningen har i det föregående föreslagit infö­randet av ett ärUgt statiigt gmndstöd k 1,5 miljoner kr tUl varje rUcsdagsparti med ett väljarunderlag av lägst fyra % i hela landet vid senaste val samt en höjning av det statli­ga partistödet från 70 000 tUl 85 000 kr per kalenderår och rUcsdagsmandat. Om detta förslag genomföres skuUe en förlorad riks­dagsrepresentation för det parti som drab­bades därav medföra förlust av statUga bi­drag med lägst ett årUgt belopp av ca 2,7 mUjoner kr. Nuvarande ekonomiska tröskel-effekt av de i valsystemet inbyggda spärr­reglerna mot småpartier skidle aUtså högst avsevärt förstärkas. Detta talar enhgt utred­ningens uppfattning för att man inför av­trappningsregler, varigenom ett parti som har fått ett stort antal röster i val men ändå bUvit orepresenterat i riksdagen kan erhåUa visst bidrag. Att förlusten av kanske endast någon  handfuU  röster  kring  fyraprocent-spärren skuUe kunna få tiU konsekvens att det StatUga stödet tiU vederbörande parti minskade med flera mUjoner kr anser ut­redningen inte rimUgt.

På grandval av dessa överväganden har utredningen enat sig om att föreslå att parti, vilket ej blivit företrätt i riksdagen, skall erhålla statligt partistöd med så många man­datbidrag som partiet har tiondedels procent röster över 2,5 % av hela väljarkåren vid senaste val (avtrappat partistöd). Hur stor anslutning bland väljarna som bör krävas för att ett parti skaU växa berättigat tUl stöd kan naturligtvis aUtid diskuteras. Vägledan­de för utredningen när gränsen satts vid 2,5 % av röstema har varit den i direktiven fastslagna principen om att bidrag endast bör utgå tiU parti som har ett inte obetyd­ligt stöd i väljaropinionen, manifesterat i allmänna val.

Siffermässigt belyses utredningens förslag om avtrappat partistöd av tabeU 22.

Någon avtrappning av det statiiga kansli­stödet föreslås däremot inte, vilket som tidi­gare   anförts   betyder  en  begränsning  av

SOU 1972:62

49

Prop. 1972:126

Tabell 22. Stöd tUl partier utan representa­tion i riksdagen.

Mandat i

Röster

Antal man-

Partistöd

riksdagen

i %

datbidrag

i kr

14

4,0

14

1 190 000

_ 

3,9

14

1 190 000

3,8

13

1 105 000

3,7

12

1 020 000

3.6

11

935 000

3,5

10

850 000

3,4

9

765 000

3,3

8

680 000

3,2

7

595 000

3,1

6

510 000

3,0

5

425 000

2,9

4

340 000

2,8

3

255 000

2.7

2

170 000

2,6

1

85 000

2,5

grandstödet tiU riksdagspartiema. (Beträf­fande en viss utjämning i tiden, se dock av­snitt 6.6 nedan).

I det kommunala valsystemet saknas mot­svarighet tiU de spärrar mot småpartier som finns vid riksdagsvalen. Kommunalvalskom­mittén, som haft 'att utreda frågan om ett eventuellt nytt valsystem för de kommunala valen, har i sitt betänkande »Kommunala val» (SOU 1971: 4) bl. a. föreslagit att sam­ma spärrar som vid riksdagsvalen skuUe in­föras i det kommunala valsystemet; dock skulle tolvprocentregeln inte gäUa vid kom­munfullmäktigeval. EmeUertid har kommu-nalvalskommUténs betänkande utsatts för viss kritik under remissbehandhngen. Vid överläggningar meUan regeringen och ledar­na för övriga riksdagspartier har överens­kommits att en genereU spärr mot småpar­tier i de kommunala valen inte skuUe tas upp tiU avgörande förrän utredningen om den konimunala demokratin haft tillfäUe att belysa småpartiernas roU i det kommu­nalpolitiska systemet. (Sistnämnda utred­ning har erhåUit tiUäggsdirektiv i detta syfte den 21 aprU 1972). Regermgen har mot denna bakgrand deklarerat att den inte an­sett sig böra föreslå någon ändring tiU år 1973 av valsystemet vid de kommunala valen.

Spärregjer mot småpartier saknas aUtså

f. n. vid de kommunala valen. Vidare har varje enskild kommuns bidrag för sig i fler­talet faU inte någon avgörande betydelse för respektive parti. (I medeltal utgår 500 kr per mandat i kommunfuUmäktige). Ett tiös-kelproblem av motsvarande storlek som vid det statiiga stödet tiU partiema föreUgger därför inte vid det kommunala partistödet. Med hänsyn hartiU och då avtrappningsreg­ler enUgt ovan föreslås i fråga om det stat­liga partistödet har utredningen inte funnit erforderUgt med regler om avtrappning av den kommunala bidragsgivniingen tiU par­tierna.

6.5 Statligt stöd till parti som representerats i riksdagen enligt tolvprocentregeln

Beträffande parti som representerats i riks­dagen med enstaka mandat finner utred­ningen alt stöd bör ulgå i princip såsom tUl parti vilket ej representerats i riksdagen. Dock torde visst extra stöd vara motiverat med hänsyn tiU det större ansvar som följer med riksdagsrepresentationen.

Utredningen föreslår således att parti, som bUvit företrätt i riksdagen enUgt tolv­procentregeln men ej nått upp tUl fyra % av rösterna i hela landet vid senaste val, erhåller följande statligt stöd. / partistöd får ett sådant parti summan av dels de mandatbidrag som röstandelen enligt reg­lerna i närmast föregående avsnitt berättigar till, dels de mandatbidrag som riksdags­representationen ger, sammanlagt dock högst ett belopp motsvarande 14 mandat­bidrag. Sistnämnda spärr hindrar att ett parti, som representerats i riksdagen enUgt tolvprocentregeln, i något faU erhåUer högre partistöd än ett parti som fått minst fyra % av röstema i hela landet och därmed blivit företrätt i rUcsdagen enUgt valsyste­mets huvudregel. Vidare föreslås att parti med riksdagsrepreseotation gmndad på tolv-procentregeln i statligt kanslistöd erhåller summan av dels de mandatbidrag som re­presentationen i riksdagen och ställningen som regerings- eller oppositionsparti berät-

50

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

Tabell 23. Exempel på innebörden av förslaget tiU statiigt stöd åt parti som representerats i riksdagen enUgt tolvprocentregeln.

Mandat

Röster

i %

Partistöd

Kanslistöd

Samman­lagt stöd,

i riks-

dagen

Antal man-

Bidrag

Grund-

Mandal-

kr

datbidrag

i kr

stöd, kr

stöd, kr'

14

4,0

14

1 190 000

1 500 000

73 500

2 763 500

_

3,5

10

850 000

.,-.

______ 

850 000

1

3,5

11

935 000

107 143

5 250

1 047 393

2

3,5

12

1 020 000

214 286

10 500

1 244 786

5

3,5

14

1 190 000

535 715

26 250

1 751 965

_ 

3,0

5

425 000

425 000

1

3,0

6

510 000

107 143

5 250

622 393

2

3,0

7

595 000

214 286

10 500

819 786

5

3.0

10

850 000

535 715

26 250

1 411 965

Partiet fömtsattes ej vara företrätt i regeringen

tigar till, dels lika många fjortondedelar av grundstödet å 1,5 miljoner kr som partiets antal riksdagsmandat. Några exempel må belysa innebörden av förslaget i detta av­snitt, tabeU 23.

6.6 Utjämning i tiden av utgående stöd till partierna

Trots att själva partistmkturen präglas av StabiUtet, inträffar vid valen icke ringa för­skjutningar i partiemas stöd hos väljarna. Större förskjutningar får via det statiiga ooh det kommunala stödet tiU partiema avse­värda konsekvenser för dessas ekonomi. I avsnitt 6.4 om stöd tUl parti som ej repre­senterats i riksdagen respektive i landsting eUer kommunfuUmäktige har utredningen bl. a. berört följdema på det ekonomiska planet av att ett parti förlorar sin riksdags-representation. Naturligtvis blir en valut­gång som leder tUl denna konsekvens mycket kännbar för det parti som drabbas därav. Men även en motgång i val, som inte medför att hela utan endast en del av riks­dagsrepresentationen förloras, kan mycket negativt påverka det berörda partiets eko­nomi genom muiskat statligt stöd. Mot den­na bakgmnd har inom utredningen tagits upp frågan om utjämning i tiden av utgåen­de stöd tiU partierna, dvs. spörsmålet om man inte borde ha regler varigenom stödet

successivt anpassas tUl valutslagen. (Jfr pressutredningens betänkande Dagstidning­arnas ekonomiska viUkor (SOU 1965:22), i korthet refererat i kapitel 2, avsnitt 2.2 ovan).

Som närmare redogjorts för i kapitel 5 (avsnitt 5.1) har samtUga partier ett större eUer mindre antal tjänstemän anställda, både på partisekretariaten ooh på riksdagsgmp­pemas kansUer samt på distrikts- och lokal­nivå. Liksom andra anstäUda har dessa tjänstemän behov av viss anställningstrygg­het. Om ett valnederlag via det aUmännas bidragsgivning omedelbart slår igenom i respektive partis ekonomi, kan betydande svårigheter uppkomma att tillgodose kravet på anställningstrygghet när partiet tvingas skära ned sin organisaiion. Detta förhål­lande talar med styrka för ett införande av utjämningsregler. DyUka regler underiättar också partiernas planering av sin verksam­het.

Med hänsyn tUl dessa överväganden har utredningen enats om att föreslå följande utjämningsregler i fråga om det statiiga par­ti- och kanslistödet. Första året efter val beräknas utgående partistöd utifrån en sjät­tedel gånger antalet mandat i senaste val plus fem sjättedelar gånger antalet mandat i näst senaste val. Andra året efter val be­räknas utgående partistöd utifrån hälften gånger anlalet mandat i senaste val plus hälften gånger antalet mandat i näst senaste

SOU 1972: 62

51

Ptop. 1972:126

TabeU 24. Exempel på förslaget tUl utjämning i tiden av det statUga partistödet.

Ar

Exempel 1

Exempel 2

Exempel 3

Exempel 4

Antal

Antal

Antal        Antal

Antal

mandat     utgående

mandat     utgående    mandat

mandat-

mandat-

bidrag'

bidrag'

Antal       Antal

Antal

utgående mandat

utgående

mandat-

mandat­

bidrag'

bidrag'

0

70

(70)

70

(70)

70

(70)

15

(15)

1

60

68

80

72

90

73

(5)'

13

2

60

65

80

75

90

80

(5)

10

3

60

62

80

78

90

87

(5)

7

4

40

57

80

82

70

87

(5)

7

5

40

50

90

85

70

80

(5)

6

6

40

43

90

88

70

73

(5)

5

7

30

38

110

93

60

68

15

7

8

30

35

110

100

60

65

15

10

9

30

32

110

107

60

62

15

13

10

25

29

120

112

70

62

(5)

13

11'

15

25

130

118

90

70

15

13

12

15

22

130

123

90

77

15

11

' SedvanUg avrundning till hela mandatbidrag har gjorts

' (5) betyder att partiet har 3 % av röstema = 5 mandatbidrag enligt förslaget om avtrappat partistöd * Under år 10 förekommer nyval, som påverkar mandattalet from år 11

val. Sista året av valperioden sluthgen be­räknas utgående partistöd utifrån fem sjätte­delar gånger antalet mandat i senaste val plus en sjättedel gånger antalet mandat i näst senaste val. Som mandat betraktas även mandatbidrag tiU parti som ej represen­terats i riksdagen eUer representerats enhgt tolvprocentregeln. Om nyval ägt ram räk­nas som senaste val medeltalet av senaste ordinarie val och därefter förekommande nyval och som näst senaste val medeltalet av näst senaste ordinarie val och därefter förekommande nyval.

För förståelse av hur denna utjämnings-regel kommer att verka i oUka situationer må de i tabeU 24 angivna exemplen stude­ras.

Nedan föredår utredningen bl. a. (avsnitt 6,7) att det statliga parti- och kanslistödet (inkl. grundstödet) utbetalas med hela sitt belopp för ett kalenderår i taget. För att undvika regler om återbetalningsplUct re­spektive rätt tUl tiUäggsbidrag föreslår utred­ningen att ett nyval och eventuell regerings-ombildning påverkar det statliga stödet först fr. o. m. året efter förändringen. Dock har

utredningen funnit det rimUgt att ett parti, som helt saknat riksdagsrepresentation eUer endast varit företrätt i riksdagen enUgt tolv­procentregeln men som genom ett nyval blir representerat i riksdagen jämlikt valsyste­mets huvudregel (minst fyra % av rös­terna i hela landet), bör få gmndstöd mot­svarande den del av året (hela månader) som återstår från det att den nyvalda rUcs­dagen haft sitt första sammanträde. Högre belopp än 1,5 miljoner kr i grundstöd för nyvalsåret skaU dock givetvis inte kunna utgå. Utredningen fömtsätter att eventuellt extra stöd tUl partiema vid nyval varom riksdagen kan fatta särskUt beslut så för­delas att gäUande relationer meUan utgående statiigt stöd tiU respektive partier inte rub­bas.

Beträffande det stadiga kanslistödet i öv­rigt vill utredningen föreslå en särskild av-trappnmgsregel om ett parti, som represen­terats i riksdagen enligt fyraprocentregeln, i val inte får tillräckUgt antal röster i hda landet för att passera sistnämnda spärr. Ett sådant parti föreslås bU garanterat grand­stöd med 75 % (dvs, 1 125 000 kr) första

52

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

året efter det aktueUa valet, med 50 % (dvs. 750 000 kr) andra året efter valet och med 25 % (dvs. 375 000 kr) tredje året efter valet (avtrappat grundstöd). I övrigt föreslås inte någon utjämning i fråga om grandstö­det (eUer kanslistödet), vare sig uppåt eUer nedåt.

Ovanstående förslag avser det statUga stö­det tUl partiema. I och för sig skuUe givetvis utjämningsregler kunna införas även beträf­fande det kommunala partistödet. EmeUer­tid har som tidigare anförts varje enskUd kommuns bidrag för sig i flertalet faU inte någon avgörande betydelse för respektive parti. Med hänsyn härtiU och då tillräckUg StabiUtet i partiernas ekonomi bör kunna uppnås genom utjämningsregler vid det stat­liga siödet har ulredningen ansett att tiU­räckligt vägande skäl inte föreUgger att komplicera det kommunala partistödet med regler om utjämning.

6.7 Utbetalningsregler

EnUgt gäUande regler utbetalas det statiiga partistödet med hela sitt belopp i febraari månad varje år efter ansökan från partiema hos riksgäldskontoret. Utbetalningen ombe­sörjes av denna myndighet, men storleken av stödet faststäUes av den för ändamålet särskUt tiUsatta partibidragsnämnden. Den­na består av tre framstående domstolsjuris­ter. Beträffande det statiiga kansUstödet gäl­ler att detta betalas ut tUl partiemas respek­tive riksdagsgrapper utan ansökningsförfa­rande med en tolftedel varje månad av riks­dagens förvaltningskontor.

Elt genomförande av utredningens för­slag kommer att medföra betydande för­ändringar i fråga om den statUga bidrags­givningen tUl partiema. Bl.a. iimebär för­slaget om införande av grandstöd att det StatUga kansUstödet kraftigt ökar. Vidare får förslaget om utjämning i tiden av utgå­ende stöd, om stöd tiU parti som ej repre­senterats i riksdagen m. m. tiU följd att re­gelsystemet på detta område bUr mer kom­plicerat än nuvarande mycket enkla bestäm­melser. Skäl talar för att med utredningens förslag ha en och samma myndighet som

beslutar om den statliga bidragsgivningens sloriek liU partierna. Utredningen anser det ligga närmast tiU hands att anförtro denna uppgift åt partibidragsnämnden med dess frislående ställning och högt kvalificerade juridiska expertis. Utredningen viU därför föreslå att både det statliga kanslistödet (inkl. grundstödet) och det statliga partistö­det handläggs efter de rutiner som nu gäller för partistödet och som visat sig ändamåls­enliga. Grandstödet och det övriga kansli-stödet skaU aUtså liksom det statUga parti­stödet erläggas med hela sitt belopp under februari månad varje år. Partiema bör i sina ansökningar om slöd ange efter vUka grunder yrkade belopp framräknats. Sär­skilda ansökningsblanketter kan lämpligen faststäUas av partibidragsnämnden. StäU-ningen som regerings- eller oppositionsparti vid UtbetalningstiUfäUet bör vara avgörande för kanslistödets storlek under det aktueUa året. Bl. a. av administrativa skäl föreslås att samtiiga statUga bidragsformer utbetalas di­rekt tiU partiemas riksorganisationer. Dock kan vederbörande parti beslula att kansli-stödet skaU utgå tiU riksdagsgrappen. SkuUe nuvarande valperioder för riksdagen läggas om se grandlagsberedningens slutbetän­kande med förslag tiU ny regeringsform och ny riksdagsordnmg m. m., SOU 1972: 15, sid. 89 ff får tidpunkten för utbetal­ningarna och den tidrymd dessa avser lämp­ligen justeras i enlighet härmed.

Beträffande det kommunala partistödet skiftar f. n. förhåUandena från kommun till kommun när det gäUer dels tidpunkten för utbetalningen av siödet, dels tiU vem slödel erlägges. I vissa kommuner sker utbetalnmg-en tiU vederbörande partis distrikts- eUer lokalorganisation, i andra kommuner tUl de olika partigmppema i respektive lands­tmg eUer kommunfuUmäktige. EhUgt utred­ningens direktiv bör det kommunala parti­stödet bygga på samma principer som det stadiga i den mån inte starka skäl, som di­rekt anknyter tiU kommunala förhåUanden, motiverar avvikelse på en eUer annan punkt. Utredningen har inte funnit någon sådan avvikelse befogad i här berört avseende. I konsekvens härmed föreslås att det kommu-

SOU 1972: 62

53

Prop. 1972:126

nala partistödet Uksom den statiiga bi­dragsgivningen bör utbetalas efter ansö­kan med hela sitt belopp under febraari må­nad varje år. Utbetalningen bör därvid ske tiU respektive partis distrUcts- eUer lokalor­ganisation, om inte vederbörande parti be­slutar aimorledes.

För Stockholm börjar mandatperioden re­dan den 15 oktober under valåret i stäUet för den 1 januari året näst efter valåret, vilken dag eljest utgör början på valperioden både för riksdagen och för landsting och kommunfuUmäktige. I samband med be­slut om kommunalt partistöd för år 1970 be­stämdes i Slockholm att de faststäUda bidra­gen skuUe avse hela budgetåret 1970 utan hänsyn tUl eventueUa förändringar i man­datfördelningen genom 1970 års val (stads-koUegiets utiåtande 1970: 93 och stadsfuU-mäktiges protokoU den 16 mars 1970, § 5). På grand härav synes den avvikande val­perioden i Stockholm inle böra föranleda andra utbetalningsregler än vad som ovan föreslagits gäUa för övriga kommuner. (An­gående ulbetalningsreglema vid nyval se avsnitt 6.6 ovan.)

6.8 Valsamverkan

För att kunna uppbära bidrag måste ett parti vara juridisk person, dvs. partiet måste kurma förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter. Juridisk person blir ett parti genom att antaga stadgar av inte aUtför ofullständig beskaffenhet samt välja styrelse. Om två eUer flera partier samverkar vid ett val genom att använda gemensam partibe­teckning utan att skapa en särskUd juridisk person för denna samverkan, utgår enUgt gäUande praxis partistöd tUl de samverkande partiema var för sig i proportion tiU det antal mandat respektive parti erhåUer genom valsamverkan. Denna praxis torde överens­stämma med ett uttalande av föredragande departementschefen i förarbetena tUl lagen (1969: 596) om kommunalt partistöd (prop. 1969: 126, sid. 21). I fråga om stafligt och kommunalt partistöd uppkommer inte några problem vid valsamverkan. En ändring av

den praxis som sålunda utbUdat sig fram­står inle som befogad. Inför man det gmndstöd som utredningen föreslår, uppstår däremot vissa problem i sammanhanget. Ut­redningen har ansett dessa höra lösas så, att grundstöd utgår till de samverkande partier­na med en fjortondedel av ett helt grund­stöd för varje mandat respektive parti er­håller genom valsamverkan. Dock bör den begränsningen gäUa att inte något parti skaU kurma få mer än ett helt gmndstöd per kalenderår. I övrigt utgår kansUstöd tiU de samverkande partiema enUgt samma gran­der som partistödet, dvs. i proportion tiU anlalet genom valsamverkan erövrade man­dat. Liksom eljest när det gäUer kansUstöd bör beloppen differentieras med hänsyn tiU om partigrupperna är repxesenterade eUer ej i regeringen.

Elt specieUt problem beträffande valsam­verkan uppkommer genom utredningens förslag om avlrappat stöd tiU parti som inle   blivit   företrätt   i   riksdagen   (avsnitt

6.4

ovan). Enligt förslaget skäU parti som bUvit orepresenterat i riksdagen erhåUa ett mandatbidrag i statiigt partistöd för varje tiondedels % i erövrade röster över 2,5 % av hela väljarkåren. Om två eUer flera par­tier samverkar vid ett val ooh därvid inte uppnår den väljaranslutning som fordras för riksdagsrepresentalion men tiUsammans där­emot får över 2,5 % av röstema i hela lan­det, kan frågas om något avtrappat stöd bör utgå. Eftersom valutslaget inte 'ger re­presentation i riksdagen är det inte möjUgt att lösa fördelningen av stödet på samma sätt som föreslagits i övrigt. Enligt utred­ningens uppfattning föreUgger här inte nå­gon lämplig fördelningsgrand. Av praktiska skäl och med hänsyn tUl att inget av de sam­verkande partiema torde kunna styrka sig ha ett slöd i väljaropinionen överstigande

2.4

% synes något avtnappat slöd inte böra utgå i denna specieUa situation.

6.9 Vissa tillämpningsfrågor

Om flera partier går ihop tiU ett parti, före­slår utredningen att det nya partiet vid den

54

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

statiiga bidragsgivningen av praktiska skäl behandlas som en enhet först fr. o. m. på­följande årsskifte. Detta för att undvika att bidragssystemet kompliceras med regler om återbelalningsskyldighet av grandstöd. För tiden efter utgången av det år då sam­manslagningen skett skaU det nya partiet behandlas som ett parti. Tidigare ooh aktu­eUa mandat- och röstetal läggs då samman vid beräkningen av det statiiga stödet. Be­träffande i riksdagen orepresenterade partier som gått samman föreslås dook en spärre­gel av innehåU att det sammanslagna par­tiet blott skaU kunna få statUgt partistöd med högst 14 mandatbidrag även om de tidigare partiernas sammanlagda röstetal Överstiger fyra %. I fråga om det kommu­nala stödet tiU partiema behövs inte några särregler vid partisammanslagningar.

SkuUe ett parti splittras upp / flera par­tier, föreslår utredningen att man fördelar utgående statiiga och kommunala bidrag på de nya partierna på sätt utredrungen för­ordar vid valsamverkan (avsnitt 6.8 ovan). Av praktiska skäl föreslås, Uksom vid sam­gående meUan partier, att uppspUttringen får effekt från bidragssynpunkt först fr. o. m. påföljande år. I konsekvens med ställnings­tagandet tUl frågan om avtrappat stöd tUl samverkande partier, som inte uppnått tiU­räckligt antal röster vid senaste val för att erhåUa riksdagsrepresentalion men däremot överskridit den föreslagna 2,5 procenlgrän-sen, bör det statiiga partistödet faUa bort om ett parti vilket uppbär avtrappat stöd delas i flera.

Om i något faU en vald representant för ett parti lämnar detta under löpande val­period, föreslår utredningen att utgående StatUga och kommunala bidrag inte påverkas härigenom. Det torde vara aUmänt erkänt att med nuvarande valsystem såväl riksdags-som kommunalvalen i reaUteten i huvudsak utgör val på det ena eUer det andra partiet, i regel utan något mera påtagUgt inslag av personval. Systemet att beräkna statUgt och kommunalt partistöd samt statligt kansU­stöd på grandval av antalet mandat är där­för i huvudsak endast ett sätt att enkelt mäta partiernas styrka. Valulslagen föränd-

ras inte genom att någon av de valda perso­nerna lämnar sUt parti. I överensstämmelse med det anförda föreslår utredningen att det är den lagakraftvunna fördelningen av man­dalen i riksdagen, landsting och kommun­fuUmäktige som skall vara utslagsgivande för både den statiiga och den kommunala bidragsgivningen tiU partiema. Gräns­dragningen meUan faU enUgt detta och när­mast föregående stycke får preciseras i praxis. Vägledande torde kunna vara om det urspmngliga partiet kvarstår som juri­disk person.

6.10 Ikraftträdande m. m.

Utredningen föreslår att ovanstående nya regler träder i kraft den 1 juU 1972, viUcet bl.a. innebär att ett halvt gmndstöd och hälften av den föreslagna uppjusteringen av det statliga partistödet skaU utgå tiU riks­dagspartiema under andra halvåret 1972. Reglema om utjämning i tiden av grandstö­det och det StatUga partistödet föreslås dock träda i kraft först fr.o.m. 1973 års val. Med senaste respektive näst senaste val skaU vid bidragsberäkningen för år 1974 aUtså förslås 1973 respektive 1970 års val.

SlutUgen viU utredningen föreslå att de nya reglema skaU gäUa mte blott under nu löpande valperiod utan även under valperio­den 19741976, oberoende av utgången i 1973 års val.

SOU 1972:62

55

Prop. 1972:126

Sammanfattning

1971 års partistödsutredning, som tUlsattes i juni 1971, har haft i uppdrag alt utreda omfattningen och konstmktionen av det statliga siödet tUl partiema. F. n. utgår dy­likt stöd tUl politiskt parti, som deltagit i senasle val tiU riksdagen och därvid vunnit mandat, med 70 000 kr per mandat ooh ka­lenderår. För budgetåret 1971/72 hax för ändamålet anvisats 24,5 mUjoner kr. Här­utöver utgår StatUgt stöd tUJ de oUfca parti­gruppernas kanslier i riksdagen (kanslistöd) om tiUhopa ca 1,5 mUjoner kr med ett år­ligt belopp av 3 500 eUer 5 250 kr per man­dat tdl partier som är företrädda respektive inle företrädda i regeringen.

Utredningen har vidare haft att utreda konstraktionen av det primär- och lands­tingskommunala partistödet. Därvid har förutsatts att kommunerna och landstingen liksom hittiUs själva beslutar om stö­dels storlek.

Kommunalt partistöd hade år 1971 införts i nio tiondelar av landets primärkommuner och det sammanlagda stödbeloppet uppgick sislnämnda år tiU drygt 28 mUjoner kr en­ligt de undersöknmgar som utredningen gjort. Från landstingen, som samtUga infört parti­stöd, erhöU partiema år 1971 bidrag med omkring 12 mUjoner kr. I sammanlagt kom­munalt partistöd utgick således 40 mUjoner kr. Av aUmänna medel erhöU partiema aUt­så parti- och kansUstöd med totalt något över 66 miljoner kr. HärtUl kommer bidrag tUl de politiska ungdoms- och studentför­bunden samt under valår 23 miljoner kr i valsedelskoslnader.

Grundläggande för utredningens stäU­ningstaganden har varit följande principer, av vilka punkterna ad finns intagna i ut-

redningens direktiv och redan gäUer beträf­fande det stathga och det kommunala parti­stödet.

a)

Bidrag bör utgå endast tiU parti som har ett inte obetydhgt stöd i väljaropinionen, marufesterat i 'aUmänna val.

b)

Bidragen bör beräknas schematiskt och fördelas enligt fasta regler, som inte tUl-låter någon skönsmässig prövning.

c)

Bidragens storlek bör stå i relation tUl partiernas styrka.

d) Någon offentiig kontroU av hur medlen

används bör inte förekomma.

e) Införandet och omfattningen av kommu­

nalt partistöd bestämmes av landstingen

och kommunema själva på grundval av

den i lag givna konstmktionen.

f) Största möjliga enighet om bidragens

omfattning och konstraktion bor efter­

strävas.

Utredningen, i vilken ingår representanter för samtiiga riksdagspartier, har enhälUgt beslutat att lägga fram följande förslag:

1. Det statliga partistödet som i stort

sett varit oförändrat sedan det infördes

fr. o. m. år 1966 uppjusteras från 70 000

kr per riksdagsmandat och kalenderår tiU

85 000 kr, vUket innebär en årUg uppräk­

ning med 5,25 mUjoner kx.

2. Som ett komplement tUl nuvarande

kanslistöd införs ett grundstöd å 1,5 mUjo­

ner kx per kalenderår tUl varje riksdagsparti

som uppnått minst fyra % av röstema i

hela landet vid senaste val. Härigenom ökar

det StatUga stödet tiU partiema med 7,5 nul-

56

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

joner kr per år. Kanslistödet i övrigt kvar­står oföxändrat, dvs. utgår med ett årUgt belopp av 3 500 respektive 5 250 kr per riksdagsmandat beroende på om vederbö­rande partigmpp är representerad eUer inte i regeringen.

3.

TUl parti som ej blivit företrätt i riks­dagen Utgår StatUgt partistöd med så många mandatbidrag (å 85 000 kr) som partiet fått tiondedels procentenheter röster över 2,5 % av väljarkåren i hela landet vid senaste val (avtrappat partistöd).

4.

Parti som representerats i rUcsdagen eoUgt tolvprocentregeln ooh som vid senaste val inte nått upp tiU fyra % av röstema i hela landet erhåUer statiigt partistöd ehUgt punktema 1 och 3 ovan, dock högst sam­manlagt 14 mandatbidrag. I kansUstöd er­håUer ett sådant parti dels bidrag per eröv­rade mandat i riksdagen, dels Uka många fjortondedelar av ett grandstöd som partiet bar antal riksdagsmanidat.

5. För successiv anpassning av den stat­

Uga bidragsgivningen tiU valulslagen före­

slås utjämning i tiden av det statUga parti-

och kanslistödet med följande konstraktion.

Första året efler val beräknas partistöd ut­

ifrån en sjättedel gånger antalet mandat i

senaste val plus fem sjättedelar gånger an­

talet mandat i näst senaste val. Andra året

efter val beräknas partistöd utifrån hälften

gånger antalet mandat i senaste val plus

hälften gånger antalet mandat i näst senaste

val. Sista året av valperioden sluthgen be­

räknas partistöd utifrån fem sjättedelar

gånger antalet mandat i senaste val plus en

sjättedel gånger antalet mandat i näst se­

naste val. Som mandat betraktas även

mandatbidrag enUgt 3 och 4. Om nyval ägt

ram räknas som »senaste val» medeltalet av

senaste ordinarie val och därefter förekom­

mande nyval och som »näst senaste val»

medeltalet av näst senaste ordinarie val och

därefter förekommande nyval.

Om ett rUcsdagsparti, med minst fyra % av väljarna bakom sig, vid ordinarie val eUer nyval inte får tillräckUgt antal rös­ter i hela landet för att passera sistnämnda

gräns, garanteras partiet gmndstöd lägst med 75 % (dvs. 1 125 000 kr) företa året efter valet, med 50 % (dvs. 750 000 kx) andxa axet eftex valet och med 25 % (dvs. 375 000 kr) tredje året efter valet (avtrappat grundstöd).

6.

I konsekvens med stäUningstagandena rörande det statiiga partistödet blu: det pri­mär- och landstingskommunala partistödets konstruktion oförändrad.

7.

De statiiga bidragen erlägges med hela sma belopp under febraari månad varje år efter beslut av partibidragsnämnden. Bl. a. av administrativa skäl utbetalas bidragen direkt tiU partiemas riksorganisationer, om uite vederbörande parti särskUt beslutar att kansUstödet (inkl. grandstödet) skaU utgå tiU riksdagsgrappen. Motsvarande utbetal­ningsregler bör tUlämpas i fråga om det kommunala partistödet.

8.

Nyval och eventueU regeringsombild-ning påverkar det statUga parti- och kansU­stödet (inkl. grundstödet) först fr. o. m. året efter förändringen. Parti, som saknat riks­dagsrepresentation eUer endast varit företrätt i riksdagen med enstaka mandat men som genom nyvalet bUr representerat i riksdagen på grand val av minst fyra % av röstema i hela landet, får dook grandstöd molsva­rande den del av året som återstår från det att den nyvalda riksdagen haft sitt första sammanträde, dock högst 1,5 miljoner kr.

9. SärskUda tillämpningsregler vars

innehåU framgår av kapitel 6, avsnitt 6.8

och 6.9 föreslås vid valsamverkan mellan

flera partier, vid sammanslagningar och

uppdelningar av partiex samt för det faU att

någon vald repxesentant för ett parti läm-

nax detta under löpande valperiod.

10. De nya reglema träder i kraft den

1 juU 1972. Detta mnebär bl. a. att ett halvt

grandstöd och hälften av den föreslagna

höjningen av det statUga partistödet skaU

ulgå tiU riksdagspartiema under andra halv­

året 1972. Reglema om utjämning i tiden

av grandstödet och det statUga partistödet

föreslås dock träda i kraft först fr. o. m.

1973 års val.

SOU 1972:62

57

Prop. 1972:126

11.

De nya reglerna skaU gäUa inte blott under nu löpande valperiod utan även under valperioden 19741976, oberoende av ut­gången i 1973 års val.

12.

Det StatUga partistödet som infördes att gäUa fr. o. m. 1966 har i praktUcen varit oförändrat sedan dess. Utredningen uttalar önskemålet att en omprövning av utgående belopp inom det statliga parti- ooh kansli­stödet sker med kortare intervaUer, varvid relationerna mellan beloppen fömtsattes oförändrade.

13. Frågan om pressens betydelse för den poUtiska opiruonsbUdningen har i enUg­het med direktiven diskuterats inom utred­ningen. Sedan proposition beträffande press­stöd lagts och behandlats av riksdagen lUc­som ny pressutredning aviserats har utred­ningen fömtsatt att pressfrågan löses i dessa sammanhang.

Utredningens förslag iimebär en sam­manlagd ökning av den statUga bidragsgiv­ningen tiU partierna med 12,75 mUjoner kr per kalenderår. Stödet från staten skuUe där­med uppgå tUl ett årligt belopp av ca 39 miljoner kr. Tillsammans med det kommu­nala partistödet på 40 miljoner kr skuUe den totala bidragsgivnmgen tiU partiema från staten och kommunema Ugga i stor­leksordningen 80 mUjoner kr per kalender­år, vartUI kommer stödet tiU de poUtiska ungdoms- och studentförbunden samt bidra­gen tiU valsedelskostnadema.

58

SOU 1972:62

Prop. 1972:126

i

t5

o  t~       o

o  

* o

C

00

w-1

tn

tr,

tr,

"O

(S

n

>n     >n   CTV

vo

o o >n o vo 5

ooo ooo 

00 IN >rv

vo CV o (S 00 t--N t-. I o Ov Ov 

 o >n     vo rj 

owvo

ooo

ooo

grJO

»noov

0»oO

VOf

CTVOOOO

ovoow-i

cscsrJ

fS»s

c-ii n

VOOV-

r

voo-H

CTVtrI-

OOOVO

tor~

ts

.-.  .-I

.-t

ooo

ooo

ooo

m n o

>n "O ov

CS o "o

c Ov -

Ov  00  t

(S fl I

vo n 00

ov CS .-(

»n 00 f

§

O

O

o

©

O

O

O

o

ei

O

o

o

g

O

O

3>

vo

O

00

vo

c

t-

N

.H

Tf

n

t

00

>

.-*

.-

tr,

fn

:0

.

OOO         ooo           ooo

in wi o      o        o     o W-

»

 t~ o       -       r(      o vo

VI n t-~    r)      

 00

o  o

o  o

vo

"O

I-.

vo

ooo 

ooo

0tr\ tr,

* 

* 

CS

-H

§

tr,

8§

«

 o

es

VO

CS wi

so

ooo    ooo o       o     o o o

Ov

"O       vo  CS   1

o

o

o

o

o

O

O

o

o

o

>r,

o

00

tr.

o

tr,

o

W1

o

O

o

o

o

tr,

o

tr,

n

vo

CS

.-H

tr,

CS

f-

wi

CS

t-

»

VO

*

tr,

r-t

CS

vo

r-

oo

.-t

vo

VO

CS

tr,

m

OV

o

m

o

O

Ov

O

*  

*   o

»

H    CS   ov

r-      CS

tn

ooo ooo

o   00   00

t * e?v

    .-I    H

ooo

o       o

WI

O

o        Ov

CS

rt

ooo ooo 

00 o o 00 vo vo

ooo ooo m Ul w-i o »o o 

t 

* I     t Ov >o

00 Ti- m

tr,   trt   tr.

rt   CS   f-

rt    rJ    rt

ooo

o  "O  o 

tn 'n tr,

o m o wi ov o wi 

* o

o

vo

o

o

Ov

o

tr,

tn

o

00

t-

o

v->

o

Ov

CS

>r>

CS

o  o   "n

o  o   00

CS

CS

f

ov

ov

*

CS

m

o

t-

*

CS

ooo

o

W)

o

ooo

CS

Ul

vo   00   >0

(.»

t~

rt

o   rt   o             r4 ro      o

00 CS  

»

n         Tf 

»

Ti  r--

cs rt CS     

* fs  rt

oo(S

ooo

ooo

ovirt

ooo

OWiO

rttoOTt

e*vo»o

cncs*

OOf-l'

OOCSOi

OVCSCI

OOTJ-        O\rooo   voinov

t---*M

tr,   tn   tr,

V0>0

o

Q

CS

o

vo

oo

>o

tn

W)

.--

>n

*

t~.

00

00

00

1

*

lo

CS

CO

r~

>t

o

00

o

o

o

o

o

o

o

w

o

o

§

ts

O

o

O

o

o

O

O

.-H

O

.

1

o

ov

o

o

o

vo

o

o

lo

f-

o

w

*

o

wi

o

o

tn

o

1*

VO

o

oo

IO

m

w>

o

I-

r

o

o

»

r~

>o

vo

vo

CS

00

vo

lo

o

O

oo

W-l

t

Ov

ov

CS

*

t-

00

.-H

r~

t

00

vo

TT

w-i

tn

*

tn

O

f~

t-

w-1

t-t

o

CS

vo

vo

00

*

ov

vo

WI

*

r-~

-f

oo

w-i

*

00

o

Ov

Tt

o

o

m

o

vo

vo

CS

Ov

en

.-H

.-H

rtl

cn

W1

r-t

.-H

.

t

.-.

.

1

.-H

l-t

in

o

t;

O

o

o

w-1

e "=

5 o

o

o

o

o

o

ts

o

O

o

o

o

o

CS

t-

o

fn

o

vo

o

WI

o

00

o

o

o

tn

w-1

o

WI

tn

O

O

o

o

o

o

o

1

o

00

r

«

.

>n

WI

-H

tn

..H

CS

tn

TI-

CS

CS

o

tn

O

.-.

-H

o

o

00

ov

TJ-

Tf

o

>n

Ö

m

Ov

.

1

vo

o

w-1

-t

t-

t~

r-

00

fn

Tt

t--

.

f

Ti-

w-1

ov

t-

ov

ov

fn

rs.

*

WI

f.

vo

w

CS

ov

o

tn

tn

ts

fn

00

Tt

o

tn

tn

w-1

Tt

CS

t

o

00

oo

.-H

.-(

CS

CS

.-H

rH

CS

*

.-(

CS

CS

--I

t

CS

.-N

CS

CS

CS

..-1

CS

rt

O

o

o

o

o

o

o

o

O

O

w-1

o

o

oo

o

w-1

o

IO

o

o

o

>n

CS

o

w->

00

w-1

w

vo

Ov

Tf

00

o

fi

ov

t-

fn

Tf

00

ov

w-1

00

es

r~

o

ov

vo

w-1

w-1

WI

oo

w-1

CS

vo

00

fn

tn

CS

r~

W-l

O

.-1

--t

.-1

tn

o  o  Tf    ooo

o

w-1

00

o  w-1  o

rt

r~

w-1

Ov   Tf   w-1

f.

Ov

VD

vo fn CS

ov

en

00

vo r- lo

o

O

©

o

w-1

o

O   oo   Tf

o

CS

o

vo

t

(-

Tf Tf   

©

00

t-

o

o

Ov

w-1

oo

vo

Tf

*

vo

o

O

a a

00     M

po

M

O

a

I-I

SOU 1972:62

-a

:0

00

It2

t

«ä

  O   ffl

"2

"  2 ".

Sa i

.a -

ä

W S ffi

I

o

I,

M

"2,    M OO

00   on I-I

fc;   t? o

o    o 

XI

g-g

S2

:o .i

j5

OK

w

3        5   S

e 5

W O

> o >

59

Prop. 1972:126

©

 o 

©

§g§

CM

I

(5

si

1.1

ooo       o

©

ooo       

©

 o

©

 rt o   SS

iGS2S

i'    w-i©Tt

J23S

tn

ooo ooo ooo 

2; vo w-1 

o I fn w-1  oo  CS

00   

©

   3;         

©

   WI   

VI

00 t- 

.*      WI o ov Tf Tf rs      cn tn CS

ooo ooo

WI   o   oo

Vl    Tf    o

tn fn Tf

ggg

w-1 o o

l~- rt 

©

Tf    (~.    Ov

CS fn tn

I

©

OO    oo    ooo

o o 

©

©

 o o

©

 O 

©

ooo    oo    ooo

ooo

©©

O 

o

vo

ooo

g

o tn

o 

©

§

©

©

©

o   o  WI

o 

©

© ©

 o o 

ooo o oo

w-1

tn

ooo o

§§§ 

o Ov o

o    t    Tf

o  vo  ©

t-~   rt   (S

§§

o o 

o CS

t--   Ov

CS     T

o O 

©

§

S8

o   w-1   vo 00   Tf   f

©

o

o

©

o

©

©

o

o

CS

00

o

fn

o

ov

CS

Tf

ooo

§§§

rs o CS

Ov o ov

->  CS

o o o 

©

 o 

© 

ooo

© © w-1 ov IO e~-

O © © 

O © © OOO 

O wn oo

O 00 CS CS   rt   CS

ggg

VI 

o  o

M   CS   00

Tf   00   CS rt   rt   CS

w-1   rt   o CS   w-1  vo

00

©

©

§§

vo  CS 

vo r~

ooo

©

   O   

©

ooo

VI   

©

    Tf

CS fn CS

©

 o o

§§§

CS   ©   w-1 f-   CS   CS

©

©

© 

ooo ooo

CS    ©    Tf

w-1  oo  Tf

ggg 

o o © 

©

VI 

©

*    Tf    

VI

§©

O

S

o

© o

©

WI  o

vo

o  

©

©

©

©

©

w-1

o

o

CS

o

Tf

t--

cJi

8

©

o 

© ©

o 

© ©

 cn o

©

   O

©

 o

ooo

©

 o o ooo

ooo 

©

 o o o o 

©

o 

©

 o

ggg

ggg

©

 o o

o 

©

© 

o 

©

©

So

©

ooo

o 

©

© 

VI  

©

  o

©

g

©

   O   CS 

VI 

00 r-

Tf

Tf    Tf

T-t    .-H 

.-H    H

w-l   w-1   CS

vo l tn

vo  vo   

© 

tn  f~ Ov

W-t      rtl

©

 o o

00   CS   00

T-t

VI   VI   

Vl

oo vo  WI

w-l   

VI   

ts

ov  00  o

|-~    Tf    Tf

vo 00 w

vo 

r- 

fn

ggg 

o w-l o

gg

O  ©

OOO OOO OOO

o o o

II

ooo ooo

ooo

ooo

© o

o © 

o o

1

ggg

ooo

w-1 vo 1 CS m CS

vo

vo  Vl

w-l o CS

CS    Tf    rt

Tf

vo

CS   

VI 

rt    CS

.t

Tf   o   oo vo  t~ CS

w-1  w-l o

CS   CS   rt

o o

00

VI 

oo Tf rt   ts   CS

«

s

o o © o o 

o tn © o o 

VI 

t-, vo      vo vo

ggg

o o 

©

00   

VI   

Tf

©

oo

ooo

Ooo

o

©

o

©©

o

©©©

ooo

o

©©

Vioo

vivivi

vivivo

r~r-.io

1

a a 

ov f» o 

Tf 

* vo

oo t

fn 

VI 

en

fn CS t~-

vo O 

*

rt -.J- rt 

vo ov vo

©   rt   Ov

rt   00   00

t   VO   

VI

r~   VO   VO

fn tn W-l 

tn 

VI 

vo

a

2        S 

£

        a

S

ä

 i

w

III

o 

a I

ell

; >

3

(/)    S    cn

III

i

i

n 

§

III 

om; 

ö

 I

al a > o >

GO

111

fc O >

cn

i-> > ?i

60

SOU 1972: 62