Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1978/79:213

Regeringens proposition 1978/79:213

med redovisning av planeringsskedet i den fysiska riksplaneringen;

beslutad den 17 april 1979.

Regeringen förelägger riksdagen vad som har upptagils i bifogade utdrag av regeringsprolokoll för den åtgärd eller del ändamål som framgår av föredragandens hemställan.

På regeringens vägnar

OLA[REDACTED_EFTERNAMN]

BIRGIT[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen lämnas en kortfattad redogörelse för det arbete som Under den fysiska riksplaneringens planeringsskede har bedrivits i län och kommuner för att fullfölja riksdagens beslul år 1972 och år 1975 om riktlinjer för hushållning med mark och vatten. Vidare redovisas översikt­ligt de utgångspunkter som regeringen har angett för det fortsatta arbete som bör ske i län och kommuner inom ramen för den fysiska riksplanering­en. Härvid förordas vissa anpassningar lill nu rådande förutsättningar av riktlinjerna för hushållning med jordbruksmark och vissa förlydliganden av riktlinjerna för utveckling av fritidsbebyggelse i vissa områden. Riksdagen föreslås godkänna vad föredraganden härvid förordar.

1 bilaga 1 till bifogade prolokollsuldrag lämnas en redogörelse för arbe­tet under planeringsskedet och de synpunkter pä delta arbete som har lämnals. 1 bilaga 2 har de av regeringen angivna utgångspunkterna för det fortsatta planeringsarbetet ställts samman.

1    Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213

Prop. 1978/79:213

Utdrag

BOSTADSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1979-04-17

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Huss, Rodhe,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], de[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Gabriel[REDACTED_EFTERNAMN], Tham, Bondestam

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition med redovisning av planeringsskedet i den fysiska riks-planeringen

1    Inledning

1.1 Bakgrund

Genom beslut hösten 1972 lade statsmakterna fast vissa riktlinjer för hushållning med mark och vatten (prop. 1972:111, CU 1972:35, rskr 1972: 348). Riktiinjerna skulle enligt riksdagens beslut fullföljas i en fortsatt planering som i väsentliga delar avsågs bli utförd av kommunerna. Arbetet skulle indelas i ett programskede och etl planeringsskede.

Under programskedet utarbetade nästan samtliga kommuner program för sådana planeringsälgärder m. m. som borde vidtas till följd av stats­makternas riktlinjer för hushållning med mark och vatten. Länsstyrelserna redovisade resultatet av detla arbete lill regeringen ijuli 1974.

Regeringen log ställning till programmen genom bl. a. beslut för varje län under våren 1975 och lämnade i prop. 1975/76: 1 en redovisning till riksda­gen av ai'betet under programskedel. I propositionen redovisades bl.a. berörda fackmyndigheters synpunkter på de kommunala programmen samt regeringens ställningstagande till programmaterialet. Vidare förelade regeringen riksdagen förslag om bl.a. ansvarsfördelningen i den fortsatta fysiska riksplaneringen. Riksdagen godtog genom beslut den 3 december 1975 i allt väsentligt vad som anfördes i propositionen (CU 1975/76: 1, rskr 1975/76:45).

Nästan samtliga kommuner i landet har redovisat sitt arbete under planeringsskedet med att fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vallen. Länsstyrelserna har ställt samman det redovisade materialet. Efter atl ha berett landstingen tillfälle att yttra sig har länsstyrelserna med

Prop. 1978/79:213

3

eget yttrande överlämnat det sammanställda materialet till regeringen. Berörda ämbetsverk, andra myndigheter saml forskningsinstitutioner och intresseorganisationer har beretls lillfälle alt yttra sig över det av länssty­relserna redovisade materialet. Ämbetsverken har i anslutning härtill ock­så gjort vissa sammanställningar.

Regeringen har tagit ställning till resultatet av arbetet under planerings­skedet genom beslut under tiden den 7 september 1978-den 29 mars 1979. Länsstyrelserna och berörda ämbetsverk har därvid getts i uppdrag all fullfölja fastlagda riktlinjer för hushållning med mark och vatten i enlighet med vad som har angetts dels i en promemoria, upprättad inom bosladsde-partementet den 7 september 1978, dels i särskilda beslut för varje län. Dessa beslut har beretls gemensamt inom bostads-, försvars-, kommunika­tions-, ekonomi-, budget-, utbildnings-, jordbruks-, arbetsmarknads-, in­dustri- och kommundepartementen.

1.2 Propositionens uppläggning och innehåll

I det följande (avsnitt 2) kommer jag atl lämna en sammanfattande redovisning av hur jag ser på vissa frågor som har särskild betydelse i del fortsatta arbetet med all fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Det gäller främst frågor rörande behandlingen av lätortsutveckling, jordbruksmark och fritidsbebyggelse.

I samband med atl jag redogör för behandlingen av industrilokaliserings-frågor berör jag även vissa frågor om ålgärder för samordning av statens insatser vid industrietablering m.m. som har tagils upp av ulredningen rörande miljöproblem m. m. i vissa industriområden (UMI).

Jag kommer också att lämna en redovisning av arbetet beträffande de fem s. k. särskilda redovisningsområdena. Dessutom skall jag behandla frågan om hur den fysiska riksplaneringen inverkar på enskilda plan- och tillståndsärenden.

En redogörelse för utfallet av det arbete som har utförts under plane­ringsskedet och för de yttranden som har lämnats av länsstyrelser, berörda ämbetsverk, kommuner, organisationer m.fl. bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Regeringens beslul för varje län med anledning av planeringsskedet och de allmänna utgångspunkter för fortsatt arbete med atl fullfölja fastlagda riktlinjer för hushållning med mark och vatten som lämnas i den till regeringens beslut fogade promemorian bör fogas till protokollet som bilaga 2.

Prop. 1978/79:213

4

2. F

ö

redragandens 

ö

verv

ä

ganden

2.1 Inledning

Statsmakternas beslut år 1972 om den fysiska riksplaneringen (prop. 1972: 111, CU 1972: 35, rskr 1972: 348) innebar bl. a. atl vissa riktlinjer för hushållningen med landels mark- och vattenresurser skulle fullföljas och vidareutvecklas på lokal och regional nivä. Della förutsattes ske i två steg. Under del s. k. programskedet skulle, på grundval av överläggningar mel­lan länsstyrelserna och kommunerna, program utarbetas för hur riktlinjer­na skulle fullföljas i den kommunala fysiska planeringen och genom åtgär­der från länsstyrelsernas sida. Sedan regeringen hade tagit ställning till programmen skulle, under del s. k. planeringsskedet, arbetet inledas med atl genomföra de ålgärder som anges i de upprättade programmen.

Regeringen lämnade i prop. 1975/76: 1 en redovisning till riksdagen av arbelel under programskedel. Civilutskottet uttalade vid sin behandling av propositionen (CU 1975/76: 1) atl det i samband med regeringens ställ­ningstaganden till länsstyrelsernas redovisning av arbetet under plane­ringsskedet för vissa områden kan bli aktuellt med nya eller kompletteran­de riktlinjer som sålunda måste underställas riksdagens prövning. Även om detta inte skulle bli fallet ansåg utskottet alt en redovisning till riksda­gen av utgångspunkterna för planeringen borde göras. Riksdagen har givit regeringen lill känna vad utskottet anfört i denna del (rskr 1975/76:45).

Jag anser det lämpligt atl, sedan regeringen nu har tagit ställning lill arbetet under planeringsskedet, lämna riksdagen en översiktlig redovis­ning av hur långt arbetet med atl fullfölja de av statsmakterna uppställda riktlinjerna för hushållning med mark och vatten har fortskridit och vilka anvisningar för det fortsatta arbelel som regeringen har utfärdat. Riksda­gen bör enligt min mening ges en sädan redovisning som underlag för sin fortlöpande befattning med de frågor om arbetets allmänna inriktning, riktlinjer m. m. som del ankommer på riksdagen atl besluta om. En över­siktlig sammanfattning av vad som har förevarit under planeringsskedet och en samlad dokumentation av fattade beslut av det slag som jag lämnar i det följande bör också vara till nytta för alla de myndigheter, organisa­tioner och andra som har uppgifter i eller berörs av den fysiska riksplane­ringen.

Såväl länsstyrelsernas redovisningar som de centrala myndigheternas yttranden innehåller förslag och synpunkter som kan föranleda ställnings­taganden av statsmakterna. Del gäller t.ex. förslag om kompletterande eller ändrade riktlinjer och om ändringar i vissa lagregler. Jag ämnar inte nu förelägga riksdagen några förslag av denna karaktär. 1 avsnitt 2.2 kommer jag att redovisa hur frågor av delta slag bör behandlas i fortsält­ningen.

Inga förslag om nya riktlinjer skall således läggas fram nu. Granskningen

Prop. 1978/79:213

5

av resultatet av arbetet under planeringsskedet har emellertid visat på ett behov av atl förtydliga riktlinjerna för fritidsbebyggelsens utveckling vid kuster och större insjöar samt i älvdalar, fjäll och primära rekreationsom­råden. När del gäller frågan om hur jordbruksmarken bör behandlas i planeringen bör de av riksdagen lidigare uppställda riktlinjerna anpassas lill de förutsättningar som numera råder enligt riksdagens beslut om nya riktiinjer för jordbrukspolitiken (prop. 1977/78: 19, JoU 1977/78: 10, rskr 1977/78: 103).

De förlydliganden och anpassningar av riktlinjerna som jag nu har antytt har bedömts nödvändiga för atl kommunerna och länsstyrelserna skall få erforderiig vägledning för det fortsatta arbetet. De utgör enligt min mening inte några nya eller ändrade riktlinjer utan ligger helt i linje med de uttalanden som riksdagen tidigare har ställt sig bakom. Med tanke på den inverkan som de får på kommunernas planläggning m.m., bör de ändå underställas riksdagen för godkännande.

Jag kommer i del följande att redovisa hur jag ser på sambanden mellan kommunernas planering för tätorternas utveckling, den regionalpoliliska planeringen och den fysiska riksplaneringen. Jag avser också alt redogöra för hur jag anser all det fortsatta planeringsarbetet för de primära rekrea­tionsområdena bör läggas upp. Vidare redovisar jag de ålgärder som rege­ringen har vidtagit för atl möjliggöra alt de i den fysiska riksplaneringen angivna områdena av riksintresse för naturvård och kulturminnesvård i snabbare takt skall kunna ges erforderligt skydd. Jag skall även kortfattat beröra vissa frågor rörande industri, kraftledningar och gruvverksamhet som riksdagen tidigare har uppmärksammat särskilt. Vidare kommer jag att lämna en redogörelse för hur planeringsarbetet för de fem s. k. särskilda redovisningsområdena har fortskridit och vilka ställningstaganden beträf­fande dessa områden som kan komma att aktualiseras under de närmaste åren. Slutligen avser jag att ta upp vissa frågor som gäller den fysiska riksplaneringens formella status och de uppställda riktlinjernas betydelse vid handläggningen av enskilda ärenden. Riksdagen bör ges tillfälle att la del av min redovisning i nu nämnda delar.

2.2 Vissa anknytande utrednings- och reformarbeten

Under den fysiska riksplaneringens planeringsskede har på central nivå åtgärder vidtagits för att vidareutveckla den fysiska riksplaneringen. 1 detta sammanhang bör särskilt nämnas de propositioner om riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vissa s. k. obrutna Qällområden (prop. 1977/ 78:31) och för vallendrag i norra Svealand och Norrland (prop. 1977/ 78:57) som riksdagen behandlade i december 1977 (CU 1977/78:8 och 9, rskr 1977/78:99 och 100). Därefter har regeringen uppdragit åt länsstyrel­serna i berörda län att senast den 1 januari 1980 lämna regeringen förslag

Prop. 1978/79:213

6

till närmare avgränsning av de obrutna fjällområdena varvid vissa avgräns-ningsfrågor i anslutning till två föreslagna vägar skall studeras särskilt. Vidare har regeringen tillkallat en särskild utredare med uppgift atl studera förutsättningarna för och konsekvenserna av att leda över vatten från Vindelälven resp. Piteälven till de utbyggda älvarna Skellefle älv och Umeälven (Bo 1978:02).

Många synpunkter som har framförts vid redovisningen av arbetet under planeringsskedet gäller utformningen av en ny plan- och byggnadslag. Arbete med förslag till en sådan lag pågår f. n. under ledning av en särskild utredningsman (Bo 1978:07). De under planeringsskedet framförda syn­punkterna kommer atl behandlas inom ramen för detta arbete. Också synpunkter på lagstiftning inom andra departements ansvarsområden har förts fram vid redovisningen. Dessa synpunkter har efter samråd överläm­nals till närmast berört departement för fortsatt handläggning. I vissa fall har de framförda synpunkterna kunnat beaktas i anslutning till förslag som regeringen redan har lagt fram. Sålunda har de förslag som läggs fram i regeringens proposition om riktlinjer för skogspolitiken, m. m. (prop. 1978/ 79: 110) och som syftar lill att bättre samordna de kommunala organens och skogsvårdsmyndigheiernas ställningstaganden i skogsbruksfrågor, starkt slöd i många yllranden över den fysiska riksplaneringens plane­ringsskede.

1 regeringens proposition med redovisning av programskedet i den fysis­ka riksplaneringen (prop. 1975/76: 1) angavs alt arbele hade inletts med all vidareutveckla den fysiska riksplaneringen. En rapport om hushållning med mark och vatten förbereds f. n. i bostadsdepartementet. Rapporten avses innehålla en utvärdering av det hittillsvarande arbetet med fysisk riksplanering och förslag om dess fortsättning. Rapporten kommer också att redovisa resultat av studier av sådana frågor som tidigare har varit mindre väl behandlade i den fysiska riksplaneringen som t.ex. sölvattnets och havsresursernas utnyttjande. De förslag om nya eller ändrade riktlinjer m. m. som kan föranledas av arbetet under planeringsskedet och av resul­tatet av de nya studierna kommer att behandlas samlat i rapporten. Genom att arbetet med rapporten pågår parallellt med arbelel med förslag till ny plan- och byggnadslagstiftning kan erforderlig samordning uppnås när det gäller förslag om en närmare reglering av innehållet i och formerna för den fysiska riksplaneringen. Sedan rapporten har remissbehandlats torde rege­ringen komma atl förelägga riksdagen förslag. Härvid torde regeringen också kunna redovisa sina överväganden om vissa vägfrågor i fjällområdet med anledning av den redovisning som berörda länsstyrelser enligt vad jag tidigare har sagt skall lämna den 1 januari 1980. Jag räknar inte med att dessa förslag skall leda lill nya krav på kommunernas planeringsarbete under de närmaste årens arbete med den fysiska riksplaneringen. Jag återkommer i avsnitt 2.3.2 till tidsplanen för detla arbete.

Vissa frågor med nära anknytning till den fysiska riksplaneringen är

Prop. 1978/79:213

7

föremål för särskild utredning. Som exempel på sådana utredningar kan nämnas fritidsboendekommitlén (Bo 1978:01), landskapsinformationsul-redningen (Bo 1978:08), vattenplaneringsutredningen (Jo 1977:05) och na­turresurs- och miljökommittén (Jo 1978:01).

En närmare redovisning för varje verksamhetsområde av frågor som har tagits upp i yttranden och som behandlas i särskild ordning återfinns i bilaga 1.

2.3 Arbetet med att fullfölja fastlagda riktlinjer

2.3.1 Allmänt om arbetet under planeringsskedet

Huvuddelen av det arbete som har bedrivits under planeringsskedet har utförts av kommunerna. Arbetet har huvudsakligen bestått i att utarbeta underlag för ställningstaganden i kommunfullmäktige till den framtida markanvändningen och till frågor om hur fortsalt planläggning och till­ståndsgivning för bebyggelse m.m. bör ske. Del underlagsmaterial för sådana beslut som har utarbetats består i första hand av dels kommunöver­sikter och kommunomfattande markdisposilionsplaner, dels områdes­planer för vissa områden med särskilda markanvändningsproblem. Vidare har upprättats redogörelser för de åtgärder som har vidtagits eller skall vidtas i samband med den fysiska riksplaneringens genomförande, som t.ex. utfärdande av förordnanden till skydd för natur- eller kulturvärden. Vissa kommuner har lämnat särskilda redovisningar som t.ex. program för hushållning med jordbruksmarken.

Liksom under programskedet har kommunernas arbete bedrivits i nära samråd med länsstyrelserna. Nästan alla länsstyrelser har för arbetet bildal arbetsgrupper med förelrädare för närmast berörda enheter inom länssly­relsen. Företrädare för berörda regionala organ utanför länsstyrelsen har också varit mer eller mindre fast knutna till dessa arbetsgrupper.

Länsstyrelserna har på regeringens uppdrag ställt samman och med eget yttrande redovisat del malerial som kommunerna har utarbetat under planeringsskedet. Länsstyrelserna har ocksä inhämtal yttranden frän landstingen. Berörda ämbetsverk och organisationer har yttrat sig över materialet och därulöver gjort vissa sammanställningar. Vidare har plan­verket i en serie rapporter lämnat en omfatlande redovisning av vad som har förevarit under planeringsskedet (statens planverk, rapport 44, år 1978, del 1-11). Rapporteringen innehåller en sammanfattande utvärdering av arbetet under planeringsskedet (del 

I), 

särskilda sektorsredovisningar och en redovisning av bebyggelsefrägornas behandling i kommunernas plane­ring.

Arbetet under planeringsskedet har medfört att alla landels kommuner nu har något slag av heltäckande redovisning av hur kommunen i stora drag ser på markanvändnings- och bebyggelsefrågor i kommunens olika

Prop. 1978/79:213

8

delar. Ell stort antal av de myndigheter som har yttrat sig över det redovisade materialet konstaterar att arbetet har inneburit ett genombrott för översiktlig kommunal markanvändningsplanering. Detta omdöme stöds av kommunernas yttranden och genomförda studier, vilka visar att kommunernas företrädare ser mycket positivt på den ökade överblick över och medvetenhet om markanvändnings- och resurshushållningsfrågor som de översiktliga planerna har gett.

De statliga myndigheternas arbete med atl slälla samman och ulvärdera det redovisade materialet har på molsvarande sätt lagt en god grund för fortsatta överväganden om olika resurshushållningsfrågor. Under de om­fattande samråd som har förevarit har myndigheterna vunnit ökad insikt om det arbete som pågår med dessa frågor. Härmed öppnas ökade möjlig­heter till samordning och samverkan. Den ökade insikten i resurshushåll­ningsfrågor får också slor betydelse för myndigheternas fortsatta medver­kan i arbetet med den fysiska riksplaneringen. De statliga myndigheternas arbete med dessa frågor lorde vidare i väsentlig utsträckning ha ökat kunskaperna om och förståelsen för olika kommunala planeringsfrågor m.m. För en närmare redovisning av arbetet under planeringsskedet hän­visar jag lill bilaga 1 och lill den nyss nämnda rapporteringen från planver­ket.

Jag vill understryka att det positiva utfallet av arbetet under planerings­skedet inte hade varit möjligt all uppnå ulan den uppslutning i arbetet som har skett från kommunernas sida. Jag är medveten om att detta har krävt uppoffringar, både i form av pengar och genom atl andra angelägna plane-ringsuppgifler har fått stå tillbaka. En av de utgångspunkter som statsmak­terna har angett för den fysiska riksplaneringen är att den skall komma till uttryck genom en planering som tillgodoser både slatliga och kommunala intressen och behov. Den stora uppslutningen bekräftar att många av arbetsuppgifterna inom ramen för den fysiska riksplaneringen också har bedömts vara angelägna ur rent kommunal synvinkel.

Del finns också skäl all peka på betydelsen av det stora arbete som trots de begränsade resurserna har lagts ned av länsstyrelserna och andra slat­liga regionala organ under planeringsskedet. Resultatet av arbetet visar att en aktiv medverkan från de regionala myndigheterna är en förutsättning för att planeringsarbetet skall kunna bedrivas i förtroendefull samverkan mellan stat och kommun och för att planeringen skall kunna uppfylla kraven på en god hushållning med mark och vatten.

Huvudintrycket av del arbele som har utförts är således positivt. Det måste samtidigt betonas alt, som också förutsågs i samband med regering­ens ställningstaganden till arbetet under programskedet, ytterligare plane­ringsarbete och genomförandeåtgärder återstår innan de program som kommunerna redovisade till regeringen år 1974 har genomförts. Arbetet går emeilerlid nu in i etl nytt skede. Den mycket översiktliga planeringen är i huvudsak slutförd. De uppgifter som återstår gäller i första hand en

Prop. 1978/79:213

9

mer detaljerad planering för vissa områden saml genomförande av särskil­da ålgärder till skydd för bl. a. natur- och kulturvärden. Regeringens beslul med anledning av arbetet under planeringsskedet har inriktats på atl ge erforderlig vägledning för det fortsatta, mer detaljerade planeringsarbetet. Della har med nödvändighet inneburit atl regeringens ställningstaganden har blivit mer precisa än lidigare. Samtidigt innebär de utgångspunkter för det fortsatta arbetet som regeringen har angett att många frågor och områ­den i det fortsatta arbelel bör kunna hanleras inom ramen för främst kommunernas ordinarie fysiska planläggning utan andra krav på samråd och redovisning än vad som följer av byggnadslagstiftningen. Jag återkom­mer lill dessa frågor i avsnitt 2.3.2.

Arbetet under planeringsskedet har till stor del kunnal genomföras inom kommunernas planeringsorganisation utan särskilt ekonomiskt slöd från staten. Statligt stöd har från anslaget C 2. Bidrag till översiktlig kommunal planering utgått i första hand lill kommuner och inlerkommunala samar-betskommitléer för planering i regioner där överväganden från rikssyn-punkl föranleder omfattande planeringsinsatser men där kommunerna har begränsade planeringsresurser. För innevarande budgetår har nämnda an­slag förts upp med 4 milj. kr. Sedan år 1969 har staten lämnat ca 24 milj. kr. i bidrag till kommunal översiktlig planering. Dessa bidrag har i huvudsak använts för planering som hänger samman med genomförandel av den fysiska riksplaneringen (sefig. 1 och 2).

De hittills fördelade statsbidragen har haft slor belydelse för planerings­arbetets kvalitet och genomförande. Betydande planeringsbehov kvarstår när det gäller fritidsbebyggelsens utveckling i vissa områden, markhushåll-ningsfrågor i vissa regioner, de primära rekreationsområdena saml vissa övriga områden där konflikterna mellan olika markanvändningsintressen är särskilt framträdande. Planeringsproblemens karaklär gör del också angeläget med ett visst metodutvecklingsarbete. För många kommuner torde ett statligt stöd vara en förutsättning för att planeringsarbetet skall kunna bedrivas i den takt som behövs för atl markanvändningsfrågorna skall kunna klarläggas inom rimlig tid. Fortsatt statligt stöd är därför enligt min mening nödvändigt för all i landets olika delar garantera en rimlig planeringsnivå och stödja en planering som tjänar fler än kommunens egna invånare. Enligt riksdagens beslut (prop. 1978/79: 100, bilaga 16, CU 1978/79:22, rskr 1978/79:209) disponerar regeringen för budgetåret 1979/80 4 milj. kr. för bidrag till översiktlig kommunal planering.

Bostadsdepartementet har under planeringsskedet vidtagit särskilda ål­gärder för att stödja informationsverksamhet i anslutning till planeringsar­betet. Utgångspunkten var att huvudansvaret för informationsverksamhe­ten kring den kommunala fysiska planeringen skulle vila på kommunerna. Dessa skulle avgöra omfattningen och inriktningen av den kommunala informationen. Studieförbunden och organisalionerna skulle på molsva­rande sätt medverka i informationsverksamheten i den omfattning och på

Prop. 1978/79:213

10

jfflfiK   \:'.::.Kj,

:

;-, :l    .7,; 

aS.,,?-'S

SO        100 In

__ I------- 1

Figur 1.

Fördelning av statligt bidrag till översiktlig kommunal pla­nering (anslaget C 2) åren 1969-1979

KOMMUNER

20000- 99000 kr Wim   100000-199000 kr 200000-299000 kr H 300000 kr och mera Källa: Statens planverk

Prop. 1978/79:213

11

Figur 2.

Fördelning av statligt bidrag till översiktlig kommunal pla­nering (anslaget C 2) åren 1969-1979

KOMMITTÉER

/"'",/

X

ixx;:;::: 20000- 99000kr

iiO 100000-199000 kr  200000 kr och mera

«

#

--.

%

1

Satnarbetsgruppen för Nedre Daläl­ven

2

Samarbetsgruppen för Mälarområ-det

3

Båvenkommittén

4

Södermanlands läns kust- och skär-gärdsutredning

5

Bråvikenkommittén

6

Kalmar och Östergötlands läns skär-gårdsulredning

7

Bolmenkommittén

8

Fegenkommittén

9

Kommunerna vid Åsnen-Mien

10

Samarbetsgruppen    Åsnen-Lister-landet

11

Ölands regionplaneförbund

12

Kommunerna i Blekinge

13

Samarbelsgruppen för Östskåne

14

Nordvästra Skånes kommunal­förbund

15

Söderåsens planeringsråd

16

Samarbetskommittén     Kullaberg-Hallandsäsen

17

Romeleåskommittén

18

Sydvästra Skånes kommunal­förbund

19

Sydvästskånska sjölandskapet

20

Kommunerna vid Ringsjön

21

Lygnernkommittén

22

Göteborgsregionens   kommunalför­bund

23

Göteborgsregionens   kustzonutred­ning

24

Bohusläns samarbetskommitté

25

Göta älvutredningen

26

Risvedenkommittén

27

Kommunerna vid Vänern

28

Dalsland-Nordmarkenkommittén 74

29

Kommunerna vid Sydbillingen

30

Samrådsgruppen för Göta kanal

31

Samrådsgruppen   för   planering   i Tiveden

32

Plangrupp Fryksdalen

33

Kommunerna vid Kilsbergen

34

Bergslagskommunerna i Örebro län

35

Fritidsland Bergslagen

36

Kommunerna i Siljansomrädet

37

Kommunerna i Ljusnans dalgång

38

Indalenkommittén

39

Höga Kustenkommittén

40

Samarbetsgmppen    för    Klövsjö-Vemdalenområdet

41

Kommittén för översiktlig planering i Storsjöbygden

42

Norrbottens läns kustutredning

Källa: Statens planverk

40 C}

:/;r;T:S.'??.s

V;>38

/i

>:y-39

lOOtin

42

Prop. 1978/79:213

12

det sätt de själva bestämde. De statliga myndigheternas insalser skulle i första hand syfta lill alt underlätta kommunernas och organisationernas informationsverksamhet. På central nivå barett visst informationsmaterial utarbetats. Ekonomiska bidrag har getts till organisationer med begränsa­de resurser för produktion av eget informations- och studiematerial. Vi­dare har annonsering skett i vissa tidskrifter i syfte atl sprida kännedom om och ge möjlighet att beställa det informationsmaterial som fanns.

Erfarenheterna av informationen under planeringsskedet har utvärde­rats av Nämnden för samhällsinformation (NSl) i samarbele med bostads­departementet och Svenska kommunförbundet (NSI:s rapportserie, nr 11). Denna utvärdering visar att så gott som samtliga kommuner anordnade utställningar och annonserade i lokalpressen under planeringsskedet. Ungefär en tredjedel av kommunerna gav särskild information direkt till hushållen. Antalet utställningsbesökare har beräknats uppgå till ca 250000. Ungefär 50000 personer beräknas ha besökt informations- och förenings­möten där kommunens arbele i samband med planeringsskedet har be­handlats. En jämförelse med informationen under programskedet visar att kommuner och organisationer har varit mer aktiva under planeringsskedet trots atl det statliga engagemanget var mer begränsat än under program­skedet. Jag anser att de medel som har anvisats för statliga informationsin­satser i del fortsatta planeringsarbetet i första hand bör bestå i atl förse kommunerna och organisationerna med material och andra resurser som stöd till deras egen informationsverksamhet.

2.3.2 Det fortsatta planeringsarbetet

Som jag tidigare har framhållit är det inte aktuellt att nu föra in nya frågor i det planeringsarbete som pågår i kommunerna. Det pågående arbetet bör drivas vidare med beaktande av de utgångspunkter som har angetts i regeringens beslut om fullföljande av riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Regeringens beslut om det fortsatta arbetet innebär i stora drag att den fysiska riksplaneringens planeringsskede förlängs med en andra etapp som är inriktad på en fortsall fördjupad planering för vissa speciella områden. Enligt regeringens beslut bör tyngdpunkten i de när­maste årens arbete läggas vid att upprätta områdesplaner för tätorter vars expansion kan komma att

beröra jordbruksmark, att upprätta mer preciserade planer beträffande fritidsbebyggelsens ut­veckling i vissa områden som berörs av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer och att fortsätta arbetet med att säkerställa naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen. I övrigt förutsätts att kommunernas arbete drivs vidare i huvudsak enligt upprättade ålgärdsprogram m.m. och att fortsatta överläggningar sker

Prop. 1978/79:213

13

mellan kommuner, länsstyrelser och övriga berörda myndigheter om bl. a. hur riksinlressanla områden bör behandlas vid revidering av kommunöver-siklerna. De statliga myndigheterna förutsätts som hittills aktivt medverka i planeringsarbetet. De regionala myndigheterna och ämbetsverken har därvid ett särskilt ansvar för att slälla samman erforderligt underlagsmate­rial för planeringen. Ansvaret för samordning av de statliga myndigheter­nas medverkan vilar på länsstyrelserna resp. på statens planverk.

Det planeringsarbete som bör ske under den nu aktuella andra etappen av planeringsskedet bedöms till huvuddelen kunna vara genomfört under år 1982. Regeringen har uppdragit ål länsstyrelserna atl under della år lämna regeringen en redovisning av hur långt arbetet har fortskridit när del gäller

behandlingen av jordbruksmarksfrågor och frilidsbebyggelsefrågor,

planeringen för vissa områden som särskilt anges i regeringens beslut för varje län och för primära rekreationsområden,

fortsalla studier av områden i inlandet för lokalisering av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen samt

andra frågor som länsstyrelserna bedömer att regeringen bör informeras om.

Regeringen har vidare angett all länsstyrelserna i samband med redovis­ningen av länsplanering 1980 bör lämna en redogörelse för vissa frågor som rör hushållning med jordbruksmarken, fritidsbebyggelsens utveckling i vissa områden samt andra markanvändningsfrågor som har ett nära sam­band med länsplaneringen. Därutöver har regeringen för vissa län föreskri­vit atl länsstyrelserna vid detta tillfälle skall redovisa också vissa andra frågor med hänsyn till deras betydelse för hushållningen med mark- och vattenresurserna eller till behovet atl skapa klarhet för kommunernas fortsatta åtgärder.

Länsstyrelserna har förutsatts kunna inhämta underlag för de redovis­ningar som nu har angetts utan någon särskild redovisningsskyldighet för kommunerna. Fig. 3 och 4 illustrerar huvuddragen av innebörden i rege­ringens beslut när det gäller för vilka områden redovisning skall ske åren 1980 och 1982.

En av utgångspunkterna vid regeringens överväganden om uppläggning­en av del fortsatta arbetet har varit all en närmare samordning skall möjliggöras mellan den fysiska riksplaneringen och den regionalpolitiska planeringen. Jag vill i detta sammanhang också erinra om atl arbetet med en landsomfattande trafikplanering har inordnats i arbetet med länsplane­ring 1980. Tidsplanen för den hamn- och flygplalsplanering som bedrivs enligt särskilda riktlinjer från kommunikationsdepartementet ger också möjligheter till samordning med arbetet med länsplanering 1980. I fig. 5 redovisas lidsplanen för de närmaste årens arbete med den fysiska riks­planeringen i relation lill arbetet med länsplanering 1980 och arbetet med en ny plan- och byggnadslagstiftning. Förutsättningar fören ökad samord-

Prop. 1978/79:213

14

FigUF 3.

Länsstyrelsernas redovisning år 1980.

Områden som enligt regering­ens beslut skall behandlas i länsstyrelsernas redovisning i samband med länsplanering 1980

Toine tr

ä

sk

Figuren utgör en samman­fattande illustration av inne­hållet i regeringens beslut. Redovisningen är schema­tisk det fullständiga inne­hållet i regeringens beslut återfinns i bil. 2.

 Redovisning  av  fortsatt

\»

 planeringsarbete

/.

A

'fZ Eventuell redovisning av

%

 fortsatt planeringsarbete

C''

I Redovisning av  övervä-

,

" "

' ganden  i regional  skala

!/

om   markhushållning

arbetsläge m.m.

/[|D    Redovisning    av    vissa

i   >!!%-yÄJ»

andra åtgärder

w    Överväganden  om  fort-

i   '

satt   planering   bör   ske

% %o

med stöd av förordnande

om generalplanering (10 a

"vw/a

§ byggnadslagen)

''

Härutöver  skall  länsstyrelserna

redovisa sådana frågor om mar­

kens användning som bör upp-

%äii

märksammas  särskilt  inom  ra­

men för länsolanerineen.

AB

Stockholms län

C

Uppsala län

D

Södermanlands län

   , ,   ;

E

Östergötlands län

tlQJDaiS-;

F

Jönköpings län

G

Kronobergs län

H

Kalmar län

ft0r[3

I

Gotlands län

K

Blekinge län

L

Kristianstads län

M

Malmöhus län

N

Hallands län

riilphnfi

O

Göteborgs och Bohus län

""""""'

P

Älvsborgs län

.va,»,,|._,

I

R

Skaraborgs län

s   Värmlands län

Kustkoiumunerni

T   Örebro län

j Hallands län V

U    Västmanlands lan

W   Kopparbergs län

X    

Gävleborgs län

Y    Västernorrlands län

Z    Jämtlands län

'.'.'."

.

.

.

.

.

AC Västerbottens län

-.V, .-../ n,

BD Norrbottens län

-V V.V.;.;. ""

Förslag till obrutet Qällområde enligt prop. 1977/78:31

Giaddisv

ä

gen

Ä

Norrt

ä

lje kommuner

Kusten i Nyk

ö

pings kommun Br

ä

vikenomr

ä

ilel

Sand ocli grus i liavel

Prop. 1978/79:213

15

I 

I

K

a-'

%   fa

Norra Ij

ä

llomr

å

det-'

-''V

/\J%4     \

a.\>-

Figur 4.

Länsstyrelsernas redovisning år 1982.

Områden som enligt regering­ens beslut skall behandlas i länsstyrelsernas redovisning år 1982

Figuren utgör en samman­fattande illustration av inne­hållet i regeringens beslul. Redovisningen är schema­tisk del fullständiga inne­hållet i regeringens beslut återfinns i bil. 2.

Redovisning av genom­förd markanvändnings-planering

Redovisning av övervä­ganden i regional skala om   markhushållning   -markhushållningspro-gram m. m.

Redovisning av fortsatt 

planeringsarbete - omar­betade kommunöversik­ter och eventuella mark­användningsplaner

I   I

Redovisning    av    indu-

stristudier

B

Bergslagen

V

Vänerområdet

Härutöver skall länsstyrelserna redovisa frågor som rör hushåll­ning med jordbruksmarken i hela landet samt fritidsbebyggelsens utveckling i områden som berörs av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer.

Prop. 1978/79:213

16

Figur 5.

Planeringsskedet - etapp 2. Tidsplan för de närmaste årens arbete med att fullfölja

fastlagda riktlinjer

Af 

19/9

Regeringens uppdrag till ämbetsverken samt beslut län för län

1980

1981

198Z

Proposition med redovisning av den fysiska riksplaneringens planeringsskede

Rapport om Hushållning med mark och vatten 

II 

Förslag till ny plan- och byggnadslagstiftning (Remitteras)

Vissa frågor i den fysiska riksplaneringen Länsplanering 1980 (Redovisning till regeringen)

Eventuella beslut med anledning av länsstyrelsernas redovisning

Länsstyrelserna redovisar vissa frågor i den fysiska riksplaneringen till regeringen

Eventuella beslut med anledning av länsstyrelsernas redovisning

Prop. 1978/79:213

17

ning mellan olika planeringsformer föreligger således genom att den redo­visning av vissa frågor i den fysiska riksplaneringen som skall ske år 1980 har anknutits till redovisningen av länsplanering 1980. Därmed ges såväl kommuner, länsstyrelser och landsting som statsmakterna möjlighet att göra vissa samlade ställningstaganden lill den fysiska resp. den regionalpo­litiska planeringen.

2.3.3 Tätortsutveckling

Frågor rörande tätorternas utveckling har hittills behandlats myckel översiktligt i den statliga sektorövergripande planeringen. Planeringen för de enskilda tätorternas utveckling och för utbyggnaden av tätortssystemet inom enskilda kommuner har betraktats som frågor som i huvudsak bör avgöras på kommunal nivå utan att kommunerna blir bundna av slatliga förhandsställningslaganden inom ramen för den regionala ulvecklingspla-neringen eller den fysiska riksplaneringen.

Under de senaste åren har de båda nämnda statliga planeringsformerna kommii att närma sig den kommunala planeringen för tätorternas utveck­ling. Sålunda har regeringen i beslut den 3 mars 1977 om riktlinjer för länsstyrelsernas fullföljande av länsplanering 1974 angett all länsstyrelser­na för vissa områden skall kartlägga de lokala arbetsmarknaderna, bl.a. som ett underlag för den kommunala fysiska planeringen. 1 de riktlinjer som regeringen har utfärdat för länsplanering 1980 anförs atl en central del i arbetet med de regionalpolitiska frågorna är att i den fysiska planeringen åsladkomma bebyggelsestrukturer som svarar mot högt ställda krav på goda lokala arbetsmarknader. Regeringen har vidare i sina beslul med anledning av redovisningen av planeringsskedet i den fysiska riksplane­ringen ullalat att kommunerna i vissa fall bör bedriva sin planering för tätorternas utveckling pä visst sätt i syfte att uppnå en bättre hushållning med i första hand jordbruksmark. För vissa regioner har regeringen vidare angett atl markhushållningsprogram bör upprätias lill ledning för den kom­munala fysiska planeringen.

Under planeringsskedet har det uppstått viss osäkerhet om dels hur av statsmakterna uppställda riktinjer bör inverka på den kommunala tätorts­planeringen, dels hur avvägningen bör ske mellan kraven på hushållning med jordbruksmark, fungerande lokala arbetsmarknader och en god bo­stads-, arbets- och fritidsmiljö. Jag finner att det mot denna bakgrund finns skäl atl redogöra för hur jag i slora drag ser på dessa frågor. Jag har härvid samrått särskilt med chefen för arbetsmarknadsdepartementet.

Frågan om statens inflytande över kommunernas tälorlsplanering be­handlas av föredragande departementschefen i prop. 1972:111, bilaga 1 (s. 137 - 138). Han anför all frågor rörande tätortsutvecklingen i den statliga planeringen huvudsakligen hör hemma i den regionalpolitiska planeringen, men   att   del   är   angeläget   atl   härvid,   vid   sidan   av   frågor   om

2   Riksdagen 1978179. 1 saml. Nr 213

Prop. 1978/79:213

18

arbetsmarknad och service, också beakta möjligheterna atl skapa goda förutsättningar för tätorternas miljöutformning. Vidare anförs all kommu­nala organ även framdeles bör bära huvudansvaret för tätortsmiljöns ut­formning och för alt tillräckliga rekreationsområden ställs till förfogande i tätorternas närhet. Del finns inte skäl atl inom den fysiska riksplane­ringens ram gå in på de enskilda tätorternas konkreta planering annat än i de fall då fysiska resurser av riksintresse bör beaktas i denna planering. Riksdagen anslöt sig till vad föredraganden anfört i denna del (CU 1972: 35, rskr 1972:348).

Det finns inga skäl att göra avsteg från den principiella syn på ansvars­fördelningen mellan stal och kommun som redovisas i prop. 1972: 111 och som innebär atl ansvaret för ställningstaganden lill enskilda tätorters ut­veckling och utformning skall vila på kommunerna. Statsmakterna har emellertid ett självklart ansvar för atl se till atl kommunernas planering sker med beaktande av de riktlinjer för samhällsutvecklingen som läggs fasl av riksdagen, bl.a. inom ramen för den regionalpoliliska planeringen och den fysiska riksplaneringen. Delta statliga inflytande bör emellertid utövas på ett sådanl sätt att det innebär minsta möjliga intrång i den kommunala demokratin och självbestämmanderätten. Jag skall i det föl­jande redovisa på vilkel sätt detta kan ske.

För att kommunerna skall få erforderliga möjligheter att beakta av statsmakterna uppställda riktlinjer bör statliga myndigheter tillhandahålla och samråda med kommunerna om underiagsmalerial som belyser de frågor som enligt statsmakternas beslut särskilt bör beaktas i den kommu­nala planeringen. Kartläggningar av lokala arbetsmarknader och av jord­brukets primära intresseområden utgör exempel på sådant material som har utarbetats av statliga myndigheter som underlag för samråd i anslut­ning till kommunernas planering.

Regeringen kan vidare hävda alt kommunerna som grund för sina ställ­ningstaganden bör ha en utredning och planering som i erforderlig ut­sträckning belyser vilka konsekvenserna blir av olika handlingsalternativ. De statliga myndigheterna har möjlighet att tillse atl sådana anspråk på kommunernas planering fullföljs, dels vid de samråd som enligt byggnads­stadgan skall ske mellan kommun, länsstyrelse och vissa centrala verk i samband med fysisk planering, dels vid de statliga myndigheternas fast-slällelseprövning av kommunala planer. Härvid ankommer del också på de slatliga myndigheterna att pröva om man i den kommunala planeringen i erforderlig grad har beaktat de allmänna mål och riktlinjer för planeringen som statsmakterna har ställt upp.

Först i sisla hand, och endasl om det bedöms oundgängligen nödvändigt för att ett visst riksintresse skall kunna tillgodoses, kan staten tillgripa de möjligheter som finns all mer direkt ingripa i kommunernas planering, t. ex. genom föreläggande om generalplanering.

Del nyss anförda innebär att ingen ändring har skett eller bör ske i den

Prop. 1978/79:213

19

principiella syn på ansvarsfördelningen mellan stat och kommun i den fysiska riksplaneringen som tidigare har lagts fasl. Någon ändring bör självfallet inte heller ske belräffande de uppgifter och befogenheter som olika statliga organ har inom ramen för olika speciallagar som t. ex. natur­vårdslagen (1964:822, omtryckt 1974: 1025, ändrad senast 1975: 196) och som innebär att ansvaret för behandlingen av viktiga frågor i den fysiska riksplaneringen till större eller mindre del vilar på statliga myndigheter. Del är emellertid angelägel att till kommunerna delegera sådana uppgifter i den mån det är möjligt enligt gällande lag och lämpligt med hänsyn till kommunernas möjligheter alt fullgöra uppgifterna.

Del finns skäl atl i detla sammanhang också ta upp frågan om samban­den mellan kommunernas fysiska planering och den ortsplan och de planeringstal för befolkningsutvecklingen som läggs fast i den regionalpoli­liska planeringen. Man kan då inledningsvis konstatera att orlsplanen och planeringstalen motsvarar den fysiska riksplaneringens riktlinjer i så motto att de har godkänts av riksdagen men saknar självständiga rättsverkningar. Regeringen har i förordning (SFS 1973:24, ändrad senast 1977:2) om iakttagande av beslut om den regionala utvecklingen föreskrivit att statlig myndighei skall lägga de fastlagda befolkningsantagandena för länen till grund för planeringen inom sill verksamhetsområde och för beslul av betydelse för samhällsutvecklingen i länen. Vidare föreskrivs att kommunerna skall fylla i huvudsak de funktioner som anges i ortsplanen. Regeringen har nyligen i sin proposition om regionalpolitiken (prop. 1978/79: 112) lämnat förslag om vissa kompletteringar av ortsplanen som jag senare skall kommentera.

De regionalpoliliska utgångspunkter för planeringen som statsmakterna anger är avsedda all tjäna som vägledning för planeringen på alla nivåer, genom att de utgör dels en konkretisering av statsmakternas intentioner när det gäller regionalpolitiken, dels en avstämning av ulvecklingssträvan-dena mellan olika kommuner inom en region och mellan olika landsdelar. De utgör emellertid inga bindande ramar för den kommunala fysiska plane­ringen. Det ligger i den fysiska planläggningens natur att upprättade planer måsle innehålla visst utrymme för en oförutsedd utveckling och för en långsiktig handlingsfrihet. Å andra sidan är det ett både statligt och kom­munalt intresse att den fysiska planeringen grundas på realistiska antagan­den om den framtida utvecklingen.

De överväganden som görs i den fysiska planeringen måste givetvis också slå igenom i de bedömningar som görs i den regionalpolitiska plane­ringen. Denna aspekt på sambandet mellan de båda planeringsformerna bör särskilt uppmärksammas. Det har varit en genomgående strävan i de beslut som regeringen under senare lid har fattat om den regionalpolitiska planeringen och den fysiska riksplaneringen att stärka kommunernas möj­ligheter alt della i och påverka den regionalpoliliska planeringen. Således har den kommunala fysiska planeringens betydelse som underlag för den regionalpoliliska planeringen särskilt understrukits i riktlinjerna för arbetet

Prop. 1978/79:213

20

med länsplanering 1980. I regeringens proposition om regionalpolitiken anges vidare alt de överväganden som görs i den kommunala fysiska planeringen om fördelningen av arbetsplatser och bostäder i olika kom­mundelar bör kunna utgöra en väsentlig del i kommunernas medverkan i länsplaneringen.

Det är vidare angelägel alt man i områden där konkurrensen om marken är stor får till slånd en genomtänkt hushållning med markresurserna. Överväganden om lätortsulvecklingen i områden med stor konkurrens om marken bör grundas på en analys av hur markhushållningskraven förhåller sig till kraven på de lokala arbetsmarknaderna, sysselsättningen, servicen och boendemiljön. Detta förutsätter i många fall att planeringen för enskil­da tätorter grundas på överväganden om fördelningen av byggandet mellan olika tätorter inom resp. kommun. 1 regeringens proposition om regional­politiken föreslås att orlsplanen kompletteras med s. k. pendlingsregioner. Dessa utgör områden inom vilka pendlingen är omfattande eller där pend­lingsavstånden är rimliga. Enligt propositionen bör länsstyrelserna i sam­band med länsplaneringen ange behovet av samordning av den kommunala planeringen inom pendlingsregioner där flera kommuner ingår. De kom­muner som ingår i en pendlingsregion bör själva överväga i vilka former etl interkommunalt samarbete, t.ex. i samband med bebyggelseplaneringen, bör bedrivas.

Såväl kraven på hushållning med marken som önskemålen om att skapa goda lokala arbetsmarknader talar således för att man bör eftersträva en närmare anpassning mellan kommunernas fysiska planering och den regio­nalpoliliska planeringen.

Det är nödvändigl alt ge sladsbyggnadsfrågor i vid bemärkelse en fram­skjuten plats i samhällsplaneringen under de närmaste åren. Mer än 80% av vårt lands befolkning bor i tätorter, drygt 30% i tätorter med mer än 50000 invånare. I många orter är behovel av nya bostäder stort till följd av dels inflyttning, dels utglesning inom del befintliga bostadsbeståndet. På många håll finns behov av alt förnya och komplettera äldre stadsdelars byggnadsbestånd och infrastruktur. Stadsbyggandet inriktas numera i alll större utsträckning på förnyelse av existerande bebyggelsemiljöer. Samti­digt sker stora strukturförändringar i näringslivet. Detla medför bl.a. all sysselsättningsfrågorna skjuls i förgrunden och att man reser krav på att mark skall ställas lill förfogande för nya verksamheter som kan ersätla sådana som har fallit bort. Stadsbyggandet påverkas också av arbetet med sysselsättningsplanering och jämställdhetsfrågor bl. a. på så sätl atl större krav måste ställas på arbetsplatsernas och serviceutbudels tillgänglighet från olika bostadsområden. Möjligheterna atl åstadkomma en god kollek­liv trafikförsörjning har härvid stor betydelse. De sätt som vi väljer för att försörja bostäder, arbetsplatser och kommunikationsmedel med energi ger också återverkningar på stadsbyggandet.

Vad som nu har sagts om behovel av att uppmärksamma en rad olika

Prop. 1978/79:213

21

frågor i stadsbyggandet innebär emeilerlid inte alt de riktlinjer som riksda­gen har ställt upp om en bättre markhushållning kan skjutas åt sidan. Det är utomordentligt angeläget atl dessa riktlinjer noga beaktas. Kraven på en noggrann markhushållning behöver inte heller komma i konflikt med de krav man bör slälla på tätorternas utformning. Tvärtom visar utvecklingen alt avsaknaden av överväganden om hur man bör hushålla med markresur­serna inte sällan har lett lill att bostadsmiljöer har uppstått som med lanke på både miljökvaliteter och försörjning med service och kollektivtrafik etc. i dag ter sig mindre väl genomtänkta. Del är troligt att de ökade kraven på markhushållning kommer atl leda lill en mer omsorgsfull planering, vilket kommer att främja också tätorternas utveckling och den yttre miljön i bostadsområdena.

Man kan emeilerlid inte bortse ifrån atl det också fortsättningsvis kom­mer all uppstå situationer då intresset att bevara markområden för areell produktion, naturvård e.d. kommer atl slå mol intresset atl bygga ul en tätort. 1 sådana fall måste givetvis en avvägning ske mellan de olika intressena. Ansvaret för atl göra denna avvägning faller i första hand på kommunerna. I de fall riksintressen berörs av de kommunala utbyggnads­planerna bör del ankomma på kommunerna att visa vilka olika alternativ för tätortens ulbyggnad som slår till buds och vilka konsekvenserna blir för motstående markanvändningsintressen vid val av de olika alternativen. Del är angelägel atl överläggningar om frågor av detta slag kan ske på elt tidigt sladium i planeringsprocessen mellan kommuner, länsstyrelser och andra berörda myndigheter.' På så sätt lorde förutsättningarna för den fortsatta planläggningen kunna klarläggas och riskerna minskas för förse­ningar i efterföljande planeringsarbete och därmed i bl. a. bostadsproduk­tionen. För atl det inte skall uppslå onödiga komplikationer och dröjsmål vid behandlingen av olika bebyggelse- och planfrågor är del nödvändigl alt kommunerna bedriver den erforderliga planeringen för tätorlsutvecklingen med den krafl som situationen kräver. Säväl statens planverk som Svenska kommunförbundet har i olika sammanhang angett alt en sådan planering bör ges en framskjuten plats i arbetet under de närmaste åren. Del är givetvis för alla parter angeläget att den fortsatta planeringen bedrivs på ett sådant sätl och i sådan takt atl inte brister i planeringsunderlaget hämmar en angelägen ökning av bostadsbyggandet.

2.3.4 Markhushållning, jordbruksmark

Jag går nu över till att redogöra för hur frågor om hushållning med främst jordbruksmarken har behandlats i planeringen och vilka utgångspunkter som bör gälla för det fortsatta arbetet med dessa frågor.

' Statens planverk har i Meddelande om fysisk planering Dnr R 158/77 meddelat allmänna råd om handläggning inom statlig länsförvaltning av kommunala fysiska översiktsplaner.

Prop. 1978/79:213

22

Enligt regeringens beslut år 1975 med anledning av den fysiska rikspla­neringens programskede skulle kommunerna inom landets viktigare jord­bruksbygder i samarbete med varandra och i samråd med bl. a. länsstyrel­ser och lantbruksnämnder upprätta program för hushållning med jord­bruksmarken. Som redogörs för i bilaga 1, avsnitt 3.1 har flertalet av de berörda kommunerna upprättat jordbruksmarksprogram. Därutöver har ytterligare några kommuner redovisat sådana program.

Av jordbruksmarksprogrammen framgår att arbelel under planerings­skedet väsentligt har stärkt jordbrukels intressen i den översiktliga plane­ringen men all betydande planeringsälgärder ännu återstår. Många kom­muner har i programmen redovisat områden för lätortsutbyggnad som väsentligt överstiger ell realistiskt behov. De antaganden om befolknings­tillväxten som programmen grundar sig på ligger många gånger belydligt högre än de planeringstal som har lagts fast i länsplaneringen. Flertalet kommuner avser enligt jordbruksmarksprogrammen att utreda alternativa riktningar för tätorternas utbyggnad. Däremot behandlas sällan frågor om lätortssyslemel i kommunen som helhet. Länsstyrelserna har ställt sam­man de kommunala programmen. Överväganden i regional skala om hus­hållningen med jordbruksmark har däremol inte gjoris i nämnvärd omfatt­ning.

1 regeringens beslut under år 1975 med anledning av programskedet angavs vidare atl översiktliga markanvändningsplaner borde ularbelas för expansiva tätorter inom jordbrukets primära intresseområden. Delta arbe­te har endast i liten utsträckning slutförts av kommunerna. I flera jord­bruksmarksprogram anges dock program och tidsplan för den avsedda översiktliga planeringen.

Regeringens ställningstaganden till arbelel under planeringsskedet inne­bär att arbetet med att uppnå en bättre hushållning medjordbruksmark bör vara en av huvudpunkterna i de närmaste årens arbete med den fysiska riksplaneringen.

I den till regeringens beslut fogade promemorian anges all en förul­sältning för atl statsmakternas beslut om jordbrukspolitiken (prop. 1977/78:19, JoU 1977/78: 10, rskr 1977/78: 103) och riktlinjerna belräffande hushållning med jordbruksmarken skall kunna fullföljas är alt bruknings-värd jordbruksmark inte tas i anspråk för andra ändamål med mindre än att ulredningar om alternativa möjligheter till tätorlsulbyggnad m. m. visar all andra väsentliga samhällsintressen, t.ex. bosladsförsörjningsbehovet eller intresset av väl fungerande arbetsmarknader eljest inte kan tillgodoses på etl tillfredsställande sätl. Det anförs i promemorian alt della synsätt i fortsättningen kommer att ligga till grund för regeringens prövning av detaljplaner, byggnadslov m. m.

De närmaste årens arbete bör enligt promemorian inriktas på atl upprät­ta områdesplaner för tätorter där en förväntad expansion kan innebära konflikter med jordbruksintressen. Arbetet med områdesplaner bör grun-

Prop. 1978/79:213

23

das på bl. a. överväganden om fördelning av byggandet mellan olika tätor­ter inom resp. kommun och om möjligheterna till komplettering och ut­byggnad av mindre orter. Länsstyrelser och kommuner bör gemensamt diskutera för vilka områden det är mest angeläget alt en sådan planering kommer igång.

Regeringen har vidare angett att det i vissa delar av landet finns behov av en bäure regional överblick över avsedd markanvändning och över det sätl på vilket intresset av att skydda jordbruksmarken beaktas. För dessa områden, vilka anges i regeringens beslut för resp. län, bör länsstyrelserna efter samråd med bl. a. lantbruksnämnderna tillhandahålla etl aktuellt ma­terial som i ett regionalt perspektiv visar hur kravet på hushållning med jordbruksmarken fortlöpande beaklas i den kommunala planeringen.

Med lanke på de många olika anspråk som riktas mot markresurserna i Skåne, Stockholms- och Göteborgsregionerna samt kustkommunerna i Halland finns det enligt regeringens beslul behov av att för dessa områden analysera hur olika alternativ för tätorternas tillväxt inverkar på kravet på hushållning med de samlade markresurserna. Härvid skall såväl jordbru­kets och skogsbrukets som naturvårdens, friluftslivets och kullurminnes-vårdens intressen beaktas. Länsstyrelserna skall i samband med redovis­ningen av länsplanering 1980 bl. a. visa hur de regionalpolitiskt motiverade planeringstalen för kommunerna har stämts av mot kraven på markhus­hållning. Regeringen har i sina beslut vidare angett följande utgångspunk­ter för den fortsatta planeringen i de fyra regionerna.

Den pågående områdesplaneringen för tälorlerna i Skåne bör bilda un­deriag för bedömningar om det markbehov som oundgängligen erfordras för tätorternas expansion fram till år 1990. Vidare bör de närmaste årens behov av mark för samhällsbyggande klariäggas. Ett markhushållningspro­gram för Skåne bör färdigställas snarast möjligt. Länsstyrelserna i Skåne bör i samband med redovisningen av länsplanering 1980 ange om det på sikt finns behov av en samlad regionplanering för hela eller delar av Skåne. Jag kommer atl behandla markhushållningsfrågorna i Skåne närmare i avsnitt 2.3.9.

I Stockholmsregionen bör planeringen för en god markhushållning dri­vas vidare genom kommunernas arbele med områdesplaner. Markhushåll­ningsfrågorna bör uppmärksammas i regionplaneringen så att erforderligt underlag ges för kommunernas avvägning mellan olika markanspåk i den fortsatta planeringen.

Vidare anges i regeringens beslut att det från markhushållningssynpunkt är angelägel all en samordnad planering kommer till stånd för Göteborgs­regionen. Ett led i denna samordnade planering bör vara atl kommunernas arbele med områdesplaner fullföljs. Uppläggningen av del fortsatta plane­ringsarbetet bör klarläggas genom samråd mellan de berörda länsstyrelser­na. Göteborgsregionens kommunalförbund och berörda kommuner. Läns­styrelserna bör i samband med redovisningen av länsplanering 1980 ange om en regionplan för Göteborgsregionen bör upprättas.

Prop. 1978/79:213

24

Kustkommunerna i Halland bör i samarbele med länsstyrelsen upprätta ett gemensamt markhushållningsprogram, i vilkel bl.a. behandlas bebyg­gelse- och tätorisslruktur, hushållning med mark för de areella näringarna samt naturvårdens och friluftslivets intressen. I arbetet bör ingå att redovi­sa av kommunerna antagna målsättningar i fråga om den framlida bebyg­gelse- och tätortsslrukluren för permanent bosättning. Parallellt med arbe­tet med markhushållningsprogram bör områdesplaner för tätorternas intresseområden upprättas.

I den till regeringens beslut fogade promemorian anges alt kommunernas planering för lätortsutbyggnad bör ske genom områdesplanering som anger behovel av mark fram till år 1990. Länsplaneringens planeringslal bör därvid tjäna som riktmärken för bedömningen av markbehovet.

De av regeringen angivna utgångspunkterna för jordbruksmarkens be­handling i den fortsatta planeringen sammanfattas i fig. 6.

De åtgärder som enligt vad jag nyss har sagt behöver vidtas för atl uppnå en bättre markhushållning och ett ökat skydd av jordbruksmarken innebär relativt omfattande krav på fortsatt fysisk planläggning i kommunerna. Detta gäller särskill kraven på områdesplanering för tätorterna med sär­skild redovisning av hur hänsynen till jordbruksmarken har tillgodosetls. Enligt lantbruksstyrelsens och planverkets bedömningar torde etl behov av sådan planering föreligga i elt stort antal kommuner i landet. Det är därför enligt min mening rimligt atl räkna med att det kommer att ta relativt lång tid innan sådana planer har upprättats för alla de tätorter där sådana planer i och för sig är angelägna. Regeringen har därför angett atl en prioritering bör ske i samråd mellan länsstyrelserna och kommunerna så att en koncentration av insatserna kan ske till de tätorter där problemen är störst. Vidare har regeringen angett atl de områdesplaner som nu upprättas kan göras enkla. Till slor del bör man med utgångspunkt i planering och överväganden om tätortsutvecklingen som tidigare har gjorts i kommuner­na kunna göra en första analys som kan ligga till grund för översiktliga överväganden om arealbehov, utbyggnadsriktningar m. m. Planverket och lantbruksstyrelsen har regeringens uppdrag att lämna kommunerna vägled­ning för och exempel på hur den fysiska planeringen kan utföras så all den tillgodoser intresset av att skydda jordbruksmarken.

Även med en begränsad ambitionsnivå i planeringsarbetet är det arbete som skall utföras omfattande och innefattar många svåra överväganden och beslut. Regeringen har litgått ifrån all huvuddelen av del arbete som skall utföras under planeringsskedets andra etapp skall kunna avslutas och redovisas av länsstyrelserna under år 1982. Denna tidsplan gäller självfal­let också för arbetet med de nu aktuella områdesplanerna. Med lanke på frågans vikt för den fysiska riksplaneringen och den fortsatta kommunala planeringen samt med hänsyn lill sambanden med den regionalpolitiska planeringen har regeringen för de fyra regioner som jag tidigare har nämnt angett att länsstyrelserna skall göra en sammanställning och utvärdering av

Prop. 1978/79:213

25

Lule

å

, Bodens, Pite

å

 ocli 

Ä

lvsliyiis

Figur 6.

Markhushållning. Utgångspunkter för fortsatt arbete med markhushållnings-frägor enligt regeringens beslut.

Figuren utgör en samman­fattande illustration av inne­hållet i regeringens beslul. Redovisningen är schema­tisk del fullständiga inne­hållet i regeringens beslul återfinns i bil. 2.

r.'.".'.'| Överväganden i regional

om   markhushåll-

skala ning

'

'       ,       ,                              ,   ,      ,0,,

Ömråden för vilka läns­styrelserna bör tillhanda­hålla ett samlat material om hushållning med jord­bruksmark

Härutöver bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expande­ra och där konflikter med jord­bruksintressena kan förutses.

Prop. 1978/79:213

26

det år 1980 föreliggande resultatet av kommunernas arbele med områdes­planering. Denna utvärdering skall av länsstyrelserna utnyttjas som under­lag för en analys av hur olika alternativ beträffande tätorternas tillväxt inverkar på kravet på markhushållning. Med utgångspunkt i denna analys skall länsstyrelserna i arbetet med länsplanering 1980 göra en avstämning mot de förslag lill planeringstal för befolkningsutvecklingen som motiveras från regionalpolitiska utgångspunkter. Det ankommer på länsstyrelserna atl överlägga med kommunerna om i vilken takt arbetet kan bedrivas och att överenskomma om vilket material som kan ligga till grund för en sådan sammanställning och utvärdering som länsstyrelserna skall göra år 1980. Jag vill emellertid erinra om vad jag tidigare har sagt om del angelägna i att de översiktliga markanvändningsfrågorna snabbt kan klaras ul så alt en fastare grund skapas för fortsalt arbete med den mera detaljerade plane­ringen.

För Göteborgsregionen, kustkommunerna i Halland och Skånelänen har regeringen vidare angett alt länsstyrelserna i anslutning till sin redovisning av länsplanering 1980 också skall lämna regeringen synpunkter på behovel av fortsatt planeringssamverkan i regional skala. Jag vill betona att detta inte får uppfattas så atl regeringen avser alt tillskapa några nya typer av planeringsorgan. Det torde enligt min mening finnas tillräckliga möjligheter atl, inom ramen för de olika former för inlerkommunal samverkan som redan finns och med de möjligheter till statligt inflytande på den kommuna­la planeringen som ges i gällande lagar, åstadkomma erforderlig samord­ning av planeringen för större regioner. Det finns emeilerlid behov av att överväga om de former för samverkan och de samverkansområden som nu är etablerade är lämpade för att möta de krav på en bättre markhushållning som ställs i den fysiska riksplaneringen.

De riktlinjer för hushållning medjordbruksmark som har ställts upp i den fysiska riksplaneringen bygger på ell riksdagsultalande år 1969 enligt vilket högvärdig jordbruksmark inte bör tas i anspråk för tälbebyggelseändamål om en från samhällsbyggandels synpunkter likvärdig lösning kan åstad­kommas på annan, för jordbrukel mindre värdefull mark (JoU 1969:21). I prop. 1972:111, bilaga 2, anförde föredragande departementschefen att detta uttalande självfallet skall beaktas vid de slatliga myndigheternas granskning av kommunala ulbyggnadsplaner. Som bakgrund till behovet av att i ökad utsträckning ta hänsyn lill jordbrukets intressen påpekade departementschefen att den areella produktionen koncentreras till de bästa markerna samlidigl som anspråken på mark och miljö ökar från andra samhällssektorer, varvid uppstår konflikter som är särskilt utpräglade mellan jordbruket och de expanderande tätorterna i landets bättre jord­bruksområden. Vid sin behandling av propositionen godtog riksdagen vad föredraganden anfört men avslog en motion med förslag om elt direkt riksdagsbeslut om atl odlad jord och även god odlingsbar jord inte får användas så atl jordbruksproduktionen förhindras.

Vid sin granskning av resultatet av arbetet under programskedet fann

Prop. 1978/79:213

27

regeringen att jordbrukels markanspråk i vissa avseenden behövde preci­seras under planeringsskedet. I den promemoria som fogades till regering­ens beslut med anledning av programskedel påpekades att jordbrukspro­duktionens framlida omfattning studerades av 1972 års jordbruksulredning och att kommande ställningstaganden i denna fråga skulle bli avgörande för jordbruksmarkens framlida storlek. Tills vidare borde restriktivitet iakttas med att ta i anspråk jordbruksmark för andra ändamål. Vidare konstaterades i promemorian alt de då gällande jordbrukspolitiska målen bl. a. innebar all möjligheterna till jordbruksproduktion skulle tillgodoses i olika delar av landet, varför begreppet högvärdig jordbruksmark borde definieras med utgångspunkt i de förhållanden som råder i skilda landsde­lar.

Vid sin behandling av prop. 1975/76: 1 med redovisning av programske­det i den fysiska riksplaneringen godtog riksdagen de nyss angivna ut­gångspunkterna för arbetet under planeringsskedet (CU 1975/76: 1, rskr 1975/76:45). Utskottet påpekade i anslutning härtill också att riktlinjerna bör beaktas även i enskilda planbeslul och alt del är av myckel slor vikt att inte äldre preliminära planöverväganden får leda till att den fysiska riks­planeringens riktlinjer uppluckras.

Våren 1978 fattade statsmakterna beslul om nya riktlinjer för jordbruks­politiken (prop. 1977/78: 19, JoU 1977/78: 10, rskr 1977/78:103). Beslutet innebär vad gäller jordbruksmarkens omfattning atl ungefär nuvarande åkerareal bör bibehållas. Den brukningsvärda åkerjorden bör därför skyd­das mot exploatering för andra ändamål. Samtidigt är det, enligt vad utskottet med instämmande av riksdagen anför, ofrånkomligt all viss mindre del av vår nuvarande åkerareal även i framliden kommer att tas i anspråk för andra angelägna samhällsändamål. I riksdagens beslul betonas att del är angeläget att dessa preciseringar i fråga om jordbruksmarkens framtida omfattning beaklas i den fortsatta fysiska riksplaneringen.

Vid sin granskning av resullalel av arbetet under planeringsskedet fann regeringen att belydande fortsatta planeringsälgärder är nödvändiga för atl fastlagda riktlinjer beträffande hushållning med jordbruksmarken skall kunna fullföljas. I den promemoria som fogades till regeringens beslut med anledning av arbelel under planeringsskedet anges, som jag tidigare i detta avsnitt har redovisat, vissa utgångspunkter som skall ligga till grund för regeringens prövning av ärenden rörande detaljplaner, byggnadslov m. m. som underställs regeringens prövning. Jag vill erinra om att dessa utgångs­punkter inte är avsedda att ulgöra några nya riktlinjer, utan har karaktär av principer som regeringen avser att tillämpa vid sin bedömning av enskilda ärenden i syfte atl fullfölja de av statsmakterna uppställda riktlinjerna för hushållning med jordbruksmarken och för jordbrukspolitiken. Dessa prin­ciper innebär all för alt regeringen skall medge att brukningsvärd jord­bruksmark får las i anspråk för andra ändamål skall dels vissa krav på planering och utredning vara uppfyllda, dels del redovisade malerialel visa att andra väsentliga samhällsintressen inte kan tillgodoses på elt tillfreds-

Prop. 1978/79:213

28

ställande sätt utan att kravet på hushållning med jordbruksmark får vika. Som exempel på andra väsentliga samhällsintressen nämns bosladsförsörj­ningsbehovet, intresset av väl fungerande arbetsmarknader och hävdandel av viktiga naturvårds- och rekreationsintressen.

Jag skall nu redovisa hur jag ser på dessa principer i förhållande till de riktlinjer som har ställts upp i den fysiska riksplaneringen.

När del först gäller kravet på planering och utredning som underlag för beslut om fastslällelse av detaljplaner, byggnadslov m. m. har detla enligt min mening fullt stöd i uppställda riktlinjer för hushållning med mark och vatten och i de uttalanden om tillämpningen av dessa som har gjorts av riksdag och regering. Åtskillig lid har förflutit sedan riktlinjerna ställdes upp. Jordbrukets intressen har under denna tid genom bl. a. lantbrukssty­relsens och lantbruksnämndernas medverkan i stor utslräckning precise­rats. Del är därför enligt min mening såväl rimligt som befogat att nu ställa högre krav på bedömningsunderiaget i de fall konflikter uppstår med kravet på hushållning med jordbruksmark. Jag vill emellertid erinra om vad jag tidigare har sagt om att ytterligare tid erfordras innan färdiga områdesplaner kan finnas för alla de orter där sådana konflikter kan komma att uppstå. Man torde därför t. v. få räkna med att ett enklare underlagsmaterial i många fall får accepteras. Man bör emellertid enligt min mening kunna kräva att ett sådant material visar vilka överväganden om alternativa utbyggnadsområden som har gjorts och vilka konsekvenser som i stort uppstår vid val av skilda alternativ.

När det sedan gäller frågan om i vilka fall jordbruksmark bör få tas i anspråk för andra ändamål innebär de av regeringen uppställda principerna att de riktlinjer som riksdagen har ställt upp för hushållningen med jord­bruksmark har anpassats till de förutsättningar som numera råder. Den viktigaste skillnaden är att begreppet högvärdig jordbruksmark har ersatts av begreppet brukningsvärd jordbruksmark. Vidare anges i riktlinjerna att jordbruksintresset skall ges företräde om likvärdiga lösningar kan åstad­kommas på annan mark, medan regeringen har angett atl detla bör ske om del tilltänkta ändamålet kan uppnås på annal, tillfredssläUande säll. Dessa förändringar grundas på riksdagens beslut om nya riktlinjer för jordbruks­politiken.

Begreppet högvärdig jordbruksmark har inte definierats närmare än att det skall tolkas med utgångspunkt i de förhållanden som råder i skilda delar av landet. När del år 1969 logs in i jordbruksulskotlels betänkande pågick fortfarande en snabb minskning av landets åkerareal. Åkerarealen delades grovt in i tre kategorier, på lång sikt odlingsvärd åker, marginell åker och åker som bedömdes komma att tas ur produktion i en nära framtid. Med högvärdig jordbruksmark torde då närmast ha förståtts sådan åkermark som bedömdes vara odlingsvärd på lång sikt. Några rimliga skäl att slälla särskilda krav på hushållning med sådan jordbruksmark som bedömdes komma alt las ur produktion torde däremot inte ha förelegat.

Under de senaste åren har förhållandena ändrats väsentligl. Avgången

Prop. 1978/79:213

29

av produktiv jordbruksmark har i stort sett upphört, bl. a. som en följd av atl förutsättningarna för en lönsam jordbruksdrift i flera avseenden har förbättrats. Betydande arealer jordbruksmark i skogslänen som tidigare bedömdes komma att tas ur produktion anges numera i lantbruksstyrelsens redovisning som områden av primärt intresse för jordbrukel. Medvetenhe­ten om betydelsen av atl för framliden bevara våra biologiska produktions­resurser har ökat. Nya riktlinjer för jordbrukspolitiken har lagts fast. Dessa förändringar medför enligt min uppfattning att begreppet högvärdig jordbruksmark i della sammanhang har förlorat sin mening. Kravet på hushållning medjordbruksmark bör såsom ursprungligen lorde ha avsetts gälla all sådan mark som bedöms komma atl brukas på lång sikt. Med de nya förutsättningar som nu gäller torde detta innebära att man i den fysiska riksplaneringen bör ställa krav på hushållning med all brukningsvärd jord­bruksmark.

Begreppet brukningsvärd jordbruksmark bör definieras i enlighet med tillämpningsområdet för den lag om skötsel av jordbruksmark som föreslås i prop. 1978/79: 163. Som brukningsvärd jordbruksmark bör således be­traktas mark som med hänsyn till läge, beskaffenhet och övriga förutsätt­ningar är lämpad för jordbruksproduktion. Del bör som hittills ankomma på främst lantbruksnämnderna alt ange vilken mark som bör betecknas som brukningsvärd. De detaljerade klassificeringar av jordbruksmarken som utförs av lantbruksnämnderna - ofta i samråd med lokala intresseor­ganisationer - som underiag för kommunernas planering lorde vara väl lämpade för sådana bedömningar. Del arbele som f. n. pågår i samarbete mellan länsstyrelser, lantbruksnämnder och kommuner torde nämligen i stor utslräckning redan vara inriktat efter de utgångspunkter som jag nu har angett.

Jag vill påpeka att också jordbruksmarkens kvalitet självklart bör tillmä­tas betydelse vid avvägningar mellan motstående intressen. Vid sådana avvägningar mäste hänsyn tas till den tyngd de olika intressena har i det enskilda fallel. Härvid kan man naturligtvis inte bortse från hur den ak­tuella marken har klassificerats, arronderingsförhållanden m. m.

När del slutligen gäller begreppen likvärdiga resp. tillfredsställande al­ternativ, vill jag först påpeka alt två olika alternativ för lätortsutbyggnad aldrig lorde vara likvärdiga i alla avseenden. Vid val mellan alternativen blir det under alla förhållanden fråga om all göra kompromisser som bedöms vara lillfredsslällande vid en sammanvägd bedömning. Avsikten med användningen av begreppet likvärdig i detta sammanhang torde emel­lertid ha varit atl ge uttryck åt uppfattningen alt jordbruksintresset bör tillgodoses bara om det kan ske utan några uppoffringar från andra intres­sen. De uttalanden som statsmakterna har gjorl i samband med den fysiska riksplaneringen måsle emellertid tolkas så att kravet på hushållning med jordbruksmark skall hävdas starkare.

Mot bakgrund av vad jag nu har sagt bör som riktlinje i den fysiska

Prop. 1978/79:213

30

riksplaneringen gälla atl brukningsvärd jordbruksmark inte bör tas i an­språk för bebyggelse om en från samhällets synpunkt tillfredsställande lösning kan åstadkommas på annan mark. Enligt min mening bör riksda­gens godkännande inhämtas belräffande denna anpassning av riktlinjerna för hushållning medjordbruksmark.

2.3.5 Fritidsbebyggelse

De riktlinjer som lades fast av statsmakterna år 1972 innebär all frilids-bebyggelsen bör utvecklas i mer planmässiga former än tidigare. En plane­ring anses speciellt angelägen för kusterna och de slörre insjöarnas strand­områden. I riktlinjerna understryks vidare att ny fritidsbebyggelse bör förläggas så att den inte inkräktar på stränder som är av värde främsl för friluftslivet och naturvården. 1 områden där konkurrensen om marken är slor, är tätare former av bebyggelse att föredra med hänsyn till bl.a. friluftslivels intressen medan spridd fritidsbebyggelse i form av enstaka hus eller mindre husgrupper fortfarande är en lämplig form av fritidsbebyg­gelse i andra delar av landet.

De skärpningar av naturvårdslagens bestämmelser som riksdagen beslu­tade om år 1974 innebär att ökad hänsyn till naturvård och friluftsliv måsle las vid utbyggnad av fritidsbebyggelse.

I statsmakternas beslul år 1975 med anledning av programskedet i den fysiska riksplaneringen framhålls att restriktivitet bör tillämpas i fråga om ytterligare fritidsbebyggelse inom områden som berörs av de geografiska riktlinjerna i avvaktan på atl man upprättar översiktliga markanvändnings-planer som beaktar riktlinjerna för bushållning med mark och vatten. Särskill stor återhållsamhet med att tillåta fritidsbebyggelse bör iakttas vid de obrutna och högexploaterade kusterna, på Öland och Golland saml i fjällvärlden. Under planeringsskedet bör vidare kommunerna förbättra sin planberedskap inom vissa angivna områden i inlandet som har goda förut­sättningar för fritidsbebyggelse.

Fritidsbebyggelsens utveckling under 1970-lalet har på uppdrag av bo­stadsdepartementet kartlagts av lantmäteriverket' (sefig. 7). Vid slutet av år 1975 fanns ca 590000 fritidshus i landet, vilket innebär en nettoökning med ca 92000 hus sedan oktober 1970. Ungefär hälften av alla fritidshus fanns vid kusterna, på Öland och Gotland, vid de större insjöarna, i älvdalarna och i fjällen. Under perioden 1970-1975 har netloökningen av antalet fritidshus varit störst i vissa av dessa områden och i storstadsregio­nerna. Nytillskottet av fritidshus är i vissa områden betydligt slörre än den redovisade netloökningen. Detta gäller främst i storstadsregionerna där en

' Fysisk riksplanering, undeHagsmaterial nr 9 år 1978. 1 rapporten anges att de redovisade uppgifterna om fritidsbebyggelsens utveckling bör tolkas med försiktig­het på grund av vissa felkällor i underlagsmaterialet (se även texten till fig. 7).

Prop. 1978/79:213

31

Norra tjallomi

å

iiet

1300/35

Figur 7.

Fritidsbebyggelsens utveck­ling oktober 1970-december 1975

Kusterna

De större insjöarna Fjällen

000     /     Nettoökning av antalet

fritidshus.

/ OC Relativ ökning av anta­let fritidshus (procent)

För Qällområdena är redovis­ningen av antal fritidshus per km missvisande då hela kalfjällsområdet ingår i landar­ean.

Figuren redovisar nettoföränd­ringen av antalet fritidshus vid jämförelse mellan lantmäteriets inventeringar av fritidsbebyggel­sen åren 1970 och 1975. Denna jämförelse kan innehålla vissa felaktigheter - bl. a. har sanno­likt inventeringskvaliteten i flera områden varit högre vid 1975 års inventering, varför ökningen av antalet fritidshus under perioden 1970-1975 kan ha överskattats.

1  vissa områden är antalet

nyuppförda fritidshus betydligt

större än den redovisade netto­

ökningen. Det gäller främst i

storstadsområdena där en bety­

dande andel av fritidshusen har

omvandlats till permanentbostä­

der. I andra områden utgörs en

betydande del av den redovisade

nettoförändringen av tidigare

helärsbostäder som har tagits i

anspråk för fritidsändamål.

Antal fritidshus per km land­area december 1975

~-,        - 1,0

_ j

?; 1,1- 4,0

WMi  4,1- 8,0

Ä »

'-i.o

HH 12,1-20,0

Källa: Statens lantmäteriverk. Fritidsbebyggelsen i Sverige 1975/76. (Fysisk riksplanering. Underlagsmaterial 1977:9)

Prop. 1978/79:213

32

betydande andel av de äldre fritidshusen under perioden har omvandlats till permanenlbosläder. EU delvis nytt drag i utvecklingen är den snabba ökningen av antalet fritidshus i Qällen, främsl del södra Ijällområdel i Kopparbergs och Jämtlands län.

Utvecklingen av fritidsbebyggelse under åren 1976 och 1977 inom några av de områden där fritidsbebyggelsen under perioden 1970-1975 har ökat särskilt kraftigt har studerats särskilt av lantmäteriverket. Den komplette­rande studien visar en någol långsammare tillväxttakt i kustkommunerna i södra Sverige, på Öland och på Gotiand. Det åriiga tillskotlel av fritidshus har däremot ökat betydligt i fjällkommunerna i Kopparbergs och Jämt­lands län. Inom dessa områden har vidare omfattande markområden för utveckling av ytteriigare fritidsbebyggelse angetts i den kommunala plane­ringen.

Frågor som rör fritidsbebyggelsens utveckling och omfattning samt olika problem i samband med fritidsbebyggelse har behandlats utförligt av många kommuner under planeringsskedet. Särskild tyngd har dessa frågor haft i planeringen av landets kuster, Qäll och älvdalar.

Den genomförda planeringen har i allmänhet inneburit att kommunernas överblick över markanvändningsproblemen i samband med utveckling av fritidsbebyggelse har ökat. Flera remissinstanser påpekar emellertid att det mot bakgrund av såväl den hittillsvarande utvecklingen som kommunernas planer finns anledning till oro vad gäller fritidsbebyggelsens utveckling inom vissa områden som berörs av den fysiska riksplaneringens geografis­ka riktlinjer.

Regeringen har vid sin granskning av resultatet av arbetet under plane­ringsskedet funnit att det är befogat alt inta en restriktiv hållning till utveckling av ytterligare enskild fritidsbebyggelse i vissa områden som i särskilt hög grad är känsliga för påverkan eller efterfrågade för friluftsliv. En fortsalt bebyggelseutveckling enligt lidigare mönster är i dessa fall inte förenlig med de uppställda riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Det har samtidigt vid granskningen visal sig alt det i andra områden finns goda förutsättningar atl tillgodose angelägna önskemål om utveckling av enskild fritidsbebyggelse.

I den promemoria som fogas lill regeringens beslut med anledning av planeringsskedet i den fysiska riksplaneringen anges att kravet på översikt­lig plan som tillgodoser riktlinjerna bör hävdas starkare inom flera områ­den med geografiska riktlinjer. Det fortsatta planeringsarbete som rör fritidsbebyggelsens utveckling i områden med geografiska riktlinjer skall enligt regeringens beslut redovisas särskill av länsstyrelserna år 1982.

Regeringen uttalar i sina beslut län för län alt den fortsatta planeringen för södra Bohuskusten, Hallandskusten, Skånekuslen, Blekingekusten, Bråviken, kusterna i Stockholms och Södermanlands län, delar av kusten i Uppsala län samt Öland och vissa delar av Gollandskuslen bör inriktas på ulbyggnad av anläggningar för friluftsliv och andra former av fritidsboende

Prop. 1978/79:213

33

än enskilda fritidshus. Enskild fritidsbebyggelse bör tillåtas endast i form av mindre kompletteringar av befintlig bebyggelse. Den begränsade till­gängligheten lill stränderna motiverar en översyn av vissa helt eller delvis utbyggda detaljplaner. Liknande uttalanden gör regeringen för vissa in­sjöområden och primära rekreationsområden.

Likaså bör enligt regeringens beslut planeringen för norra Bohuskusten, Småland-Östgöla skärgård. Höga kusten. Siljansbygden och del södra fjällområdet inriktas på fritidsboende i andra former än enskilda fritidshus, så all områdena kan utnyttjas även av de grupper av befolkningen som inte äger fritidshus. I dessa områden bör turismen och friluftslivets intressen prioriteras. Stor restriktivitet bör gälla med all tillåta ytleriigare enskild fritidsbebyggelse.

Även inom övriga kust- och insjöområden, fjällområden och älvdalar är det enligt regeringens beslul angeläget att man överväger ytleriigare en­skild fritidsbebyggelse bara om naturvårdens och friluftslivels intressen samlidigl kan tillgodoses. I strandnära områden och på de öar som har stort värde för friluftslivet bör enskild fritidsbebyggelse undvikas.

Regeringen anför i sina beslut atl planeringsprogram för att samordna bl.a. turismens och fritidsbebyggelsens utveckling bör upprätias som etl led i del fortsatta planeringsarbetet för i första hand Öland, Siljansbygden saml det södra fjällområdet i Kopparbergs och Jämtlands län. Länsstyrel­serna bör år 1980 lämna en etappredovisning av planeringsarbetet för dessa områden.

I samband med redovisningen år 1980 skall de berörda länsstyrelserna också ange om det finns behov av atl med stöd av bestämmelserna i 10 a § byggnadslagen (1947:385, omtryckt 1972:775, ändrad senast 1978:932) föreskriva om upprättande av generalplan för Hallandsåsen i Kristianstads län, för någon eller några delar av det södra Qällområdel, Hallandskusten och Öland.

De utgångspunkter som anges i regeringens beslut för den fortsatta planeringen av fritidsbebyggelse sammanfallas i fig. 8.

1 regeringens beslul påpekas alt del i flera regioner i landet krävs särskilda överväganden om hur samordning bör ske mellan riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen och de regionalpoliliska riktlinjerna. Vid pla­neringen för sådana områden bör man uppmärksamma de sysselsättnings­effekter och möjligheter alt stödja befintlig service som en planmässig ulbyggnad av bl. a. anläggningar för turism och fritidsboende kan ge.

I regeringens beslut anges vidare att bl.a. vissa områden i södra och mellersta Sveriges inland är så belägna alt en växande efterfrågan på fritidshus kan förväntas. Det är angeläget att kommunerna vidtar åtgärder för att möta denna efterfrågan. Härvid bör man på grundval av översiktliga planmässiga bedömningar överväga vilken planberedskap som bör upp­rätthållas inom olika områden. 1 den promemoria som bifogas regeringens beslut betonas att kravet på planmässighet inte behöver innebära utveck-

3    Riksdagen 1978/79. 1 .saml. Nr 213

Prop. 1978/79:213

34

Figur 8. Fritidsboende.

Utgångspunkter enligt rege­ringens beslut för fortsatt ar­bete med fritidsboendefrågor i vissa delar av landet

S

ö

dra \ li

å

llom

Figuren utgör en samman­fattande illustration av inne­hållet i regeringens beslut. Redovisningen är schema­tisk det fullständiga inne-

r.-y hållet   i  regeringens   beslut

''' återfinns i bU. 2.

I        1 Planeringen bör inriktas

'---- ' på utbyggnad  av  andra

former av fritidsboende

än enskild fritidsbebyg­

gelse. Enskild fritidsbe­

byggelse bör tillåtas en­

dast i form av mindre

.,

kompletteringar   av   be-

fintlig bebyggelse.

[TTrnTl Planeringen bör inriktas på utbyggnad av andra former av fritidsboende än enskild fritidsbebyg­gelse. Stor restriktivitet bör gälla med att tillåta ytterligare enskild fritids­bebyggelse.

riv"."!] Fritidsbebyggelse bör

övervägas endast om na­turvårdens och friluftsli­vets intressen samtidigt kan tillgodoses. I strand-nära områden och på de öar som har stort värde för friluftslivet bör en­skild fritidsbebyggelse undvikas.

 Samordnade planerings-program för bl. a. turis­mens och fritidsbebyg­gelsens utveckling bör upprättas som en del av det fortsatta planerings­arbetet.

Prop. 1978/79:213

35

ling bara av tätbebyggda fritidsbyar. Utbyggnad av spridd fritidsbebyggel­se kan ofta vara en lämplig form av fritidsboende om utbyggnaden grundas på översiktliga bedömningar av inverkan på bl. a. bevarandeintressen.

De riktlinjer som hittills har ställts upp i den fysiska riksplaneringen beträffande fritidsbebyggelsens utveckling har i första hand inneburit atl man i vissa områden skall iaktta restriktivitet med all tillåta ytterligare fritidsbebyggelse i avvaktan på att en översiktlig planering har sketl som tillgodoser bl.a. naturvårdens, friluftslivels och kulturminnesvårdens intressen.

En sådan planering har i stor utsträckning kunnat genomföras under planeringsskedet. Av kommunernas planer och program för fortsatta åt­gärder kan ulläsas all man i många fall avser att för vissa områden genom­föra en mer detaljerad markanvändningsplanering. Klarare utlolkningar av innebörden av riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen har efterlysts till ledning för den fortsatta planeringen.

Som jag nyss har redovisat anges i regeringens beslul relativt detaljerade utgångspunkter för hur man bör se på utvecklingen av fritidsbebyggelse i främst sådana områden, som omfattas av s. k. geografiska riktlinjer. Dessa utgångspunkter har härlelts ur de hittills uppställda riktlinjerna för de berörda områdena. Riktlinjerna innebär att särskild hänsyn bör las till bevarandeintressena i dessa områden. Sedan arbetet under planeringsske­det har utvärderats bör riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen beträffan­de fritidsbebyggelse nu ges ett tydligare uttryck. Jag kommer därför i del följande att föreslå hur dessa riktlinjer bör förtydligas.

Jag vill särskilt understryka all de riktlinjer som jag förordar i det följande inte är avsedda atl ersätta de mera detaljerade utgångspunkter för den fortsatta planeringen som anges i regeringens beslut med anledning av arbetet under planeringsskedet.

De förlydliganden av riktlinjerna som bör ske bör i största möjliga utslräckning knyta an till den områdesindelning som gäller i den fysiska riksplaneringen genom de geografiska riktlinjerna och baseras på de över­väganden belräffande markanvändningen i dessa områden som lidigare har gjorts i den fysiska riksplaneringen.'

De tre obrutna kusterna utgör också primära rekreationsområden. Det­samma gäller Öland och Gotland. Bebyggelseutvecklingen i dessa områden har i vissa fall varit snabb under senare år och på nägra håll planeras betydande tillskoll av enskild fritidsbebyggelse. Även om det inom delar av dessa kustområden torde rymmas viss ytterligare enskild fritidsbebyg­gelse är restriktivitet mot sådan bebyggelse motiverad med tanke på öns­kemålet att bevara områdenas stora natur- och kulturvärden och alt göra dem allsidigt tillgängliga för rekreation och turism. Som riktlinje i den fysiska riksplaneringen bör därför för de obrutna kusterna, för Öland och

' Statens planverk har på karta avgränsat de områden som omfattas av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer, se bl.a. prop. 1975/76:1, karta 1.

Prop. 1978/79:213

36

för Gotlands kust gälla att fritidsbebyggelse endast bör medges om den är förenlig med naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen och om bebyggelsen sker i former som möjliggör ett allsidigt utnyttjande av områ­dena för rekreation och turism.

De högexploaterade kusterna rymmer en stor del av den befintliga fritidsbebyggelsen i landet. Stora delar av de för friluftsliv mest lämpade stränderna är spärrade av bebyggelse samtidigt som behovet av rekrea­tionsområden för stora befolkningsgrupper är stort. Utrymmet för ytterli­gare bebyggelse har under planeringsskedet i huvudsak bedömts vara mycket begränsat. Områdena bör betraktas som i princip fullbyggda när del gäller enskild fritidsbebyggelse. Som riktlinje i den fysiska riksplane­ringen bör för de högexploaterade kusterna gälla atl enskild fritidsbebyg­gelse i princip bör medges endast i form av mindre kompletteringar av befintlig bebyggelse. Om i vissa områden större tillskott av bebyggelse kan medges bör sådana former för bebyggelsen väljas som möjliggör ett högt utnyttjande av fritidsbostäderna och som ger förutsättningar för fritids­boende också för sådana grupper av befolkningen som inte äger fritidshus.

Inom övriga kuster finns många områden som har stort värde för natur­vård, friluftsliv eller kulturminnesvård. Inom andra delar av dessa kuster lorde en viss fortsatt bebyggelseutveckling kunna ske utan allvarliga kon­flikter med motstående intressen under förutsättning atl tillgängligheten till stränderna bevaras. En allmän återhållsamhet med alt tillåla ytteriigare fritidsbebyggelse är emellertid befogad med tanke på kusternas särskilda belydelse för naturvård och friluftsliv. Likartade förhållanden som de nu nämnda gäller också för flertalet av de större sjöar och älvdalar som omfattas av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Som rikt­linje i den fysiska riksplaneringen för de övriga kusterna, för de större sjöarna och älvdalarna bör gälla att man bör iaktta återhållsamhet med att tillåta fritidsbebyggelse och alt sådan bebyggelse bör medges bara om den inte minskar strändernas tillgänglighet och om naturvårdens, friluftslivets, kulturminnesvårdens och de areella näringarnas intressen samtidigt kan tillgodoses.

I fjällvärlden utanför de obrutna fiällonirådena har i vissa fall en omfat­tande utveckling av fritidsbebyggelse ägt rum. En betydande forlsalt ut­veckling planeras i flera områden. Det är angeläget alt denna utveckling sker på sådant sätt att bl.a. naturvårdens och rennäringens intressen beaktas och att tillräckliga områden avsätts för friluftsliv och för andra former av fritidsboende än enskild fritidsbebyggelse. I viss utsträckning kan bebyggelseutvecklingen länkas till attraktiva skogs- och sjöområden nedanför fjällvärlden. 1 de delar av fjällvärlden som ligger i anslutning lill obrutna fjällområden, är lätt tillgängliga eller som i övrigt har särskilt värde för naturvård, friluftsliv eller renskötsel bör enskild fritidsbebyggelse und­vikas. Som riktlinje i den fysiska riksplaneringen för fjällvärlden utanför de obrutna fjällområdena bör gälla atl fritidsbebyggelse bör undvikas i områ-

Prop. 1978/79:213

37

den som ligger i anslutning lill obrutna fjällområden och i andra områden som har särskild belydelse för naturvård, friluftsliv och rennäring. I de områden där bebyggelse kan medges bör i första hand sådana former för bebyggelsen väljas som medger elt högl utnyttjande av fritidsbostäderna och som ger förutsättningar för fritidsboende också för sådana grupper av befolkningen som inte äger fritidshus.

En stor del av de primära rekreationsområdena innefattas i de områdes­typer som jag nu har redogjort för. För de primära rekreationsområdena bör i övrigl gälla att fritidsbebyggelse bör medges bara om naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen samtidigt kan tillgodoses och om den möjliggör etl allsidigt utnyttjande av områdena för rekreation och turism.

I alla de områdestyper som jag nu har nämnt och i andra områden av särskild betydelse för naturvård, friluftsliv, kulturminnesvård m.m. bör man i planeringen sträva efter atl bevara slörre sammanhängande områden obebyggda.

Riksdagens godkännande bör enligt min mening inhämtas beträffande de förlydliganden av riktlinjerna för fritidsbebyggelsens utveckling som jag har förordat i del föregående.

Arbetet under planeringsskedet har som framgått av vad jag nyss har sagt visat att i första hand den enskilda fritidsbebyggelsens utveckling måste begränsas i vissa områden för alt naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen skall kunna tillgodoses och för atl större sammanhängande områden skall kunna bevaras obebyggda och tillgängliga för allmänheten. Jag vill emellertid understryka att slora delar av landet i övrigt är väl lämpade för utveckling av fritidsbebyggelse i olika former. Fritidsbebyggelse i form av enstaka hus eller mindre husgrupper kan bidra till atl möjligheterna att upprätthålla sysselsättning och service ökar samt all ett befintligt men outnyttjat byggnadsbestånd kommer lill användning. Fritidsbebyggelse, främst i form av fritidshus för kortlidsuthyrning, kan ibland vara ett slöd lill jordbruksnäringen. Det gäller särskill i områden där jord- och skogsbruk bedrivs i form av kombinationsföretag. Det regional­politiska stödet lill förelag i glesbygder (prop. 1978/79:112) bör bl.a. kunna bidra till finansieringen av byggandet av fritidshus för kortlidsut­hyrning.

Med hänsyn lill den ökade restriktivitet som regeringen har förordat när del gäller alt tillåla enskild fritidsbebyggelse i kustområdena i södra Sveri­ge saml på Öland och Golland kommer sannolikt anspråken på mark för fritidsbebyggelse i vissa inlandsområden atl öka. Det gäller särskill i stor­stadsområdenas närhet. En ökad efterfrågan på fritidshus i vissa inlands­områden i södra och mellersta Sverige kan redan märkas. 1 områden där en utveckling av fritidsbebyggelsen kan medföra konflikter med andra intres­sen, måste tätare former av bebyggelse väljas om även andra intressen skall kunna tillgodoses. När det gäller fritidsbebyggelsens utveckling i

Prop. 1978/79:213

38

inlandet vill jag i övrigt hänvisa till att denna fråga kommer att behandlas i den nya rapporten om hushållning med mark och vatten.

2.3.6 Primära rekreationsområden

Ett omfattande planerings- och utredningsarbete har påbörjats för de primära rekreationsområdena i landet.

Arbetet, som i flertalet fall har bedrivits under ledning av särskilda kommittéer med företrädare för berörda kommuner, har resulterat i ge­mensamma program för fortsatt inlerkommunal planering. För några om­råden har dessutom upprättats gemensamma riktlinjer som underlag för den fortsalla kommunala planeringen. För några av områdena har arbetet med översiktlig markanvändningsplanering kommit långt eller kunnat slut­föras under planeringsskedet. För andra områden återstår arbele för all fullfölja de av statsmakterna uppställda riktlinjerna vad gäller markreser­vationer för en utveckling av turism och rekreation inom rekreationsområ­dena.

Utvecklingen av enskild fritidsbebyggelse är enligt flera remissinstanser det f.n. mest påtagliga markanvändningsproblemel inom de primära re­kreationsområdena. Enligt lantmäteriverkets inventering av fritidsbebyg­gelsen finns en betydande andel av landets fritidshus inom dessa områden. Tillvä.xttakten under perioden 1970-1975 har dessutom varit högre i dessa områden än i landet i övrigt (sefig. 9). Flera remissinstanser påpekar att en fortsatt kraftig tillväxt inom vissa av landets primära rekreationsområden innebär ett hot mot områdenas natur- och rekreationsvärden.

Statens naturvårdsverk har i en skrivelse den 27 november 1978 lill regeringen föreslagil åtgärder för all förhindra en icke önskvärd exploate­ring för fritidsbebyggelse inom de primära rekreationsområdena. Verket förordar att regeringen dels snarasl beslutar om stödåtgärder enligt rekrea­tionsberedningens förslag', dels i särskild skrivelse till länsstyrelserna och kommunerna anger de riktlinjer för markanvändningen som t. v. skall gälla inom de primära rekreationsområdena.

I den promemoria som bifogas regeringens beslut om fullföljande av riktlinjer för hushållning med mark och vatten förutsätts all planeringen för de primära rekreationsområdena fullföljs i enlighet med de program som har upprättats. Enligt regeringens beslut skall länsstyrelserna år 1982 läm­na en särskild redovisning av planeringsläget m.m. inom de primära re­kreationsområdena. För flera områden, bl. a. södra fjällområdet, bör enligt besluten samordnade planeringsprogram för bl. a. turismens och fritidsbe­byggelsens utveckling upprättas. Vidare betonas atl fritidsbebyggelsen i områdena bör utvecklas i sådana former som gör områdena tillgängliga för så många människor som möjligt. Vissa rekreationsområden kan emeller-

' Ds Jo 1978:2 Slatliga insatser för turism och rekreation.

Prop. 1978/79:213

\     400/14

',18

.n 1500/48

I

y

'y

"O/-

21

7(H)/48

\

A

V\

\ 20400/77/

il9

i

600/241",--.

n

,

»

**

I   y 

'IIOO/IS

Figur 9.

Fritidsbebyggelsens     utveckling oktober 1970-december 1975 De primära rekreationsområdena

000     /      Nettoökning av antalet fritids-

hus / 00 Relativ ökning av antalet fri­tidshus (procent)

För fjällområdena är redovisningen av antal fritidshus per km" missvisande då hela kalfjällsområdet ingår i landarean.

Figuren redovisar nettoförändringen av antalet fritidshus vid jämförelse mellan lantmäteriets inventeringar av fritidsbe­byggelsen åren 1970 och 1975. Denna jämförelse kan innehålla vissa felaktig­heter bl.a. har sannolikt invente­ringskvaliteten i flera områden varit högre vid 1975 års inventering, varför ökningen av antalet fritidshus under pe­rioden 1970-1975 kan ha överskattats.

1 vissa områden är antalet nyuppförda

fritidshus betydligt större än den redovi­

sade nettoökningen. Det gäller främst i

storstadsområdena där en betydande

andel av fritidshusen har omvandlats till

permanentbostäder. I andra områden

utgörs en betydande del av den redovi­

sade nettoförändringen av tidigare hel­

årsbostäder som har tagits i anspråk för

fritidsändamål.

->---- 

V

\

\\15

1 700/29

4m 117

\1G

'

-z

I

"il4

»

2 200/30

V-J

25/.) 50/7

o

400/29

13

300/2

1500/15

>9

10

,*5:#

>!;Sp 2000/25

-'500/48

f  11300/25 

/   i

II

r :

1/

'../

/

ä

1700/20

1300/21

#

' 900/261,/3,

;SI'§ 2 800/21

400/29

-"la

Antal fritidshus per km" cember 1975

landarea de-

"""1

------ 1

1,0 1,1- 4,0

WM4 8,0

3 8,1-12,0

1

Sydskånes sjö- och åslandskap

2

Östskäne

3

Kullaberg-Hallandsåsen

4

Äsnen-Listerlandet

5

Öland

6

Gotland

7

Småland-Östgöta skärgård

8

Norra Bohuslän

9

Dalsland-Nordmarken

10

Tiveden

11

Sörmlands skärgård

12

Mälaren

13

Fryksdalen

14

Siljansbygden

15

Ljusnan

16

DalaQällen

17

HärjedalsQällen

18

Åre

19

Höga Kusten

20

Vindelälven

21

Tärna-Graddis Qällvärld

22

Norrbottens skärgård

23

Abisko-Kebnekaiseällen

24

Malingsbo-Kloten

25

Nedre Dalälven

Källa: Statens lantmäteriverk

Prop. 1978/79:213

40

tid mot bakgrund av den begränsade tillgången på mark för friluftsliv behöva planeras i huvudsak för den närboende befolkningens rekreations­behov. De utgångspunkter för den fortsatta planeringen för bl. a. de primä­ra rekreationsområdena som regeringen således har angett i sina beslut för varje län torde väl svara mot de syften som statsmakterna har angett beträffande dessa områden. Några ytterligare riktlinjer för markanvänd­ningen inom de primära rekreationsområdena behöver enligt min bedöm­ning inte utfärdas nu.

Planeringen har kommii olika långt i de primära rekreationsområdena. I några områden har erforderliga markanvändningsplaner upprättats, sär­skilda handlingsprogram för den fortsatta utvecklingen anlagils och arbetet inletts med att genomföra planerade åtgärder. 1 andra fall har man ännu bara påbörjat en första översiktlig studie av markanvändningen. Flera förslag lill ny avgränsning m. m. av områdena har förts fram under plane­ringsskedet. Jag skall i del följande redogöra för hur del fortsatta planeringsarbetet för de primära rekreationsområdena bör inriktas och vilken handläggningsordning som därvid bör gälla. Jag har i dessa frågor samrått särskilt med chefen för jordbruksdepartementet.

Riksdagen har för budgetåret 1979/80 anvisat 5 milj. kr. för planering i de primära rekreationsområdena (prop. 1978/79: 100, bil. 13, KrU 1978/79:22, rskr 1978/79:229). Dessa medel bör kunna utnyttjas för all bl.a. upprätta program för turismens utveckling inom olika områden. Sådana program kan utgöra ett viktigt stöd för arbetet i kommuner och länsstyrelser med markanvändningsplaneringen. Regeringen torde senare komma alt ange närmare utgångspunkter för medlens användning.

Jämsides med del nyss nämnda programarbetet bör arbetet med plane­ringen av markanvändningen för områdena fortgå i enlighet med vad som har angetts i regeringens beslut med anledning av arbetet under plane­ringsskedet. Statliga bidrag kan utgå till denna planering genom anslaget för slöd till översiktlig kommunal planering. Planverket bör efter samråd med andra berörda verk och med rekreationsberedningen bistå kommuner och länsstyrelser med råd och vägledning för den fortsatta markanvänd­ningsplaneringen. Det är angelägel att planverket och rekreationsbered­ningen finner lämpliga former för att samordna rådgivningsarbetet och arbetet med att bereda frågor om statligt ekonomiskt stöd lill del fortsatta planeringsarbetet för de primära rekreationsområdena.

I den mån det år 1980 föreligger väl genomarbetade markanvändnings­planer eller förslag belräffande den närmare avgränsningen av områdena bör dessa kunna redovisas i anslutning lill redovisningen år 1980 av vissa frågor i den fysiska riksplaneringen. 1 övrigl bör länsstyrelsernas redovis­ning år 1982 av den andra etappen av den fysiska riksplaneringens plane­ringsskede innehålla en översiktlig redogörelse för hur långl program- och planeringsarbetet vad gäller markanvändningen har kommit för de olika områdena.

Prop. 1978/79:213

41

Genom den handläggningsordning som jag nu har redogjort för torde arbetet med planeringen av markanvändningen i de primära rekreations­områdena komma atl inordnas i det övriga arbetet med den fysiska riks­planeringen på del sätt som riksdagen har förordat (CU 1975/76: 2, s. 7-8).

Arbetet med utvecklingsprogrammen lorde i erforderlig utsträckning kunna samordnas med arbetet med länsplanering 1980.

Under planeringsskedet har från många håll framförts att det slatliga stödet till utbyggnad av anläggningar för fritidsboende och rekreation och för markförvärv för sådana ändamål måste förbättras om de rekrealionspo-liliska målsättningarna skall kunna förverkligas. Rekreationsberedningen har i sitt betänkande lagt fram förslag i dessa hänseenden. Frågor av detta slag behandlas också av fritidsboendekommittén. Jag vill erinra om all regeringen har ställt betydande belopp lill förfogande för utvecklingsåt­gärder inom Åre-området. Vidare torde de medel som regeringen har anslagit för sysselsättningsskapande åtgärder i Vindelådalen och i Norr­bollen komma att lill en del utnyttjas för ålgärder som främjar turism och rekreation. Riksdagen har nyligen uttalat (CU 1978/79:26, rskr 1978/ 79:250) alt markförvärvslån till förvärv av sådan mark som i konkret planering har visat sig lämpad för utbyggnad av turism och rekreation inom i första hand de primära rekreationsområdena bör kunna lämnas med förmånligare amorteringsvillkor. I huvudsak skall gälla de villkor som rekreationsberedningen har föreslagit. Ett yllerligare statligt slöd måste byggas ut i den takt som det samhällsekonomiska utrymmet medger. Härvid bör man sträva efter all finna former för samlade insatser på de områden som bedöms som mest angelägna.

Jag vill i detta sammanhang också erinra om att jordbruksministern avser alt begära regeringens bemyndigande att tillkalla en utredning bl.a. med anledning av vad riksdagen har ullalat om behovet av en komplette­rande utredning inom det frilidspoliliska området (KrU 1978/79: 15, rskr 1978/79:48).

2.3.7 Säkerställande av naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen

Planeringsskedet i den fysiska riksplaneringen har inneburit att kun­skapsunderlaget belräffande bevarandeinlressena har förbättrats och atl flera områden av riksintresse har fått ett bättre skydd. Säsom flera remiss­instanser redovisar förekommer dock en rad olösta konflikter mellan beva­randeintressen och exploateringsintressen. Det gäller bl.a. uppförande av fritidsbebyggelse och turistanläggningar i vissa kust- och fjällområden. Även konflikter med jordbrukets och skogsbrukets intressen förekommer i . betydande omfattning.

Statens naturvårdsverk och flera länsstyrelser anser att naturvården i huvudsak har fått en tillfredsställande behandling under planeringsskedet. För slora delar av landet finns nu översiktliga naturinvenleringar. I några

Prop. 1978/79:213

42

län har arbetet lett fram till s. k. handlingsprogram för naturvården.

Av de områden som har angetts vara av riksintresse för naturvården har endasl vart tionde skyddats genom förordnande enligt naturvårdslagen (se fig. 10). Enligt länsstyrelsernas sammanställningar är ett sådant skydd angeläget för ca två tredjedelar av de områden som har angetts vara av riksintresse. Flera länsstyrelser påpekar att del kommer att ta lång lid att med hittillsvarande resurser genomföra dessa förordnanden. Naturvårds­verket anger atl med nuvarande takt i säkerställandearbetet torde behovet av skydd inte kunna bli tillgodosett före år 2000.

Kunskapsunderlaget beträffande kulturminnesvårdens intressen är allt­jämt otillfredsställande för stora delar av landet. Situationen har dock förbättrats väsentligt under planeringsskedet. Arbetet med att upprätta program som redovisar kulturminnesvårdens intressen har påbörjats. De miljöer och områden som har angetts vara av riksintresse för kultur­minnesvården har bara i begränsad utsträckning erhållit ett långsiktigt skydd genom särskilda förordnanden.

En betydande andel av de områden som har angetts vara av riksintresse för friluftslivet har under planeringsskedet fått etl godtagbart skydd genom de riktlinjer för bebyggelseutvecklingen m. m. som har lagts fasl i de kommunöversikter och markanvändningsplaner som har upprättats av kommunerna. I en del fall har områden för friluftsliv också skyddats genom förordnanden enligt naturvårdslagen. I många områden återstår dock elt belydande arbele med all öka tillgängligheten och all i övrigl möjliggöra ett allsidigt utnyttjande för rekreation. För många områden av riksintresse för friluftslivet är det angeläget att också vissa förordnanden enligt naturvårdslagen kan utfärdas. Bildande av naturreservat torde emel­lertid bara kunna komma ifråga för begränsade delar av dessa områden.

1 samband med planeringsskedet har förslag förts fram om atl belydande områden skall avsättas som naturreservat eller på annal sätt säkerställas enligt naturvårdslagen. Regeringen har i budgetpropositionen för nästa budgetår (prop. 1978/79: 100, bilaga 13) föreslagit att anslaget Ersättning vid bildande av naturreservat m. m. höjs med 5 milj. kr. till 14 milj. kr. och all anslaget Markförvärv för naturvårdsändamål m.m. på kapitalbudgelen ökas med 7 milj. kr. till 11 milj. kr. Tillsammans med tidigare beslutade anslagshöjningar innebär delta nästan en fördubbling av de tillgängliga medlen för atl säkerställa värdefulla naturområden, vilket bör underlätta för naturvårdsverket och länsstyrelserna att genomföra det fortsatta säker­ställandearbetet.

Jag vill samtidigt påpeka all jag inte bedömer del som möjligl all inom överskådlig lid genomföra alla de förslag lill förordnanden enligt natur­vårdslagen som har redovisats under planeringsskedet. De här berörda anslagen bör i första hand användas för sådana områden som är av riksin­tresse för naturvården och friluftslivet och vars bevarandevärden är sär­skilt hotade. Del är en viktig uppgift för naturvårdsverket och länsslyrel-

Prop. 1978/79:213

43

Figur 10. Naturvärd.

Säkerställandeläget septem­ber 1977

19%

®

områden av riksintresse för naturvården. (Figuren visar propor­tionerna mellan länen när det gäller omfattningen av de riksintressanta om­rådena för naturvården. Cirklarna är ej ytriktiga i förhållande till kart­skalan.)

Andel som är skyddad enligt 4, 7 och 19 §§ na­turvårdslagen (19 § avser naturvårdsområde)

1%

Källa: Statens planverk. Den fy­siska riksplaneringens plane­ringsskede. Rapport 44 (Fysisk riksplanering. Underlagsmate­rial 1978: 3).

1 %

1 %

36 %  m>

X

w

3%

13 %

5 %

5 7r     6 %      "

j)   0,5%

mi

12 %

,.5 %

5%

8%

N

5%

o      50        100 In

Prop. 1978/79:213

44

serna atl utarbeta underlag för de prioriteringar som härvid måsle göras. Regeringen har i sina beslul med anledning av planeringsskedet angett atl del är angelägel att handlingsprogram för naturvården upprättas också i de län där så ännu inte har skett.

Jag anser alt del är angelägel att man i säkerställandearbetet också prövar i vilken utslräckning det finns andra möjligheter än förordnanden enligt naturvårdslagen för all skydda områden av särskill intresse för naturvården, friluftslivet och kulturminnesvården. Erfarenheterna under planeringsskedet visar atl man i slor utsträckning har kunnal tillgodose behovet av skydd mol olämplig bebyggelse genom t.ex. riktlinjer i kom­munöversikt. 1 andra fall torde behovel av skydd i viss utslräckning kunna tillgodoses genom en striktare tillämpning av hänsynsreglerna i speciallag­stiftningen.

Jag vill i det här sammanhanget påminna om regeringens förslag till ny skogsvårdslag som syftar till atl på vissa punkter öka möjligheterna atl tillgodose naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen. Enligt förslaget bör bl. a. införas en generell skyldighet all via skogsvårds­styrelsen anmäla våtmarksdikning till länsslyrelsen för samråd enligt na­turvårdslagen. Vidare avses skogsstyrelsen få möjlighel alt ge föreskrifter beträffande skogsbilvägarnas sträckning. Skogsvårdsslyrelserna föreslås också få möjlighel att meddela särskill föreläggande för atl säkerställa atl föreskrifterna om naturvårdshänsyn iakttas i det enskilda fallel.

Skogsvårdslagens (1948:237, ändrad senast 1977: 352) regler om hänsyn till naturvården bör enligt föredragande departementschefen i prop. 1978/ 79: 110 betraktas som minimikrav som skogsbrukel under alla omständig­heter mäste uppfylla och som normalt också kan förenas med elt rationellt skogsbruk. Reglerna gäller främsl sådana åtgärder som avverkning, be-slåndsvård och beståndsanläggning. De föreskrifter som bör kunna medde­las belräffande dessa ålgärder kan enligt regeringens förslag till ny skogs­vårdslag användas för alt tillgodose såväl naturvårdens, friluftslivels som vissa av kulturminnesvårdens intressen. Vid utformningen av föreskrifter­na bör skogsstyrelsen samråda med berörda myndigheter. Regeringens förslag till ny skogsvårdslag tillgodoser på flera punkter önskemål som remissmyndigheterna har fört fram i samband med planeringsskedet i den fysiska riksplaneringen.

Möjligheterna all tillgodose naturvårdens, friluftslivets och kultur­minnesvårdens intressen påverkas även av de brukningsmetoder som an­vänds inom jordbruket. Naturvårdsverket och riksantikvarieämbetet har föreslagil alt man i lag bör ålägga jordbruket alt ta hänsyn till naturvården resp. kulturminnesvården. Regeringen har i prop. 1978/79:163 med förslag lill lag om skötsel av jordbruksmark understrukit atl elt hänsynslagande lill naturvårds-, kulturminnesvårds- och övriga miljövårdsintressen måste ingå som etl nödvändigt led i jordbrukel liksom i all annan verksamhet som avser utnyttjandet av naturresurser. Regeringen har vidare i sina beslut

Prop. 1978/79:213

45

med anledning av den fysiska riksplaneringens planeringsskede angett elt antal s.k. slörre områden av inlresse för kulturminnesvården vilka bör skyddas mot förändringar i stor skala av landskapsbild och bebyggelse­mönster. Regeringen avser atl inom kort uppdra ål berörda myndigheter atl närmare utreda hur samarbelet mellan lantbruksnämnderna och läns­styrelserna i dessa frågor skall kunna göras effektivare.

Det bör vidare enligt min mening vara möjligl att ge kommunerna ett ökat ansvar för naturvården, friluftslivet och kulturminnesvården. Läns­styrelserna bör därför undersöka möjligheterna till ökad delegation av beslutsbefogenheter till kommunerna enligt reglerna i naturvårdslagen. Del är också angelägel att kommunerna vidareutvecklar sina kommun­översikter och markanvändningsplaner så att dessa i ökad utsträckning kan ge underlag för tillämpningen av hänsyns- och samrådsreglerna i skogsvårdslagen och naturvårdslagen. Enligt regeringens proposition om riktlinjer för skogspolitiken bör i verkslällighetsbestämmelserna lill skogs­vårdslagens regler om naturvårdshänsyn föreskrivas att skogsvårdssty­relse skall samråda med kommun i frågor av särskild vikt med hänsyn lill de lokala förhållandena. De översiktliga fysiska planer som kommunerna upprättar bör kunna utgöra underlag för bedömningar av för vilka områden sådant samråd bör ske. Del lorde exempelvis gälla områden som är av särskilt värde för friluftslivet i närheten av tätorterna.

I arbetet med förslag till ny plan- och byggnadslagstiftning torde kommu­nernas ansvar för naturvården, friluftslivet och kulturminnesvården kom­ma atl övervägas ytterligare. Därvid kommer även samordningen mellan plan- och byggnadslagstiftningen och speciallagstiftningen på olika områ­den alt behandlas.

Den fysiska riksplaneringen har medverkat till att förbättra kunskapen om kulturminnesvårdens intressen. Det material som har kommii fram vid inventeringar och utredningar har gett en bättre grund för alt formulera hänsynsregler, göra urval och prioritera insatser av olika slag. I vissa fall har materialet inte hunnit beaktas fullt ut i de kommunöversikter, markan­vändningsplaner och ålgärdsprogram som har upprättats under plane­ringsskedet. Ännu återstår således mycket arbete innan kulturminnesvår­dens intressen har säkerställts på ett tillfredsställande säll. Riksantikvarie­ämbetet och statens planverk har i december 1978 rekommenderat kom­muner och länsstyrelser alt upprätta program för kulturminnesvården. Sådana program bör enligt min mening kunna bli ett bra hjälpmedel både för arbetet inom kulturminnesvårdsseklorn och för samarbetet med andra sektorsinlressen, t.ex. jordbruk, skogsbruk, rekreation och turism. Rege­ringen har för innevarande budgetår anvisat 50000 kr. eller mer till resp. länsstyrelse i landet för att dessa skall kunna inleda arbetet med kullur­minnes vårdsprogram.

Prop. 1978/79:213

46

2.3.8 Industri m. m.

Jag skall i det följande i korthet redogöra för regeringens ställningslagan­de lill frågor belräffande markreservationer m. m. för industri vid södra Sveriges kuster. Norrlandskusten och i inlandet som har aktualiserats under planeringsskedet. Jag berör även vissa frågor om åtgärder för sam­ordning av statens insatser vid industrietablering och om hälsoundersök­ningar som har tagits upp av utredningen rörande miljöproblem m. m. i vissa industriområden (UMI). Vidare anger jag hur frågan om natur- och miljöundersökningar i vissa industriområden handläggs i fortsättningen. Jag finner även anledning att la upp vissa frågor angående behandlingen av anspråk på mark för kraftledningar saml för gruv- och täktändamål.

1 bilaga 1 redovisas mera utföriigl vad som har kommit fram belräffande bl. a. induslrin, energiförsörjningen samt gruvor och takter genom den pla­nering som hittills har genomförts.

Beträffande södra Sveriges kuster konslaleras i den promemoria som har fogals lill regeringens beslut för varje län atl vidtagna markreservationer för särskilt resurskrävande och miljöstörande industri (s. k. FRP-industri) f. n. är i huvudsak tillräckliga. Det är angelägel atl handlingsfriheten be­varas i områden där enligt riksdagens beslut med anledning av prop. 1972: 111 mark skall reserveras för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. Sådan markanvändning bör enligt promemorian undvikas som kan försvåra framtida industrietablering. FortsaU arbete med utredningar eller utvärderingar har i vissa fall föreskrivits i besluten för resp. län. Behovel av sådana ålgärder inom de olika områdena övervägs även i arbetet med den nya rapport om hushållning med mark och vatten som f. n. ularbelas.

På regeringens uppdrag har berörda länsstyrelser och kommuner stude­rat utvecklingsmöjligheter för befintliga och länkbara industriområden längs norra Svealands- och Norrlandskusten. En närmare utvärdering av de studerade platserna sker i arbetet med den nya rapporten om hushåll­ning med mark och vatten. I avvaktan på statsmakternas ställningstagan­den med anledning av denna bör enligt nyss nämnda promemoria hand­lingsfriheten bevaras på de platser för vilka genomförda studier visar alt goda förutsäUningar för lokalisering av FRP-industri föreligger.

Vad gäller inlandet har elt antal platser av kommuner och länsstyrelser angetts vara lämpade för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. Kommuner och länsstyrelser i Vänerområdet och Bergsla­gen har härutöver redovisat vissa studier av lokaliseringsförulsättningar. I promemorian konstateras att förutsällningarna för lokalisering av FRP-industri till inlandet ännu inte är lillräckligl klarlagda. Behov föreligger exempelvis av atl ytteriigare ulreda vissa recipienlfrågor. Del konstateras vidare all del från den fysiska riksplaneringens utgångspunkter f. n. inte finns skäl alt föreslå ytterligare kommunala insatser i form av planering eller markreservationer. Fortsatta studier av förutsättningarna för alt lo-

Prop. 1978/79:213

47

kalisera särskilt resurskrävande och miljöstörande industri till inlandet bör emellertid genomföras. Berörda länsstyrelser skall enligt promemorian un­der år 1982 till regeringen redovisa hur långt arbetet då har fortskridit.

Under den fysiska riksplaneringens planeringsskede har utredningen rörande miljöproblem m. m. i vissa industriområden (UMI) avlämnat sitt slutbetänkande, (SOU 1978:25) Etablering av miljöstörande industri. Be­länkandet har remissbehandlats. UMI avlämnade år 1975 etl delbetän­kande, (SOU 1975:44) Etablering av miljöstörande industri. Jag skall i det följande beröra vissa förslag som utredningen har väckt i sina båda belän­kanden.

UMI har föreslagit atl en eiableringsgrupp - med uppgift att svara för främsl erfarenhetsåterföring och samordning under etableringsprocessen - normalt bör tillsättas av regeringen när en industrietablering skall prövas enligt 136 a § byggnadslagen. Utredningens förslag tillstyrks eller lämnas ulan erinran av flertalet remissinslanser. Även jag anser det vara av värde om en eiableringsgrupp kan bildas i vissa fall för att underlätta planering och samordning av i första hand statliga insatser under elableringsskedet. Jag vill i sammanhanget erinra om att en av expertgruppen för regional utredningsverksamhet (ERU) särskill tillsalt arbetsgrupp i betänkandet (SOU 1978:68) Industri till Norrbotten, har föreslagit att en arbetsgrupp eller delegation bör tillsältas inför etablering av stora industrianläggningar. 1 likhet med vad bl.a. koncessionsnämnden för miljöskydd har anfört beträffande UMI:s förslag anser jag alt en eiableringsgrupp kan behövas främst vid slörre etableringar av särskilt resurskrävande och miljöstörande industri. Det finns f.n. inga hinder mol all l.ex. länsslyrelsen i samband med en större industrietablering tar initiativ till alt bilda en särskild eiable­ringsgrupp för att samordna de statliga insatserna under elableringsskedet. Enligt min mening är det ändamålsenligt all regeringen i varje enskilt fall överväger om uppdrag bör ges till berörda centrala och regionala myndig­heter alt medverka i en sådan eiableringsgrupp. Detta bör kunna ske i samband med behandling av en eventuell ansökan enligt 136 a § byggnads­lagen. Det får förutsättas att berörd länsstyrelse eller kommun gör rege­ringen uppmärksam på atl behov av sådana uppdrag kan föreligga.

I sitt slutbetänkande har UMI föreslagit atl elt s. k. epidemiologiskt bevakningssystem på sikl bör upprättas för att man skall kunna följa sjukdomsmönstret och dess växlingar i varje län eller grupper av län. Även frågan om inrättandet av en miljömedicinsk informationscentral på central nivå bör enligt utredningen övervägas. Enligt utredningen minskar behovet av speciella åtgärder i kommuner med miljöstörande industri om denna typ av generella åtgärder vidtas. UMLs förslag i denna del bereds f. n. inom regeringskansliet. Jag vill i sammanhanget erinra om att frågor av det slag jag nu har berört också behandlas av miljödalanämnden.

När det gäller åtgärder för att komma tillrätta med de särskilda problem som är förknippade med FRP-industri framhåller ulredningen bl.a. alt

Prop. 1978/79:213

48

hälsoeffekterna kan behöva utredas i särskild ordning vid mera omfatlande industrieiableringar. När socialstyrelsen får en ansökan enligt 136 a § byggnadslagen på remiss bör styrelsen enligt UMI från fall lill fall bedöma om en särskild undersökning av effekter på hälsan erfordras. Om behov därav föreligger bör socialstyrelsen så tidigt som möjligt anmäla detla lill regeringen. Remissinslanserna har inte anfört erinringar mol förslagel.

UMI har vidare funnit behov av vissa åtgärder rörande räddningstjän­sten på orter med industri med risk för speciella nödlägen. De åtgärder som utredningen föreslår gäller dels förbättrad planering och övning av samord­nade räddningsinsatser, dels behov av att man i ökad utsträckning vidtar förebyggande åtgärder i induslrin. Dessa förslag bereds f. n. inom rege­ringskansliet.

För atl man i den fysiska riksplaneringen skall kunna bedöma möjlighe­terna till och konsekvenserna för naturmiljön av industrieiableringar på en viss plats behövs ett kunskapsunderlag. En arbetsgrupp tillsatt av dåvaran­de civilministern har i rapporten (Ds B 1974: 2) Förslag till principprogram för undersökningar av naturförhållanden vid vissa industrilägen (PNI), lämnal förslag lill program för undersökningar av detta slag. Frågan om finansiering och organisation avseende PNI avses inom kort alt redovisas i en särskild promemoria från bostadsdepartementet.

Frågan om kraftledningarnas behandling i den fysiska planeringen har tidigare behandlats av riksdagen vid flera tillfällen (CU 1975/76:1, CU 1975/76:16, CU 1976/77:24, CU 1977/78:8, rskr 1977/78:99, CU 1978/79:1).

Planverket, naturvårdsverket, industriverket och valtenfallsverket har i samråd utarbetat en rapport Kraftledningar i fysisk planering (statens planverk, rapport 46, år 1978).

1 den promemoria som har bifogals regeringens beslul med anledning av planeringsskedet och i besluten avseende de län där det är särskilt angelä­gel atl ytterligare uppmärksamma vissa kraflledningsfrågor i planeringen bar regeringen anfört atl ytleriigare samråd mellan kraflföretagen och berörda kommuner, länsstyrelser och övriga berörda länsmyndigheter er­fordras belräffande mark för kraftledningar. I promemorian anges vidare atl den handläggningsordning som planverket, naturvårdsverket, industri­verket och vattenfallsverket föreslår i rapporten Kraftledningar i fysisk planering bör tjäna som vägledning vid planering för kraftledningar. Frågor ' rörande främst stamlinjenälel behandlas i arbetet med den nya rapporten om hushållning med mark och vatten.

1 prop. 1978/79: 115 angående riktlinjer för energipolitiken anförs i fråga om utbyggnad av ett 800 kV-näl atl elt omfattande sådanl nät knappast behövs men atl det däremot i vissa fall kan bli aktuellt alt bygga enstaka ledningar dimensionerade för 800 kV.

Genom regeringens beslut den 7 september 1978 har planverket getts i uppdrag alt efter samråd med naturvårdsverket, industriverket, vatten-

Prop. 1978/79:213

49

fallsverkel och berörda länsstyrelser lämna regeringen en översiktlig redo­görelse för konsekvenserna från markanvändningssynpunkt av atl bygga ell 800 kV-nät för eldistribution.

Frågor rörande kraftledningars behandling i fysisk planering las också upp i arbetet med en ny plan- och byggnadslagstiftning. Som framgår av regeringens proposition angående riktlinjer för energipoliliken övervägs inom regeringskansliet även behovel av en översyn av lagen (1902:71 s 1) innefattande vissa beslämmelser om elektriska anläggningar (ändrad se­nast 1977:441).

Genom de ålgärder som enligt vad jag nu har sagt har vidtagits eller planeras lorde man uppnå en sådan starkare koppling mellan den fysiska planläggningen och beslul om sträckningen av kraftledningar som riksda­gen vid flera tilllallen har efleriysl.

Kommuner, länsstyrelser och centrala myndigheter har i viss utsträck­ning behandlat gruv- och läktfrågor i yttrandena över planeringsskedet. Några kommuner har redovisat inmutnings- och ulmålsområden i kom­munöversikter och markdisposilionsplaner. Kommuner med alunskiffer-förekomster har endasl i några fall uppmärksammat dessa i planeringsarbe­tet. Planering sker i flera kommuner för alt klarlägga var forlsalt läklverk-samhet avseende sand, grus och sten kan komma till stånd.

Flera länsstyrelser och centrala myndigheter ansei" att det behövs etl bättre underiagsmalerial belräffande malm- och mineraltillgångar inför det fortsatia planeringsarbetet. Önskemål om all i ökad utslräckning få del av prospekleringsresultal framförs av bl. a. länsstyrelserna i Västerbottens och Norrbottens län. Några länsstyrelser framhåller behovet av en bättre kännedom om tillgångarna på och en mer långsiktig hushållning med grus-, sand- och slenförekomster. Flera länsstyrelser saml naturvårdsverket och planverket anser atl gruvlagstiftningen bör ses över. Även industriverket framför synpunkter på lagstiftningen inom gruv- och mineralområdet.

I den rapport om hushållning med mark och vatten som f. n. utarbetas kommer bl. a. atl redovisas etl planeringsunderlag belräffande malmer och mineral. Minerallagstiftningen övervägs f.n. inom mineralpolitiska utred­ningen (I 1974:02), i anslutning lill del pågående arbetet med plan- och byggnadslagstiftningen och i särskild ordning inom regeringens kansli.

Naturvårdskommitién (Jo 1970:28) har i betänkandet (SOU 1979: 14) Naturvård och läktverksamhet redovisat förslag som syftar till alt förstär­ka de medel som samhällel behöver för alt i frågor om läktverksamhet åstadkomma en långsiktig resurshushållning.

Det har visal sig att det främsl i samband med undersökning och utvin­ning av mineralråvaror utanför de traditionella gruvbrylningsområdena kan råda osäkerhet i kommuner och länsstyrelser om hur ärenden enligt gruvlagen och minerallagen handläggs. Förslag lill förbättrat informations­utbyte vid handläggning av gruvlagsärenden har av planverket i samråd med industriverket, naturvårdsverket och riksantikvarieämbetet lagts fram

4   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213

Prop. 1978/79:213

50

i rapporten Förbättrat informationsutbyte vid handläggningen av gruvlags­ärenden (statens planverk. Meddelande om fysisk planering. Dnr R 1356/ 77). Förslag i rapporten som har bedömts vara av betydelse i det arbete med föreskrifter, råd och anvisningar som ankommer på statens planverk har överlämnats lill planverket. Vissa andra förslag i rapporten bereds vidare inom regeringskansliet.

Förslagen i industriverkels alunskifferutredning (Fysisk riksplanering, underlagsmaterial nr 1 år 1978) övervägs f. n. inom regeringskansliet. Vissa förslag i ulredningen kommer atl behandlas i den rapport om hushållning med mark och vallen som f. n. utarbetas.

2.3.9 De fem särskilda redovisningsområdena

Regeringen föreskrev i samband med sina ställningstaganden till arbelel under programskedet all berörda länsstyrelser skulle lämna en särskild redogörelse lill regeringen för resultatet av planeringen för fem områden där markanvändningsfrågorna bedömdes vara särskilt komplicerade. De aktuella områdena framgår av fig. 11. En närmare redogörelse för plane­ringsarbetet för dessa områden lämnas i bilaga I. Jag kommer i det följande att för de fem områdena i korthet redovisa utfallet av planeringsarbetet och hur jag ser på behovel av ytterligare ställningstaganden lill markanvänd­ningen under de närmaste åren.

Hogdalsnäsei

1 sitt beslut år 1975 angående program för fullföljande av riktlinjer för den fysiska riksplaneringen i Göteborgs och Bohus län föreskrev regering­en enligt bestämmelserna i IOa§ byggnadslagen atl del för Hogdalsnäsei i Strömstads kommun skall finnas en generalplan som syftar till alt möjlig­göra elt allsidigt utnyttjande av området för rekreationsändamål. Enligt regeringens beslul skall planen bygga på förutsättningarna atl tillverkning av oljeutvinningsplattformar kommer att ske i Kålviksområdet under viss lid, alt återslällningsåtgärder skall kunna vidtas inom detla område när tillverkningen har upphört, att inget nyll område för djuphamnskrävande verksamhel får tas i anspråk så länge verksamhelen vid Kålvik pågår och all området vid Lunneviken skall reserveras för naturvård och fritidsända­mål. Vidare föreskrevs att länsstyrelsen skall samråda med kommunen om lämpliga former för all bl. a. reglera verksamhelen vid Kålvik. Länsslyrel­sen skall vidare i anslutning lill sin redovisning av arbetet under plane­ringsskedet lämna en särskild redogörelse till regeringen för planeringen på Hogdalsnäsei.

Vid sin behandling av prop. 1975/76: 1 anförde civilutskotiel (CU 1975/76: 1, rskr 1975/76:45) atl planeringen i syfte att klariägga förutsätt­ningarna för tillverkning av oljeutvinningsplattformar bör omfatta området fr. o. m. Lunneviken t. o. m. Kålvik. Enligt utskottets mening innebär en

Figur 11.

Särskilda redovisningsområi

Prop. 1978/79:213

51

sådan utvidgning inte alt den fysiska riksplaneringens intentioner för obrutna kustområden omintetgörs. Utskottet utgår slutligen från atl en planering för ifrågavarande verksamhel inte medför alt etl område får las i anspråk förrän del visals alt det föreligger behov därav. Riksdagen beslöt i enlighel med utskottet.

Med anledning av vad riksdagen anfört föreskrev regeringen med änd­ring av sitt lidigare fattade beslut att den generalplan som upprätias för Hogdalsnäsei bl.a. skall syfta till att upprätthålla en sådan planberedskap all man kan välja mellan alternativa lösningar inom området fr. o.m. Lunneviken t.o.m. Kålvik om samtidig tillverkning i djupvatlenläge av flera oljeutvinningsplattformar aktualiseras.

Under den fysiska riksplaneringens planeringsskede har Strömstads kommun genomfört etl omfatlande planeringsarbete för Hogdalsnäsei, se fig. 12. Enligt länsstyrelsen finns del inget att invända i sak mol de planer som kommunen har upprättat. Länsstyrelsen påpekar emellertid atl det är otillfredsställande alt kommunens ställningslagande till markanvändningen redovisas i flera olika, delvis motstridiga dokument. Den planberedskap för tillverkning av oljeutvinningsplattformar som regeringen har begärt är enligt länsstyrelsen väl uppfylld. Länsslyrelsen delar kommunens uppfatt­ning att ett dockläge för oljeutvinningsplattformar bör kunna anläggas i Lunneviken som ersältning för dockläget i Kebalviken. Länsstyrelsen anser, liksom landstinget, att det är myckel angelägel alt skapa bästa förutsättningar för s.k. offshoreverksamhel i Kålvik-Lunnevikenområ-det. Åtgärder i delta syfte torde dock enligt länsslyrelsen fordra ändrade riktlinjer från statsmakterna.

I regeringens beslut med anledning av resultatet av arbelel under plane­ringsskedet i Göteborgs och Bohus län anförs atl de översiktliga planer som Strömstads kommun har redovisat som generalplan för Hogdalsnäsei bör sammanföras lill en samlad plan för området. Planerna bör vidare ses över vad gäller markanvändningen i området Kålvik-Lunneviken. Regeringen erinrar om alt den generalplan som upprättas för Hogdalsnäsei skall inne­bära en beredskap atl välja mellan alternativa lösningar om samtidig till­verkning i djupvatlenläge av flera oljeutvinningsplattformar aktualiseras. När det gäller annan verksamhet innebär de i den fysiska riksplaneringen uppställda riktlinjerna atl verksamheter med särskilda krav på djupt vatten bör kunna föriäggas till Kålvik-Lunnevikenområdel. Varken dockläge eller handelshamn utgör enligt regeringens beslut sådan markanvändning. 1 planbestämmelserna lill generalplanen för Hogdalsnäsei bör anges att de områden som redovisas för verksamheter med särskilda krav i Kålvik-Lunnevikenområdel endasl får tas i anspråk för verksamheter med sådana krav och egenskaper. Det icke vallenanknutna reservområde för industri­ell verksamhel som i föreliggande planer har redovisats i Kålvik-Lunnevi­kenområdel bör vidare enligt regeringens beslut omprövas.

Länsstyrelsen bör enligt regeringens beslut samråda med Strömstads kommun om den översyn som bör göras av de översiktliga planer som har

Prop. 1978/79:213 Figur 12.

HOGDALSNÄSEI

G

ö

teboros och Bohus l

ä

n

Plaoer

52

.... Gf

ä

ns f

ö

f omf

å

de d

ä

r peneralplan skall finnas'

enligt fegerinyens beslut i programskedet

--- Gr

ä

ns f

ö

r omr

å

desplan

 Gr

ä

ns f

ö

r den kustzon f

ö

r vilken markdlspositionsplan uppr

ä

ttats

Zta

Markanv

ä

ndniny vid K

å

lvik-Lunneviken enligt omr

å

desplan

Omr

å

de f

ö

r verksamlieter med s

ä

rskilda krav

im Reservomr

å

de f

ö

r Indusfriverksamfiet

 Omr

å

de f

ö

r provisoriska liost

ä

der/camping

IM iordtiruksomr

å

de av stort v

ä

rde t

ö

r kulturv

å

rden

S Omr

å

de f

ö

r r

ö

rligt friluftsliv

Jord- ocli skogsliruksomr

å

de av stort v

ä

rde f

ö

r naturv

å

rden

Prop. 1978/79:213

53

redovisats för Hogdalsnäsei. Länsslyrelsen skall i samband med redovis­ningen av länsplanering 1980 redovisa resultatet av denna översyn lill regeringen.

Mot bakgrund av den planering som har bedrivits på Hogdalsnäsei under planeringsskedet och regeringens ställningstagande till denna vill jag anfö­ra följande.

Statens industriverk har i samråd med berörda branschorgan studerat förutsättningarna för bl. a. offshoreindustrin inom ramen för den fysiska riksplaneringen.' Enligt industriverket bör den tillverkning av oljeutvin­ningsplattformar som evenluelll kan komma i fråga i vårt land kunna ske bl. a. i del område på Hogdalsnäsei där sådan tillverkning har ägt rum. En bedömning på längre sikl av behovel av markreservationer för offshorein-dustri anser verkel inte vara meningsfull. Tillgängliga bedömningar tyder på att det f. n. råder en överkapacitet vid europeiska varv när det gäller tillverkning av oljeutvinningsplattformar.

En fortsatt tillverkning i djupvatlenläge av oljeutvinningsplattformar på Hogdalsnäsei förutsätter att man etablerar elt nyll s. k. dockläge som ersältning för det tidigare dockläget i Kebalviken nära Strömstads tätort. Mot bakgrund av önskemålet att bevara miljön på Hogdalsnäsei och av gjorda prognoser anser jag emellertid inte atl del finns anledning att plane­ra för ell sådanl dockläge på Hogdalsnäsei. Än mindre finner jag skäl alt, som länsstyrelsen har ifrågasatt, ompröva nuvarande riktlinjer för hushåll­ning med mark och vatten på Hogdalsnäsei i sådan riktning atl mark där får ställas i ordning för tillverknings- eller hamnverksamhet. Regeringens be­slut om vilka områden som får utnyttjas för offshoreverksamhel innebär atl man slår vakt om den unika resurs som djupförhållandena vid Hogdals­näsei utgör. Detta lorde ge en tillräcklig beredskap för atl möta en eventu­ell framtida efterfrågan och en därav föranledd produktion i området. Om marknadslägel för tillverkning av oljeutvinningsplattformar skulle föränd­ras bör enligt min mening studier inledas för atl finna etl lämpligt dockläge som komplement till de länkbara djupvallenlägena vid Hogdalsnäsei.

Vänerområdet

I regeringens beslut år 1975 angående program för fullföljande av rikt­linjer i den fysiska riksplaneringen underströks behovel av en samordnad planering för Vänern och dess kustområden. Enligt regeringens beslul borde härvid bl. a. induslrifrågorna ägnas särskild uppmärksamhet.

Länsstyrelserna i Älvsborgs, Skaraborgs och Värmlands län har gemen­samt till regeringen redovisat det inlerkommunala planeringsarbetet för Vänerområdet. Härefter har kommunerna vid Vänern i april 1978 redovi­sat en gemensam rapport om det översiktliga planeringsarbetet för Väner-

' Industrin   i  den   fysiska  riksplaneringen.   Varv   och   offshoreindustri.   Fysisk riksplanering, underiagsmalerial nr 2 år 1977.

Prop. 1978/79:213

54

området - Vänerredovisningen, slutrapport. Sefig. 13. 1 sitt gemensamma yttrande lill regeringen över Vänerredovisningen framhåller de tre länssty­relserna all de har för avsikt att i nära samverkan med kommunerna ularbela ell förslag till säkerställande och framlida utnyttjande av Väner-skärgårdarna. Vidare har statens naturvårdsverk under våren 1978 publi­cerat rapporten Vänern - en naturresurs.

Enligt regeringens beslut med anledning av arbetet under planeringsske­det bör som utgångspunkter för fortsatt planeringsarbete gälla följande. Förutsättningarna för alt vid Vänern etablera sådan industri som behand­las i den fysiska riksplaneringen bör utredas ytterligare av berörda kom­muner och länsstyrelser i samråd. Stor hänsyn bör las lill vallenvårdsfrå-gorna i det fortsatta planeringsarbetet. Arbetet med alt upprätta översikt­liga markdisposilionsplaner för Vänerns kust- och skärgårdsområden bör drivas vidare av kommunerna. Markanvändningsplaneringen för tätorter­nas intresseområden bör fortsälla i form av områdesplanering. Del är angelägel atl naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intres­sen tillgodoses. Den vetenskapliga naturvårdens intressen i del s.k. cen­lrala skärgårdsområdet bör särskilt uppmärksammas.

Formerna för skogsbrukel på öar och vid stränder bör också uppmärk­sammas i det fortsatta planeringsarbetet. 1 avvaktan på alt markdisposi­lionsplaner som beaktar dessa utgångspunkter färdigställs, bör restriktivi­tet iakttas med alt tillåla ytteriigare fritidsbebyggelse i kustområdena.

Länsstyrelserna i Älvsborgs, Skaraborgs och Värmlands län skall enligt regeringens beslut i anslutning lill sina redovisningar lill regeringen år 1982 lämna en gemensam redogörelse för de åtgärder som har vidtagits belräf­fande Vänern och dess kustområden.

Jag vill i anslutning lill min redovisning belräffande Vänern särskill betona vikten av all man noga beaktar naturvårdens intressen i Vänerns skärgårdsområden. Behovel av närmare riktlinjer för Vänern och dess kustområden övervägs i arbetet med den rapport om hushållning med mark och vatten som f. n. utarbetas inom bostadsdepartementet. Jag skall därför inte nu gå in på dessa frågor.

Skåne

I regeringens beslut år 1975 angående program för fullföljande av rikt­linjer för den fysiska riksplaneringen i Kristianstads och Malmöhus län angavs att kommunerna i de båda länen bör samarbeta med varandra och samråda med bl.a. länsstyrelserna och lantbruksnämnderna i syfte all utarbeta program för hushållning med jordbruksmarken. Härvid skulle även beaktas den begränsade tillgången inom i första hand Malmöhus län på mark för friluftslivets behov. Programarbetet syftade således lill alt utarbeta elt för hela Skåne gemensamt planeringsunderiag som ger förut­sättningar för atl långsiktigt tillgodose jordbruks-, skogsbruks- och frilufts-livsinlressen med beaktande av möjligheterna alt åstadkomma ändamåls-

Prop. 1978/79:213 Figur 13.

V

Ä

NERN

Ä

lvsborgs l

ä

n

55

Nunnebeig   /

Sk

ä

rg

å

rdsomr

å

de Prim

ä

rt rekreationsomr

å

de Naturv

å

rd - riksintresse Kulturminnesv

å

rd - riksintresse

A          Omr

å

de f

ö

r   FRP- Industri

-xiw      Reservomr

å

de  f

ö

r industri

'

'

'

'

'

'                Exploateringsomr

å

de f

ö

r t

ä

tort

Kinflikulie               Rekreationsomr

å

de

Skala 1:1 milj.

O          t           2

4 mil

Prop. 1978/79:213

56

enliga tätorter. Vidare underslröks i regeringens beslut atl mark-hushållningsprogrammet borde utarbetas skyndsamt.

1 prop. 1975/76: 1 med redovisning av programskedet i den fysiska riksplaneringen framhöll föredraganden (s. 178) atl ett sådant markhushåll­ningsprogram, som ger en bild av den fortsalla tätorlsutvecklingens konse­kvenser för jordbruket, bör bli av slor belydelse för fortsatta övervägan­den i planeringen. Det är nämligen uppenbart att del måste finnas elt grundmaterial som gördel möjligt all se utvecklingen i hela Skåneregionen i ett sammanhang, om meningsfulla alternativ för den långsikliga markan­vändningen skall kunna belysas. Civilutskotiel (CU 1975/76: 1, s. 11-12) anslöt sig i dessa stycken till vad som anfördes i propositionen.

Under planeringsskedet har samtliga kommuner i Skåne utarbetat pro­gram för hushållning med jordbruksmarken, i vilka även friluftslivets intressen behandlas. Endasl ell fåtal kommuner har däremot hunnit att utarbeta och redovisa översiktliga planer för s. k. expansiva tätorter.

Länsstyrelserna i Kristianstads och Malmöhus län betonar i sin gemen­samma redovisning av arbelel med markhushållningsprogram för Skåne atl den sammanställning som har gjorts av kommunernas program inte utgör elt samlat markhushållningsprogram av det slag som angavs i regeringsbe­slutet över programskedet (se fig. 14). 1 det redovisade materialet har målsätlningen beträffande befolkningsfördelningen samt avvägningen mel­lan de areella näringarnas intressen och andra samhällsintressen utarbetats av varje kommun för sig. Vidare innebär de antaganden om befolkningsut­vecklingen som kommunerna har lagl lill grund för sina beräkningar av markåtgången för bostadsbebyggelse m. m., att antalet invånare i Skåne år 1990 skulle med ca 100000 personer översliga en schablonmässig fram-skrivning av de planeringslal som riksdagen har lagt fast för år 1985 (prop. 1975/76:211, Au 1976/77:7, rskr 1976/77:79). Länsstyrelserna anser atl välgrundade avvägningar mellan de areella näringarna och övriga sam­hällsintressen kan göras först när ett genomarbetat markhushållningspro­gram för Skåne föreligger.

Flera av ämbetsverken stryker under all del är angeläget atl etl samlat markhushållningsprogram för Skåne kan redovisas så snart som möjligt. Lantbruksstyrelsen och planverket anser all arbetet bör bedrivas så all elt program kan redovisas av länsstyrelserna under år 1981.

De kommuner i Skåne som har yttrat sig över länsstyrelsernas redovis­ningar och ämbetsverkens yllranden anser samstämmigt att regionala överväganden om markhushållningen i Skåne behövs. Avvikande uppfatt­ningar i förhållande lill länsstyrelserna och verken förs emellertid fram på en del punkter. Flera kommuner är t. ex. negativa lill alt länsplaneringens planeringstal skall bilda en utgångspunkt för bedömningen av markbehovet för tätorternas expansion.

Regeringen anger i sina beslut i december 1978 med anledning av resulta­tet av arbetet under planeringsskedet i Kristianstads och Malmöhus län alt

Prop. 1978/79:213

57

Figur 14.

SK

Å

NE

Kristianstads l

ä

n[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus l

ä

n

Markhush

å

llningsprogram 197/

B  F

ö

r t

ä

torts

ä

ndamil ianspr

é

ktagen mark

[IZI]  Omr

é

de  utanf

ö

r  vilkst  t

ä

tortsutbyggnad   inte kommer i friga ens pA mycket l

å

ng sikt.

Å

kermark Zf,  Intrasseomride f

ö

r friluftsliv - riksintresse

»

,* t'

.,

>'

10        20 km

-j

I

I____ I

Prop. 1978/79:213

58

arbetet med alt upprätta etl program för markhushållning som omfattar hela Skåne bör fullföljas snarasl möjligt. Liksom länsstyrelserna anser regeringen inte att den sammanställning av kommunernas program för hushållning med jordbruksmarken som länsstyrelserna har gjort innehåller de regionala bedömningar som förulsalles i statsmakternas beslul år 1975. De av kommunerna redovisade markanspråken fram lill år 1990 står inte i överensstämmelse med riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. De av regeringen närmare angivna utgångspunkterna för det fortsalla arbetet framgår av bilaga 2, avsnitten 3.10 och 3.11.

I regeringens beslul anges alt arbetet med all upprätta ell markhus­hållningsprogram bör bedrivas skyndsamt. Med utgångspunkt i den områ­desplanering som pågår i kommunerna bör i en första etapp arbetet kon­cenlreras på att bedöma det markbehov som erfordras för tätorternas expansion fram till år 1990. Kommunerna och länsstyrelserna bör gemen­samt la ställning lill för vilka orter omrädesplaner i första hand bör upprät­tas. Med hänsyn lill den begränsade lid som står lill förfogande bör områ­desplanerna kunna ulformas relativt enkelt. Länsstyrelserna skall med utgångspunkt i en sammanställning och utvärdering av det år 1980 förelig­gande resultatet av kommunernas arbete med områdesplaner analysera hur överväganden om olika alternativ beträffande tätorternas tillväxt in­verkar på kravet på markhushållning.

Jag har i avsnitten 2.3.3 och 2.3.4 redogjort för min principiella syn på dels vilkel infiylande över den kommunala tälorlsplaneringen som staten bör ha, dels hur avvägningen bör ske mellan kraven på hushållning med jordbruksmark, fungerande lokala arbetsmarknader och en god bostads-, arbets- och fritidsmiljö.

Länsstyrelserna i Skåne har under år 1978, med slöd av för ändamålet av regeringen särskill beviljade medel, gemensamt påbörjat det s. k. MARK-projeklel. Detla syftar till alt förse kommunerna med elt enhetligt under­lagsmaterial för det arbete med områdesplanering m. m. som enligt stats­makternas beslul bör genomföras för de expansiva tätorterna. En närmare redogörelse för projektet lämnas i bilaga 1, avsnitt 5.3. För egen del ser jag projektet som ell viktigt led i arbetet med atl åsladkomma en bättre markhushållning i Skåne. Genom detta lorde kommunerna få elt avsevärt förbättrat underiagsmalerial för sin tälorlsplanering i form av bl.a. mer detaljerade graderingar av jordbruks- och skogsmarken, studier av konse­kvenser av olika principer för tätortsutbyggnad saml ulredningar om olika möjligheter till markbesparande byggnadssätt.

Jag är medveten om atl de behov av planöverväganden som har angetts av regeringen är omfatlande och ställer stora krav på den kommunala planeringen. Arbetet får dessutom ske under betydande tidspress. Samti­digt vill jag betona att kommunerna i Skåne sedan länge har ägnat dessa frågor uppmärksamhet. Arbetet inom kommunalförbunden har verksaml bidragit lill alt planeringsfrågorna har kunnal ske mol bakgrund av vissa

Prop. 1978/79:213

59

regionala bedömningar, bl.a. genom den regionplanering som bedrivs inom Sydvästra Skånes kommunalförbund. Många av de frågor som behö­ver belysas i den kommunala planeringen i syfte all få till stånd en bättre hushållning med markresurserna har redan lidigare studerats.

Jag vill också erinra om atl arbelel med markhushållningsfrågorna i Skåne inte har avstannat efter länsstyrelsernas redovisning av planerings­skedets resultat. Kommunernas arbele med områdesplanering och detalj­planering har självfallet fortsalt. Enligt vad jag har erfarit har länsstyrelser­na och kommunerna i Skåne fört överläggningar om hur arbetet med markhushållningsfrågorna skall bedrivas under de närmaste åren. Förut­sällningarna för arbetet har kunnat preciseras. Vidare utarbetar planverket och lanlbruksslyrelsen i samråd med länsstyrelserna i Skåne vägledning för och exempel på hur den kommunala planeringen kan utföras så alt den tillgodoser intresset att skydda jordbruksmarken.

Planberedskapen för de närmaste årens behov av mark för bostadspro­duktion i kommunerna i Skåne är relativt otillfredsställande, bl.a. som en följd av den osäkerhet som råder så länge ett markhushållningsprogram för regionen saknas. Det ligger därför i kommunernas eget intresse all så snabbi som möjligt skapa klarhet vad gäller förutsällningarna för tätorter­nas expansion. Jag har också erfarit att kommunerna själva i allmänhet ser det som angeläget atl så snabbi som möjligl genomföra den planering som erfordras för all man bättre skall kunna hushålla med markresurserna och sä att klarhet skapas för den fortsatta mer detaljerade kommunala plane­ringen.

Jag vill slutligen kommentera vad som i regeringens beslut anges om behovel av regionala överväganden om tätortsstrukturen i Skåne och huruvida kravet på markhushållning på sikl motiverar en samlad region­planering för delar av eller för hela Skåne.

Enligt min mening är del självfallet en primär kommunal angelägenhet alt tillgodose befolkningens behov av bostäder och atl skapa förutsättning­ar för en utveckling som svarar mot andra angelägna behov och önskemål om en god yttre miljö. Detta kan ske på olika sätl. Syftet med elt markhus­hållningsprogram för Skåne är all i regional skala belysa förutsättningarna för den enskilda kommunens utveckling. 1 Skåne är det enligt min uppfatt­ning uppenbart atl del fordras sådana regionala överväganden om man skall kunna skapa goda bostadsmiljöer, goda lokala arbetsmarknader och samlidigl hushålla med de begränsade markresurserna.

I vilken omfallning man mera fortlöpande behöver göra sådana regionala överväganden skall bl. a. klargöras genom del pågående arbetet med mark-hushållningsprogrammet och områdesplaneringen för tätorternas tillväxt. Mot denna bakgrund har regeringen föreskrivit atl länsstyrelserna bör överväga lämpliga former för den fortsatta planeringen, bl.a. om del behövs inlerkommunal planering eller regionplanering i Skåne utöver den planering som sker inom ramen för de kommunalförbund och planerings-

Prop. 1978/79:213

60

kommittéer som nu finns. Självfallet måste länsstyrelsernas förslag i dessa hänseenden föregås av ingående samråd med kommunerna, kommunalför­bunden och landslingen.

Sydbillingen

I regeringens beslul år 1975 angående program för fullföljande av rikt­linjer för den fysiska riksplaneringen i Skaraborgs län underströks behovel av samlade överväganden beträffande den framlida markanvändningen m. m. på Sydbillingen. Enligt regeringens beslut skulle länsstyrelsen i Skaraborgs län med förtur behandla frågan om avvägningar mellan beva­randeintressena och önskemål om brytning av kalk, diabas och uran och med ledning av det material som kommer fram beträffande dessa frågor skyndsamt göra en sammanställning med förslag till åtgärder för att säker­ställa en rimlig avvägning mellan motstående intressen.

Under den fysiska riksplaneringens planeringsskede har etl omfatlande arbete bedrivits i syfte att utarbeta underlag för framtida ställningstagan­den om markanvändningen på Sydbillingen. Enligt länsstyrelsen har detla arbele ännu inte slutförts i alla delar. Arbelel har enligt länsstyrelsens uppfattning visal att olika motstående markanvändningsintressen kan rym­mas på Sydbillingen (sefig. 15 och 16). Enligt länsstyrelsen förefaller det även möjligt att, om så anses lämpligt, i området förverkliga det s. k. Mineralprojekl Ranslad. Projektet innebär en brytning av ca 1 milj. ton skiffer per år i befintiigt dagbrott.

Som anges i regeringens beslut i december 1978 med anledning av resultatet av arbetet under planeringsskedet i Skaraborgs län har vissa frågor rörande del framtida markutnytljandel i Sydbillingenområdel klar­lagts genom de beslut som riksdagen har fattat, dels om fortsatt forsknings­verksamhet i Ranstad (prop. 1977/78:124, NU 1977/78:69, rskr 1977/ 78: 342), dels om nytt skjutfäll för Skövde garnison (prop. 1978/79: 5, FöU 1978/79:9, rskr 1978/79: 56). Jag återkommer strax till frågan om verksam­helen i Ranslad. När det gäller skjutfällel innebär riksdagens beslut all man av de tre redovisade alternativen skall välja det som benämns Vrelen mindre.

1 regeringens beslut sägs vidare att det, med hänsyn lill naturvårdens och friluftslivets intressen, är mycket angeläget att det förordnande om naturreservat som planeras för Sydbillingens platå snarast kommer till slånd och kan ersätta det interimistiska förordnande enligt 11 § natur­vårdslagen som f. n. gäller. Slutligen konstaleras alt ytterligare planerings­insatser f. n. inte torde vara erforderliga med hänsyn till riktlinjerna för hushållning med mark och vallen.

1 regeringens prop. 1977/78: 124 om lån för forskningsverksamhet i Ran­slad anförde chefen för industridepartementet atl en treårig forsknings­verksamhet borde inledas i Ranslad i syfte att utveckla metoder för en mer fullständig utvinning av alunskifferns innehåll av kerogener och vissa

Prop. 1978/79:213

61

Figur 15.

SYDBILLINGEN

Skaraborgs l

ä

n

Vissa bevarandeintressen

Hill Naturv

å

rd-riksintresse = Friluftsliv-riksintresse Kulturminnesv

å

rd st

ö

rre omr.

ill Jordt

ä

cke

Kalksten

 ::| Alunskilfer

i:H; Sandsten

1_ Gnejs

Prop. 1978/79:213 Figur 16.

SYDBILLINGEN

Skaraborgs l

ä

n

\.l

62

/

Markanspr

å

k

Kalkliaserad industri C    Ev. framtida kalklirott [

Ä

]   Ranstadsverket \d\   Befintlig diabast

ä

kt D    Diskuterad diabast

ä

kt

MM   Jordliruk

      Expansionsriktniiig-t

ä

tort

SKALA   1250000

O               0,5

1,5 mil

__ I

Prop. 1978/79:213

63

metaller. I propositionen anförs atl tilldelning av medel för en sådan forskningsverksamhet inte innebär någol ställningstagande lill frågan om eventuell framlida utvinning av alunskiffer. Riksdagen godtog denna upp­fattning (NU 1977/78:69, rskr 1977/78:342).

1 regeringens prop. 1978/79: 115 om riktlinjer för energipoliliken anförs au undersökningar av uranförande skiffrar i första hand bör riktas mot sådana förekomslområden där konflikter med annan markanvändning av riksintresse är mindre uttalade. För att man redan från början skall kunna åstadkomma en miljömässigt acceptabel skifferbrylning, om en sådan blir aktuell, bör enligt föredraganden en utredning tillkallas för att studera och utvärdera de hittills genomförda undersökningarna på detla område och de lekniska metoder för utvinning som finns tillgängliga eller kan förutsättas komma till användning under 1980-talel.

När det gäller verksamhelen i Ranstad vill jag anföra följande. Som sägs i regeringens proposition om riktlinjer för energipolitiken är del av väsent­ligt inlresse alt undersökningsverksamhet med avseende på alunskifferut-vinning i större utsträckning riktas mot förekomster i områden där kon­flikter med motstående intressen är mindre uttalade. Pågående prospekle-ringsverksamhet bör kunna tillföra underlagsmaterial som gör det möjligl alt närmare bedöma om brytning av alunskiffer kan ske i andra delar av landet.' Det är vidare angeläget all sådana metoder för utvinning och återställning utvecklas som gör skadorna på miljön så små som möjligt. Jag anser mol denna bakgrund att ställningstagande lill en eventuell framtida brytning i Ranstad bör avvakta slutförandet av den utredning som rege­ringen avser alt tillkalla och som skall studera och utvärdera lekniska metoder för uranutvinning samt föreslå åtgärder för alt en eventuell sådan utvinning skall kunna åstadkommas på ett miljömässigt acceptabelt sätl.

Bråvikenområdet

1 regeringens beslut år 1975 angående program för fullföljande av rikt­linjer för den fysiska riksplaneringen i Södermanlands och Östergötlands län angavs att planeringsarbetet för kusten söder om Nyköping och för Bråviken bör inriktas på atl med beaktande av bl. a. naturvårdens, friluftsli­vets och kulturminnesvårdens intressen allsidigt klargöra förutsättningar­na för lokalisering av resurskrävande och miljöstörande industri i anslut­ning till de platser som har angetts i riktlinjerna för hushållning med mark och vatten.

Länsstyrelserna i Södermanlands och Östergötlands län samt kommu­nerna Nyköping, Oxelösund och Norrköping har i mars 1977 presenterat en rapport. Studie av Bråviken och kusten söder om Nyköping. 1 november 1978 presenterades rapporten Bråviken - gemensam kommunal planering inom ramen för fysisk riksplanering, remissutgåva. Rapporten innehåller

' Underlag beträffande utvinning av alunskiffer har redovisats av statens industri­verk (Alunskifferutredningen, Fysisk riksplanering, underiagsmalerial nr i år 1978).

Prop. 1978/79:213

64

Figur 17.

BR

Å

VIKEN

S

ö

dermanlands l

ä

n 

Ö

sterg

ö

tlands l

ä

n

o o o o o 

«

y: CO   o-

OO

OO

on

CO

c/D

CO

ao

ers

C3)

1

1

ca

CO

CO

1

t

:Ca

Q3

03

-c=

t=3>

oca

oCCJ

OD

£

E

CO

CO

*

=

OD

:ca

CX3

CLD

»

~~n

=ca

CO

Prop. 1978/79:213

65

förslag lill markdlspositionsplan för Bråvikenområdet; sefig. 17. Av försla­get framgår bl. a. alt inget direkt kustanknutet område reserveras på Tuna-bergshalvön för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplanering­en. Enligt regeringens beslut med anledning av planeringsskedet skall länsstyrelserna i Södermanlands och Östergötlands län så snart som möj­ligt efter det atl kommunerna har tagit ställning lill markanvändningen i Bråvikenområdet redovisa resultatet av planeringsarbetet och kommuner­nas ställningslagande till regeringen.

Jag skall i del följande redovisa min principiella inställning lill hur frågan om eventuella förändringar av riktlinjerna för Tunaberg bör behandlas i fortsättningen.

I prop. 1972: 111 om hushållning med mark och vatten anförde dåvaran­de civilministern att det är av riksintresse att vid ostkusten reservera lämpliga markområden för miljöstörande industri i Karlshamn, Norrkö­ping, Nyköping-Oxelösund samt Nynäshamn. Enligt propositionen är det nödvändigt all olika alternativa lägen vid ostkusten skall kunna prövas vid framtida lokaliseringsöverväganden. Riksdagen delade regeringens upp­fattning i denna fråga (CU 1972: 35, rskr 1972: 348).

1 den rapport om hushållning med mark och vatten som f. n. förbereds övervägs behovet av markreservalioner för miljöstörande industri, bl.a. mol bakgrund av studier av miljöförhållanden och andra förutsättningar för industrilokalisering i de lägen längs södra Sveriges kuster där enligt stats­makternas beslut mark bör reserveras för sådan industri. Mot denna bak­grund anser jag alt det är för tidigt atl nu väcka frågan om förändrade riktlinjer för något industriläge vid södra Sveriges kuster. Sådana ställ­ningstaganden bör avvakta remissbehandlingen av nämnda rapport. Jag förutsätter all handlingsfrihet beträffande den framlida markanvändningen i Tunaberg bevaras i den kommunala planeringen inför de ställningstagan­den av riksdagen som den nämnda rapporten kan komma atl föranleda.

2.4    Den fysiska riksplaneringens betydelse vid handläggningen av enskilda ärenden

De riktlinjer som anges i den fysiska riksplaneringen är inte förenade med några omedelbara rättsverkningar. Inte heller har formerna för plane­ringen reglerats i författning. I statsmakternas beslut om den fysiska riks­planeringen förulskickas all frågan om hur man generellt skall förknippa beslut grundade på den fysiska riksplaneringen med direkla rättsverkning­ar för kommuner och enskilda skulle behandlas i arbetet med översyn av byggnadslagstiftningen. Som jag tidigare har nämnt pågår en sådan över­syn i särskild ordning. Jag skall därför nu endast ta upp frågor som rör den fysiska riksplaneringens ställning i rättsligt hänseende inom ramen för gällande lagar.

5   Riksdagen 1978179. I saml. Nr 213

Prop. 1978/79:213

66

i

Konstitutionsutskottet har under år 1978 behandlat frågan om vilken inverkan riktlinjerna för hushållning med mark och vatten kan få på statliga myndigheters beslul vid fastslällelse av detaljplaner. Utskottet anför (KU 1977/78:35, s. 23):

Statsmakternas beslut på delta område innebär bl. a. alt de av riksdagen fastlagda riktlinjerna för hushållningen med mark och vatten ulan uttryck­ligt lagstadgande skall bli vägledande för regeringen och underställda myn­digheter vid alla beslut om sådan markanvändning som riktlinjerna avser. Dessa riktlinjer är av sådant slag atl del vid faslställelseprövningen av stads- och byggnadsplaner ankommer på de slatliga myndigheterna atl bevaka att de beaklas.

De riktlinjer som ställs upp i den fysiska riksplaneringen får således inverkan på efterföljande planering och beslut. En stor del av den kommu­nala planering som har genomförts med utgångspunkt i riktlinjerna för hushållning med mark och vatten har redovisats i s. k. kommunöversikler. Dessa regleras inte i byggnadslagen. Regeringen har emellertid förordat atl de översiktliga planer som upprättas som etl led i arbetet med den fysiska riksplaneringen bör handläggas enligt de regler som anges i byggnadsstad­gan (1959:612, omtryckt 1972:776, ändrad senast 1978:369) beträffande generalplan. Så har också sketl i slor utsträckning. Således har kommun-översikterna som regel varit föremål för samråd med slatliga myndigheter, de har varit utställda för atl ge allmänheten tillfälle att framföra synpunkter och de har antagils efter sedvanlig behandling i kommunala organ.

Frågan om vilken inverkan riktlinjer i en kommunöversikl bör ha på efterföljande beslut har belysts genom Högsta Domstolens behandling av ell avslyckningsärende (HD:s utslag den 18 maj 1978 nr UÖ 871). Målel gällde en avstyckning i Norrtälje kommun i Stockholms skärgård, där enligt riktlinjerna för hushållning med mark och vatten stor restriktivitet skall gälla med alt tillåla ny fritidsbebyggelse. Kommunen motsatte sig avsiyckningen med hänvisning till de riktlinjer för bebyggelseutvecklingen som angetts i den kommunöversikt som kommunen upprättat bl.a. i syfte alt fullfölja intentionerna i den fysiska riksplaneringen. HD fann all den begärda avsiyckningen, såsom stridande mot föreliggande riktlinjer i kom­munöversikten belräffande bebyggelseutvecklingen inom del aktuella om­rådet, måsle anses föranleda olämplig bebyggelse och molverka lämplig planläggning av området. Hinder mötte därför mol avsiyckningen.

HD har också prövat ell lillståndsärende enligt vattenlagen (1918:523, ändrad senast 1978: 162) i Väslerviks kommun som gällde en utfyllnad som skulle ha inverkat menligt på etl område av riksintresse för kulturminnes­vården. 1 detta fall fann HD med hänvisning lill bl.a. riktiinjerna för hushållning med mark och vallen atl kulturminnesvårdens intressen borde tillmätas sådan belydelse alt ulfyllnadsföretagel ej finge genomföras (NJA 1977 s. 768).

Prop. 1978/79:213

67

Jag vill också någol beröra frågan om karaktären på de beslul som regeringen har fatlat för varje län om fullföljandet av riktlinjerna för hus­hållning med mark och vatten. Dessa beslul är riktade till länsstyrelserna som får i uppdrag alt i enlighet med anvisningar i besluten och den därtill fogade.promemorian redovisa resultatet av del fortsatta arbete som enligt vad som anges i besluten bör bedrivas i resp. län inom ramen för den fysiska riksplaneringen. I besluten gör regeringen en utvärdering av i vilken utsträckning hittills utförd planering tillgodoser de av statsmakterna uppställda riktlinjerna. Regeringen har därvid kunnat konstatera atl arbe­lel under planeringsskedet har visat alt stat och kommun i mycket stor utsträckning har kunnat enas om hur riktlinjerna bör tillgodoses. I enstaka fall har regeringen funnit alt det behövs mera detaljerade ställningstagan­den från regeringens sida till vad som krävs för att riktlinjerna skall kunna tillgodoses.

Regeringens utlalanden i länsbesluten utgör självfallet inte några direk­liv till länsstyrelserna för dessas beslut i enskilda ärenden. Uttalandena får däremot betydelse på så sätt att de anger hur regeringen kan komma att bedöma de aktuella frågorna i den mån de underställs regeringens pröv­ning. De utlalanden som regeringen har gjort i besluten för varje län utgör således regeringens översiktliga bedömning av vad som mot bakgrund av riktlinjerna för hushållning med mark och vatten är en från allmän syn­punkt lämplig markanvändning.

Från flera håll har under planeringsskedet påpekats att de riktlinjer som har ställts upp i den fysiska riksplaneringen och de uttalanden som har gjorts av statsmakterna beträffande innebörden av dessa är svåra all över­blicka, bl. a. därigenom att de inte finns samlade i en publikation. Jag delar uppfattningen atl detta utgör ett besvärande problem. Jag överväger därför att, sedan riksdagen har tagit ställning till den redovisning som jag har lämnat, låta sammanställa och publicera ett sammandrag av gällande rikt­linjer och de utlalanden till ledning för deras tolkning som vid olika tillfäl­len har gjoris av statsmakterna.

3   Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen dels föreslår riksdagen att godkänna vad jag har förordat beträffande

utformningen av riktlinjerna för hushållning med mark och vatten, såvitt

avser

1.

hushållning med jordbruksmark,

2.

utveckling av fritidsbebyggelse i områden med geografiska rikt­linjer,

dels bereder riksdagen tillfälle att ta del av min redovisning i övrigl.

Prop. 1978/79:213

68

4   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition förelägga riksdagen vad föredraganden har anfört för den åtgärd eller det ändamål som föredraganden har hemställt om.

Prop. 1978/79:213

Bilaga I

Arbetet under planerings­skedet och inkomna yttran­den

1 det följande redogörs för del planeringsarbete som har genomförts i län och kommuner under planeringsskedet i den fysiska riksplaneringen. Vidare redogörs för yttranden över resultatet av detta arbete från ämbets­verk, organisationer m. fl. Redogörelsen utgörs i huvudsak av utdrag ur re­geringens beslut för varje län med anledning av planeringsskedet, samt ur den promemoria som har fogats till besluten (Fysisk riksplanering - full­följande av fastiagda riktlinjer, bostadsdepartementet, PM 1978-09-07).

I avsnitt 2 redogörs allmänt för planeringsskedets resultat. 1 avsnitt 3 lämnas en redogörelse för behandlingen av vissa verksamheter och för så­dana frågor som behandlas i annan ordning av statsmakterna.

Avsnitt 4 innehåller en kortfattad redovisning av planeringsarbetet inom områden med geografiska riktlinjer (dvs. kusterna, fjällen, vissa insjöar och älvdalar) och ämbetsverkens allmänna synpunkter på delta.

En redogörelse för planeringen inom de fem särskilda redovisningsom­råden som angavs i regeringens beslul år 1975 lämnas i avsnill 5. Slutligen redogörs i avsnitt 6 län för län för det material som har redovisats och re­missinstansemas yttranden över delta.

1    Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

1    Bakgrund

Genom beslut hösten 1972 lade statsmakterna fast vissa riktlinjer för hushållning med mark och vatten (prop. 1972:111, CU 1972:35, rskr 1972: 348). Riktlinjerna skulle enligt riksdagens beslut fullföljas i en fortsatt planering som i väsentiiga delar avsågs bli utförd av kommunerna. Arbetet skulle indelas i etl programskede och ett planeringsskede.

Under programskedet utarbetade nästan samtliga kommuner program för sådana planeringsåtgärder m.m. som borde vidtas till följd av stats­makternas riktlinjer för hushållning med mark och vatten. Länsstyrelserna redovisade resultatet av detta arbele till regeringen i juli 1974.

Av landets 278 kommuner upprättade 272 sådana program. Regeringen tog ställning till programmen genom beslul län för län under våren 1975. I prop. 1975/76:1 lämnade regeringen en redovisning till riksdagen av arbe­tet under programskedel och förelade riksdagen förslag om bl. a. ansvars­fördelningen i den fortsatta fysiska riksplaneringen. Riksdagen godtog ge­nom beslul den 3 december 1975 i allt väsentligt vad som anfördes i propo­sitionen (CU 1975/76:1, rskr 1975/76:45).

Genom beslut den 11 december 1975 uppdrog regeringen åt länsstyrel­serna och berörda ämbetsverk alt, i enlighel med en samma dag inom bo­stadsdepartementet upprättad promemoria, medverka i det planeringsar­bete som enligt programmen skulle genomföras av kommunerna och redo­visa resuhatet av detla arbete. I nämnda promemoria angavs att länsstyrel­serna senast den 15 september 1977 skulle lämna en samlad redovisning och utvärdering av kommunemas arbele under planeringsskedet till berör­da ämbetsverk och regeringen. För att ge landstingen möjligheter att yttra sig över planeringsarbetet fick länsstyrelserna, efter att ha inhämtat lands­tingens yttrande, avlämna sitt slutliga sammanfattande yttrande den 15 no­vember 1977.

Berörda ämbetsverk anmodades att senast den 15 december 1977 yttra sig över länsstyrelsernas redovisningar. Yttranden har kommit in från överbefälhavaren, statens vägverk, sjöfartsverket, luftfartsverket, riksan­tikvarieämbetet, lanlbruksslyrelsen, skogsstyrelsen, fiskeristyrelsen, sta­tens naturvårdsverk, statens planverk, statens lantmäteriverk och statens industriverk. Fiskeristyrelsen har bifogat yttrande från Sveriges fritidsfis­kares riksförbund. Statens kärnkraftinspektion har som sitt yllrande åbe­ropat det sammanfattande avsnittet i rapporten Användning av marken kring kärnkraftverk (statens planverk, rapport 42, år 1977). Flera av ver­ken har lill sina yttranden fogat särskilda sammanställningar eller länsbila­gor.

Även andra myndigheter samt forskningsinstitutioner och intresseorga-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

3

nisaiioner har beretts tillfälle att yttra sig över redovisningarna. Yttranden har kommii in från försvarels forskningsanstalt, statens järnvägar, Sveri­ges meteorologiska och hydrologiska institut, kullurgeografiska institutio­nen vid Göteborgs universitet, statens vattenfallsverk, domänverket. Lantbrukarnas riksförbund. Svenska samernas riksförbund. Svenska fjäll­klubben samt Sveriges villaägareförbund.

Statens planverk har i en serie rapporter till regeringen under våren och sommaren 1978 lämnat en omfattande redovisning av vad som har föreva­rit under planeringsskedet (statens planverk, rapport 44, år 1978). Rappor­teringen innehåller en sammanfattande utvärdering av arbetet under plane­ringsskedet (rapport 44, del 1). Vidare ingår särskilda sektorsredovisningar och en redovisning av bebyggelsefrågornas behandling i kommunernas planering.

Inom bostadsdepartementet förbereds en ny rapport om hushållning med landets mark- och vattenresurser. Denna avses innehålla en övergri­pande utvärdering av det hittillsvarande arbetet med fysisk riksplanering och förslag om dess fortsättning. Härutöver behandlas vissa frågor som har kommit upp under den fysiska riksplaneringens planeringsskede i sär­skild ordning inom regeringens kansli.

2   Planeringsarbetets resultat

2.1 Medverkan i arbetet

Under planeringsskedet har samarbetet mellan kommuner, länsstyrelser och centrala verk intensifierats och delvis tagit nya former. I flertalet län har vid sidan om samråd mellan länsstyrelse och kommun också länskon­ferenser anordnats av flera cenlrala ämbetsverk, oftast i samarbete med kommunförbundels länsavdelningar. I etl 50-tal fall har särskilda kom­mittéer med företrädare för kommuner, länsstyrelser, landsting m.fl. bil­dats för arbete med speciella problem, i huvudsak inlerkommunala plane-ringsuppgifler. Etl omfatlande samarbete mellan länsmyndigheter och cenlrala verk har ocksä ägt rum.

1 flertalet kommuner har kommunstyrelser och byggnadsnämnder till­sammans lett planeringsarbetet. 1 övriga kommuner har vanligen kom­munstyrelsen svarat för ledningen. Arbetet i kommunerna har bedrivits under tidspress, vilkel många gånger har medfört att begränsad tid har stått till förfogande för de kommunala organens behandling av resultatet av planeringsarbetet.

2.2 Planeringsarbetets innehåll

Huvuduppgiften under planeringsskedet har varit atl i kommunal plane-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

4

ring förankra de frågor som berörs av den fysiska riksplaneringen och att vidta särskilda åtgärder för atl säkerställa bevarandeintressen inom vissa områden.

Planeringsskedet har inneburit att de frågor som behandlas i den fysiska riksplaneringen har inordnats och beaktats i en utvidgad översiktlig kom­munal planering. Enligt statsmakternas beslut (prop. 1975/76:1, CU 1975/76:1, rskr 1975/76:45) skulle kommunernas arbete under planerings­skedet huvudsakligen inriktas på att upprätta dels kommunöversikter i vil­ka bl. a. de frågor som berörs av den fysiska riksplaneringen skulle be­handlas, dels översiktliga planer för markanvändningen i områden med geografiska riktlinjer samt i områden där programarbetet hade visat på konflikter mellan olika markanvändningsintressen. Följande material har redovisats av kommunerna lill länsstyrelserna under våren 1977:

-

kommunöversikter

-

markdisposilionsplaner för områden som berörs av statsmakternas geo­grafiska riktlinjer

-

områdesplaner för sådana områden med anknytning lill den fysiska riks­planeringen som skall exploateras inom relativt kort tid eller där konflikt om markanvändningen har uppstått eller väntas uppstå

-

redogörelser för åtgärder som har vidtagits eller avses bli vidtagna i samband med den fysiska riksplaneringens genomförande

-

särskilda redovisningar, t. ex. program för hushållningen med jord­bruksmarken eller program för planering i de av riksdagen utpekade 25 primära rekreationsområdena (prop. 1975:46, CU 1975/76:2, rskr 1975/76:46).

Kommunöversikter har anlagils i 266 kommuner och upprättats men in­te antagits i yllerligare 3 kommuner. Av de återstående 8 kommunerna i landet är 7 storstadskommuner i Stockholms län, vilka i samförstånd med länsslyrelsen inte har ansett kommunöversikt behövlig. 1 en kommun ut­nyttjas befintlig kommunomfattande generalplan som underlag vid bedöm­ning av ärenden som rör byggande utanför detaljplanelagt område.

Kommunöversiklernas förslag lill bebyggelsereglerande åtgärder är lill stor del av restriktiv karaktär och innebär i mindre utsträckning positivt styrande riktlinjer för bebyggelse. Det kan noteras alt ansatser i viss ut­sträckning har gjorts lill alt i kommunöversiklerna styra även andra verk­samheter än bebyggelse.

I regeringens beslul år 1975 över programskedel uttalas alt en översiktlig redovisning av markanvändningen bör ske för områden med fastlagda geo­grafiska riktlinjer. Omkring 200 kommuner berörs härav. 1 ca 60 av dessa har markdisposilionsplaner för de aktuella områdena antagils under plane­ringsskedet. Arbete med sådana planer pågår i ytterligare ca 50 kommu­ner. Kommunomfattande markdisposilionsplaner har anlagils i ca 50 av de berörda kommunerna. 1 ytterligare ca 20 kommuner pågår arbete med kommunomfattande  markdisposilionsplaner.   Någon  form  av   anlagen

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

5

markdispositionspJan finns således i sammanlagt ca 110 av de 200 kommu­ner som berörs av geografiska riktlinjer. Arbele med att redovisa markan­vändningen har påbörjats i ytterligare ca 70 av dessa kommuner.

Markdisposilionsplaner saknas bl. a. i delar av Qällen, längs vissa älvda­lar och kuslslräckor samt vid Siljan. För vissa av dessa områden samt för en del andra områden anger kommunerna att fortsatt planering eller utred­ning skall ske.

Arbele med alt upprätta kommunomfattande markdisposilionsplaner har också bedrivits resp. påbörjats i flera kommuner som inte berörs av statsmakternas geografiska riktlinjer.

Kommunernas arbele med områdesplanering har i allmänhet inte kunnat slutföras under planeringsskedet. Ett 50-tal områdesplaner har redovisats. 1 fiera fall anges att arbete med områdesplaner pågår. I ålgärdsprogram-men anges dessutom alt ell omfatlande arbete med områdesplanering av­ses komma till slånd under de närmaste åren. Planerna avser framför allt områden för tätortsutbyggnad och fritidsbebyggelse.

För ett drygt hundratal kommuner angav regeringen i besluten över pro­gramskedet att det var särskilt angeläget att få till stånd översiktliga planer för lätortsulvecklingen med hänsyn till jordbruksintressena. Elt tjugotal kommuner har antagit och redovisat sådana planer för vissa tätorter. Ofta pågår sådan planering för ytterligare tätorter i dessa kommuner. Några av de berörda kommunerna har redovisat program och lidsplan för arbete med översiktliga planer. I ett tjugotal av kommunerna föreligger varken program eller lidsplan för arbetet.

Kommunerna inom landets viktigare jordbmksbygder skulle, enligt statsmakternas beslul över programskedet, i samarbete med varandra och med bl. a. länsstyrelse och lantbmksnämnd, utarbeta program för hushåll­ning med jordbruksmarken. Önskemålet om alt upprätta jordbruksmarks­program i regional skala berör 90 kommuner i 10 län. Av dessa kommuner har 80 redovisat kommunala program för hushållning med jordbruksmark, medan ytleriigare fyra kommuner har utarbetat utkast till sådana program. Härutöver har elt tiotal kommuner inom andra områden utarbetat jord­bruksmarksprogram. Innehållet i programmen varierar i belydande om­fattning. Flertalet program har utformats så atl de ger en areal- och kon­fliktredovisning genom atl de anger vilka konsekvenser aktuella planer för tätorlsexpansion får för jordbmket. Det framgår av många program att kommunerna är på väg mol en mer restriktiv inställning till all la i anspråk jordbmksmark för lätortsutbyggnad.

I bostadsdepartementets PM den 11 december 1975 om statliga myndig­heters redovisning av planeringsskedet i den fysiska riksplaneringen anges att kommunerna i sin redovisning av arbetet under planeringsskedet bör redogöra för vilka planeringsälgärder som har vidtagits beträffande de 25 primära rekreationsområdena. Förberedande utredningsinsatser har ge­nomförts i nästan samtliga områden. Interkommunalt samarbete i någon

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

6

form har också så gott som genomgående inletts. Flera primära rekrea­tionsområden sammanfaller hell eller delvis med de områden som berörs av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. En närmare redogö­relse för planeringsarbetet för de primära rekreationsområdena lämnas i rekreationsberedningens belänkande (Ds Jo 1978:2). Statliga insatser för turism och rekreation.

För alt ge en samlad bild av arbetsläget och uppnådda resultat, skulle kommunerna redogöra för de åtgärder som har vidtagits eller planeras för atl intentionerna med den fysiska riksplaneringen skall uppfyllas. Sådan redovisning har lämnats av flertalet kommuner men saknas från ca 50 kom­muner. Redovisningarna består som regel av tabeller med förteckning över och kommentarer till berörda områden av riksintresse. Ofta innehåller de också en prioritering av arbetet med att upprätta områdesplaner.

2.3 Remissinstansernas allmänna synpunkter pä planeringsarbetet

Nästan samtliga remissinstanser framhåller atl kommunerna har gjort en omfatlande och förtjänstfull insats under planeringsskedet. Arbetet anses ha inneburit en kraftig aktivering av kommunernas översiktliga fysiska pla­nering. Planeringsåtgärder föranledda av riktlinjerna för hushållning med mark och vatten har enligt flera länsstyrelser som regel kunnat samordnas väl med kommunernas övriga fysiska planering. Riksantikvarieämbetet anser alt del är särskilt betydelsefullt alt arbelel har genomförts med en helhetssyn och mot bakgrund av övergripande målsättningar när del gäller hushållning med landets mark- och vattenresurser. Vägverket framhåller den ökade bredd och del fördjupade innehåll som den kommunala över­siktsplaneringen har fått genom atl flera statliga sektorsorgan har engage­rats och utvecklat sin planering. Planverket anser att planeringsskedets re­sultat har slor betydelse genom den ökade medvetenhet om olika plane­ringsproblem som arbetet och diskussionen har fört med sig, genom ell ökat medborgarengagemang i planeringsfrågor och genom i flera avseen­den förbättrade samarbetsformer mellan stat och kommun. Verket fram­håller vidare betydelsen av det förbättrade kunskaps- och invenleringsun-derlagel samt de kommunöversikter, markanvändningsplaner och säker-ställandeålgärder som arbetet har resulterat i.

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) understryker det värdefulla i atl cen­tralt initierad planeringsverksamhet förankras på lokal nivå på del sätt som har sketl i den fysiska riksplaneringen. Genom att tyngdpunkten i den fy­siska riksplaneringen har lagts på kommunal nivå har enligt LRF de för all­mänheten ofta abstrakta problemställningarna bmtits ner och förklarats i sina lokala sammanhang. Planeringen har därmed enligt LRF vunnit i verklighetsförankring och öppnats för allmänhetens insyn och påverkan på ell säll som skiljer sig från annan planering.

Flera länsstyrelser anför alt del omfattande arbetet har medfört att

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

7

många andra planeringsuppgifter, bl. a. arbete med detaljplaner, har blivit eftersatta i kommunerna. Även vägverket har uppmärksammat della pro­blem och anser alt tälorlsplaneringen ånyo bör ges lillräckligl utrymme i kommunernas fysiska planering. Många länsstyrelser stryker samtidigt un­der atl riksplanearbetel ofta har skapat en nödvändig gmnd för bl. a. fort­sall detaljplanearbele.

Några länsstyrelser anser att den kommunomfattande planeringen till stor del har blivit en bevarandeplanering utan all tätorts- och bebyggelse­intressena har preciserats och kunnat vägas mot bevarandeintressena. Detta har enligt länsstyrelserna i vissa fall medfört att kommunerna har re­dovisat stora områden för fortsatt planering eller utredning. Konflikter kommer då alt uppmärksammas försl i den fortsatta mer detaljerade plane­ringen. Andra länsstyrelser anser atl den översiktliga planeringen har ökat intresset för och insikterna om bl.a. tätorternas utvecklingsproblem.

Lantmäteriverket anser all förutsättningarna för att göra översiktliga planmässiga bedömningar om lämplig markanvändning i hög grad har för­bättrats genom det material i form av bl. a. kommunöversikter som har ut­arbetats under planeringsskedet. Enligt nalurvårdsverket har kommun­översikterna ökat förståelsen för kommunomfattande planering, men de­ras utformning uppvisar vissa brister. Verket anser sålunda alt en bättre samordning beträffande områdesindelning och formulering av riktlinjer är önskvärd kommunerna emellan. Kommunöversikterna har dessutom i många fall grundats på bristfälligt underlagsmaterial. Vägverket anser alt det är angeläget att redovisade planeringsåtgärder i kommunöversikterna genomförs bl. a. i form av markanvändningsplaner i anslutning lill tätorter­na.

Med hänsyn till att kommunöversikl inte är ett vedertaget begrepp i byggnadslagstiftningen råder viss osäkerhet om dess rättsliga ställning. Från länsstyrelserna framförs tveksamhet om hur långt kommunöversik­tens ställning som styrinstmment för bebyggelseutvecklingen sträcker sig. Lantmäteriverket bedömer att den översyn av kommunöversikterna som snart är aktuell kommer atl avsevärt förbättra förutsättningarna atl lägga översikternas riktlinjer till grund för slällningslaganden i byggnads- och fastighetsbildningsärenden. I detta perspektiv är det enligt verket angelä­get att statsmakterna närmare överväger frågan om kommunöversiktens rättsliga ställning.

Flera remissinstanser framhåller att kommunöversikternas riktlinjer ef­ter hand måsle ses över. Lantbruksstyrelsen uppfattar riktlinjerna som ett första steg mol mera preciserade rekommendationer för bebyggelse ulan-för tätorterna. Planverket konstaterar att kommunöversikternas riktiinjer för bebyggelseutvecklingen i områden som har bedömts vara av riksintres­se i många fall innebär alt samråd skall ske mellan byggnadsnämnden och slatliga sektorsmyndigheter i samband med byggnadslovsprövningen. Planverket anser alt sådana samråd kan vara motiverade under ett inled-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

8

ningsskede. Vid kommande revidering av kommunöversiklerna bör dock riktlinjerna enligt verkel som regel kunna preciseras så atl byggnadsnämn­derna i flertalet fall själva kan klara handläggningen.

Även om riktlinjer i kommunöversikt i många fall får anses skydda riks­intressena från icke önskad bebyggelse, påpekar naturvårdsverket att så­dana riktlinjer inte kan tillgodose olika bevarandeintressen när del gäller behovet av skölselåtgärder m. m. Därvid måste direkta regleringar tillgri­pas, främsl naturvårdslagens instrument för vård och skydd. Liknande synpunkter framförs av riksantikvarieämbetet och flera länsstyrelser.

Enligt planverket bör de frågor som har behandlats i kommunöversikter­na i fortsättningen studeras inom ramen för en vidgad kommunal över­siktsplanering där landsbygdens och tätorternas utveckling ges en samlad behandling. Liknande synpunkter framförs av några länsstyrelser, som i likhet med planverket anser all riktlinjer för lokalisering av bebyggelse bör kunna grundas på samhällsekonomiska hänsyn, möjligheter till service och kommunikationer etc. Flera länsstyrelser anför vidare att kommunöver­sikten bör kunna utvecklas till etl instrument för markanvändningsplane­ring för även andra åtgärder än bebyggelse.

Planverket bedömer att det genomförda arbetet med markdisposilions­planer och de intentioner för fortsatt översiktlig markanvändningsplane­ring som har redovisats av kommunerna i huvudsak tillgodoser fastlagda riktlinjer för hushållning med mark och vatten. Verket konstaterar dock, i likhet med naturvårdsverket, alt översiktlig planering inom vissa särskilt viktiga områden, t.ex. fjällområdena hittills har genomförts endasl i liten omfattning. Berörda kommuner har enligt naturvårdsverket i många fall små resurser för att genomföra erforderlig planering. Översiktliga naturin­venleringar saknas i stor utsträckning som underlag för sådan planering. Samtidigt är bebyggelsetrycket i vissa delar av dessa områden myckel stort. Enligt naturvårdsverket kan detta, speciellt i del södra fjällområdet, medföra risk för alt riksplaneringens intentioner inte kan tillgodoses. Även planverket anser att ytterligare planeringsarbete är nödvändigl föratt möta de krav på exploatering som riktas bl. a. mol delar av Qällområdena.

3   Behandlingen av vissa verksamheter

3.1 Jordbruk

Planeringsarbetet och remissinstanserna

Överväganden om användningen av jordbmksmark har fått en framskju­ten plats i kommunernas arbete under planeringsskedet.

Lantbruksnämnderna har utfört omfattande inventeringar av jordbruks­förhållanden av betydelse för den fysiska planeringen. Samtliga lantbmks-nämnder har försett kommunerna med ell översiktligt underlagsmaterial.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

9

främst i form av graderingar av åkermarken. Härvid har synpunkter från lokala och regionala LRF-organ hämtats in. Arbelel har utförts i samråd med kommuner och länsstyrelser.

Planverket anser att arbetet under planeringsskedet väsentligt har stärkt jordbmkets ställning i den översiktliga planeringen. Med hänsyn till den lid som har stått till förfogande anser verket alt ett tillfredsställande resultat som regel har uppnåtts. Lantbruksstyrelsen redovisar liknande bedöm­ningar.

Både verket och styrelsen konstaterar emellertid atl betydande plane­ringsinsatser återstår. Planverket framhåller därvid atl jordbruksintresse­na bör vägas in som en av många faktorer lill vilka hänsyn bör las för all ändamålsenliga tätorter skall skapas. Lanlbmksslyrelsen menar atl kravet på en allmän hushållning medjordbruksmark har inneburit en hell ny pla­neringssituation för flertalet kommuner. Del är enligt styrelsen därför för­klarligt att många kommuner ännu inte har hunnit genomföra den avsedda översiktliga planeringen för hushållning med jordbmksmarken.

Enligt regeringens beslut våren 1975 skulle regionala program för hus­hållning med jordbruksmarken upprätias under planeringsskedet för lan­dels viktigare sammanhängade jordbruksbygder. Av de 90 kommuner som berörs av besluten i detta avseende har 80 kommuner utarbetat kommuna­la program för hushållning med jordbruksmarken, medan ytterligare fyra kommuner har utarbetat utkast lill sådana program. Hämtöver har ett tio­tal kommuner inom andra områden i landet utarbetat jordbruksmarkspro­gram. Länsmyndigheterna har ställt samman de kommunala programmen men avstått från att göra länsövergripande bedömningar och avvägningar.

Kommunerna har kommit olika långl i arbetet med programmen. Kom­muner, som av olika skäl inte har hunnit så långl, har i vissa fall avsatt om­råden för tätorlsexpansion som sammantagna är upp till 10 gånger slörre än arealbehovel för tätorternas förutsedda tillväxt. I andra kommuner är ulbyggnadsgränserna snävare och osäkerheten för jordbruket härigenom mindre. Många kommuner räknar i programmen med en befolkningstill­växt som ligger relativt högt över bedömningarna i länsplanering 1974.

Av nästan samtliga program för hushållning med jordbruksmarken fram­går all kommunerna avser alt utreda alternativa utbyggnadsriktningar för tätorterna för alt minska förbmkningen av åkermark. Frågor som rör om­fördelning av befolkningstillväxt mellan tätorter eller möjligheter till förtät­ning som ett alternativ till nyexploatering behandlas däremot inte särskilt utförligt.

Flera länsstyrelser betonar att arbetet med jordbmksmarksprogrammen skall ses som en inledning till etl omfattande planeringsarbete på kommu­nal och regional nivå. Många länsstyrelser konstaterar vidare att program­men framför allt präglas av en strävan från kommunerna alt så långl möj­ligl behålla handlingsfriheten intill dess beslut om markanvändningen kan fattas på grundval av ett mera fullständigt planeringsunderlag.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

10

Lanlbmksslyrelsen anser alt kommunerna i programmen har redovisat en för låg ambitionsnivå för hushållning med jordbruksmarken. Styrelsen menar dock all programmen har fylll etl viktigt syfte genom atl de har fört in jordbmksinlresset i den kommunala planeringen. Planverket konstate­rar all kommunernas arbele med programmen har bidragit lill en diskus­sion om långsiktig hushållning med jordbruksmarken.

Både lanlbruksslyrelsen och planverket anser atl samtliga kommuner som i regeringens beslul våren 1975 uppmanades all upprätta jordbruks­marksprogram bör färdigställa sådana program. Lanlbmksslyrelsen lik­som några länsstyrelser anser att vissa ytterligare kommuner bör upprätta jordbruksmarksprogram. Planverket bedömer atl en del kommuner behö­ver se över sina program i syfte alt begränsa arealanspråken för tätortsut­vecklingen.

Planverket bedömer, med stöd av flera länsstyrelsers uttalanden, alt en regional omfördelning av befolkningstillväxten med hänsyn till hushållning med jordbmksmarken kan behövas i Skåneregionen och evenluelll i Göte­borgs- och Stockholmsregionerna. Därutöver anser verket att det är ange­läget atl bedömningar görs inom varje kommun om hur samhällsutbyggna-den bör fördelas på olika tätorter med hänsyn lill kravet på att hushålla med jordbmksmarken.

Både lanlbruksslyrelsen och planverket framhåller att hushållningen med värdefull jordbmksmark bör vara en av de faktorer som påverkar re­gionalpolitikens utformning och tillämpning.

Ett ljugotal kommuner har antagit och redovisat översiktliga planer för tätortsutbyggnad där jordbrukets intressen berörs. Många kommuner har redovisat ett särskill program och en tidsplan för sitt arbele med sådana planer. För elt tjugotal kommuner, som enligt regeringens beslul våren 1975 bör upprätta översiktliga planer som beaktar jordbmkets intressen, föreligger varken program eller lidsplan för arbetet.

Flera länsstyrelser uttrycker osäkerhet beträffande vilka krav som kan ställas på översiktliga planer som är avsedda att tillgodose jordbmkets in­tressen. Planverket anser atl statsmakternas riktlinjer för hushållning med jordbruksmarken bör tolkas så atl alla kommuner, som avser alt i nämn­värd utsträckning bygga på jordbmksmark, i områdesplanering bör stude­ra olika utbyggnadsalternativ och deras konsekvenser för bl. a. jordbru­kels intressen. Länsstyrelse och kommun bör enligt verket tillsammans komma överens om i vilken ordning planerna bör upprättas med hänsyn lill tillgängliga resurser och omfattningen av den jordbmksmark som berörs. I de fall enighel inte kan uppnås mellan kommun och länsmyndigheter om jordbruksmarkens behandling bör klarhet enligt verket kunna skapas ge­nom alt generalplan fastställs.

Enligt lantbruksstyrelsen är del en viktig uppgift för kommunerna att un­der de närmaste åren upprätta översiktliga planer för hur tätorterna skall byggas ut. Därvid måsle olika utbyggnadsalternativ prövas. Tätorlsslruk-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

11

luren bör enligt styrelsen behandlas i kommunomfattande markdisposi-lonsplaner och utformas med hänsyn lill kravet på markhushållning. Plan­verket framhåller att del är angeläget atl konsekvenserna för samhällsut­vecklingen av alternativa besparingsåtgärder belräffande markkonsumtion blir utredda. Vid ställningslagande till fördelning av bostadsbyggande mel­lan kommunernas tätorter måsle enligt verket slor vikt fästas vid frågan om lokalisering av bostäder i förhållande till arbetsplatser, service och re­kreationsområden samt vid förutsättningarna atl åstadkomma säkra och energisparande trafiklösningar. Verket stryker starkt under det önskvärda i all man försöker begränsa markkonsumtionen också genom att på olika sätt minska tätorternas arealanspråk.

Nalurvårdsverket betonar det angelägna i att en god miljö skapas inom räckhåll för alla människor. Kravet pä att behandla jordbruksmarken som skyddsvärd naturresurs får enligt verkel inte tolkas så all jordbmkets in­tressen alltid skall ges företräde vid en vägning mol andra intressen.

Flertalet kommuner har formulerat särskilda riktlinjer i kommunöver­sikt för att beakta jordbrukels intressen inom de för jordbrukel primära in­tresseområdena. Ett tiotal kommtiner saknar helt riktlinjer för bebyggelse­utveckling m. m. inom områden som är av primärt inlresse för jordbmket.

Flera remissinstanser ger synpunkter på lokalisering av spridd bebyggel­se med hänsyn lill jordbmkets intressen. Planverket anser att den osäker­het som föreligger om hur jordbmkets intressen bör beaklas vid handlägg­ning av plan- och byggnadsärenden lill viss del beror på bristande kunska­per om hur olika förhållanden inom jordbmket skall vägas mot varandra. Det är enligt verket därför angelägel alt jordbmkets företrädare hjälper kommunerna med en bedömning av de faktorer rörande jordbruket som i det enskilda fallel bör tillmätas särskild belydelse. Planverket anser vidare att verkets lidigare framförda förslag om "lokaliseringslov" för jordbru­kels ekonomibyggnader har fått ökad aktualitet mot bakgrund av erfaren­heterna från planeringsskedet. Lanlbruksslyrelsen anser däremol att det frän allmän synpunkt är svårt att finna skäl för en generell byggnadslovs­plikt för sådana ekonomibyggnader.

Många remissinstanser betonar jordbrukets belydelse för landskapsvård m. m. LRF menar atl jord- och skogsbruk är en av de viktigaste och billi­gaste formerna av naturvård. Riksantikvarieämbetet anser all del bör övervägas att i jordhävdslagen (1969:698, ändrad senast 1971:644) ta in bestämmelser som möjliggör föreläggande om hävd av det öppna landska­pet, om betydande naturvårds- och kullurminnesvårdsintressen motiverar del.

Planverket anser all förutsättningarna för att hålla landskapet öppet har förbättrats i och med statsmakternas beslut om nya riktlinjer för jordbruks­politiken. Verkel anser vidare all del är angeläget alt bevarandeintresse­nas företrädare i ökad utsträckning verkar för information om sina intres­sen till jord- och skogsbrukets företrädare så all intressena kan beaklas i

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

12

den fortlöpande verksamhelen inom jord- och skogsbmk.

Vad gäller det fortsatta planeringsarbetet på kommunal nivå förklarar sig lanlbmksslyrelsen vara beredd atl låta lantbruksnämnderna ge forlsalt prioritet åt all förse kommunerna med nödvändigt underiagsmalerial. Un­der år 1980 bör enligt lantbmksstyrelsens bedömning resultatet av del fort­satta planeringsarbetet redovisas till länsstyrelser och cenlrala myndighe­ter. De båda länsstyrelserna i Skånelänen bör enligt lantbruksstyrelsen ef­ter ytterligare elt år kunna redovisa etl samlat markhushållningsprogram för regionen.

Frågor som behandlas i annan ordning

Flera av de frågor som har tagits upp av remissinstanserna och som har anknytning lill jordbmket är av sådant slag att de inte kan bli föremål för ställningslagande i anslutning till regeringens beslut med anledning av pla­neringsskedet. Det gäller t. ex. vissa problem som lanlbmksslyrelsen redo­visar rörande kraftledningar, försvar, mineralutvinning och vattenhushåll­ning. Flera av de nu nämnda frågorna är föremål för överväganden inom särskilda utredningar. Jordbmkets miljöpåverkan med avseende på lukt, buller, gödsling och vattenutnyttjande har nyligen behandlats av statsmak­terna i samband med beslutet om nya riktlinjer för jordbmkspolitiken m. m. (prop. 1977/78:19, JoU 1977/78:10, rskr 1977/78:103).

Med anledning av statsmakternas beslut om samordnad sysselsättnings-och regionalpolitik (prop. 1975/76:211, AU 1976/77:7, rskr 1976/77:79) fick länsstyrelserna uppdrag atl kartlägga lokala arbetsmarknader bl. a. i regioner där kravet på hushållning med jordbruksmarken mera påtagligt påverkar möjligheterna att bygga ut tätorterna. Redovisning av kartlägg­ningen sker inom ramen för länsplaneringen.

3.2 Skogsbruk

Planeringsarbetet och remissinstanserna

Under planeringsskedet har skogsbruket uppmärksammats i större ut­sträckning än lidigare. Kommunöversikterna innehåller ofta generella rikt­linjer om atl skogsbmkels intressen skall beaktas vid prövning av plan-och byggnadsärenden. När områdesanknulna riktlinjer förekommer, avser dessa i flertalet fall att motverka spridd bebyggelse i sammanhängande skogsområden.

Skogsstyrelsen anser att variationen i behandlingen av skogsbruket är för stor mellan olika län och kommuner. Orsaken till skillnaderna kan en­ligt styrelsen sannolikt sökas i flera förhållanden, t. ex. olikheter vad gäller näringens betydelse för bygden, skillnader i fråga om konkurrensen om skogsmarken och skillnader i det underlagsmaterial som har funnits all till-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

13

gå. Skogsstyrelsen anser det svårt atl bedöma om skogsbrukel har beak­tats på ett tillfredsställande sätt av kommunerna. Några länsstyrelser på­pekar alt kommunerna visserligen har belyst problemen kring skogsbru­kel, men all lagstiftningen inte ger förutsättningar atl föra in skogsbruks­frågorna till konkrel behandling i planeringen.

Flera länsstyrelser, skogsstyrelsen och planverket framhåller atl del in­för fortsatt planering finns behov av ytterligare skogligl underlagsmaterial. Många skogsvårdsstyrelser uttalar alt de är beredda alt bistå kommunerna med att ta fram sådant material, bl. a. mera detaljerade klassificeringar av skogsmarken för i första hand begränsade områden där större intrång sker eller förväntas ske.

Bättre information lill kommunerna om skogsbmkels förutsättningar m. m. är enligt skogsstyrelsens mening angelägen. Styrelsen anser all di­rekla samråd bör ske i etl skede av planeringen då bindande avvägningar om markens användning ännu inte har gjorts. Även lantmäteriverket och planverket anser att kontakterna mellan skogsbrukets företrädare och kommunerna bör utvecklas.

Skogsbrukels belydelse för samhällsekonomin och sysselsättningen be­tonas av flera länsstyrelser. Enligt skogsstyrelsen bör en strävan i den fy­siska planeringen vara all målmedvetet minimera inskränkningarna i skogsdriften ulan alt allvarliga nackdelar samlidigl åsamkas för andra markanvändningsintressen.

Många remissinstanser behandlar konflikter resp. samverkansmöjlighe­ter mellan skogsbrukel och andra verksamheter. Utbyggnad av tätorter, fritidsbebyggelse och kraftledningar tar ofta skogsmark i anspråk. Tillgo­doseende av främst naturvårds- och friluftslivsinlressen innebär i vissa områden restriktioner för skogsbruket. Remissinslanserna betonar viklen av ett ökat samråd mellan företrädare för dessa verksamheter och företrä­dare för skogsbrukel. Enligt skogsstyrelsen bör skogsmarker med låg pro­duklion i första hand komma i fråga när utnyttjande av skogsmark för an­nal ändamål aktualiseras. Möjligheterna att kombinera övrigt markutnytt­jande med rationellt skogsbruk bör enligt styrelsen alltid undersökas och las tillvara.

Planverket, naturvårdsverket och flera länsstyrelser anser atl s. k. na-lurvårdsinrikiade skogsbruksplaner bör upprättas i ökad omfattning. Här­igenom kan en förbättrad samordning mellan skogsbmkels, naturvårdens och friluftslivets intressen åstadkommas. Många remissinstanser framhål­ler atl de s. k. hänsynsreglerna i 1§ skogsvårdslagen (1948:237, ändrad se­nast 1977:352) ger ökade möjligheter att tillgodose bl.a. friluftslivets in­tressen. Naturvårdsverket anser att tillsynen av att naturvårdens intressen beaktas i skogsbrukel, i högre grad än f. n. bör kunna anförtros skogs­vårdsstyrelserna.

Berörda länsstyrelser samt lanlbruksslyrelsen, skogsstyrelsen och Svenska samernas riksförbund (SSR) behandlar konflikter mellan etl ef-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

14

fektivt skogsbruk och rennäringens intressen. Länsstyrelsen i Norrbottens län menar atl statsmakterna bör låta utreda hur dessa konflikter skall lö­sas.

Naturvårdsverket föreslår atl elt särskill skydd införs för ädellövskogen och all avverkningsförbud införs för urskogar och fjällskogar under 10 år. Under denna tid bör ställning tas lill lämpliga former för skydd av dessa områden.

Frågor som behandlas i annan ordning

Flera av de frågor som remissinslanserna lar upp är av sådanl slag alt de kräver yllerligare överväganden. Exempel på sådana frågor är skogsbru­kels brukningsformer och dess konsekvenser för bevarandeintressena och naturmiljön samt tillämpningen av 1 § skogsvårdslagen.

1973 års skogsutredning överiämnade ijanuari 1978 sitt slutbetänkande (SOU 1978:6)[REDACTED_EFTERNAMN] för framtid. I betänkandet behandlas översiktligt skogsbrukets förhållande lill naturvården och friluftslivet. Vad som har framkommit under planeringsskedet i dessa avseenden beaktas vid den fortsatia beredningen av skogsutredningens förslag.'

Frågor rörande skogsbrukets intressen och förhållandena lill andra verk­samheters intressen behandlas också i arbelel med den nya rapporten om hushållning med mark och vallen.

Vad gäller skogsbrukel i Qällområdena erinras om att statsmakterna har fatlat beslut om riktlinjer i den fysiska.riksplaneringen för vissa s. k. obrut­na Qällområden (prop. 1977/78: 31, CU 1977/78:8, rskr 1977/78:99). Enligt beslutet bör en ytterligare reglering av skogsbrukel inom berörda områden ske successivt i takt med all erforderligt bedömningsunderlag utarbetas och efter samråd mellan berörda parter. Denna uppgift ingår som en del i naturvårdsverkets och länsstyrelsernas fortsatta arbele med att skydda Qällområdenas naturvärden.

3.3 Fiske

Planeringsarbetet och remissinstanserna

Enligt länsstyrelsernas redovisning har drygt 60 kommuner behandlat fiskefrågor i varierande omfattning. Ca 20 kommuner har lämnat förslag lill hur fiskets intressen skall kunna säkerställas.

Planverket, fiskeristyrelsen och flertalet länsstyrelser konstaterar all fis­ket överlag har behandlats myckel summariskt och inte inordnats i plane­ringsarbetet på elt med jord- och skogsbruket jämbördigt sätl. Enligt fiske-

' Regeringen har den 7 mars 1979 förelagt riksdagen förslag om riktlinjer för skogs­politiken, m.m. (prop. 1978/79:110).

Prop. 1978/79:213   Bilagal

15

ristyrelsen har fiskets intressen inte uppmärksammals i erforderlig omfall­ning i samband med planeringen för kustområdena, de slora sjöarna eller älvdalarna.

Fiskeristyrelsen betonar att bristande samarbele på regional nivå är elt skäl till uteblivna planeringsresultat. Några länsstyrelser och flera dåva­rande fiskerinämnder understryker alt det är angeläget att fiskets organisa­tioner får tillfälle att på ett tidigt stadium lämna synpunkter på planerings-åtgärder som berör fiskets intressen. Planverket stöder denna uppfattning och anser att regler om samråd mellan kommun och fiskenämnd vid ansök­ningar om tillstånd för anläggningar som kan antas påverka förutsättning­arna för fisket lämpligen kan föreskrivas genom riktiinjer i kommunöver­sikl.

Flera länsstyrelser påpekar att såväl underlaget som metodiken för att behandla fiskefrågorna i översiktlig fysisk planering bör förbättras. Styrel­serna önskar atl riktlinjer för hur fisket lämpligen skall beaktas i den kom­munala planeringen tas fram av berörda centrala myndigheter. Planverket instämmer i att del är angelägel atl underlagsmaterialet förbättras och an­ser atl det är önskvärt att den av fiskeristyrelsen planerade andra etappen av länsinvenleringen, med inriktning på kartläggning av potentiella fiskere­surser, genomförs. Även fiskeristyrelsen anser alt underlagsmaterialet har brister. Styrelsen konstaterar alt avsaknaden av centralt utformade plane­ringsexempel på fiskets område har försvårat kommunernas arbete. Det bör enligt fiskeristyrelsen ankomma på planverket all i samråd med styrel­sen utforma sådana exempel.

Fiskeristyrelsen föreslår att regeringen inför del fortsatta planeringsar­betet föreskriver atl de speciella miljöer som är nödvändiga för skilda fisk­arter skall skyddas och atl fiskeulövandel ges tillräckligt utrymme i förhål­lande till andra former av vattenanvändning. Vidare bör regeringen enligt styrelsen uppmana drygt 200 kommuner alt bearbeta de översiktsplaner som har upprättals och därvid redovisa hur de avser att säkerställa fiskets intressen.

Fiskeristyrelsen anser alt kommunerna bör reservera mark för atl möj­liggöra en utveckling och rationalisering av yrkesfisket. Planverket stryker under behovel av alt kommunerna vid revidering av föreliggande planer uppmärksammar fisket och dess följdindustriers ökade anspråk på mark i anslutning lill hamnarna på ostkusten.

Enligt fiskeristyrelsen bör kommunala åtgärdsprogram för fritidsfisket upprättas. De bör omfatta insatser för atl säkerställa allmänhetens tillgång till fiskevatten samt restaurering av fiskevatten, fiskevård, service och in­formation. Naturvårdsverket har föreslagit fritt mete med spö och krok utefter landets kuster.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

16

Frågor som behandlas i annan ordning

Flera remissinstanser, bl.a. planverket och fiskeristyrelsen, understry­ker behovel av överväganden om hushållning med fiskeresurser främst på regional nivå som underlag för kommunala ställningstaganden. Remissin­stanserna föreslår utrednings- och ulvecklingsarbele, särskilda riktlinjer för fisket samt regionala hushållningsprogram. Enligt statsmakternas be­slut om riktiinjer för fiskeripolitiken (prop. 1977/78:112, JoU 1977/78: 23, rskr 1977/78: 272) ankommer det på fiskeristyrelsen att svara för en fortlö­pande planering av fisket bl. a. i syfte alt la tillvara tillgängliga fiskeresur­ser.

Vissa av remissinstansernas förslag behandlas i del pågående arbetet med den nya rapporten om hushållning med mark och vatten samt av 1973 års fiskevattensutredning (Jo 1973:07). Inom bostadsdepartementet pågår vidare särskilda studier om havsresurser och olika anspråk som riktas mot dessa resurser. Regeringen har nyligen föreslagil riksdagen (prop. 1977/78:167) att en delegation inrättas för all samordna den svenska havs­resursverksamheten.

Fiskeristyrelsen betonar behovel av lagstiftning som behandlar fiskets och vallenfrågornas roll i samhällsplaneringen. De frågor som fiskeristy­relsen tar upp övervägs bl. a. i arbetet med plan- och byggnadslagstiftning­en. Frågor som berör fiskels roll i vattenplaneringen övervägs även inom vattenplaneringskommitlén (Jo 1977:06) och 1973 års fiskevattensulred-ning. Vattenlagulredningens betänkande (SOU 1977:27) Revision av vat­tenlagen, där vissa av frågorna behandlas, har remissbehandlats och be­reds f. n. inom justitiedepartementet.

3.4 Rennäringen

Planeringsarbetet och remissinstanserna

De flesta kommuner som berörs av vikliga renbelesmarker har behand­lat rennäringen i kommunöversiklerna. Flertalet av kommunerna har ock­så samrått med samebyarna och den statliga rennäringsadministralionen under planeringsskedet.

Den av planverket rekommenderade metoden alt peka ut s. k. samråds­områden har helt eller delvis kommii till användning i några kommuner i Jämtlands län. Riktlinjer som föreskriver samråd med samebyarna har an­tagils i en rad övriga Qällkommuner. Flera kommuner med betydande ren­näringsintressen har dock inte beslutat om särskilda riktlinjer för renbe­tesmarkerna.

Hittills har saknats en rikstäckande karta som redovisar rennäringens in­tresseområden. Lanlbruksslyrelsen har därför efter samråd med planver­ket framställt en för hela renskölselområdel sammanfallande karta över de

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

17

viktigaste intresseområdena.

Lanlbruksslyrelsen, Svenska samernas riksförbund (SSR) m.fl. anser all arbelel under planeringsskedet avsevärt har förbättrat möjligheterna atl la hänsyn till rennäringens intressen. Enligt lantbruksstyrelsen har samrå­den mellan förelrädare för kommun och samebyar som regel lett lill goda resultat. Samråden bör därför fullföljas i alla kommuner med viktiga områ­den för rennäringen. Vid dessa samråd bör riktlinjer lill skydd för väsentli­ga renbetesmarker m. m. utarbetas och arbetas in i kommunöversikterna. Styrelsen menar också att befintliga riktlinjer bör ges elt mer preciserat in­nehåll så atl de sträcker sig längre än lill allmänna utlalanden om samråd.

De åtgärder som föreslås av remissinstanserna avser dels behovet atl fullfölja det påbörjade arbetet, dels behovel atl stärka eller precisera ren­näringens ställning gentemot andra intressen. De riktlinjer som har utfär­dats inom ramen för arbetet med kommunöversikter avser främsl bebyg­gelse. De konflikter som redovisas mellan rennäringen och andra verksam­heter gäller främst problem i samband med skogsbruk inom vinterbetes­områdena, konflikter mellan renskötsel och turism, friluftsliv och frilids-bebyggelse, frågor-om lätortsutbyggnad inom rennäringens årelruntmar-ker saml rennäringens förhållande lill rovdjursskyddet.

Lanlbruksslyrelsen och SSR påtalar särskilt all utbyggnaden av turist­anläggningar i förening med fritidsbebyggelsens expansion i elt antal pri­mära rekreationsområden allvarligt kan komma atl skada rennäringens in­tressen i områdena. Lanlbmksslyrelsen anser alt nu existerande konflikter mellan rennäring och turism/fritidsbebyggelse i områdena bör lösas innan beslut om ytterligare utbyggnader fattas.

Frågor som behandlas i annan ordning

Flera av de ålgärder remissinstanserna föreslår för alt lösa konflikter mellan rennäringen och andra intressen är av sådant slag atl de måsle övervägas i särskild ordning. Det erinras om atl information i frågor av be­lydelse för samekulturen och rennäringen fortlöpande sker mellan repre­sentanter för samerna och regeringen i den av regeringen år 1977 tillsatta arbetsgruppen för samefrågor till vilken har knutits en delegation med representanter för samerna.

Relationerna mellan rennäringslagen (1971:437, ändrad senast 1977:698) och byggnadslagen (1947:385, omtryckt 1972:775, ändrad se­nast 1977:338) övervägs i del pågående arbetet med plan- och byggnads­lagstiftningen. Rennäringens intressen behandlas också i arbelel med den nya rapporten om hushållning med mark och vallen.

2    Riksdagen 1978/79. 1 samt. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

18

3.5 Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård Planeringsarbetet och remissinstanserna

För de flesta län finns numera översiktliga naturinvenleringar. I några län har inventeringarna lett fram till s. k. naturvårdsplaner. Ytterligare in-venteringsarbele bedöms dock vara nödvändigl i det fortsatta planerings­arbetet. Naturvårdsverket anser l.ex. alt avsaknaden av översiktliga na­turinventeringar i de norra länen är elt allvarligt problem. Vad gäller kul­turminnesvården saknas fortfarande bl. a. inventeringar av byggnader och kulturlandskap för slora delar av landet. Arbete med regionala och kom­munala kulturminnesvårdsprogram har påbörjats i vissa län.

Den övervägande delen av naturvårdens, kulturminnesvårdens och fri­luftslivets riksobjekl har beaktats i kommunernas planering. Detla har sketl främst genom förslag om förordnanden enligt naturvårdslagen och genom bebyggelsereglerande riktlinjer i kommunöversikl. Riksobjekten redovisas också i betydande omfattning som områden för vilka ytleriigare utredningar är erforderliga.

Praktiskt taget samtliga länsstyrelser framhåller att del med nuvarande resurser kommer atl la mycket lång tid atl genomföra de förordnanden en­ligt naturvårdslagen som har föreslagits. Enligt naturvårdsverket kommer behovet av skydd av riksintressanta områden för naturvården inte att vara tillgodosett före år 2000. Vidare har elt slorl antal förordnanden enligt na­turvårdslagen föreslagits till skydd för kulturminnesvårdens riksobjekl.

Remissinslanserna redovisar en rad konflikter mellan bevarandeintres­sena och andra intressen samt även i viss mån mellan olika bevarandein-iressen. Konflikterna finns till slor del i fjällen samt i skärgårdsområdena och längs kusterna, där konkurrensen om marken mellan främst naturvår­dens intressen och önskemål om utnyttjande för intensivt friluftsliv och fri­tidsbebyggelse är särskill påtaglig.

Såväl naturvårdens och friluftslivets som kulturminnesvårdens intressen påverkas av förändringar inom jordbrukel och skogsbruket. De konflikter som redovisas mellan jordbruk å ena sidan och kulturminnesvård och na­turvård å den andra avser bl. a. dikning, bevattning, uppodling av ängs-och hagmark, borttagning av brukningshinder, utformning av jordbmkets ekonomibyggnader saml jordbrukels användning av växtnäringsämnen och kemiska bekämpningsmedel. Naturvårdsverket anser all skogsbruket under senare år har utvecklat brukningsmetoder som mer än tidigare för­ändrar naturmiljön i skogslandskapet. De främsta anledningarna lill kon­flikter mellan naturvården och skogsbruket gäller förutom brukningsmeto­derna även bevarande av urskogen, Qällskogen samt ädellövskogen.

Enligt naturvårdsverket och flera länsstyrelser har den fysiska rikspla­neringen inneburit ell genombrott för den allmänn naturvården i kommu­nernas planering. Naturvårdens intresseområden har i allt väsentligl fått

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

19

en tillfredsställande behandling i denna planering. För alt naturvårdens in­tressen skall kunna anses som säkerställda fordras emellertid enligt verkel i flertalet fall rättsligt bindande skydd och vård. Beträffande områden av lokall inlresse för friluftslivet föreslår verket att kommunerna får det pri­mära ansvaret för urval, skydd och vård.

För vissa slora områden av riksintresse för friluftslivet anser natur­vårdsverket alt reglering av bebyggelsen och samråd inför vissa arbetsfö­relag bör räcka för atl tillgodose riksintresset i den mån inte särskilda vård-åtgärder och anläggningar är aktuella. Verket betonar vikten av alt alle­mansrätten inte inskränks med hänvisning till att särskilda områden av­sätts för naturvårds- och friluftsändamål. Det allemansrätlsliga friluftslivs-intresset på den vanliga skogsmarken kan enligt verket beaktas genom hänsynsreglerna i skogsvårdslagen, medan det mer intensiva friluftslivet i tätorternas närhet erfordrar slörre hänsynstaganden och ofta särskilda skyddsbestämmelser.

Enligt riksantikvarieämbetet har bevarandeintressena och då inte minsl kulturminnesvården fått en avsevärt förbättrad position i samhällsplane­ringen genom statsmakternas riktlinjer för hushållning med mark och vat­ten och genom det planerings- och säkerställandearbete som har ägt rum. Ämbetet betonar emellertid svårigheterna alt långsiktigt skydda kulturhis­toriska miljöer med hänsyn till begränsningarna i kulturminnesvårdens speciallagstiftning.

Riksantikvarieämbetet anser att flera av de s. k. större områdena av be­tydelse för kulturminnesvården bör kunna avföras i planeringssamman­hang så snart skyddsbehovet inom dessa områden har preciserats och till­godosetls inom ramen för den kommunala planeringen. Skyddsbehovet inom vissa sådana områden måste dock anses vara knutet till området som helhet och i första hand avse skydd mol strukturförändringar i stor skala. Riksantikvarieämbetet avser i första hand sådana områden som Österlen och Bjärehalvön i Kristianstads län. Öland och kustbygden i Kalmar län, Gotland, de områden i Östergötlands län som ingår i elt öst-västligt stråk från Slätbaken till Vättern, Falbygden och Kinnekulle i Skaraborgs län samt vissa älvdalar som enligt statsmakternas beslut inte skall exploateras för utvinning av vattenkraft.

Naturvårdsverket föreslår alt etl nät av kullurlandskapsobjekl av ge­mensamt inlresse för naturvården och kulturminnesvården avsätts i sam­verkan mellan verkel och riksantikvarieämbetet.

Riksantikvarieämbetet stryker under vikten av generella hänsynsregler i lagstiftningen, vilka bör åtföljas av råd och anvisningar. Lagstiftningen för skogsbrukel och jordbruket bör enligt ämbetet ändras så alt kullurminnes-vårdens intressen kan tillgodoses. Naturvårdsverket föreslår att natur­vårdslagen kompletteras så atl kullurpräglade naturmiljöer skall kunna skyddas även från kulturhistorisk synpunkt.

Planverket anser att starka skäl talar för all de åtgärder, främst avseende

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

20

naturvården, som har föreslagits under program- och planeringsskedet del­vis omprövas. Enligt verket kan en större del av dessa frågor lösas inom ramen för översiktlig kommunal planering saml genom en utvecklad till­lämpning av allmänna hänsynsregler i naturvårds- och skogsvårdslagstifl-ningen. Lagstiftningen bör ytterligare utvecklas från den nuvarande områ­des- och objektsinriktningen mot generella aktsamhets- och hänsynsregler.

Naturvårdsverket, planverket och riksantikvarieämbetet betonar nöd­vändigheten av samverkan mellan naturvården och kulturminnesvården och konstaterar atl förutsättningarna för samarbete har förbättrats sedan länsslyrelsen blivit regional myndighei för kulturminnesvården. Riksanti­kvarieämbetet och nalurvårdsverket hävdar alt konflikter när del gäller kulturlandskapet i det närmaste helt borde kunna undvikas genom en sam­ordnad planering. Planverket understryker vikten av elt förbättrat samar­bele inom länsstyrelserna mellan planenhelen, naturvårdsenheten och länsantikvarien.

Nalurvårdsverket och riksantikvarieämbetet har tillsatt en gemensam arbetsgrupp med uppgift att utvärdera och samordna del inventerings-, planerings- och vårdarbete, som berör framför allt kulturiandskapet. Av­sikten är att arbetet skall leda fram till gemensamma rekommendationer om hur inventering, planering och vård bör läggas upp och genomföras.

Frågor som behandlas i annan ordning

Svårigheterna atl inom ramen för tillgängliga resurser i önskvärd omfatt­ning långsiktigt skydda områden av riksintresse för naturvården och kul­turminnesvården har föranlett många remissinslanser alt diskutera lagstift­ningsfrågor. Flertalet länsstyrelser samt vissa centrala verk, bl.a. natur­vårdsverket och riksantikvarieämbetet pekar på det stora behovel av eko­nomiska och personella resurser för alt genomföra de åtaganden som har gjoris under program- och planeringsskedet om skydd av riksinlressanla områden. Beträffande kulturminnesvården syftar lagsliftningsförslagen lill alt på etl bättre sätl än vad som f. n. är möjligl kunna skydda samlade kul­turhistoriska miljöer. Förslagen varierar från en hell ny kullurmiljölag till en utvidgning av gällande lagstiftning inom vissa områden all även inne­fatta kulturminnesvårdens intressen.

För att tillgodose behovel av skydd för områden av lokal betydelse för friluftslivet föreslår naturvårdsverket att ell nytt institut, friluftsområde, införs i naturvårdslagen. Enligt förslaget skall kommunen kunna besluta om inrättande av friluftsområde och ta ansvar för eventuella intrångser-sällningar. Statens ansvar skall begränsas lill atl utfärda föreskrifter om vissa minimikrav som bör uppfyllas vid planeringen. Verket föreslår vida­re att en särskild lag om bevarande av ädellövskog införs och atl regering­en skall kunna besluta att naturreservat skall bildas för riksinlressanla om­råden. Många remissinstanser har redovisat synpunkter på innehållet i och tillämprringen av 19 och 20 §§ naturvårdslagen.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

21

Flera remissinstanser pekar på behovel och betydelsen av hänsynsregler i olika lagar för att tillgodose naturvårdens, friluftslivets och kullurminnes-vårdens intressen. Vissa problem vad gäller tillämpningen och förslag be­träffande innehållet i dessa redovisas. Enligt några remissinstanser torde en mera systematisk tillämpning av sådana hänsynsregler minska behovet av särskilda förordnanden enligt naturvårdslagen.

Frågor rörande ändringar i och tillämpning av gällande lagstiftning m. m. övervägs som lidigare har nämnts i särskild ordning inom regeringskansli­et. Del pågående arbetet med plan- och byggnadslagstiftningen kommer att till viss del behandla dessa frågor. Också i del pågående arbelel med den nya rapporten om hushållning med mark och vallen kommer genomfö­randefrågor atl behandlas.

3.6 Fritidsbebyggelse och turism

Planeringsarbetet och remissinstanserna

Fritidsbebyggelsens omfattning, utveckling och problem har varit några av huvudfrågorna i planeringsarbetet för etl stort antal kommuner. Frågor som kommunerna ofta behandlar gäller konflikter med annan markanvänd­ning, problem med funktionsomvandling av bebyggelse, kommunalekono­miska konsekvenser av fritidsbebyggelse, fritidsbebyggelsens framtida ut­veckling samt kommunala mål för denna utveckling.

Kommunernas arbete med turism och rekrealionsfrågor har haft sin lon-vikt på frågor som rör områden av riksintresse för det rörliga friluftslivet och för närrekreationen. Samtliga primära rekreationsområden har be­handlats i upprättade kommunöversikler. För flertalet primära rekrea­tionsområden har planeringskommittéer tillsatts. Förutom berörda kom­muner medverkar som regel länsstyrelserna, regionala turistorganisationer och i vissa fall landslingen i arbelel.

Så gott som samtliga länsstyrelser anser atl statsmaktemas geografiska riktlinjer avseende fritidsbebyggelsens behandling i stort sett har beaktats. Hälften av länsstyrelserna anger emellertid tveksamhet mot föreslagen fri­tidsbebyggelse.

Av de cenlrala verken behandlar naturvårdsverket, planverket och riks­antikvarieämbetet fritidsbebyggelsens utveckling i områden med geogra­fiska riktlinjer. Planverket anser att vissa kuststräckor samt Öland i prin­cip är fullbyggda med enskild fritidsbebyggelse. Naturvårdsverket bedö­mer att planeringsarbetet för områdena endast delvis har kunnal genomfö­ras och verkel menar att riktlinjerna inte har följts för vissa områden. Spe­ciellt gäller delta för vissa kust- och Qällområden, för Siljansbygden samt för Öland och Gotland. Naturvårdsverket anser att enskild fritidsbebyggel­se skall accepteras i områden med geografiska riktlinjer endast om beva­randeintressena är mindre uttalade. Verkel föreslår all kommunema mer aktivt använder del s. k. planmonopolet för all förhindra olämplig bebyg-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

22

gelse. Vidare anser verket att länsstyrelserna bör vägra fastställa detalj­plan som strider mot angivna riktlinjer för berörda områden. Slutligen föreslås att kommunema bör utarbeta generalplaner för de mest utsatta områdena. Verket betonar vidare nödvändigheten av att strandskyddel upprätthålls.

Lantmäteriverket har med slöd av uppgifter från överlantmätarmyndig-hetema gjort bedömningen att mer än hälften av fritidsbebyggelsen kan väntas komma lill utanför större planområden. Verket konstaterar att åt­skilliga kommuner redovisar behov av mark för fritidsbebyggelse utanför områden med speciella riktlinjer. För all fullfölja dessa intentioner fordras belydande planeringsinsatser. Verket menar bl.a. att aktiva planeringsin­satser är angelägna inom de i rapporten (SOU 1975: 75) Hushållning med mark och vatten utpekade utvecklingsområdena för fritidsbebyggelse. Lantmäteriverket drar vidare slutsatsen alt en ändrad och någol positivare inställning till spridd fritidsbebyggelse har inträtt eller håller på att inträda. Frågan om storieken av fritidstomler där detaljplan saknas, främst glesbe-byggelsetomter. är enligt verkel av sådan vikt att den bör uppmärksammas i den fortsatta diskussionen om planeringsrikllinjer.

Lanlbruksslyrelsen framhåller att det finns anledning att vara återhåll­sam med all medge spridd fritidsbebyggelse i jordbruksbygder, om den kan väntas medföra inskränkningar i jordbruksdriften. Det gäller även om bebyggelsen inte förläggs på jordbruksmark. Riksantikvarieämbetet anser att samhällel bör ha ett slörre inflytande på etableringen av fritidsbebyg­gelse och att denna bör ske mera planmässigt, bl. a. med hänsyn till atl den spridda fritidsbebyggelsen inte sällan kommer i konflikt med de kulturhis­toriska intressena.

Skogsstyrelsen uppskattar att betydande skogsmarksarealer, i storleks­ordningen 50 000- 100000 ha, kan komma att beröras av fritidsbebyggelse inom den närmaste framtiden. Dessa arealer kommer enligt styrelsen atl tas ur biologisk produklion. Man bör därför regelmässigt väga in skogs­markens förhållanden och skogstillståndel när fritidsbebyggelsen skall lo­kaliseras.

Planverket erinrar om att verket i olika sammanhang har hävdat atl valet av upplåtelseform är väsentligl när föreslagna exploateringar för fritidsbe­byggelse skall lämplighelsbedömas ur planmässig synpunkt. En allmän princip bör enligt verkel vara atl fritidshus lokaliseras med hänsyn till för­väntad ulnylQandegrad. 1 områden med slorl rekreationsvärde bör därför korttidsuthyrning förekomma i de attraktivaste lägena, därnäst andelshus och långtidsulhyrning innan mark upplåts för enskild fritidsbebyggelse i traditionella former. För alt underlätta den eftersträvade planmässighelen bör kommunerna enligt planverket bl. a. ges möjligheter att påskynda ge­nomförandet av de fastställda, inte utbyggda byggnadsplaner som inte bör upphävas eller omarbetas.

Enligt lantbruksstyrelsen måsle bebyggelse- och markanvändningsfrå-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

23

gorna knytas också till den regionalpoliliska planeringen. Särskilt i gles­bygdsregioner måste slor hänsyn tas lill behovel av tillkommande bebyg­gelse. En förutsättning för fortsatt utveckling av de areella näringama i så­dana regioner kan enligt styrelsen vara att andra näringar, t.ex. fritidsbe­byggelse och turism, ges goda utvecklingsmöjligheter för all bl. a. service­funktionerna skall kunna upprätthållas. Planverket framhåller att fritids­hus för uthyrning knutna till jordbruksföretag är en bebyggelseform som bör stödjas, om den långsiktigt gynnar både rekrealionsinlressena och jordbruksnäringen.

Planverket konstaterar att flera kommuner anför sysselsältningspolilis­ka motiv för omfattande utbyggnad av fritidsbebyggelse inom områden där återhållsamhet enligt riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen bör iakt­tas med ny fritidsbebyggelse. Det gäller t.ex. i delar av Qällområdet. vid Norrlandskusten och på Gotland. Verkel anser atl utbyggnad i sådana om­råden bör ske i sådan takt atl sysselsättningen tryggas på lång sikl för dem som redan bor i trakten, och att fritidshusen bör upplåtas i sådana former att utnytQandet blir så stort som möjligt.

Drygt hälften av länsstyrelsema samt lantmäteriverket och planverket konstaterar att omvandlingen av fritidshus till permanenlbosläder är etl problem för många kommuner. Remissinstanserna anser att nuvarande styrmedel när det gäller att förhindra icke önskad funktionsomvandling är otillräckliga.

Vad gäller den motsatta omvandlingen, från permanentbostäder till fri­tidshus, intar länsstyrelserna i allmänhet en positiv hållning. De menar all bebyggelse som annars skulle förfalla härigenom kommer till nyttig an­vändning. Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län betonar emellertid de särskilda problem som denna funktionsomvandling innebär i fiskelägena i norra Bohuslän.

Länsstyrelsen i Jämtlands län framhåller att den stora efterfrågan på fri­tidsbosläder i Qällen innebär att också nyuppförda hus avsedda för helårs­boende säljs som fritidsbosläder i Åreområdet och västra Härjedalen. Ut­vecklingen är enligt länsslyrelsen alarmerande och ställer kommunerna i en mycket svår situation. Både planverket och riksantikvarieämbetet anser att en fortsatt omvandling av detta slag kan få så negativa konsekvenser för de berörda samhällena all statsmakterna bör införa styrmedel som möj­liggör för kommunerna alt bevara miljöerna och atl förhindra att samhälle­na utarmas både miljömässigt och socialt.

Planverket påtalar risken för alt fömtsätlningama för turism och frilufts­liv minskar i vissa värdefulla områden i södra Qällområdet till följd av den stora ökningen av enskild fritidsbebyggelse. De tillgängliga ytorna i dal­gångarna är begränsade och de efterfrågas för fritidshus samtidigt som de fungerar som utgångspunkter för Qällfärder. Verket anser att man inte bara för bevarandeintressena utan även för turismen bör ta undan större sam­manhängande områden i Qällvärlden från exploatering. Verkel menar att

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

24

orördheten i sig är av stort värde för många människor som vistas i Qäll­området.

Flera länsstyrelser och centrala verk är eniga om atl statliga insalser är nödvändiga för alt turismen skall utvecklas. Nalurvårdsverket framhåller att uppgiften alt planera och investera för en utveckling till förmån för be­sökare från hela landet inte utan väsentligt statligt stöd kan läggas på en­skilda kommuner. Statens ansvar gäller enligt verkel främst de primära rekreationsområdena och områden av riksintresse för friluftsliv. Verket föreslår all insalser med hjälp av beredskapsmedel i ökad utsträckning styrs över till de primära rekreationsområdena och till områden av riksin­tresse för friluftsliv.

Genom en lämplig hushållning med marken bordet enligt planverket va­ra möjligt att bereda utrymme för en omfattande ulbyggnad av anläggning­ar för olika aktiviteter och för inkvartering ulan att nämnvärt behöva in­kräkta pä de areella näringarna eller bevarandeinlressena. Mark för turism och rekreation måste emeilerlid reserveras i attraktiva lägen. De lokala konflikterna kan bli omfattande och behöver mötas med en omsorgsfull planering.

Planverket anser vidare att det planeringsarbete som skall genomföras för de primära rekreationsområdena innebär att den kommunala politiken i fråga om exploaterings- och byggnadsverksamhet i hög grad måste ses över mot bakgrund av långsiktiga överväganden om hushållningen med värdefulla natur- och kullurresurser. Nalurvårdsverket anser att kom­munomfattande markdisposilionsplaner bör upprättas för att väga olika markanvändningsintressen mot varandra.

Några länsstyrelser framhåller all som grund för planeringsarbetet i de primära rekreationsområdena behövs yllerligare vägledning och precise­ring från statsmakternas sida om huvudsaklig inriktning och sloriek på framlida insatser för varje område. Nalurvårdsverket anser alt det för var­je primärt rekreationsområde bör utarbetas ett utvecklingsprogram för tu­rism och friluftsliv, där naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen särskill beaktas. Dessa program bör utarbetas av berörda kommuner och regionala organ i samverkan.

Enligt planverket är det väsentligl att den översiktliga planering som skall genomföras för de primära rekreationsområdena som helhet ger un­deriag och ramar för de enskilda kommunemas planering. Kommunerna får sedan var för sig planera för utvecklingen av sina delområden och tu­ristorter. Planverket ser det som angeläget att kommunemas planer på det­ta sätl kan fogas in i etl regionalt helhetsmönster.

Planverket konstaterar alt de försök lill delaljavgränsningar som har gjorts för de primära rekreationsområdena utgår från olika principer och i allmähet betraktas som preliminära. Flera länsstyrelser framhåller svårig­heten att slutgiltigt avgränsa områdena så länge inriktningen av en eventu­ell framtida utbyggnad är oklar. Naturvårdsverket anser atl man bör av-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

25

vakta mera konkreta utvecklingsprogram innan man lar ställning till de exakta gränserna. Även planverket avstår från all redovisa ställningsta­ganden till områdenas avgränsning.

Frågor som behandlas i annan ordning

Många av de frågor om fritidsbebyggelse och turism som har tagils upp av kommunema och remissinslanserna är inte av den art atl de behandlas inom ramen för den fysiska riksplaneringen. Vad gäller frågor om turism med särskild inriktning mot de primära rekreationsområdena pågår över­vägande inom jordbruksdepartementet med anledning av rekrealionsbe-redningens rapport (Ds Jo 1978:2) Statliga insatser för turism och rekrea­tion.

Vad gäller fritidsbebyggelsen har kommunerna i,betydande omfattning behandlat exempelvis frågor om funktionsomvandling av bebyggelse och kommunalekonomiska konsekvenser av fritidsbebyggelse. Länsstyrelser­na och vissa av ämbetsverken har bl. a. tagit upp frågor om ekonomiska och juridiska styrmedel för utveckling av olika boendeformer, fritidsbe­byggelsens regionalpolitiska effekter och konsekvenser av funklionsom-vandling av bebyggelse. Dessa frägor behandlas av den kommitté (Bo 1978:01) som chefen för bostadsdepartementet har tillkallat och som har i uppgift atl över elt brett fäll ulreda olika frågor rörande frilidsboendets ut­veckling.

Synpunkter har vidare förts fram av länsstyrelser och verk belräffande behovel av ändringar i byggnadslagen för atl ge kommunerna ökade möj­ligheter atl i vissa fall påskynda genomförandet av fastställda, ej utbyggda byggnadsplaner och i andra fall upphäva olämpliga sådana. Dessa frågor övervägs i arbelel med plan- och byggnadslagstiftningen.

3.7 Industri, gruvor och takter

Planeringsarbetet och remissinstanserna

Drygt Qugo kustkommuner och några inlandskommuner har utfört pla­nerings- och utredningsarbete avseende sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. Flertalet av dessa kommuner avser driva pla­neringsarbetet vidare. Länsstyrelsema har på olika sätt deltagit i arbetet. I flera län har länsstyrelserna utvärderat tänkbara industrilägen samt lämnat förslag till prioriteringar mellan dessa. Förde i proposition 1972:111 angiv­na områdena där mark bör reserveras för särskilt resurskrävande och/eller miljöstörande industri (i del följande benämnd FRP-industri) finns i all­mänhet antagna områdesplaner. För flertalet av dessa områden har vidare utförts särskilda miljöutredningar och vissa andra specialutredningar.

Länsstyrelsema i länen vid norra Svealands- och Norrlandskusten har i samråd med berörda kommuner utvärderat tänkbara områden för hamn-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

26

bunden FRP-industri. Länsstyrelserna i Norrlandslänen och i vissa in­landslän har pekat ut ett antal områden somjibedöms vara lämpliga för in­dustrilokalisering. Länsstyrelserna anser att en utbyggnad av FRP-industri också kan komma i fråga på flera andra platser längs Norriandskusten och i inlandet.

Riksdagens riktlinjer om atl undanta s. k. obrutna kustområden från lo­kalisering av FRP-industri och att begränsa lokalisering av sådan industri vid högexploaterade kuster till vissa utpekade platser har enligt planverket tillgodoselts i kommunernas planering. Industriverket konstaterar att de framlidsbedömningar som har redovisats i de av verkel utarbetade rappor­terna om induslrin i den fysiska riksplaneringen innebär atl det för de när­maste 10 åren inte ställs några omfatlande krav på markreservationer. En liknande bedömning görs av planverket, som anser alt tillgängliga bransch­sludier lyder på etl litet behov av nya lägen för miljöstörande industri. Verket anser alt det är angeläget med en god planberedskap på ell begrän­sal antal platser som har goda lokaliseringsförulsättningar för denna lyp av industri. Verket finner del emeilerlid inte möjligl atl ulan ytteriigare analys ta ställning till vilka platser som är särskilt lämpliga för en utveckling av FRP-industri. Nalurvårdsverket motsätter sig alt nya lägen för FRP-indu­stri pekas ut om inte särskilda skäl föreligger. Verkel anser att om sådana skäl föreligger så bör i första hand orter där industrinedläggning har skett komma i fråga. Industriverket och riksantikvarieämbetet för fram liknande synpunkter.

Flera remissinslanser, bl. a. planverket och Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI), anser att de områdesplaner och miljöut­redningar som har utarbetats under planeringsskedet är värdefulla. Plan­verket anser alt en översiktlig sammanställning av det malerial som nu föreligger är angelägen. Sammanställningen bör bl.a. utgöra underlag för etl urval av platser där statliga och kommunala insalser för fortsatt utred­ning och planering är önskvärda. Verket anser vidare att en närmare ana­lys bör genomföras för de platser vid norra Svealands- och Norrlandskus­ten som berörda länsstyrelser och kommuner har angett som tänkbara för lokalisering av FRP-industri.

Möjligheterna atl lokalisera FRP-industri lill inlandet behandlas av flera remissinslanser. Enligt SMHI kan vattenrecipienten i vissa fall vara en be­gränsande faktor. Naturvårdsverket anser att förutsättningarna att lokali­sera industri nära råvaruförekomster i inlandet sannolikt ökar alll efter som bättre process- och reningsleknik ulvecklas. Liknande synpunkter förs fram av planverket, som bedömer alt ytterligare någon eller några or­ter i inlandet kan komma att visa sig ha speciella förutsättningar för indu­striell utveckling. Särskilt gäller delta enligt verkel områden i anslutning lill ännu olillräckligl utvärderade råvaruförekomster.

Kommuner, länsstyrelser och centrala myndigheter har i viss utsträck­ning behandlat gruv- och läktfrågor. Några kommuner har redovisat in-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

27

mutnlngs- och ulmålsområden i kommunöversikter och markdisposilions­planer. Kommuner med alunskifferförekomsler har endasl i några fall upp­märksammat dessa i planeringsarbetet. Planering sker i flera kommuner för atl klarlägga var fortsall läktverksamhet avseende sand, grus och sten kan komma till stånd.

Flera länsstyrelser och centrala myndigheter anser atl det behövs ett bättre underiagsmalerial beträffande malm- och mineraltillgångar inför det fortsatta planeringsarbetet. Önskemål om att i ökad utsträckning få del av prospekleringsresultal framförs bl.a. av länsstyrelserna i Västerbottens och Norrbottens län. Några länsstyrelser framhåller behovel av en bättre kännedom om och mer långsiktig hushållning med grus-, sand- och sten-fyndigheter. Flera länsstyrelser samt naturvårdsverket och planverket an­ser atl gruvlagstiftningen bör ses över. Även industriverket framför syn­punkter på lagstiftningen inom mineralområdel. Nalurvårdsverket föreslår ändring i naturvårdslagen så alt hushållningsaspekten kan beaktas i fråga om täktverksamhel.

Frågor som behandlas i annan ordning

Flera av de frägor som remissinstanserna har tagit upp i sina yttranden kräver yllerligare beredning. Elt omfattande underlag belräffande den fortsatta behandlingen av induslrin i den fysiska riksplaneringen har läm­nats av industriverket genom de studier om skilda industribranscher som verkel har utarbetat. Redovisade förslag lill kompletteringar och ändringar i gällande riktlinjer för den fysiska riksplaneringen kommer atl övervägas i det pågående arbetet med en ny rapport om hushållning med mark och vat­ten. Rapporten kommer bl.a. atl redovisa etl planeringsunderlag belräf­fande malmer och mineral. Vissa av här berörda frågor behandlas även inom den vid jordbmksdepartementet tillsatta kommittén (Jo 1978:01) med uppdrag all utforma riktlinjer för den framlida naturresurs- och miljö­politiken. Frågor rörande gruvindustrin övervägs också inom den pågåen­de mineralpoliliska ulredningen.

Förslag lill ny eller ändrad lagstiftning bereds dels i anslutning till del på­gående arbetet med plan- och byggnadslagstiftningen, dels i naturvårds-kommittén (Jo 1970: 28). dels i särskild ordning inom regeringens kansli.

3.8 Energiförsörjning

Planeringsarbetet och remissinstanserna

Vattenkraftutbyggnader har behandlats i liten utslräckning av kommu­ner och länsstyrelser i avvaktan på främst statsmakternas ställningstagan­den till pågående och nyligen avslutade ulredningar. Elt fåtal kommuner redovisar slällningslaganden för eller emot aktualiserade vattenkraftut­byggnader.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

28

I berörda kommunöversikter anges områden kring de fyra kärnkraftver­ken som har blivit föremål för planering och för vilka riktlinjer för nybe­byggelse har beslutats. Några kommuner redovisar sin inställning lill fram­förda förslag lill nya kraflverkslägen.

Flertalet länsstyrelser behandlar behovel av mark för kraftledningar. Som underiag för kommunernas och länsstyrelsernas redovisning av kraft­ledningar har industriverket inventerat det befintliga stamlinjenätet och det regionala nätet. Vattenfallsverket har lill länsstyrelserna redovisat pla­nerat slamlinjenäl, bl. a. en sträckning för etl 800 kV-näl som avses binda samman befintliga kärnkraftverk. Även övriga CDL-företag har till läns­styrelserna redovisat planerade kraftledningar. Flertalet länsstyrelser har redovisat av valtenfallsverket planerat stamlinjenät. En av verket planerad 800 kV-ledning mellan Forsmark och Oskarshamn har varit föremål för samråd i samtliga berörda län.

Valtenfallsverket finner det angeläget alt planering för den mer detalje­rade sträckningen av elt framlida 800 kV-nät kan påbörjas. Verket anför vidare att befintliga kraftledningsförbindelser med de nordiska grannlän­derna kommer att byggas ul under de närmaste åren. Verket påpekar all motiv för nya s. k. samkörningsledningar kan uppkomma till följd av ener­gipolitiska beslut som påverkar förutsällningarna för kraftulbyte över gränserna.

Flera länsstyrelser redovisar konflikter med vatlenfallsverkets planer på elt framtida kraftledningsnät. Bl. a. är länsstyrelsen i Stockholms län starkt negativ lill en planerad 200-400 kV-ledning öster om Stockholm. Planver­ket anser atl konflikterna med anledning av etl eventuellt 800 kV-nät bör utredas i samråd mellan berörda parter. Om principbeslut fattas om atl bygga elt sådanl nät bör enligt verkel kommunala markreservalioner där­efter genomföras.

Flertalet länsstyrelser och flera cenlrala myndigheter anser del angelä­gel all samrådsförfarandet vid planering av kraftledningar ulvecklas. Skogsstyrelsen framhåller att samråd bör ske med skogsbrukets förelräda­re på elt tidigt stadium innan huvudsträckningarna bestäms. Förelrädare för skogsbruket bör enligt skogsstyrelsen delta redan vid den övergripande planering som sammanbinder kraftledningsnälen över länsgränserna. En­ligt planverket bör kraftledningsplaneringen integreras i den kommunala fysiska planeringen. Lanlbmksslyrelsen anför liknande synpunkter. In­dustriverket anser att de samråd som föregår koncessionsprövning av överföringsledningar bör förbättras. Bl. a. industriverket och naturvårds­verket pekar på sambanden mellan kraftledningsplanering, kommunal energiplanering och fysisk planering.

Frägor som behandlas i annan ordning

Flera remissinstanser tar upp frågor av långsiktig karaktär. Det gäller t. ex. eventuella konflikter mellan olika framtida energiproduktionssystem

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

29

å ena sidan och naturvården och andra motstående intressen å den andra. Dessa frågor övervägs i det pågående arbetet med den nya rapporten om hushållning med mark och vallen, där även frågor om markreservation för energiproduktion tas upp. Behandlingen av frågorna är avhängig de beslut om energipolitiken som f. n. förbereds. Den framtida energipolitiken på­verkar också frågan om etl 800 kV-nät för eldistribution.

Planverket, industriverket, valtenfallsverket och naturvårdsverket har gemensamt utarbetat rapporten Kraftledningar i fysisk planering (statens planverk, rapport 46, år 1978). I rapporten behandlas bl.a. kraftlednings-frågornas samordning med den fysiska planeringen och formerna för sam­råd mellan kraftproducent, länsstyrelse och kommun. Samordningen av kraflledningsplaneringen med den fysiska planeringen övervägs närmare i arbelel med plan- och byggnadslagstiftningen.

Frågor som behandlas i annan ordning

Flera remissinstanser tar upp frågor av långsiktig karaktär. Det gäller t. ex. eventuella konflikter mellan olika framlida energiproduktionssystem å ena sidan och naturvården och andra motstående intressen å den andra. Dessa frågor övervägs i det pågående arbetet med den nya rapporten om hushållning med mark och vallen, där även frågor om markreservation för energiproduktion tas upp. Behandlingen av frågorna är avhängig de beslul om energipolitiken som för närvarande förbereds. Den framtida energipoli­tiken påverkar också frågan om ett 800 kV-nät för eldistribution.

Planverket, industriverket, vatlenfallsverkel och naturvårdsverket har gemensamt utarbetat rapporten Kraftledningar i fysisk planering (statens planverk, rapport 46, år 1978). 1 rapporten behandlas bl. a. kraftlednings­frågornas samordning med den fysiska planeringen och formerna för sam­råd mellan kraftproducent, länsstyrelse och kommun. Samordningen av kraftledningsplaneringen med den fysiska planeringen övervägs närmare i arbetet med plan- och byggnadslagstiftningen.

3.9 Kommunikationer Planeringsarbetet och remissinstanserna

I de kommunöversikter och markdisposilionsplaner som kommunerna har antagit under planeringsskedet har väsentliga problem i samband med vägslräckningar behandlats. Såväl befintliga som planerade vägar har ta­gits upp. Vägverket och planverket konstaterar atl planeringsarbetet har skett på ett tillfredsställande sätt.

Flera länsstyrelser berör i sina yttranden konflikter om markanvänd­ningen mellan planerade vägföretag och andra intressen. Det gäller i första hand konflikter mellan planerade trafikleder och naturvårdens, friluftsli­vets eller kulturminnesvårdens intressen samt intresset att skydda jord-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

30

bruksmark.

De i underlagsmaterialet för den fysiska riksplaneringen redovisade länkbara nya djuphamnslägena har i huvudsak beaktats i den kommunala planeringen. Etl flertal av dessa lägen anges som utredningsområden i kommunöversikterna, varför markanvändningen ännu inte är klarlagd. Sjöfartsverket anför alt lägen för djuphamnar är en starkt begränsad resurs som bör reserveras för verksamheter med särskilda krav på djupförhållan­den.

Både sjöfartsverket och planverket anser att statsmakterna bör vidta åt­gärder för alt styra utbyggnaden av hamnar, bl. a. för atl undvika olämpli­ga investeringar. Planverket finner det nödvändigt att ett kommande ställ­ningstagande lill hamnutbyggnader grundas på övergripande bedömningar så atl planeringen av hamnar anpassas till samhällsplaneringen i övrigt och så alt överkapacitet och inte önskad konkurrens undviks.

Befintliga flygplatser, planerade utbyggnader och nya flygplalslägen har i allmänhet behandlats i del kommunala materialet. Markanvändningskon­flikter kring befintliga flygplatser och nya flygplalslägen har behandlats av länsstyrelserna, luftfartsverket och planverket.

Frågor som behandlas i annan ordning

Vägverket, luftfartsverket och sjöfartsverket betonar liksom planverket, naturvårdsverket och några länsstyrelser behovel av alt samordna utbygg­nader inom transportsektorn med annan samhällsplanering - främsl den regionalpolitiska och fysiska planeringen på lokal, regional och central nivå. Enligt planverket måsle det samordningsarbete på central nivå som är en förutsättning för sådana samlade sektorövergripande bedömningar utvecklas vidare.

Planverket påpekar vidare, liksom även sjöfartsverket, alt det föreligger brister i fråga om planeringen och samordningen av utbyggnaden av ham­nar.

Nu nämnda trafikplaneringsfrågor har behandlats inom ramen för den utvärdering som förelagils inom kommunikationsdepartementet av den under åren 1972-1974 genomförda landsomfattande regionala trafikplane­ringen. I anslutning härtill har bl. a. utarbetats två departementspromemo­rior. Planering av de svenska hamnarna (Ds K 1975: 9) och Planering av de svenska flygplatserna (Ds K 1975:10), innehållande bl. a. skiss till riksplan för hamn- resp. flygplatsväsendet. Promemoriorna har remissbehandlats.

Regeringen bemyndigade den 25 maj 1978 chefen för kommunikations­departementet atl tillsätta en utredning med uppgift atl ulreda vissa frågor beträffande luftfartens roll i en samordnad trafikpolitik (K 1978:07). Ut­redningen skall bl. a. med utgångspunkt i en översiktlig analys av del inri­kes flyglinjenätet föreslå en lämplig flygplatsstruktur som i första hand till­godoser kraven på tillfredsställande interregionala flygtransporter.

Regeringen kommer även inom kort atl meddela direktiv och riktlinjer

Prop. 1978/79:213   Bilagal

31

för trafikplaneringen inom ramen för den av regeringen den 15 juni 1978 beslutade fullständiga länsplaneringsomgången (länsplanering 1980). Vida­re kommer regeringen atl ge särskilda direktiv och riktlinjer för länsstyrel­sernas medverkan i genomförandet av en hamn- och flygplatsplanering, som skall redovisas lill regeringen senast den I april 1981. Inom ramen för denna planering kommer närmare att studeras frågan om ny- och utbygg­nad av mindre flytplalser, de s. k. region- och lokalflygplatserna, samt den lämpliga framtida hamnstrukturen.

Naturvårdsverket och länsstyrelserna i Älvsborgs och Norrbollens län ifrågasätter om inte större flygplatser borde prövas enligt miljöskyddsla­gen eller 136 a § byggnadslagen. Frågan om prövningsplikt för flygplatser övervägs i pågående översyn av miljöskyddslagen (1969:387 omtryckt 1972: 782, ändrad senast 1975: 727).

Luftfartsverket, planverket och naturvårdsverket samt flera länsstyrel­ser påtalar bullerproblem kring olika kommunikationsanläggningar och framför önskemål om alt de av Irafikbullerutredningen föreslagna riktvär­dena skall gälla som riktvärden för högsta tillåtna bullernivå. Trafikbuller­utredningen har under åren 1974-76 lagt fram förslag lill normer vad avser flygtrafikbuller, vägtrafikbuller och buller från fritidsbåtar.

3.10 Försvar

Planeringsarbetet och remissinstanserna

Försvarets intresseområden har behandlats i kommunöversikter och markdisposilionsplaner. Länsstyrelser och militära myndigheter har ställt samman underlagsmaterial för kommunemas planering. Exempel på så­dant material är redovisning av försvarels markinnehav, riskområden och bullerzoner vid skjutfält och målplatser.

Samråd har i slor utsträckning skett mellan företrädare för länsstyrelser, kommuner och militära myndigheter. Flertalet länsstyrelser har samrått med chefen för flygvapnet rörande områden och stråk för lågflygning.

Överbefälhavaren (ÖB) konstaterar liksom planverket och flera läilssty-relser att försvarets markbehov i flertalet fall har beaktats i den kommuna­la planeringen och vägts in på elt med andra samhällsintressen jämbördigt sätl.

Ungefär hälften av länsstyrelserna redovisar intressekonflikter mellan försvaret å ena sidan och friluftslivet och naturvården å den andra. I flera yttranden sägs att konflikterna bäst löses genom alt försvarels verksamhet på sikt omlokaliseras eller genom att former ulvecklas för samulnylQande av berörda områden. Såväl ÖB som naturvårdsverket och riksantikvarie­ämbetet betonar möjlighetema till atl samulnyttja försvarets övningsområ­den.

Planverket och ÖB anser att de samrådsruliner som har tillämpats sedan år 1975 mellan chefen för flygvapnet och länsstyrelserna nu börjar fungera

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

32

tillfredsställande.

Flera länsstyrelser påtalar bullerstörningar från arméns och flygvapnets övningsområden. Enligt planverket bör ÖB fortlöpande biträda länsorgan och kommuner med kartläggning av aktuella bullersituationer.

I flera kommuner föreligger intressekonflikter mellan försvarets mark­behov och tätorlsintressen. Vissa av dessa konflikter kvarstår från pro­gramskedet. Planverket anser att det är viktigt att försvaret på sikt söker begränsa sitt behov av sådana markområden nära tätorter som behövs för andra ändamål. ÖB fäster stort avseende vid att det mellan försvaret och vissa kommuner föreligger s. k. intressegränsavtal om markanvändningen i närheten av befintiiga övnings- och skjulfält för att förebygga konflikter mellan tätbebyggelse och militära övningsområden.

Frågor som behandlas i annan ordning

I det pågående arbetet med den nya rapporten om hushållning med mark och vatten kommer flera av de frågor som remissinslanserna har tagit upp atl behandlas. Del gäller bl.a. fredsorganisationens markanvändning och markanspråk på längre sikl. Vidare kommer omgivningskonsekvenserna av militär verksamhet samt möjlighetema till samutnyttjande av övnings­områden att behandlas. Vissa föreslagna ändringar i byggnadslagen vad gäller befästningsbegreppet m.m. behandlas i arbetet med plan- och bygg­nadslagstiftningen. Vissa markförvärv för armén m. m. skall behandlas av riksdagen hösten 1978 (prop. 1978/79: 5).'

4   Planeringen inom områden med geografiska riktlinjer

4.1 Obruten kust

Planeringsarbetet

Riktlinjerna för obruten kust berör tre kustområden i landet, nämligen Höga Kusten, Kalmar och Östergötlands skärgårdar samt Norra Bohusläns skärgård. Planeringen inom de obrutna kustområdena har bedrivits av sär­skilda kommittéer med representanter från främst de berörda kommuner­na och länsstyrelserna.

Höga Kusten-kommitténs huvudrapport år 1974 innehåller ett utveck­lingsprogram för främst friluftslivets, naturvårdens och kulturminnesvår­dens intressen. Vidare ingår en s. k. bevarandeplan för kusten. Rapporten avses ligga till grund för kommande områdesplanering inom kustområdet i Kramfors och Ömsköldsviks kommuner.

Kalmar och Öslergötiands skärgårdsulredning (KÖSU) har i sin slutrap­port år 1976 redovisat en s. k. zonplan där kustområdet delas in i olika om-

' FöU 1978/79: 9, rskr 1978/79: 56.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

33

råden med varierande intressen och restriktivitet mol ny bebyggelse. I zonplanen föreslås atl större anläggningar för friluftsliv samlas i fem s. k. basorter för friluftslivet. Valdemarsviks, Söderköpings och Västerviks kommuner har med utgångspunkt från KÖSU:s zonplan upprättat mark­disposilionsplaner för kustområdet, vilka har antagils av kommunfullmäk­tige. Zonplanen har även legat lill grund för den del av den kommunomfat­tande markdisposionsplanen för Oskarshamns kommun som behandlar kustområdet. Kommunfullmäktige har antagit planen. I Norrköpings kom­mun har zonplanen godkänts av fullmäktige som underlag för fortsatt pla­nering.

Norra Bohusläns kustutredning (NBK) har bl. a. avgränsat s. k. utveck­lingsområden för turism och områden som skall bevaras. Utifrån gemen­samma planeringsriktlinjer har kommunfullmäktige i Strömstads, Tanums och Sotenäs kommuner antagit markdisposilionsplaner för kustområdet. Fullmäktige i Lysekils kommun har lidigare antagit en kommunomfattande markdlspositionsplan, vilken behandlar kustområdet.

Remissinstansernas synpunkter

Planverket konstaterar att antalel fritidshus inom landets s. k. obrutna kustområden har ökat kraftigt under perioden 1970-1975. Enligt lantmäte­riverkels inventering var ökningen 22% i dessa kustområden under nämn­da period. En fortsatt utbyggnad av enskild fritidsbebyggelse i samma takt skulle enligt verket äventyra de obrutna kustområdenas värden för rekrea­tion. Föreliggande kommunöversikter och markdisposilionsplaner visar dock enligt planverket på en minskad utbyggnadslakt under den komman­de femårsperioden.

Verkel framhåller all en del av tillskottet av fritidshus sker genom om­vandling av helärsbostäder lill fritidshus, men att även omvandling av fri­tidshus till helårsanvändning förekommer. Kommunema saknar enligt verket styrmedel för att molverka en olämplig omvandling.

En koncentrerad utbyggnad av turismen i s. k. basorter kan enligt plan­verket bidra till fler arbetstillfällen och bättre service, samtidigt som de areella näringarnas, naturvårdens och friluftslivets intressen påverkas i mindre omfattning. Enligt verkel bör friluftslivet kanaliseras till attraktiva och tåliga områden så atl naturvårdsområden som är känsliga för påverkan lättare kan skyddas.

Planverket anser att de gemensamma kustutredningar som har utarbe­tats för landets obrutna kustområden bör ligga till grund för den fortsatta planeringen. Samarbetet mellan berörda kommuner och länsstyrelser bör fortsätta.

Riksantikvarieämbetet anser att kulturminnesvårdens intressen har till­godosetts på ett lillfredsslällande sätt i planeringsarbetet för de obrutna kustområdena i landet. Ämbetet framhåller att det är vikligl atl nya anlägg­ningar för turism och friluftsliv lokaliseras främst i anslutning till befintiiga

3   Riksdagen 1978179. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

34

serviceorter i en för resp. ort lämplig omfattning. Utbyggnaden av små­båtshamnar utgör enligt ämbetet etl problem i miljöer som har särskild be­tydelse för kulturminnesvården.

Enligt fiskeristyrelsen bör särskilda länsövergripande riktlinjer utarbe­tas för bl.a. kusterna i syfte att tillgodose fiskets intressen. Med utgångs­punkt från sådana riktlinjer bör länsvisa program upprätias som anger hur fiskets intressen skall beaktas. Också planverket anser att program för fis­ket bör upprättas för kusterna.

Naturvårdsverket har inte lämnat några samlade synpunkter på plane­ringen inom de obrutna kustområdena. Verkets synpunkter redovisas där­för under resp. län i avsnitt 6.

4.2 Högexploaterad kust

Planeringsarbetet

Riktlinjerna för högexploaterad kust berör 45 kommuner i landet.

Planeringen inom de högexploaterade kustområdena har i flera län sam­ordnats genom länsstyrelsen, inlerkommunala förbund eller särskilda sam­arbetsorgan. Samordningen har oftasl gällt sammanställningar av gemen­samt underiagsmalerial eller av de markdisposilionsplaner som har upprät­tats.

För slörre delen av de högexploaterade kustområdena finns nu markdis­posilionsplaner vilka har antagits av fullmäktige i resp. kommun. I flertalet fall är dessa planer kommunomfattande. Många kommuner i bl. a. Malmö­hus, Kristianstads och Göteborgs och Bohus län har upprättat markdispo­silionsplaner för kustområdet vilka har godkänts av fullmäktige som un­derlag för fortsatt planering. Planeringsarbete pågår dessutom inom några kommuner i Uppsala, Södermanlands och Östergötlands län. I ett par kommuner har arbetet ännu inte påbörjats.

Remissinstansernas synpunkter

Planverket anser all den omfatlande fritidsbebyggelsen utgör den ojäm­förligt största planeringsfrågan i de högexploaterade kustområdena i lan­det. Fritidsbebyggelsen har ökat kraftigt inom dessa områden under perio­den 1970-1975. Enligt den inventering som har genomförts av lantmäteri­verket var nettoökningen av fritidshus under nämnda period 13% inom de högexploaterade kustområdena i landet.

För alt friluftslivets förutsättningar inte skall försämras ytterligare i de högexploaterade kustområdena anser planverket att en översyn bör ske av helt eller delvis outbyggda detaljplaner för fritidsbebyggelse. Vidare bör de i den översiktiiga planeringen föreslagna ulbyggnadsområdena för enskild fritidsbebyggelse begränsas eller utgå. Ny enskild fritidsbebyggelse bör enligt verket medges endast som mindre kompletteringar inom befintliga planområden där andra intressen inte motverkas. Andra boendeformer.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

35

som slugbyar för uthyrning, semeslerhem och vandrarhem, bör ges före­träde i de högexploaterade kustområdena.

Omvandlingen av fritidshus till permanentbostäder är enligt planverket ett stort planeringsproblem i de högexploaterade kustområdena. Kommu­nerna bör i samband med en revidering av gällande byggnadslagstiftning ges erforderiiga instrument för au styra denna omvandling. Planverket framhåller all även omvandling av helårsbebyggelse lill fritidshus före­kommer ulan att kommunema har erforderliga möjligheter atl påverka processen.

Riksantikvarieämbetet betonar att denna funklionsomvandling, som bl. a. förekommer i flera äldre fiskesamhällen, innebär att möjligheterna alt bevara samhällenas karaktär begränsas.

All tillkommande permanenlbosällning i de högexploaterade kustområ­dena bör enligt planverket ske i enlighet med en av kommunerna antagen målsättning för framlida bebyggelse- och tälortsstruklur.

För de delar av de högexploaterade kustområdena i landet som saknar antagen markdlspositionsplan anser planverket alt planeringsarbetet sna­rast bör fullföljas. Delsamma gäller för de områden som i kommunöversik­terna betecknas som områden där fortsatt planering resp. utredning om den framlida markanvändningen skall ske. En viktig förestående plane­ringsuppgift i de högexploaterade kustområdena är enligt planverket att re­servera mark för sådana anläggningar som medför att den allmänna till­gängligheten till strändema ökar. Del gäller bl.a. vägar, campingplatser och parkeringsplatser.

Friluftslivets intressen i kustområdena bör enligt planverket i första hand tillgodoses genom att de av länsstyrelser och kommuner föreslagna förordnandena enligt naturvårdslagen genomförs och genom att kommu­ner och landsting förvärvar och planlägger sådan mark som är av särskilt inlresse för friluftslivet. Enligt naturvårdsverket krävs skyddsförordnan­den och vårdålgärder för de områden som är av riksintresse för naturvår­den och friluftslivet.

De redovisade planerna på utbyggnad av småbåtshamnar kan enligt planverket inte genomföras utan alt områden av stort värde för naturvår­den och kulturminnesvården äventyras. Riskerna för konflikter mellan in­tresset att bygga ut småbåtshamnar och intresset atl bevara befintliga badstränder är också slora i de delar av de högexploaterade kustområdena som saknar skärgård och till stor del beslår av flacka sandstränder.

Riksantikvarieämbetet konstaterar att underlagsmaterial beträffande kulturminnesvårdens intressen har saknats vid huvuddelen av den plane­ring som har genomförts för de högexploaterade kustområdena i landet. Ämbetet framhåller att lätortsulvecklingen i dessa områden i flera fall slår i konflikt med kulturminnesvårdens intressen. Också planverket påpekar att vissa tätorters expansion berör områden av riksintresse för kulturmin­nesvård och naturvård. Inga riktlinjer har dock getts från centralt håll för

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

36

lätortsulvecklingen i de högexploaterade kustområdena. Verkel finner del därför förklariigt atl konflikterna kvarstår.

Enligt fiskeristyrelsen bör särskilda länsövergripande riktiinjer utarbe­tas för bl. a. kusterna i syfte all tillgodose fiskels intressen. Med utgångs­punkt från sådana riktlinjer bör länsvisa program upprättas som anger hur fiskets intressen skall beaktas. Också planverket anser att program för fis­ket bör upprättas för kusterna.

Nalurvårdsverket har inte lämnal några samlade synpunkter på plane­ringen inom de högexploaterade kustområdena. Verkets synpunkter redo­visas därför under resp. län i avsnitt 6.

4.3 Övrig kust

Planeringsarbetet

Riktlinjerna för övrig kust berör 24 kommuner i landet. I fyra av dessa har kommunfullmäktige antagit markdisposilionsplaner för kustområdet, medan i sex kommuner kustområdet innefattas i antagna kommunomfat­tande markdisposilionsplaner. För kustområdet i Norrbottens län, som dessutom är ett primärt rekreationsområde, har länsstyrelsen i samråd med kommunerna utarbetat gemensamma riktiinjer för den kommunala planeringen. I övriga kommuner har planeringsarbete påbörjats eller avses påbörjas.

Remissinstansernas synpunkter

De tillgängliga delarna av strändema i de kustområden i landet som be­tecknas som övrig kust är enligt planverket i dag nästan helt spärrade av fritidsbebyggelse. Planverket konstaterar att antalet fritidshus har ökat be­tydligt under perioden 1970-1975 i dessa kustområden. Enligt den inven­tering som har genomförts av lantmäteriverket var netloökningen av fri­tidshus under nämnda period 14% inom de övriga kustområdena. En bety­dande andel av expansionen har skett inom områden av riksintresse för na­turvård och friluftsliv.

Det fortsatta planeringsarbetet inom landets s. k. övriga kustområden bör enligt planverket inriktas på att bevara och förbättra tillgängligheten till kvarvarande bebyggelsefria strandområden. Utrymme lorde finnas för kompletteringar av fritidsbebyggelse i de inre delarna av kustområdet.

Restriktivileten mot tillkommande fritidsbebyggelse bör enligt natur­vårdsverket vara stor även i många kustområden som betecknas som övrig kust. Särskilt gäller detta kustområden av riksintresse för friluftsliv och naturvård. Verkets övriga synpunkter på planeringen inom de s. k. övriga kustområdena redovisas under resp. län i avsnitt 6.

Riksantikvarieämbetet anser atl fritidsbebyggelsens expansion utgör det största problemet från kulturhistorisk synpunkt i de s. k. övriga kustområ­dena. Ämbetet förutsätter att den återhållsamhet som i stor utsträckning

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

37

präglar redovisade planer skall medföra en betydligt restriktivare inställ­ning till ytterligare fritidsbebyggelse, i varje fall i anslutning till befintliga kulturmiljöer.

Enligt fiskeristyrelsen bör särskilda länsövergripande riktlinjer utarbe­tas för bl. a. kusterna i syfte alt tillgodose fiskets intressen. Med utgångs­punkt från sådana riktlinjer bör länsvisa program upprättas som anger hur fiskets intressen skall beaktas. Också planverket anser all program för fis­ket bör upprättas för kustema.

4.4 Fjällen

Planeringsarbetet

Riktiinjerna för Qällområdet berör 15 kommuner i Kopparbergs, Jämt­lands, Västerbottens och Norrbottens län. Samtliga berörda länsstyrelser har tagit fram underlag för planeringen i Qällen. Inom Jämtlands, Väster­bottens och Norrbottens län har samarbete skett mellan kommuner och länsstyrelser inom ramen för särskilda projekt och ulredningar.

Kommunema i Jämtlands län har antagit markdisposilionsplaner för Qällområdet. Två av dessa, nämligen Åre och Östersunds kommuner, är kommunomfattande. I övrigt har ett fåtal markanvändningsplaner redovi­sats för Qällområden. Samtliga Qällkommuner har dock antagit kommun­översikter vilka behandlar riksintressena.

Remissinstansemas synpunkter

Resultatet av det planeringsarbete som har bedrivits i landels Qällområ­den är enligt planverket i stort sett gott och innebär en väsentlig höjning av kommunernas planberedskap. Det fortsatta planeringsarbetet lorde inom större delen av Qällkommunema kunna bedrivas med utgångspunkt från de planer som föreligger.

Planverket konstaterar att planeringsförutsätlningama varierar mellan olika delar av landets Qällområden. De fortsatta planeringsinsatsema bör i första hand göras i de områden som är utsatta för omfattande exploate­ringsönskemål dvs. Qällområdena i Kopparbergs och Jämtlands län samt de primära rekreationsområdena i den övriga Qällkedjan. För dessa områ­den bör markdisposilionsplaner som är baserade på samordnade plane­ringsprogram utarbetas. Planeringsprogrammen, som bör upprättas i sam­arbele mellan kommuner och länsstyrelser, bör enligt planverket innehålla en målsättning för den framtida bebyggelseutvecklingen vad gäller struk­tur, volym, upplåtelseformer etc. För övriga områden bör planeringsresur­serna i första hand inriktas på att de befintliga kommunöversiklerna skall utvecklas och att de åtgärder som har angetts i dessa skall genomföras.

Följande frågor bör enligt planverket beaktas särskilt vid fullföljandet av planeringsarbetet i Qällområdena.

De områden som är särskilt lätt tillgängliga och som har de största natur-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

38

värdena bör inte tas i anspråk för fritidsbebyggelse. De få återstående orörda dalgångarna och de större sammanhängande orörda delarna av öv­riga dalgångar bör inte exploateras.

Övriga attraktiva områden som är lämpade för bebyggelse bör enligt planverket i första hand reserveras för anläggningar för friluftslivet, t. ex. stugbyar, vandrarhem och pensionat. Det gäller särskill i de primära re­kreationsområdena.

Tillkommande större områden för fritidsbebyggelse bör enligt planver­ket av energi- och resurshushållningsskäl planeras så all de kan försörjas med kollektivtrafik och så att organiserade former för uthyrning underlät­tas. Utbyggnaderna bör också anpassas till och understödja befintlig infra­struktur och service. Utbyggnader i anslutning till befintliga samhällen i en skala som är anpassad till resp. orts förutsättningar är i regel att föredra.

Planverket anser vidare att en reglering av allmänflyget i Qällområdena är angelägen. Man bör överväga restriktioner som innebär alt flygtrafiken begränsas lill sin omfattning och endasl tillåts längs vissa stråk.

Planverket påminner om atl statsmakternas beslul om riktlinjer i den fy­siska riksplaneringen för de obrutna fjällområdena bl. a. innebär att större kraftledningar inte bör dras i de obrutna områdena med tanke på inverkan på landskapsbilden. I de obrutna Qällområdena bör man överväga en till­ståndsprövning av vägar. På detta sätt kan man enligt verkel även reglera tillkomsten av enskilda vägar.

Nalurvårdsverket konstaterar atl elt fåtal översiktliga planer har upprät­tats för Qällområdena i landet. De planmässiga överväganden som har för­utsatts ske inom ramen för den fysiska riksplaneringen har således enligt naturvårdsverket i stor utsträckning uteblivit. En betydelsefull förutsätt­ning för atl planmässiga överväganden skall kunna göras i Qällområdena är enligt naturvårdsverket alt del finns tillgång till översiktliga naturinvenle­ringar. Det är angeläget alt sådana inventeringar genomförs så snart som möjligt. Della förutsätter dock enligt verkel att särskilda resurser ställs till berörda länsstyrelsers förfogande. Verkets övriga synpunkter på plane­ringen inom Qällen redovisas under resp. län i avsnitt 6.

Riksantikvarieämbetet framhåller att kulturminnesvårdens kunskapsun­derlag i Qällområdena är utomordentligt bristfälliga. Direkta konflikter med kulturminnesvården har därför noterats endast i samband med ut­byggnad för fritidsbebyggelse i det södra Qällområdet.

4.5 Älvdalar

Planeringsarbetet

Riktlinjerna för älvdalar omfattar dalgångarna i de 14 större Norrlandsäl­varna samt Dalälven, Klarälven och Göta älv.

För älvdalarnas dalgångar har endasl elt fåtal markdisposilionsplaner upprättals. Delar av dalgångarna, främsl i Västernorrlands och Jämtlands

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

39

län, har behandlats i kommunomfattande markdisposilionsplaner. Härut­över pågår planeringsarbete för några dalgångar eller delar av sådana inom ramen för särskilda inlerkommunala planeringskommittéer.

Remissinstansernas synpunkter

Planverket konstaterar all netloökningen av antalet fritidshus i huvudäl­varnas dalgångar var 24% under perioden 1970-1975. Fritidsbebyggelsen är dock i stor utsträckning lokaliserad i spridd form, och en stor del av till­skottet har sketl genom omvandling av permanenlbosläder till fritidshus.

Planverket bedömer att statsmakternas riktlinjer i stor utsträckning kommer att tillgodoses genom de planeringsåtgärder som kommunerna av­ser att vidta för huvudälvarnas dalgångar mellan Qällområde och kustland i de två nordligaste länen. I övre Norrlands skogsland och i vissa Qällområ­den är efterfrågan på mark för bebyggelse liten. Den markanvändning som pågår kan bedömas fortsätta under överblickbar tid. Kommunernas redo­visning av den långsiktiga markanvändningen i älvdalarna bör därför enligt verket kunna ske i förenklad form. I de mer bebyggelseexpansiva område­na där även motstående intressen föreligger bör dock en markanvänd­ningsplanering genomföras.

Inom övriga dalgångar där bebyggelsetrycket och anspråken från fri­luftslivet och naturvården är betydande bör enligt verkel markanvänd­ningsplaneringen fullföljas.

Del är enligt naturvårdsverket angeläget att markanvändningsplane­ringen snarast kommer i gång i de älvdalar där arbetet ännu inte har påbör­jats. Verkets övriga synpunkter på planeringen inom älvdalarna redovisas under resp. län i avsnitt 6.

Riksantikvarieämbetet konstaterar att kulturminnesvårdens invente­ringsunderlag är bristfälligt för älvdalama. För de älvdalar där planering har genomförts synes dock kulturminnesvårdens intressen ha tillgodosetls på ett nöjaktigt sätt.

Enligt fiskeristyrelsen bör särskilda länsövergripande riktlinjer utarbe­tas för bl. a. vissa älvdalar i syfte att tillgodose fiskets intressen. Med ut­gångspunkt från sådana riktlinjer bör länsvisa program upprättas som an­ger hur fiskels intressen skall beaklas. Också planverket anser att program för fisket bör upprättas för de områden där fiskets intressen enligt stals-maktemas beslul bör uppmärksammas i planeringen.

4.6 Insjöar

Planeringsarbetet

Riktlinjerna för insjöar berör 75 kommuner vid de slörre insjöarna Vä­nern, Vättern, Hjälmaren och Mälaren samt vid 13 andra sjöar i landet.

För flertalet sjöar i landet har etl omfattande inventerings- och utred­ningsarbete bedrivits. Arbetet har för ca hälften av sjöarna bedrivits av

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

40

särskilda kommittéer med representanter från berörda kommuner och länsstyrelser. För flera andra sjöar. bl. a. Vänern, Vättem, Hjälmaren och Mälaren, har de berörda länsstyrelserna haft en samordnande roll genom alt ställa samman underlagsmaterial samt de markdisposilionsplaner som har upprättats av resp. kommun.

För stora delar av landets sjöområden föreligger markdisposilionspla­ner, vilka har antagits av kommunfullmäktige i resp. kommun. Heltäckan­de markdisposilionsplaner har antagils av resp. kommunfullmäktige för några insjöområden. För flera andra sjöområden har de särskilda plane­ringskommittéerna utarbetat förslag lill markdisposilionsplaner, vilka i re­gel har godkänts av resp. kommunfullmäktige som underlag för fortsall planeringsarbete.

Remissinstansernas synpunkter

Planverket konstaterar att fritidsbebyggelsen har utvecklats mycket oli­ka i landels insjöområden. Redovisade planer för insjöområden visar enligt planverket i regel en restriktiv inställning till fritidsbebyggelse i de delar av områdena som har särskill värde för friluftslivet. I planerna uttrycks en ambition atl i större utsträckning kräva planmässig utbyggnad. Den fysiska riksplaneringens belysning av olika markanvändningsintressen har enligt verket i vissa fall medfört att planeringen i mindre utsträckning än tidigare inriktas mot exploatering för fritidsbebyggelse.

Konflikter mellan friluftslivets och naturvårdens intressen torde enligt planverket kunna lösas genom aktivare naturvårdsinsatser saml informa­tion och kanalisering av friluftslivet.

Markdisposilionsplaner bör enligt planverket upprättas för de insjöom­råden där sådana saknas. Utredningar om behovet av anläggningar för tu­rism och friluftsliv bör utföras och planer som innehåller markreservalio­ner för sådana anläggningar upprättas. Även områdesplaner för basorter för turism och friluftsliv kan aktualiseras. Bebyggelse och anläggningar bör enligt verket planeras med hänsyn lill deras inverkan på känsliga delar av sjöarna.

Riksantikvarieämbetet anger atl konflikter med kulturminnesvården inte har noterats i de fall planeringen av landets insjöområden har genomförts.

Naturvårdsverket har inte lämnat några samlade synpunkter på plane­ringen inom insjöområdena. Verkels synpunkter redovisas därför under resp. län i avsnill 6.

Enligt fiskeristyrelsen bör särskilda länsövergripande riktlinjer utarbe­tas för bl. a. de större insjöama i syfte att tillgodose fiskets intressen. Med utgångspunkt från sådana riktiinjer bör länsvisa program upprättas som anger hur fiskets intressen skall beaktas. Också planverket anser att pro­gram för fisket bör upprättas för de områden där fiskets intressen enligt statsmaktemas beslut bör uppmärksammas i planeringen.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

41

5   Planeringen inom de fem redovisningsområdena

5.1 Hogdalsnäsei

Regeringens beslut med anledning av programskedet i den fysiska riksplane­ringen

I regeringens beslut år 1975 framhölls att enligt tidigare fastlagda riktlin­jer bör etablering av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplane­ringen (s. k. FRP-industri) inte ske inom det obrutna kustområdet norr om BroQorden. Riksdagen har dock uttalat att intresset alt bevara djuphamns-möjligheterna i området vid Hogdalsnäsei i Strömstads kommun bör kun­na tillgodoses inom ramen för dessa riktlinjer. Hamnmöjligheterna bör dock enligt riksdagens uttalande inte utnytQas på så sätl all s. k. FRP-industri förläggs till området. Regeringen har medgivit alt ett område på Hogdalsnäsei, Kålviksområdet, kan tas i anspråk för tillverkning av oljeut­vinningsplattformar. Om behov av ökat utrymme för tillverkningen upp­slår avser regeringen atl underställa riksdagen frågan om även Sundsvik kan innefattas i Kålviksområdet.

Regeringen beslutade enligt bestämmelserna i 10 a § byggnadslagen att det för Hogdalsnäsei skall finnas generalplan som tillgodoser syftet att om­rådet skall disponeras så att elt allsidigt utnyttjande för rekreationsända­mål blir möjligl. Generalplanen skall bygga på förutsättningarna att till­verkningen av oljeutvinningsplattformar kommer att ske i Kålviksområdet under viss tid, men att återslällningsåtgärder skall kunna vidtas när verk­samheten har upphört. Vidare bör inget nytt område för djuphamnskrä­vande verksamhet tas i anspråk så länge verksamheten vid Kålvik pågår. Området vid Lunneviken skall reserveras för naturvård och fritidsända­mål.

Med anledning av riksdagens behandling av prop. 1975/76:1 (CU 1975: 76:1, rskr 1975/76: 45) ändrades delvis genom ett nytt regeringsbeslut förutsättningarna för generalplanen för Hogdalsnäsei. Planen skall enligt detta beslut bygga på förutsättningen alt tillverkning av oljeutvinnings­plattformar kommer att ske vid Kålvik under viss tid och atl återställnings-åtgärder skall vidtas där när tillverkningen har upphört. Vidare skall en så­dan planeringsberedskap upprätthållas atl man kan välja mellan alternativa lösningar inom området fr. o. m. Lunneviken t. o. m. Kålvik om samtidigt tillverkning i djupvatlenläge av flera oljeutvinningsplattformar aktualise­ras. Vid studier av alternativa lösningar skall särskilt beaktas möjligheter­na atl begränsa de bestående miljöingreppen, atl vidta återställningsåtgär­der när verksamheten upphör samt att för fritidsändamål använda de delar av området som inte utnyUjas för verksamheten.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

42

Arbetet under planeringsskedet

Strömstads kommun har beslulal alt som generalplan för Hogdalsnäsei redovisa fem olika planer som var för sig har antagits av kommunfullmäkti­ge. Planerna berör eller innefattar delar av Hogdalsnäsei. Dessa är en kommunomfattande markdlspositionsplan, en markdlspositionsplan för kustområdet, områdesplaner för Strand och Kålvik-Lunneviken samt kommunöversikten. Vid upprättandel av planerna har kommunen samrått med bl. a. länsslyrelsen och andra regionala myndigheter.

Markdispositionsplanerna redovisar vid Kålvik-Lunneviken ett stort område som betecknas som utbyggnadsområde för s. k. icke tätortsanknu-ten industri. I markdispositionsplanen för kustområdet anges bl.a. lägen på Hogdalsnäsei för anläggningar för friluftslivet, t.ex. bad, campingplat­ser och småbåtshamnar. 1 texten i anslutning till planen betecknas området vid Kålvik-Lunneviken som utvecklingsområde.

1 områdesplanen för Kålvik-Lunneviken redovisas ett reservområde för etablering av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplanering­en. För verksamheter med särskilda krav avsätts etl område. Två områden i anslutning till detta avsätts för provisoriska bosläder och campinganlägg­ning, medan den s. k. Sundsviksdalgången reserveras för friluftsliv. Övriga delar av planområdel anges i huvudsak vara jord- och skogsbruksområden av stort värde för naturvård och kulturminnesvård. I områdesplanen dis­kuteras vidare förutsättningarna för bergrum och tunnlar saml möjligheter­na atl bygga ul en handelshamn efter avslutad tillverkning av oljeutvin­ningsplattformar.

Områdesplanen för Strand behandlar främst förutsättningarna för en ut­veckling av friluftslivet.

Remissinstansernas synpunkter

Strömstads kommun har enligt länsstyrelsen genomfört etl omfattande planeringsarbete för Hogdalsnäsei. Generalplanen för Hogdalsnäsei är emellertid enligt länsslyrelsen svåröverskådlig och inte hell entydig när det gäller redovisningen av markanvändningen. Enligt länsstyrelsens tolkning finns del dock inget att invända mol generalplanens sakinnehåll om man bl.a. beaktar att områdesplanen för Kålvik-Lunneviken redovisar mark­användningen efter det att tillstånd har lämnals för etablering av industri enligt 136 a § byggnadslagen. Den planberedskap för tillverkning av oljeut­vinningsplattformar i området som regeringen har begärt är enligt länssty­relsen väl uppfylld. Länsstyrelsen delar kommunens uppfallning att ett dockläge för oljeutvinningsplattformar bör kunna anläggas i Lunneviken som ersättning för nuvarande dockläge vid Kebal. Länsstyrelsen anser, liksom landstinget, atl det är myckel angeläget att skapa bästa möjliga för­utsättningar för offshoreverksamhel i Kålvik-Lunnevikenområdel. Åt­gärder i detta syfte lorde dock enligt länsstyrelsen fordra ändrade riktlinjer från statsmakterna.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

43

Länsstyrelsen framhåller att den redovisade generalplanen i formellt av­seende inte torde motsvarageneralplaneinslitulet i byggnadslagen. Föratt regeringens föreläggande enligt 10 a § byggnadslagen skall uppfyllas bör kommunen sammanställa och enligt byggnadslagens regler anta en enkel och entydig plan. Denna bör bestå av karta och bestämmelser med tillhö­rande beskrivning och ange markens användning för olika ändamål.

Landstinget anser atl det är angeläget alt de speciella förutsättningar som Kålvik-Lunneviken har för tillverkning inom offshoreindustrin kan UtnytQas. Detta bör innebära att såväl dockläge som djupvatlenläge för­läggs till området. Området kan utnyttjas för sådan tillverkning först sedan vissa förberedande ålgärder, bl.a. markarbelen, har utförts. Landstinget anser alt möjligheterna atl genomföra förberedande ålgärder bör prövas i särskild ordning.

Strömstads kommun har enligt planverket endasl i begränsad omfallning beaktat statsmakternas riktlinjer i den planering som har genomförts för Hogdalsnäsei. Den redovisade generalplanen bör enligt planverket ses över vad gäller markanvändningen i Kålvik-Lunnevikenområdel. De om­råden som kommunen har reserverat för verksamheter med särskilda krav bör i enlighet med statsmakternas riktlinjer inte utnytQas för annal ända­mål än tillverkning av oljeutvinningsplattformar. Detla bör framgå av plan­bestämmelserna. Det reservområde för industri som har redovisats några kilometer från Kålvik-Lunneviken torde inte behöva tas i anspråk för plattformstillverkning och bör därför begränsas. Av bestämmelserna till generalplanen bör vidare enligt planverket framgå alt området skall dispo­neras så atl ett allsidigt utnytQande för friluftslivsändamål blir möjligt tills området eventuellt tas i anspråk för plattformslillverkning.

Lunneviken bör enligt naturvårdsverket inte kunna tas i anspråk för per­manent dockläge, handelshamn eller annan industriell verksamhel än plattformstillverkning. Enligt verket bör generalplaneringen för Hogdals­näsei endast syfta till all upprätthålla en planberedskap i del fall ytleriigare plallformsbeställningar blir aktuella. Inga anläggningsarbeten bör enligt verket få sältas igång innan det är klart att en plattform skall byggas. Vida­re bör det område som utnytQas för plattformstillverkning återställas i så ursprungligt skick som möjligt när tillverkningen är avslutad.

Riksantikvarieämbetet anser att den planerade etableringen av industri på Hogdalsnäsei kan genomföras utan konflikter med kulturminnesvår­den.

Sjöfartsverket påpekar att de detaljerade sjömätningar som har utförts vid Hogdalsnäsei inte omfallar Lunneviken. Kompletterande sjömälning kan därför komma att erfordras.

Strömstads kommun hävdar atl generalplanen för Hogdalsnäsei inte be­höver ses över vad gäller markanvändningen i Kålvik-Lunnevikenområ-det. Kommunen har i planeringen tillgodosett bevarandeintressena i den utsträckning som statsmakternas riktlinjer anger. Det redovisade reserv-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

44

området för industri behövs enligt kommunen för atl en rimlig handlingsfri­het skall kunna upprätthållas. Det råder vidare enligt kommunen fortfaran­de osäkerhet om innehållet i statsmakternas riktlinjer när del gäller möjlig­heterna atl UtnytQa Kålvik-Lunnevikenområdel forell permanent dock­läge för oljeutvinningsplattformar. Kommunen anser all riktlinjerna bör förtydligas i detta avseende. Om etl sådant förtydligande innebär alt förut­sättningar inte skapas i området för offshoreverksamhel i vid bemärkelse bör riktlinjerna ändras.

5.2 Vänern

Regeringens beslut med anledning av programskedet i den fysiska riksplane­ringen

I regeringens beslul år 1975 underslröks behovet av en samordnad pla­nering för Vänern och dess kustområden. Länsstyrelserna i Skaraborgs, Älvsborgs och Värmlands län. berörda kommuner och olika berörda sam­arbelsorgan m.fl. skall enligt beslutet överlägga om riktlinjer för denna planering. Kommunema bör redovisa sina ställningstaganden på ett sätt som ger en översiktlig bild av avsedd markanvändning för hela Vänerom­rådet. Induslrifrågorna bör ägnas särskild uppmärksamhet för att få fram ett förbättrat underiag för statsmakternas överväganden om möjligheterna all till Vänern lokalisera sådan industri som behandlas i den fysiska riks-planeringen. Härvid skall enligt beslulel miljövårdens och fiskets intressen beaktas.

Regeringen uttalade i beslutet alt sambanden i planeringsfrågorna mel­lan västkusten och Vänerområdet motiverade samråd mellan de tre berör­da länsstyrelsema och länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län.

Regeringen ansåg vidare att samtliga berörda kommuner i Älvsborgs län bör utveckla sina program belräffande planeringen för Vänern. Inom Ska­raborgs län bör särskild vikt tillmätas planeringen för de slörre öarna och skärgårdsområdena. Även kust- och skärgårdsområdet i Värmlands län bör tillmätas särskild vikt.

Arbetet under planeringsskedet

Vänerutredningen

De tre berörda länsstyrelserna i Älvsborgs, Skaraborgs och Värmlands län har sedan år 1972 gemensamt bedrivit den s. k. Vänerutredningen. En ledningsgrupp bestående av länsråden, länsarkitekterna, planeringsdirek­törerna och naturvårdsdirektörerna har lett arbetet som har samordnats av länsstyrelsen i Skaraborgs län.

Utredningens syfte var främst alt översiktligt ange förutsättningarna för en utveckling av näringslivet med hänsyn till bl. a. bevarande- och rekrea-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

45

tionsintressen. Materialet skulle utgöra underlag för den fortsatta, samord­nade kommunala planeringen. Utredningsmaterialet redovisades samlat i en lägesrapport, Vänerredovisningen - juni-76. Rapporten får även ses som en redovisning av länsstyrelsemas uppfattning beträffande vissa rik­sintressen. Rapporten innehåller en sammanställning av tillgängligt under­lagsmaterial på regional nivå. Vidare redovisas en studie av metoder för lo­kalisering av fritidsbebyggelse, friluftsliv och industri.

Vänervait enkom mitten

Vänervatlenkommittén organiserades år 1973 på initiativ av naturvårds­verket för att genomföra ell forsknings-, undersöknings- och utrednings­projekt främst beträffande Vänerns vattenområde. Kommittén är ett infor­mations- och kontaktorgan med representanter för fiskeristyrelsen, Sveri­ges meteorologiska och hydrologiska institut, naturvårdsverket och berör­da länsstyrelser. Det långsiktiga målet för verksamhelen är att få fram så­dana kunskaper som krävs för en rationell hushållning med sjön som natur­resurs.

Resultatet från projektet har successivt redovisats från medverkande myndigheter. I rapporten Vänern - en naturresurs (statens naturvårds­verk, år 1978) lämnas en sammanfattande redovisning av det genomförda forsknings- och utredningsarbetet. I rapporten redovisas vidare konflikter­na mellan olika intressen och de särskilda problem som har noterats. Den framlida användningen av Vänern som naturresurs diskuteras mot bak­grund av fyra altemativ till huvudsaklig användning av Vänerns vattenom­råde, nämligen vattenförsörjning, fiske, naturskydd och rekreation. Av­slutningsvis ger rapporten förslag till planering, kontroll, tillsyn samt fort­satt forskningsarbete.

Interkommunalt planeringsarbete

På initiativ av länsstyrelserna tillsatte de tretton Vänerkommunerna ija­nuari 1976 en ledningsgrupp föratt genomföra ett gemensamt planeringsar­bete för Vänerområdet. För planeringsarbetet anlitades en särskild kon­sult.

Arbetet har delvis bedrivits med statliga bidrag för översiktlig planering. Ledningsgruppen har underarbetet haft konlinueriiga samråd med bl.a. de berörda länsstyrelsema, Vänervaltenkommiltén saml cenlrala myndighe­ter.

En lägesrapport redovisades i februari 1977. I Vänerredovisningen (slut­rapport, april 1978) lämnar ledningsgruppen en sammanfattning av till­gängligt planeringsunderiag saml riktlinjer för fortsatt kommunal planering vid Vänern. I rapporten redogörs för Vänerområdets förutsättningar för olika verksamheter, bl.a. industri, rekreation och turism samt fritidsbe­byggelse. Vidare redovisas vissa gemensamma utgångspunkter för framti­da mark- och vattenanvändning. Rapporten avslutas med en redovisning

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

46

av förutsättningarna för etablering av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen (s. k. FRP-industri) inom vissa avgränsade områ­den vid Vänern. För samtliga områden ges en översikt över bl. a. befintlig FRP-industri, hamn- och djupförhållanden, beredskap för ytterligare in­dustri samt marktillgångar, transportsystem och eventuella konflikter med annan markanvändning. Två av dessa områden, nämligen Grästorp och Timmerviken, saknar idag helt FRP-industri. Mariestads, Melleruds och Säffle kommuner föreslås reservera mark för nyetablering av hamnberoen­de industri. Vänerredovisningens slutrapport har godkänts av kommun­fullmäktige i Vänerkommunerna.

Remissinstansernas synpunkter

Bedömningar av genomfört planerings- och utredningsarbete

I ett särskilt yttrande till regeringen den 13 december 1978 över Vänerre­dovisningens slutrapport framhåller länsstyrelserna i Älvsborgs, Skara­borgs och Värmlands län alt Vänerplaneringen nu har fullföljts under sam­råd med främst länsstyrelserna. De synpunkter som tidigare har framförts har i huvudsak beaktats. De riktlinjer för den fortsatta kommunala plane­ringen som redovisas i rapporten bör i allt väsentligt kunna godlas. Rap­porten ger enligt länsstyrelserna tillsammans med Vänervattenkommitténs slutrapport möjligheter att utarbeta riktlinjer för Vänerområdet. Försl när markdisposilionsplaner har upprättats och kommunöversiklerna omarbe­tats anser länsstyrelsema atl man kan erhålla en översiktlig bild av avsedd markanvändning för Vänerområdet.

1 den fortsatta planeringen anser länsstyrelsema atl formerna för upplå­telse av fritidsbebyggelse bör ägnas ökad uppmärksamhet och att eventu­ella konflikter mellan friluftsliv och fritidsbebyggelse bör beaktas. Mot bakgrund av fritidsfiskels omfattning bör behovel av skydd för vissa fisk­arters lek- och uppväxtområden vägas in i den kommunala planeringen. Det är enligt länsstyrelserna väsentligt att kommunema i sina markan­vändningsplaner redovisar preliminärt avgränsade bullerområden i anslut­ning till militära övnings- och målområden samt flygbullerzoner och låg-flygningsstråk.

Länsstyrelserna avser att i samverkan med kommunerna utarbeta för­slag till säkerställande och markanvändning inom de för naturvården mest intressanta områdena vid Vänern, främst inom de attraktiva skärgårdsom­rådena. Behovet av alt reglera skogsbruket är enligt länsstyrelsema akut. Sådana ålgärder bör göras innan satsningar på turism och rekreation kom­mer till stånd. Skogsbrukets ekonomiska aspekter bör enligt länsstyrelser­na klarläggas i ett större sammanhang.

Länsstyrelserna anser det angelägel atl samordningen mellan fysisk pla­nering och andra planeringsformer vidgas och ges fastare former på lokal, regional och central nivå. Samhällsutvecklingen kan enligt länsstyrelserna

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

47

innebära alt förutsättningarna för Vänerområdets planering snabbt föränd­ras. Länsstyrelserna avser därför regelbundet se över materialet och ställa samman aktuella lägesrapporter, förslagsvis i samband med redovisningen av länsplaneringen och kommande redovisningar av den fysiska riksplane­ringen.

Planverket delar den i Vänerredovisningen' framförda uppfattningen att återhållsamhet bör iakttas med att tillåta ytterligare bebyggelse på skär­gårdsöarna och att obebyggda öar helt bör undantas från ny bebyggelse. Verket betonar vidare atl del är angeläget att de föreslagna utvecklingsom­rådena för friluftsliv och turism inte tas i anspråk för enskild fritidsbebyg­gelse. Även för Vänerkusten bör enligt planverket en restriktiv syn lilläm­pas beträffande fritidsbebyggelse.

Naturvårdsverket påpekar att en sammanfattande slutrapport från det femåriga forsknings-, undersöknings- och utredningsprojekt som har be­drivits om Vänern under ledning av Vänervaltenkommiltén kommer ,att läggas fram under våren 1978. I avvaktan på de förslag som kommer att redovisas i rapporten, framhåller verket att särskild uppmärksamhet bör ägnas åt att begränsa spridningen av giftiga ämnen eller ämnen med ten­dens att anrikas i näringskedjorna, atl åtgärder bör vidtas för alt säkra re­produktionen av lax och gös samt att avvägningar bör göras mellan natur­skydds- och friluftslivsinlressen, främst inom det centrala skärgårdsområ­det.

Riksantikvarieämbetet anser i likhel med berörda länsstyrelser atl kul­turminnesvården bör ägnas betydligt större uppmärksamhet i del fortsatta planeringsarbetet. Från kulturhistorisk synpunkt är det enligt ämbetet an­geläget att bl. a. Vänersnäs i största möjliga utsträckning undantas från yt­terligare exploatering för enskild fritidsbebyggelse.

Fiskeristyrelsen betonar Vänerns betydelse för såväl yrkes- som fritids­fiske. Styrelsen konstaterar att föroreningssituationen successivt har för­bättrats, men att kvicksilverbelastningen allQämt utgör ett svårt hot mol fisket. Nyetablering av miljöstörande industri som påverkar vattenkvalite­ten till men för fisket kan enligt fiskeristyrelsen inte godtas. Fiskels intres­sen bör enligt styrelsen ägnas större uppmärksamhet i det fortsatta plane­ringsarbetet. Åtgärder till skydd för viktiga reproduklionsområden bör vidtas. Möjligheterna atl restaurera för fisket potentiellt viktiga vattendrag bör enligt fiskeristyrelsen undersökas av länsstyrelsema i samarbete med fiskenämndema. Styrelsen anser vidare atl yrkesfiskets markanspråk bör utredas och säkerställas i samarbele mellan resp. kommun och fiske­nämnd. Fiskeristyrelsen föreslår också att riktlinjer beträffande fisket ut­arbetas för Vänern.

' Avser lägesrapporten i februari 1977. De centrala ämbetsverkens yttranden grun­dar sig på tillgängligt planeringsmaterial för Vänerområdet 1977-12-15.

- Rapporten "Vänern - en naturresurs" lades fram våren 1978.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

48

Bedömningar av industrilägen

Länsstyrelserna i Älvsborgs, Skaraborgs och Värmlands län anför att Vänerredovisningen visar atl den tyngre industrins markanspråk bör kun­na tillgodoses även med hänsyn lill bevarandeintressena. En mer helläck­ande studie av fömtsätlningama för vattenberoende, arealkrävande och/eller miljöpåverkande industri hade enligt länsstyrelserna varit av stort inlresse. Transportfrågorna torde kräva ytteriigare överväganden i den fortsalla planeringen.

De tre redovisade reservområdena för induslriutbyggnad bör enligt läns­styrelsema kunna tillgodose behovel under överskådlig lid. Länsstyrelser­na har dock inte kunnat la slutlig ställning till markanvändningen inom dessa områden. Handlingsfriheten bör dock upprätthållas genom att områ­dena inordnas i de kommunala markanvändningsplanerna.

Länsstyrelserna framhåller sjöns känslighet för anrikningsbara förore­ningar. Föroreningsbilden bör enligt länsstyrelserna utredas särskill vid etablering av större industri vid Vänern.

Det material' som har presenterats ger enligt planverket inte tillräckligt underlag för en jämförelse mellan olika tänkbara lägen för miljöslörande och resurskrävande industri. Under förutsättning all bl.a. miljöförhållan­dena så medger, bör enligt planverket ulbyggnad t. v. ske i anslutning till redan ianspråktagna områden, t.ex. Otterbäcken, som har belydande markreserver.

Vid en eventuell lokalisering av miljöstörande industri till Otterbäcken bör enligt naturvårdsverket hänsyn tas framför allt till risken för långsikti­ga negativa effekter på Vänern. Frågor om industrilokalisering till Vänern bör vidare bedömas mot bakgrund av en övergripande Vänerplanering som tar sin utgångspunkt bl. a. i Vänervattenkommitténs slutrapport. Hänsyn bör därvid enligt naturvårdsverket tas till Vänerns framtida användning som vattentäkt för betydande delar av Västsverige och till Vänerns bety­delse för insjöfisket och för naturskydds- och friluftslivsändamål.

Sjöfartsverket framhåller atl de resultat av nya sjömätningar som väntas föreligga efter år 1978 kommer atl ge möjlighet till bättre underbyggda be­dömningar än hittills beträffande hamnlokaliseringar.

5.3 Skåne

Regeringens beslut med anledning av programskedet i den fysiska riksplane­ringen

Enligt regeringens beslut år 1975 bör kommunerna i Malmöhus och Kri­stianstads län samarbeta med varandra och samråda bl.a. med länsstyrel-

' De centrala ämbetsverkens yttranden grundar sig på tillgängligt planeringsmateri­al 1977-12-15.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

49

serna och lantbruksnämnderna i syfte atl utarbeta program för hushållning med jordbruksmarken. De två kommunalförbunden bör få elt betydande ansvar för detta arbete. Jordbrukels intressen bör enligt beslutet ges en vidare avgränsning än under programskedet. Studierna rörande jordbru­kets intressen i förhållande lill tätorternas expansion bör sättas i samband med bl. a. överväganden rörande den begränsade tillgången inom länen på mark för friluftsliv. Jordbruks- och skogsbruksfrågorna bör därför behand­las i ett sammanhang i regional skala. Programmet bör ge elt för hela Skåne gemensamt underiag för alt långsiktigt tillgodose jordbruks-, skogsbruks-och friluflsintressena med beaktande av möjligheterna alt åstadkomma än­damålsenliga tätortsbildningar.

Arbetet under planeringsskedet

Nordvästra Skånes kommunalförbund (NSK) och Sydvästra Skånes kommunalförbund (SSK) har tagit fram planeringsunderlag åt medlem­skommunerna (19 av Skånes 33 kommuner) saml samrått med och bilrätt dessa i planeringsarbetet. I sydvästra Skåne har planeringsunderlaget i hu­vudsak utgjorts av en regionplan från år 1972 sarnt elt ulbyggnadsprogram från år 1975. Befolkningsantagandena i dessa planer har dock reviderats. Nordvästra Skånes kommunalförbund har presenterat en åkermarksgrade-ring i nordvästra Skåne (NSK, rapport 1975:3). I en särskild rapport (NSK, rapport 1975:4) redovisas markutnylQandet och tätortsutveckling­en år 1960 och år 1975 för 65 tätorter i nordvästra Skåne. Kommunalför­bundet har vidare i Markhushållningsprogram i regionall perspektiv (NSK, rapport 1976: 4) redovisat tätorlsutvecklingens långsikliga anspråk på jord­bruksmark fram till år 2000. Även skogsbrukets och friluftslivets intressen berörs kortfattat. I en särskild promemoria i februari 1977 redovisar för­bundet en sammanfattning och en jämförande studie av kommunernas för­slag till jordbruksmarksprogram.

Kommunerna har. under planeringsarbetet samarbetat med varandra. Länsstyrelsema och andra berörda regionala myndigheter har på olika säll bistått kommunerna, främst genom information, utarbetande av plane­ringsunderlag samt samråd. Samtliga kommuner i Skåne har utarbetat pro­gram för hushållning med jordbruksmarken. Endast etl fåtal kommuner har hunnit upprätta översiktliga planer för s. k. expansiva tätorter. I Malmöhus län har av kommunfullmäktige antagna områdesplaner redovi­sats för Arlövs och Åkarps tätorter i Buriövs kommun och för Eslövs tätort i Eslövs kommun. Länsstyrelserna i Malmöhus och Kristianstads län har i etl gemensamt yttrande redogjort för arbetet med program för hushållning med jordbruksmarken.

I Skåne finns ca 452000 ha jordbmksmark i klass 4-10 enligt lantbruks­nämndernas gradering. Arealen skogsmark i bonitetsklass I och 

II 

uppgår till ca 317000 ha. De sammanlagda anspråk på mark för tätortsutbyggnad

4   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

50

fram till år 1990 som redovisas i kommunemas jordbruksmarksprogram berör enligt länsstyrelsernas uppskattning ca 2,0% av jordbruksmarken och 0,6% av skogsmarken. I nedanstående tabell redovisas länsstyrelser­nas sammanställning av tätortsutbyggnaden under den senaste 15-årspe-rioden saml markbehoven för perioderna 1976-1980 och 1976-1990 enligt kommunernas markhushållningsprogram.

Utbyggd areal under den senaste 15-års-perioden (-1976) ha

Markbehov 1976-1980 ha

Markbehov 1976-1990 ha

Malmöhus län

totalt

8600

3 750

10100

varav jordbruks­mark

skogsmark

6850 (all åker­mark) 0

2600 (klass 4-10) 0

7900 (klass 4-10) 100

Kristianstads län

totalt

4750

1750

4300

varav jordbruks­mark

skogsmark

2 450 (all åker­mark) uppgift saknas

500 (klass 4-10)

750 (bonitets­klass 1-2)

1250 (klass 4-10)

1 850 (bonitets­klass 1-2)

Skåne

tolall

13500

5 500

14400

varav jordbruks­mark

skogsmark

9300 (all åker­mark) uppgift saknas

3 100 (klass 4-10) 750

9 150 (klass 4-10) 1950

Frågor som rör friluftsliv och skogsbruk har behandlats av de inlerkom­munala samarbetsorganen som finns för Söderåsen, Linderödsåsen, Ro-meleåsen samt de nordöstskånska och sydvästskånska sjölandskapen. De båda länens naturvårdsplaner har möjliggjort en regional bedömning av fri­luftslivets intressen. I kommunernas program för hushållning med jord­bruksmarken behandlas även friluftslivets intressen. Med vissa undantag redovisar programmen inga konflikter mellan bebyggelse och friluftslivels intressen. Nästan genomgående anges att friluftsliv kan kombineras med de areella näringama ulan större konflikter. 1 några fall hänvisas till den s.k. hänsynsregeln i skogsvårdslagen, som särskilt kan tillämpas inom skogsområden i västra och södra Skåne, där friluftslivets intressen är bety­dande.

Prop. 1978/79:213   Bilagal

51

Remissinstansernas synpunkter

Länsstyrelserna i Kristianstads och Malmöhus län betonar i sin gemen­samma redovisning av arbetet med markhushållningsprogram för Skåne att den redovisade sammanställningen av kommunernas program inte ut­gör etl samlat markhushållningsprogram av det slag som antyddes i rege­ringsbeslutet över programskedet. I det redovisade materialet har målsätt­ningen belräffande befolkningsfördelningen samt avvägningen mellan de areella näringarnas intressen och andra samhällsintressen utarbetats av varje kommun för sig. Materialet bör enligt länsstyrelserna uppfattas som en första etapp i arbetet med att utarbeta ett markhushållningsprogram för Skåne.

Kommunernas redovisning av markbehov för lätortsutbyggnad för pe­rioden 1976-1980 innebär enligt den sammanställning som har gjorts av länsstyrelserna att 3 100 ha jordbruksmark i klasserna 4-10 och 750 ha skogsmark i bonitelsklasserna 1-2 tas i anspråk. Under perioden 1976-1990 beräknas 9 150 ha jordbruksmark och 1 950 ha skogsmark tas i anspråk. De redovisade markanspräken fram till år 1990 utgör ca 2% av jordbruksmarken och 0,6% av skogsmarken i Skåne i dag.

De antaganden om befolkningsutvecklingen som har legal till grund för kommunernas beräkningar av markåtgången ger enligt länsstyrelserna en befolkning i Skåne på ca 1 125000 personer år 1990. En schablonmässig framskrivning till denna lidpunki av länsstyrelsernas riktvärden i länspla­nering 1974 för befolkningstalen år 1985 ger ca 1 027000 personer. Enligt länsstyrelsemas beräkning motsvarar denna folkmängsskillnad på ca 100000 personer ungefär en tredjedel av det redovisade markbehovel fram till år 1990.

Länsstyrelserna anser alt omfattningen av de redovisade markansprå­ken för tätortsutbyggnad fram till och med år 1980 i princip bör godtas för att möjliggöra en jämn bostadsproduktion. Länsstyrelserna förutsätter därvid atl kommunerna gör alla de ändringar i markbesparande syfte som är planmässigt möjliga.

Kommunemas redovisade markanspråk för tiden efter år 1980 bör enligt länsstyrelserna betraktas som preliminära uppskattningar som inte bör för­anleda ställningstaganden från statsmakternas sida. Välgrundade avväg­ningar mellan de areella näringama och övriga samhällsintressen kan göras först när ett genomarbetat markhushållningsprogram för Skåne föreligger. Etl planeringsarbete för att färdigställa ett sådant program bör därför sna­rast komma till slånd.

I det fortsatta arbetet med markhushållningsprogrammei bör kommu­nerna enligt länsstyrelserna eftersträva alt uppnå en likartad syn på grund­läggande planeringsförutsättningar. Det gäller framför alll avvägningen mellan de areella näringamas intressen och andra samhällsintressen, be­folkningsfördelningen samt principerna för dimensionering av bostads-.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

52

verksamhets- och reservområden. Arbetet med markhushållningspro­grammei bör vidare enligt länsstyrelserna vara nära samordnat med läl-ortsplaneringen. Kommunerna har hittills endasl i liten omfattning hunnit upprätta eller omarbeta översiktliga planer för expansiva tätorter enligt re­geringsbeslutet över programskedel. Oklarheter rörande tätorternas ut­byggnad har lett lill atl kommunerna i många fall har lagt ut slora intresse­områden för att hålla alternativa utbyggnadsmöjligheter öppna.

Kommunerna behöver enligt länsstyrelsema samarbeta på ett mera ut­vecklat sätl än hittills för alt skapa förutsättningar för ett samordnat mark­hushållningsprogram. Det fortsatta arbetet bör därför inledas med över­läggningar kring samarbets- och samordningsfrågor mellan kommunerna, de inlerkommunala planeringsorganen och länsstyrelserna.

Som etl led i det fortsatta arbetet anser länsstyrelserna att följderna för samhällsutvecklingen av alternativa ålgärder för att spara mark, förutsätt­ningar för markbesparande byggnadssätt samt möjligheterna att lägga ut tillväxtgränser för tätorterna måste utredas yllerligare. Länsstyrelserna är beredda att i samverkan med kommunerna svara för delta arbete.

Länsstyrelsen i Malmöhus län konstaterar att del i länsprogram 1974 framhålls att största möjliga samlokalisering av arbetsplatser och bosläder bör eftersträvas i såväl olika regioner som de enskilda kommunerna. Vida­re framhålls att en koncentration av bebyggelsen inom varje kommun är önskvärd med hänsyn till serviceförsörjningen och möjlighetema alt bygga upp elt fungerande kolleklivtrafiknät. Länsstyrelsen anser alt delta inte in­nebär att man skall satsa enbart på de stora tätorterna. En försiktig utbygg­nad av vissa mindre tätorter kan vara lämplig från bl. a. markhushållnings­synpunkt. Utbyggnaden av dessa mindre tätorter bör dock begränsas till ett fåtal hus per år. De områdesplaner som kommunema avser att upprätta för de mindre tätorterna bör därför begränsas till sin geografiska utbred­ning och inriktas mol förtätnings- och miljöfrågor. Länsstyrelsen anser vidare att det är myckel angelägel atl förhindra alt helt nya tätorter för per­manentbebyggelse uppkommer.

Landstinget i Malmöhus län anser att beräkningarna av markbehov i ar­betet med markhushållningsprogrammei måsle ske med ulgångspunkl från de i länsplaneringen fastlagda befolkningsramarna. Landstinget stryker under alt markhushållningsprogrammei bör utarbetas snarast möjligt och framhåller alt de av länsstyrelserna föreslagna utredningarna inte får göras så omfatlande att de försenar arbetet med markhushållningsprogrammei.

Landstinget i Kristianstads län anser att länsstyrelserna med hänsyn till regeringens uppdrag borde ha verkat för en hårdare styrning av kommu­nernas arbete mot ett samordnat markhushållningsprogram. Landstinget finner atl länsstyrelserna i sill ställningstagande till kommunernas arbete inte redovisar någon klar målsättning beträffande de regionala fördelnings­frågorna. Landstinget motsätter sig inte atl länsstyrelsema accepterar kommunernas markanspråk fram till år 1980 men anser all anspråken i

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

53

första hand bör riktas mot områden där jordbruksmarken och skogsmar­ken är av sämre kvalitet. Belräffande det fortsatta arbetet med markhus­hållningsprogram stryker landstinget kraftigt under behovet av att de av länsstyrelsema föreslagna utredningarna snarasl genomförs.

Planverket anser att det är angeläget atl samtliga kommuner i Skåne i kommunomfattande markdisposilionsplaner tar ställning lill markhushåll-ningsproblemen mot bakgrund av de betydande konflikter om markan­vändningen som har dokumenterats i länsstyrelsernas redovisning. Arbe­tet med ett regionalt markhushållningsprogram bör drivas vidare av läns­styrelsema i samverkan med kommuner, kommunalförbund, lantbruks­nämnder och skogsvårdsstyrelser så alt elt samlat program kan redovisas till statsmakterna under hösten 1981. En utgångspunkt i arbetet bör vara länsplaneringens befolkningsramar. Vid länsstyrelsemas översyn av dessa bör markhushållningsfrågorna beaktas som en viktig faktor. Länsstyrelser­na bör i programmet redovisa vilka långsiktiga ställningstaganden till tät­ortsutbyggnad som bör göras, i vilken teknisk form de bör göras samt i vil­ken omfattning ställningstaganden från statsmaktemas sida erfordras.

Planverket tillstyrker att de av länsstyrelsema föreslagna utredningarna i anslutning till markhushållningsprogrammet genomförs.

Lantbruksstyrelsen framhåller all hushållningen med värdefull jord­bruksmark framledes bör vara en av de faktorer som påverkar regionalpo­litikens utformning och tillämpning och att detta är särskilt angeläget i Skå­ne. Länsstyrelsemas redovisning visar enligt lantbruksstyrelsen atl någon nämnvärt förbättrad hushållning med jordbruksmark i Skåne som helhet knappast kan åstadkommas utan en regional omfördelning av tätorternas utbyggnad. Lanlbruksslyrelsen finner det angläget att ett samlat markhus­hållningsprogram för Skåne redovisas av berörda länsstyrelser under år 1981.

Skogsstyrelsen anser all skogsbrukels betydelse hittills inte har upp­märksammats tillräckligt i arbetet med markhushållningsprogram för Skå­ne. Som underlag för kommunernas prioriteringar av olika markanspråk borde enhetliga riktlinjer utarbetas för såväl de areella näringarna som byggande, naturvård och friluftsliv.

Naturvårdsverket framhåller alt man i arbetet med markhushållnings­programmei särskill måste behandla den allemansräitsligt tillgängliga mar­ken och belysa konsekvenserna av olika utbyggnadsalternativ vad gäller markåtgång för friluftsliv och rekreation. De begränsade allemansräitsligt tillgängliga markområdena i framför allt västra Skåne har fått en mer utsatt position än tidigare genom den restriktiva synen på att ta i anspråk jord­bruksmark för bl. a. bebyggelse och vägar. Verkel anser att markbristen i västra Skåne måsle leda till att områdena för bebyggelse och vägar inte bör utökas nämnvärt i förhållande till dagens situation. Möjligheterna alt ge­nom markbesparande byggnadssätt och förtätning av befintlig bebyggelse undvika att ta nya markområden i anspråk måste studeras.

Riksantikvarieämbetet anser att möjlighetema att regionalt omfördela tätortsulbyggnaden i Skåne bör undersökas. 1 samband därmed bör kollek-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

54

tivtransportsystemet ses över. Den mark i västra Skåne som inte är hög-produktiv jordbruksmark har stort värde för kulturminnesvård, naturvård och friluftsliv. Möjligheterna att avsevärt öka exploateringen av befintliga tätorter är enligt ämbetet också begränsade, bl. a. av miljöskäl och kultur­historiska skäl.

Sydvästra Skånes kommunalförbund (SSK) förutsälter alt detaljplaner inte kommer alt undantas från fastslällelse med motivering alt ett samlat markhushållningsprogram för Skåne ännu inte har redovisats. Detaljplaner måste kunna granskas mot bakgrund av det material som redan har tagils fram av kommunema och kommunalförbundet. Kommunalförbundet kommer att pröva de intressekonflikter som kommunerna har redovisat i sina markhushållningsprogram i 1978 års regionplan. Detta innebär enligt kommunalförbundet alt regionplanen även kommer att innehålla etl regio­nalt markhushållningsprogram.

Förbundet Aktion Skåne-miljö och Centerns ungdomsförbund i södra

Skånes distrikt anser att de markanspråk som redovisas i kommunernas

markhushållningsprogram måsle skäras ned avsevärt för alt statsmakter­

nas riktlinjer skall kunna tillgodoses. En fortsatt expansion på jordbruks­

mark fram till år 1990 av samma omfattning som under den senaste femton­

årsperioden kan inte accepteras. Centerns ungdomsförbuiid som enbart

kommenterar förhållandena i Malmöhus län framhåller atl detla i' förstaj

hand gäller de kommuner i sydvästra Skåne som planerar för en fortsatt

expansion motsvarande den under 1960-talet. Den utbyggnad som kommu­

nema i Mellanskåne planerar berör relativt sett sämre mark. Befolknings--

utvecklingen i dessa kommuner har också stagnerat under sydvästra Skå­

nes expansionsperiod.

!

Båslads och Simrishamns kommuner berör arbetet med markhushåll­ningsprogrammei i sina synpunkter på länsstyrelsemas redovisning. Bå­slads kommun anser att de utredningar i anslutning till markhushållnings­programmet som länsstyrelsema vill göra är mycket angelägna. Simris­hamns kommun är tveksam till den form av regionall markhushållnings­program för Skåne som innebär alt länsstyrelserna får samordningsansva­ret och atl länsplaneringens befolkningsramar används som utgångspunkt.

De sju kommuner i Malmöhus län, som har kommit in med synpunkter på länsstyrelsernas redovisning, kommenterar samtliga markhushållnings­frågorna. Malmö kommun är tveksam lill om del behövs elt samlat mark­hushållningsprogram för hela Skåne. Däremol kan ell markhushållnings­program enligt kommunen behövas för de mera tätbefolkade västra delar­na av landskapet. Mål och arbetsformer för ett sådant program bör dock studeras noggrant innan programarbetet påbörjas. Kommunemas och pla­neringsförbundens roll i arbetet måste preciseras. Uppläggningen av de av länsstyrelsema föreslagna utredningarna bör enligt kommunen diskuteras i delta sammanhang. Kommunema bör ges möjlighet all della i utrednings­arbetet. Malmö kommun anser inte att det är möjligt att redovisa ett färdigt markhushållningsprogram till hösten 1981 om della förutsätter atl områ-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

55

desplaner dessförinnan skall hinna utarbetas för samtliga planområden som berör jordbruksmark.

Kommunen framhåller atl de markanspråk som har redovisats måste ses i relation lill alt Malmö stad är mycket högt exploaterat och rymmer funk­tioner som landsdels- och regioncenlrum. Kommunen menar att det trots stora ansträngningar har visat sig svårt att begränsa markålgången framför allt för industrier och andra verksamheter. Kommunen bedömer att det finns möjlighet att ytterligare något begränsa de redovisade osäkerhetszo­nerna för tätortsexpansion. En markreserv måste dock finnas för att möta ändrade utvecklingstendenser eller nya planfaktorers inverkan på behovet av mark. För atl minska osäkerheten för jordbruket i de områden som be­rörs av osäkerhetszonema för tätortsexpansion föreslår kommunen ett mer utvecklat samrådsförfarande mellan kommunen och företrädare för jordbrukets intressen vad gäller förutsättningarna för investeringar inom jordbrukel.

Kommunen stryker under att en fördelning av befolkningsramama som innefattar hänsynstagande till markhushållningsfrågorna skulle få allvarli­ga konsekvenser för slättbygdskommunema i sydvästra Skåne.

Malmö kommun anser slutligen att de kommunala markhushållnings­program som har utarbetats bör utgöra tillräckligt underlag för fastställel-seprövning av detaljplaner. En ytterligare fördröjning av faslställelsepröv­ningen medför försämrad planberedskap i kommunen.

Helsingborgs kommun anser att markhushållningsfrågorna måste bely­sas i regional skala och med ell relativt långsiktigt perspektiv. För kommu­nens del är det viktigt alt en samlad analys av dessa frågor omfattar hela den nordvästskånska region inom vilken Helsingborg är huvudort. Etl samarbete över länsgränsen är därför nödvändigt enligt kommunen och kan lämpligen ske genom kommunalförbundels medverkan. Kommunen betonar vikten av att ett samlat markhushållningsprogram främst fullföljs som en kommunalt förankrad arbetsuppgift.

Staffanstorps kommun framhåller att riktlinjer för det fortsatta plane­ringsarbetet som innebär atl länsstyrelsens befolkningsramar skall följas och att bebyggelse på jordbruksmark i största utsträckning skall begränsas får allvarliga konsekvenser för kommunen. Kommunen, som inom sina gränser rymmer enbart högvärdig jordbruksmark, har etl strategiskt läge i Malmö-Lundregionen. Kommunen är attraktiv som bostadsort och har god planberedskap för industrimark. Kommunen betonar att en fortsatt planering självklart måste ske under stort hänsynstagande lill jordbrukets intressen. Avvägningar måste dock kunna göras gentemot övriga angeläg­na samhällsintressen.

Eslövs kommun anser att det inte är förenligt med den kommunala själv­bestämmanderätten att den kommunala planeringen skall utgå från läns­styrelsens befolkningsramar. Sjöbo kommun stryker under atl det är myc­kel angeläget att markhushållningsaspektema beaktas i de regionalpolilis­ka övervägandena om befolkningsramar och bebyggelsefördelning. Härvid bör särskild hänsyn tas till den regionala variationen i åk*"

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

56

tet. Kommunen efterlyser klarare riktlinjer för hur jordbrukets intressen skall vägas in i områdesplaneringen. Bl.a. är det enligt kommunens upp­fattning angeläget att de utredningar som länsstyrelserna föreslår genom­förs. Planeringsunderlaget behöver kompletteras genom mer detaljerade redovisningar av jord- och skogsbrukets intressen liksom av naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen.

Landskrona kommun framhåller att en undersökning pågår i kommunen om möjlighetema alt med hänsyn till jordbruksintressena och andra sam­hällsintressen komplettera bebyggelsen i vissa mindre orter. Resultatet av undersökningen kan enligt kommunen innebära att behovet alt ta i anspråk områden där konflikter med jordbruksintressen föreligger minskas eller förskjuts i liden. Kommunen anser all det behövs ett mer preciserat under­lagsmaterial för atl tillgodose jordbrukels intressen i områdesplaneringen.

Trelleborgs kommun menar att det kan bli nödvändigl att ta jordbruks­mark i anspråk för bebyggelse om Trelleborgs ställning som regioncentrum skall kunna bibehållas. I stort sett all mark i kommunen är högvärdig jord­bruksmark.

Fortsatt arbete med markhushållningsprogram

Länsstyrelsema i Malmöhus och Kristianstads län bedriver med särskilt slöd av regeringen ett arbete, del s. k. MARK-projektet, vilket syftar till att förse kommunerna med elt bättre och mer enhetligt underiagsmalerial för den områdesplanering m. m. som enligt slalsmaklemas beslul bör ge­nomföras för de expansiva lälortema.

I projektet behandlas främst tre frågor:

-

konsekvensema för samhällsutvecklingen av olika principer för tätorts­utbyggnad

-

möjligheterna till markbesparande byggnadssätt

-

möjlighetema atl i planer sälta gränser för tätorternas tillväxt.

För alt ytteriigare förbättra underiagsmaterialel genomför lantbruks­nämnderna och skogsvårdsslyrelserna i Skåne en mer detaljerad gradering av jordbruks- och skogsmarken. Vidare har länsstyrelsema inom länspla­neringens ram gett kommunema förslag om befolkningsramar för år 1990.

5.4 Sydbillingen

Regeringens beslut med anlednmg av programskedet i den fysiska riksplane­ringen

I regeringens beslut år 1975 underströks behovet av samlade övervägan­den beträffande den framtida markanvändningen m. m. inom södra Billing­en. Enligt beslutet skulle länsstyrelsen så långl möjligt samordna de olika arbetsinsatser som berör området och göra en samlad utvärdering av de anspråk som riktas mol området. Vidare skulle länsslyrelsen ge förslag lill fortsalla åtgärder och lämpliga former för alt reglera markens användning. Frågan om avvägningar mellan bevarandeintressena och önskemål om brytning av kalk, diabas och uran skulle härvid behandlas med förtur.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

57

Regeringen beslutade vidare all planeringsarbetet i de berörda kommu­nema, dvs. Falköping, Skara och Skövde kommuner, skulle ge en över­siktlig bild av avsedd markanvändning för de delar av södra Billingen där förutsättningarna kunde preciseras i rimlig utslräckning. På sikt borde hela området omfattas av samordnade översiktliga markanvändningsplaner, kompletterade med erforderliga förordnanden enligt naturvårdslagen.

Arbetet under planeringsskedet

Statliga ulredningar

Regeringen tillsatte år 1976 en särskild kommitté med uppgift att utreda ett antal olika alternativ för den ekonomiska utvecklingen i området kring Sydbillingen. Utredningen har överlämnat sitt belänkande. Billingen - 4 exempel (SOU 1977: 47). De redovisade utvecklingsaltemativen är knutna lill skifferexploatering av olika omfattning och inriktning. Altemativen har bedömts i förhållande till utvecklingen i regionen i övriga avseenden och även i förhållande till miljöfrågorna.

Statens industriverk fick år 1975 regeringens uppdrag att utreda vissa frågor angående utvinning av kalksten m. m. Utredningens resultat redovi­sas i Kalksten och dolomil i den fysiska riksplaneringen (Fysisk riksplane­ring. Underlagsmaterial 1977:7). I utredningen redovisas för olika områ­den i landet värdet för täktverksamhel, omfattningen av motstående in­tressen saml risken för konflikter med dessa intressen. Avsikten är att ut­arbeta ett planeringsunderlag som ger möjlighet till jämförelser mellan oli­ka altemativ för läkt av kalksten och för lokalisering av industri baserad på kalksten som råvara.

1 utredningen konstateras bl. a. att intressen av kalkstenstäkl i Sydbil­lingen har redovisats och att flera starka motstående intressen finns inom området. Del är dock enligt utredningen för tidigt att ange utgångspunkter för områdets framtida utnytQande.

1 en lägesrapport år 1976 framhöll länsstyrelsen särskilt behovel av över­gripande bedömningsunderlag för utnytQandet av diabas- och skiffertill-gångama i landet. Regeringen gav därefter statens industriverk i uppdrag att utreda dessa frägor.

Statens industriverk redovisar i Alunskifferutredningen (Fysisk rikspla­nering. Underlagsmaterial 1978:1) en analys av fömtsätlningama på längre sikl för brytning av alunskiffer i Sverige. Utredningen kartlägger områden med intressanta fyndigheler, samt de utredningsinsatser som krävs inför framtida beslul om tillstånd för utvinning. Vidare behandlas konflikter mellan olika intressen inom områdena.

Alunskifferområdena i Skaraborgs län, däribland inom Sydbillingen, in­nefattar enligt utredningen områden av riksintresse för naturvård och i fle­ra fall även för friluftsliv. Vidare konstaterar utredningen att områdena ut­gör gamla kulturbygder som delvis omfattar jord- och skogsbruksintressen samt andra motstående exploaleringsintressen. Vattenfrågorna måste av flera skäl speciellt uppmärksammas, med tanke på den varierande vatten­tillgången och den delvis hårda föroreningsbelastningen.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

58

I Diabasutredningen (Fysisk riksplanering. Underlagsmaterial 1977:13) belyses olika alternativ för lokalisering av läkt för diabas och diabasanvän-dande industri.

Utredningsarbetet har inriktats på att redovisa områden i landet med mer belydande diabasförekomsler inom vilka takter förekommer eller kan bli aktuella. Vidare ingår en redovisning av de konflikter som kan tänkas uppslå mellan olika intressen. Bl. a. konstaterar ulredningen att intresse av diabastäkt finns inom Sydbillingen som delvis berörs av starka motstående intressen.

Kommunernas planeringsarbete

Länsstyrelsen tog år 1975 initiativ lill bildandet av en gemensam plane­ringsorganisation, Sydbillingenkommitlén, för de tre berörda kommuner­na, nämligen Falköpings, Skara och Skövde kommuner. Planeringsarbetet har successivt fått anpassas lill ändrade planeringsförutsättningar, bl. a. vad gäller Ranstadsprojektet. Arbetet delades under planeringens gång upp i ett utrednings- och ett planskede.

1 utredningsskedet preciserades och avgränsades olika markanvänd­nings- och bevarandeintressen inom området. Riktlinjer för atl reglera oli­ka verksamheters miljöpåverkan utformades. Med utgångspunkt i tänkba­ra utvecklingsaltemaliv beskrevs olika markanvändningskonflikter under olika perioder.

I planskedet studerades markanvändningsregleringen i Sydbillingenom­rådel i samråd med länsslyrelsen, främst i syfte att samordna och precisera kommunöversikteraa.

Planeringsarbetet har redovisats i två rapporter under år 1976, som efter utställning och samråd har godkänts av kommittén som underiag för fort­salt planering inom resp. kommun. Materialet behandlades under år 1977 av kommunfullmäktige i de tre kommunema.

Kommunfullmäktige i Falköping, Skara och Skövde kommuner har an­tagit kommunöversikter där större delen av Sydbillingen redovisas som ut­redningsområde med hänvisning till den pågående inlerkommunala plane­ringen. I rapporten Sydbillingen - sammanställningskarta 1976 ges en samlad bild av restriklionema för markanvändningen i ulredningsområdel samt förslag till riktlinjer för bebyggelse inom olika delområden.

Aktuella projekt inom Sydbillingen

Skjutfäll

Tre alternativ för anskaffning av ell nytt skjulfält för Skövde garnison redovisades under planeringsskedet av chefen för armén. Länsstyrelsen och Falköpings kommun förordade i sill yttrande ett genomförande av det s. k. Bjärsjöaltemativet, p. g. a. dess mindre inverkan på de areella näring­ama. 1 prop. 1978/79: 5 föreslogs att detta område skulle tas i anspråk. För­svarsmakten och sedermera även Skövde kommun förordade området

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

59

skall byggas ul lill ett kombinerat skjut- och övningsfält för Skövde garni­son (FöU 1978/79: 9, rskr 1978/79: 56).

Brytning av alunskiffer

I juni 1975 ansökte LKAB, AB Atomenergi och statens vattenfallsverk om tillstånd enligt 136 a § byggnadslagen till brytning och bearbetning av alunskiffer i Ranstad. Skiffemltaget beräknades till ca 6 milj. lon per år, dels i dagbrott i anslutning till det befintliga brottet, dels i en underjordisk gmva. Under pågående remissarbete återtogs ansökan i november 1975 för kompletteringar och bearbetning.

I maj 1977 inlämnades en ny ansökan enligt 136 a § byggnadslagen för det s. k. Mineralprojekt Ranslad, som inkluderade en komplettering av de befintliga anläggningarna för fullt utnyttjande med hänsyn till uppställda miljökrav. Skifferuttaget om ca 1 milj. lon per år beräknades kunna ske i anslutning lill det befintliga dagbrottet.

De berörda kommunerna avstyrkte vid remissbehandlingen tillstånd till bolagets ansökan. Det framgick dock av yttrandena atl kommunerna var positiva till viss framtida forskningsverksamhet vid Ranstadsverket.

Enligt 136 a § byggnadslagen får tillstånd till verksamhet som prövas en­ligt lagrummet lämnas endast om kommunerna har tillstyrkt della. Rege­ringen avslog därför genom beslut den 19 januari 1978 bolagets ansökan.

Aktiebolaget Svensk Alunskiffemlveckling (ASA) har i skrivelse den 1 februari 1978 ansökt om medel för ett treårigt forskningsprogram som syf­tar till att efter periodens slut ha underlag för att kunna bygga en försöks­anläggning i kommersiell skala för full utvinning av Ranstadskiffer och en försöksanläggning i liten skala för Kvamtorpskiffer.

1 regeringens proposition 1977/78:124 om lån och forskningsverksamhet i Ranstad konstaleras alt det är av stort samhälleligt intresse att utveck­lingsarbetet rörande utvinning av energi och mineralråvaror ur alunskiffer fortsätter. Det ger enligt propositionen ökad handlingsfrihet vid val av om­råden om en exploatering i framtiden blir akluell. En grundläggande fömt­sättning för framtida kommersiellt utnytQande av dessa fyndigheter måste dock enligt propositionen vara att olika slag av miljöfrågor kan lösas på elt tillfredsställande sätt. Dåvarande departementschefen fann del väsentligt att ingen skifferbrytning startas - med undantag av den brytning som er­fordras för forskningsverksamheten - innan en full utvinningsprocess har utvecklats. Ställningstagandena till medel för forskningsverksamhet i Ranstad innebär enligt propositionen inte någol ställningstagande till frå­gan om eventuell framtida utvinning av alunskiffer. Riksdagen godtog re­geringens förslag (NU 1977/69, rskr 1977/78: 342).

I en skrivelse daterad den 19 februari 1979 lämnade ASA i enlighet med regeringens regleringsbrev för budgetåret 1978/79 en lägesrapport för den verksamhet som har bedrivits under andra halvåret 1979.

Av skrivelsen framgår bl. a. att verksamheten hittills har inskränkt sig till planering av en framtida prospekteringsinsats. För Projekt Ranslad på-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

60

går enligt skrivelsen arbele med att ta fram underlag för projektering och beslut om en anläggning i Ranslad som medger sådana försök i industriell skala som behövs för atl ta ställning lill kommersiell produktion med pro­cesser för fullständigare utvinning. Vidare pågår bl. a. arbete med återställ­ning till jordbruksmark av tidigare dagbrottsområde. Slutligen nämns att arbetet med att ta fram underlag för en ny ansökan om tillstånd lill industri­ell verksamhet i Ranslad har påbörjats.

1 regeringens proposition 1978/79:115 om riktlinjer för energipolitiken anförs att det är viktigt atl klarlägga fömtsätlningama för utvinning från uranfyndigheter inom Sverige. Enligt propositionen bör undersökning av skiffrar på uran i första hand riktas mol sådana förekomstområden där konflikter med annan markanvändning av riksintresse är mindre uttalade. För att redan från början åstadkomma en.miljömässigt acceptabel skiffer­brytning, om en sådan skulle bli aktuell, bör enligt propositionen en utred­ning tillkallas för atl studera och utvärdera de hittills genomförda under-sökningama på detla område och de tekniska metoder som finns tillgängli­ga eller kan förutsättas komma till användning under 1980-talet.

Brytning av diabas

F. n. bryts diabas i Billingenområdet i[REDACTED_EFTERNAMN] norr om Skövde. Två ansök­ningar om nya läktplatser har avslagits av länsstyrelsen. Länsstyrelsen åtog sig i samband härmed atl inventera lämpliga områden för diabastäk-ler. Länsstyrelsen framhåller att slutlig ställning till diabasbrytningens om­fattning och lokalisering bör kunna tas efter det atl industriverkets diabas-utredning har avslutats.

Naturreservat

Länsstyrelsen beslöt år 1975 att i avvaktan på naturreservatsbildning förordna om ett s. k. interimistiskt naturreservat över de centrala delama av Sydbillingens platå. På grund av fastighetsindelningen har området inte kunnal avgränsas tillfredsställande ur naturvårdssynpunkt.

Remissinstansernas synpunkter

Länsstyrelsen i Skaraborgs län konstaterar att utredningsarbetet röran­de Sydbillingen har varil omfattande och ännu inte har avslutats i alla de­lar. I utredningsarbetet har olika markanvändningsintressen avgränsats och studerats ingående. Arbetet har enligt länsstyrelsens uppfattning visat all olika motstående markanvändningsintressen kan rymmas på Sydbil­lingen. Således torde mark för eventullt skjulfält och naturreservat kunna avsättas enligt genomförda ulredningar. Några konflikter med tätortsin­tressena synes inte föreligga. Enligt länsstyrelsens uppfattning förefaller det även möjligt, om så anses lämpligt, att förverkliga Mineralprojekt Ranslad i området. Jord- och skogsbruket synes bli inskränkt i begränsad omfattning och då främsl inom det planerade naturreservatet och vid Ranstadsverket. Marken inom Ranstadsområdet kommer dock endast till-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

61

fälligt att tas ur jordbruksproduktion. Kulturminnesvårdens och naturvår­dens intressen berörs enligt länsstyrelsen endast i begränsad omfattning av de olika exploateringsintressena.

Länsstyrelsen framhåller att någon ytleriigare utredningsverksamhet f. n. inte synes vara påkallad inför föreslående beslul om aktuella projekt. En fullständig redovisning av samtliga nu pågående utredningar rörande Sydbillingen bör dock ske i samband med regeringens och riksdagens ställ­ningstaganden lill planeringen i området.

Fastighetsförhållanden och kommungränser inom Sydbillingenområdel är enligt länsstyrelsen mycket komplicerade och motverkar en ändamåls­enlig planläggning. En justering av kommungränsema skulle underlätta ge­nomförandet av del föreslagna naturreservatsförordnandet och det eventu­ella militära skjulfäliet. För att erforderiig samordning skall komma till stånd vid ett genomförande av naturreservat och skjutfäll föreslår länssty­relsen att en arbetsgrupp tillsätts med representanter från länsstyrelsen och berörda kommuner. Under förutsättning att skjutfällel på södra Bil­lingen kommer till stånd bör även representanter för försvaret ingå. Ar­betsgruppen skulle även kunna behandla frågan om justering av kommun­gränsema i detta område.

Många planeringsfrågor kommer enligt länsstyrelsen även i fortsättning­en alt vara av inlerkommunal karaktär. Kommunernas gemensamma pla­neringsorganisation bör därför inte avvecklas.

Kommunerna föreslår att markanvändningen inom Sydbillingen t. v. regleras genom de samordnade kommunöversikter som har utarbetats. En­ligt länsstyrelsens uppfallning är detta en rimlig form för reglering av markanvändningen under en övergångsperiod tills dess slutliga beslut har fattats beträffande främst naturreservat, militärt skjulfält och Mineralpro­jekt Ranslad. Markanvändningen i anslutning till dessa projekt bör regle­ras i fastställd generalplan. Mineralprojekt Ranstad bör dessutom helt eller delvis regleras i stadsplan. Planerna bör omfatta de områden där resp. verksamhet bedrivs samt erforderliga risk- och stömingsområden. Om bå­de skjutfäll och mineralutvinningsprojekt kommer till stånd lorde planerna enligt länsstyrelsen behöva samordnas bl. a. vad gäller skyddszonernas ut­formning. Kommunöversiklerna bör ses över i de delar som inte berörs av generalplan eller stadsplan. Målsättningen bör vara alt de utredningsområ­den som har angetts i kommunöversiklerna helt skall kunna ersättas med riktlinjer i kommunöversikt eller erforderlig reglering enligt naturvårdsla­gen. Detta gäller enligt länsstyrelsen även om inget av de berörda projek­ten kommer till stånd. Den inlerkommunala planeringsorganisationen har här en viktig samordningsuppgift.

Riksantikvarieämbetet anser att de utredningar som har utförts beträf­fande Sydbillingen visar atl de exploaleringsintressen som f. n. har redovi­sats synes vara möjliga att samordna med kulturminnesvårdens intressen utan väsentliga konflikter.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

62

Nalurvårdsverket hänvisar lill de synpunkter på Sydbillingenområdets planering som verket framförde i sitt remissvar över Mineralprojekt Ran­stad.

Planverket delar i allt väsentligt den i länsstyrelsens redovisning fram­förda uppfattningen om utredningsarbetet för Sydbillingen och de ålgärder som bör vidtas.

Skövde miQöfomm anser all det inte är förenligt med riksplaneringens allmänna gmndtankar och särskilda intentioner för Sydbillingenområdel att acceptera det exploateringsalternativ som redovisas i den inlerkommu­nala rapporten från september 1976. För att riksplaneringens intentioner skall kunna förverkligas förordar Skövde miljöforum att kommunerna sna­rast i fastställda generalplaner lägger fast markanvändningen efter de prin­ciper som skisseras i rapportens bevarandealternativ.

Länsstyrelsen framhåller i sitt kompletterande yttrande att det utred­ningsmaterial som har presenterats sedan länsstyrelsens redovisning av planeringsskedet inte ändrar länsstyrelsens grundinställning till markan­vändningsfrågorna i området.

5.5 Bråviken

Regeringens beslut med anledning av programskedet i den fysiska riksplane­ringen

I regeringens beslut år 1975 underslröks behovet av ett samlat studium av kusten söder om Nyköping och Bråviken. Planeringen borde enligt rege­ringen bl. a. inriktas på att allsidigt klargöra förutsättningarna för lokalise­ring av resurskrävande och miljöstörande industri lill de platser som har angetts i riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen.

Arbetet under planeringsskedet

Hösten 1975 bildades Bråvikenkommittén med representanter från Norr­köpings, Nyköpings och Oxelösunds kommuner samt länsstyrelserna i Sö­dermanlands och Östergötlands län. Dessutom medverkade experter från bl. a. naturvårdsverket, Sveriges geologiska undersökning, Sveriges mete­orologiska och hydrologiska institut, fiskeristyrelsen och bostadsdeparte­mentet.

Arbetet inriktades huvudsakligen mot att sammanställa och utvärdera kända miljödata rörande vatten och luft saml markens känslighet för på­verkan. Resultatet av kommitténs arbete presenterades den 10 mars 1977 i rapporten Studie av Bråviken och kusten söder om Nyköping. Rapporten behandlar i tre avsnitt luftens, markens och sölvatlnens samt kustvattnets miljö. Tidigare miljöundersökningar har bearbetats och så långt möjligl ut­värderats.

Under höslen 1976 beslutade de berörda kommunerna att gemensamt upprätta en översiktlig markdlspositionsplan för Bråvikenområdet. En

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

63

kommitté bildades, ledningsgruppen för inlerkommunal planering av Brå­vikenområdet, med representanter från kommunerna och länsstyrelserna. För själva planeringsarbetet anlitades konsult.

Planeringsunderlaget har förutom miljöundersökningen utgjorts av sam­manställningar av pågående mark- och vattenanvändning, olika markan­språk saml en redogörelse för förutsättningar och restriktioner för etable­ring av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen.

Planarbetet har i november 1978 resulterat i etl förslag till markdlsposi­tionsplan, Bråviken - gemensam kommunal planering inom ramen för fy­sisk riksplanering. Planförslaget har efter etl omfattande remissförfarande godkänts av kommunfullmäktige i resp. kommun.

I planen föreslås vissa områden där lokalisering av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen bör kunna prövas mol bakgrund av vissa grundläggande villkor. Vidare behandlas utnytQande och skydd av särskilt värdefulla vattenområden samt större exploateringar för fritidsbe­byggelse och fritidsanläggningar. 1 ett förslag till åtgärdsprogram anges bl. a. var områdesplanering för tätortsutbyggnad bör ske.

Remissinstansernas synpunkter

Länsslyrelsen i Södermanlands län bedömer att lokalisering till länets kustområde av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen endasl kan medges i Oxelösund-Tunabergsområdet vid Bråviken.

Miljöundersökningens största betydelse ligger enligt länsstyrelsen i Sö­dermanlands län i att den har samlat och bearbetat faktauppgifter från tidi­gare i skilda sammanhang utförda undersökningar vilka inte har varit till­gängliga för planerande myndigheter eller företag som kan vara intressera­de av industrietablering. Rapporten ger också underlag för bedömning av behovet av nya undersökningar m. m. Av rapporten framgår enligt länssty­relsen att genomförda och planerade skyddsåtgärder vid befintliga miljö­störande industrier innebär väsentliga avlastningar på vatten- och luftmil­jön.

Länsstyrelsen anser att kravet på en god planberedskap inom Bråviken­området uppfylls om markanvändningsplaneringen fullföljs enligt lidspla­nen och programmet för planeringen.

Länsstyrelsen betonar att det är angeläget all planeringen bedrivs så att resultatet blir direkt praktiskt användbart, dvs. att det kan Qäna som un­derlag för konkreta ställningstaganden vid framlida önskemål om industri­etablering. För detta erfordras att konsekvenserna för annan markanvänd­ning av föreslagna mark reservationer för industriändamål noga redovisas. Om framtida lokaliseringsbeslut skall vila på en ekologisk grund erfordras enligt länsstyrelsen också kompletterande miljöutredningar i den omfatt­ning som anges i det principprogram för undersökningar av naturförhållan­den vid vissa industrilägen (PNI-programmet) som har redovisats i en sten­cil från bostadsdepartementet (Ds B 1974: 2).

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

64

Enligt länsstyrelsen i Östergötlands län klargör miljöundersökningen de övergripande miljöförutsätlningarna för etablering av resurskrävande och miljöslörande industri inom Bråvikenområdet. Den kommunala markan­vändningsplaneringen bedrivs enligt länsstyrelsens mening på ett tillfreds­ställande sätt efter elt väl genomarbelet program.

Planverket anser att naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvår­dens intressen bör väga mycket tungt i avvaktan på atl planeringen för Brå­vikenområdet slutförs. Osäkerheten om förutsättningarna för sådan indu­stri som behandlas i den fysiska riksplaneringen är stor, speciellt vad gäller möjligheterna all öppna helt nya områden för industrietablering. Indu­striområdena i Oxelösund bör enligt verket i första hand studeras utifrån möjligheterna atl reservera mark för utbyggnad av befintlig industri. De fy­siska och miljömässiga förutsättningarna är enligt verkel sådana alt lokali­sering av nya, större industrianläggningar inte bör ske till Oxelösund.

Naturvårdsverket framhåller att kommunerna i arbelel med en översikt­lig markdlspositionsplan för Bråvikenområdet bör beakla naturvårdens in­tressen i högre grad än vad som har skett i den redovisade miljöutredning­en.

Riksantikvarieämbetet bedömer atl kulturminnesvårdens intressen kan tillgodoses på etl tillfredsställande sätt i den kommunala planeringen för Bråvikenområdet.

Fiskeristyrelsen pekar på försurningsproblemen i Södermanlands län och anser att länsstyrelsens sjöundersökning bör beaktas vid övervägan­den om industrilokalisering i länet.

Oxelösunds kommun framhåller med anledning av verkens yttranden att förutsättningarna för lokalisering av nya industrianläggningar till Oxelö­sund är beroende av eventuell framlida utbyggnad av den befintliga indu­slrin. Oxelösund har från vissa utgångspunkter goda förutsättningar för lo­kalisering av nya induslrier. Tillgång till industrimark i anslutning till be­fintliga och utbyggbara hamnlägen, goda kommunikationer och en god planberedskap gör området till en värdefull resurs för framtida industrieia­bleringar. Kommunen framhåller därför atl handlingsfrihet bör upprätthål­las som möjliggör nylokalisering av industrier till Oxelösundsområdet.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

65

6   Planeringsskedets resultat län för län

6.1 Stockholms län

Redovisat material

I 20 av Stockholms läns 23 kommuner antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen log ställning till programmen genom beslut län för län under våren 1975. För Stockholms län fattades beslut den 27 februari 1975.

Samtliga de kommuner i Stockholms län som upprättade program för de planeringsåtgärder som borde vidtas lill följd av statsmakternas riktlinjer för hushållning med mark och vatten har redovisat sill arbete under plane­ringsskedet med alt fullfölja dessa riktlinjer.

Av de 20 kommuner i länet som har deltagit i planeringsskedet har 15 re­dovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter. Nacka kom­mun har redovisat av fullmäktige godkänd kommunöversikt.

Botkyrka, Ekerö, Haninge, Lidingö, Nynäshamns, Solna, Södertälje, Tyresö, Upplands-Bro, Vaxholms och Värmdö kommuner har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunomfattande markdisposilionspla­ner. Huddinge kommun har redovisat kommunomfattande markdlsposi­tionsplan vilken har godkänts av fullmäktige i de delar som berörs av riks­intressen.

1 Stockholms län omfattas kusten och Mälaren av den fysiska riksplane­ringens geografiska riktlinjer. Länet berörs även av de primära rekrea tionsområdena Mälaren och Sörmlands skärgård.

Riktlinjerna för kustområdet berör åtta kommuner i länet. Kustområde­na i Botkyrka, Haninge, Nynäshamns, Södertälje, Tyresö, Vaxholms och Värmdö kommuner innefattas i de av resp. kommun redovisade kommun­omfattande markdispositionsplanerna. Norrtälje kommun har redovisat av kommunfullmäktige anlagen markdlspositionsplan för kustområdet.

Mälarområdet innefattas i de kommunomfattande markdisposilionspla­ner som har redovisats av de berörda kommunerna, nämligen Botkyrka, Ekerö, Södertälje och Upplands-Bro.

För de primära rekreationsområdena har inget samordnat planeringsar­bete redovisats av berörda kommuner.

Förslag till områdesplan för Norvik-Kalvö har redovisats av Nynäs­hamns kommun. Sollentuna kommun har redovisat förslag lill områdes­plan för Överby.

Av fullmäktige behandlade program för hushållning med jordbruksmar-

5   Riksdagen 1978179. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

66

ken har redovisats av tio av länels elva berörda kommuner. Norrtälje kom­mun har redovisat av kommunstyrelsen behandlat program.

Av fullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kommunerna vidtagit eller avser att vidta för all genomföra den fysiska riksplaneringens intentioner har lämnats av sex kommuner i länet.

Länsslyrelsen i Stockholms län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningarna saml i yttrande till ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbelel under plane­ringsskedet. Efter hörande av landstinget har länsslyrelsen den 15 septem­ber 1977 avgett slutligt sammanfattande yttrande.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats en gemensam redogörelse från länsstyrelserna i Stockholms, Uppsala, Södermanlands och Västmanlands län för Mälarområdets behandling i kommunernas översiktliga planering. Länsstyrelsen har även bifogat länsredovisningar rörande kommunernas jordbruksmarksprogram, behandlingen av naturvårdens och kullurminnes-vårdens intresseområden, landskapsrum i Vallentuna kommun präglade av kulturminnesvårdens intressen, tätorlsexpansion som berör fritidsbebyg­gelse, länsstyrelsens säkerställandeålaganden saml lantmäteriverkets fri-tidsbebyggelseinvenlering. Till länsstyrelsens redovisning har vidare fo­gats yttranden från statens järnvägar, mililärbefålhavaren för östra militär­området, försvarsområdesbefälhavaren för Uppsala och Västmanlands försvarsområden, vägförvaltningen, lantbmksnämnden, skogsvårdsslyrel-sen, fiskerikonsulenlen, länsbostadsnämnden och landstinget saml från Lantbrukarnas länsförbund i Stockholms län, Stockholms länsförbund av Svenska naturskyddsföreningen, Stockholms dislriktsförbund av Frilufts­främjandet och Stockholms hembygdsförbund.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.) Beträffande Stockholms län har skrivelser kommit in från Resarö miljöstiftelse och enskilda personer i Norrtälje kommun.

Kommunema har beretls tillfälle att komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle att komma in med synpunkter på verkens yttranden. 1 Stockholms län har synpunkter lämnats av länsstyrelsen, landstingets regionplane- och nä­ringslivsnämnd samt Haninge, Norrtälje, Solna och Södertälje kommuner.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets utfall

Enligt länsstyrelsens bedömning har kommunerna i sin planering i hu­vudsak beaktat riksplaneringens intentioner. Kommunerna har, trots bris­tande planeringsresurser, lagl fram ett omfattande och väl genomarbetat planeringsmalerial. Länsslyrelsen anser dock atl det behövs en större en-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

67

hetlighel i de olika kommunöversikterna när det gäller områdesindelning och utformning av riktlinjer. Denna fråga bör enligt länsslyrelsen upp­märksammas vid en kommande överarbetning av föreliggande kommun­översikler.

Högexploaterad kust

Länsstyrelsen anser alt kommunema i sina ställningstaganden lill den framtida markanvändningen i kustområdet har beaktat de av statsmakter­na fastlagda riktlinjerna på elt i huvudsak godtagbart sätl. Stora områden av riksintresse för naturvård och friluftsliv har säkerställts eller avses bli säkerställda med stöd av naturvårdslagen. Samtliga kommuner har reser­verat mark för eventuella anläggningar för turism och friluftsliv. Friluftsli­vets intressen har enligt länsstyrelsen överlag tillgodosetls väl.

Kommunernas inställning till nyexploatering för enskild fritidsbebyggel­se har enligt länsslyrelsen blivit betydligt mera reslriktiv. Frånsett några mindre detaljplaner i Värmdö kommun, som länsstyrelsen anser sig kunna godta, har kommunema i stort sett inte föreslagil några ytleriigare detalj­planer för fritidsbebyggelse söder om Norrtäljeviken. Norrtälje kommun har enligt länsstyrelsen väsentligl skurit ned sina tidigare omfattande pla­ner för fritidsbebyggelse. Kommunen redovisar nu 15 planområden med sammanlagt drygt I 300 tillkommande fritidshus. Planarbelel för dessa om­råden har pågått i många år och kommunfullmäktige har tidigare antagit flera av de nu föreslagna detaljplanerna.

Inom länets kustområde söder om Norrläljeviken bör enligt länsstyrel­sen största restriktivitet iakttas med all tillåla enskild fritidsbebyggelse. Två av de föreslagna planområdena i Norrtälje kommun ligger inom denna del av kustområdet. Länsstyrelsen har vid samråd med kommunen be­stämt motsatt sig fastslällelse av detaljplanen för Håtö-Brevik som berör ett område av riksintresse för naturvården. Håtö-Breviksområdet är enligt länsstyrelsen redan alltför hårt exploaterat med hänsyn till friluftslivels in­tressen på södra delen av Rådmansölandel.

Inom vissa delar av kustområdet norr om Norrtäljeviken är friluftslivels intressen enligt länsstyrelsen förhållandevis begränsade. Länsstyrelsen motsätter sig därför inte en viss tillkommande fritidsbebyggelse inom den­na del av kustområdet. För att tillgängliga strandnära områden skall beva­ras kan det dock enligt länsstyrelsens preliminära bedömning krävas en re­ducering av del av Norrtälje kommun föreslagna antalet fritidshus med cir­ka en Iredjdedel.

Länsstyrelsen framhåller att det inom det högexploaterade kustområdet finns ca 8500 outnyttjade tomtplatser inom redan fastställda detaljplaner. Inom skärgårdsområdet i Värmdö och Vaxholms kommuner, där behovet av mark för friluftsliv är störst, finns ca 3 000 outnylQade tomtplatser. Ett ytterlighetsexempel är Marsätra i Vaxholms kommun med omkring 600 outnylQade byggnadsrätler. Länsstyrelsen har under planeringsskedet dis-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

68

kuterat med kommunerna om olika problem som är förknippade med att upphäva byggnadsplaner. En möjlig lösning, vilken prövas i Värmdö kom­mun, är enligt länsstyrelsen att genomgripande omarbeta planema.

Kommunema har i många fall i markdispositionsplanerna redovisat ut­redningsområden, där man ännu inte har hunnit ta ställning till hur en eventuell utveckling av fritidsbebyggelse bör avvägas mol andra intressen. Länsstyrelsen anser atl det är angeläget alt planeringen för dessa utred­ningsområden fullföljs. För flertalet av de utredningsområden som ligger söder om Norrläljeviken bör detta innebära att detaljplaneläggningen för enskild fritidsbebyggelse inte förs vidare. Detaljplanearbetet för fritidsbe­byggelse på Omö i Haninge kommun bör enligt länsstyrelsen avvakta de ställningstaganden som kommer att göras inom ramen för planeringen av det primära rekreationsområdet Sörmlands skärgård.

Norrtälje kommun redovisar etl stort antal utredningsområden för en­skild fritidsbebyggelse. En förutsättning för en positiv bedömning från länsstyrelsens sida av de planområden i övrigt som kommunen redovisar norr om Norrtäljeviken är atl inga ytterligare detaljplaner föreslås inom dessa utredningsområden.

Värmdö kommun har angett alt inga ytterligare detaljplaner för fritidsbe­byggelse skall läggas fram och att riksintressena skall beaktas inom det ut­redningsområde som kommunen har redovisat på Runmarö. Länsstyrelsen finner det angeläget atl det påbörjade arbetet med områdesplan för Run­marö förs vidare.

I planeringen för kustområdet kvarstår enligt länsslyrelsen viktiga pla­neringsuppgifter för alt tillgodose turismens och friluftslivets intressen. Dessa bör behandlas i en regionalt samordnad planering. Inom länsstyrel­sen pågår arbete med atl la fram etl underlag för en sådan planering. Ge­nomförandet av en utbyggnad av stugbyar och andra anläggningar för tu­rism och rekreation kommer enligt länsslyrelsen att kräva stöd från lands­ting och stal. Länsslyrelsen understryker behovet av vägledning från stats­makternas sida om inriktning och ambitionsnivå för planeringen av de oli­ka rekreationsområdena.

Det primära rekreationsområdet Sörmlands skärgård bör enligt länssty­relsen utvidgas till att omfatta även Tyresö, Värmdö, Vaxholms och Norr­tälje kommuner. Samtliga kommuner inom rekreationsområdet, och även de ovan nämnda kommunerna har i sina markdisposilionsplaner elt förhål­landevis gott underiag för den fortsatta planeringen. Berörda länsstyrelser i skärgårdsområdet avser atl tillsammans med kommunema bilda en samar-belsgrupp för att behandla gemensamma planeringsproblem.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de högexplo­aterade kustområdena redovisas i avsnitt 4.2. Belräffande Stockholms län anförs dämtöver följande.

Enligt den inventering som har genomförts av lantmäteriverket var net­loökningen av fritidshus under perioden 1970-1975 24% inom det högex-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

69

ploaterade kustområdet i Stockholms län. Planverket anser att kust- och skärgårdsområdet i Stockholms län bör betraktas som i princip fullbyggl med enskild fritidsbebyggelse.

Naturvårdsverket anser alt en myckel restriktiv inställning bör gälla lill ytterligare fritidsbebyggelse i kust- och skärgårdsområdet i Stockholms län. Planer, som ännu inte har genomförts och som strider mol den fysiska riksplaneringens intentioner, bör enligt verkel omprövas. Enskild fritids­bebyggelse bör i första hand byggas ut inom områden som redan är påver­kade av bebyggelse. I högre grad än hillills bör man bygga ut fritidsbebyg­gelse i form av slugbyar för uthyrning. Detla bör enligt verkel speciellt gäl­la i Norrtälje kommun. Verket anser atl kommunens önskemål om alt få bygga ca 1 300 nya fritidshus i planområden inte kan accepteras. Slor re­striktivitet med alt tillåta ulbyggnad av enskilda fritidshus bör vidare gälla i de av kommunen redovisade utredningsområdena. Enskild fritidsbebyg­gelse bör i framtiden till stor del kunna förläggas lill de inre delarna av kommunen. Ingen ytterligare fritidsbebyggelse bör enligt verkel komma till stånd inom Håtö-Breviksområdet, som är av riksintresse för naturvår­den.

Enligt naturvårdsverket bör eventuella ytterligare anläggningar för fri­tidsboende på Ornö i Haninge kommun i första hand få formen av uthyr­ningsstugor eller campingplatser, vilkel möjliggör etl mer allmänt utnytt­jande.

Detaljplanen för Marsätra i Vaxholms kommun bör enligt naturvårds­verket ses över. Den strider enligt verket mot riktlinjerna för högexploate­rad kust.

Naturvårdsverket anser all man närmare bör studera om del är lämpligt all utöka del primära rekreationsområdet Sörmlands skärgård i enlighet med länsstyrelsens förslag. Stockholms skärgård rymmer enligt verket omfattande rekreationsresurser trots den exploatering som har skett för fritidsbebyggelse. Oavsett hur man kommer atl avgränsa det primära re­kreationsområdet är det enligt verket angeläget atl etl utvecklingsprogram för friluftsliv och turism utarbetas för Stockholms skärgård i samverkan mellan berörda kommuner och länsstyrelsen. 1 avvaktan på elt sådant pro­gram bör planer för fritidsbebyggelse behandlas mycket restriktivt.

Landstingels regionplane- och näringslivsnämnd påpekar alt de två al­ternativa förslagen lill ny regionplan skiljer sig när det gäller omfattningen av den fritidsbebyggelse som bör tillkomma i Norrtälje kommun och i kust-och skärgårdsdelen i länet i övrigt. Landstingets ställningstagande lill en ulbyggnad av fritidsbebyggelse kan väntas först då landstinget tar ställning till regionplaneförslagen i deras helhet.

Norrtälje kommun anför att man i markdispositionsplanen för kustområ­det har gjort en avvägning mellan skilda intressen med utgångspunkt i slalsmaklemas riktlinjer för högexploaterad kust. Kommunen påpekar dock att man f. n. saknar ett enigt kommunalt ställningstagande till den

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

70

framtida markanvändningen i utvecklings- och utredningsområdena för fri­tidsbebyggelse. Kommunen motsätter sig länsstyrelsens preliminära be­dömning att man bör undanta en tredjedel av antalet tomtplatser för fritids­hus i de angivna planområdena. Detaljplanernas slutliga utformning bör avgöras från fall lill fall.

De två detaljplaneområdena söder om Norrläljeviken innebär enligt kommunen en begränsad exploatering. Tillskotlel i Håtö-Breviksområdet blir ca 30 nya tomtplatser. Detla kan enligt kommunen inte innebära en överexploatering till nackdel för friluftslivet. Kommunen anser att det re­dovisade området av riksintresse för naturvård inte berörs av detaljplanen för Håtö-Brevik.

En komplettering av fritidsbebyggelse inom några av de föreslagna ul-redningsområdena skulle enligt kommunen innebära möjligheter atl för­bättra standarden för befintlig bebyggelse, bl.a. när det gäller vatten och avlopp, hamnförhållanden och vägar.

Omvandlingen av fritidshus till helärsbostäder försvårar enligt kommu­nen möjligheterna alt uppnå en lämplig lokalisering av permanentbebyg­gelsen. Dessutom innebär omvandlingen atl priserna på fritidshus drivs upp till en oacceptabel nivå.

Norrtälje kommun tillstyrker länsstyrelsens förslag till utökning av det primära rekreationsområdet i skärgården.

Haninge kommun anser atl ett antal fritidshus kan tillkomma i kustområ­det, framför alll på Ornö, ulan nämnvärda konflikter med friluftslivs- och bevarandeintressen. I avvaktan på eventuella förslag lill lokalisering av an­läggningar för turism och rekreation inom det primära rekreationsområdet har områden där kommunen bedömt alt en utveckling av fritidsbebyggelse är lämplig angetts som utredningsområden. Det är enligt kommunen san­nolikt atl man bara i ett fåtal av dessa ulredningsområden kan göra sådana satsningar på anläggningar för turism och friluftsliv att en ulbyggnad av fri­tidsbebyggelse omöjliggörs.

Länsslyrelsen framhåller i sitt kompletterande yttrande att den av lant­mäteriverket redovisade netloökningen av fritidshus i Stockholms län inte är helt tillförlitlig, eftersom olika beräkningsmetoder har använts vid de två undersökningstillfällena. Det är enligt länsstyrelsen omöjligt att med utgångspunkt från föreliggande uppgifter om ökningen av antalet fritidshus dra slutsatser om hur statsmakternas riktlinjer för utvecklingen av fritids­bebyggelse i det högexploaterade kustområdet har tillgodoselts. Huvudde­len av den nytillkomna fritidsbebyggelsen ligger troligen inom tidigare fast­ställda detaljplaner. Även den framtida ökningen av antalet fritidshus kom­mer enligt länsstyrelsen huvudsakligen atl ske genom att outnylQade tomt­platser i fastställda detaljplaner tas i anspråk.

Mälaren

Länsstyrelsen anser att de berörda kommunerna i Mälarområdet har be-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

71

aktat riksintressena på ett i huvudsak godtagbart sätt. Kommunerna avser enligt länsslyrelsen inte alt upprätta några ytleriigare detaQplaner för fri­tidsbebyggelse. Det huvudsakliga problemet när del gäller fritidsbebyggel­sen i Mälarområdet är den snabbi ökande omvandlingen av befintiiga fri­tidshus lill helärsbostäder.

Viktiga planeringsuppgifter kvarstår enligt länsstyrelsen för att tillgodo­se turismens och friluftslivets intressen i det primära rekreationsområdet. Dessa planeringsuppgifter bör på motsvarande sätt som för Sörmlands skärgård genomföras i en regionall samordnad planering. Frågan om att bilda en samarbelsgrupp för detta ändmål kommer atl behandlas av berör­da kommuner och länsstyrelser.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landets in­sjöområden redovisas i avsnitt 4.6. Belräffande Mälaren anförs därulöver föQande.

Planverket anser att det fortsalla planeringsarbetet för Mälarområdet bör ges den inriktning som berörda länsstyrelser anger. Samordnade insat­ser bl. a. i form av markreservationer för kollektiva anläggningar i del pri­mära rekreationsområdet torde enligt verket erfordras.

Jordbruk

Den skärpta tolkningen av riktlinjerna för jordbrukels behandling i den fysiska riksplaneringen har enligt länsstyrelsen inneburit nya planerings­problem som kommunema inte har hunnit lösa under arbetet med program för hushållning med jordbruksmarken. De redovisade programmen bör därför ses som en probleminventering och som ett förberedande steg mol lätortsomfaltande områdesplaner.

Kommunema har i jordbruksmarksprogrammen i regel avgränsat vissa särskill värdefulla samlade jordbruksområden som man avser att bevara på lång sikt. Haninge och Norrtälje kommuner har dock endast uttalat att all jordbruksmark utanför utbyggnadsområdena bör reserveras för fortsatt jordbruksdrift. Länsstyrelsen anser liksom lantbruksnämnden att de vikti­gaste jordbruksområdena dessutom bör skyddas genom atl de redovisas som bevarandeområden i av kommunfullmäktige antagna markdisposi­lionsplaner.

De redovisade jordbruksmarksprogrammen anger enligt länsslyrelsen all relativt stora arealer åkermark, ca 3 700 ha, kan komma att tas i anspråk fram till år 1990 för annan markanvändning, främst tätortsutbyggnad. Om­kring en tredjedel av denna åkerareal ingår i utredningsområden där kom­munerna ännu inte har tagit ställning till den framlida markanvändningen. I många fall har även altemativa utbyggnadsområden redovisats i jordbruks­marksprogrammen. Detta har enligt länsstyrelsens och lantbruksnämn­dens bedömning lett till att orealistiskt slora utbyggnadsområden har redo­visats till år 1990, framför allt i Sigtuna och Upplands-Bro kommuner. Den totalt sett omfattande åkerareal som man enligt programmen beräknar alt

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

72

ta i anspråk bör enligt länsslyrelsen ses som ett uttryck för den osäkerhet om den framtida markanvändningen som präglar översiktlig planering på lång sikl.

De flesta kommunerna har i jordbruksmarksprogrammen redovisat mycket små arealer jordbruksmark som rnan avser att la i anspråk för be­byggelse inom den närmaste femårsperioden. Haninge, Sigtuna, Upp­lands-Bro och Vallentuna kommuner redovisar dock relativt slora arealer jordbruksmark som kommunfullmäktige har beslutat skall tas i anspråk inom denna period. Upplands-Bro kommun har under planeringsskedet övervägt möjligheten atl ompröva vissa fastställda, ännu outnylQade, de­taljplaner för industribebyggelse vilka berör jordbruksmark. Länsslyrelsen stöder kommunens beslut att inte ompröva planerna med hänsyn lill beho­vel av sysselsättning i kommunen och problemen i samband med ett upp­hävande.

1 det fortsatta arbetet med områdesplaner för de expansiva tätorterna bör kommunerna enligt länsstyrelsen studera alternativa utbyggnadsmöj­ligheter dels för resp. tätortsområde, dels för kommunema i deras helhet. Delta arbele bör samordnas med det pågående regionplanearbelel, där bl. a. frågor om eventuell regional omfördelning av av den framtida bebyg­gelsen med hänsyn lill jordbruksintressena kommer alt prövas. Målsätt­ningen för den fortsatta planeringen bör enligt länsstyrelsen vara alt hell avveckla de utredningsområden som har redovisats samt atl för år 1990 ange uibyggnadsområden som har en realistisk omfattning.

Även Norrtälje kommun bör enligt länsslyrelsen åläggas all utarbeta översiktliga planer för expansiva tätorter. Som grund för denna planering bör kommunen utveckla sitt jordbruksmarksprogram vidare.

För att jordbruksmarksprogrammen skall kunna utgöra etl godtagbart underlag för jordbrukets planering bör de angivna osäkerhetszonerna för lätortsutveckling enligt planverket begränsas. Bl. a. gäller detta i Haninge kommun. Planverket anser liksom länsstyrelsen all behovet av en eventu­ell regional omfördelning av lätorlstillväxlen bör studeras inom ramen för pågående regionplanearbete.

Lanlbruksslyrelsen framhåller att de redovisade jordbruksmarkspro­grammen i landet visar på en oförändrad eller t. o. m. ökad efterfrågan på jordbruksmark under den närmaste 15-20-årsperioden. Risken för en så­dan utveckling synes vara särskill slor i bl.a. vissa kommuner i Stock­holms län. Det är enligt lantbruksstyrelsen angeläget atl kommunerna i den fortsatta markanvändningsplaneringen studerar utbyggnadsriktningar, tät-ortsulformning och en tälortsstruklur som så långl möjligl minskar för­brukningen av värdefull jordbruksmark. Kommunernas planeringsresullal bör i några regioner knytas samman lill ett samlat markhushållningspro­gram. Etl sådanl program kan enligt lanlbruksslyrelsen på sikt behöva övervägas för Mälardalen.

Norrtälje kommun anser att kommunen inte bör jämställas med vissa

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

73

andra kommuner i länet när det gäller krav på översiktlig planering för tät­orterna. Den areal jordbruksmark som kommer att tas i anspråk för tät­ortsutbyggnad i beslutade planer är enligt kommunen myckel liten jämförd med motsvarande arealer i övriga kommuner i länet. De översiktsplaner som föreligger för vissa tätorter har utarbetats i nära samråd med förelrä­dare för jordbruket.

Haninge kommun anser atl kommunen inom några år bör kunna ta ställ­ning till markanvändningen i de ulredningsområden som har redovisats inom slora delar av tätortens intresseområden.

Skogsbruk

Kommunerna har enligt länsslyrelsen i slor utslräckning prioriterat fri­luftslivels intressen framför skogsbrukets i de storsladsnära skogsområde­na. De flesta kommuner har förutsatt alt de allmänna hänsynsreglerna i skogsvårdslagen skall tillämpas i avvägningen mellan olika markanvänd­ningsintressen. Bl. a. Haninge och Vallentuna kommuner har dock begärt förordnanden enligt naturvårdslagen för all säkerställa friluftslivets intres­sen. Länsstyrelsen anser att förordnanden enligt naturvårdslagen bör an­vändas endast om andra åtgärder inte anses lill fyllest.

Skogsvårdssiyrelsen anser att kommunernas ulbyggnadsplaner berör alltför stora arealer skogsmark och föreslår att man överväger behovel av atl upprätta program för all tillvarata möjligheterna till skogsproduktion. Länsslyrelsen avser alt la upp överläggningar i denna fråga.

Fiske

Fiskeristyrelsen framhåller att fisket inte har behandlats i nämnvärd om­fattning i kommunernas planering. De tolv kommuner i Stockholms län som berörs av fiskets viktigare intresseområden bör vid kommande revide­ring av kommunöversikter och markdisposilionsplaner redovisa hur man avser alt skydda dessa områden.

Den inlemaiionella utvecklingen på fiskels område kommer enligt fiske­ristyrelsens bedömning att medföra en expansion av fisket i Östersjön. En förutsättning för en utveckling av Öslersjöfisket är dock förbättrade land­nings- och avsättningsmöjligheter. Kommunerna i skärgårdsområdet bör enligt styrelsen i samråd med fiskenämnden ulreda och precisera yrkes­fiskets behov av markområden för skilda ändamål. Också planverket anser att kommunerna bör uppmärksamma fiskets och dess följdindustriers öka­de anspråk på mark i anslutning till hamnarna.

Fiskeristyrelsen finner det angelägel att man i den fortsatta kommunala planeringen för de primära rekreationsområdena vidtar åtgärder för att ut­veckla möjlighetema till fritidsfiske. Efterfrågan på sådana aktiviteter är mycket stor i Stockholmsregionen.

Landstingets regionplane- och näringslivsnämnd framhåller att vatten-områdesfrågoma, bl. a. fiskets intressen, bör behandlas mer ingående i den

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

74

fortsatta fysiska översiktsplaneringen. 1 den pågående regionplaneringen, som har karaktär av markanvändningsplanering, har vattenområdenas an­vändning inte beaktats särskilt.

Naturvård och kulturminnesvård

Kommunema har enligt länsstyrelsen under planeringsskedet krävt alt stora områden av riksintresse för naturvård och friluftsliv snarast skall sä­kerställas genom förordnanden enligt naturvårdslagen. Det gäller bl. a. Er-staviks-, Ågesta- och Bomsjöområdena. Den tidskrävande handläggning av bl. a. natuneservatsärenden har dock inneburit att endast en mindre an­del av föreslagna ålgärder har kunnat fullföljas. Det kommer enligt länssty­relsen att ta ca tio år att genomföra samtliga föreslagna förordnanden. Länsstyrelsen behöver utökade personella och ekonomiska resurser för all kunna säkerställa de områden som kommunerna har angett inom rimlig tid.

Inom länet finns stora områden av kulturlandskapskaraktär som är av riksintresse för såväl naturvård som kulturminnesvård. Länsstyrelsen framhåller atl en förutsättning för atl dessa riksintressen skall kunna till­godoses oftast är att områdena hålls i fortsatt hävd genom all de odlas eller belas. Hagmarkema, som är myckel uppskattade strövområden, och dess­utom rymmer många fomminnen kan bibehållas eller återskapas endast ge­nom aktiva landskapsvårdande insatser. Det är enligt länsstyrelsen ange­läget alt statliga medel ställs till förfogande för att säkerställa dessa riksin­tressen. Olika metoder för atl med begränsade resurser uppnå godtagbara resultat bör prövas i länet.

Naturvårdsverket bedömer att den fysiska riksplaneringens planerings­skede har gett ett i huvudsak godtagbart resultat i länet. Bristen på över­siktliga naturinvenleringar är dock elt allvarligt problem. Verket förordar att länsstyrelsen och landstinget gemensamt ser över möjligheterna att snarast utnyttja material från den inom landstinget pågående naturresurs-inventeringen som underlag för fortsatt planerings- och säkerställandear­bete. Det är enligt verkel otillfredsställande att det kommer all la så lång lid som länsstyrelsen anger alt genomföra föreslagna förordnanden.

Naturvårdsverket anser att länsstyrelsen snarast bör se över förbudsli-derna för fågelskyddsområdena i skärgården. Dagens kunskap om de bio­logiska förhållandena i skärgården och önskemålen från allmänheten om enhetligare förbudslider motiverar enligt verket en sådan översyn.

Länsstyrelsen framhåller i sill kompletterande yttrande att man har på­börjat arbetet med elt naturvårdsprogram för länet. Alt genomföra pro­grammet kräver dock särskilda resurser. Vidare pågår inom länsslyrelsen en översyn av gällande bestämmelser för fågelskyddsområdena.

Landstingels regionplane- och näringslivsnämnd framhåller att den på­gående nalurresursinventeringen i länet beräknas vara färdig under år 1978.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

75

Industri

Det har enligt planverket kommit fram olika begränsningar i möjligheter­na att allsidigt utnytQa industriområdet i Nynäshamn. Förutsättningarna för att till Nynäshamn lokalisera annan än oljebaserad industri bör enligt verket klarläggas ytterligare, framför allt från miljösynpunkt.

Landstingets regionplane- och näringslivsnämnd framhåller att konse­kvensema av ytterligare etablering av oljebaserad industri i Nynäshamn har studerats ingående. Andra miljöpåverkande verksamheter bör enligt nämnden naturligtvis behandlas på ett likvärdigt sätt även om någon alter­nativ etablering inte är aktuell i området.

Energiförsörjning

Länsslyrelsen framhåller atl Sigtuna och Upplands-Bro kommuner inte har reserverat mark för den av valtenfallsverket föreslagna 800 kV-krafl-ledningen mellan Forsmark och Oskarshamn. Botkyrka kommun har redo­visat kraftledningen på plankarlorna till markdispositionsplanen. Kom­munfullmäktige uttalade dock nar planen antogs att kommunen inte är be­redd atl ta ställning lill den föreslagna ledningen. Enligt länsslyrelsen bör en kraftledning få komma till stånd i huvudsak i den sträckning som vatten­fallsverket föreslår. Berörda kommuner bör reservera mark för ledningen i sina planer.

Länsslyrelsen motsätter sig en av vattenfallsverket föreslagen 220-400 kV-ledning som skulle beröra länets östliga delar. Länsstyrelsen ifrågasät­ter om ledningen behövs. Den påverkan ledningen skulle innebära på den känsliga skärgårdsnaturen gör den vidare olämplig i föreslagen sträckning. Inte heller de berörda kommunerna har enligt länsslyrelsen godtagit kraft­ledningen.

Kommunerna i länet bör enligt länsstyrelsens uppfattning kunna kräva en väl underbyggd behovsplan av valtenfallsverket som grund för ell för­slag till kraflledningsnät för Stockholmsregionen. Behovsplanen bör ular­belas i nära samråd med landstinget. Det är enligt länsslyrelsen nödvändigl alt en samrådsrulin utarbetas som tillgodoser såväl kraftproducenlemas som kommunernas och enskilda människors intressen. Ett förslag lill en sådan rutin utarbetas inom länsstyrelsen. Naturvårdsverket delar länssty­relsens uppfattning om behovet av samrådsrutin vid kraftledningsplane­ring.

Planverket anser att de konflikter som föreligger rörande den föreslagna kraftledningen mellan Forsmark och Simpevarp bör utredas i samråd mel­lan berörda parter så att markreservationer kan göras i den kommunala planeringen om principbeslut fallas om en utbyggnad av ledningen.

Landstingets regionplane- och näringslivsnämnd påpekar att de olika re-gionplanealtemativen redovisar olika förslag lill utbyggnad av nya slörre kraftledningar. Endasl det ena altemativet redovisar 800 kV-ledningen från Forsmark. 220-400 kV-ledningen i skärgården återfinns inte i något

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

76

alternativ. Osäkerheten om hur det framlida elförsörjningssyslemet i re­gionen skall ulformas kan enligt nämnden till en del klaras ul genom det fortsatta arbetet med regionplanen.

Haninge kommun erinrar om att kommunen lidigare har avslyrkl indu­striverkets förslag lill plan för Storstockholms elförsörjning niot bakgrund av de ställningstaganden kommunen har gjorl i arbetet med den fysiska riksplaneringen.

Länsstyrelsen anför i sitt kompletterande yttrande atl del för den lång­siktiga planeringen av krafiledningsutbyggnaden i elt län krävs centrala di­rekliv med utgångspunkt från den energipolitik som läggs fast av riksda­gen. Den arbetsgrupp som har studerat samrådsruliner för kraftlednings­planeringen i länet har bl. a. föreslagil atl en s. k. referensgrupp skall an­svara för atl tidiga kontakter las mellan berörda intressenter.

Kommunikationer

Statens järnvägar (SJ) konstaterar all Södertälje kommun inte har reser­verat mark för den av SJ föreslagna s. k. Grödingebanan. Del är enligt SJ nödvändigl med lagregler som ger möjligheter att genomföra projekt i de fall då riksintressen eller regionala intressen bör gå före kommunala intres­sen. Södertälje kommun anser att SJ som alternativ lill Grödingebanan bör ulreda en ulbyggnad av parallellspår till befintliga Qärrspår. En avveckling av Qärrtågsförbindelserna till Södertälje skulle innebära en myckel slor olägenhet för kommunen. Kommunen är därför inte beredd all i nuvarande läge se över kommunöversikten i syfte alt reservera mark för banan.

Planverket anser all en omlokalisering av Bromma flygplats bör övervä­gas med hänsyn till bullerproblemen. För att en eventuell framtida flytt­ning av flygplatsen inte skall motverkas bör inga nya investeringar göras i Bromma flygplats.

Försvar

Länsstyrelsen påpekar att Solna kommun i en antagen generalplan har redovisat området Östra Frösunda som grönområde. Enligt regeringens beslut med anledning av programskedel i den fysiska riksplaneringen skall Östra Frösunda t. v. användas av försvaret. Länsslyrelsen delar kommu­nens uppfattning att området från allmän synpunkt är lämpat som rekrea­tionsområde. Länsstyrelsen anser dock atl man inte kan la slutlig ställning till den framlida markanvändningen i Östra Frösunda innan den utredning som pågår inom landstinget om lokalisering av post- och godsterminaler i Stockholmsområdet har avslutals. Ulredningens resultat kan komma att påverka markanvändningen i Östra Frösundaområdet.

Överbefälhavaren anser alt fortsatta överläggningar mellan försvars-myndighelema, länsstyrelsen och Solna kommun bör kunna leda till en ac­ceptabel lösning av markanvändningskonfliklema i Östra Frösundaområ­det.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

77

Landstingets regionplane- och näringslivsnämnd anser atl Östra Frösun­da bör UtnytQas som rekreationsområde om regeringen beslutar all försva­ret inte skall behålla området.

Solna kommun påpekar att målsättningarna i läns- och regionplanering­en innebär atl fler bostäder bör byggas i den del av regionen som kommu­nen tillhör. Kommunen bör därför få disponera försvarets mark för bo.stä-der, serviceanläggningar och rekreationsområden. De militära intressena torde kunna avvecklas efter hand. Kommunen anser att ett avtal om att överföra statens mark till kommunen snarast bör träffas.

6.2 Uppsala län

Redovisat material

I samtliga sex kommuner i Uppsala län antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföQda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen log ställning till programmen genom beslut län för län under våren 1975. För Uppsala län fattades beslut den 20 februari 1975.

Samtliga kommuner i Uppsala län har redovisat sitt arbete under plane­ringsskedet med alt fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och val­len. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Av länels sex kommuner har fem redovisat av kommunfullmäktige an­tagna kommunöversikter. Uppsala kommun har redovisat av kommunfull­mäktige godkänd kommunöversikt.

Av kommunfullmäktige antagen kommunomfattande markdlspositions­plan har redovisats av Älvkarleby kommun. Tierps kommun har redovisat av kommunfullmäktige antagen kommunplan, vilken enbart består av en textdel.

I Uppsala län omfattas kusten, Dalälvens dalgång och Mälaren av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Kusten söder om Öregrund har därvid betecknats som högexploaterad kust, medan kusten norr om Öregrund har betecknats som övrig kust. Länet berörs även av de primära rekreationsområdena Nedre Dalälven och Mälaren.

Kustområdet och Dalälvens dalgång innefattas i den kommunomfattan­de markdlspositionsplan som Älvkarleby kommun har redovisat. För Mä­laren har Enköpings kommun redovisat av kommunfullmäktige anlagen markdlspositionsplan. I övrigt har markdisposilionsplaner inte redovisats för områden med geografiska riktlinjer.

För det primära rekreationsområdet Nedre Dalälven antog Tierps och Älvkarleby kommuner tillsammans med övriga berörda kommuner i Väst­manlands, Kopparbergs och Gävleborgs län under våren 1976 ett gemen­samt handlingsprogram. En lägesrapport från det inlerkommunala plane­ringsarbetet för nedre Dalälven har redovisats i februari 1977.

För del primära rekreationsområdet Mälaren har inget samordnat plane-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

78

ringsarbele redovisats av berörda kommuner.

Av fullmäktige behandlade program för hushållning med jordbruksmar­ken har redovisats av fyra av länels fem berörda kommuner. Östhammars kommun har redovisat elt program för hushållning med jordbruksmarken som inte har behandlats av kommunfullmäktige.

Av kommunfullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kom­munerna har vidtagit eller avser atl vidta för alt genomföra den fysiska riksplaneringens intentioner har lämnats av fem av länets sex kommuner.

Länsslyrelsen i Uppsala län har ställt samman och utvärderat de kom­munala redovisningarna samt i yttrande till ämbetsverken och regeringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under planeringsske­det. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetts av länsstyrelsen den 16 september 1977. Detla har tillsammans med länsstyrelsens övriga redo­visning sänts för yttrande lill landstinget och för kännedom lill kommuner­na. Slutiigl sammanfattande yttrande har avgetts av länsstyrelsen den 28 november 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats en särskild redovisning av stu­dier av industrilägen vid norra Upplandskusten som har utförts enligt över­enskommelse med bostadsdepartementet. Vidare har bifogats yttrande från landstinget.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnals av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.)

Kommunerna har beretls lillfälle all komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle att komma in med synpunkter på verkens yttranden. I Uppsala län har syn­punkter lämnats av Uppsala kommun.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets utfall

Riksintressena i länet har enligt länsstyrelsen behandlats på etl tillfreds­ställande säu i det planeringsarbete som hittills har genomförts i kommu­nerna. De målsättningar som angavs i kommunernas riksplaneprogram har dock på grund av bristande resurser i kommunerna ännu inte helt kunnal uppfyllas.

Det planeringsmaterial som kommunerna har redovisat är enligt länssty­relsen ännu relativt schematiskt. Kommunöversikterna bör utvecklas vidare i del fortsatta arbetet. Bl.a. bör underiagsmaterialel förbättras. Markanvändningsplaneringen i de områden som berörs av geografiska riktlinjer bör enligt länsslyrelsen också drivas vidare och fördjupas.

Länsstyrelsen framhåller atl de regionalpoliliska målsättningarna i fort­sättningen i högre grad måsle tillåtas påverka planeringsarbetet inom ra­men för den fysiska riksplaneringen.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

79

Kustområdet

Det är enligt länsstyrelsen angelägel atl markanvändningsplaneringen för kustområdet i Östhammars kommun drivs vidare. En huvudfråga i del fortsälla planeringsarbetet är hur fritidsbebyggelsens intressen skall avvä­gas mot friluftslivels intressen.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de högex­ploaterade och de övriga kustområdena i landet redovisas i avsnitt 4.2 resp. 4.3. Beträffande Uppsala län anförs därutöver följande.

Naturvårdsverket anser alt regeringen bör uppmärksamma de problem som föreligger i kustområdet i Östhammars kommun. Del är enligt verket angelägel alt kommunen fullföljer markanvändningsplaneringen för kusten och därvid iakttar återhållsamhet med att tillåta ulbyggnad av enskild fri­tidsbebyggelse. Den kommunomfattande markdisposisitionsplan som har redovisats för Tierps kommun bör enligt verket kompletteras när det gäller kustområdet. En ulbyggnad av fritidsbebyggelse i kommunens kustområ­de bör ske försl efter noggranna avvägningar mot andra markanvändnings-intressen.

Dalälvens dalgång

De översiktliga planer som har redovisats för Tierps och Älvkarleby kommuner bör enligt länsstyrelsen t. v. kunna godtas när del gäller ställ­ningstaganden till markanvändningen i Dalälvens dalgång. En komplette­ring och bearbetning av planerna kan dock bli aktuell när arbetet inom samarbetskommittén för Nedre Dalälven har redovisats.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom älvdalarna redovisas i avsnitt 4.5. Beträffande Uppsala län anförs dämtöver föQande.

Naturvårdsverket anser alt en översyn av planeringen för Dalälvens dal­gång i Tierps kommun bör ske när arbetet inom Dalälvskommillén och den översiktliga nalurinvenleringen för området har redovisats.

Planverket anser atl markanvändningsplaneringen bör fullföljas för Dal­älvens dalgång eftersom efterfrågan på mark för bebyggelse och anspråken från friluftslivet och naturvården där är belydande. Nalurvårdsverket an­för liknande synpunkter.

Del är enligt fiskeristyrelsen en brisl alt Älvkarleby kommun i sin plane­ring inte har behandlat fiskels intressen i nedre Dalälvsområdel. Fiskeriin-tendenten har i sill yttrande framhållit nedre Dalälvens betydelse för fri­tidsfisket och konflikterna vid Skutskär mellan fiskels intressen och indu­strin.

Mälaren

Den markanvändningsplan för Mälarområdet som Enköpings kommun har redovisat utgör enligt länsstyrelsen etl gott underlag för forlsalt plane­ring. Det är angeläget att en markanvändningsplanering genomförs även för den del av Mälarområdet som faller inom Håbo kommun.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

80

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landels insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Beträffande Mälaren anförs därulöver föl­jande.

Planverket konstaterar all samtliga kommuner i Mälarområdet utom Hå­bo kommun har upprättat markdisposilionsplaner. Det fortsatta plane­ringsarbetet för Mälarområdet bör inriktas på bevarandefrågor samt frågor om friluftsliv och turism. Samordnade insatser torde enligt planverket be­höva genomföras för det primära rekreationsområdet, bl.a. i form av markreservationer för kollektiva anläggningar.

Håbo kommun bör enligt naturvårdsverket snarast upprätta en markan­vändningsplan för Mälarområdet. Härvid bör frågan om hur fritidsbebyg­gelse bör ulvecklas med hänsyn lill naturvårdens och friluftslivets intres­sen ägnas stor uppmärksamhet.

Jordbruk och skogsbruk

Uppsala och Enköpings kommuner bör enligt länsstyrelsen upprätta översiktliga markanvändningsplaner för centralorterna i resp. kommun.

Lanlbruksslyrelsen framhåller alt de redovisade jordbruksmarkspro­grammen i landet visar på en oförändrad eller t. o. m. ökad efterfrågan på jordbruksmark under den närmaste 15-20-årsperioden. Risken för en så­dan utveckling synes vara särskilt stor i bl. a. vissa kommuner i Uppsala län. Det är enligt lanlbruksslyrelsen angeläget atl kommunerna i den fort­satta markanvändningsplaneringen studerar ulbyggnadsriktningar, tätorts-utformning och tätortsstruktur i syfte atl så långt möjligt minska förbruk­ningen av värdefull jordbruksmark. Kommunernas planering bör i några regioner knytas samman till elt samlat markhushållningsprogram. Ett så­dant program kan enligt lanlbmksslyrelsen på sikt behöva övervägas för Mälardalen.

Fiske

Fiskeristyrelsen konstaterar atl fiskets intressen i myckel liten utsträck­ning har behandlats i de kommunala planer som nu har redovisats. De sex kommuner i länet som berörs av fiskets viktigare intresseområden bör vid kommande revidering av kommunöversikter och markdispositionsplaner redovisa hur man avser alt skydda dessa områden. Kommunerna i skär­gårdsområdet bör enligt fiskeristyrelsen inför det fortsatta planeringsarbe­tet i samråd med fiskenämnden utreda och precisera yrkesfiskels behov av markområden för skilda ändamål.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

En grundläggande inventering och utvärdering av kulturminnesvårdens intressen saknas enligt länsstyrelsen ännu för slora delar av länet. Del är angeläget all ett sådanl arbete genomförs så att man får elt underiag för att avgränsa och säkerställa skyddsvärda områden. Riksantikvarieämbetet

Prop. 1978/79:213   Bilagal

81

understryker all det i Uppsala län finns slora brister i det inventeringsma­terial som rör kulturminnesvården.

Naturvårdsverket bedömer att planeringsskedet har gett ell i huvudsak godtagbart resultat i länet. En heltäckande nalurvårdsplan bör enligt ver­kel upprättas för länet. I de delar av länet där naturinvenleringar ännu inte har genomförts bör arbetet påbörjas snarasl möjligt.

Det är enligt länsstyrelsen angelägel atl en planering av vattenresurserna genomförs i anslutning till den fortsatta fysiska riksplaneringen eftersom konflikterna om utnyttjandet av vallenresurserna börjar bli tydligt märkba­ra i länet.

Industri

Länsstyrelsen har i en särskild rapport redovisat förutsättningarna längs norra Upplandskusien för lokalisering av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen.

Enligt länsstyrelsens bedömning bör sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen kunna etableras längs kusten i de orter där sådan verksamhel redan finns. Etablering av andra lyper av industri bör begrän­sas till befintliga industriorter och till Hargshamn i Östhammars kommun.

Fiskets intressen har enligt fiskeriintendenten helt förbigåtts i den redo­visade rapporten om förutsättningarna för lokalisering av industri längs norra Upplandskusien.

Planverket anser att en närmare analys bör göras av de industrilägen vid Norriands- och norra Svealandskusten vilka har angetts av kommuner och länsstyrelser. Analysen bör syfta lill atl klarlägga var fortsatta planerings-och utredningsinsatser är önskvärda.

Energiförsörjning

Formerna för planeringen av kraflledningsdragningar bör enligt länssly­relsen ses över. Större kraftledningar medför stora ingrepp i miljön och in­nebär alt mark av värde för de areella näringarna las i anspråk.

Flygplatser

En flyttning av Sundsbro flygplats i Uppsala kommun, vilken ligger på högvärdig jordbruksmark, bör enligt planverket utredas. Uppsala kommun framhåller all flygplatsen inte kan flyttas förrän man kan finna ett godtag­bart alternativ.

Försvar

Verksamheten vid Veckholms skjutfäll i Enköpings kommun bör enligt landstinget avvecklas. Verksamheten begränsar starkt möjligheterna att utnyttja Mälarområdet för friluftsliv såväl till lands som till sjöss.

Enljgt länsstyrelsen saknas f. n. förutsättningar för atl avveckla verk­samheten vid Veckholms skjutfält. Möjligheterna lill annan användning av

6   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

82

skjutfällel bör dock enligt länsstyrelsen övervägas i den fortsatta plane­ringen med hänsyn lill friluftslivets intressen i Mälarområdet.

Överbefälhavaren anser alt länsstyrelsen genom överläggningar med be­rörda militära myndigheter bör pröva möjligheterna atl öka allmänhetens tillträde lill Veckholms skjutfält.

6.3 Södermanlands län

Redovisat material

I samtliga sju kommuner i Södermanlands län antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer av­sågs bli fullföQda i den kommunala markanvändningsplaneringen och ge­nom andra åtgärder. Regeringen tog ställning till programmen genom be­slut län för län under våren 1975. För Södermanlands län fattades beslul den 3 april 1975.

Samtliga kommuner i Södermanlands län har redovisat sitt arbete under planeringsskedet med alt fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten.

Samtliga kommuner utom Oxelösunds kommun har redovisat av kom­munfullmäktige antagna kommunöversikter. Oxelösunds kommun har re­dovisat en sammanslällningskarta över av fullmäktige antagna generalpla­ner för hela kommunens yta.

Av fullmäktige antagna kommunomfattande markdisposilionsplaner har redovisats av Flens, Strängnäs och Vingåkers kommuner. Katrineholms kommun har redovisat en kommunomfattande markdlspositionsplan vil­ken har godkänts av fullmäktige.

I Södermanlands län omfattas kusten och sjöarna Mälaren, Hjälmaren och Båven av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Kusten har härvid betecknats som högexploaterad kust. Länet berörs även av de primära rekreationsområdena Sörmlands skärgård och Mälaren.

Enligt riktlinjerna bör mark reserveras i anslutning lill Nyköping-Oxelösund för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. Vidare har regeringen i beslutet över programskedet föreskrivit atl länssty­relserna i Södermanlands och Östergötlands län gemensamt skall lämna en särskild redogörelse till regeringen för planeringsläget för kustområdet sö­der om Nyköping inkl. Bråviken.

För länets kustområde har en ledningsgrupp med representanter för Ny­köpings och Oxelösunds kommuner saml länsslyrelsen och landstinget i Södermanlands län antagit ell program för fortsatt planeringsarbete. Arbe­lel för kustområdet, vilket också är etl primärt rekreationsområde, avses resultera i markanvändningsplaner och ett utvecklingsprogram för turism och rekreation samt elt regionalpolitiskt handlingsprogram för befolkning­en i kustområdet.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

83

Eskilstuna kommun har för sin del av Mälaren och dess stränder redovi­sat en av kommunfullmäktige antagen markdlspositionsplan. Strängnäs kommun har förutom den kommunomfattande markdispositionsplanen, vilken behandlar kommunens del av Mälarområdet, redovisat en av kom­munfullmäktige antagen områdesplan för Selaö-Tosteröområdel.

För det primära rekreationsområdet Mälaren har inget samordnat plane­ringsarbete redovisats av berörda kommuner.

Eskilstuna kommun har redovisat en av fullmäktige antagen markdlspo­sitionsplan för sin del av Hjälmarområdel. De av Katrineholms och Ving­åkers kommuner redovisade kommunomfattande markdispositionsplaner­na behandlar Hjälmarområdel.

Flens och Nyköpings kommuner har utarbetat markdisposilionsplaner för Båvenområdet. Planerna beräknas bli antagna av kommunfullmäktige under år 1979.

Områdesplaner vilka har godkänts av kommunfullmäktige har redovi­sats för Katrineholms tätort och för Valla, Sköldinge-Kannlorp, Bie, Äsköping, Slrångsjö, Forsjö och Björvik i Katrineholms kommun.

Av kommunfullmäktige behandlade program för hushållning med jord­bruksmarken har redovisats av Eskilstuna, Nyköpings och Strängnäs kommuner.

Av fullmäktige godkända redovisningar för ålgärder som kommunerna har vidtagit eller avser att vidta för atl genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnats av Eskilstuna, Flens och Nyköpings kom­muner.

Länsslyrelsen i Södermanlands län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningarna samt i yttrande lill ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under plane­ringsskedet. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetts av länssty­relsen den 14 september 1977. Della har tillsammans med länsstyrelsens övriga redovisning sänts för yttrande lill landstinget och för kännedom till kommunerna. Slutligt sammanfallande yttrande har avgetts av länsslyrel­sen den 12 oktober 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats en rapport om del utrednings­arbete som har bedrivits för området kring Bråviken och kusten söder om

yköping. Delta arbete har bedrivits i samarbele mellan länsstyrelserna i Södermanlands och Östergötlands län samt Nyköpings, Oxelösunds och Norrköpings kommuner (den s. k. Bråvikenkommittén). Länsslyrelsen har även redovisat en miljöundersökning av sjöar i Södermanland. Vidare har länsstyrelsen bifogat landstingets yttrande.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnals av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, intresseorganisatio­ner m. fl. (Se avsnitt 1).

Kommunerna har beretts lillfälle all komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

84

kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle all komma in med synpunkter på verkens yllranden. I Södermanlands län har synpunkter lämnals av länsslyrelsen, landstinget samt Eskilstuna och Oxelösunds kommuner.

Remissinstansernas synpunkter

AUmänt om planeringsskedels utfall

Länsstyrelsen anser att samtliga kommuner i länet har redovisat plane­ringsmalerial i den omfattning som har föranlells av de kommunala pro­grammen och riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen. De kommunala planerna har enligt länsstyrelsen upprättats med utgångspunkt från den fy­siska riksplaneringens riktiinjer. Planerna innebär alt nuvarande markan­vändning i huvudsak bibehålls.

Enligt länsstyrelsen har dock kommunernas begränsade planeringsre­surser medfört att samtiiga uppgifter inte har kunnal slutföras. En av de mest angelägna planeringsuppgifler som kvarstår är planeringen för kusl-och skärgårdsområdet. Enligt länsstyrelsens bedömning medger inte kom­munernas planeringsresurser att planeringsarbetet kan slutföras förrän fle­ra år in på 1980-talet.

Det genomförda planeringsarbetet har enligt länsstyrelsen fört med sig en stark utveckling av plansamråden mellan länsstyrelsen och kommuner­na. Även samarbelet med olika regionala myndigheter och andra organ har intensifierats. Ansvarsfördelningen i den fysiska planeringen mellan stat och kommun och samordning mellan statlig och kommunal sektorplane­ring har getts klarare utlryck än tidigare, vilkel i sin lur har inneburit en värdefull precisering för det fortsatta planeringsarbetet.

Länsslyrelsen anger att ålgärder för all samordna den fysiska riksplane­ringen i länet med den regionalpolitiska planeringen har vidtagits i sam­band med löpande ärenden, vid plansamråd och i planeringsprojekt där länsstyrelsen deltar. En successivt ökande samordning mellan dessa pla­neringsformer måste enligt länsslyrelsen eftersträvas.

Högexploaterad kust

Länsstyrelsen konstaterar all någon markanvändningsplan för länels kustområde inte föreligger. Kommunöversikten för Nyköpings kommun är vidare förhållandevis allmänt hållen. Riktlinjerna i kommunöversikten bör enligt länsslyrelsen preciseras, speciellt för kustområdet.

Kommunöversikten för Nyköpings kommun karakteriseras dock enligt länsstyrelsen av stor restriktivitet när det gäller atl tillåta yllerligare fritids­bebyggelse inom kustområdet. Pågående detaljplanearbeten vilar till dess översiktsplaneringen har slutförts. Länsstyrelsen anser att den stora åter­hållsamheten är befogad. Den måste emellertid snarast byggas under och eventuellt nyanseras genom en markanvändningsplan om man skall kunna

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

85

bibehålla trovärdighet och vinna förståelse hos markägare, exploatörer och allmänhet. I planeringen bör vad gäller fritidsboende tonvikten läggas vid utbyggnad av slugbyar och andra alternativa former till enskild frilids-bebyggelse.

Oxelösunds kommun har föreslagil en viss omlokalisering på sikl av fri­tidsbebyggelse på öarna, bl. a. lill Hasselö. Länsstyrelsen anser att om fri­tidsbebyggelsen inte kan omlokaliseras till fastlandet, Hasselö kan accep­teras under förutsättning all ny fritidsbebyggelse sker som förtätning av befintlig bebyggelse.

Länsstyrelsen anger atl avsikten med den av kommunerna och länssty­relsen påbörjade kust- och skärgårdsutredningen är att närmare studera sambandet mellan friluftsliv och den bofasta befolkningens utkomstmöjlig­heter samt att med beaktande av bevarandeinlressena söka former för tu­rismens och friluftslivels utveckling som ökar sysselsättningen och för­bättrar servicen för de bofasta. Det föreligger enligt länsslyrelsen elt stort behov av mera preciserade ställningstaganden på central nivå vad gäller avsikten med de primära rekreationsområdena innan en mer omfatlande planering och samordning kan komma till stånd på läns- och kommunal ni­vå. Flera viktiga typer av anläggningar - t. ex. slugbyar och andra boende­former - kan inte uppföras utan bidrag till byggande och drift. Den ekono­miska ansvarsfördelningen mellan stat och kommun är enligt länsstyrelsen ännu mycket oklar.

Länsstyrelsen är beredd att inom befintliga resursramar prioritera sin in­sats lill planeringen för kustområdet. Det är enligt länsstyrelsen viktigt all arbetet sker så skyndsamt som möjligt och resulterar i en konkret och rea­listisk plan där främsl avvägningen mellan bevarande och exploatering klarläggs.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de högex­ploaterade kustområdena redovisas i avsnitt 4.2. Beträffande Söderman­lands län anförs därutöver följande.

Planverket konstaterar att enligt den inventering som har genomförts av lantmäteriverket var nettoökningen av fritidshus under perioden 1970-1975 17% inom det högexploaterade kustområdet i Södermanlands län. Verkel anser att kust- och skärgårdsområdet i länet bör belraktas som i princip fullbyggl med enskild fritidsbebyggelse. Planverket anser att al­ternativ till kusllokalisering av fritidsbebyggelse kan sökas i de skog- och sjörika delar av inlandet som inte berörs av påtagliga bevarandeintressen.

Kustområdet i länet är enligt naturvårdsverket i sin helhet känsligt för ålgärder som innebär ändrad markanvändning. Del hittills framtagna pla-neringsmaterialel reglerar endast bebyggelsefrågorna. Behovet är enligt verket stort av en markanvändningsplan för hela kusten där även övriga frågor och intressekonflikter behandlas.

Naturvårdsverket betonar vikten av att fritidsboendeformerna utreds i den fortsatta planeringen med särskilt beaktande av andra boendeformer

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

86

än enskild fritidsbebyggelse. Även lämpligheten av att genomföra tidigare aktualiserade fritidsbebyggelseprojekt bör utredas. Verket anser att det är angelägel att Nyköpings kommun konkretiserar sin inställning till ytterii­gare fritidsbebyggelse i kustområdet.

Kusten söder om Nyköping saml Bråviken Remissinstansernas synpunkter redovisas i avsnitt 5.5.

Mälaren

Berörda länsstyrelser har samordnat redovisningen av genomfört plane­ringsarbete vid Mälaren. Planeringsarbetet tillgodoser enligt länsslyrelsen i Södermanlands län riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen.

Länsslyrelsen konstaterar i likhet med berörda kommuner alt Mälarom­rådet i stor omfattning redan har tagits i anspråk för bebyggelse. Den re­striktiva inställning som redovisas av kommunerna vad gäller alt tillåta yt­terligare fritidsbebyggelse inom området är väl motiverad. Länsstyrelsen anser emellertid alt behov finns av ett översiktligt studium av hela Mälar­området avseende bl.a. fritidsbebyggelse, friluftsliv, turism och bevaran­defrågor saml i fråga om det primära rekreationsområdets omfattning. Ett sådanl arbele bör ske i samarbete mellan berörda kommuner och länssty­relser. Eventuell fritidsbebyggelse vid[REDACTED_EFTERNAMN] mellan Slallarholmen och Mälsåker i Strängnäs kommun bör enligt länsstyrelsen särskill prövas i den närmare planeringen.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landels insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Beträffande Mälaren anförs därulöver föl­jande.

Planverket anser alt det fortsalla planeringsarbetet för Mälarområdet bör ges den inriktning som berörda länsstyrelser anger. Samordnade insal­ser, bl. a. i form av markreservalioner för vissa anläggningar för turism och rekreation, lorde enligt verkel erfordras.

Enligt naturvårdsverket bör yllerligare fritidsbebyggelse i princip inte medges vid Mälarstränderna. Verket betonar också atl skogsbruksfrågor­na vid Mälaren bör uppmärksammas, bl. a. med hänsyn lill lövskogens be­tydelse för landskapsbilden.

Hjälmaren

Som underiag för kommunernas arbele under planeringsskedet har läns­styrelserna i Södermanlands, Örebo och Västmanlands län ställt samman en särskild promemoria med bl. a. uppgifter om förordnanden enligt natur­vårdslagen, fastställda detaljplaner utanför tätort saml intresseområden för naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård. Med utgångspunkt från detta underlagsmaterial har de berörda kommunerna i Södermanlands län, dvs. Eskilstuna, Katrineholms och Vingåkers kommuner, utarbetat mark­dispositionsplaner för sina resp. delar av Hjälmarområdet.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

87

Den hittills genomförda planeringen motsvarar enligt länsslyrelsen del krav som ställdes i regeringens beslut med anledning av programskedet i den fysiska riksplaneringen på att planeringen skulle ge en översiktlig bild av avsedd markanvändning inom området. Länsstyrelsen bedömer att konflikterna om markanvändningen inom strandområdena är begränsade. En vidareutvecklad inlerkommunal planering behövs därför inte. Forlsalt planering, bl. a. i form av områdesplanering, bör enligt länsstyrelsen kunna redovisas av resp. kommun i samråd med länsslyrelsen efter hand som be­hov av sådan planering uppkommer.

Fiskels intressen har emeilerlid enligt länsslyrelsen inte kunnat tillgodo­ses i det genomförda planeringsarbetet. Naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen är däremot väl tillgodosedda.

Vad gäller fritidsbebyggelsens utveckling finner länsslyrelsen alt den nyansskillnad som kan ulläsas i regeringens beslul över programskedel mellan planeringsriktlinjerna för Mälaren å ena sidan och för Hjälmaren å den andra även avspeglas i de kommunala planerna i form av en mindre re­striktiv syn på exploatering för fritidsbebyggelse vid Hjälmarens stränder. I markdispositionsplanerna redovisas atl en fortsatt utveckling av frilids-bebyggelsen skall ske i huvudsak genom förslag om komplettering av be­fintliga områden för sådan bebyggelse i samband med områdes- eller de-laQplanering.

Frågor om fiske, vattenvård och vallenreglering bör enligt länsstyrelsen bli föremål för en kontinuerlig översyn. Denna bör liksom hittills kunna ske i samverkan mellan kommunerna, länsstyrelserna och kommittén för Mälarens vattenvård saml i samråd med bl.a. fiskemyndigheterna.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landels insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Beträffande Hjälmaren anförs därulöver föQande.

Planverket instämmer i huvudsak i de berörda länsstyrelsernas bedöm­ning av den genomförda planeringen i Hjälmarområdet. Verket anser dock alt det sätt på vilket planerna är redovisade gör det svårt att få en bild av avsedd markanvändning. Stora delar av stränderna upptas av områden där fritidsbebyggelse kan tillkomma och där avvägning mellan olika intressen skall göras i kommande planer. Verket fömtsätter att friluftslivets intres­sen beaktas vid denna avvägning. Större sammanhängande bebyggelsefria zoner bör enligt verket eftersträvas.

Båven

Länsstyrelsen konstaterar atl friluftslivels intressen i Båvenområdet har fått slå tillbaka alltmer under planeringsarbetets gång lill förmån för den vetenskapliga naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen. Detla lig­ger enligt länsslyrelsen i linje med vad som uttalades av regeringen i beslu­tet med anledning av programskedet i den fysiska riksplaneringen.

Enligt nalurvårdsverket har planeringsarbetet för Båvenområdet varit

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

88

förenat med betydande svårigheter. Det har enligt verkel bl. a. gällt former för säkerställande enligt naturvårdslagen och behandlingen av lidigare ak­tualiserad fritidsbebyggelse. Den ökade båt- och kanolsporten i Båvenom­rådet har medfört påtagliga konflikter med naturvårdsinlressen, främsl få­gellivet. Verkel betonar atl lämpliga skyddsåtgärder bör vidtas och all re­striktioner för båtsporten är nödvändiga. Enligt verket kan mer omfatlan­de anläggningar för friluftslivet inte accepteras.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom insjöområde­na redovisas i avsnitt 4.6. Belräffande Båven anförs dämlöver följande.

Planverket konstaterar alt fritidsbebyggelsen har utvecklats mycket oli­ka i landets insjöområden. Vid exempelvis Båven ökade antalet fritidshus under perioden 1970- 1975 med ca 120%. En stor del av ökningen skedde dock enligt verkel inom områden med detaljplaner som fastställdes före år 1970.

De påtalade konflikterna mellan friluftslivets och naturvårdens intressen torde enligt planverket kunna lösas genom aktivare naturvårdsinsalser saml information och kanalisering av friluftslivet. Verkel påpekar vidare alt det numera är möjligt alt införa fartbegränsningar för båtsporlen av mil­jöskäl.

Länsstyrelsen framhåller i sill kompletterande yttrande atl det pågående planeringsarbetet skall resultera i en för Flens och Nyköpings kommuner gemensam plan för hela Båvenområdet.' Länsslyrelsen anser inte alt riks­intressena längre är hotade av bebyggelse och påpekar att arbetet med alt bilda naturreservat har inletts. Den bild av konflikterna mellan friluftsli­vels och naturvårdens intressen som naturvårdsverket ger är enligt läns­styrelsen riktig.

Jordbruk

De kommunala jordbruksmarksprogrammen visar enligt länsstyrelsen atl viss begränsad jordbruksareal kommer alt las i anspråk för lätortsut­byggnad även i fortsättningen. De framlagda planerna innebär emellertid alt åkermark som inte är oundgänglig för tätortsutbyggnad kommer alt be­varas. Enligt länsstyrelsen kommer behovet att öka av metoder för att mä­ta värdet av jordbruksmarken och dess avkastning i förhållande till värdet av ändamålsenliga tätorter och annan markanvändning.

Länsstyrelsen påpekar att någon regional omfördelning av tätortsut­byggnaden med hänsyn lill jordbrukets intressen inte har övervägts. De kommunala planerna visar att tätortsulbyggnaden i stort kan ske inom resp. kommun ulan atl jordbruksarealen begränsas påtagligt. En regional omfördelning av lätortstillväxten skulle enligt länsstyrelsen kunna komma

' Ett planförslag - "Förslag till områdesplan för Båvenområdet inom Flens och Ny­köpings kommuner" - som inte har behandlats inom kommunema föreligger i fe­bruari 1979.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

89

i strid med målen för den regionalpolitiska planeringen om regional balans och goda livsbetingelser i alla kommuner.

Planverket och lantbruksstyrelsen påpekar att hushållningen med värde­full jordbruksmark i fortsättningen bör vara en av de faktorer som påver­kar utformningen och tillämpningen av regionalpolitiken.

Enligt lantbruksstyrelsen är det angeläget att kommunema snabbt och fömtsättningslöst i en fortsatt markanvändningsplanering söker utbygg­nadsriktningar, tätortsutformningar och en tätortsstruktur som så långt möjligt minskar förbrukningen av värdefull jordbruksmark. Kommunemas planeringsresullal bör i några regioner knytas samman till elt samlat mark­hushållningsprogram. Ett sådant program kan enligt lantbruksstyrelsen på sikt behöva övervägas för Mälardalen.

Skogsbruk

Kommunemas planer på ändrad markanvändning som berör skogsbru­kets viktigare produktionsområden och skogsnäringens svårigheter med virkesförsörjningen kan enligt länsstyrelsen och skogsvårdsstyrelsen ge anledning till att man upprättar särskilda program för att ta tillvara skogens produktionsmöjligheter under de närmaste åren. Länsstyrelsen anger att man i den närmare planeringen kommer atl pröva möjligheterna att minska konsumtionen av skogsmark eller hänvisa anspråken till andra marker.

Enligt länsstyrelsen bör resurser skapas för en samordning av skogs­bruk, naturvård och friluftsliv inom särskilda områden, bl. a. genom atl na-turvårdsinriklade skogsbruksplaner upprättas genom skogsvårdsstyrel­sens försorg. Det är också angelägel att skogsvårdsstyrelsen, kommunema och länsstyrelsen så snart som möjligt avgränsar de områden där man skall tillämpa särskilda hänsyn enligt skogsstyrelsens anvisningar och samråds­förfarande enligt 4§ i kungörelsen om anmälan av skogsavverkning.

Fiske

Länsstyrelsen konstaterar att bedömningar av fiskets intressen saknas i de framlagda kommunala planema. Större delen av fritidsfisket i länet är inte som i andra landsdelar knutet till begränsade platser med speciella markreservations- och omgivningskrav. Yrkesfiskets anspråk innebär för den fysiska planeringen att främst viktiga landningsplatser för fångsten bör säkras. Detta sker också enligt länsstyrelsen i den kommunala tätortspla­neringen. Nackdelama med atl fiskeintressena inte har behandlats i kom­munöversiklerna m. m. i länet synes enligt länsstyrelsen därför vara för­hållandevis ringa.

Länsslyrelsen bedömer att fömtsätlningama för fortsatt yrkes- och fri­tidsfiske är goda i Mälaren, Hjälmaren, Båven samt i Yngaren och Öljaren. Fiskets förutsättningar i Östersjön är oförändrade. Länsstyrelsen anser att Oxelösund är etl särskill lämpligt läge för en eventuell ny landningsplats för västkusttrålare om fisket i Östersjön ökar i omfattning.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

90

Fiskeristyrelsen framhåller liksom länsstyrelsen alt fisket inte har be­handlats i nämnvärd omfattning i kommunernas planering. De kommuner i Södermanlands län som berörs av fiskets viktigare intresseområden bör vid kommande revidering av kommunöversikter och markdispositionspla­ner redovisa hur man avser att skydda dessa områden.

Den inlemaiionella utvecklingen på fiskets område kommer enligt fiske­ristyrelsens bedömning att medföra en expansion av fisket i Östersjön. En förutsättning för en utveckling av Öslersjöfisket är dock förbättrade land­nings- och avsättningsmöjligheter. Kommunema i skärgårdsområdet bör enligt styrelsen i samråd med fiskenämnden ulreda och precisera yrkesfis­kets behov av markområden för skilda ändamål. Också planverket anser att kommunema bör uppmärksamma fiskets och dess följdindustriers öka­de anspråk på mark i anslutning till hamnarna.

Fiskeristyrelsen finner det angeläget alt man i den fortsatta kommunala planeringen för de primära rekreationsområdena vidtar ålgärder för atl ut­veckla möjlighetema till fritidsfiske.

Naturvård och kulturminnesvård

Länsstyrelsen framhåller svårigheterna alt ge naturvårdens intresseom­råden erforderligt skydd. Inget av de inom ramen för den fysiska riksplane­ringen planerade åtta naturreservaten i länet är bildat.

Områden och objekt av riksintresse för naturvård och kulturminnesvård har emellertid enligt länsstyrelsen fått ett preliminärt skydd genom atl ställningstaganden i kommunala planer lills vidare hindrar bebyggelse och andra förändringar i markanvändningen. Åtgärder inom jord- och skogs­bruket kan dock molverka bevarandeintressena.

För att länsstyrelsen och kommunema på elt tillfredsställande sätl skall kunna fullgöra sina åligganden inom ramen för den fysiska riksplaneringen krävs enligt länsslyrelsen en snabb och kraftfull resursförstärkning inom främst naturvårdens och kulturminnesvårdens sektorer.

I fråga om de områden som är av riksintresse för den vetenskapliga na­turvården anser länsslyrelsen att skyddsåtgärder bör vidtas för i första hand sjön Båven och dess omgivningar samt områdena i skärgården. Inom dessa områden är risken slor för exploatering. Behovet av vård är vidare särskilt framträdande.

Som regel förekommer enligt länsstyrelsen inte några konflikter mellan den vetenskapliga naturvården å ena sidan och turism och friluftsliv å den andra. Inom olika typer av områden som är betydelsefulla för djurlivet måsle emellertid friluftslivets intressen vika under vissa tider av året om inte djurliv och andra naturvärden skall utarmas. Det får enligt länsslyrel­sen anses vara en av den fysiska riksplaneringens viktigaste uppgifter att avgränsa och skydda speciellt känsliga områden och att vid plangenomfö­randet genom bestämmelser och bevakning styra friluftslivet så att stör­ningar undviks. Inom Södermanlands län är del i första hand för områden i

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

91

skärgården samt vid Båven och Mälaren som konflikter mellan vetenskap­lig naturvård och friluftsliv kan uppstå.

Det krävs enligt länsstyrelsen en väsentlig breddning och fördjupning av kulturminnesvårdens faktaunderlag, främst beträffande bebyggelsen och kulturlandskapet. En huvuduppgift för kulturminnesvården i den fortsatta fysiska riksplaneringen är därför att man genomför olika typer av invente­ringar och att man på grundval av insamlat faktamaterial utarbetar en läns-omfattande plan för kulturminnesvården.

Naturvårdsverket bedömer alt den fysiska riksplaneringens planerings­skede har gett etl i huvudsak godtagbart resultat i länet. Bristen på över­siktliga naturinvenleringar för slora delar av länet skapar emellertid osä­kerhet beträffande den planering som har genomförts. Planerna bör därför enligt naturvårdsverket revideras sedan invenleringsunderlag har utarbe­tats. Verket förordar all översiktliga naturinventeringar snarast utförs som underlag för en heltäckande nalurvårdsplan för länet.

Naturvårdsverket anser liksom länsstyrelsen att det i vissa delar av lä­net, t. ex. inom kustområdet, vid Båven och inom Mälarområdet, finns ex­ploateringsintressen eller förslag till ändrad markanvändning som kan mot­verka främst de naturvetenskapliga riksintressena. Inom dessa områden bör enligt verket återstående naturinvenleringar påskyndas och genomfö­randearbetet prioriteras.

Riksantikvarieämbetet anser atl riktlinjer i kommunöversikl i vissa fall måste betraktas endast som ett första steg mot ett säkerställande av kultur­minnesvårdens riksintressen. Behovet av skydd för den fysiska kulturmil­jön får dock i huvudsak tillgodoses inom ramen för en fortsatt kommunal planering. En förutsättning är självfallet att denna planering sker i överens­stämmelse med riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen. Enligt riksan­tikvarieämbetet bör kommunöversiktema inte bara Qäna som vägledande underlag för planmässiga bedömningar utan också ges mera direkta verk­ningar.

Fritidsbebyggelse

Länsslyrelsen bedömer atl den restriktivitet som präglar samtliga kom­muners inställning till fritidsbebyggelse inom de områden som berörs av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer troligen kommer alt leda till en ökad efterfrågan på fritidshustomter inom övriga delar av länet. För atl man skall kunna möta en sådan efterfrågan ställs krav på relativt god planberedskap i dessa områden.

Den restriktiva inställningen lill fritidsbebyggelse i områden med geo­grafiska riktlinjer bidrar enligt länsstyrelsen lill den under senare år snabba prisstegringen på tomter och fritidshus. Det måste ligga i samhällets intres­se atl dels söka motverka prisstegringen och dels skapa en viss beredskap för yllerligare fritidsbebyggelse. Etl visst mått av planeringsberedskap finns enligt länsslyrelsen i de kommunala planerna. Markanvändningspla-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

92

nerna redovisar sålunda vissa tänkbara utvecklingsområden för koncentre­rad eller spridd bebyggelse. I kommunöversikterna anges närmare olika delområdens förutsättningar för ytterligare fritidsbebyggelse. Länsstyrel­sen bedömer emellertid att det krävs betydande fortsatta planeringsinsat­ser innan man har kommit så långt atl underlag finns för all bedöma lämp­ligheten av en mer omfattande bebyggelse. Förutom själva markanvänd­ningsplaneringen är del enligt länsstyrelsen angeläget med en särskild un­dersökning av lämpliga bebyggelse- och upplåtelseformer. Möjligheterna alt UtnytQa det befintliga byggnadsbeståndet bör studeras. Det bör vidare undersökas om särskilda åtgärder behövs för atl stimulera och göra del möjligt för intresserade fastighetsägare att ställa i ordning och upplåta mark och bostäder för uthyrning. Länet äger enligt länsstyrelsen mycket goda förutsättningar för ett varierat fritidsboende.

Länsslyrelsen anger etl särskilt område i de inre delarna av länet som bör bli föremål för en särskild undersökning beträffande förutsättningarna för utveckling av fritidsbebyggelsen. Stora delar av detla område samman­faller med områden där förberedelser för kommunomfattande fysisk plane­ring pågår, bl. a. inom Eskilstuna och Nyköpings kommuner. Det är natur­ligt, menar länsstyrelsen, att planering för fritidsbebyggelse las upp även i della sammanhang.

Frågan om val av olika upplåtelseformer för mark och bebyggelse för fri­tidsboende berörs enligt länsstyrelsen inte i kommunernas planering, men länsstyrelsen bedömer att frågan om alternativa boendeformer troligen kommer alt aktualiseras i samband med forlsalt planering för de primära rekreationsområdena. Fömtsättningen härför är dock enligt länsslyrelsen atl de ekonomiska villkoren för sådana boendeformer radikalt förbättras.

Den redovisning av länkbara fritidsbebyggelseområden som finns i kom­munernas planmaterial är enligt länsslyrelsen alltför grovskalig för att en bedömning av omfattningen av konflikter med andra markintressen skall vara möjlig atl genomföra. I etl översiktligt sammanhang anser länsstyrel­sen att redovisade avvägningar mellan motstående intressen förefaller rim­liga. Vid etl forlsalt, mer detaljerat planarbete kan emellertid konflikter uppkomma. Kommunerna har dock uttalat ambitionen all i sådana fall la hänsyn till motstående intressen. Detta i förening med de goda erfarenhe­terna av etl utvecklat samrådsförfarande gör att länsslyrelsen bedömer möjligheterna som goda att lösa eventuella konflikter.

Länsstyrelsen konstaterar också att funktionsomvandling av fritidsbe­byggelse till helårsbostäder skapar planeringsproblem med ekonomiskt kännbara konsekvenser på vissa håll i länet. Kommunema bör enligt läns­styrelsen få medel som ger dem möjlighel att styra bosättningen.

Länsstyrelsen uttalar att den fäster stort avseende vid de antagna pla­nema och kommunöversiktema som bedömningsunderlag vid prövning av detaljplaner och byggnadsärenden. Delaljplaneförslag för t. ex. enskild fri­tidsbebyggelse som upprättas i strid mot antagen markdlspositionsplan

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

93

kan sålunda enligt länsstyrelsen inte fastställas utan alt den avsedda ex­ploateringen först prövats lämplig genom ändring av markdispositionspla­nen.

Energiförsörjning

Befintliga kraftledningar och behov av mark för nya sådana har enligt länsstyrelsen i stort beaktats i de kommunala planema. Samråd har skett om en eventuell 800 kV-ledning genom Södermanlands län. Vid samråden har länsslyrelsen framhållit att ledningen i så stor utsträckning som möjligt bör följa den befintliga 400 kV-ledningen. Detla innebär att den nya led­ningen i princip bör gå parallellt med den äldre ledningen från Stockholms läns gräns till Sibro mellan Båven och Lidsjön. Frågan om ledningens sträckning från Sibro och södemt lill Sligtomta är enligt länsslyrelsen öp­pen.

I samband med diskussionerna om den planerade kraftledningen har det enligt länsstyrelsen från markägare framförts att östra Långhalsen utgör en unik rast- och sträcklokal för flyttfåglar. Länsslyrelsen har därför startat en fågelinventering för hela sjön. Resultatet av undersökningen skall Qäna som underlag vid bedömning av alternativa sträckningar av den aktuella ledningen vid Långhalsen och dess omgivningar.

För den planerade delen av kraftledningen mellan Sligtomta och läns­gränsen till Östergötlands län har det enligt länsstyrelsen under de förbere­dande överläggningarna inte framförts några invändningar mot sträckning­en i stort.

Planverket påpekar i sill yttrande att några kommuner i bl. a. Söderman­lands län inte har reserverat mark för den planerade 800 kV-ledningen. Verkel anser att konfliktema bör utredas i samråd mellan berörda parter så att markreservation kan göras i händelse av att principbeslut fattas om att bygga ledningen.

Länsslyrelsen framhåller i sitt kompletterande yttrande att samråden i fråga om kraftledningar mellan statens vattenfallsverk och Nyköpings kommun fortsätter.

Kommunikationer

Befintliga och planerade vägar är enligt länsstyrelsen beaktade på elt lämpligt sätt i de kommunala planema och kommunöversikteraa.

Befintliga och nya hamnar behandlas enligt länsstyrelsen i den pågående områdesplaneringen för Oxelösunds industriområden och i planeringen av Bråvikenområdet. Sjöfartsverkels farleds- och hamnlägesinventering år 1976 utgör därvid planeringsunderlag.

Försvar

Länsstyrelsen bedömer atl de militära övningsskjutfälten vid Strängnäs har redovisats på ett lämpligt sätt i markdispositionsplaner och kommun­översikt.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

'

6.4 Östergötlands län Redovisat material

I samtliga tolv kommuner i Östergötlands län antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer av­sågs bli fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och ge­nom andra åtgärder. Regeringen tog ställning till programmen genom be­slul län för län under våren 1975. För Östergötlands län fattades beslul den 20 februari 1975.

Samtliga kommuner i Östergötlands län har redovisat sitt arbele under planeringsskedet med atl fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vallen. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet utom Linköpins kommun har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter. Linköpings kommun har redovisat av fullmäktige godkänd kommunöversikt.

I Östergötlands län omfattas kusten, Vättern och Sömmen av den fysis­ka riksplaneringens geografiska riktlinjer. Kusten vid Bråviken har därvid betecknats som högexploaterad kust, medan kusten söder därom (Kal­mar-Östergötlands skärgårdsområde) har betecknats som obmten kust. Den obrutna kusten har också betecknats som primärt rekreationsområde.

Enligt riktlinjerna bör mark reserveras i anslutning till Norrköping för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. Vidare har re­geringen i beslutet över programskedet föreskrivit atl länsstyrelserna i Ös­tergötlands och Södermanlands län gemensamt skall lämna en särskild re­dogörelse till regeringen för planeringslägel för kustområdet vid Bråviken.

För den obrutna kusten har utrednings- och planeringsarbete bedrivits av en kommitté, Kalmar och Öslergötiands läns skärgårdsutredning (KÖ­SU) bestående av representanter för berörda kommuner och länsstyrelser. Slutrapport har avgetls i juni 1976. Söderköpings och Valdemarsviks kom­muner har med utgångspunkt i den av KÖSU utarbetade s. k. zonplanen utarbetat och antagit markdisposilionsplaner för sina resp. delar av kust­området. Norrköpings kommun har antagit den del av zonplanen som be­rör kommunen som markdlspositionsplan för sin del av det obrutna kust­området.

För Vätterns stränder har Motala och Ödeshögs kommuner redovisat av fullmäktige antagna markdispositionsplaner.

För området kring sjön Sömmen har Boxholms, Kinda, Ydre och Tranås kommuner gemensamt utarbetat en markdlspositionsplan. Fullmäktige i Boxholms, Kinda och Ydre kommuner har antagit sina delar av markdispo­sitionsplanen.

Ydre kommun har vidare redovisat en av kommunfullmäktige antagen markdlspositionsplan för Östra Lagern.

Av kommunfullmäktige behandlade program för hushållning med jord­bruksmarken har redovisats av samtliga 11 berörda kommuner.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

95

Av kommunfullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kom­munerna har vidtagit eller avser att vidta för att genomföra den fysiska riksplaneringens intentioner har lämnats av samtliga kommuner i länet.

Länsstyrelsen i Östergötlands län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningarna samt i yttrande till ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under plane­ringsskedet. Länsstyrelsen har efter hörande av landstinget avgett sam­manfattande yttrande den 9 september 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogals en rapport om det utrednings­arbete som har bedrivits för området kring Bråviken och kusten söder om Nyköping. Detta arbete har bedrivits i samarbete mellan länsstyrelserna i Östergötlands och Södermanlands län samt Norrköpings, Nyköpings och Oxelösunds kommuner (den s. k. Bråvikenkommittén). Vidare har länssty­relsen bifogat yttranden från landstinget, försvarsområdesbefälhavaren, vägförvaltningen, lantbruksnämnden, skogsvårdsstyrelsen och Lantbru­karnas länsförbund i Östergötlands län.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl.' (Se avsnitt 1.)

Kommunerna har beretts tillfälle atl komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts lillfälle alt komma in med synpunkter på verkens yttranden. I Östergötlands län har synpunkter lämnats av Linköpings och Norrköpings kommuner.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedels ulfall

Länsstyrelsen anser att planeringsskedet har inneburit ett stort steg framåt för den kommunala översiktsplaneringen. Alla kommuner har anta­git kommunöversikter. Markanvändningsplaner har av resp. kommun an­tagits för skärgårdsområdet, Sommenområdet och Vänerområdet. Planer­na stämmer enligt länsstyrelsen överens med intentionerna i den fysiska riksplaneringen. Planerna är dock mycket översiktliga, varför fortsatta planeringsinsatser är angelägna, bl. a. i form av områdesplanering för delar av nämnda områden.

Den fysiska riksplaneringen har enligt länsstyrelsen ökat insikten om be­tydelsen av planering på översiktlig nivå. Formerna för samråd mellan myndigheter på olika nivåer har utvecklats och intensifierats. Den utveck­lade samråds- och samarbetsverksamheten är enligt länsstyrelsen elt av de viktigaste resultaten av planeringsskedet.

Obruten kust

Länsstyrelsen anser att översiktsplanerna för skärgårdsområdet i stort stämmer överens med riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen för hur om-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

96

rådet bör utnyttjas. Det är dock enligt länsslyrelsen beklagligt att Norrkö­pings kommun inte som övriga kommuner har vidareutvecklat KÖSU:s zonplan till en markanvändningsplan för kommunens del av området. Det­la innebär enligt länsslyrelsen all vissa oklarheter om avsedd markanvänd­ning kvarstår, bl.a. inom vilka delområden jord- och skogsbruket avses bestå. Länsstyrelsen finner det önskvärt att Norrköpings kommun så snart som möjligt utarbetar och antar en markanvändningsplan för sin del av skärgårdsområdet.

Norrköpings kommun har enligt länsstyrelsen i sin kommunöversikt vad gäller Arkö, Gränsö och Häslö hänvisat lill den områdesplan för öarna som antogs år 1971. Länsstyrelsen sätter ifråga om den planen stämmer överens med den fysiska riksplaneringens riktlinjer eftersom dessa öar en­ligt KÖSU:s förslag ingår i elt s.k. utvecklingsområde för friluftslivet. Kommunen bör enligt länsstyrelsen ytterligare överväga om planen bör ligga till grund för bebyggelseutvecklingen i området.

Länsstyrelsen anser alt del krävs fortsatta planeringsinsatser inom de angivna utvecklingsområdena för friluftsliv främst kring de angivna basor-lerna.

Enligt länsstyrelsen är en samordning angelägen mellan den fysiska och den regionalekonomiska planeringen för skärgårdsområdet. Förbättrade levnadsförhållanden för den bofasta befolkningen är en förutsättning för alt den fysiska riksplaneringens intentioner skall kunna genomföras. En särskild regionalpolitisk utredning inom länsslyrelsen skall senare ligga lill grund för åtgärdsförslag i dessa frågor. Ulredningen har enligt länsslyrel­sen visal på behovel av samhälleliga insalser inom skärgårdsområdet. Skärgårdsslödet är ett vikligl steg bl. a. för atl nå en regionalpolitiskt lämp­lig utveckling. Länsstyrelsen anser emellertid alt del finns starka behov av atl vidta ytleriigare åtgärder.

Länsslyrelsen anför atl kust- och skärgårdsområdets myckel begränsa­de kapacitet när det gäller campingplatser, slugbyar och båthamnar moti­verar en väsentlig utbyggnad av sådana anläggningar. Behovel av kraftfulla statliga insatser för planering och uppförande av sådana anläggningar framhålls med eftertryck av länsstyrelsen. Ålgärder för turism och frilufts­liv bör enligt länsstyrelsen genomföras på ett sådanl säll att de medverkar till att förbättra förhållandena för den bofasta befolkningen. Störningarna för de areella näringarna samt för natur- och kulturminnesvårdens intres­sen bör begränsas så långt som möjligt.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de obrutna kustområdena redovisas i avsnitt 4.1. Beträffande Östergötlands län anförs däi utöver följande.

Nauirvårdsverket accepterar inte den av KÖSU förordade principen atl ange utvecklingsområden för turism från basorter på fastlandet genom in­ner- och mellanskärgåiden till ytlerskärgården. Verkel betonar att ytler-skärgården är olämplig för friluftsliv bl. a. på grund av avsaknaden av ham-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

97

nar, del oskyddade lägel och den slilagekänsliga naturen. Friluftslivet bör enligt verkel styras mol fastlandskusten och innerskärgården.

Naturvårdsverket framhåller vidare atl Norrköpings kommun ännu inte har utarbetat någon markdlspositionsplan för kust- och skärgårdsområdet. Verkel delar länsstyrelsens uppfattning om behovet av statliga insalser för planering och genomförande av ålgärder för all främja turism och frilufts­liv i skärgårdarna. Verket pekar särskilt på betydelsen av etl planeringsun­derlag som bygger på en ekologisk grundsyn.

Planverket ställer sig i princip bakom de gemensamma planeringsrikllin­jer som har dragils upp för Kalmar-Östergötlands skärgårdsområde. Ver­ket anser alt kustulredningen kan ligga lill grund för den fortsatta kommu­nala planeringen. Berörda kommuner bör enligt verket utarbeta ålgärds­program som anger inriktning och prioritering av ålgärder för de utveck­lingsområden som har angetts i KÖSU:s zonplan. En områdesplanering bör enligt verket genomföras med dessa åtgärdsprogram som grund.

Bråviken

Ämbetsverkens synpunkter på planeringen inom Bråvikenområdet redo­visas i avsnitt 5.5.

Vättern

Länsstyrelsen konstaterar atl markanvändningsplaneringen för området vid Vättern i princip har bedrivits av varje kommun för sig. Länsstyrelsen har svarat för samordningen av planeringen mellan berörda kommuner och länsstyrelser kring sjön. En sammanställning av de kommunala planerna lill en sammanhängande plan för hela Vänerområdet har ulförts av länssty­relsen i Örebro län.

Länsstyrelsen anser atl markanvändningsplanerna för Vänerområdet inom länet svarar mot statsmakternas riktlinjer om atl planerna skall ge en översiktlig bild av pågående markanvändning och av slörre förväntade för­ändringar i denna. Planerna visar all pågående markanvändning i huvud­sak skall beslå. De areella näringarna prioriteras med få undantag inom högproduktiva jord- och skogsbmksområden. Inga mer omfattande önske­mål om exploatering för fritidsbebyggelse har redovisats. Konflikterna om markanvändningen framsiår enligt länsstyrelsen som myckel begränsade.

Frågor som rör Vätterns vatten och vattnets utnyttjande för olika ända­mål bearbetas enligt länsstyrelsen av kommittén för Vätterns vattenvård. Vattenvårds- och fiskefrågorna saml frågan om sjöns användning för mili­tär övningsverksamhet bör enligt länsstyrelsen bli föremål för en fortlö­pande översyn. Dessutom bör båthamnsfrågorna ägnas särskild uppmärk­samhet.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landets insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Beträffande Vättern anförs dämlöver föl­jande.

7   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

98

Planverket instämmer i stort i berörda länsstyrelsers bedömning av det pågående planeringsarbetet och de ålgärder som bör vidtas.

Naturvårdsverket anser all länsstyrelserna och kommunerna bör vidta kompletterande åtgärder för all tillgodose de starka nalurvårdsinlressena vid Vättern. Härvid avser verket förordnanden enligt naturvårdslagen samt planmässiga ålgärder för att främja fisket.

Verket framhåller vidare atl motsättningen mellan de militära intressena och rekreationsintressena måste lösas på ett sådant sätt att resp. intresse kan tillgodoses.

Fortsatta överläggningar mellan försvarsmakten, berörda länsstyrelser, kommuner och fiskemyndigheter fordras enligt överbefälhavaren för att lösa de konflikter som föreligger mellan den militära skjutverksamhelen, Iriluftslivets och fiskels intressen.

Fiskeristyrelsen framhåller Vätterns stora betydelse för såväl yrkes-som fritidsfisket och konstaterar att föroreningssituationen successivt har förbättrats. Nyetablering av industri som påverkar vattenkvaliteten till men för fisket bör enligt styrelsen inte godtas. Styrelsen betonar all fisket i den fortsatta planeringen bör ägnas ökad uppmärksamhet. Yrkesfiskels särskilda markanspråk bör säkerställas i den kommunala planeringen. Konflikterna mellan fisket och den militära verksamheten bör särskilt upp­märksammas.

Sömmen

Länsslyrelsen anser all markanvändningsplanerna för Sommenområdet i stort stämmer överens med statsmaktemas riktlinjer för områdets utnytt­jande. Länsstyrelsen tillstyrker atl en permanent inlerkommunal samråds­grupp bildas, vilket föreslås i den av berörda kommuner gemensamt utar­betade markanvändningsplanen.

Bland angelägna planeringsuppgifter i Sommenområdet nämner länssty­relsen särskill utarbetandet av områdesplaner för basortema Malexander i Boxholms kommun och Norra Vi i Ydre kommun. Vidare är en forlsalt pla­nering för Sömmens vattenområde och öama angelägen. Viktiga frågor är härvid att skydda vattnet mol föroreningar samt att behandla frågor om fis­ke och skydd för fågellivet. Även båttrafiken bör behandlas vad gäller hamnmöjligheler, krav på hastighetsbegränsningar m.m.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landets insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Belräffande Östergötlands län anförs där­ulöver följande.

Fiskeristyrelsen konstaterar att konkreta planeringsåtgärder inte har kommit till slånd i syfte all tillgodose fiskets intressen i länets insjöområ­den. Planeringen för sjöområdena bör därför utvecklas med avseende på fiskets intressen.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

99

Jordbruk

Länsslyrelsen konstaterar all samtliga berörda kommuner har upprättat jordbruksmarksprogram. Programmen har emeilerlid på grund av tidsbrist i huvudsak fått karaktären av konfliklredovisningar. Ingen av de fem kom­muner som förutom jordbruksmarksprogram skall upprätta översiktspla­ner för expansiva tätorter har hunnit färdigställa sådana planer. Planarbele pågår dock i samtliga fem kommuner.

Enligt länsstyrelsen ligger de prognoser för befolkningsutvecklingen som har bildat utgångspunkt för de kommunala jordbruksmarksprogram­men i samtliga fall inom de ramvärden som har lagts fasl i länsplaneringen.

Länsstyrelsen bedömer att det inte finns behov av all omfördela befolk­ningstillväxten mellan kommunema i länet till följd av statsmakternas krav på hushållning med jordbruksmarken. Vissa kommuner bör dock enligt länsstyrelsen ompröva sina jordbruksmarksprogram eftersom hänsyn till jordbrukets intressen i vissa fall kan föranleda behov av omfördelning av befolkningstillväxten inom kommunerna.

Viss jordbruksmark kommer enligt länsstyrelsen atl behöva las i an­språk för tätortsutbyggnad på grund av fattade kommunala beslut och gjor­da investeringar. Enligt länsstyrelsen bör de anspråk på jordbruksmark som framförs i de kommunala programmen i flertalet fall accepteras i etl övergångsskede.

Länsstyrelsen framhåller vidare att det är angeläget att kommunerna i det fortsatta planeringsarbetet inte bara diskuterar nya utbyggnadsområ­den utan även undersöker möjlighetema att komplettera och förtäta be­byggelsen inom befintliga tätorter. Särskill inom de medelstora tätorterna bör det enligt länsstyrelsen finnas sådana möjligheter.

Samtliga kommuner inom det cenlrala slättområdel utom Norrköpings kommun har enligt länsstyrelsen pekat ul de områden som är av primärt in­tresse för jordbrukel. Särskilda riktlinjer som innebär hänsyn till jordbru­kets intressen har dessutom angetts av fyra kommuner inom slättområdel.

Länsstyrelsen påpekar alt Lantbrukamas riksförbund anser atl flera kommuner i länet har reserverat myckel slora områden för tätorlsexpan­sion. Enligt länsstyrelsen inrymmer områdena flera utbyggnadsalternativ till vilka kommunema ännu inte har ansett sig kunna la slutlig ställning. Det är enligt länsstyrelsen högst angeläget att utbyggnadsområdena preci­seras i den fortsatta översiktliga markanvändningsplaneringen.

Också planverket anser att osäkerhetszonema för lätortsutveckling bör begränsas för att man skall skapa ett godtagbart underlag för jordbrukets planering. Bl. a. Norrköpings kommun bör i den fortsatta planeringen se över jordbruksmarksprogrammet i detta avseende.

Lantbruksstyrelsen konstaterar all jordbruksmarksprogrammen allmänt sett ger en bild av oförändrad eller t. o. m. ökad exploatering av jordbruks­marken för de närmaste 15-20 åren. Risken för en sådan utveckling är en­ligt styrelsen särskilt stor bl. a. för enstaka kommuner i Öslergötiands län.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

100

Skogsbruk

För den kommunala översiktliga planeringen är del enligt länsstyrelsen önskvärt all ett mera detaljerat inventeringsmaterial kan utarbetas för skogsbrukels intresseområden. Skogsvårdsstyrelsen bedömer all skogs­bruket under planeringsskedet har getts en högre prioritet i den kommuna­la planeringen än tidigare.

Fiske

Länsstyrelsen anser atl fiskels intressen i huvudsak har behandlats på ell godtagbart sätt i den hittills genomförda markanvändningsplaneringen. Lansstyrelsen understryker dock vikten av alt kommunerna i den fortsatta planeringen beaktar de störningar på fisket som en ökad exploatering fram­för alll i skärgården kan medföra.

Också fiskeristyrelsen anser alt fiskefrågorna i länet har fått elt förhål­landevis stort utrymme i de kommunala planerna, även om konkreta sä-kerställandeåtgärder oftast saknas. Behandlingen av fisket i kommunöver­sikterna är enligt styrelsen inte lillfredsslällande. Samtliga kommuner som berörs av för fisket vikliga områden bör i del fortsatta planeringsarbetet re­dovisa hur man avser atl säkerställa dessa områden.

Naturvård, Jriluflsliv och kuUurminnesvård

Länsslyrelsen konstaterar all omfatlande åtgärder återstår alt genomfö­ra innan man har säkerställt områden av riksintresse för naturvården. Många områden har dock fått etl visst skydd genom riktlinjer i kommun­översikl. Länsstyrelsen anger alt del med nuvarande ekonomiska och per­sonella resurser inom länsstyrelsen kommer att dröja flera tiotal år innan samtliga riksinlressanla naturområden kan anses vara helt tillfredsställan­de säkerställda.

Lägel belräffande naturinventeringar är enligt länsslyrelsen tillfredsstäl­lande. Hela länet täcks av översiktliga inventeringar som har utförts i sam­arbete mellan resp. kommun och länsstyrelsen.

Det utredningsarbete för sjön Yxningen som förutsattes i regeringens beslul med anledning av programskedel i den fysiska riksplaneringen har enligt länsslyrelsen inte kommit till slånd. Då ett sådant arbete har karak­tären av grundforskning anser länsslyrelsen att nalurvårdsverket bör initi­era och driva arbetet i samråd med länsstyrelsen och de berörda kommu­nerna. Naturvårdsverket instämmer i della och uppger att verket skall ta initiativ till en närmare undersökning i Yxningenområdet.

Länsstyrelsen pekar på turist- och rekrealionsfrågornas regionalpolilis­ka belydelse och framhåller att de områden som är mest intressanta för tu­rism och friluftsliv i länet samtidigt är de mest problematiska med tanke på befolknings- och sysselsättningsutvecklingen. 1 första hand gäller detta skärgården och Sommenområdet där länsstyrelsen anser att det är angelä­get att turism och rekreation stimuleras. En viktig förutsättning är härvid

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

101

att det sker en ulbyggnad av vägnätet och de kollektiva förbindelserna till och inom dessa områden.

Del är enligt länsstyrelsen en riktig princip att som i planerna för Som­menområdet och skärgården styra intensiva friluftsaktiviteter lill vissa del­områden. Härigenom kan störningarna på naturmiljön och de areella nä­ringarna begränsas.

Länsstyrelsen påpekar att elt större område kring Kolmården vid norra Bråvikenstranden som tidigare har klassificerats som riksintressant för fri­luftslivet har utgått ur naturvårdsverkels förteckning över riksintressen. Länsstyrelsen anser atl området har sällsynt goda naturgivna förutsätt­ningar för friluftsliv och betonar att området bör kvarstå som riksintresse för friluftslivet trots att området utgör en del av Bråvikenområdet som har betecknats som högexploaterad kust. Såväl planverket som naturvårds­verket delar länsstyrelsens uppfattning. Enligt nalurvårdsverket bör läns­styrelsen särskilt bevaka skogsbruk och bebyggelseexploatering och med­verka till konstruktiva åtgärder för att främja friluftslivet i området.

Länsstyrelsen anser vidare att Kinda kanalområde bör betraktas som riksintressant för friluftslivet.

Naturvårdsverket bedömer att den fysiska riksplaneringens planerings­skede har gett ett i huvudsak godtagbart resultat i länet. Enligt verket bör en nalurvårdsplan för länet upprätias och med utgångspunkt från denna bör ett åtgärdsprogram utarbetas. Verket konstaterar nämligen att det för flertalet av de riksintressanta områdena behöver vidtas skydds- och vård­åtgärder innan naturvårdsintressena kan anses tillgodosedda.

Det är enligt naturvårdsverket angeläget att åtgärder vidtas för att stimu­lera turismen och friluftslivet bl.a. i skärgården och Sommenområdet. Verket påpekar samtidigt atl vissa inskränkningar för friluftslivet är befo­gade i områden med känslig natur.

För inventering och säkerställande av miljöer av riksintresse för kultur­minnesvården återstår enligt länsslyrelsen betydande arbetsinsatser för vilka såväl länsstyrelsen som kommunerna saknar resurser. Länsstyrelsen tillstyrker Ydre kommuns förslag om att Torpa Kyrkby bör anges som riksintressant för kulturminnesvården.

Riksantikvarieämbetet anser att flertalet av de s. k. större områdena av betydelse för kulturminnesvården bör kunna avföras i planeringssamman­hang så snart skyddsbehovet inom dessa områden har preciserats och till­godoselts i den kommunala planeringen. Skyddsbehovet i vissa av dessa områden, där det kulturhistoriska intresset har särskild tyngd, bör dock anses knutet till området som helhet och i första hand avse skydd mot strukturförändringar i stor skala. Ämbetet nämner bland dessa områden de kulturhistoriskt intressanta områdena i Östergötlands län som ingår i ett öst-västiigt stråk från Slätbaken till Vättem.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

102

Fritidsbebyggelse

Länsstyrelsen konstaterar alt många attraktiva strandområden, framför allt i skärgården och Sommenområdet, har tagils i anspråk för fritidsbe­byggelse. Orörda stränder finns dock kvar i belydande omfallning såväl vid insjöarna som i skärgården.

Av den kommunala redovisningen framgår enligt länsstyrelsen atl kom­munema genomgående har en restriktiv inställning till enskild fritidsbe­byggelse inom områden som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer eller områden som är av riksintresse för naturvården och friluftslivet. 1 de inre delarna av den södra länsdelen, där fritidsbebyggelse har tagit endast begränsade naturresurser i anspråk, anser länsstyrelsen och de berörda kommunerna atl betydande utrymme finns för enskild fri­tidsbebyggelse utan att den attraktiva naturmiljön väsentligen påverkas. Länsstyrelsen har låtit utarbeta elt förslag till principer för översiktlig pla­nering för fritidsbebyggelse inom del s. k. utvecklingsområdet för frilids-bebyggelse i den södra länsdelen. För detta område arbetar länsstyrelsen även med en regionalpolitisk utredning som också behandlar fritidsbebyg­gelsens utveckling.

Energiförsörjning

Genom ett omfattande samrådsförfarande har berörda intressenter en­ligt länsstyrelsen enats om etl förslag lill sträckning av en eventuell 800 kV-ledning i länet. Länsstyrelsen anser att förslaget innebär att intrången så långt som möjligt begränsas vad gäller bevarandeintressena och de are­ella näringarna. Utredningsläget bedöms av länsstyrelsen som tillfredsstäl­lande i avvaktan på principbeslut om ett eventuellt genomförande av pro­jektet.

Planverket påpekar alt några kommuner, bl.a. i Östergötlands län, i kommunöversikterna inte har reserverat mark för en eventuell 800 kV-led-ning. Verkel anser att de konflikter som föreligger belräffande ledningens sträckning bör utredas i samråd mellan berörda parter så att markreserva­tioner kan göras i händelse av atl principbeslut fattas om att bygga led­ningen.

Flygplatser

En särskild flygplatskommitté har föreslagit lokalisering av en framtida regional flygplats lill Gistad i Linköpings kommun. De berörda kommuner­na, Linköpings och Norrköpings kommuner, har av kommittén rekom­menderats att i kommunöversiklerna la in beslämmelser som innebär stor restriktivitet mot ny bebyggelse inom ett större område vid Gistad.

Länsslyrelsen konstaterar atl Linköpings kommun inte har markerat detla område i kommunöversiklen. Del är enligt länsslyrelsen motiverat att båda de berörda kommunerna medverkar till att bevara handlingsfrihe­ten för framtiden. I första hand bör detta innebära atl man iakttar återhåll-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

103

samhet med atl tillåta ny bebyggelse inom det område som kan bli stört av buller frän en eventuell regional flygplats.

Planverket anser sig inte ha möjlighel atl ta ställning till frågan om lokali­sering av den diskuterade flygplatsen vid Gistad. Verket bedömer alt möj­ligheterna till en framtida lokalisering kvarstår eftersom del i den kommu­nala planeringen inte förutsätts några förändringar i pågående markan­vändning inom området.

För alt man skall kunna förbättra bullersituationen i Norrköping anser planverket att en omlokalisering av Kungsängens flygplats bör övervägas. Enligt verket bör i första hand undersökas möjligheterna atl samordna den civila och militära flygtrafiken på flygvapnets flygfält vid F 13.

Luftfartsverket påpekar atl man i ell tidigare yttrande över frågan om re­gional flygplats har tagit ställning mot alt en flygplats i Gistad byggs i en nära framlid. I stället förordar luftfartsverket en upprustning av Kungsäng­ens flygplats. Verkel betonar dock att de långsiktiga markreservationema i Gistadsområdet diskuteras ytteriigare även om en lokalisering av en flyg­plats inom delta område enligt verket inte blir aktuell under 1900-talet om Kungsängens flygplats rustas upp.

Linköpings kommun betonar att man står fast vid beslutet att inte lägga fasl några restriktioner mot bebyggelse inom del aktuella området vid Gi­stad.

Norrköpings kommun påpekar med anledning av planverkels yttrande att luftfartsverkets ställningstagande för en upprustning av Kungsängens flygplats grundas på etl omfatlande utredningsarbete där bl. a. en samloka­lisering av civil och militär flygtrafik har diskuterats. Kommunen har inte tagit ställning till ulredningen men anser när det gäller Kungsängens flyg­plats att utredningsmaterialet styrker vad luftfartsverket har förordat.

6.5 Jönköpings län

Redovisat material

I samtliga 11 kommuner i Jönköpings län antog kommunfullmäktige un­der år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen tog ställning till programmen genom beslut län för län under våren 1975. För Jönköpings län fattades beslul den 17 april 1975.

Samtliga kommuner i Jönköpings län har redovisat sitt arbete under pla­neringsskedet med att fullfölja riktlinjema för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

Av fullmäktige antagna kommunomfattande markdispositionsplaner har redovisats av Eksjö och Jönköpings kommuner.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

104

I Jönköpings län omfattas sjöarna Vättem, Sömmen, Bolmen och Fegen av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer.

Vätterns kustområde i Jönköpings kommun behandlas i den av kommu­nen redovisade kommunomfattande markdispositionsplanen.

För området kring sjön Sömmen,har Tranås, Boxholms, Kinda och Ydre kommuner gemensamt utarbetat en markdlspositionsplan. Fullmäktige i Tranås kommun har antagit markdispositionsplanen för kommunens del av Somrnenområdel.

För sjön Bolmen och dess omgivningar har en planeringskommitté med representanter för Gislaveds,[REDACTED_EFTERNAMN], Värnamo och Hylte kommuner ut­arbetat etl program för markdispositionsplanering i kommunerna. Gisla­veds och Värnamo kommuner har godkänt programmet.

Fegenkommittén med representanter för Gislaveds, Falkenbergs och Svenljunga kommuner har utarbetat elt förslag till gemensamt ställningsta­gande till markanvändningen kring sjön Fegen. Svenljunga kommun i Älvsborgs län har reserverat sig mot kommitténs förslag. Gislaveds kom­mun har med utgångspunkt från förslaget upprättat och antagit en markdls­positionsplan för sin del av området.

Gislaveds kommun har vidare redovisat av fullmäktige antagna markdis­positionsplaner för Hestia- isabergsområdet och Stengårdshultsområdet.

Eksjö kommun har redovisat av fullmäktige antagen områdesplan för Ingarps- och Kvarnarpsområdel.

Vetlanda kommun har redovisat av fullmäktige antaget program för översiktlig planering kring Vetlanda centralort.

Av kommunfullmäktige behandlat program för hushållning med jord­bruksmarken har redovisats av Vämamo kommun.

Av fullmäktige godkända redovisningar för ålgärder som kommunema har vidtagit eller avser atl vidta för att genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnals av samtliga kommuner i länet.

Länsslyrelsen i Jönköpings län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningarna saml i yttrande lill ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under plane­ringsskedet. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetls av länssly­relsen den 26 augusti 1977. Detta har tillsammans med länsstyrelsens övri­ga redovisning sänts för yttrande till landstinget och för kännedom lill kommunerna. Slutligt sammanfattande yttrande har avgetls av länsslyrel­sen den 18 november 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats länsstyrelsens yttrande över förslag till markanvändningsplan och kommunöversikt för Jönköpings kommun saml länsstyrelsens yttrande över förslag lill utvidgning av Skil­lingaryds skjutfält. Vidare har bifogats yttranden från landstinget, vägför­valtningen, lantbruksnämnden, fiskerikonsulenlen. Lantbrukamas läns­förbund i Jönköpings län, Smålands orienteringsförbund och Södra Valter-bygdens miljögrupp.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

105

Yllranden över del redovisade malerialel har lämnals av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.) Beträffande Jönköpings län har yttranden kommit in från av­delningen för ekologisk botanik vid Lunds universitet och Lantbrukarnas länsförbund i Jönköpings län.

Kommunerna har beretts tillfälle att komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle att komma in med synpunkter på verkens yllranden. 1 Jönköpings län har syn­punkter lämnats av Vaggeryds kommun.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets uljäll

Länsstyrelsen framhåller att kommunöversikten har blivit ett viktigt in­strument för att genomföra den fysiska riksplaneringens intentioner i lan­det. I kommunöversikterna redovisas riksobjeklen i de flesta fall som om­råden med förordnanden enligt naturvårdslagen eller byggnadslagen eller som s. k. utredningsområden. De åtgärder som har vidtagits kan enligt länsslyrelsen med få undantag anses tillfredsställande för att tillgodose riksintressena.

Länsstyrelsen bedömer dock att den saknar tillräckliga resurser för del omfattande arbete som erfordras under de närmaste åren för att genomföra inventeringar, utredningar, förslag till förordnanden eller andra åtgärder som erfordras för alt säkerställa riksintressena.

Bolmen. Fegen och Sömmen

Berörda kommuner i Bolmenområdet har i en gemensam rapport (Bolmen 76) lämnal bl.a. en allmän beskrivning av området samt förslag till ut­gångspunkter för fortsatt planeringsarbete. Länsstyrelsen bedömer att pla­neringen kommer all fullföljas på ett tillfredsställande säll. En samman­ställning av de enskilda kommunernas planer kan dock komma alt medföra vissa problem varför länsstyrelsen betonar behovet av samråd och sam­ordning mellan berörda kommuner och länsstyrelser.'

Länsstyrelsen påpekar atl man i lidigare yllrande över Bolmenutredning-en bl. a. har påtalat att tillgängligt material från den naturinvenlering som har genomförts inte tillräckligt har beaktats saml alt klassificeringen av landskapets attraktivitet och av områden för friluftsliv och fritidsbebyggel­se är mindre lämplig. Vidare har länsstyrelsen framfört atl formerna för fri­tidsbebyggelsens utveckling bör diskuteras mer ingående. De berörda kommunema har upprättat ett program för fortsalt planeringsarbete enligt

' Kommunema har under år 1978 redovisat eU gemensamt förslag till markdlsposi­tionsplan för Bolmenområdet - "Bolmen 78".

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

106

vilket nödvändiga kompletteringar av utredningsmaterialet skall utföras. Det finns därvid enligt länsstyrelsen anledning all närmare diskutera områ­dets användning för olika ändamål med hänsyn till effekten på vattenkvali­tet. Även möjligheterna att skapa etl fiskevårdsområde som omfattar hela sjön bör övervägas.

Markdispositionsplaneringen för Fegenområdel är enligt länsstyrelsen inriktad på att pågående markanvändning i huvudsak skall bibehållas. Den s. k. Fegenkommittén har lämnat elt för berörda kommuner gemensamt förslag till ställningstagande rörande markanvändningen i området kring Fegen. Förslaget är avsett att ligga till grund för den fortsatta kommunala planeringen. Berörda länsstyrelser har i ett gemensamt yttrande inte haft någon erinran mot förslaget. Gislaveds kommun har fullföQt Fegenkom-mitténs förslag och har antagit en markdisposilionsplan för sin del av om­rådet.

Länsslyrelsen har i sitt yttrande till kommunen över markdispositions­planen uttryckt sin tillfredsställelse över atl konkreta ålgärder till skydd för riksintressena inom Fegenområdel har vidtagits. Länsstyrelsen har emellertid samtidigt erinrat om behovet av fortsatt samråd och samarbete i vissa genomförandefrågor. Till dessa hör bl.a. slutliga förslag till förord­nanden, detaljplanering för stugbyar i Sandvik, anpassning av bebyggelsen till den kulturhistoriskt värdefulla miljön samt bildandet av etl fiskevårds-område. Länsslyrelsen framhåller vidare att försurning av sjöar och vat­tendrag sannolikt ger negativa effekter på fiskbeståndet i Fegen.

Länsstyrelsen har i tidigare yttrande över markdispositionsplanen för Sommenområdet framhållit atl man delar kommunemas uppfattning att fri­luftslivets intressen bör väga tungt, särskilt i de centrala och strandnära delarna av området. Även fiskets belydelse och kraven på skydd för vikti­ga reproduktionsområden bör betonas. Länsstyrelsen har vidare lämnal synpunkter på behandlingen av bebyggelsefrågoma och har därvid efter­lyst bl. a. markreservalioner för fritidsbebyggelse i attraktiva lägen. Läns­styrelsen har också betonat att en översiktlig analys behövs om förutsätt­ningarna för turism i området. Dessutom påtalar länsslyrelsen att nuvaran­de reglering av Sömmens vatten medför negativa effekter på fisket i sjön. Fortsatt planering bör enligt länsstyrelsen ske för Sommenområdet.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landets insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Beträffande Jönköpings län anförs därut­över föQande.

Naturvårdsverket konstaterar att etl omfattande utredningsmaterial har utarbetats för alt belysa Fegenområdets värden från olika synpunkter. När del gäller Bolmen anser verkel att utredningen "Bolmen 76" utgör etl till­fredsställande planeringsunderiag som emellertid bör kompletteras med analyser av olika delområdens tålighet och lämplighet för rekreationsan­läggningar. Anläggningar för friluftslivet i Bolmenområdet bör prioriteras framför att planera för ytterligare fritidsbebyggelse.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

107

Fiskeristyrelsen konstaterar att konkreta planeringsåtgärder inte har kommii lill slånd i syfte atl tillgodose fiskets intressen i länets insjöområ­den. Planeringen för sjöområdena bör därför utvecklas med avseende pä fiskets intressen.

Vättern

Länsslyrelsen konstaterar alt planeringen för områdena kring Vättern har skett med stöd av vissa inlerkommunala samråd. De berörda länssty­relserna har tillsammans med företrädare för försvaret, fiskeristyrelsen och kommittén för Vätterns vattenvård utarbetat etl underiag för plane­ringen. Länsslyrelsen i Örebro län har ställt samman de kommunala pla­nerna till en sammanhängande plan för hela Vänerområdet.

Länsstyrelsen anser att markanvändningsplaneringen för Vätterns kust­område ger en översiktlig bild av den pågående markanvändningen och av de större förändringar i denna som kan bli aktuella. Konflikter om markan­vändningen är enligt länsstyrelsen begränsade varför en fortsatt planering i form av t. ex. områdesplanering bör kunna ske efter behov av resp. kom­mun i samråd med länsslyrelsen. Åtgärder för alt skydda viktiga reproduk­lionsområden för fisket bör enligt länsslyrelsen inarbetas i kommunernas översiktsplaner.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landels insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Beträffande Vättern anförs dämtöver föl­jande.

Planverket instämmer i stort i berörda länsstyrelsers bedömning av det pågående planeringsarbetet och de åtgärder som bör vidtas.

Naturvårdsverket anser att länsstyrelserna och kommunerna bör vidta kompletterande åtgärder för att tillgodose de starka naturvårdsintressena vid Vättern. Härvid avser verkel förordnanden enligt naturvårdslagen samt planmässiga åtgärder för all främja fisket.

Verkel framhåller vidare alt motsättningen mellan de militära intressena och rekrealionsinlressena måsle lösas på ett sådant sätt atl resp. intresse kan tillgodoses.

Fortsatta överläggningar mellan försvarsmakten, berörda länsstyrelser, kommuner och fiskemyndigheter fordras enligt överbefälhavaren för att lösa de konflikter som föreligger mellan den militära skjut verksamheten, friluftslivets och fiskets intressen.

Fiskeristyrelsen framhåller Vätterns slora betydelse för såväl yrkes-som fritidsfisket och konstaterar alt föroreningssilualionen successivt har förbättrats. Nyetablering av industri som påverkar vattenkvaliteten till men för fisket bör enligt styrelsen inte godtas. Styrelsen betonar att fisket i den fortsatta planeringen bör ägnas ökad uppmärksamhet. Yrkesfiskets särskilda markanspråk bör säkerställas i den kommunala planeringen. Konflikterna mellan fisket och den militära verksamhelen bör särskilt upp­märksammas.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

108

Smålands Taberg

Länsstyrelsen erinrar om att man i länsplanering 1974 har påpekat att bevarandeintressena för Smålands Taberg kan komma i konflikt med fram­lida önskemål om utvinning av vissa mineralförekomster. Området omfal­las av ell naturvårdsförordnande lill skydd för landskapsbilden. Länssty­relsen konstaterar atl enligt regeringsbeslut skall gruvbrytning vid Taberg prövas enligt 136 a § byggnadslagen.

Jordbruk

Behovet av en planering med hänsyn till jordbrukels intressen är enligt länsstyrelsen mest framträdande i Jönköpings kommun där önskemålen om exploatering är omfattande och där länets bästa åkermark finns. I ytt­randen över kommunens markanvändningsplan har länsstyrelsen uttalat atl planen synes innebära en rimlig avvägning mellan jordbruks- och läl-ortsintressena. För Vetlanda och Värnamo kommuner bedömer länsstyrel­sen att planeringen kommer att ge ett för jordbruksintressena tillfredsstäl­lande resultat inom rimlig lid. Beträffande Eksjö och Tranås kommuner an­ser länsslyrelsen att det är angelägel atl den översiktliga planeringen kom­mer i gång så atl en allsidig bedömning av tätorternas utveckling bl. a. med hänsyn lill jordbrukel blir möjlig.

Lantbruksnämnden anser att behandlingen av jordbruket i det redovisa­de materialet i allmänhet är allför kortfattad och summarisk.

Skogsbruk

Underiagsmaterialel om skogsbruket har enligt länsstyrelsen inte varil tillfredsställande för kommunernas arbele under planeringsskedet. Läns­slyrelsen uppger emellertid att skogsvårdssiyrelsen har påbörjat en nog­grannare klassificering av skogsmarken.

Länsstyrelsen påpekar atl byggande av kraftledningar leder lill produk­tionsbortfall i skogsbmkel. Inom länsslyrelsen har utarbetats ett förslag till former för samråd vid planeringen av kraftledningar.

Fiske

Länsstyrelsen framhåller atl försurningen av sjöar och vallendrag är all­varligast i de södra och sydöstra delarna av länet. Fiskefaunans samman­sättning har där ändrats i en stor del av vattenområdena. För att man skall kunna rädda de mest hotade eller försurade sjöarna och vattendragen bör enligt länsslyrelsen ökade resurser ställas till förfogande för kalkning. Länsstyrelsen har tillsall en arbetsgrupp med uppgift atl utarbeta förslag till åtgärder mot försurningen.

Fiskeristyrelsen konstaterar atl fiskels intressen har behandlats mycket kortfattat av de berörda kommunerna. Samtliga nio kommuner i länet som berörs av områden av särskill inlresse för fisket bör i del fortsatta arbetet redovisa hur man avser all säkerställa fiskets intressen. Fiskeristyrelsen

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

109

delar länsstyrelsens uppfattning alt särskilda åtgärder vidtas för atl lösa problemen med bl. a. försurning och förorening av sjöar och vallendrag.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Inom länet pågår enligt länsslyrelsen arbele med översiktliga naturinvenle­ringar för resp. kommun. Detla arbete skall genom länsstyrelsens försorg resultera i en samlad redovisning av skyddsvärd natur i länet.

Länsstyrelsen anger vidare alt länsmuseet på uppdrag av kommunerna utför kulturhistoriska bebyggelseinvenleringar som skall ligga lill grund för kommunala kulturvårdsplaner.

De åtgärder som har vidtagits kan enligt länsslyrelsen i allmänhet anses tillfyllest för alt tillgodose riksintressena. Länsslyrelsen understryker dock behovet av ökade resurser för atl man inom rimlig lid skall kunna ge­nomföra de av kommunerna föreslagna förordnandena.

Naturvårdsverket bedömer all planeringsskedet har gett etl i huvudsak goll resultat i länet. Del är enligt verket av största vikt att naturinvenle­ringar ligger till grund för kommunöversikter och markdispositionsplaner. Arbelel med en länstäckande nalurvårdsplan saml säkerställandet av riks­intressena bör enligt verkel ges hög prioritet.

Fritidsbebyggelse

Länsstyrelsen konstaterar att antalet fritidshus i länet ökade från 9200 lill 13 900 under perioden 1970-1975. Fritidsbebyggelse är i allmänhet be­lägen nära sjöarna. Mindre än 5 % av de fritidshus som har tillkommit un­der femårsperioden ligger i område med fastställd detaljplan. Ett fortsalt byggande inom de sjönära områdena som inte har sin utgångspunkt i den planmässiga bedömningen kommer enligt länsslyrelsen sannolikt att leda till konflikter med bl. a. naturvård och friluftsliv. Delta innebär på lång sikt en dålig hushållning med länets resurser för rekreation.

Länsslyrelsen intar en positiv attityd till fritidsbebyggelse eftersom man anser att attraktiva alternativ behövs till en fortsatt fritidsbebyggelseex­ploatering vid landets kuster och skärgårdar. Länsstyrelsen anser alt möj­ligheterna lill bebyggelseutveckling skall utredas fömtsättningslöst. Vid upprättande av markdispositionsplaner bör fritidsbebyggelse medges i en utslräckning som inte innebär väsentiiga inskränkningar för övriga intres­sen.

Täktverksamhel

Inom länet finns ett betydande antal torvtäkter. Länsstyrelsen framhål­ler alt länets torvmarker i vissa fall är intressanta från naturvårdssyn­punkt. Enligt länsstyrelsens uppfattning bör redan nu en kraftigare styr­ning av verksamheten eftersträvas så att man fåren bättre hushållning med tillgängligt material.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

110

Försvar

Länsstyrelsen har haft regeringens uppdrag atl utreda den konflikt om markens användning som uppstod genom militära önskemål om utvidgning av Skillingaryds skjutfält i Vaggeryds kommun. Länsslyrelsen har härvid försökt atl verka för en rimlig avvägning mellan de civila och militära in­tressena. Det av länsstyrelsen förordade alternativet berör Svenarumsåsen som är av riksintresse för den vetenskapliga naturvården. Länsstyrelsen anser dock att delta intresse bör kunna tillgodoses inom ramen för styrel­sens förslag.

Vaggeryds kommun avvisar såväl armécbefens förslag till utvidgning av skjutfällel som länsstyrelsens kompromissförslag. Kommunen anser bl. a. att bullerfrågorna inte har uppmärksammats tillräckligt. Det är enligt kom­munen nödvändigl att utreda de ölägenheter som bullret förorsakar befolk­ningen i de närbelägna tätorterna.

Överbefälhavaren framhåller atl försvarsmakten har behov av ytterliga­re mark i Vaggeryds kommun.

Planverket konstaterar att försvaret ställer anspråk på nya markområ­den på flera håll i landet. Allvariiga motsättningar mellan civila och militä­ra intressen har inte kunnat lösas i samband med utredningarna om en ut­vidgning av Skillingaryds skjutfält. Verket har tidigare uttalat att arrende-ring av mark, ökat samutnyttjande och ökad användning av simulatorer kan minska försvarels markbehov. För bl.a. Skillingaryds skjulfält torde dock sådana lösningar inte finnas enligt planverket.

6.6 Kronobergs län

Redovisat material

I samtliga åtta kommuner i Kronobergs län antog kommunfullmäktige program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra ålgärder. Regeringen tog ställning till programmen genom beslut län för län under våren 1975. För Kronobergs län fattades beslul den 27 februari 1975.

Samtliga kommuner i Kronobergs län har redovisat sitt arbete under pla­neringsskedet med atl fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

I Kronobergs län omfaltas Åsnen-Mienområdet, Möckeln och Bolmen av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Länet berörs även av det primära rekreationsområdet Åsnen-Listerlandet.

Alvesta, Tingsryds och Växjö kommuner har gemensamt redovisat en av resp. fullmäktige antagen markdlspositionsplan för Åsnen-Mienom­rådet. För samordning av planeringen av det primära rekreationsområdet

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

111

Åsnen-Listerlandet har en samarbetsgrupp bildats med representanter för samtliga berörda kommuner i Kronobergs, Blekinge och Kristianstads län.

Älmhulls och[REDACTED_EFTERNAMN] kommuner har gemensamt utarbetat en markdis­posilionsplan för området kring sjön Möckeln. Planen har antagils av full­mäktige i resp. kommun.

För sjön Bolmen och dess omgivningar har en planeringskommitté med representanter för[REDACTED_EFTERNAMN], Gislaveds, Hylte och Värnamo kommuner ut­arbetat ett program för markdispositionsplanering i kommunerna.[REDACTED_EFTERNAMN] kommun har godkänt programmet.

Av fullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kommunerna har vidtagit eller avser atl vidta för alt genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnals av Alvesta,[REDACTED_EFTERNAMN]. Tingsryds, Växjö och Älmhulls kommuner.

Länsstyrelsen i Kronobergs län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningarna samt i yttrande lill ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under plane­ringsskedet. Preliminärt sammanfallande yllrande har avgelts av länssly­relsen den 29 augusti 1977. Detla har tillsammans med länsstyrelsens övri­ga redovisning sänts för yttrande till landstinget och för kännedom lill kommunerna. Slutligt sammanfattande yttrande har avgelts av länsslyrel­sen den 17 oktober 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats yttranden från landstinget, vägförvaltningen, lantbruksnämnden, skogsvårdsstyrelsen och Lantbru­karnas länsförbund i Kronobergs län.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fi. (Se avsniu 1.)

Kommunerna har beretts tillfälle atl komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts lillfälle att komma in med synpunkter på verkens yttranden. I Kronobergs län har synpunkter lämnals av Växjö kommun.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets ulfall

Länsslyrelsen konstaterar alt samtliga kommuner i länet har upprättat kommunöversikter enligt anvisningarna. Kommunöversiklerna är väl för­ankrade i kommunerna. De angivna riksintressena har i stor utsträckning behandlats i överensstämmelse med vad som angavs i de kommunala pro­grammen för fullföQande av riktlinjerna för hushållning med mark och vat­ten. Urvalet av riksintressen under programskedet skedde emellertid en­ligt länsslyrelsen utan klara utgångspunkter och under lidspress. Det är därför enligt länsstyrelsen viktigt att riksintressena senare kan bli föremål

Prop. 1978/79:213   Bilagal

112

för vissa omprövningar.

Av länets åtta kommuner har enligt länsstyrelsen sju på olika sätt be­handlat förhållandet mellan ny permanentbosättning på landsbygden och tillgången på olika slag av service, kommunikationer och arbetstillfällen. De problem som på detla sätl aktualiseras i kommunöversiktema och som rör sambanden med regionalpolitisk planering m. m. kommer enligt läns­slyrelsen alt bevakas fortlöpande i samband med länsplaneringen, den re­gionala trafikplaneringen och särskilda projekt som länsstyrelsen med­verkar i.

Länsstyrelsen stryker krafligl under statsbidragens betydelse för plane­ringens genomförande. Bidragen har haft en allmänt stimulerande effekt och har i många fall varit en förutsättning för engagemang i planeringsfrå­gor som enligt länsstyrelsen ligger helt eller delvis utanför det direkta kom­munala intressområdel.

Länsstyrelsen betonar atl den fysiska riksplaneringen avsevärt har ökat medvetenheten om planeringsfrågorna utanför tätortsområdena. Många problem är dock olösta, t. ex. vad gäller fritidsbebyggelsens utveckling och de primära rekreationsområdenas utbyggnad.

Landstinget konstaterar att den fysiska riksplaneringen behandlar över­siktliga planeringsfrågor och bebyggelsefrågor utanför lälortema. Den kommunala tätortsplaneringen och frågor om industri m. m. bör enligt landstinget också behandlas inom ramen för den fysiska riksplaneringen.

Bolmen. ÅsnenMien och Möckeln

Berörda kommuner i Bolmenområdet har i en gemensam rapport (Bolmen 76) lämnat bl.a. en allmän beskrivning av området samt förslag lill ut­gångspunkter för fortsatt planeringsarbete. Länsslyrelsen påpekar att man i lidigare yttranden har framhållit Bolmenutredningens värde som plane­ringsunderlag. Del är enligt länsstyrelsen angeläget all planeringsarbetet bedrivs så att en markdisposilionsplan för Bolmenområdet kan föreligga enligt det tidsschema som har redovisats av kommunerna.'

Länsstyrelsen konstaterar all den mesl omfattande fritidsbebyggelsen i länet finns vid Bolmen. Kommunerna har antagit en efterfrågan på ca 1 000 nya fritidshus i området inom en lidsperiod av 15-20 år. Länsstyrelsen förutsätter att en närmare avvägning mellan antalet fritidshus och övriga markanspråk inom Bolmens närområde sker i del fortsatta planeringsarbe­tet. Planeringen bör enligt länsslyrelsen bedrivas med hänsyn lill att områ­det är av potentiellt intresse som rekreationsområde för befolkningen i hela Sydsverige. Vidare bör bebyggelse planeras så att ytterligare utsläpp av avloppsvatten i sjön inte sker eftersom Bolmen inom några år kommer atl vara vattentäkt för en stor del av Skåne.

' Kommunerna har under år 1978 redovisat ett gemensamt förslag till markdisposi­lionsplan för Bolmen-området - "Bolmen 78".

Prop. 1978/79:213    Bilagal

113

Länsstyrelsen anser all markdispositionsplanen för sjön Möckeln och dess strandområden uttrycker en allmän restriktivitet mot spridd fritidsbe­byggelse. Utvecklingen av fritidsbebyggelse har hillills varit ganska mått­lig i området. Kommunerna är enligt länsstyrelsen f. n. inte beredda att ställa i ordning planlagd mark för fritidsbebyggelse.

Naturvårdsintressena inom Möckelnområdet är enligt länsstyrelsen en­dasl översiktligt kartlagda. Det har i samband med planeringsarbetet fram­kommit atl sjön har större belydelse för fågellivet än vad som har varit känt tidigare. En inventering av fågellivet utförs därför på uppdrag av läns­styrelsen. Friluftslivets intressen är enligt länsstyrelsen relativt väl till­godosedda i markdispositionsplanen och i kommunöversiktema. Länssly­relsen påpekar alt Möckelsnäs utgör ell attraktivt läge för en turistanlägg­ning inom området. Flera utredningar om en sådan turist- och friluftslivs­anläggning har genomförts men man har inte kunnal finna någon lösning på bl. a. frågan om huvudmannaskap för anläggningen.

Beträffande Åsnen-Mienområdet har enligt länsslyrelsen bl.a. en sär­skild utredning om turism och rekreation (Åsnen-Mienutredningen 1976) legal till grund för den markdisposilionsplan som har antagits av Alvesta, Tingsryds och Växjö kommuner. Utredningen har genomförts av en sam­ordningsgrupp med representanter för berörda kommuner och länsstyrel­sen. Länsslyrelsen konstaterar att markdispositionsplanen i hög grad är in­riktad på atl bevara områdets nuvarande karaktär eftersom inga större för­ändringar i pågående markanvändning förväntas inom överblickbar lid.

Behovet av alt säkerställa mark för friluftslivet inom Äsnen-Mienområ-del har enligt länsstyrelsen beaktats både i markdispositionsplanen och ge­nom restriktiva riktlinjer i kommunöversikterna mot bebyggelse inom ett avstånd på mellan 500 och 2000 m från strandlinjen. Länsstyrelsen fram­håller alt även det småkuperade och sjörika området mellan Åsnen och Mien är av stort värde för friluftslivet. Tingsryds kommun har inte bedömt del som möjligt all ge delta område särskilda bebyggelsereglerande riktlin­jer i kommunöversikten, vilket enligt länsslyrelsen vore önskvärt.

Länsstyrelsen påpekar all Åsnen-Mienområdet innehåller flera riksin­tressen för naturvården. Några säkerställandeåtgärder enligt naturvårdsla­gen har inte genomförts under planeringsskedet. Länsstyrelsen betonar atl frågan om Åsnens reglering måste lösas på ett från miljösynpunkt tillfreds­ställande sätt för att sjön skall behålla sin attraktivitet för friluftslivet.

Åsnen-Mienområdet utgör en belydande del av det primära rekrea­tionsområdet Åsnen-Listerlandet för vilket ett planeringsprogram har ut­arbetats av de berörda kommunerna i Kronobergs, Blekinge och Kristian­stads län. Länsslyrelsen påpekar atl förutsättningarna för atl vidta särskil­da åtgärder i syfte all utveckla rekreationsområdet är oklara, bl. a. belräf­fande frågor om huvudmannaskap och finansiering. 1 kommunerna råder det enligt länsslyrelsen stor osäkerhet huruvida det är en kommunal upp­gift att uppföra och driva turist- och rekrealionsanläggningar. Kommuner-

 8   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213    Bilagal

114

na menar dock alt turismen ger förutsättningar för att bevara en levande landsbygd och att den kan vara elt medel för att stödja och förbättra servi­cen i glesbygderna. Länsstyrelsen bedömer att kommunerna avvaktar åt­gärder från staten, t. ex. nya former av statsbidrag.

Tillgången på stugor för korttidsuthyrning är enligt länsslyrelsen otill­räcklig inom det primära rekreationsområdet och efterfrågan på sådana stugor kommer troligen atl öka. Länsstyrelsen påpekar att slugbyanlägg-ningar kan vara ell sätt att öka övernatlningskapaciteten, men menar atl olika säsongsförlängande åtgärder samtidigt är nödvändiga. Förutsättning­arna för att bygga mindre grupper av stugor, t. ex. i anslutning till enskilda lantbruk, bör enligt länsstyrelsen ytterligare belysas.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen för landets insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Beträffande Kronobergs län anförs därut­över föQande.

Naturvårdsverket anser alt del är särskill angeläget atl insatser för att bevara värdefull natur vid sjöarna Möckeln och Åsnen görs parallellt med åtgärder för atl kanalisera friluftslivet. Vidare bör man enligt verket priori­tera anläggningar för friluftslivet i Bolmenområdet framför all planera för yllerligare fritidsbebyggelse.

Del planerings- och utredningsmaterial som har presenterats för länets insjöområden utgör enligt nalurvårdsverket i huvudsak ett tillfredsställan­de planeringsunderlag. Materialet bör emellertid kompletteras med analy­ser av olika delområdens tålighet och lämplighet för rekreationsanlägg­ningar.

Fiskeristyrelsen konstaterar att fisket har berörts i markdisposilionspla-nema för länels insjöområden. Konkrela planeringsåtgärder har emellertid inte kommit till stånd. Planeringen för sjöområdena bör enligt styrelsen ut­vecklas med avseende på fiskets intressen. Fiskeristyrelsen betonar sär­skilt del önskvärda i planering för fritidsfisket inom Åsnen-Mienområdet där fisket torde kunna ulvecklas till en av de dominerande aktiviteterna.

Jordbruk

Länsstyrelsen konstaterar alt sex av länets åtta kommuner har redovisat särskilda riktlinjer i kommunöversiktema för de bästa jordbruksområdena. Samtliga kommuner har dessutom angett generella riktlinjer för hur jord­brukets intressen skall beaktas.

Konflikter mellan jordbruksintressen och tätortsutbyggnad förekommer enligt länsstyrelsen i begränsad omfattning i länet. Lantbruksnämnden an­ser att problemen i regel kan lösas. Kommunema har enligt länsstyrelsen fått ökad förståelse för jordbrukel och dess betydelse genom arbetet med kommunöversiktema.

Skogsbruk

Länsslyrelsen konstaterar atl den största delen av Kronobergs län be-

Prop. 1978/79:213    Bilagal

115

slår av produktiv skogsmark. Inom delar av dessa områden kan bebyggel­se tillåtas utan olägenhet för skogsbruket. Detta gäller även inom de hög­produktiva skogsområdena. Förhållandena gör det enligt länsslyrelsen nästan omöjligt att avgränsa områden med särskilda riktlinjer för skogs­brukel. Skogsbruket har enligt länsstyrelsen i kommunöversiktema beak­tats genom generella riktlinjer enligt skogsvårdsstyrelsens rekommenda­tioner. Ny bebyggelse inom större sammanhängande skogsområden bör således undvikas. Bebyggelse bör lokaliseras i anslutning till befintiig be­byggelse, vid ägoslagsgränser samt till skogsmark med låg produktionsför­måga.

Länsstyrelsen anser att friluftsliv och skogsbruk ofta kan kombineras utan större restriktioner för skogsbruket. I livligt frekventerade skogsom­råden nära tätorter eller större fritidsanläggningar kan dock inskränkningar i skogsbruket erfordras.

Skogsvårdsstyrelsen anser all den spridda bebyggelsen utgör den största inskränkningen i skogsbrukets produktionsmöjligheter. Också kraftled­ningsgalor förorsakar ofta onödigt stora intrång i skogsbruket.

Skogsbrukets samhällsekonomiska betydelse och den befarade brislen på skogsråvara är enligt länsstyrelsen starka motiv för atl man skall be­gränsa intrången på skogsmark. Skäl talar därför för att man genomför en noggrann analys av hur olika exploateringsföretag och andra inskränkning­ar i skogsbruket inverkar på skogens avkastning. Av särskill intresse är härvid atl analysera hur elt rationellt skogsbruk, fritidsbebyggelse och fri­luftsliv skall kunna förenas.

Fiske

Del kan enligt länsslyrelsen utiäsas av de kommunala redovisningarna alt del är elt kommunalt intresse att fiskevårdsområden bildas för i första hand de vatten som är av riks- och länsintresse. Några konkreta bevaran­de- eller utvecklingsåtgärder för fisket har inte genomförts under plane­ringsskedet. Länsstyrelsen framhåller emellertid alt riktiinjer för områden av stort intresse för friluftslivet även tillgodoser fiskets intressen. Behovet av åtgärder för fisket bör enligt länsstyrelsen ytterligare klargöras.

Fiskeristyrelsen anser atl det är positivt alt flera kommuner har upp­märksammat behovet av att bilda fiskevårdsområden. Styrelsen anser emellertid att fiskets intressen inte har beaktats tillräckligt i länet. Samtliga kommuner som berörs av fiskets viktigare områden bör i del fortsatta ar­betet redovisa hur man avser alt skydda dessa områden.

Naturvård, frUuflsliv och kulturminnesvård

Inom länet redovisas enligt länsstyrelsen sammanlagt 24 områden av riksintresse för den vetenskapliga naturvården och 3 områden av riksin­tresse för friluftslivet. För 7 av områdena finns gällande förordnanden om naturreservat. Sådana förordnanden beräknas kunna bli genomförda för

Prop. 1978/79:213   Bilagal

116

flertalet övriga områden under de närmaste åren.

Länsslyrelsen anser att riktlinjerna i kommunöversiktema i stort sett tillgodoser naturvårdens och friluftslivels intressen. Enighet har som regel rått mellan länsstyrelsen och kommunema om vilka områden som bör sä­kerställas med förordnanden enligt naturvårdslagen.

Kulturminnesvårdens intressen har enligt länsstyrelsen inte kunnal till­räckligt klargöras och beaktas. Enbart riktlinjer i kommunöversikt är många gånger otillräckligt för atl säkerställa dessa intressen. Resurser be­hövs för att utarbeta en kullurminnesvårdsplan för länet. Vidare behöver kulturminnesvårdens speciallagstiftning förslärkas vad gäller möjligheter­na all bevara kulturhistoriskt värdefulla miljöer.

Länsstyrelsen betonar atl den starka försumingen av länets sjöar kräver genomgripande samhällsinsatser. De åtgärder som vidtas genom alt man kalkar sjöama är otillräckliga för att på längre sikt motverka försurningen. Länsstyrelsen avser atl mer systematiskt kartlägga situationen och föreslå åtgärder på kort och lång sikt.

Naturvårdsverket bedömer alt arbelel under planeringsskedet har gett etl i huvudsak godtagbart resultat i länet vad gäller naturvården. Verkel framhåller värdet av länets nalurvårdsplan. Planen bör dock enligt verkel kompletteras med en rullande ålgärdsplan.

Fritidsbebyggelse

Länsstyrelsen konstaterar alt det enligt lantmäteriets inventering vid årsskiftet 1975/1976 fanns drygt 10000 fritidshus i länet. Den åriiga tillväx­ten är ca 400 hus varav en stor del är byggnader som tidigare har varil per­manenlbosläder. Länsstyrelsen konstaterar också atl den mellersta och sydöstra delen av länet berörs av etl av de fem s. k. sjörika inlandsområ­den, som i rapporten (SOU 1971:75) Hushållning med mark och vallen anges som lämpliga utvecklingsområden för fritidsbebyggelse.

Efterfrågan på mark för fritidsbebyggelse i länet kommer enligt länssty­relsen sannolikt atl öka, bl. a. som en följd av den restriktiva inställningen till fritidsbebyggelse i kustområdena. Länet har goda fömtsättningar för fritidsbebyggelse. Länsstyrelsen anser emellertid atl det är angeläget att utbyggnaden av fritidsbebyggelse sker med beaktande av övriga markan­språk, t. ex. de areella näringama och friluftslivet.

Arbelel med markdisposilionsplaner och kommunöversikter har enligt länsstyrelsen lett till en ökad kännedom om fritidsbebyggelsen i länet. In­tresset i kommunema för en ökad planläggning för fritidsbebyggelse är dock enligt länsstyrelsen begränsat, främst av ekonomiska skäl. Däremot är kommunema som regel positiva till mindre grupper av fritidsbebyggelse som inte kräver gemensamma anläggningar eller fastställd detaQplan samt lill gles fritidsbebyggelse. Med denna inställning kommer enligt länsstyrel­sen sannolikt den dominerande delen av tillskotlet av fritidsbebyggelse att ske i form av glesbebyggelse eller begränsad tätbebyggelse. Det är således

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

117

enligt länsstyrelsen tveksamt om vidtagna planeringsåtgärder leder lill en sådan planmässig utveckling av fritidsbebyggelsen som förordas i riktlin­jerna för den fysiska riksplaneringen.

Länsstyrelsen berör olägenheter med en omfattande spridd fritidsbebyg­gelse, bl. a. den slora markkonsumlionen och inskränkningar för skogsbru­ket. Inom vissa delar av länet, exempelvis vid de större sjöama, bör enligt länsstyrelsen mer bestämda riktlinjer anges för den spridda fritidsbebyg­gelsen. Planlagd mark för fritidsbebyggelse bör tillhandahållas i större om­fattning och i en skala som är anpassad lill de lokala bebyggelse- och miljö-förutsättningama.

Länsstyrelsen betonar att fritidsbebyggelsens utveckling behöver utre­das och diskuteras ytterligare. Nya former av fritidsbebyggelse bör ut­vecklas varvid särskilt kommunemas möjligheter att påverka lokalisering­en bör beaklas. Länsslyrelsen avser att i samarbete med övriga länsstyrel­ser i södra Sverige, med kommunema och andra intressenter undersöka al­temativa former för ytterligare fritidsbebyggelse i länet.

Naturvårdsverket anser att mer bestämda riktlinjer bör anges av kom­munema för den spridda fritidsbebyggelsen. Naturvårdens och friluftsli­vets intressen är enligt verket i vissa fall otillräckligt beaktade, bl. a. inom del riksintressanta Åsnen-Mienområdet.

Kraftledningar

En fortsatt utbyggnad av kraftledningsnätel innebär enligt länsstyrelsen väsentliga förändringar i landskapet och betydande intrång i pågående markanvändning, främst för skogsbruket. Länsstyrelsen framhåller alt det är angeläget att samråden förbättras vid planering av nya ledningar och att konsekvensema av ledningssträckningama blir noggrant utredda, t. ex. ge­nom atl man upprättar altemativa förslag till sträckningar. Förelrädare för berörda intressen bör ges möjlighet atl påverka linjesträckningarna i etl ti­digt skede av planeringen.

Försvar

Länsstyrelsen konstaterar att länet rymmer etl stort antal försvarsan­läggningar samt ell antal övningsfält. Kommunerna har enligt länsstyrel­sen i allt väsentligl följt anvisningarna för redovisningen. Några påtagliga markanvändningskonflikler föreligger inte i anslutning till de militära in­tresseområdena.

6.7 Kalmar län

Redovisat material

I samtliga 12 kommuner i Kalmar län antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli

Prop. 1978/79:213   Bilagal

118

fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen tog ställning till programmen genom beslut län för län under våren 1975. För Kalmar län fattades beslul den 17 april 1975.

Samtliga kommuner i Kalmar län har redovisat sitt arbete under plane­ringsskedet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

Av kommunfullmäktige antagna kommunomfattande markdispositions­planer har redovisats av Borgholms, Emmaboda, Högsby, Mönsterås, Mörbylånga, Nybro, Oskarshamns, Torsås och Vimmerby kommuner.

I Kalmar län omfattas kusten och Öland av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Kusten nort om Simpevarp i Oskarshamns kommun har härvid betecknats som obruten kust, medan kuststräckan söder därom har betecknats som övrig kust. Länet berörs även av de primära rekrea­tionsområdena Öland och Småland-Östgöla skärgård.

Mönsterås, Oskarshamns och Torsås kommuner har behandlat kustom­rådet i sina kommunomfattande markdispositionsplaner. Västerviks kom­mun har redovisat av kommunfullmäktige anlagen markdisposilionsplan för sitt kustområde. Kalmar kommun har inte redovisat någon markdispo­silionsplan för kustområdet inom kommunen.

För det primära rekreationsområdet Småland-Östgöla skärgård har planeringsarbete bedrivits av en kommitté, Kalmar och Östergötlands läns skärgårdsutredning (KÖSU), bestående av representanter för berörda kommuner och länsstyrelser. En slutrapport frän kommittén redovisades i juni 1976.

För Öland har Borgholms och Mörbylånga kommuner redovisat kom­munomfattande markdispositionsplaner. Något särskilt planeringsarbete med anledning av att Öland är ett primärt rekreationsområde har inte redovisats.

Områdesplaner vilka har antagits av kommunfullmäktige har redovisats för Borgholm - Köpingsvik och Högsrum - Rälla - Stora Rör i Borgholms kommun, för Stora Rör - Mörbylånga i Mörbylånga kommun och för Frödinge tätort i Vimmerby kommun. Av fullmäktige godkända områdes­planer har redovisats för Torsås, Söderåkra, Gullabo och Bergkvara i Torsås kommun.

Program för hushållning med jordbruksmarken har inte redovisats av någon av de sex berörda kommunerna i länet.

Borgholms och Mörbylånga kommuner har emellertid redovisat av full­mäktige behandlade s, k. lätortsprogram vilka anger utbyggnadsområden för de mindre tätorterna i kommunerna.

Av fullmäktige godkända redovisningar för ålgärder som kommunerna har vidtagit eller avser att vidta för atl genomföra den fysiska riksplaneringens intentioner har lämnats av Kalmar, Oskarshamns och

Prop. 1978/79:213   Bilagal

119

Vimmerby kommuner.

Länsstyrelsen i Kalmar län har ställt samman och utvärderat de kommu­nala redovisningarna samt i yttrande till ämbetsverken och regeringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under planeringsske­det. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetts av länsslyrelsen den 26 september 1977. Delta har tillsammans med länsstyrelsens övriga redo­visning sänts för yttrande till landstinget och för kännedom lill kommuner­na. Slutligt sammanfattande yttrande har avgelts av länsstyrelsen den 14 november 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats yttranden från försvarsom­rådesbefälhavaren för Östergötlands försvarsområde, försvarsområdesbe­fälhavaren för Kronobergs och Kalmar försvarsområde, vägförvaltningen, lantbruksnämnden, skogsvårdssiyrelsen, fiskeriintendenten i Österhavets distrikt, landstinget samt Lantbrukarnas länsförbund i norra och södra Kalmar län. Vidare har länsslyrelsen bifogat överlantmälarmyndighetens fritidshusinvenlering år 1976, samt länsstyrelsens promemoria angående program för hushållning med jordbruksmarken.

Yttranden över del redovisade materialet har lämnals av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer, m.fl. (Se avsnitt 1.)

Kommunerna har beretls lillfälle atl komma in med kompletterande synpunkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbets­verkens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle att komma in med synpunkter på verkens yttranden. I Kalmar län har synpunkter lämnals av Borgholms, Hultsfreds, Mörbylånga och Västerviks kommuner.

Remissinstansernas synpunkter

Allmäni om planeringsskedets utfall

Länsslyrelsen anser att de markdisposilionsplaner och kommunöver­sikler som kommunerna har utarbetat med ett par undanlag beaktar den fysiska riksplaneringens riktlinjer. Vissa brister föreligger dock mera gene­rellt i kommunernas redovisningar. Della gäller främsl åtgärdsprogram för hur den fysiska riksplaneringens intentioner skall fullföljas och program för hushållning med jordbruksmarken. Länsstyrelsens allmänna bedöm­ning är ändå alt kommunerna har lagt ner elt omfatlande och engagerat arbete på att utarbeta planer och riktlinjer för att säkerställa riksintressena. Arbetet har enligt länsstyrelsen i slor utslräckning kommit att behandla markanvändningsfrågor av allmänt intresse vid sidan av de direkta riks­planefrågorna. Planeringsarbetet har ökat förståelsen för behovel av lång­sikliga och allsidiga bedömningar av lämplig användning av mark och vatten.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

120

Obruten kust

Väslerviks och Oskarshamns kommuner har genomfört planeringen för det s. k. obrutna kustområdet på elt sätl som enligt länsslyrelsen i stort tillgodoser de av statsmakterna uppställda riktlinjerna. Planeringen för turism och friluftsliv bör emellertid drivas vidare och i första hand syfta lill atl avgränsa områden inom vilka mer aktiva åtgärder bör vidtas samt utveckla program och tidsplan för sådana ålgärder. Länsstyrelsen pekar särskill på alt utvecklingen av den s. k. basorten Loftahammar i Västerviks kommun måsle studeras ingående. För att förutsättningarna för rekreation inom det obrutna kustområdet skall kunna tas till vara krävs enligt länssty­relsen investeringar i turistanläggningar.

Kommunernas planer för kustområdet och för utvecklingen av del pri­mära rekreationsområdet stämmer enligt länsstyrelsen överens med de regionalpolitiska målen för kustområdet. Det finns dock risk för alt utveck­lingen av turism och friluftsliv, främst det ökande båtlivet kan komma i konflikt med yrkesfiskets intressen i skärgårdsområdet. Länsslyrelsen stryker under alt området måsle ulvecklas på etl sådant säll att även den bofasta befolkningens intressen tillgodoses.

Kommunema inom det obrutna kustområdet har enligt länsstyrelsen accepterat de restriktioner som gäller i detta område mot lokalisering av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. Länsstyrelsen betonar att dessa restriktioner stärker motiven för regionalpolitiskt slöd till etablering av annan industri inom området.

I syfte att utreda förutsättningarna för den bofasta befolkningen i skär­gårdsområdet främsl vad gäller arbele och service påbörjade länsstyrelser­na i Kalmar och Östergötlands län i samverkan ell utredningsarbete. Arbelel pågår fortfarande. Länsstyrelsen framhåller alt enligt en del­rapport från utredningsarbetet bör ell mål vara alt skapa förutsättningar för att behålla en bofast befolkning i skärgården av minsl nuvarande storlek. Länsslyrelsen konstaterar all utvecklingen av det primära rekrea­tionsområdet påverkar möjligheten att uppnå ell sådant mål. Samtidigt är enligt länsstyrelsen en levande skärgård en förutsättning för att området skall vara attraktivt och kunna utnyttjas för turism och friluftsliv.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de obrutna kustområdena i landet redovisas i avsnitt 4.1. Belräffande Kalmar län anförs därulöver följande.

Naturvårdsverket accepterar inte den av KÖSU förordade principen att ange utvecklingsområden för turism från basorter på fastlandet genom inner- och mellanskärgården till ytlerskärgården. Verket betonar atl yt­lerskärgården är olämplig för friluftsliv bl.a. på grund av avsaknaden av hamnar, del oskyddade läget och den slitagekänsliga naturen. Friluftslivet bör enligt verkel styras mot fasllandskuslen och innerskärgården.

Planverket konstaterar att enligt den inventering som har genomförts av lantmäteriverket var netloökningen av fritidshus under perioden 1970-

Prop. 1978/79:213    Bilagal

121

1975 34% inom del obrutna kustområdet i Kalmar län.

Såväl naturvårdsverket som planverket anser atl Väslerviks kommun inte har iakttagit tillräcklig restriktivitet när det gäller alt tillåta ytterligare enskild fritidsbebyggelse inom det obrutna kustområdet. Kommunen har enligt verken föreslagit omfatlande fritidsbebyggelse i områden som inte bör exploateras.

Föreslagen tät fritidsbebyggelse kan enligt planverket i vissa fall minska tillgängligheten till de viktiga bevarandeområdena och utvecklingsområde­na för friluftsliv. Verket anger som exempel Stora Asko och Helgerum-Porsö. Kvarvarande friområden i anslutning lill Loftahammar bör enligt planverket inte tas i anspråk för fritidsbebyggelse ulan reserveras för friluftsliv och turism. Planverket anför dessutom liksom länsstyrelsen att ny fritidsbebyggelse inom bekvämt pendlingsavslånd från Väslerviks tät­ort är olämplig med hänsyn till risken för omvandling av fritidsbebyggelse till permanenlbosläder.

Planverket ställer sig i princip bakom de gemensamma planeringsrikt­linjer som har dragits upp för Småland-Östgöla skärgård. Verket anser att kustulredningen kan ligga lill grund för den fortsatta kommunala planering­en. Berörda kommuner bör enligt verket utarbeta åtgärdsprogram som anger inriktning och prioritering av åtgärder för de utvecklingsområden som har angetts i KÖSU:s zonplan. En områdesplanering bör enligt verket genomföras med dessa ålgärdsprogram som grund.

Väslerviks kommun framhåller alt avvägningen mellan fritidsboende och friluftsliv ar en väsentlig fråga i kommunens planering. Inom kom­munen finns vikliga rekreationsområden samtidigt som efterfrågan på fri­tidshus är slor i kustområdet. Den övervägande delen av tillskottet av fritidshus under perioden 1970-1975 har enligt kommunen varit föremål för en planmässig bedömning.

Övrig kust

Oskarshamns och Torsås kommuner har enligt länsslyrelsen för sina resp. kustområden redovisat markdispositionsplaner på ell sådant sätl att man får en översiktlig bild av den långsikliga markanvändningen. Mönster­ås kommun har också redovisat en markdisposilionsplan för kustområdet i kommunen, men har enligt länsstyrelsen i kommunöversikten lagt ut stora s. k. utredningsområden utmed kusten. Inom dessa områden är enligt länsstyrelsen den långsiktiga markanvändningen inte klarlagd. Kalmar kommun avser atl upprätta en områdesplan för den norra delen av kommu­nens kustområde. Motsvarande planering bör enligt länsslyrelsen också genomföras för det södra kustområdet i kommunen.

Planverket anser i likhet med länsstyrelsen att Mönsterås och Kalmar kommuner bör klarlägga den långsikliga markanvändningen i sina kustom­råden med hänsyn lill naturvårdens och friluftslivets intressen.

Friluftslivets, kulturminnesvårdens saml naturvårdens intressen inom

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

122

del s.k. övriga kustområdet har enligt länsslyrelsen beaktats på ett till­fredsställande sätl genom riktlinjer i kommunöversikterna och förslag till förordnanden enligt naturvårdslagen. Kommunöversikterna redovisar i allmänhet också en restriktiv inställning till ny fritidsbebyggelse. Länssty­relsen är dock tveksam lill lämpligheten av delar av den planerade fritids­bebyggelsen inom kustområdet i Torsås kommun. Länsslyrelsen anger vidare atl oklarhet råder om den avsedda markanvändningen i de områden som enligt kommunöversikterna skall bli föremål för områdesplanering i Mönsterås och Kalmar kommuner.

De planeringsåtgärder som Oskarshamns kommun föreslår för området i närheten av kärnkraftverket i Simpevarp är enligt länsstyrelsen lämpliga och visar inte på några konflikter med andra verksamheter.

Ett område vid Mönsterås bruk har enligt länsslyrelsen redovisats som utredningsområde där industrins markanspråk skall vägas mol jord- och skogsbruksintressen, friluftslivets intressen och önskemål om bebyggelse. Inga ytterligare markreservationer för miljöstörande industri anges inom det s. k. övriga kustområdet i länet. Den befintliga och föreslagna markan­vändningen för kustområdet söder om Kalmar innebär dock enligt länssly­relsen inte hinder för eventuell framlida industrilokalisering. Planverket anser att industriområdet i anslutning till Mönsterås bruk bör avgränsas med beaktande av de starka bevarandeintressen som finns i närheten.

Länsslyrelsen bedömer sammanfattningsvis alt kommunerna i den hit­tills ulförda planeringen för del s. k. övriga kustområdet har redovisat godtagbara avvägningar mellan olika markanvändningsintressen, även om planeringen ännu inte hell motsvarar de förväntningar som statsmakterna har.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de övriga kustområdena redovisas i avsnitt 4.3.

Öland

Länsstyrelsen konstaterar atl Öland omfattas av belydande områden av riksintresse för naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård. Ön är också myckel attraktiv för fritidsbebyggelse och har slor belydelse för turismen. Dessa förhållanden ställer enligt länsslyrelsen stora krav på kommunernas planering.

I kommunernas planering har enligt länsstyrelsen jordbrukels intressen och bebyggelseutvecklingen ägnats stor uppmärksamhet. Vissa områden av intresse för naturvård och friluftsliv har markerats i markdispositions­planerna. Länsstyrelsen anser dock att de planeringsåtgärder m. m. som har vidtagits inte motsvarar de krav som måsle ställas för all man skall kunna säkerställa riksintressena eller för att man skall få till stånd en lämplig avvägning mellan turismens, fritidsbebyggelsens, naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen.

Naturvårdens intressen har enligt länsstyrelsen inte behandlats på ett

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

123

godtagbart sätl i den kommunala planeringen. Vissa riksintressanta områ­den i Borgholms kommun har över huvud tagel inte behandlats i den kommunala planeringen och några större sammanhängande områden har behandlats mycket översiktligt. I Mörbylånga kommun finns enligt läns­styrelsen flera områden av riksintresse för naturvården som helt saknar skydd och som inte heller föreslås få någol sådanl.

Länsstyrelsen anser att områden som är viktiga för friluftslivet har avgränsats för snävt i kommunernas markdispositionsplaner. Friluftslivels intressen bör enligt länsstyrelsen utredas ytterligare.

Lokala markanvändningsintressen av olika slag har enligt länsstyrelsen prioriterats framför kulturminnesvårdens riksintressen på elt säll som inte är godtagbart. Vissa av de kulturhistoriskt värdefulla miljöerna kan dock enligt länsstyrelsen anses säkerställda till viss del genom de riktlinjer som har föreslagils i kommunöversikterna. Länsstyrelsen påpekar alt underlag för mera preciserade avgränsningar av de områden som är av riksintresse för kulturminnesvården kommer att erhållas genom det utredningsarbete som pågår inom riksantikvarieämbetet och länsslyrelsen.

Länsstyrelsen ifrågasätter om inte Borgholms kommuns planer på fort­satt utbyggnad av fritidshus i den takt som har skett under första hälften av 1970-talet strider mot den fysiska riksplaneringens riktlinjer. En sådan utveckling skulle enligt länsslyrelsen innebära atl antalet fritidshus i kom­munen fördubblas från år 1970 lill år 1985. Mörbylånga kommuns förslag om 600 fritidshustomter inom nya planområden i den nordöstra delen av kommunen strider enligt länsstyrelsen mot kommunens egen målsättning alt man skall vara reslriktiv med atl anvisa nya planområden innan befint­liga planområden har byggts ut. Den pågående utvecklingen av spridd, oplanerad fritidsbebyggelse i de norra delarna av kommunen finner läns­styrelsen oroande. Riktlinjerna för fritidsbebyggelse i kommunöver­siklerna är enligt länsstyrelsen för allmänt hållna och ger stort utrymme för tolkning. 1 sin nuvarande utformning motverkar inte riktlinjerna konflikter mellan fritidsbebyggelse, naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård.

Någon särskild utredning med anledning av atl Öland är angett som primärt rekreationsområde har enligt länsstyrelsen inte ulförts. En utveck­ling av områden och anläggningar för turism och rekreation skulle stämma överens med de regionalpolitiska målsättningarna för Öland. Länsslyrel­sen konstaterar dock atl dessa frågor har studerats endasl i mycket begrän­sad omfattning i den kommunala planeringen. Markreservationema för turistanläggningar är t.ex. på längre sikt otillräckliga. Antalet turister på Öland har sedan Ölandsbrons tillkomst ökat kraftigt, ulan atl motsvarande ökning av mottagningskapaciteten har skett. Konkrela projekt för en ut­byggnad av den öländska turistnäringen bör därför enligt länsstyrelsen snarast arbetas fram. Det är härvid angeläget alt statliga medel anslås för ändamålet. Enligt länsstyrelsen avser Ölands kommunalförbund att ge­nomföra en utredning om turismen på Öland. Länsstyrelsen förutsälter alt

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

124

erforderliga områden för turism och rekreation kommer att avsättas i kommunernas planer när resultat av denna utredning föreligger.

Länsstyrelsen anser sammanfattningsvis all, trots att omfattande arbets­insatser har gjorts, vidtagna åtgärder inte är tillfyllest för atl man skall kunna säkerställa riksintressena på Öland och få till stånd en lämplig avvägning mellan turismens, fritidsbebyggelsens, naturvårdens och kultur­minnesvårdens intressen. För att främja en från rikssynpunkl angelägen utveckling anser länsstyrelsen atl regeringen bör överväga ell föreläggande om alt kommunerna skall upprätta en generalplan för Öland. En sådan generalplan bör enligt länsslyrelsen beakta både lokala intressen och na­turvårdens och kulturminnesvårdens riksintressen saml främja en lämplig utveckling av turismen.

Planverket konstaterar atl antalet fritidshus i Borgholms och Mörbylånga kommuner har ökat med 44% resp. 21 % under perioden 1970-1975. En fortsalt ulbyggnad av fritidsbebyggelse i denna takt hotar enligt planverket allvarligt det öländska landskapet med dess starka bevarandeintressen, särskilt om utbyggnaden sker i form av gles fritidsbebyggelse. En sådan utveckling kan även innebära konflikter med jordbruket. Del finns enligt verkel också stor risk för att Ölands värden för rekreation och fömtsätl­ningama för en beslående turistnäring försämras av en fortsatt utveckling av fritidsbebyggelse. Verkel anser atl Öland bör betraktas som i princip fullbyggt med enskild fritidsbebyggelse.

Kommunöversikternas riktlinjer är enligt planverket i regel allmänt hållna och ger stort utrymme för tolkningar. Riktlinjerna bör preciseras, framförallt inom jordbruksområden. Verkel förutsälter även att kommu­nerna upprättar jordbruksmarksprogram lill grund för den fortsatta plane­ringen. Natur- och kulturminnesvårdens intressen är enligt verket ofull­ständigt behandlade, särskilt i Mörbylånga kommun.

Den fortsatta planeringen bör enligt planverket grundas på översiktliga överväganden om bl. a. den framlida bebyggelsestrukturen saml turist- och rekrealionslivels utveckling. Verkel menar alt bebyggelsesitualionen och den slora efterfrågan på främst fritidsbebyggelse på Öland motiverar krav på detaljplan för all tillkommande bebyggelse. Elt förordnande om bygg­nadsförbud enligt 87 § byggnadslagen kan enligt verket undanröja oklarhe­ter beträffande tätbebyggelsesiluationen.

Planverket konstaterar att Öland är det mest besökta av landets primära rekreationsområden. Verket anser att en myckel angelägen planeringsupp­gift är atl bedöma det framtida rekrealionslivels struktur. Det är av utom­ordentligt stor vikt alt den kommunala planeringen bevarar handlingsfrihe­ten för framtiden genom att reservera områden för turism och rekreation i attraktiva lägen. Planverket anser att kommunerna redan har ett fullgott underlag för atl man genom fysiska planeringsåtgärder skall kunna göra markreservalioner inom eftersökta områden, bl. a. på norra Öland, där en del av utbyggnadsresurserna i befintliga och föreslagna delaljplaneområ-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

125

den borde inriktas på fritidsboende i ulhyrningsform. Det är enligt verket också av slor vikt atl sysselsättningen på Öland främjas genom fortsatta regionalpolitiska ålgärder, bl.a. genom statliga insatser som förbättrar förutsättningarna för turistnäringen.

1 kommunöversikten för Borgholms kommun har enligt naturvårdsverket vissa områden av riksintresse för naturvård behandlats ofullständigt. Vi­dare har Mörbylånga kommun inte tagit ställning lill hur områdena av riksintresse för naturvården skall säkerställas. Verkel anser alt länsstyrel­sens förslag lill nalurvårdsplan bör ligga till grund för all säkerställa riks­intressena. Nalurvårdsverket anser också atl friluftslivets intressen har tillmätts alltför liten vikt av kommunerna. Vidare delar verkel länsstyrel­sens uppfallning alt vidtagna åtgärder belräffande fritidsbebyggelsen inte tillgodoser den fysiska riksplaneringens syften.

Riksantikvarieämbetet påpekar atl Ölandskommunerna under plane­ringsskedet inte har haft tillgång lill elt bättre utrednings- och inventerings-material beträffande kulturminnesvården än vad man hade under pro­gramskedel. Kommunernas planeringsålgärder är enligt ämbetet inte till­räckliga för att hindra konflikter mellan kulturminnesvård och tätorlsul­byggnad, fortsatt utbyggnad av fritidsbebyggelse eller strukturförändringar inom jordbrukel. Ämbetet anser atl den glesa fritidsbebyggelsen inom vissa områden på Öland utgör etl direkt hot mol kulturhistoriskt värdefulla miljöer och minskar tillgängligheten lill stora delar av kulturlandskapet som har stort värde från rekreations- och turislsynpunkt.

Planverket, naturvårdsverket och riksantikvarieämbetet anser alt de planeringsåtgärder som har vidtagits av Ölandskommunerna inte tillgo­doser statsmakternas riktlinjer för den fysiska riksplaneringen. Verken anser liksom länsslyrelsen att regeringen bör föreskriva alt del för Borg­holms och Mörbylånga kommuner skall finnas generalplaner som tillgo­doser riktlinjerna. Kommunerna och länsslyrelsen bör enligt planverket överväga i vilka delar dessa generalplaner bör fastställas.

Borgholms och Mörbylånga kommuner framhåller med anledning av länsstyrelsens och verkens yllranden all del inte är nödvändigl med ell föreläggande från regeringen om upprättande av generalplaner för Öland. Den nu genomförda planeringen uppfattar kommunerna som etl led i en rullande planering. Ålgärder för fortsatt planeringsarbete har vidtagits. Kommunerna avser bl.a. alt upprätta områdesplaner som tillsammans skall täcka hela Öland. Tidsplanen för planeringsarbetet har enligt kommu­nerna varit alltför pressad, vilket har medfört att särskilt jordbrukets och naturvårdens intressen har fått en ofullständig behandling. Kommunerna hävdar också all planeringens omfallning är beroende av storleken på de statliga bidrag som kan utgå. Regionalpolitiska åtgärder är vidare nödvän­diga för atl främja sysselsättningen på Öland. Kommunerna motsätter sig planverkets förslag om krav på detaljplan för all tillkommande bebyggelse på Öland samt förslaget om förordnande om byggnadsförbud enligt 87 §

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

126

byggnadslagen.

Planeringsunderlaget för natur- och kulturminnesvården har enligt Borg­holms och Mörbylånga kommuner varit bristfälligt. Kulturminnesvårdens intressen kan dock enligt kommunernas bedömning beaktas i del fortsatta planeringsarbetet. Kommunerna framhåller alt jordbrukets intressen mås­le tillmätas största betydelse vid konflikter med kulturminnesvården. Den avsedda områdesplaneringen kommer enligt kommunerna all behandla hur ny bebyggelse kan lokaliseras i känsliga kulturmiljöer.

Naturvårdens riksintressen kan enligt Mörbylånga kommun tillgodoses genom befintliga förordnanden och ett aktivt jordbruk. Borgholms kom­mun anför att länsstyrelsens naturvårdsenhet inte längre har några invänd­ningar beträffande naturvårdens behandling i kommunens planering.

Kommunerna hävdar att främst vatten- och avloppsförhållandena inne­bär vissa begränsningar för utveckling av turism och friluftsliv på Öland. Turismens utveckling behandlas enligt kommunerna i elt utredningsarbete som har påbörjats under ledning av Ölands kommunalförbund. Mörby­långa kommun anser att befintliga områden för friluftslivet har tillräcklig omfattning. Borgholms kommun framhåller att man i den översiktliga pla­neringen har angett två områden lämpliga för större turistanläggningar.

Jordbrukets belydelse för näringslivet har enligt Borgholms och Mörby-långas kommuner starkt betonats i planeringsarbetet. Kommunerna ifråga­sätter dock lämpligheten av alt upprätta fristående jordbruksmarkspro­gram utan sammanvägning med andra intressen.

Kommunema framhåller atl frågor om fritidsbebyggelsens utveckling kommer att behandlas i den kommande områdesplaneringen. Möjligheter­na att uppföra fritidshus för uthyrning knutna till jordbruksnäringen bör utredas yllerligare. Mörbylånga kommun understryker all kommunens markdisposilionsplan föreskriver restriktivitet vad gäller nya planområden för fritidsbebyggelse. Borgholms kommun påpekar att restriktioner har angetts belräffande nyetablering av fritidshus. T.ex. ställs krav på friytor och hänsyn lill jordbmksmark vilkel enligt kommunen i praktiken innebär att det finns etl mycket begränsat utrymme för ytterligare enskild fritidsbe­byggelse.

Jordbruk

Länsslyrelsen konstaterar alt ingen av de berörda kommunerna i länet har upprättat jordbruksmarksprogram. Kalmar kommun har dock redovisat utgångspunkter för ett sådanl programarbete. Kommunerna bör enligt Uinsstyrelsen upprätta jordbruksmarksprogram. Översiktliga planer för ex­pansiva tätorter har upprättals av Borgholms och Mörbylånga kommuner. Länsstyrelsen förutsätter att de två övriga berörda kommunerna, Kalmar och Mönsterås, beaktar jordbrukets intressen i den kommande områdes­planeringen.

Samtliga kommuner i länet berörs av jordbrukets primära inlresseområ-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

127

den. Kommunerna har enligt länsstyrelsen i huvudsak beaktat jordbrukets intressen utanför tätorternas expansionsområden. I de båda Ölandskom­munernas planering har jordbruksfrågorna och bebyggelseutvecklingen ägnats stort intresse. I de södra delarna av länet kan enligt länsslyrelsen konflikter mellan tätortsutbyggnad och jordbrukets intressen inte helt und­vikas.

Inom länet föreligger vissa konflikter mellan planerad vägutbyggnad och jordbruk. Länsstyrelsen anser att jordbrukets intressen har tillgodosetls så långt della har varil möjligt.

Berörda kommuner i Kalmar län som inte har färdigställt program för hushållning medjordbruksmark bör enligt lantbruksstyrelsen och planver­ket snarast göra della.

Skogsbruk

Länsstyrelsen bedömer att kommunernas redovisning av skogsbrukets produktionsområden ger en tämligen rättvisande bild av skogsbrukets huvudsakliga intresseområden. Bristen på mer detaljerade inventeringar försvårar emeilerlid möjligheterna alt bedöma hur skogsbruket påverkas av t.ex. viss exploatering. I många fall måste enligt länsstyrelsen skogs­mark tas i anspråk för tätortsexpansion.

Olämpligt lokaliserad fritidsbebyggelse kan enligt länsstyrelsen innebära konflikter med skogsbruket. Fritidsbebyggelsens intressen bör enligt läns­styrelsens mening vika för skogsbmkels intressen.

Fiske

Fiskeristyrelsen anser inte atl redovisningen av fiskels intressen i länet är godtagbar. I del fortsatta planeringsarbetet bör samtliga kommuner som berörs av fiskets viktigare områden redovisa hur man avser atl skydda dessa områden.

Den internationella utvecklingen på fiskels område kommer enligt fis­keristyrelsen att medföra en expansion av fisket i Östersjön. En fömtsätt­ning för en utveckling av Öslersjöfisket är dock förbättrade landnings- och avsättningsmöjligheter. Kommunerna i kustområdet bör enligt styrelsen i samråd med fiskenämnden ulreda och precisera yrkesfiskets behov av markområden för skilda ändamål. Också planverket anser att kommunerna bör uppmärksamma fiskets och dess följdindustriers ökade anspråk på mark i anslutning lill hamnarna.

Fiskeristyrelsen finner det angeläget att man i den fortsatta kommunala planeringen för de primära rekreationsområdena vidtar åtgärder för att utveckla möjligheterna till fritidsfiske.

Naturvård och kulturminnesvård

I den kommunala planeringen föreslås enligt länsstyrelsen att naturvår­dens och kulturminnesvårdens riksintressen i betydande omfattning säker­ställs genom förordnanden enligt naturvårdslagen. Genomförandel av de

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

128

föreslagna förordnandena kommer enligt länsslyrelsen atl med nuvarande resurser la minst 30 år.

För kulturminnesvården finns det enligt länsstyrelsen ett omfatlande behov av underlag för den fortsatta planeringen. Länsstyrelsen pekar särskilt på att kulturminnesvårdens intressen i tätorterna inte har redovi­sats. Fortsatt utredning av kulturminnesvårdens intressen i tätorterna är därför enligt länsstyrelsen en av de mest angelägna uppgifterna i den fortsatta fysiska riksplaneringen. Program för kulturminnesvården bör ut­arbetas för hela länet.

Naturvårdsverket bedömer alt arbetet under planeringsskedet har gett ett i huvudsak godtagbart resultat i länet med undanlag för Öland. Enligt verkel är del angeläget atl resurser tillförs länsslyrelsen så att säkerställan­det av naturvårdens intressen kan genomföras snabbare. För Öland be­hövs enligt verkel särskill stora insalser.

Riksantikvarieämbetet framhåller atl det bl. a. inom slora delar av Kal­mar län finns brister i inventeringsmaterialet rörande kulturminnesvården. Ämbetet anser all flertalet av de s. k. större områdena av belydelse för kulturminnesvården bör kunna avföras i planeringssammanhang så snart skyddsbehovet inom dessa områden har preciserats och tillgodosetls i den kommunala planeringen. Skyddsbehovet i vissa av dessa områden, där det kulturhistoriska intresset har särskild tyngd, bör dock anses knutet lill området som helhet och i första hand avse skydd mol strukturförändringar i slor skala. Ämbetet nämner bland dessa områden Öland och en del av fasllandskuslen inom Kalmar län.

Fritidsbebyggelse

Länsstyrelsen påpekar att kommunerna i länels inland enligt regeringens beslul med anledning av programskedel i den fysiska riksplaneringen bör förbäUra sin planeringsberedskap för fritidsbebyggelse. Efterfrågan på fritidshus i dessa områden har enligt länsslyrelsen hittills varit relativt begränsad och en slor del av nytillskottet av fritidshus har där tillkommit genom funktionsomvandling av helärsbostäder. Enligt länsstyrelsens be­dömning kommer efterfrågan på fritidshus i inlandet sannolikt alt öka genom de restriktioner som måste läggas på fritidsbebyggelsens utveckling inom kustområdet och på Öland. Samtliga kommuner i länets inland har redovisat riktlinjer för fritidsbebyggelsen. Riktlinjerna medger i allmänhet mindre grupper av fritidshus i anslutning lill befintliga byar utan krav på detaljplan. Länsstyrelsen anser därmed all planeringsberedskapen i viss mån har ökats och atl kommunerna har förbättrat möjligheterna lill lokali­sering av fritidsbebyggelse i inlandet.

Energiförsörjning

Oskarhamns kommuns planeringsåtgärder för området närmast kärn­kraftverket i Simpevarp är enligt länsstyrelsen lämpliga. I kommunöver­sikten finns riktiinjer för bebyggelse inom en zon av 10 km från kärnkraft-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

129

verket. Riktlinjerna ger enligt länsslyrelsen klara anvisningar om hur sä­kerhetsfrågorna skall beaklas.

Samråd mellan berörda intressenter har enligt länsstyrelsen genomförts om sträckningen av en eventuell 800 kV-ledning norrut från kärnkraftver­ket. Länsstyrelsen bedömer atl en eventuell ledning genom delta område inte behöver medföra allvarligare konflikter med andra intressen. Sträck­ningen av en eventuell 800 kV-ledning mot söder från Oskarshamn har enligt länsstyrelsen inte redovisats i kommunernas material.

Kommunöversiklen för Kalmar kommun innehåller enligt länsstyrelsen inte någon markreservation för en ifrågasatt lokalisering av ett fossileldat kraftverk. Befintlig och föreslagen markanvändning innebär emellertid be­träffande kustområdet söder om Kalmar inte något hinder för eventuell framlida industrilokalisering.

6.8 Gotlands län

Redovisat material

Kommunfullmäktige i Gotlands kommun antog under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra ålgärder. Re­geringen log ställning till kommunernas program genom beslut län för län under våren 1975. För Gollands län fattades beslut den 3 april 1975.

Gotlands kommun har redovisat sitt arbele under planeringsskedet med atl fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Redovisning­en, som har behandlats i kommunfullmäktige den 14 mars 1977, består av kommunöversikl och kommunomfattande markdisposilionsplan, vilka har antagits av kommunfullmäktige den 11 oktober 1976.

Gotlands kuster med Fårö, Sudrel och Östergarnslandet omfattas av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Hela Gotland har dessutom betecknats som primärt rekreationsområde. Kustområdet behandlas i den kommunomfattande markdispositionsplanen vilken också innehåller ett avsnitt med förslag lill ålgärder som bör vidtas med anledning av alt Gotland är elt primärt rekreationsområde.

Vidare har Gotlands kommun redovisat ell av kommunfullmäktige god­känt program för områdesplanering för Gotlandskusten med Fårö, Sudrel och Östergarnslandet.

Länsstyrelsen i Gotlands län har ställt samman och utvärderat kommu­nens redovisning saml i yttrande lill ämbetsverken och regeringen redovi­sat sina synpunkter med anledning av arbelel under planeringsskedet. Preliminärt sammanfallande yllrande har avgetls av länsslyrelsen den 16 september 1977. Efter hörande av Gotlands kommun har länsstyrelsen avgett slutligt sammanfattande yllrande den 24 oktober 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats länsstyrelsens yttrande den 15

9   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga I

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

130

mars 1976 angående pansarövningsfält på Gotland och länsstyrelsens ytt­rande den 16 september 1977 över förslag till nytt övningsfält för Gotlands regemente. Vidare har bifogals Gotlands kommuns yttrande över länssty­relsens redovisning.

Yttranden över del redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Seavsnitt I.).

Kommunerna har beretts tillfälle att komma in med kompletterande synpunkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbets­verkens yllranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle att komma in med synpunkter på verkens yllranden. I Gotlands län har synpunkter lämnats av länsstyrelsen och Gotlands kommun.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets utfall

Länsstyrelsen anger alt redovisningen av den fysiska riksplaneringens planeringsskede i Gotlands kommun har inordnats i den samlade redovis­ning som kommunen har gjort av det regionplanearbete som har bedrivits för Gotland. Vissa övergripande regionalpolitiska mål för utvecklingen har därvid angetts, bl. a. att en uQämning av levnadsstandard och servicenivå bör ske mellan olika delar av Gotland.

De kommunala planerna har enligt länsstyrelsen utarbetats med hänsyn till den fysiska riksplaneringens intentioner. Planeringen har grundats på ett omfattande inventerings- och utredningsmaterial. De områden som har redovisats för tätortsutbyggnad har varit föremål för ingående samråd mellan kommun och länsstyrelse. Därvid har enligt länsslyrelsen såväl bebyggelsefrågor som naturvårdsintressen beaktats.

Gollandskuslen med Fårö, Sudrel och Östergarnslandet

Gotlands kommun avser att upprätta områdesplaner för Fårö, Sudrel, Östergarnslandet samt det övriga kustområdet. Planeringsarbetet skall enligt länsstyrelsen inriktas på atl samordna en utveckling av planlagd fritidsbebyggelse med en utveckling av turism och friluftsliv. Länsslyrel­sen förutsätter att natur- och kulturminnesvårdens intressen kommer alt beaktas på etl tillfredsställande sätt i denna planering.

Inom vissa delar av Sudrel är planeringsbehovet enligt länsstyrelsen särskilt framträdande. Det är viktigt atl kommunen i den påbörjade områ­desplaneringen samordnar exploaterings- och naturvårdsintressena bl.a. inom de känsliga landskapen i Vamlingbo och vid Fidenäset.

Länsslyrelsen pekar på att de mindre fiskelägena gradvis omvandlas till fritidsboendeområden. Detta medför vissa konflikter med yrkesfisket och kan påverka fiskelägenas kulturhistoriska värde.

Beträffande fritidsbebyggelsens lokalisering m.m. stöder länsstyrelsen

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

131

kommunens bedömning att i princip endast tätare former av fritidsbebyg­gelse skall tillåtas i slrandnära områden, medan själva strandområdena skall lämnas hell fria från bebyggelse.

Behovel av ytleriigare campingplatser är enligt länsslyrelsen stort, i synnerhet på södra Gotland. Den omfatlande oreglerade husvagnscamping som förekommer innebär ofta sanitära problem, parkerings- och trafik-svårigheter, markslilage etc. Della leder ofta lill konflikter med den bo­fasta befolkningen och med naturvårdens och kulturminnesvårdens intres­sen. Del är enligt länsstyrelsen svårt all förhindra långtidsuppställning av husvagnar i de kustområden som är altraktiva för friluftslivet. I dessa kustområden gäller enligt riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen all man skall iaktta slor återhållsamhet med all tillåta utbyggnad av fritidsbebyg­gelse. Det är därför enligt länsslyrelsen myckel otillfredsställande atl sam­ma mark så lätt kan las i anspråk för elt omfatlande husvagnsboende.

Länsstyrelsen framhåller all del gotländska landskapet, särskilt närmast havet, är mycket känsligt för påverkan och förändringar. För att man skall kunna bevara ännu opåverkad natur är det enligt länsstyrelsen angelägel alt begränsa spridd bebyggelse i sådana områden.

Naturvårdsverket anser atl del är positivt alt Gotlands kommun för­söker styra fritidsbebyggelsen på etl planmässigt sätt. Verkel har emeller­tid en heh annan uppfattning än kommunen om vilka mål som bör gälla för bebyggelsens omfattning, utformning och lokalisering för alt den fysiska riksplaneringens intentioner skall kunna tillgodoses.

Nalurvårdsverket konstaterar att utbyggnad av fritidsbebyggelse på Got­land i stor utsträckning föreslås ske nära kusten samtidigt som kustområdet som helhet är av riksintresse för friluftslivet. Sudrel, Östergarnslandet och Fårö är dessutom av riksintresse för naturvården. Hela Gotland är ett pri-  märt rekreationsområde. Gotiand är också av riksintresse för kuhurmin-nesvården. Naturvårdsverket anser att friluftslivets, turismens och natur­vårdens intressen skall sättas före den enskilda fritidsbebyggelsens. En­skild fritidsbebyggelse bör enligt verket inte byggas inom strandnära områ­den. En strandzon på ca 300-500 m bör hållas fri från bebyggelse. Ut­byggnadsområdena för fritidsbebyggelse bör vara koncentrerade. Särskild återhållsamhet med ny fritidsbebyggelse bör enligt verket iakttas på Sud­rel, Östergarnslandet och Fårö med hänsyn till områdenas stora naturvär­den. Länsstyrelsen bör överväga att utöka strandskyddet längs de mest , värdefulla kustavsnitten.

Kommunens planering bör enligt naturvårdsverket inriktas på att goda övernaltningsmöjligheter i form av campingplatser, vandrarhem och stugor för korttidsuthyrning skapas på lämpliga platser.

Även planverket anser atl stor återhållsamhet med alt tillåta enskild fritidsbebyggelse bör iakttas inom Gotlands kustområde. Verket stöder kommunens bedömning atl strandområdena skall lämnas fria från bebyg­gelse. Gollandskuslen bör enligt verket i princip belraktas som fullbyggd

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

132

med enskild fritidsbebyggelse. Större exploateringar för fritidsbebyggelse bör inte tillåtas på Fårö, Sudrel eller Östergarnslandet om dessa områden skall kunna behålla sina stora bevarandeintressen. En översiktlig planering av områdena är enligt planverket angelägen. En utgångspunkt för plane­ringen bör vara att nya områden inte tas i anspråk för fritidsbebyggelse och att utbyggnaden inriktas på en begränsad komplettering av befintliga be­byggelseområden.

Det är enligt planverket viktigt atl den fortsatta områdesplaneringen för Gotlands kustområden med Fårö, Sudrel och Östergarnslandet inriktas på atl avsätta tillräckliga och välbelägna områden för semesterbyar, camping­platser och anläggningar av skilda slag. Verket framhåller särskill alt problemen med oreglerad camping i strandområden, långlidsuppställning av husvagnar etc. inte bara bör mötas med ordningsregler och effektivare tillsyn. Enligt verket medför dessa problem också krav på investeringar i campingplatser, uppmstning av vägar till attraktiva friluftsområden, iord­ningställande av badplatser, sopmajor, toaletter m. m.

Planverket konstaterar vidare atl ett flertal kommuner har anfört syssel­sättningspolitiska skäl för omfatlande exploateringar för fritidsbebyggelse. Detla gäller i hög grad för Gotlands kommun. Verket anser all ulbyggnad av enskild fritidsbebyggelse inte har ett sådant samhällsekonomiskt värde att del motiverar all värdefulla naturresurser får tas i anspråk. Det ekono­miska utbytet blir enligt planverket dessutom kortsiktigt om utbyggnaden minskar områdenas värde för turism och friluftsliv.

Riksantikvarieämbetet ifrågasätter om utbyggnad av fritidsbebyggelse på Fårö och Storsudret på längre sikl får de regionalpoliliska effekler som kommunen hävdar. Från kulturhistorisk synpunkt är en omfattande ul­byggnad av fritidsbebyggelse och en privatisering av marken inom dessa områden förenlig med varken intresset att skydda kulturmiljön eller önske­målet att göra denna miQö tillgänglig. I den fortsalla områdesplaneringen bör kommunen därför enligt ämbetet utgå från att endasl en begränsad komplettering av befintliga bebyggelseområden får ske och då i första hand i form av uthymingsstugor, som på längre sikt kan bidra till den bofasta befolkningens försörjning.

Gotlands kommun anför med anledning av ämbetsverkens synpunkter att det finns fler lämpliga områden för fritidsbebyggelse vid kusten än i de inre delarna av ön, där en utbyggnad kan stå i slrid med jord- och skogs­bmkels intressen. Kommunen accepterar inte verkens inställning alt man bör vara ytterst återhållsam med alt tillåta enskild fritidsbebyggelse i avvaktan på planering för semesterbyar m.m. Kommunen anser alt den planering som har utförts visar att det finns mycket god plats för både enskild fritidsbebyggelse och för semesterbyar m. m. för uthyrning.

Jordbruk

Länsstyrelsen konstaterar alt det på Gotland finns betydande områden

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

133

av primärt inlresse för jordbruket. Stora delar av dessa är av intresse också för tätortsutbyggnad och för militär användning.

Jordbrukets intressen har enligt länsstyrelsen beaktats väl i den kommu­nala planeringen. De intressemotsättningar som kan uppstå mellan beho­vet av mark för tätortsutbyggnad och jordbrukels intressen kommer enligt länsslyrelsen att behandlas i den fortsatta markanvändningsplaneringen. Detta gäller bl.a. utbyggnaden av Roma tätort där fortsatta samråd i planarbetet bör kunna leda till att såväl jordbruks- som bebyggelseintres­sen kan beaktas.

Skogsbruk

Gotlands skogsområden är svårföryngrade. Avverkning för avsalu får endast ske efter skogsvårdsslyrelsens medgivande. Länsslyrelsen konsta­terar därför att behovel är begränsal av att särskilt reglera skogsbmkel inom naturreservat och nalurvårdsområden.

Fiske

Länsslyrelsen påpekar att kommunen under den fysiska riksplanering­ens programskede behandlade fiskets intressen kortfattat. Kommunen har under planeringsskedet inte berört fiskets intressen ytterligare.

I havet runt Gotland finns viktiga fångstområden för yrkesfisket. Några särskilda ålgärder för att säkerställa dessa områden har enligt länsstyrelsen inte bedömts nödvändiga i den kommunala planeringen. Fritidsfiskets krav på tillgänglighet till stränderna tillgodoses genom att strandområdena vid kusten nästan helt är samfällt ägda.

Del är enligt länsstyrelsen av sysselsätlningsskäl angeläget atl stödja fiskenäringen på Gotland. Delta gäller särskill för sydöstra kusten där behovel av upprustning av fiskehamnarna är stort.

Den ökade jordbmksbevattningen och andra ingrepp i vattensystemen på Golland påverkar enligt länsstyrelsen fiskbeståndet och fisket negativt. I för yrkesfisket viktiga lek- och fångstområden utanför kusten anser länsstyrelsen att oljeborrning, sandtäkt, militär verksamhet m. m. innebär belydande inskränkningar.

Fiskeristyrelsen anser att fiskets intressen inte har beaktats tillräckligt i kommunens redovisning av arbetet under planeringsskedet. Kommunen bör vid kommande revidering av kommunöversikten och markdisposi­tionsplanen redovisa hur man avser att skydda fiskets viktigare intres­seområden. De konflikter med andra intressen som har berörts av läns­styrelsen bör enligt fiskeristyrelsen belysas närmare i den fortsatta plane­ringen. Även behovet av mark för hamnanläggningar bör beaktas.

Naturvård och kulturminnesvård

Länsslyrelsen konstaterar att intresset all bevara Gotlands unika kultur­landskap och  naturmiljö betonas i  kommunens  markdisposilionsplan.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

134

Kommunen anger enligt länsstyrelsen atl landskapsvårdande insalser i huvudsak måste ske inom ramen för jordbrukets verksamhet på grund av bristande ekonomiska resurser. Inkomster från fritidsbebyggelse och tu­rism kan enligt länsslyrelsen också bidra till att man kan genomföra beva­randeåtgärder. Ökade personella resurser erfordras emellertid enligt läns­styrelsen för att del inom rimlig lid skall vara möjligl att genomföra föreslagna naturvårdsförordnanden.

Länsstyrelsen framhåller att det för kulturminnesvården saknas såväl ett systematiskt kunskapsunderlag som åtgärdsprogram. Det är därför osäkert i vilken utsträckning kulturminnesvårdens intressen kan bli tillgodosedda.

I Gotlands glesbygd förekommer enligt länsstyrelsen etl omfatlande bostadsbyggande. Den gotländska bebyggelsen har unika kulturhistoriska värden som på sikt kan hotas om man inte anpassar nybebyggelsens lokalisering och utformning till den befintliga kulturmiljön.

En inventering av kulturlandskap och bebyggelse har påbörjats för Fårö och skall utföras även för Östergarnslandet och Sudret. Del är enligt länsstyrelsen angeläget alt inventeringsarbetet kan fullföQas. Det bör vi­dare ulvecklas till all omfatta hela Golland, som är ell s. k. större område av intresse för kulturminnesvården. Syflel med inventeringen bör enligt länsstyrelsen vara att precisera kulturminnesvårdens intressen så att de s.k. större områdena i enlighel med statsmakternas beslut kan ersättas med delområden för vilka särskilda riktlinjer för kulturminnesvården bör gälla. Invenleringsarbetet bör enligt länsstyrelsen leda fram till en kullur-vårdsplan för Golland.

Gotlands särpräglade naturmiljö och kulturlandskap motiverar enligt naturvårdsverket största restriktivitet med alt tillåta ny bebyggelse, sär­skilt inom de riksinlressanla områdena. Också i de inre delarna av Got­land, som har stor betydelse för kulturminnesvården, är del enligt verket väsentligt alt den enhetliga landskapsbilden bevaras. Även planverket anser att olämpligt lokaliserad och utformad bebyggelse är ett påtagligt problem på Gotland. De försök som pågår med att uppföra typhus anpas­sade till den lokala byggnadstraditionen finner verkel vara intressanta.

Den länsomfaltande, översiktliga naturinvenlering som har genomförts utgör enligt naturvårdsverket ett värdefullt planeringsunderlag. Verkel anser atl del fortsatta arbetet med naturvårds- och kulturminnesvårdsfrå­gorna bör inriktas på att upprätta en med kulturminnesvården samordnad nalurvårdsplan.

Vidare bör enligt naturvårdsverket områdesplanering ske i första hand inom de områden som är föremål för starka exploaleringsintressen. Plane­ringen bör kompletteras med att man säkerställer värdefulla objekt med stöd av naturvårdslagen.

Riksantikvarieämbetet konstaterar med tillfredsslällelse atl kommunen avser atl ulföra en bebyggelseinvenlering och en historisk landskapsanalys för de riksinlressanla områdena Fårö och Storsudret. Riksantikvarieämbe-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

135

tel påpekar liksom länsstyrelsen att det saknas etl systematiskt kunskaps-underiag om Gotlands kulturmiljö. Kulturminnesvårdens riksintressen har i allmänhet inte kunnat preciseras varför kommunen har haft tillgång till etl bristfälligt planeringsunderlag. Riksantikvarieämbetet anser ändå att beho­vet av skydd för värdefulla kulturlandskap och karaktäristiska miljöer har beaktats i kommunens planering. Kvarstående skyddsbehov kommer en­ligt ämbetets bedömning alt kunna tillgodoses i den förestående områdes-och detaljplaneringen.

Det är enligt riksantikvarieämbetet viktigt att jordbruksdriften bibehålls för att kulturlandskapet skall kunna hållas öppet. Motsättningar mellan kulturminnesvårdens och jordbmkets intressen bör enligt ämbetet i all­mänhet kunna lösas utan men för jordbrukel. Ämbetet anser med anled­ning av alt hela Gotland är elt s. k. större område av betydelse för kultur­minnesvården att flertalet av dessa områden i landet bör kunna avföras i planeringssammanhang så snart skyddsbehovet inom områdena har preci­serats och tillgodosetls i den kommunala planeringen. Skyddsbehovet i vissa av dessa områden, där det kulturhistoriska intresset har särskild tyngd, bör dock anses knutet till området som helhet och i första hand avse skydd mot strukturförändringar i stor skala. Ämbetet nämner bland dessa områden Gotland.

Gotlands kommun anser alt en fördjupad inventering bör genomföras för åtminstone samtiiga områden av riksintresse för kulturminnesvården. Dessutom behövs en heltäckande inventering av bebyggelsen.

Naturvårdsverkets redovisning av arealer med förordnanden enligt na­turvårdslagen är enligt Gollands kommun mindre lämplig som mått på hur naturvårdens intressen har säkerställts. Områdena av riksintresse för na­turvården är enligt kommunen mycket grovt avgränsade. Kommunen an­ser vidare alt naturreservat i vissa fall kan vara en felaktig form av säker­ställande om inte erforderliga medel ställs till förfogande för vård- och skölselåtgärder.

Turism och frUuflsliv

Länsstyrelsen konstaterar att frägor om turism och friluftsliv behandlas i ett särskilt avsnitt i den kommunomfattande markdispositionsplanen. Länsstyrelsen och kommunen har vidare gemensamt påbörjat en särskild planering för utveckling av turism och rekreation på Gotland. Konkreta utbyggnadsalternativ skall enligt länsstyrelsen redovisas avseende boende, service, aktiviteter och kommunikationer. Länsstyrelsen understryker be­hovet av statliga insatser för att det skall bli möjligt alt genomföra de förslag som kommer alt föras fram i denna planering.

Enligt planverket utgör den genomförda planeringen på Gotland ett gott underlag för en fortsatt utveckling av turism och rekreation. Del är enligt verket angeläget atl områden för semesterbyar, campingplatser och andra anläggningar reserveras i den fortsatta områdesplaneringen.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

136

Planverket anser att det är önskvärt alt utbyggnaden av anläggningar för Qärrekrealion inom landets primära rekreationsområden anpassas till ska­lan i den lokala miljön. Del borde enligt verket vara möjligt att t. ex. utveckla vissa större befintliga turistorter, som t. ex. Visby, med nya och kompletterande anläggningar utan att fysiska, sociala och kulturella miljö­värden behöver äventyras. De mindre fiskelägena är däremot betydligt känsligare för en omfattande utbyggnad.

Naturvårdsverket efterlyser aktiva planeringsinsalser för lokalisering av anläggningar för rekreation på Gotland. Verket framhåller härvid atl kus­ten utgör det mesl attraktiva området för friluftslivet.

Fritidsbebyggelse

Gotlands kommun har enligt länsstyrelsen i sin markdisposilionsplan angett vissa planeringsriktlinjer för fritidsbebyggelsens utveckling. Kom­munen anger att den, med elt antaget program för sådan bebyggelse, har vissa möjligheter att påverka lokaliseringen av fritidsbebyggelse i regional­politiskt syfte.

Länsstyrelsen påpekar alt områden av riksintresse för natur- och kultur­minnesvården ofta sammanfaller med de ulvecklingssvagare delarna av Gotland. Enligt länsstyrelsen är det svårt atl förena återhällsamhet med ny fritidsbebyggelse med de regionalpolitiska målen för dessa områden.

Det är enligt länsslyrelsen väsentligl att utbyggnad av fritidsbebyggelse föregås av planering så att den tillkommande bebyggelsen kan koncen­treras till vissa områden. Regionalpolitiskt innebär de koncentrerade fri­tidsbebyggelseområdena alt underlaget för teknisk försörjning, service och kommunikationer förbättras. Tillstånd till glesare fritidsbebyggelse bör enligt länsstyrelsen lämnas ytterst sparsamt bl.a. i syfte alt skydda den natur som allQämt är orörd på Gotland.

Spridd bebyggelse bör enligt planverket undvikas i områden som ännu är opåverkade av bebyggelse. Verkel anser alt kommunöversiklens allmänna rekommendation om att man bör kunna tillåla ett fritidshus per 5-25 ha byggbar mark är alltför generell och kan innebära en ogynnsam utveckling av spridd bebyggelse.

Markanvändningsplaneringen på Golland måste enligt naturvårdsverket ges en annan inriktning om den fysiska riksplaneringens syften skall kunna tillgodoses. Enligt verket bör övernattningsmöjligheter i form av camping­platser, vandrarhem och uthyrningsstugor komma till stånd på lämpliga platser. Utbyggnaden av enskild fritidsbebyggelse bör minskas och beho­vet av andra boendeformer bör tillgodoses på ell bättre sätt.

Riksantikvarieämbetet anser liksom planverket att kommunöversiktens rekommendation beträffande spridd bebyggelse kan inneböra en ogynn­sam bebyggelseutveckling inom vissa delar av Golland. Poblemet kan enligt ämbetet klaras bara om kommunen någorlunda konsekvent kan hävda att nya fritidshus får byggas endasl i anslutning till befintlig bebyg-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

137

gelse. Utbyggnaden av fritidsbebyggelse bör vidare enligt ämbetet huvud­sakligen ske i närheten av Visby eftersom en slor del av fritidshusägarna kommer från fastlandet.

Gollands kommun betonar med anledning av verkens yttranden att planeringen för fritidsbebyggelse har varit synnerligen omsorgsfull. Ett noggrant studium av varje enskilt läge samt etl omfattande samråds- och remissarbete har inneburit att friluftslivets och naturvårdens intressen har kunnal beaklas fullt ul. Enskild fritidsbebyggelse kommer enligt kom­munen sannolikt atl vara den dominerande formen för fritidsboende också i fortsättningen. Vissa möjligheter finns dock att planera för andra upplå­telseformer, t.ex. fritidshus för korltidsuthyrning. Gotlands kommun avser all anlägga en stugby i Burgsvik saml rusta upp och komplettera befintliga slugbyar. Kommunen påpekar att man nyligen har antagit en plan för utveckling av turismen, vilken bl.a. klargör att de höga kostna­derna begränsar möjligheterna atl bygga stugbyar i kommunal regi. Frågan om uthyrningsstugor i anslutning till jordbruk är föremål för en särskild utredning inom kommunen.

Industri

I kommunens markdisposilionsplan har markerats fem lägen som är avsedda atl hållas i reserv för eventuella framtida större, s. k. hamnbe­roende verksamheter. Mol bakgrund av kommunens begränsade möjlighe­ter att styra induslrilokalisering är del enligt länsstyrelsen angeläget med en plan- och markberedskap som möjliggör att alternativ kan erbjudas företag som vill om- eller nylokalisera.

Särskill för de reserverade lägena vid Klinlehamn och Slile är del enligt länsstyrelsen angelägel alt man översiktligt utreder frågor om markutnytt­jande, skyddsåtgärder, kommunikationer och övrig teknisk försörjning.

Länsstyrelsen framhåller alt cementtillverkningen i Slile har slor bely­delse för energiförbmkningen och resurshushållningen på Golland. Rege­ringen har lämnat tillstånd enligt 136 a § byggnadslagen för en utbyggnad av anläggningen. Tillstånd enligt naturvårdslagen har vidare erhållits för läkt av råmaterial för cementtillverkningen. Del är enligt länsslyrelsen viktigt atl man i den pågående detaQplaneringen tillräckligt uppmärksam­mar buller och luftföroreningar från cementfabriken.

Täktverksamhel och oljeprospeklering

På Gotland finns flera naturresurser av intresse för exploatering. Läns­styrelsen nämner främsl kalkslen, sand och grus i havet saml eventuella oljefyndigheter. Enligt länsstyrelsen kvarstår konflikter mellan intressena att bryta kalkslen och alt bevara miljön inom flera områden på norra Gotland. Länsslyrelsen anser alt del är angeläget atl förutsättningarna för lokalisering av nya kalkbrott lill mindre känsliga områden utreds vidare. Därvid bör man särskilt uppmärksamma eventuella följdverkningar på de

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

138

vattenförekomster som har stor betydelse för vattenförsörjningen.

Länsstyrelsen har i samråd med flera statliga myndigheter upprättat förslag lill program för hur undersökningar bör bedrivas i syfte alt få till stånd den utredning om sand- och grustäkter i havet som länsstyrelsen enligt statsmakternas beslut med anledning av programskedet i den fysiska riksplaneringen skall genomföra. Länsstyrelsen anger att den saknar eko­nomiska resurser att driva utredningsarbetet vidare. Ulredningen är enligt länsstyrelsen angelägen med hänsyn till de starka bevarandeintressena som finns i havet, främsl norr och öster om Fårö.

Borrningar efter olja har sketl framför alll på Gotlands fastland men även i havet öster och sydost om Gotland. Länsstyrelsen konstaterar att dessa havsområden har stort värde som lek- och uppväxtområden för fisk. Där finns också flera uppehållsplatser för alfågel vintertid. Del kan enligt länsstyrelsen därför uppstå direkla konflikter mellan oljeprospekteringen och fiske- och nalurvårdsinlressena eftersom säkerhetsfrågorna vid olje­borrning lill havs ännu inte har lösts.

Industriverket anför att del är svårl atl genom föreskrifter uppnå total säkerhel vid oQeprospektering. De säkerhetsföreskrifter som har gällt för verksamheten uppfyller enligt industriverket de krav som det är rimligt atl samhällel ställer.

Naturvårdsverket anser all de utredningar om alternativa platser för kalkbrylning som har genomförts är otillräckliga från naturvårdssynpunkt.

Intresset för exploatering av oljeförekomster och sandtäkter pä havsbot­ten utanför Fårö bör enligt naturvårdsverket ägnas särskild uppmärksam­het. Ulöver de undersökningar av miQökonsekvenser som bör föregå en exploatering, bör man enligt verket utreda effekterna på samhällsbyggan­del i stort av t. ex. eventuella större oljefynd.

Sölvaltentillgångar

Flera områden på Gotland har enligt länsstyrelsen begränsad tillgång på konsumtionsvatlen. Länsstyrelsen framhåller mot den bakgrunden att följdverkningarna bör uppmärksammas av ingrepp som kan påverka val-tenförekomstema. Verksamheter som härvid berörs är slörre kalkbrott, dikningsföretag och bevattning av åkerarealer. Belräffande utdikningar av våtmarker anser länsslyrelsen att det är mycket otillfredsställande atl de utredningar som länsstyrelsen i regeringens beslut över programskedet fick i uppdrag att genomföra, inte har kunnat påbörjas. En närmare utred­ning om dikningarnas och magasineringarnas effekt för naturvården och vallenvården beräknas med nuvarande resurser inte kunna genomföras så snabbi som borde ske.

Energiförsörjning

En utbyggnad av kraftvärmeverket i Slite har enligt länsstyrelsen be­dömts kunna tillgodose energibehovet för utbyggnaden av cementfabri-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

139

ken.' Härutöver pågår ulredningar om etl kolkraftverk med eventuell lokalisering till Slite. Ell sådant verk kan enligt länsstyrelsen sannolikt inte inrymmas inom det befintliga kraftverksområdet. Vidare planeras enligt länsstyrelsen ett nytt kraftvärmeverk i Visby.

Länsstyrelsen påpekar att Gotland har goda naturliga fömtsättningar för försöksverksamhet med alternativa energikällor, i första hand vindkraft men även sol- och vågenergi. Planverket anser att det är angeläget att man genom försöksprojekt studerar såväl teknologiska aspekter som konflikter med annan markanvändning av t. ex. vindkraftverk.

Hamnar

Golland är enligt länsstyrelsen särskill beroende av goda hamnar för mindre djupgående fartyg. Trafiken är koncentrerad lill hamnarna i Visby, Slite och Klintehamn.

Kraven pä bättre och säkrare sjöförbindelser med fastlandet är enligt länsslyrelsen ständigt aktuella på Gotland. Visby hamn behöver enligt länsstyrelsen utvidgas och förses med ett nytt vågskydd och i Klinlehamn pågår utbyggnad och fördjupning av hamnen. En utbyggnad av hamnen i Slite prövas f. n. enligt vatten- och miljöskyddslagsliftningen.

Tippning av muddermassor från utbyggnaden av hamnen i Slite har föreslagits ske i havet ca 10 km sydost om Slite. Länsstyrelsen bedömer i delta fall att konflikter med fiskets eller naturvårdens intressen är mindre sannolika.

Flygplatser

En omlokalisering eller en kortare förskjutning av banan på Visby flyg­plats har enligt länsslyrelsen diskuterats i syfte atl man skall kunna minska flygbullerproblemen för omkringliggande bostadsbebyggelse. Inget av des­sa alternativ har enligt länsstyrelsen kunnat genomföras på grund av de höga kostnader som en flyttning skulle medföra. Visby tätort har dock ytterst begränsade utbyggnadsmöjligheter och del finns starka önskemål om att ta i anspråk flygfältet för tätortsutbyggnad. Undersökningar av bullersituationen visar enligt länsstyrelsen att samtliga aktuella utbygg­nadsområden för Visby tätort i det ogynnsammaste fallel kan komma atl beröras av flygbuller till nivåer som anses störande.

Planverket anser alt en omlokalisering av flygplatsen i Visby bör övervä­gas mot bakgmnd av tätortens begränsade expansionsmöjligheter. För alt en eventuell framlida flyttning av flygplatsen inte skall motverkas bör inga nya investeringar nu göras i flygplatsen.

Luftfartsverket anser att en flyttning av Visby flygplats är orealistisk av ekonomiska skäl. Del är dessutom enligt verket osäkert vart flygplatsen

' Kraftvärmeverket är f. n. under utbyggnad.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

140

kan lokaliseras utan alt konflikter t.ex. med jordbruksintressen uppkom­mer. I det fortsatta arbetet bör det alternativ som innebär atl banan förlängs norml, studeras vidare. Kostnaderna för en eventuell förlängning bör enligt luftfartsverket vägas mol fördelarna för den fortsatta tätortsul­byggnaden.

Gotlands kommun framhåller med anledning av myndigheternas yttran­den att alternativa lägen för flygplatsen har studerats i markdispositions­planeringen. Kommunen har därvid inte kunnat finna någol acceptabelt alternativ till flygplatsens nuvarande läge. Däremol är kommunen positiv till att frågan om att förlänga banan prövas närmare.

Försvar

En särskild arbetsgrupp inom länsstyrelsen har utrett frågan om ell nytt pansarövningsfäll på Gotiand. Länsstyrelsen anser att en utvidgning av det befintliga skjutfällel vid Tofta är mesl fördelaktigt med hänsyn till andra intressen. Gotlands kommun har i kommunöversikten angett vissa restrik­tioner mot bebyggelse inom de områden som har diskuterats för utvidgning av Tofta skjutfäll.

Länsstyrelsen påtalar vidare att det föreligger viss oenighet om skydds­zoner mot buller från den militära verksamheten. Enligt de militära myn­digheterna bör skyddszoner avgränsas utanför övnings- och skjulfälten. Kommunen menar att zonerna bör ligga inom de militära markinnehaven. Länsstyrelsen anser att man bör lägga fast en princip som vägledning för den fortsalla behandlingen av denna fråga.

Tillträdesförbudet för utlänningar inom vissa av försvarels skyddsområ­den på norra Gotland, bl. a. på Fårö, innebär enligt länsstyrelsen allvarliga inskränkningar för turismen på Gotland. Förbudel motverkar enligt läns­styrelsen den regionalpolitiskt motiverade satsningen på turism i utveck­lingssvaga delar av Gotland. Länsstyrelsen menar atl tillträdesförbudet snarasl bör omprövas.

Havsområdet utanför Tofta skjutfäll utnyttjas som mål- och riskområde vid militära skjutningar. Länsstyrelsen påtalar att de tidsbegränsade fiske­förbud som är en föQd av skjutverksamheten medför inskränkningar för yrkes- och fritidsfisket.

Överbefälhavaren anser att det är ell riksintresse alt försvaret på Gol­land har en god beredskap. Om inte ett godtagbart övningsfält kan skapas innebär detta operativa, ekonomiska och organisatoriska konsekvenser för utbildningsverksamheten inom östra militärområdet.

Försvarets övningsområde vid Visby är enligt överbefälhavaren för be­gränsal för att kunna inrymma bullerzoner. En lokalisering av bullerkäns­lig bebyggelse nära övningsfältels gränser skulle innebära inskränkningar för den militära verksamhelen. Detta måste enligt överbefälhavaren anses strida mot byggnadslagstiftningen.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

141

Avveckling hell eller delvis av etl visst militärt skyddsområde förutsät­ter enligt överbefälhavaren alt frågan om samtliga skyddsområden i landet tas upp lill förnyad prövning. En avveckling skulle vidare kräva tillträdes-förbud inom begränsade områden i anslutning lill militära anläggningar. Detta skulle enligt överbefälhavaren begränsa rörelsefriheten även för svenska medborgare inom delar av nuvarande skyddsområden.

Beträffande havsområdena utanför Tofta skjutfält har försvarsmakten enligt överbefälhavaren i stor utsträckning anpassat sin verksamhet till yrkes- och fritidsfisket. Del är inte möjligl att ytterligare inskränka mål-och riskområden ulan att allvarliga konsekvenser uppkommer för försva­rels utbildningsverksamhet.

Överbefälhavaren påpekar vidare alt vissa av de öar som länsstyrelsen anser vara av stort värde för friluftslivet, inte kan göras tillgängliga på det säll som länsstyrelsen förutsätter med hänsyn till försvarsmaktens verk­samhet.

Planverket konstaterar att försvaret ställer anspråk på nya markområ­den på flera håll i landet. Allvarliga motsättningar mellan civila och militä­ra intressen har inte kunnat lösas i samband med utredningarna om en utvidgning av Tofta skjutfält. Verket har tidigare uttalat att arrendering av mark, ökat samulnylQande och ökad användning av simulatorer kan mins­ka försvarets markbehov. För bl.a. Tofta skjutfält torde dock sådana lösningar enligt planverket inte vara möjliga.

Beträffande skyddszoner mot buller vid militär verksamhet påpekar planverket atl kommunens förslag förusätter krav på inlösen av omgivande mark. En sådan princip är enligt verket inte helt i överensstämmelse med miljöskyddslagstiftningen. Kommunens begyggelseplanering bör enligt planverket ske med beaktande av faktiska omgivningsstörningar. Försva­ret bör begränsa störningarna i skälig omfattning. Planverket förordar att berörda parter försöker nå fram till samförständslösningar.

Planverket konstaterar vidare atl havsområdet utanför Tofta skjutfäll berörs av militära mål- och riskområden. Förbättringar för i synnerhet friluftslivet kan enligt verket åstadkommas genom att skjutningar undviks under semestermånader och veckoslut.

Gollands kommun menar att de begränsade möjligheterna till utbyggnad av Visby tätort bör innebära att försvarets önskemål om skyddsavstånd inte kan beaklas. Kommunen är medveten om svårigheterna med att ompröva tilllrädesförbudel för utlänningar inom det militära skyddsområ­det på norra Gotiand. Mot bakgrund av de möjligheter till Qärrspaning med avancerad teknik som numera finns, anser kommunen atl tillträdesförbu­det är mindre meningsfullt. Försvarsmakten bör ges i uppdrag att i samar­bele med kommunen utreda i vilken omfattning skyddsområdet kan av­vecklas. Avstängningen av småöar, framför allt vid södra Gotland, har enligt kommunen inneburit all utflyktsmålen för friluftslivet har reducerats starkt.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

142

6.9 Blekinge län

Redovisat material

I samtliga fem kommuner i Blekinge län antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföQda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen tog ställning lill programmen genom beslut län för län under våren 1975. För Blekinge län fattades beslut den 20 febmari 1975.

Samtliga kommuner i Blekinge län har redovisat sitt arbete under plane­ringsskedet med all fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vat­ten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter och kommunomfattande markdispositionsplaner.

I Blekinge län omfattas kusten av den fysiska riksplaneringens geografis­ka riktlinjer. Kusten från Listerlandet till Torhamns udde har härvid be­tecknats som högexploaterad kust, medan kuststräckan norr om Tor­hamns udde har betecknats som övrig kust. Länet berörs även av del pri­mära rekreationsområdet Åsnen-Listerlandet. Markdispositionsplaner har inte redovisats särskill för dessa områden.

Enligt riktlinjerna bör mark reserveras i anslutning till Karlshamn för så­dan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. Karlshamns kommun har för industriläget Sternö-Stilleryd-Vekemm redovisat en av kommunfullmäktige antagen kommundelsöversikt. Vidare har kommunen redovisat en lägesrapport från pågående områdesplanearbete och en sepa­rat åtgärdsredovisning för området.

Av fullmäktige godkända redovisningar för ålgärder som kommunerna har vidtagit eller avser all vidta för atl genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnats av samtliga kommuner i länet.

Länsstyrelsen i Blekinge län har ställt samman och utvärderat de kom­munala redovisningarna samt i yttrande till ämbetsverken och regeringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under planeringsske­det. Efter hörande av landstinget har länsstyrelsen den 5 september 1977 avgett slutligt sammanfattande yttrande.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats MiQööversikt av Stillerydsom-rådel i Karlshamns kommun saml en förteckning över tillgängligt invente­rings- eller annat källmaterial. Vidare har bifogats yttranden från vägför­valtningen, lantbmksnämnden, skogsvårdsstyrelsen, fiskerikonsulenlen, fiskeriintendenten i Västerhavels distrikt, fiskeriintendenten i Nedre södra distriktet, landstinget, domänverket södra regionen, Lantbmkarnas läns­förbund i Blekinge län saml från enskilda personer.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt L).

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

143

Kommunerna har beretls tillfälle att komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle att komma in med synpunkter på verkens yllranden. I Blekinge län har syn­punkter lämnats av Karlshamns, Karlskrona, Ronneby och Sölvesborgs kommuner saml gemensamt av samtiiga kommuner i länet genom Ble­kingekommunernas samarbelsgmpp för fysisk riksplanering.

Remissinstansernas synpunkter

AUmänt om planeringsskedets utfall

Länsstyrelsen bedömer att kommunernas arbete under planeringsskedet i huvudsak har bedrivits enligt de centrala anvisningar som har getts för planeringsarbetet. Kommunerna har enligt länsslyrelsen ansett det nöd­vändigl alt först upprätta kommunomfattande markdispositionsplaner in­nan man lar ställning till markanvändningen i de områden som berörs av riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen.

Högexploaterad kust och övrig kust

För stora delar av del högexploaterade kustområdet har kommunerna enligt länsslyrelsen beaktat statsmakternas riktlinjer om alt slor återhåll­samhet bör iakttas med att tillåta ytterligare fritidsbebyggelse. Detla har skett genom de kommunomfattande markdisposilionsplaner som har redo­visats och genom riktlinjer i kommunöversikterna. Inom andra delar av kustområdet har planeringsarbetet ännu inte kommit så långl att kommu­nernas slutliga målsättning för markanvändningen har kunnat anges i markdispositionsplanerna. Mer långsiktigt verkande riktiinjer för bebyg­gelseutvecklingen i dessa områden saknas därför enligt länsstyrelsen.

Länsstyrelsen har tillsatt en skärgårdsutredning som skall lägga fram förslag som möjliggör en fortsalt fast bosättning i skärgården. Målsättning­en att bevara en levande skärgård inrymmer enligt länsstyrelsen bl. a. krav på en tidsenlig utveckling av skärgårdsbefolkningens bosällningsförhällan-den samt möjligheter till sysselsättning, service och rekreation. Sedan länge pågår i skärgården en omvandling av permanentbostäder lill fritids­bostäder. En väsentlig förutsättning för att fortsatt befolkningsminskning i skärgården skall förhindras är enligt länsstyrelsen att möjligheterna att uppföra permanentbostäder för skärgårdsbefolkningen underlättas. Vidare måste s. k. skärgårdsanknutna verksamheter etableras för att trygga för­sörjningsmöjligheterna.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de högex­ploaterade och de övriga kustområdena redovisas under avsnitt 4.2 resp. 4.3. Beträffande Blekinge län anförs därutöver föQande.

Planverket framhåller att enligt den inventering som har genomförts av lantmäteriverket var nettoökningen av fritidshus under perioden 1970-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

144

1975 23 % resp. 24 % inom de kustområden i Blekinge som betecknas som högexploaterad resp. övrig kust. Verket anser alt kust- och skärgårds­områdena i Blekinge län bör betraktas som i princip fullbyggda med enskild fritidsbebyggelse.

Fiskeristyrelsen anser att konflikterna rörande fisket bör ägnas särskild uppmärksamhet i Blekinge med hänsyn till att länet har det näst största yr­kesmässiga saltvattenfiskel i landet. Vattenföroreningar och olika lyper av militär aktivitet vållar särskilda problem för fisket. Den av Karlskrona kommun planerade djuphamnen vid Tjurkö skulle enligt fiskeristyrelsen medföra ell avsevärt intrång för fisket.

Planverket anser atl Karlskrona kommun bör klarlägga sin syn på den framtida markanvändningen i kustområdet med beaktande av naturvår­dens och det rörliga friluftslivels intressen. Kommunen bör härvid enligt verkel ompröva lämpligheten av föreslagen fritidsbebyggelse. Verket an­ser vidare atl ell ianspråktagande av djuphamnslägel vid Tjurkö i Karls­krona kommun är olämpligt med hänsyn lill motstående intressen, främsl genom den negativa påverkan på vattenmiQön som ett sådant ianspråkta­gande skulle innebära.

Kommunerna i Blekinge betonar i ett gemensamt yllrande alt lämpliga områden för utveckling av fritidsbebyggelse troligen finns på flera platser längs kusten, även efter det att naturvårdens, friluftslivets och kulturmin­nesvårdens intressen har tillgodosetls. Lämplig lokalisering och dimensio­nering av enskild fritidsbebyggelse och stugbyar studeras i den områdes­planering som pågår i kustområdet. Kommunerna påpekar att de tidigare planerade utvecklingsområdena för fritidsbebyggelse i Karlskrona kom­mun med hänsyn till naturvårdens m.fl. intressen har begränsats i den markdisposilionsplan som har utarbetats efter kommunernas redovisning till länsstyrelsen av arbelel under planeringsskedet i den fysiska riksplane­ringen.

Det är enligt kommunerna nödvändigt med yllerligare helårsbebyggelse inom flertalet områden av riksintresse för naturvård och kulturminnesvård för atl fortsatt avfolkning i kust- och skärgårdsområdena skall kunna hind­ras. De förslag om förordnanden och markförvärv för atl skydda riksin­tressanta kustområden som har framförts av bl.a. planverket är enligt kommunerna orealistiska.

Karlskrona kommun framför med anledning av de statliga myndigheter­nas yttranden att kommunen vill satsa på en måttfull och väl avvägd året-mnt- och fritidsbebyggelse i områdena vid Torhamn och Kristianopel för att bl. a. stödja de areella näringarna. Kommunen vidhåller att djuphamns-resurserna vid Tjurkö bör beaktas vid fortsatt planering.

Äsnen-Listerlandet

Länsstyrelsen konstaterar att elt program för planering av det primära rekreationsområdet Åsnen-Listerlandet har utarbetats av berörda kommu-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

145

ner i Blekinge, Kristianstads och Kronobergs län. Även Olofslröms kom­mun, som inte berörs av rekreationsområdet enligt den preliminära av­gränsningen, kommer att medverka i den förestående planeringen med an­ledning av de synpunkter som länsstyrelsen tidigare har framfört om att området bör utvidgas till alt omfatta även denna kommun.

Planeringsarbetet bör enligt länsstyrelsen grundas på de naturinvente­ringar som har utförts. Som gmnd för en fortsatt planering för turism och rekreation bör en nalurvårdsplan upprättas. En väsentlig del av området består enligt länsslyrelsen av ett från kulturminnesvårdens synpunkt käns­ligt och intressant område. De kulturhistoriska tillgångarna bör därför en­ligt länsstyrelsen inventeras i ell tidigt skede av planeringen. Åtgärder bör vidtas för atl säkerställa de objekt och mlQöer som är särskilt skyddsvärda från kulturminnesvårdens och friluftslivets synpunkt.

Jordbruk

Länsstyrelsen konstaterar att betydande områden har avsatts för tät­orlsexpansion på jordbmksmark i de av kommunema upprättade markdis­positionsplanerna. Det är enligt länsstyrelsen mycket angeläget alt den områdesplanering som avses ske kring tätorterna snarast kommer till stånd för att man skall kunna undanröja den betydande osäkerhet som råder om det framtida markutnyttjandet. I samband med områdesplaneringen bör varje tätorts relativa betydelse och utvecklingsmöjligheter belysas och ut­värderas. Frågan om att ge värdefull jordbmksmark ett fastare skydd ge­nom all upprätta och fastställa generalplan bör enligt länsstyrelsen också övervägas i samband med områdesplaneringen.     

Skogsbruk

Det är enligt länsstyrelsen angeläget atl skogsbmkels intressen samord­nas med naturvårdsintressena i de lätortsnära skogsområdena. Med tanke på det stora antalel tätorter i länet bedömer länsstyrelsen att skogsbmkels driftsformer behöver ses över på förhållandevis omfattande skogsarealer.

Kommunerna i Blekinge anser i sitt gemensamma yttrande med anled­ning av länsstyrelsens och verkens yttranden atl del är angeläget att skogs­markens kapacitet för ytterligare fritidsbebyggelse belyses i regional skala i samverkan med skogsbmkels förelrädare.

Fiske

Fiskeristyrelsen konstaterar att fiskets intressen har behandlats i den översiktliga planeringen av samtliga fem kommuner i länet. I det fortsatta planeringsarbetet bör kommunerna enligt styrelsen också redovisa hur de avser att skydda de områden som har angetts vara av särskilt intresse för fisket.

Fiskeristyrelsen bedömer atl den internationella utvecklingen på fiskets område kommer alt medföra en expansion av fisket i Blekinge län. Mot

10   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

146

denna bakgrund bör behovet av utvidgning och nyetablering av fiskeham­nar i länet studeras av kommunerna i samråd med fiskenämnden. Också planverket anser att kommunerna bör uppmärksamma fiskets och dess föQdindustriers ökade anspråk på mark i anslutning till hamnarna.

Riksantikvarieämbetet befarar all konflikter kan uppstå med kulturmin­nesvårdens intressen genom att fisket i Östersjön kan komma att intensi­fieras. Det gäller i första hand vid nyanläggning och utvidgning av hamnar som ligger i anslutning till miQöer av särskilt intresse för kulturminnesvår­den och i samband med muddringsarbelen e. d. som kan skada marina läm­ningar.

Blekingekommunerna instämmer i vad fiskeristyrelsen och planverket har anfört om behovel av ytterligare planering för yrkesfiskets framtida be­hov. Kommunerna anser atl en planering för att utveckla fiskerinäringen är elt nationellt inlresse för vilkel slalen bör bära kostnadsansvaret.

Naturvård, frUuflsliv och kulturminnesvård

Naturvårdens intresseområden har enligt länsstyrelsen i de framlagda markdispositionsplanerna i stort setl fått en behandling som överensstäm­mer med de av statsmaktema uppställda riktlinjerna för den fysiska riks­planeringen. Slor hänsyn har i allmänhet tagits till den vetenskapliga natur­vårdens och det rörliga friluftslivets intressen. Länsstyrelsen har i vissa fall godtagit atl ett område av riksintresse har säkerställts endast genom riktlinjer i kommunöversikt. I några fall föreslår dock länsstyrelsen atl kommunerna bör överväga att förslärka riktlinjerna i kommunöversikterna med förordnanden enligt naturvårdslagen.

Grustäktverksamheten, som är relativt omfattande i länet, förorsakar enligt länsslyrelsen ofta konflikt med naturvårdsintressena. De slörre gmsfyndigheterna är belägna i eller i omedelbar anslutning till ådalarna som ofta är av slorl värde från naturvårdssynpunkt. Flera områden av riksintresse för naturvård eller rörligt friluftsliv berörs. Länsslyrelsen konstaterar alt de formella möjligheterna all förbjuda täktverksamhel är goda. I fall då grustillgångarna är otillräckliga kan dock naturvårdsintres-sel enligt länsstyrelsen tvingas vika för etl starkt exploateringsinlresse.

Luftföroreningarnas effekter, framför allt i form av försurning av mark och vatten, är enligt länsstyrelsen av sådan arl alt fömlsällningarna för att kunna bevara vissa naturvårdsinlressen m. m. på lång sikl kan slås undan. De näringar som är direkl beroende av naturgivna produktionsbetingelser kan enligt länsslyrelsen också drabbas allvarligt av den rubbning av den ekologiska balansen i mark och vatten som försurningen på sikt innebär. Försurningen av sjöar och vattendrag är ett stort problem i länet. En vid länsslyrelsen gjord utredning som omfallar 140 av länels slörre sjöar visar att mer än hälften av sjöarna, eller 84% av sjöytan, är onaturligt försurade. Länsstyrelsen bedömer atl försurningen också är en länkbar orsak lill de omfatlande skador på granskog som sedan elt par år tillbaka uppträder i

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

147

Blekinge.

Länsslyrelsen anför alt de i länet utförda vattenutredningarna inte har redovisats eller återspeglats i de antagna kommunala översiktsplanerna. Länsstyrelsen finner del angeläget att överväganden om vattenanvänd­ningen ingår i den fortsatta fysiska riksplaneringen. Vattenplaneringen lik­som mlQövårdsplaneringen bör enligt länsstyrelsen på gmnd av sin över­gripande karaktär i första hand utföras på regional nivå.

Naturvårdsverket anser att det är av största belydelse alt arbetet med att säkerställa naturvårdens och friluftslivets intressen inriktas på de riks­intressanta områdena. Särskilt bör stränder, våtmarker, ädellövskogar och urskogar uppmärksammas. Riktlinjer i kommunöversikl kan enligt verket inte tillgodose kvalificerade bevarandeintressen eftersom sådana riktlinjer saknar rättsverkan.

Blekingekommunerna påpekar atl inventeringsläget vad gäller naturvår­den och kulturminnesvården är olillfredsställande i flera av kommunerna. Detla försämrar kommunernas möjligheter atl effektivt genomföra utred­ningar och områdesplanering, framför allt i kustområdet.

Industri

Något slutligt förslag till områdesplan för området Sternö-Stilleryd-Vekemm har enligt länsstyrelsen inte kunnat utarbetas på grund av alt be­tydande planeringsproblem återstår att lösa. De synpunkter och resultat som återges i den miQööversikt som har utarbetats för området har ännu inte kunnat samordnas med områdesplanearbetet. De av statsmakterna fastlagda riktlinjerna för området kan enligt länsstyrelsen tills vidare anses vara uppfyllda genom all fullmäktige i Karishamns kommun har antagit ell förslag lill kommundelsöversikt för Sternö-Stilleryd-Vekemm. Ytteriigare studier måste enligt länsslyrelsen dock ske inom ramen för forlsalt områ­desplanering för all de närmare förutsättningarna för lokalisering av mlQö-störande och resurskrävande industri skall kunna klargöras. Länsstyrelsen föreslår en rad ytterligare ulredningar som bör komma till stånd rörande mlQösituationen i Karlshamnsområdel. Naturvårdsverket understryker betydelsen av alt dessa utredningar genomförs. Länsstyrelsen framhåller alt Stillerydsområdet har mycket stor betydelse som industriområde för såväl kommunen som regionen i slorl. Området bör enligt länsslyrelsen re­serveras främsl för starkt hamnberoende verksamhet.

Planverket bedömer alt olika begränsningar i möjligheterna alt allsidigt UtnylQa vissa av de utpekade industrilägena i södra Sverige har kommit fram under planeringsskedet. I Karishamn utgör enligt verket försurande utsläpp det största problemel från plan- och miljösynpunkt. Fiskeristyrel­sen anser, liksom länsstyrelsen, att orsakerna till fisksjukdomarna i Puka-viksbukten behöver utredas vidare. När det gäller frågan om ytteriigare in­dustrilokalisering till Karlshamnsområdet bör vidare enligt fiskeristyrelsen

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

148

försumiiigssitualionen i regionen uppmärksammas.

Ytterligare belastning av Mörmmsån i form av föroreningar eller vatten­uttag för l.ex. industriändamål kan enligt fiskeristyrelsen inte accepteras från fiskesynpunkt.

Kommunikationer

Det är enligt länsslyrelsen av väsentligt intresse för Blekinge län atl riks­väg 15 mellan Kalmar och gränsen lill Blekinge ges samma standard som riksvägen har i övrigt.

Länsstyrelsen konstaterar att den tidigare föreslagna flygplatsen i Karls­krona kommun inte är behandlad i de antagna översiktsplanerna. Kommu­nen har i skrivelse till länsstyrelsen framhållit att det tidigare diskuterade läget för flygplatsen inte längre är aktuellt på grund av jordbruksintressena på Ramdalaslätten och de restriktioner för civil luftfart som gäller för om­rådet.

Försvar

Länsstyrelsen bedömer all konflikterna med naturvårdens och friluftsli­vets intressen i anslutning till skjutfällel vid Torhamns udde i Karlskrona kommun har lösts genom länsstyrelsens beslut om att bilda naturreservat för området.

Länsstyrelserna i Blekinge och Gotlands län framhåller att de begräns­ningar som gäller för bl. a. utländska medborgare att uppehålla sig inom de militära skyddsområdena har negativa effekter för det rörliga friluftslivet. Överbefälhavaren anser inte att dessa synpunkter utgör något bärande skäl för omprövning av skyddsområdenas omfattning. Avveckling hell eller delvis av elt visst skyddsområde förutsätter enligt överbefälhavaren atl frågan om samtliga skyddsområden i landet tas upp till fömyad prövning.

Blekingekommunerna anser att en allsidig prövning av möjligheterna för utlänningar att röra sig fritt inom det militära skyddsområdet i östra Ble­kinge skärgård bör komma till stånd. Utländska fritidsbålar som befinner sig i skärgården kan i dag endast gå in i handelshamnen i Trossö.

6.10 Kristianstads län

Redovisat material

I 11 av Kristianstads läns 13 kommuner antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktiinjer avsågs bli fullföQda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra ålgärder. Regeringen tog ställning till programmen genom beslul län för län under våren 1975. För Kristianstads län fattades beslut den 13 mars 1975.

Samtliga kommuner i Kristianstads län har redovisat sitt arbete under

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

149

planeringsskedet med alt fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

Av fullmäktige antagna kommunomfattande markdispositionsplaner har redovisats av Båslads och Simrishamns kommuner. Ängelholms kommun har redovisat av fullmäktige godkänd kommunomfattande markdlsposi­tionsplan.

I Kristianstads län omfattas kusten och Ivösjön av den fysiska riksplane­ringens geografiska riktlinjer. Länet berörs även av de primära rekrea­tionsområdena Kullaberg - Hallandsåsen och Öslskåne samt i begränsad omfattning även av Åsnen - Listerlandet. Vidare har regeringen i beslutet över programskedet föreskrivit atl länsstyrelserna i Kristianstads och Malmöhus län skall lämna en särskild redovisning av arbetet med atl upp­rätta markhushållningsprogram för Skåne.

Riktlinjerna för kustområdet berör fem kommuner i länet. Kristianstads och Bromölla kommuner har redovisat av kommunfullmäktige antagna markdispositionsplaner för kustområdet. Ängelholms kommun har redovi­sat av fullmäktige godkänd markdisposilionsplan. Kustområdena i Båslads och Simrishamns kommuner innefattas i de kommunomfattande markdis­positionsplanerna.

För Ivösjön har markdisposilionsplan inte redovisats av de berörda kommunerna Bromölla och Kristianstad.

För det primära rekreationsområdet Kullaberg - Hallandsåsen har Bå­slads och Ängelholms kommuner gemensamt med Höganäs kommun i Malmöhus län och Laholms kommun i Hallands län redovisat ell program för planering av området. Fullmäktige i Båslads och Ängelholms kommu­ner har godkänt programmet.

Vad gäller det primära rekreationsområdet Östskåne har de tre berörda kommunerna Kristianstad, Tomelilla och Simrishamn gemensamt upprät­tat ett program för planering av området. Kommunerna har godkänt pro­grammet i fullmäktige.

Av fullmäktige behandlade program för hushållning med jordbmksmar­ken har redovisats av samtliga kommuner i länet.

Av fullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kommunerna har vidtagit eller avser att vidta för atl genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnats av 3 av länets 13 kommuner.

Länsslyrelsen i Kristianstads län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningarna samt i yttrande till ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under plane­ringsskedet. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetls av länssty­relsen den 31 augusti 1977. Detta har tillsammans med länsstyrelsens övri­ga redovisning sänts för yttrande till landstinget och för kännedom till kommunerna. Slutligt sammanfattande yttrande har avgetts av länsslyrel-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

150

sen den 7 november 1977.

I enlighet med regeringens beslul över programskedel har länsstyrelser­na i Kristianstads och Malmöhus län lämnat en gemensam redovisning av arbelel med alt upprätta markhushållningsprogram för Skåne. Vidare har till länsstyrelsens redovisning fogals yttranden från militärbefälhavaren för södra militärområdet, vägförvaltningen, lantbmksnämnden, skogsvårds­styrelsen och landstinget samt från LRF:s provinsförbund i Skåne, Skånes handelskammare och Skånes skogsbranschråd. Länsstyrelsen har även re­dovisat karl- och tabellsarnmanslällningar av del kommunala materialet.

Yttranden över materialet har lämnats av berörda ämbetsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.). Beträffande Kristianstads län har yttranden kommii in från Sydvästra Skå­nes kommunalförbund, LRF:s provinsförbund i Skåne, Skånes skogs­branschråd, LRF:s samrådsgrupp i Skåne, Förslövs LRF-avdelning, För­bundet Aktion Skåne-miQö saml från enskilda personer i Båslads kommun.

Kommunerna har beretts tillfälle att komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts lillfälle alt komma in med synpunkter på verkens yttranden. I Kristianstads län har synpunkter lämnals av Båslads och Simrishamns kommuner.

Remissinstansernas synpunkter

Markhushållningsprogram för Skåne Remissinstansernas synpunkter redovisas i avsnitt 5.3.

Högexploaterad kust

Länsstyrelsen framhåller att de redovisade markdispositionsplanerna in­nebär atl de återstående oexploaterade delarna av kustområdet med få un­dantag avses bli reserverade för friluftslivet. De av Kristianstads kommun redovisade områdena för fritidsbebyggelse inom Maglehem-Olseröds strandområde och Yngsjö strandområde överensstämmer dock inte med statsmakternas riktlinjer och bör därför utredas ytterligare. Båslads kom­mun redovisar mindre utbyggnader i kustområdet av tälorlerna Båstad och Torekov. Länsslyrelsen motsätter sig inte dessa.

Ravlunda skjulfält bör enligt länsslyrelsen i slörre utsträckning än i dag öppnas för allmänheten.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de högex­ploaterade kustområdena redovisas i avsnitt 4.2. Beträffande Kristianstads län anförs därulöver föQande.

Naturvårdsverket understryker att den fritidsbebyggelse som Krislian-stads kommun har föreslagit på flera platser vid Hanöbukten strider mol riksplaneringens intentioner.

Prop. 1978/79:213    Bilagal

151

Enligt den inventering som har genomförts av lantmäteriverket var net­toökningen av fritidshus på väsl- och sydkusten i Kristianstads län 16% resp. 22% under denna period. Planverket anser atl kustområdet i Skåne bör belraktas som i princip fullbyggt med enskild fritidsbebyggelse.

I de högexploaterade kustområdena finns en rad golfbanor i attraktiva slrandnära lägen, bl.a. i Båslads kommun i Kristianstads län. Nya golfba­nor bör enligt planverket inte komma till slånd i strandnära lägen. Vissa omdisponeringar bör vidare kunna göras inom befintliga banor för att öka tillgängligheten till stränderna för friluftslivet. Möjligheten att öka tillgäng­ligheten för friluftslivet till de militära övnings- och skjutfälten i de högex­ploaterade kustområdena bör enligt planverket undersökas ytterligare på regional nivå.

Ivösjön

Länsslyrelsen anser atl del är angeläget alt en samordnad översiktlig markanvändningsplanering för området genomförs av berörda kommuner för att tillgodose naturvårdens och friluftslivets intressen. Kristianstads kommun anser enligt länsstyrelsen alt riksintressena inom området till­godoses genom de av kommunen beslutade riktiinjerna för bebyggelse i kommunöversikten. Naturvårdsverket och planverket delar länsstyrelsens uppfattning. Naturvårdsverket framhåller att förordnanden enligt natur­vårdslagen krävs för vissa delar av området för att riksintressena skall till­godoses.

Öslskåne

Den avgränsning av det primära rekreationsområdet Östskåne, som har gjorts av den inlerkommunala samarbetsgmppen och som i stort överens­stämmer med den avgränsning som redovisades i riksdagens beslut, är en­ligt länsstyrelsens uppfattning för snäv. Det avgränsade området innehål­ler bl. a. natur- och kulturvärden av sådan art att möjligheterna atl bygga ut anläggningar och utnytQa marken för friluftsliv är begränsade.

Länsslyrelsen anser all en översiktlig utredning rörande sydöstra Skå­nes kapacitet för turism och rekreation bör göras för etl större område, som omfattar södra delen av Kristianstads kommun. Tomelilla och Simris­hamns kommuner saml östra delen av Ystads kommun. Det område som har redovisats av den inlerkommunala samarbelsgruppen bör härvid be­traktas som ett delområde av särskilt intresse för friluftslivet. I avvaktan på att områdets framtida utnytQande klarläggs bör största restriktivitet iakttas med atl tillåta ytteriigare enskild fritidsbebyggelse.

Kullaberg-Hallandsåsen

Länsstyrelsen har inga principiella invändningar mot det förslag till av­gränsning av del primära rekreationsområdet Kullaberg-Hallandsåsen som den inlerkommunala samarbetsgruppen har lagl fram. Förslaget innebär

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

152

att de båda områdena Kullaberg och Hallandsåsen binds samman genom atl mellanliggande kustområde las med. Länsstyrelsen förutsätter dock att avgränsningen av området studeras närmare i det fortsatta arbetet med hänsyn till bl. a. lokaliseringen av större anläggningar.

Länsstyrelsen påpekar att Båslads och Ängelholms kommuner i rege­ringens beslul över programskedet anmodades att se över befintliga dispo­sitionsplaner för fritidsbebyggelse på Hallandsåsen. Båslads kommun har redovisat del tidigare dispositionsplaneområdel som utredningsområde. Ängelholms kommun har lagl fram en särskild utredning för Hallandsåsen, där bl. a. ytterligare fritidsbebyggelse föreslås i området söder om Väster­sjön. Vidare föreslås i utredningen att jord- och skogsbrukets intressen skall prioriteras inom åsens sluttningszon och att friluftslivets och natur­vårdens intressen får tillgodoses inom ramen för dessa intressen.

Länsstyrelsen ställer sig tveksam lill ytterligare fritidsbebyggelse söder om Västersjön med hänsyn lill att området ingår i det primära rekreations­området för vilkel särskild planering pågår. I avvaktan på denna bör inte ytterligare mark las i anspråk för enskild fritidsbebyggelse. Ytleriigare fri­tidsbebyggelse inom det utredningsområde som har lagts ul i Båslads kom­mun kommer vidare enligt länsstyrelsen att stå i konflikt med främst natur­vårdens intressen.

Länsstyrelsen bedömer alt västra delen av Hallandsåsens sydsluttning i Ängelholms kommun har sådana värden för friluftslivet och naturvården att det i enlighet med förslagen i länets nalurvårdsplan bör skyddas med stöd av naturvårdslagen. Även delar av Hallandsåsen i Båslads kommun bör säkerställas med stöd av naturvårdslagen i enlighet med de förslag som har lagts fram i naturvårdsplanen.

Naturvårdsverket framhåller alt de överväganden som kommunerna har gjorl beträffande ulbyggnad av fritidsbebyggelse på Hallandsåsen inte har lett lill önskat resultat. Ytterligare ulbyggnad av fritidsbebyggelse bör inte komma till stånd vid Västersjön i Ängelholms kommun. Området bör i stället säkerställas med stöd av naturvårdslagen. Verkel påpekar all Bå­slads kommun inte har bundit sig för annan markanvändning än fritidsbe­byggelse i det område som omfaltas av dispositionsplanen. Verkel anser vidare att förordnanden enligt naturvårdslagen bör genomföras för åsen i den omfattning som länets nalurvårdsplan anger.

Båstads kommun framhåller atl den av regeringen begärda översynen av dispositionsplanen kommer att ske så snart den diskussion om områdets framtida användning som pågår i kommunen har slutförts. Kommunen motsätter sig del föreslagna naturreservatsförordnandel på Hallandsåsen med motivering alt pågående markanvändning i form av jord- och skogs­bruk i kombination med det förordnande om landskapsbildsskydd som lig­ger över delar av området utgör tillräckligt skydd för bevarandeintressena. Liknande synpunkter framförs i skrivelser från LRF:s samrådsgrupp i Bå­stads kommun. Förslövs LRF-avdelning, Skånes skogsbranschråd och

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

153

boende i Förslöv.

Linderödsåsen

Det förslag till säkerställande av olika intressen på Linderödsåsen som har lagts fram av den inlerkommunala samarbetsgruppen kan enligt läns­slyrelsen godtas med vissa undantag. Dessa gäller främst vissa områden som har redovisats som lämpliga för fritidsbebyggelse. Vidare har Kristi­anstads kommun inte tagit ställning till avgränsning och form för säkerstäl­lande av åsens norra sluttning som är av riksintresse för naturvården. Länsslyrelsen anser alt det skydd som bokskogslagen ger för området inte är tillräckligt och alt del bör säkerställas i enlighet med naturvårdsplanen.

Naturvårdsverket framhåller att det för sluttningszonen, förutom skydd enligt naturvårdslagen, behövs riktlinjer i kommunöversikt som garanterar att bebyggelse inte kommer till stånd i strid mot riksintressena.

Söderåsen

Länsstyrelsen konstaterar att del inlerkommunala planeringsarbete som har bedrivits i samråd med länsstyrelserna i Kristianstads och Malmöhus län i del närmaste är avslutat. Åsen säkerställs successivt med stöd av na­turvårdslagen. I den kommunala planeringen har redovisats riktlinjer för bebyggelseutvecklingen som tar hänsyn lill jord- och skogsbmkels intres­sen och bevarandeintressena i de områden som inte har skyddats med stöd av naturvårdslagen.

Jordbruk

Länsstyrelsen i Kristianstads län anser att jordbmkets intressen tillgo­dosetls i den utsträckning som f. n. är möjlig i planeringen i länets kommu­ner. Vissa smärre områden som har lagts ut för lokala flygplatser i Simris­hamns och Tomelilla kommuner och vissa vägprojekt som har omnämnts i lantbruksnämndens yttrande bör dock bli föremål för förnyade övervägan­den med hänsyn till jordbrukets intressen.

Vad gäller konflikter mellan tätortsutbyggnad och jordbrukets intressen har länsstyrelsen redovisat sitt ställningstagande i yttrandet över kommu­nernas markhushållningsprogram. Länsstyrelsen anser att kommunerna har gjort slora ansträngningar för att undvika exploatering av den bästa åkermarken.

Kommunöversiktema innehåller överlag restriktioner mot tillkomman­de bebyggelse till skydd för det aktiva jordbmket. Kommunerna har i hu­vudsak använt sig av den riktiinje som lantbmksnämnden har rekommen­derat. Hässleholms kommun har dock i sitt beslut framhållit att restriktio­nerna inte skall vara bindande utan endast vägledande.

Lantbruksnämnden och LRF:s provinsförbund i Skåne anser att jord­bmkets intressen är otillräckligt tillgodosedda och att flera konflikter, främst med planerad tätortsutbyggnad, återstår att lösa. Den föreslagna

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

154

bebyggelsetätheten i kommunernas exploateringsplaner bör enligt lant­bruksnämnden prövas närmare. Tillkommande bebyggelseområden bör studeras i elt regionall perspektiv.

Skånes handelskammare anser all en avvägning måsle göras mellan jordbrukets och det övriga näringslivels markanspråk. Jordbrukels intres­sen bör inte alltid få betraktas som överordnade andra intressen.

Skogsbruk

Länsstyrelsen anser att kommunerna i stor utsträckning har beaktat skogsbrukels intressen i sin planering. Vid den översyn av lätortsplane-ringen som kommunerna har gjort i samband med markhushållningspro­grammet har skogsbrukets intressen enligt länsslyrelsen beaktats i görli­gaste mån. Områden med koncentrerad fritidsbebyggelse har minskats be­tydligt i förhållande till kommunernas tidigare planer. Dock kan konflikter befaras uppstå i vissa skogsområden i bl. a. Simrishamns och Kristianstads kommuner. Länsstyrelsen anser liksom skogsvårdssiyrelsen att skogsbm­kels intressen bör prioriteras inom flertalet av dessa områden.

Kommunerna har enligt länsslyrelsen överlag utformat mycket restrikti­va riktiinjer i kommunöversiktema för glesbebyggelse inom skogsområ­den.

Några kommuner har föreslagit belydande begränsningar av de områden med skogsbruk som enligt länsstyrelsens nalurvårdsplan avses bli säker­ställda enligt naturvårdslagen. I naturvårdsplanen har ca 12000 ha skogs­mark bedömts böra säkerställas som naturreservat och ca 36000 ha skyd­das enligt 19 och 20 §§ naturvårdslagen. Länsstyrelsen framhåller att av­sikten med föreslagna förordnanden i första hand är att värna om lövsko­gen saml att begränsa ingrepp som skulle påverka landskapsbilden. In­skränkningarna för skogsbruket kommer alt bli relativt måttiiga. Länssty­relsen anser att det är lika angeläget att bevara den produktiva skogsmar­ken som atl bevara den bästa åkermarken.

Skogsvårdsstyrelsen och Skånes skogsbranschråd framhåller skogsnä­ringens samhällsekonomiska belydelse och dess slora sysselsättningsmäs-siga belydelse för länet. Enligt skogsvårdsstyrelsen betyder ett bortfall av produktiv skogsmark i länet relativt sett mer än i andra delar av landet ge­nom att skogsmarkens virkesproducerande förmåga är den högsta i landet.

Fiske

Länsstyrelsen framhåller att fisket har behandlats myckel summariskt i kommunernas planer. Fritidsfisket kan dock enligt länsslyrelsen anses va­ra tillgodosett genom gällande slrandskydd, de allmänna regler som gäller för naturvården och de reningsåtgärder som vidtas i sjöar och vattendrag och längs kustema. Det yrkesmässiga fisket som bedrivs i Östersjön har ökat till föQd av de begränsningar som har skett av Nordsjöfisket under se­nare år. Simrishamn är numera landels största landningsplats för fisk och

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

155

hamnens kapacitet har enligt kommunen blivit otillräcklig. Länsstyrelsen anser alt behovet och möjligheterna att utöka kapaciteten både vad avser hamnulrymme och omhändertagande av den landade fisken bör utredas snarast.

Landstinget påpekar behovet av förbättrade vägförbindelser västerut och norrut från Simrishamn samt behovet av järnvägsförbindelse för atl kunna göra hamnen lillräckligl konkurrenskraftig.

Fiskefrågorna har enligt fiskeristyrelsen inte beaktats i den kommunala planeringen. Styrelsen framhåller att Kristianstads län är myckel viktigt från såväl yrkes- som fritidsfiskesynpunkt. Yrkesfisket bedöms få en ännu större omfattning i framtiden. De nio kommuner i länet som berörs av fis­kets viktigare intresseområden bör enligt styrelsen vid kommande revide­ring av kommunöversikter och markdispositionsplaner redovisa hur man avser att säkerställa dessa områden. Yrkesfiskets och beredningsindu­strins behov av markområden bör i samarbele med fiskenämnden utredas och säkras i del framtida planeringsarbetet.

Planverket understryker behovel av att kommunema vid revidering av föreliggande planer uppmärksammar fiskets och dess föQdindustriers öka­de anspråk på mark i anslutning till hamnama på ostkusten.

Simrishamns kommun anser liksom fiskeristyrelsen och planverket all ytterligare planering behövs för atl tillgodose yrkesfiskets och berednings­industrins framtida behov av mark och anläggningar. Markanspråken bör utredas i samarbete mellan kommunen och statliga regionala organ. Kom­munen anser dock att en planering för att utveckla fiskerinäringen är ett nationellt intresse för vilkel staten bör bära ansvaret.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Länsstyrelsen bedömer att naturvårdens och friluftslivels riksintressen i länet med vissa undantag har tillgodosetts i den omfattning som är möjlig inom ramen för den fysiska riksplaneringen. Som underlag för planeringen med avseende på naturvårdens intressen har legat länsstyrelsens nalur­vårdsplan. Länsstyrelsen uttalade vid godkännandet av naturvårdsplanen bl. a. alt den bör Qäna som ledning i den översiktliga fysiska planeringen i kommunerna. Vid genomförande av planen skall vidare ingående samråd ske med kommunerna i fråga om de områden där kommunerna har avvi­kande mening i förhållande till planen.

Förelrädare för jord- och skogsbmkels intressen, bl.a. LRF:s provins­förbund i Skåne och Skånes skogsbranschråd, har framfört invändningar mot alt friluftslivs- och naturvårdsintressen säkerställs med slöd av natur­vårdslagen inom områden med aktivt jord- och skogsbmk. Länsstyrelsen instämmer i att jord- och skogsbmkel tillsammans med restriktioner för bebyggelse i många fall utgör tillräckligt skydd för dessa intressen. Vissa områden med särskilda kulturella och estetiska värden liksom attraktiva strövområden och områden med vetenskapligt naturvärde måste dock en-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

156

ligt styrelsen ges etl starkare skydd genom säkerställande enligt natur­vårdslagen. Förutom de tidigare nämnda delarna av Hallandsåsen i Båstads och Ängelholms kommuner bör även Bjärehalvöns jordbmksområde inom Båstads kommun säkerställas med stöd av naturvårdslagen enligt de för­slag som finns i nalurvårdsplanen. Därvid skall dock jord- och skogsbru­kets intressen beaktas.

Vad gäller kulturminnesvården har kommunerna i sin planering i stor ut­slräckning anslutit sig till de rekommendationer som länsstyrelsen och landsantikvarien har gett angående säkerställandet av riks- och länsintres­sen. Säkerställandet har sketl dels med stöd av naturvårdslagen och dels genom riktlinjer för bebyggelse i kommunöversikt. Länsstyrelsen framhål­ler dock att en stor del av kulturminnesvårdens intressen inte har kunnat presenteras i elt för kommunernas planeringsarbete användbart skick. Det är enligt länsstyrelsen angeläget att fullständiga kulturhistoriska invente­ringar kan genomföras i länet som gmnd fören motsvarighet till naturvård-planen.

Landstinget delar i huvudsak länsstyrelsens synpunkter beträffande sä-kerslällandefrågorna i Båstads kommun. Landstinget vill dock ytterligare understryka vikten av atl samråd sker mellan kommun och regional myn­dighet i varje särskilt fall. Kommunens synpunkter bör härvid beaktas i görligaste mån.

Planeringsskedet har enligt naturvårdsverket gett ett i huvudsak godtag­bart resultat i länet från naturvårdens synpunkt. Simrishamns kommun ut­gör dock ett undanlag. De i kommunens planer föreslagna områdena för fritidsbebyggelse på Österlen bör inte komma till stånd. Vidare framhåller verket atl kommunen, i slrid mot statsmakternas beslut, fortfarande plane­rar för en sträckning av väg 10 vid Brösarps backar som från naturvårds­synpunkt är oacceptabel.

Riksantikvarieämbetet anser att konflikter mellan kulturminnesvårdens och jordbmkets intressen i allmänhet kan lösas utan betydande men för jordbmket. Del öppna landskapet i Skåne är dock särskilt känsligt för slmklurförändringar. Kulturminnesvårdens intressen i jordbmkets primä­ra intresseområden bör enligt ämbetet i första hand redovisas i kommuner­nas markdispositionsplaner. Intresseredovisningen bör i annat fall kom­pletteras och preciseras. Också de riktlinjer som har utarbetats i kommun­översikterna för atl tillgodose kulturminnesvårdens intressen kan i flera fall behöva preciseras.

Flertalet av de slörre områdena av betydelse för kulturminnesvården bör enligt ämbetet kunna avföras i planeringssammanhang så snart skydds­behovet har preciserats och tillgodosetts inom ramen för den kommunala planeringen. Skyddsbehovet i ett antal av dessa områden, där det kultur­historiska intresset har särskild tyngd, är dock knutet till området som hel­het och bör i första hand avse skydd mot slmklurförändringar i stor skala. Ämbetet nämner bland dessa områden Österlen och Bjärehalvön.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

157

Båslads kommun motsätter sig de i naturvårdsplanen föreslagna säker-ställandeåtgärderna för Bjärehalvön och, som tidigare nämnts. Hallands­åsen. Kommunen anser alt pågående markanvändning i form av jord- och skogsbruk tillsammans med det förordnande om landskapsbildsskydd som ligger över delar av området är tillräckligt skydd för naturvårdens, frilufts­livets och kulturminnesvärdens intressen. Liknande synpunkter framförs i skrivelser från LRF:s samrådsgmpp i Båslads kommun. Förslövs LRF-avdelning, Skånes skogsbranschråd och boende i Förslöv.

Simrishamns kommun anser alt regionala slatliga sektorsplaner för na­turvården inte är förenliga med en demokratiskt förankrad kommunal pla­nering.

Fritidsbebyggelse

Länsslyrelsen anser alt kommunerna i sina nu framlagda planer redovi­sat en betydligl mer restriktiv inställning till fritidsbebyggelse än i den kommunomfattande planering som utfördes i slutet av 1960-talet.

Några av de områden för fritidsbebyggelse i koncentrerad eller spridd form som föreslås i kommunernas planer står enligt länsstyrelsen i konflikt med andra intressen och då främst naturvårdsintressena. Det gäller bl. a. områdena i Magiehem vid kusten i Kristianstads kommun och på Hal­landsåsen i Ängelholms och Båstads kommuner. Flera kommuner har vida­re redovisat ulredningsområden där förutsättningarna för koncentrerad fri­tidsbebyggelse avses bli undersökta. Länsstyrelsen anser alt slora delar av dessa områden i Simrishamns, Tomelilla, Kristianstads och Bromölla kom­muner står i konflikt med såväl skogsbrukels som naturvårdens intressen.

Länsstyrelsen framhåller att en undersökning som har ulförts inom ra­men för Öresundsdelegalionen visar att möjligheterna att tillgodose för­väntad utländsk och inhemsk efterfrågan på fritidshus är mycket begrän­sad i länet liksom också i grannlänen. Del är därför angelägel alt gemen­samma principer för fritidsbebyggelsens utveckling utformas i samarbete mellan kommun och stal. Diskussioner härom har påbörjats inom ramen för det samarbete som bedrivs mellan de sju sydsvenska länen.

Vägar

Kristianstads kommun har föreslagit att tätorterna Tollarp och Önne-slad med hänsyn till jordbrukets intressen skall byggas ut på andra sidan av de starkt trafikerade riksvägarna 15 resp. 21. Vägförvaltningen har erin­rat mot en sådan lokalisering av bebyggelsen. Länsslyrelsen accepterar ul-byggnadsplanerna under förutsättning att planfria korsningar anordnas på kommunens bekostnad.

Länsstyrelsen påpekar att Simrishamns kommun liksom i programske­det redovisar en planerad ny sträckning av riksväg 10 genom Brösarps bac­kar. Såväl länsslyrelsen som regeringen har i samband med programskedel framhållit att denna sträckning med hänsyn till naturvärdena inte får kom-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

158

ma lill stånd.

Yllerligare ställningstagande från regeringens sida rörande riksväg 10 vid Brösarps backar erfordras inte enligt vägverket. Verket framhåller att utbyggnaden av vägen ligger långt fram i tiden. Endast det sydliga alterna­tivet för vägsträckning bör redovisas i kommunens planer som en marke­ring av ett framtida intresse.

Nalurvårdsverket och planverket understryker alt Simrishamns kom­mun i enlighet med regeringens beslut över programskedet bör planera för en sträckning av riksväg 10 som inte äventyrar naturvärdena vid Brösarps backar.

Simrishamns kommun framhåller att de olika förslagen till sträckning av riksväg 10 även berör andra intressen än naturvärdena vid Brösarps bac­kar. Kommunen har på grundval av befintligt underiagsmalerial funnit alt del norta alternativet till vägsträckning är del mest fördelaktiga från både miQösynpunkt och samhällsekonomisk synpunkt. Delta alternativ, som till större delen bygger på en upprustning av den befintiiga vägen, kan få ett sådanl utförande alt regeringens beslul inte motverkas. Mol bakgrund bl. a. av all en ulbyggnad av vägen inte har beslämts i tiden anser dock kommunen att båda handlingsalternativen tills vidare bör hållas öppna. På­gående områdesplanearbete vid Kivik har vidare visat att svårigheter kan uppstå med atl ansluta det södra alternativet till nuvarande riksväg 10.

Hamnar

Länsslyrelsen och landstinget anser som tidigare nämnts all behovet och möjligheterna all bygga ut kapaciteten i Simrishamns hamn bör utre­das. Landstinget anser vidare att en samlad utredning om länets hamnfrå­gor bör göras för all utröna behovel av att stärka olika hamnars kapacitet. För atl hamnarna skall kunna bibehållas och utvecklas måste även land­transporterna tillgodoses.

En utbyggnad av en helt ny hamn söder om Simrishamn medför enligt naturvårdsverket konflikter med naturvårdsintressena.

Simrishamns kommun framhåller alt en förstärkning av hamnresurserna övervägs som ett led i att förbättra sysselsättningsläget i kommunen. En förstärkning av hamnresurserna kräver sannolikt en helt ny hamnanlägg­ning då den nuvarande hamnen saknar utbyggbara alternativ. Det alterna­tiv för lokalisering av en ny hamn med tillhörande industriområde som re­dovisas i kommunens riksplanematerial är enligt kommunens uppfattning det mesl gynnsamma från miQösynpunkt. Även om en utbyggnad av ham­nen skjuts på framliden eller inte kommer till stånd finner kommunen det absolut nödvändigt all det redovisade industriområdet på ca 100 ha får lig­ga kvar i kommunens planer.

Försvar

Överbefälhavaren påpekar alt de i programskedet påtalade konflikterna

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

159

vid skjutplals Brösarp i Tomelilla kommun mellan naturvårdens och för­svarets intressen och friluftslivels intressen inte längre föreligger.

6.11 Malmöhus län

Redovisat material

I samtliga 20 kommuner i Malmöhus län antog kommunfullmäktige un­der år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen log ställning till programmen genom beslut län för län under våren 1975. För Malmöhus län fattades beslut den 13 mars 1975.

Samtliga kommuner i Malmöhus län har redovisat sitt arbete under pla­neringsskedet med att fullföQa riktlinjema för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

Av fullmäktige antagna kommunomfattande markdispositionsplaner har redovisats av Burlövs och Kävlinge kommuner. Slaffanstorps kommun har redovisat av fullmäktige godkänd kommunomfattande markdisposilions­plan och Lunds kommun har redovisat av fullmäktige godkänt utkast lill kommunomfattande markdisposilionsplan.

I Malmöhus län omfattas kusten och Ringsjöarna av den fysiska rikspla­neringens geografiska riktlinjer. Länet berörs även av de primära rekrea­tionsområdena Kullaberg - Hallandsåsen och Sydskånes sjö- och åsland­skap. Vidare har regeringen i beslutet över programskedet föreskrivit alt länsstyrelsema i Kristianstads och Malmöhus län skall lämna en särskild redovisning av arbetet med att upprätta markhushållningsprogram för Skå­ne.

Riktlinjema för kustområdet berör elva kommuner i länet. Burlövs, Käv­linge, Landskrona, Lomma, Skurups, Trelleborgs, Vellinge och Ystads kommuner har redovisat av kommunfullpiäktige antagna markdisposi­tionsplaner för kustområdet. Malmö och Höganäs kommuner har redovi­sat av fullmäktige godkända markdispositionsplaner. Helsingborgs kom­mun har inte redovisat markdisposilionsplan för kustområdet.

Eslövs och Hörby kommuner har redovisat av fullmäktige antagna markdispositionsplaner för Ringsjöområdel. Höörs kommun har redovisat markdisposilionsplan för Ringsjöområdet söm inte har behandlats av full­mäktige.

För det primära rekreationsområdet Kullaberg - Hallandsåsen har Höga­näs kommun gemensamt med Båstads och Ängelholms kommuner i Kri­stianstads län och Laholms kommun i Hallands län redovisat ett program för planering av området. Fullmäktige i Höganäs kommun har godkänt

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

160

programmet.

Vad gäller del primära rekreationsområdet Sydskånes sjö- och åsland­skap har kommittén för planering av det sydvästskånska sjölandskapet och kommittén för planering av Romeleåsen gemensamt upprättat ett program för planering av området. Av de sex berörda kommunema[REDACTED_EFTERNAMN], Sjöbo, Skurup, Svedala, Trelleborg och Ystad har alla utom Svedala kommun godkänt programmet i fullmäktige.

Områdesplaner som har antagits av fullmäktige har redovisats för Ar-lövs och Åkarps tätorter i Burlövs kommun och för Eslövs tätort i Eslövs kommun.

Av fullmäktige behandlade program för hushållning med jordbruksmar­ken har redovisats av samtliga kommuner i länet.

Av fullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kommunema har vidtagit eller avser att vidta för alt genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnats av 19 av länels 20 kommuner. Kävlinge kommuns åtgärdsredovisning har inte behandlats av fullmäktige.

Länsstyrelsen i Malmöhus län har ställt samman och utvärderat de kom­munala i"edovisningarna samt i yttrande lill ämbetsverken och regeringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under planeringsske­det. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetls av länsstyrelsen den 15 september 1977. Delta har tillsammans med länsstyrelsens övriga redo­visning sänts för yttrande lill landstinget och för kännedom till kommuner­na. Slutligt sammanfattande yttrande har avgetts av länsstyrelsen den 29 november 1977.

I enlighet med regeringens beslut över programskedel har länsstyrelser­na i Malmöhus och Kristianstads län lämnat en gemensam redovisning av arbetet med alt upprätta markhushållningsprogram för Skåne. Vidare har till länsstyrelsens redovisning fogats yttranden från militärbefälhavaren för södra militärområdet, vägförvaltningen, lantbruksnämnden, skogsvårds­styrelsen, fiskerikonsulenlen och landstinget. Länsstyrelsen har även re­dovisat kart- och tabellsammanställningar av det kommunala materialet.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.). Beträffande Malmöhus län har yttranden kommii in från Sydvästra Skånes kommunalförbund, LRF:s provinsförbund i Skåne ge­nom Lantbrukamas riksförbund, Centems ungdomsförbund i södra Skå­nes distrikt och Förbundet Aktion Skåne-miQö.

Kommunema har beretts tillfälle ankomma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsemas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle alt komma in med synpunkter på verkens yllranden. I Malmöhus län har syn­punkter lämnats av länsstyrelsen saml Eslövs, Helsingborgs, Landskrona, Malmö. Sjöbo, Staffanstorps och Trelleborgs kommuner.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

161

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets utfall

Länsslyrelsen anser att det hittills uppnådda resultatet av planeringsar­betet är gott med hänsyn till den korta tid som kommunerna har haft till sitt förfogande. Flera planeringsuppgifter återstår dock att genomföra. Kom­munema avser bl. a. att upprätta ett mycket stort antal områdesplaner för befintliga eller planerade nya tätorter. Länsstyrelsen stryker under att det­ta planeringsarbete har slor belydelse för utarbetandet av markhushåll­ningsprogrammet för Skåne. Länsstyrelsen finner det angelägel att de kommunala planeringsresurserna i första hand koncenlreras på att inom ramen för en fortsatt kommunomfattande planering upprätta områdespla­ner för expansiva tätorter. Områdesplanerna bör föreligga minst etl år in­nan slutligt markhushållningsprogram för Skåne skall redovisas av länssty­relsema till regeringen.

Enligt länsstyrelsen bör kommunernas åtaganden under programskedet tillsammans med de nu i åtgärdsredovisningama angivna åtgärdema gälla som program för det fortsatta arbetet med att fullfölja statsmakternas rikt­linjer för hushållning med mark och vatten. Länsslyrelsen framhåller att det är angeläget att samtliga kommuner snarast möjligt upprättar tidspro­gram för detta arbete.

Den osäkerhet som f. n. råder om i vilken utsträckning jordbruksintres­sena skall prioriteras har enligt länsstyrelsen lett till en viss stagnation i så­väl detaQplaneringen som den översiktliga planeringen. Under planerings­skedet har länsslyrelsen inte tagit ställning till långsiktiga planeringsfrågor. Särskilda principer för handläggning av översikts- och detaljplaner har där­emot utarbetats och godkänts av länsstyrelsen. Bl. a. har särskilda krav på redovisning ställts för de stads- och byggnadsplaner som berör jordbruks­mark.

Markhushållningsprogram för Skåne

Remissinstansemas synpunkter redovisas i avsnitt 5.3.

Högexploaterad kust

En samlad bedömning av kommunernas förslag till markanvändning inom kustzonen kan enligt länsstyrelsen inte göras f. n. En sådan bedöm­ning bör avvakta den utvärdering av kommunemas planer för tätorlsex­pansion i kustzonen som länsstyrelsen avser att göra i det fortsatta arbetet med markhushållningsprogrammei.

Vissa frågor bör enligt länsstyrelsen uppmärksammas särskilt i det fort­satta planeringsarbetet för del högexploaterade kustområdet. Det gäller möjligheterna att bibehålla öppna luckor i slrandbebyggelsen och att be­vara de strandområden som ännu är orörda av bebyggelse. Stora delar av

//    Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

162

länets kust är bebyggda eller tagna i anspråk på annal sätt, t. ex. av golfba­nor, skjutbanor och militära övningsområden. Allmänhetens möjligheter all UtnytQa strändema för bad och rekreation är särskilt begränsade i kust­områdena vid Skälderviken och öster om Trelleborg samt på Falsterbo­halvön.

Höganäs kommun föreslår atl aktiva ålgärder vidtas för atl upphäva fastställda detaljplaner inom slora områden längs Skäldervikskuslen. Trel­leborgs kommun avser alt vidta ålgärder för atl underiälla passage genom bebyggelseområdena längs kusten. Länsstyrelsen anser atl kommunernas strävanden på alla sätt bör understödjas.

Endasl elt fåtal slörre sammanhängande och någorlunda orörda kustav­snitt återstår i länet. Till dessa hör ell område mellan Landskrona och Hel­singborg vid Ålabodarna och Glumslöv. Området är av riksintresse för na­turvård och kulturminnesvård och beslår dessutom av värdefull jordbruks­mark. Länsstyrelsen anser, vilket framhölls redan under programskedet, att starka skäl talar mot en ulbyggnad av såväl Glumslöv som Ålabodarna. Det fortsatta planeringsarbetet bör enligt länsstyrelsen syfta lill all finna lämpligt avvägda slutliga utbyggnadsgränser för Glumslövs samhälle. I Ålabodama bör endast mycket varsam komplettering av bebyggelsen komma i fråga. Expansion av bebyggelse inom och i nära anslutning till områden av riksintresse för naturvård och kulturminnesvård kan enligt länsstyrelsen inte accepteras. Naturvårdsverket och riksantikvarieämbe­tet instämmer i länsstyrelsens synpunkter beträffande Glumslöv och Åla­bodarna.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de högex­ploaterade kustområdena redovisas i avsnill 4.2. Belräffande Malmöhus län anförs därulöver följande.

Naturvårdsverket finner det angeläget att Helsingborgs kommun i en markdisposilionsplan redovisar sina ställningstaganden till markanvänd­ningsfrågorna i kustområdet. Helsingborgs kommun framhåller atl områ­desplanearbete pågår för samtliga kustavsnitt i kommunen.

Den fortgående omvandlingen av fritidshus till permanenlbosläder inne­bär enligt planverket atl netloökningen av antalel fritidshus i Malmöhus län har blivit måttlig. Verket anser atl kustområdet i Skåne bör betraktas som i princip fullbyggt med enskild fritidsbebyggelse.

All tillkommande permanent bosättning i de högexploaterade kustområ­dena bör enligt planverket ske i enlighel med en av kommunerna antagen målsättning för framtida bebyggelse- och tätorlsslruktur. Del gäller bl. a. Trelleborgs kommun, där en omfatlande utveckling av helårsbebyggelse planeras utanför befintliga tätorter. Trelleborgs kommun påpekar i sitt kompletterande yttrande att en utredning visar att mellan 40 % och 70 % av fritidshusen i kommunen har övergått till permanenlbosläder. Kommu­nen anser att denna funktionsomvandling inte kan förhindras. Frågor rö­rande  bl.a.  serviceförsörjningen  i de funktionsomvandlade områdena

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

163

kommer att studeras i den kommunomfattande planeringen.

För de delar av de högexploaterade kustområdena som saknar antagen markdlspositionsplan anser planverket att planeringsarbetet snarast bör fullföljas. Delsamma gäller för de områden som i kommunöversiktema be­tecknas som områden där fortsatt planering resp. utredning om den framti­da markanvändningen skall ske. Malmö kommun anser inte alt det är me­ningsfullt att kräva att en antagen markdisposilionsplan för kustzonen skall redovisas inom en viss lid. I den mån vissa planerings- eller säkersläl-landefrågor behöver lösas kan della ske genom alt områdesplaner succes­sivt upprättas med den fortsatta kommunomfattande generalplaneringen som grund.

I de högexploaterade kustområdena finns en rad golfbanor i attraktiva slrandnära lägen, bl.a. i Höganäs, Landskrona, Trelleborgs och Vellinge kommuner i Malmöhus län. Nya golfbanor bör enligt planverket inte kom­ma till stånd i strandnära lägen. Vissa omdisponeringar bör vidare kunna göras inom befintiiga banor för att öka tillgängligheten till stränderna för friluftslivet. Möjligheten att öka tillgängligheten för friluftslivet till de mili­tära övnings- och skjulfälten i de högexploaterade kustområdena bör enligt planverket undersökas ytterligare på regional nivå.

Ringsjöarna

Bebyggelsefrågoma på Bosjöklosterhalvön i Höörs kommun bör enligt länsstyrelsen uppmärksammas särskilt. Bebyggelsen i Bosjöklosterområ-del, som ursprungligen planerades som fritidsbosläder, har övergått till helårsbostäder. Härigenom har en ny tätortsbildning uppstått som nästan helt saknar samhällelig service. Länsstyrelsen anser alt lätortsbildningen är olämplig.

Kommunen avser att bygga ut området ytterligare. Länsstyrelsen anser att en fortsatt ulbyggnad är olämplig med hänsyn lill bl. a. bristen på mark för friluftsliv i Ringsjöområdet. En fortsatt utbyggnad skulle vidare direkl beröra områden med gällande eller föreslagna nalurvårdsförordnanden. Naturvårdsverket och planverket delar länsstyrelsens uppfattning.

Höörs kommun har enligt länsslyrelsen beslutat att skogsbrukets intres­sen skall prioriteras bl. a. i det för friluftslivet mycket viktiga området vid Lillö. Länsstyrelsen och naturvårdsverket finner det angeläget att frilufts­livets intressen i området säkerställs.

Kullaberg -Hallandsåsen och Sydskånes sjö- och åslandskap

Länsslyrelsen framhåller att etl för hårt utnyttjande av de primära re­kreationsområdena i länet kan komma i konflikt med naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen. Dessa intressen bör särskilt beaktas vid lokalisering och dimensionering av eventuella anläggningar.

Det program för planering av det primära rekreationsområdet Kulla­berg-Hallandsåsen som har lagts fram av den inlerkommunala samarbets-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

164

gruppen kan enligt länsslyrelsen ligga till grund för fortsatt planeringsarbe­te. Programmet bör dock kompletteras med en tidsplan för del fortsatta ar­betet. Förslaget till avgränsning, som innebär atl kustzonen längs Skälder­viken och Kullabergsområdet i Höganäs kommun kommer att ingå i det primära rekreationsområdet, finner länsstyrelsen lämpligt.

Länsslyrelsen påpekar atl det förslag till avgränsning av det primära re­kreationsområdet Sydskånes sjö- och åslandskap som har lagts fram av de båda planeringskommittéerna innebär vissa avvikelser jämfört med den schematiska avgränsning som har gjoris lidigare. Området på Romele-åsens nordöstra sida tas inte med. Däremot tillkommer hela del planerings­område som utgörs av det sydvästskånska sjölandskapet samt området Svaneholm-Härkeberga på Romeleåsens sydvästra sluttningar. Länssty­relsen ställer sig bakom den föreslagna avgränsningen.

Skogsbruk

Länsstyrelsen anger atl de intressemotsättningar som förekommer i lä­net främst rör skogsbrukets förhållande till friluftsliv och naturvård. Skogsbrukets intresseområden berörs inte av planerad tätortsutbyggnad och endast i mycket liten utsträckning av annan exploatering såsom fritids­bebyggelse och vägar.

Den begränsade skogsareal som finns i länet utgör de viktigaste alle­mansräitsligt tillgängliga områdena för de tätbefolkade delarna av västra Skåne. Länsstyrelsen delar den uppfattning som har förts fram av några kommuner att skogsbrukets konflikter med friluftsliv och naturvård bör regleras med hjälp av naturvårdslagen. Med hänsyn till de starka frilufts­livsintressena i länet bör skogsbrukel anpassas efter dessa inom sådana områden där nalurvårdsförordnande finns eller har föreslagits eller där fri-luflslivsintresset på annat sätl klart har dokumenterats. Det gäller bl. a. de­lar av Frostavallenområdet och Lillö vid Ringsjön i Höörs kommun där kommunen har beslutat att i stället prioritera skogsbruket.

Inom de områden som särskill har utpekats som värdefulla för friluftsliv och naturvård bör enligt länsslyrelsen markanvändningen i stor utsträck­ning regleras med hjälp av naturvårdslagen, med de möjligheter till skötsel-bidrag som denna ger.

Länsstyrelsen anser emellertid, bl. a. med hänsyn till de begränsade re-sursema, atl nya former bör prövas för att lösa skogsbrukets konflikter med andra intressen, l.ex. de av flera kommuner föreslagna skogsbruks-planema. Inga större arealer kommer enligt länsslyrelsen alt regleras som naturreservat under den kommande två-treårsperioden.

Däremol överväger länsstyrelsen att i samarbete med kommunema söka reglera de större skogsområden som är av riksintresse eller anges i natur­vårdsplanen genom 20 § naturvårdslagen. Länsstyrelsen föreslår också alt bokskogslagen skall utvidgas till att omfatta även andra lyper av ädellöv­skog, i första hand ekskog. Naturvårdsverket tillstyrker detta förslag.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

165

Fiske

Länsstyrelsen konstaterar att kommunerna överlag har avstått från att behandla fiskets intressen i sin planering. Anledningen härtill är enligt sty­relsen att kommunema är osäkra om hur markanvändningen i fiskevatt­nens omgivning påverkar eller påverkas av fisket. Fortsatt information om hur fiskets intressen kan säkerställas är därför angelägen.

Konflikter med fiskets intressen förekommer enligt länsstyrelsen hu­vudsakligen i Öresund, där framför allt vissa industrier i Landskrona- och Helsingborgsområdena menligt kan inverka på fisket genom förorenade ut­släpp. En viss förbättring håller emellertid på att inträda. Till kvarstående problem som rör fisket hör främst planerna på utfyllnader av grunda vikar och bukter i Öresund.

Fiskeristyrelsen konstaterar alt fiskefrågorna i viss mån har omnämnts i de kommunala planerna men att förslag till åtgärder för att säkerställa fiskets intressen oftast saknas. Samtliga 15 kommuner i Malmöhus län som berörs av fiskels viktigare intresseområden bör enligt fiskeristyrelsen vid kommande revidering av kommunöversikter och markdispositionsplaner redovisa hur man avser att skydda dessa områden.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Länsstyrelsen anser alt riksintressena för naturvård och friluftsliv i stort har tillgodoselts genom de ålgärder som har föreslagils av kommunema. En samlad syn på naturvårdens, friluftslivels och kulturminnesvårdens in­tressen är naturlig i elt län som uteslutande består av kulturlandskap. Sty­relsen konstaterar alt större sammanhängande arealer än de som tidigare har angetts i länets nalurvårdsplan föreslås erhålla skydd enligt natur­vårdslagen genom att flera kommuner har föreslagit sådanl förordnande även för att säkerställa kulturminnesvårdens intressen.

Endast några få områden har under planeringsskedet kunnat säkerställas genom förordnanden enligt naturvårdslagen. Bortsett från ett begränsat an­tal objekt, som kommer att säkerställas under de närmaste åren, menar länsstyrelsen alt den på grund av bristande resurser bara kan ulöva en viss kontrollerande verksamhet. Länsstyrelsen kommer därför alt besluta om samrådsskyldighet enligt 20 § naturvårdslagen för flertalet av de områden som kommunerna har föreslagit för säkerställande. Vidare förutsätter sty­relsen atl samråd kommer att ske rörande möjlighetema alt tillgodose na­turvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen vid den fort­satta planeringen inom de s. k. O- och U-områdena i kommunöversiktema.

Miljöer och områden av riksintresse för kulturminnesvården har enligt länsstyrelsen i stort setl fått en tillfredsställande behandling i kommuner­nas planering. Länsstyrelsen påpekar emellertid att det inom vissa områ­den i lätortemas närhet kan uppstå konflikter med kulturminnesvårdens intressen. Vissa miQöer och landskapsavsnitt av riksintresse för kultur­minnesvården kan därför inte anses vara säkerställda i ell längre lidsper-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

166

spektiv.

Den fortsatta planeringen bör enligt länsstyrelsen bl.a. inriktas på att närmare avgränsa kulturminnesvårdens intressen inom de områden som är av intresse för tätortsutbyggnad och att ge dem etl starkt och långsiktigt skydd. Vidare behöver kulturminnesvårdens anspråk preciseras inom de områden där rationellt jord- och skogsbruk bedrivs. Samrådet med de are­ella näringarnas företrädare bör enligt länsslyrelsen utvecklas.

Länsstyrelsen bedömer alt konflikterna mellan kulturminnesvårdens in­tressen och exploateringsintressena troligen kommer att öka inom tätorter med kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. De starkt betonade kraven på markhushållning leder till att frågan om sanering och förtätning av befintli­ga tätorter blir aktuell.

Länsslyrelsen framhåller vidare att formema för säkerställande av mil­jöer och områden av riksintresse behöver utvecklas. Kommunema bör in­tensifiera arbetet med bevarandeplaner. De båda länsstyrelsema i Skåne avser att i samverkan med kommuner och regionala och cenlrala myndig­heter utarbeta etl kulturminnesvårdsprogram för Skåne.

Det är enligt länsstyrelsen angeläget att öppna stråk i landskapet behålls mellan bebyggelseområdena i de tätbefolkade västra delama av Skåne. Dessa stråk har stor betydelse för landskapsbilden men innebär också att reservområden för framlida transportleder kan behållas. Tendensema till sammanväxning av lälortema är enligt styrelsen särskilt starka i områdena norr om Malmö. I det ännu relativt orörda området söder om Arlöv har Buriövs kommun redovisat etl reservområde för framlida bostadsbebyg­gelse som berör områden av riksintresse för kulturminnesvården. Kommu­nen bör enligt länsstyrelsen i del fortsatta planeringsarbetet så långt möj­ligt försöka begränsa framtida bebyggelse i området. Styrelsen anser likaså att det öppna landskapspartiet mellan Åkarp och Hjämp i Burlövs resp. Slaffanstorps kommuner inte bör bebyggas. Den inlerkommunala utred­ning som pågår bör omfatta samtiiga obebyggda arealer mellan de båda tät­orterna och behandla såväl frågan om reservat för vägar och ledningssy­stem som frågan om lämplig bebyggelsefri zon.

Naturvårdsverket anser alt planeringsskedet har givit etl i huvudsak myckel gott resultat i länet. Länsstyrelsens sammanställning över säker­ställandeläget inom riksintressanta områden visar att förordnanden enligt naturvårdslagen erfordras inom ca 40 områden. Tidsplan för genomföran­det har inte angetts. Verkel avseratt ta upp överläggningar med länsstyrel­sen om prioritering av riksobjekten vid säkerställandearbetet.

Riksantikvarieämbetet framhåller att viss oklarhet råder beträffande sä­kerställandeläget för kulturminnesvårdens riksintressen inom Helsing­borgs kommun. Det är särskilt angeläget att kulturiandskapet söder och sydost om Kulla-Gunnarstorp bevaras öppet.

Ämbetet anser att konflikter; mellan kulturminnesvårdens och jordbru­kets intressen i allmänhet kan lösas utan betydande men för jordbruket.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

167

Det öppna landskapet i Skåne är dock särskill känsligt för strukturföränd­ringar. Kulturminnesvårdens intressen i jordbrukets primära intresseom­råden bör enligt ämbetet i första hand redovisas i kommunemas mark­disposilionsplaner. Intresseredovisningen bör i annat fall kompletteras och preciseras. Också de riktlinjer som har utarbetats i kommunöversiklerna för all tillgodose kulturminnesvårdens intressen kan i flera fall behöva pre­ciseras. Riksantikvarieämbetet och planverket anser liksom länsstyrelsen att det är angeläget atl bevara de öppna stråken i landskapet och atl bebyg­gelseområdena bör förhindras att växa ihop. Ämbetet framhåller alt starka skäl talar för att en ulbyggnad söder om Arlöv i Burlövs kommun inte bör komma till slånd.

Fritidsbebyggelse

Länsstyrelsen konstaterar att antalet fritidshus i länet uppgår till ca 23000. Från år 1970 till år 1977 har det tillkommit ca 2000 fritidshus. På grund av den fortgående funklionsomvandlingen av fritidshus till perma­nentbostäder har knappast någon nettoökning av fritidshus sketl i kustzo­nen. Styrelsen bedömer att tillväxten under den kommande tioårsperioden kommer alt bli något långsammare än hittills främsl på grund av den re­striktiva inställning till spridd bebyggelse som kommunerna har redovisat i sina planer.

Möjlighetema att tillgodose anspråk på ytterligare fritidsbebyggelse i lä­net är enligt länsstyrelsen ytterst begränsade. Friluftslivets intressen mås­le prioriteras på kvarvarande obebyggd mark. Endast i de inre, östliga de­lama av länet, på Linderödsåsen i gränstrakterna mol Kristianstads län, kan restriktionerma mol glesare former av fritidsbebyggelse möjligen ut­formas något friare. Styrelsen anser alt del inlerkommunala planeringsar­bete som pågår för Linderödsåsen, i vilkel dessa frågor studeras, bör fort­sätta.

Länsstyrelsen bedömer att omvandlingen av fritidshus till permanentbo­städer har blivit ett mycket stort problem i länet. De korta avstånden och de goda kommunikalionema har medfört alt många fritidsbebyggelseområ­den har blivit attraktiva för permanent bosättning. Del är därför enligt sty­relsen nödvändigt atl ny fritidsbebyggelse i såväl översiktsplaner som de­taQplaner prövas som om det är fråga om permanentbebyggelse.

Industri

Ytterligare miQöpåverkande industrianläggningar bör enligt länsstyrel­sen i första hand lokaliseras till redan etablerade industriområden inom och i anslutning till tätorterna vid Öresundskuslen. Långtgående krav på reningsåtgärder måste härvid ställas för att förhindra en ökning av förore­nande utsläpp till vatten och luft.

Länsstyrelsen konstaterar alt områden för utvidgning eller nyetablering av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen finns i

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

168

Malmö kommun. I Landskronaområdel kan vissa områden göras tillgängli­ga genom en utfyllnad i anslutning lill Landskrona hamn. Vid en sådan ut­fyllnad måste enligt länsstyrelsen begränsningar emellertid göras så att na­turvårdens intressen vid Laxåns mynning kan säkerställas. Fiskets intres­sen i det viktiga reproduktionsområdet i Lundåkrabukten måste också be­aktas. 1 övrigt finns enligt länsslyrelsen endast mycket begränsade uibygg­nadsområden i länet för sådan industri som behandlas i den fysiska rikspla­neringen.

Planverket bedömer att en utveckling av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen i Landskrona är förenad med fysiska och mil­jömässiga svårigheter. De av statsmakterna utfärdade riktlinjema vad gäl­ler industrilokalisering bör enligt verket kunna gälla också i framtiden.

Energiförsörjning

Länsstyrelsen anser atl de planeringsåtgärder som har vidtagits av Käv­linge och Lomma kommuner beträffande markanvändningen för Barse-bäcksverkel och dess kraftledningar på etl tillfredsställande sätt reglerar markanvändningen. 1 Kävlinge kommuns markdisposilionsplan barett re­servområde för utbyggnad av kärnkraftverket avsatts. Markanvändningen i detta område regleras med riktlinjer avseende tillkommande bebyggelse i kommunöversikten. Kommunen har vidare i kommunöversikten reserve­rat områden för hetvaltenledningar från verket.

Länsstyrelsen konstaterar atl viss utbyggnad av befintliga orter inom 10 km-zonen kring Barsebäcksverket planeras. Det gäller Löddeköpinge och Ålstorp-Hofterup i Kävlinge kommun och Borgeby, Flädie och Bjärred i Lomma kommun.

I övrigl har det befintliga och planerade kraftledningsnätet i länet enligt länsstyrelsen fåll en varierande behandling i kommunöversiktema. Reser­vat för planerade kraftledningar har förutom beträffande Kävlinge och Lomma redovisats i Lunds, Burlövs och Elslövs kommunöversikler.

Industriverket påpekar atl något konkret förslag om alt försörja vissa or­ter med Qärrvärme via hetvattenledningar från Barsebäcksverket inte före­ligger. Detta förutsätter en annan typ av turbiner än de som nu finns instal­lerade i verkel. Industriverket noterar att lokalisering av elt stort kolkon-denskraflverk till Landskrona har aktualiserats. Orten har enligt industri­verket en lämplig djuphamn för kolimport.

Riksantikvarieämbetet anser att ett distributionssystem av det slag som de diskuterade hetvattenledningarna utgör bör föQa vägsträckningama och samordnas med vägbyggandet.

Vägar

Nu gällande planer för vägutbyggnad innebär enligt länsstyrelsen alt en mindre areal åkermark än tidigare kommer alt tas i anspråk. Länsstyrelsen framhåller emellertid att vissa planerade vägutbyggnader står i konflikt

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

169

med naturvårdens, friluftslivels och kulturminnesvårdens intressen. Såväl områden med förordnande enligt naturvärdslagen som andra områden av riksintresse berörs. Länsslyrelsen betonar att hänsyn måsle tas till riksin­tressena vid planering och genomförande av dessa projekt. Det gäller främst väg 12 öster om Dalby, väg 100 norr om Höllviksnäs, väg 104 norr om Övedskloster och väg 110 öster om Löddeköpinge.

Nya vägutbyggnader bör enligt länsstyrelsen föregås av utredningar i vilka transportekonomi och trafiksäkerhet vägs mot bevarandeintressen och önskemålet om att hushålla med värdefull jordbruksmark.

Naturvårdsverket ser allvarligt på de konflikter som föreligger mellan planerad utbyggnad av vägar och naturvårdens, friluftslivets och kultur­minnesvårdens intressen. Verket anser att man i stället för alt ta ny mark i anspråk bör överväga alt bygga om befintliga vägar.

Länsstyrelsen anser att det f. n. inte är möjligt, för berörda kommuner att i detaQ behandla frågan om reglering av markanvändningen kring de vägreservat som har lagts ut för anslutningarna till en eventuell Öresunds­bro.

Planverket menar att del är angeläget att man i den fortsatta planeringen i Helsingborgs och Malmö kommuner bevarar handlingsfriheten för en eventuell fast Öresundsförbindelse. Vägverket framhåller att ytterligare ställningstaganden från regeringens sida inte behövs vad gäller planeringen i anslutning lill vägreservaten för en Öresundsbro.

Helsingborgs kommun pekar på den otillfredsställande plansituation som råder genom oklarheten beträffande fasta förbindelser över Öresund. De reservat som har lagts ut för att hålla olika handlingsalternativ öppna blir med tiden kostsamma och förhindrar ett effektivt markutnyttjande. Kommunen anser dock liksom planverket atl reservaten måste behållas.

Hamnar

Länsstyrelsen påpekar atl förutsättningama för en hamnlokalisering till Landskrona har studerats av kommunen inom ramen för det s. k. Sunds-hamnsprojektet. Kommunen avser att upprätta en särskild områdesplan i vilken förutsättningama för djuphamnsberoende, icke mlQöstörande, in­dustri skall undersökas. Länsstyrelsen framhåller att den mark som tas i anspråk inom det planerade utfyllnadsområdet endast bör avse djup­hamnsberoende verksamhet. Utbyggnadsåtgärder som är direkt förknip­pade med del aktuella projektet bör enligt länsstyrelsen anstå tills konkreta lokaliseringsbeslul föreligger. För del område som berörs av utbyggnads-planerna bör finnas fastställd generalplan och av länsstyrelsen godkänd landskapsplan. Ekologiska undersökningar bör genomföras i Lundåkra­bukten.

Länsstyrelsen konstaterar att den inventering av hamnförulsättningarna i länet som har gjorts av sjöfartsverket förutom Landskrona även upptar Helsingborg och  Malmö.  Dessa kommuner behandlar emellertid inte

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

170

hamninlressena i sin redovisning. Elt genomförande av de föreslagna farle­derna till dessa hamnar kräver enligt länsslyrelsen muddring och andra för­djupningsåtgärder som generellt innebär konflikter med främst fiskels in­tressen.

En ulbyggnad av hamnen i Landskrona enligt det s. k. Sundshamnspro-jektet skulle enligt planverket bli starkt mlQöstörande och strida mot stats­maktemas riktlinjer för Öresundskusten. Farledsfördjupningar vid en hamnulbyggnad i Helsingborg och Malmö skulle vidare medföra avse­värda miljöstörningar. Verket bedömer atl det för västkusten och Öre­sundskusten behövs en allsidig utredning som underlag för kommande be­slut om hamnutbyggnader.

Naturvårdsverket framhåller att en hamnutbyggnad i Landskrona inne­bär konflikter med naturvårdsintressena. Mot bakgrund av den betydande överkapacitet som råder på hamnsidan anser verket all del är tveksamt om ytterligare utbyggnader bör komma till stånd. Riksantikvarieämbetet anser alt föreslagna verksamheter vid en utbyggd hamn i Landskrona inte är önskvärda från kulturhistorisk synpunkt.

Sjöfartsverket påpekar atl förslag om jämvägstunnel mellan Helsing­borg och Helsingör kommer atl läggas fram av 1975 års svenska Öresunds-delegation. Etl förverkligande av förslaget påverkar förutsättningama för sådan industri- och hamnverksamhet vid Öresund som kräver möjligheter atl la emot fartyg med stort djupgående.

Landskrona kommun framhåller att det är angeläget all regeringens lo­kaliseringsprövning av Sundshamnsprojeklet snarast slutförs så att den planerade områdesplanen för Sundshamnen kan upprättas. Vid prövning­en måste enligt kommunen även sysselsättningsfrågoma liksom konse­kvenserna för sjöfarten av en eventuell järnvägstunnel mellan Helsingborg och Helsingör beaklas.

Flygplatser

Länsstyrelsen konstaterar atl lokalisering av en ny flygplats i länet är ak­luell i Viarp i Landskrona kommun. Nordvästra Skånes kommunalförbund har i samband med detaljplanen för Viarpsfället uttalat att fältet tillgodoser behovet av allmänflygplatser i nordvästra Skåne. Länsstyrelsen anser där­för alt någon ytterligare utredning i denna fråga f n. inte behöver genomfö­ras.

Behovet av markreservationer för Sturups flygfält är enligt länsstyrelsen tillgodosett i den kommunala planering som har genomförts i Svedala och Lunds kommuner. En ny utredning har gjorts om flygbullerzonen kring fäl­tet. Den nu avgränsade zonen, som är arealmässigt mindre än den tidigare angivna, bör inarbetas i kommunöversikterna för de berörda kommunerna Svedala,[REDACTED_EFTERNAMN] och Trelleborg. Luftfartsverket framhåller all den i länssty­relsens redovisning angivna bullerzonen kring Slurup bygger på ett av flera möjliga lägen för ny tvärbana. I den fysiska planeringen för området kring

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

171

Slurup bör hänsyn las även till alternativa lägen. Läget för en even­tuell andra bana kommer enligt planerna att fastställas kring årsskiftet 1978/1979.

Försvar

Flera områden för försvarets fredsverksamhel berör naturvårdens och friluftslivets intressen. De naturvårdsförordnanden som har föreslagils för vissa övnings- och skjulfält bör enligt länsstyrelsen genomföras. Bestäm­melsema torde enligt länsslyrelsen kunna ulformas så att både försvarets och naturvårdens intressen kan säkerställas.

Överbefälhavaren framhåller atl naturreservat eller naturvårdsområden som syftar lill alt tillgodose friluftslivets intressen inte bör komma ifråga inom försvarets övnings- och skjutfältsområden. Den vetenskapliga natur­vårdens intressen och andra bevarandeintressen i dessa områden bör en­ligt överbefälhavaren kunna säkerställas genom föreskrifter som utfärdas av försvaret.

6.12 Hallands län

Redovisat material

1 samtliga sex kommuner i Hallands län antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen tog ställning till programmen genom beslut län för län under våren 1975. För Hallands län fattades beslut den 13 mars 1975.

Samtliga kommuner i Hallands län har redovisat sitt arbete under plane­ringsskedet med att fullföQa riktlinjema för hushållning med mark och vat­ten. Redovisningarna har behandlats i kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet utom Kungsbacka har redovisat av kommun­fullmäktige antagna kommunöversikter.'

Av fullmäktige antagna kommunomfattande markdispositipnsplaner har redovisats av Laholms och Varbergs kommuner.

1 Hallands län omfattas kusten saml sjöama Lygnem, Fegen och Bolmen av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Länet berörs även av det primära rekreationsområdet Kullaberg-Hallandsåsen.

Riktlinjema för kustområdet berör samtliga kommuner i länet utom Hyl­te kommun. Kungsbacka, Falkenbergs och Halmstads kommuner har re­dovisat av kommunfullmäktige antagna markdispositionsplaner för kust­området. Laholms och Varbergs kommuner har i sina kommunomfattande markdispositionsplaner gjort särredovisningar för kustområdet. Dessa sär-redovisningar har godkänts av fullmäktige i resp. kommun.

' Kungsbacka kommun har faUat beslut om kommunöversikt 1978-11-09.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

172

Kungsbacka kommun har tillsammans med Marks kommun i Älvsborgs län gjort en sammanställning av planeringsförutsätlningama för sjön Lyg­nem och dess omgivningar. Kungsbacka kommun har på grundval av den­na sammanställning utarbetat och antagit en markdisposilionsplan för sin del av området med undantag för en mindre del av Fjärås bräcka. Kommu­nen har därefter beslutat att utarbeta en särskild områdesplan för området vid Fjärås bräcka som innefattar det i nämnda markdisposilionsplan un­dantagna området.

Fegenkommittén med representanter för Falkenbergs, Gislaveds och SvenQunga kommuner har utarbetat ell förslag till gemensamt ställningsta­gande lill markanvändningen kring sjön Fegen. SvenQunga kommun i Älvsborgs län har reserverat sig mol kommitléns förslag. Falkenbergs kommun har med utgångspunkt från förslaget upprättat och antagit en markdisposilionsplan för sin del av området.

För sjön Bolmen och dess omgivningar har en planeringskommitté med representanter för Hylte, Gislaveds. Värnamo och[REDACTED_EFTERNAMN] kommuner ut­arbetat etl program för markdispositionsplanering i kommunerna. Hylte kommun har godkänt programmet.

För det primära rekreationsområdet Kullaberg-Hallandsåsen har Halm­stads och Laholms kommuner gemensamt med Båstads, Ängelholms och ÖrkelQunga kommuner i Kristianstads län och Höganäs kommun i Malmö­hus län redovisat elt program för planering av området. Fullmäktige i La­holms kommun har godkänt programmet.

Enligt riktlinjerna för hushållning med mark och vallen bör mark reser­veras på Väröhalvön för sådan industri som behandlas i den fysiska riks­planeringen. Varbergs kommun har för industriläget Värö redovisat en av kommunfullmäktige godkänd särredovisning av den kommunomfattande markdispositionsplanen.

Av fullmäktige behandlat program för hushållning med jorbruksmarken har redovisats av Halmstads kommun. Kungsbacka, Varbergs, Falken­bergs och Laholms kommuner har redovisat av fullmäktige behandlade ar­betsprogram för upprättande av program för hushållning med jordbruks­marken.

Av fullmäktige godkända redovisningar för ålgärder som kommunerna har vidtagit eller avser atl vidta för all genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnats av samtliga kommuner i länet.

Länsstyrelsen i Hallands län har ställt samman och utvärderat de kom­munala redovisningarna samt i yttrande till ämbetsverken och regeringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under planeringsske­det. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetls av länsslyrelsen den 25 augusti 1977. Detta har tillsammans med länsstyrelsens övriga redovis­ning sänts för yttrande till landstinget och för kännedom till kommunema. Slutligt sammanfattande yttrande har avgelts av länsslyrelsen den 27 okto­ber 1977.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

173

Till länsstyrelsens redovisning har fogats yllrande från landstinget, för­svarsområdesbefälhavaren för Hallands försvarsområde, försvarsområ­desbefälhavaren för Göteborgs och Bohus försvarsområde, vägförvaltning­en. landsantikvarien, lantbruksnämnden och skogsvårdsstyrelsen samt från Lantbrukarnas länsförbund i Hallands län och Näringslivskommiltén i Hallands län.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnill 1.). Belräffande Hallands län har yttrande kommit in från Sle-ninge Natur-och Miljöförening.

Kommunerna har beretts tillfälle att komma in med kompletterande synpunkter med anledning av länsstyrelsemas, landstingens och ämbets­verkens yllranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts lillfälle att komma in rned synpunkter på verkens yttranden. I Hallands län har synpunkter lämnats av Falkenbergs. Halmstads, Kungsbacka. Laholms och Varbergs kommuner samt gemensamt för samtliga kommuner i länet genom Hallands länsavdelning av Svenska kommunförbundet.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedels utfaU

Kommunernas redovisning av arbetet under planeringsskedet tillgodo­ser enligt länsstyrelsen så gott som helt de beslut som fattades under pro­gramskedet. Genom att arbetet med den fysiska riksplaneringen har priori­terats av kommunerna har efterföljande detaQplanearbete många gånger underlättals. Den överblick och planeringskapacitet som kommunerna har skaffat sig, är enligt länsstyrelsen ett av de bästa resultaten av arbetet med den fysiska riksplaneringen.

Länsstyrelsen framhåller emellertid att flera planeringsproblem kvarstår att lösa, samtidigt som arbetet under planeringsskedet har blottlagt nya in­tressekonflikter. Detta gäller framför alll i kustområdet, där många intres­sen konkurrerar om etl knappt markutrymme och där också vattenfrågor­na kräver sin lösning. Konkurrensen om marken längs kusten har enligt länsstyrelsen inte kunnat belysas fullständigt, främsl beroende på att lätor­temas markanvändning och markanspråk endasl har kunnat redovisas schematiskt.

Länsslyrelsen anser alt det finns ett påtagligt behov av samordning mel­lan fysisk riksplanering och regionalpolitisk planering. Elt av de viktigaste samordningsinstrumenlen mellan dessa planeringsformer är jordbruks­marksprogrammen. Det krävs dock enligt länsslyrelsen mer ingående ana­lyser av bl.a. tätortemas struktur, varvid såväl fysiska som regionaleko­nomiska aspekter måste beaktas. Länsstyrelsen betonar härvid behovet av såväl tidsmässig samordning som samordning av mål för planeringen och

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

174

bedömningar av resursanvändningen.

Högexploaterad kust

Länsstyrelsen betonar alt planeringsproblemen är mycket stora längs Hallandskusten. Kustområdet är av stort naturvetenskapligt och kulturhis­toriskt inlresse och innefattar samtidigt delar av länels bästa åkermark samt områden av betydelse för försvaret. De slörre tätorterna ligger inom kustområdet liksom huvuddelen av länets fritidsbebyggelse. Del mest in­tensiva friluftslivet är också riklat mol kusten. En särskilt omsorgsfull hus­hållning med återstående marktillgångar i kustområdet är därför motive­rad. På Väröhalvön kompliceras bilden ytterligare av lokaliseringen av mlQöstörande industri.

Kommunerna har enligt länsstyrelsen en god överblick över planerings­problemen längs kusten. De komplicerade förhållandena kräver dock ett fortsall utvecklings- och planeringsarbete.

Tätortsutvecklingen bör enligt länsstyrelsen studeras särskilt inom ra­men för den kommunomfattande markdispositionsplaneringen och genom områdesplanering. Efterfrågan på tomtmark inom kustområdet är slor. Falkenbergs kommun har föreslagit ett större tillskott av fritidsbebyggelse vid kusten och motiverat detla med att kostnaderna för ett utbyggt vatten-och avloppssystem skall kunna bäras av ett tillräckligt antal fastigheter. Kommunen har vidare föreslagit utbyggnad av en ny tätort i Ugglarp. Kostnadema för den nödvändiga saneringen av vatten- och avloppsnätet kan enligt länsstyrelsen motivera en viss komplettering av bebyggelsen. Utbyggnaden inom det s. k. Bobergsområdet samt av en ny tätort i Ugglarp bör studeras ytterligare av kommunen.

Vissa planeringsfrågor i kustområdet, främst beträffande mark och an­läggningar för turism och friluftsliv, bör enligt länsslyrelsen behandlas i en för länet samordnad planering. Härvid bör bl. a. behandlas campingplatser och småbåtshamnar samt väg- och parkeringsfrågor.

Den korta nytljandeliden, de höga markprisema etc. begränsar enligt länsstyrelsen möjligheterna att bygga slugbyar och vandrarhem i kustom­rådet. Efterfrågan på campingplatser längs kusten är slor och möjligheter­na atl anlägga sådana bör klarläggas. Den stora efterfrågan på camping­platser samt hänsyn till bevarandeintressen innebär att andra alternativ till lokalisering än i strandnära områden också kan behöva övervägas. Detta gäller enligt länsstyrelsen bl. a. i Halmstads och Laholms kommuner där föreslagna campingplatser kommer i konflikt med andra intressen. Läns­styrelsen föreslår vidare atl reservområden för camping tillfälligt anordnas för alt möta efterfrågan under högsäsong.

Det är enligt länsstyrelsen svårt att finna lämpliga lägen för utbyggnad av småbåtshamnar i den södra delen av länets kustområde. I denna del kan olika begränsningar av småbåtslrafiken vara motiverade med hänsyn till kuststräckans altraktivitet för bad. Förutsättningarna för hamnar i Landa-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

175

bukten i Kungsbacka kommun och i Busör i Halmstads kommun samt en vidare ulbyggnad i Stensjöhamn i Falkenbergs kommun bör enligt länssly­relsen utredas varvid inverkan på landskapsbilden bör uppmärksammas. Den föreslagna utbyggnaden vid Fylleåns mynning i Halmstads kommun är olämplig bl. a. med hänsyn till fågellivet.

Tillgängligheten till stränderna för allmänheten begränsas enligt länssty­relsen genom att vägnätet är dåligt utbyggt och till stor del består av enskil­da vägar. Länsslyrelsen anser att väghållningen i kustområdet i slörre om­fattning bör övertas av slalen. Ett förslag till regionall basvägnät bör utar­betas. I samband därmed bör parkeringsmöjligheterna utredas.

Länsstyrelsen anser att del största och svåraste planeringsproblemet i kustområdet gäller fritidsbebyggelsen. Länsstyrelsen konstaterar att anta­let fritidshus i Hallands län enligt lantmäteriets inventering vid årsskiftet 1975/1976 uppgick till ca 26500. Det stora flertalet av fritidshusen - drygt 80 % - är belägna i kustområdet. Vissa strandnära områden, främst i den norra delen av länets kustområde, är till föQd av den omfattande fritidsbe­byggelsen inte tillgängliga för allmänheten.

Inom områden med fastställda detaQplaner finns enligt länsstyrelsens beräkningar ca 4000 obebyggda tomter för fritidsändamål. Kommunerna bör enligt länsslyrelen undvika ytterligare planering för enskild fritidsbe­byggelse i kustområdet. Planmässig utbyggnad av sådan fritidsbebyggelse bör enligt länsstyrelsen kunna ske inom vissa av länets inre delar.

Inom länets kustområde pågår en omfattande omvandling av fritidshus till permanentbostäder. Omvandlingen innebär enligt länsslyrelsen alt de begränsade friylor som finns kvar måste tas i anspråk för utbyggnad av vä­gar och service för helårsbebyggelse i stället för alt kunna disponeras för anläggningar som ökar allmänhetens tillgång till stränderna. Omvandlingen innebär vidare atl man får en oplanerad lätortstillväxt som ofta ger kom­munerna etl ökat serviceansvar i områden som från kommunalekonomisk synpunkt inte borde utvecklas för helårsboende. Länsstyrelsen anser att det är angeläget att kommunerna ges medel för att motverka en oönskad omvandling.

Den översyn som pågår av detaQplaneområden som endast delvis eller inte alls har tagits i anspråk för bebyggelse bör enligt länsstyrelsen fullföl­jas. Kustkommunerna bör vidare erhålla statsbidrag för inlösen av obe­byggd mark inom fastställda planer.

Länsstyrelsen anser atl den samordnade regionala planeringen för vård och skydd av sanddynområdena vid kusten bör fortsätta. En förutsättning för ett konlinueriigt statligt slöd är enligt länsstyrelsen atl dynerna skyddas enligt naturvårdslagen.

Länsslyrelsen konstaterar att Kungsbacka kommun inte har föreslagit någon bebyggelseutveckling inom en zon av 5 km från Råö rymdobserva-torium. Elt särskilt skyddsområde bör emellertid enligt länsstyrelsen av­gränsas kring rymdobservatoriel och bestämmelser bör formuleras för det-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

176

ta område så alt kravet på störningsfrihet tillgodoses. I avvaktan härpå bör riktlinjema i kommunöversikten uttrycka en stark restriktivitet mot till­kommande bebyggelse.

För att man skall kunna komma till klarhet om orsakema lill de tidvis stora algförekomsterna i Laholmsbukten anser länsstyrelsen att de pågå­ende vattenundersökningarna bör fortsätta. En fortsall hög algförekomsl skulle enligt länsstyrelsen spoliera buktens värde för friluftslivet, naturvår­den och fiskreproduktionen.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de högexplo­aterade kustområdena redovisas i avsnitt 4.2. Beträffande Hallands län an­förs därutöver föQande.

Planverket anser att kustområdet i Hallands län bör betraktas som i prin­cip fullbyggt med enskild fritidsbebyggelse.

Planverket konstaterar alt det enligt lantmäteriets inventeringar fanns ca 4000 obebyggda tomter år 1976 i Hallands län. Verket anser att kommu­nerna bör ges möjlighet atl påskynda genomförandet av sådana fastställda, ej utbyggda byggnadsplaner som inte bör upphävas eller omarbetas. Här­igenom skulle berörda kommuner få lid att på ett samlat säll la ställning till omfattning och inriktning av ytleriigare fritidsbebyggelse.

All tillkommande permanent bosättning i de högexploaterade kustområ­dena bör enligt planverket ske i enlighet med en av kommunerna anlagen målsättning för framtida bebyggelse- och tälortsstruklur. Delta bör upp­märksammas av bl. a. Falkenbergs och Laholms kommuner, där en omfat­tande utveckling av helårsbebyggelse sker eller planeras utanför befintliga tätorter. Kostnader för vatten- och avloppssanering kan enligt verket moti­vera en begränsad komplettering av bebyggelse men bör inte leda till om­fattande nyexploateringar i de högexploaterade kustområdena.

1 de högexploaterade kustområdena finns en rad golfbanor i attraktiva slrandnära lägen. bl.a. i Kungsbacka och Halmstads kommuner i Hallands län. Nya golfbanor bör enligt planverket inte komma lill stånd i strandnära lägen. Vissa omdisponeringar bör vidare kunna göras inom befintliga ba­nor i syfte alt öka tillgängligheten till strändema för friluftslivet. Möjlighe­ten att öka tillgängligheten för friluftslivet till de militära övnings- och skjutfälten bör enligt verket undersökas ytterligare på regional nivå.

Planverket och naturvårdsverket anser liksom länsstyrelsen att stal och kommun bör la ökat väghållningsansvar för att trygga allmänhetens till­gång till stränderna inom kustområdet. Enligt naturvårdsverket är detta särskilt angeläget i Kungsbacka kommun.

Enligt naturvårdsverket krävs särskilda skyddsförordnanden och vård­åtgärder för områden som är av riksintresse för naturvården och friluftsli­vet i kustområdena. En utbyggnad av småbåtshamnar vid Fylleåns myn­ning skulle enligt naturvårdsverket komma i konflikt med den känsliga na-turmiQön. En utvidgning av hamnen i Stensjöhamn skulle innebära kon­flikter med såväl naturvårds- som friluftslivsinlressen.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

177

Nalurvårdsverket anser att eventuella campingplatser inom befintliga el­ler planerade naturreservat saml inom Hökafältet i Laholms kommun bör utredas med hänsyn lill konsekvensema på naturmiQön. Verket anser lik­som länsstyrelsen alt sanddynområdena längs kusten bör ges etl särskilt skydd.

Halmstads kommun betonar med anledning av de statliga myndigheter­nas yttranden vikten av en utbyggd samhällsservice i kustområdet. Enligt kommunen saknas resurser för atl genomföra den påbörjade inlerkommu­nala planeringen. Kommunen anser inte alt en utbyggnad av småbåtsham­nar vid Fylleån strider mot nalurvårdsinlressena.

Laholms kommun anser alt helårsbosättning i kustområdet är nödvändig eftersom en utbyggnad av tätorterna i kommunens västra delar begränsas av god jordbruksmark. Statlig väghållning eller särskilda statliga bidrag är enligt kommunen en förutsättning för att man skall kunna genomföra den pågående planeringen av campingplatser och basvägnät. Kommunen fram­håller också atl man har en god planberedskap för fritidsbebyggelse i de in­re delama av kommunen.

Det finns enligt Falkenbergs kommun utrymme för ytterligare fritidsbe­byggelse inom kustområdet i kommunen. En utbyggnad av fritidsbebyg­gelsen skulle ge underlag för atl genomföra den planerade utbyggnaden av vatten- och avloppsnätet. Den föreslagna utbyggnaden i Ugglarp skulle en­ligt kommunen bl.a. förbättra ortens servicenivå. Möjligheterna till ut­byggnad av angränsande tätorter är dessutom begränsade. Kommunen framhåller atl man genom utbyggnaden i Ugglarp vill söka förhindra en omvandling av fritidshus till permanentbostäder inom övriga delar av kust­området. En ulbyggnad av småbåtshamnen i Stensjöhamn skulle enligt kommunen få stor betydelse för hela kuststräckan mellan Falkenberg och Halmstad, där det i övrigt nästan helt saknas skyddade småbåtshamnar.

Sleninge Natur- och MiQöförening anser atl oexploaterade delar inom kustområdet i Halmstads kommun bör behandlas med stor varsamhet. Föreningen motsätter sig särskill planerna på båthamn, camping etc. vid Busör, som har slor betydelse för djurlivet.

Kullaberg-Hallandsåsen

Länsstyrelsen anger atl samråd har sketl med länsstyrelserna i Kri­stianstads och Malmöhus län belräffande det primära rekreationsområdet vid Laholmsbukten och Hallandsåsen. Det är enligt länsslyrelsen angelä­gel att det förväntade ökande intresset för rekreation på Hallandsåsen möts med en förutseende kommunal planering. Förutsättningarna för tu­rism i området bör enligt länsslyrelsen klarläggas ytteriigare.

I flera primära rekreationsområden har enligt planverket ordningspro­blem och slitageproblem uppkommit som vållar kostnader och olägenheter för kommuner och markägare. Omfattande oreglerad camping i strandom­råden, trafikfarlig och miQömässigt olämplig uppställning av husvagnar,

12   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213    Bilagal

178

nedskräpning och skadegörelse på naturmiQön förekommer. I flera fall överskrids också kapaciletsgränserna för befintliga vallen- och avloppsan­läggningar. Problemen bör enligt verket inte mötas bara med ordningsreg­ler och effektivare tillsyn utan ställer också krav på investeringar i cam­pingplatser, uppställningsplatser för husvagnar, upprustning av allmänna eller enskilda vägar till attraktiva friluftsområden, iordningställande av le­der, badplatser, småbåtsbryggor, sopmajor, toaletter m. m.

Fiskeristyrelsen understryker viklen av alt fritidsfiskets intressen beak­las i planeringen inom området Kullaberg-Hallandsåsen.

Lygnern, Fegen och Bolmen

Enligt länsslyrelsen har samråd skett med övriga berörda länsstyrelser om planeringen för områdena kring sjöarna Lygnern, Fegen och Bolmen. Länsstyrelserna har också deltagit i sammanträden med de inlerkommuna­la planeringskommittéerna för dessa områden.

Planeringsområdena är till största delen skogsbevuxna och skogsbruket är enligt länsstyrelsen ell myckel starkt markanvändningsinlresse i områ­dena. Vattenkvaliteten i sjöarna är hög och del är angeläget alt den beva­ras med hänsyn till sjöarnas slora belydelse för vattenförsörjningen saml med hänsyn lill fritidsfisket och friluftslivet. Dessa intressen har enligt länsstyrelsen beaktats i den kommunala planeringen.

Markdispositionsplanen för Lygnernområdel är enligt länsslyrelsen in­riktad på att pågående markanvändning skall fortsätta, atl vissa bevaran­devärden skall säkerställas och alt ålgärder skall vidtas för friluftslivet. Ingen ny fritidsbebyggelse planeras. Området Fjärås bräcka är elt angelä­get bevarandeobjekt med hänsyn lill vetenskaplig naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård. Den planerade utvidgningen av gmsläklen bör enligt länsstyrelsen inte få påverka bräckans krön.

Också markdispositionsplaneringen för Fegenområdel är inriktad på atl pågående markanvändning skall fortsälla. Några större planeringsproblem föreligger inte enligt länsslyrelsen. Det är emellertid angeläget att del inler­kommunala samarbetet fullföljs. Ell säkerställande av riksintresset kräver att kommunerna kommer fram till en enhetlig syn på markanvändningen inom Fegenområdel. Nalurvårdsverket anser att den fortsatta planeringen för Fegenområdel bör inriktas på atl säkerställa riksintresset för natur­vård.

1 planeringen för Bolmenområdet undersöks enligt länsstyrelsen bl.a. om ca 1 000 nya fritidshus, varav drygt 100 hus i Hylte kommun i Hallands län. kan tillkomma inom en tidsperiod av 15-20 år utan atl övriga intres­sen motverkas.' Antalet nya hus synes enligt länsstyrelsen vara godtagbart med hänsyn till planområdels storiek. Det är emellertid angelägel atl ålgär-

' Kommunerna har under år 1978 redovisat ett gemensamt förslag till markdisposi-tionsplan för Bolmenområdet - "Bolmen 78".

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

179

der vidtas även för turismen och friluftslivet och att markreservalioner görs för dessa intressen.

Naturvårdsverket anser att anläggningar för friluftslivet i Bolmenområdet bör prioriteras framför ytleriigare fritidsbebyggelse.

Jordbruk

Länsslyrelsen bedömer alt avvägningen mellan tätortsutbyggnad och hushållning med jordbruksmark kommer atl bli det svåraste planerings­problemet i länet under de närmaste åren. Åkermarken utgör ungefär en Qärdedel av länets totala areal och är koncentrerad lill kustområdets slätt­bygder där godhelsklasserna i en översiktlig gradering varierar mellan 5 och 8 i en 10-gradig skala. Endast en fjärdedel av rikets åkerjord är av klass 5 eller bättre. Länets största och mest expansiva tätorter ligger inom dessa för jordbruket primära intresseområden.

Arbetet med kommunala program för hushållning med jordbruksmarken har enligt länsstyrelsen påbörjats men inte hunnit färdigställas. Efter sam­råd med länsslyrelsen har den kommunala redovisningen inriktas på en re­dogörelse för uppläggning och tidsplan för fortsaU arbete. Programarbetet är enligt länsstyrelsen också svårl atl genomföra så länge tydligt formule­rade mål för framlida lälortsslruklur saknas. Samtliga kustkommuner av­ser emellertid atl under de närmaste åren upprätta kommunomfattande markdispositionsplaner. Inom ramen för del arbetet kommer del enligt länsstyrelsen atl bli möjligl all närmare behandla olika utbyggnadsinlres-sen som därefter får vägas mol del redan starkt uttalade intresset alt be­vara värdefull jordbruksmark.

Länsstyrelsen anser atl markhushållningsfrågorna inte kan lösas på etl tillfredsställande sätl utan en mera ingående analys av ortsstruklur och av sambandet mellan tätorterna i länet som helhet. En sådan analys bör in­nefatta såväl de regionalekonomiska aspeklerna, t. ex. arbetsplatsernas lä­ge, befolkningsfördelning och kommunikationer mellan orterna, som markanvändningsfrågorna.

Enligt lantbruksnämnden har riktlinjerna till skydd för jordbruksmarken i kommunöversikterna fått en tänjbar utformning och ger därmed inte elt gott skydd för jordbruket. Tätorlsutvecklingen bör redovisas i realistisk omfattning och inte grunda sig på överskatlningar av befolkningsutveck­ling och ulrymmesstandard. Lantbruksnämnden stryker under atl de kom­muner som inte har utarbetat jordbruksmarksprogram snarast bör göra delta.

Näringslivskommiltén i Hallands län anser att man vid avvägningen mel­lan kravet på markhushållning och behovel av mark för boende och nä­ringsliv inte alllid bör prioritera jordbrukets intressen.

Lantbrukarnas länsförbund i Hallands län anser all del är nödvändigt att den fysiska och den regionalpolitiska planeringen samordnas. Förbundet

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

180

konstaterar atl frågan om tätorlsutvecklingen upptar en slor del av kom­munernas redovisning av arbetet under planeringsskedet. Konflikter mel­lan mark avsedd för lätortsutbyggnad och jordbruksmark finns i flera fall. Prioriteringar i en konfliktsituation gynnar enligt förbundet inte sällan en­dasl tälortsintressel utan att motiv för detla presenteras eller alternativa förslag till tätortsutbyggnad övervägs. Ulbyggnad av tätorterna sker i en del fall på kommunernas bästa åkermark. Förbundet anser att delta strider mot riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen.

De kommuner i Hallands län som inte har färdigställt program för hus­hållning med jordbruksmark bör enligt lanlbruksslyrelsen och planverket snarast göra delta.

I de kommuner där man ännu inte har tagit ställning lill expansionsrikl-ningar och lätortsstruklurens framtida utformning kan enligt lanlbrukssly­relsen stora expansionsområden ge utrymme för olika alternativ. Därmed kan också handlingsutrymme finnas kvar för atl man i den fortsatta plane­ringen skall kunna hushålla med värdefull åkermark. Styrelsen framhåller dock starkt att fortsatt planering som bringar klarhet i den framtida mark­användningen måste bedrivas med största skyndsamhel i de kommuner som redovisar stora osäkerhetszoner.

Lanlbruksslyrelsen betonar också att vägplaneringen bör inriktas på alt finna vägslräckningar som innebär minsta möjliga ianspråktagande av jordbruksmark. Det är enligt styrelsens uppfattning angeläget att alternati­va vägslräckningar som ger så begränsade skador som möjligl på åkermar­ken och på jordbrukel utarbetas på ett tidigt stadium i planeringen. Lanl­bruksslyrelsen fäster regeringens uppmärksamhet på frågan om den fram­lida sträckningen av väg E 6 i Hallands län, särskilt vad gäller sträckan Halmstad-Falkenberg, som ett exempel på en olöst konflikt mellan jord­bruks- och vägintressen.

Kungsbacka kommun och Hallands länsavdelning av Svenska kommun­förbundet anger med anledning av de slatliga myndighetemas yttranden att jordbruksmarksfrågorna måste behandlas som elt seklorinlresse bland andra i den kommunala planeringen.

Skogsbruk

Med hänsyn till skogsbrukets stora betydelse för länet och riket anser länsslyrelsen alt särskilda program för hushållning med skogsmarken bör utarbetas för samtliga kommuner i länet. Programmen bör samordnas med jordbruksmarksprogrammen och de bör ange vilka områden som inom överskådlig lid behöver las i anspråk för andra ändamål, t. ex. bebyggelse och kraftledningar. Vidare bör anges de områden för vilka vissa restriktio­ner måste läggas på skogsbrukel för att man skall kunna beakta natur­vårds- och rekrealionsintressen enligt naturvårds- och skogsvårdslagarna.

Konflikter mellan skogsbruk och olika former av friluftsliv förekommer enligt länsslyrelsen inom stora delar av länet. Länsstyrelsen anser alt en

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

181

styrning av friluftslivet lill vissa områden och en tillämpning av skogs­vårdslagen kan bidra till atl minska störningarna för skogsbrukel samt öka tillgängligheten inom attraktiva strövområden.

Utbyggnad av fritidsbebyggelse bör enligt länsstyrelsen ske i koncentre­rad och planlagd form så atl ölägenheter av en omfatlande och spridd gles­bebyggelse i skogsbmksområden inte uppslår. Även andra åtgärder kan enligt länsstyrelsen bidra lill all minska konflikterna mellan skogsbruk och fritidsbebyggelse, bl.a. planering av tillfarts- och skogsbilvägar.

Fiske

Frågor om vattenhushållning bör enligt länsstyrelsen bli en huvudfråga i den fortsatta fysiska riksplaneringen. För all man skall kunna säkerställa lax- och öringbeståndets uppvandring i vattendrag och fiskreproduktio­nen kan bl. a. gällande regleringstillstånd behöva omprövas. Länsstyrelsen berör även föQderna för fiskbeståndet av höjning av växlnäringskoncentra-lionerna och försurning av sjöar och vattendrag i länet.

Fiskeristyrelsen anser atl fiskets intressen inte har beaktats tillräckligt i den kommunala planeringen. Styrelsen finner della beklagligt efiersom del i länet finns mycket viktiga fiskeintressen varav ell flertal hotas av andra verksamheter. Den tilltagande jordbruksbevattningen hotar bl.a. del riks-intressanta laxbeståndet i Stensän.

I del fortsatta planeringsarbetet bör enligt fiskeristyrelsen samtliga lä­nels kommuner som alla berörs av fiskels viktigare intresseområden redo­visa hur de avser all säkerställa dessa områden. Yrkesfiskels och bered­ningsindustrins behov av markområden bör i samarbete med fiskenämn­den utredas och säkras i den fortsatta planeringen. För slörre allmänna vatten bör översiktliga riktlinjer för fiskevården föreslås.

Laholms kommun anger atl vissa brister i underiagsmaterialel är orsa­ken lill alt fiskets intressen inte har beaktats i tillräcklig omfattning av kommunen under planeringsskedet.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Naturvårdens och friluftslivels intressen är enligt länsstyrelsen väl do­kumenterade i det inom länsslyrelsen utarbetade förslaget till nalurvårds­plan. Förordnanden om naturreservat har hittills varil den mesl använda formen för säkerställande. Mellan fem och tio naturreservat har bildats varje år. Länsstyrelsen räknar med atl kunna bilda naturreservat i samma takt även under de närmaste åren.

Enligt länsstyrelsen kan brislen på resurser innebära alt säkerställandet kommer att la mycket lång tid i anspråk. Vid det fortsatta arbelel bör man därför överväga att i vissa fall ersätta förordnande enligt naturvårdslagen med en slrikl lillämpning av skogsvårdslagen och bokskogslagen, bl. a. ge­nom preciserade bestämmelser i antagna kommunala planer eller genom civilrättsliga avlal.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

182

Länsstyrelsen framhåller att olika exploaleringsåtgärder. t. ex. kraflled­ningsdragningar och skogsavverkningar, ofta medför negativa förändring­ar i landskapsbilden. Hänsyn till landskapsbilden bör vägas in i valet mel­lan olika exploaleringsallernativ.

Säkerställande av kulturminnesvårdens intressen är enligt länsstyrelsen ofta svårt och tidskrävande. De inom länet påbörjade och delvis avslutade inventeringarna av kulturhistoriskt intressanta objekt och miQöer bör en­ligt länsstyrelsen även omfatta områden som är av regionall och lokalt in­tresse. Vidare bör vissa tätortsområden bli föremål för en översiktlig be­varandeplanering. Del samlade inventeringsmaterialet bör enligt länssty­relsen efter utvärdering bilda elt program för kulturminnesvården för kom­munerna och länet.

En kanalisering av friluftslivet och en konsekvent tillämpning av anvis­ningarna till 1 § skogsvårdslagen kan enligt länsstyrelsen bidra lill atl min­ska störningarna för jord- och skogsbruk samt öka attraktiviteten och till­gängligheten till eftertraktade strövområden. Del är dessutom viktigt atl öka kunskaperna hos de besökande om naturen samt dess vård och sköt­sel.

Naturvårdsverket anser alt planeringsskedet har givit etl gott resultat i länet. Det är enligt verket angelägel alt länsstyrelsen antar förslagel lill na­lurvårdsplan och alt vissa kompletterande inventeringar ulförs. Förslaget lill åtgärdsprogram för atl säkerställa naturvårdens intressen är enligt verkel väl ägnat alt ligga lill grund för del fortsatta arbelel.

Riksantikvarieämbetet anser att del finns betydande brister i invente-ringsmalerialet för kulturminnesvården, bl. a. i Hallands län. Avgränsning­ar och preciseringar av kulturminnesvårdens intressen har enligt ämbetet skett på ett tillfredsställande sätt inom flertalet av de s. k. slörre områdena av betydelse för kulturminnesvården. Invenleringsarbetet har dock inte till alla delar slutförts, t. ex. inom Älradalen i Hallands län. Ämbetet anser all flertalet av de slörre områdena bör kunna avföras som särskilda plane­ringsområden så snarl skyddsbehovel inom dessa har preciserats geogra­fiskt och tillgodosetls i den kommunala planeringen.

Fr i ti ds b ebygg else

Länsslyrelsen anser alt en fortsalt utveckling av fritidsbebyggelse bör få en ny inriktning, vilkel också i stort överensstämmer med kommunernas uppfallning. Inom kustområdet bör man undvika atl upprätta ytterligare planer för enskild fritidsbebyggelse.

Ny fritidsbebyggelse bör enligt länsstyrelsen kunna utvecklas inom vis­sa inlandsområden. För att man i största utsträckning skall kunna undvika konflikter med exempelvis skogsbruk och naturvård bör bebyggelsen ske efter planläggning, varvid man kan pröva frågor om t.ex. täthet, vatten-och avloppsförsörjning, renhållning, tillfartsvägar och övrig service. Fri­tidsbebyggelsen kan medföra att sysselsättningstillfällen skapas och atl un-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

183

derlaget för befintlig service förstärks, vilket har stor betydelse i länets skogsbygd.

Industri

De ulredningar som har genomförts under planeringsskedet visar enligt länsstyrelsen atl en fortsatt etablering av tung och miljöslörande industri i Väröområdet är förenad med svårigheter med hänsyn till alt befintliga an­läggningar, såväl Ringhals kärnkraftverk som Värö bruk, ställer stora sä­kerhetskrav på omgivningen. Andra begränsningar för en fortsatt etable­ring av tung industri är de geologiska förhållandena samt den otillräckliga råvatleniillgången. Nya elableringsinlressen för tung industri till Väröom­rådet har enligt länsstyrelsen inte kunnat iakttas under planeringsskedet.

Del är enligt länsstyrelsen angeläget atl statsmakterna stödjer en utveck­ling av andra verksamheter i Väröområdet, bl.a. med hänsyn till etable-ringssvårighelerna för tung industri saml önskemålet om en mera differen­tierad arbetsmarknad.

För att en fortsall planering i Väröområdet skall vara möjlig krävs enligt länsstyrelsen alt riksdagen tar ställning till omfattningen av den framtida kärnkraftulbyggnaden och all säkerhetsmyndigheternas rekommendatio­ner preciseras och fastställs. Det är angeläget all den nuvarande plane­ringsberedskapen upprätthålls och alt förutsättningarna för bostadsbebyg­gelse i hela Väröområdet med hänsyn till säkerhetsfrågorna ytterligare klarläggs. Därefter bör enligt länsstyrelsen befolkningsramar för olika del­områden bestämmas i en antagen områdesplan som godkänns av säker-helsmyndigheterna.

Statens kärnkraflinspeklion åberopar som sill yttrande det sammanfat­tande avsnittet i rapporten Användning av marken kring kärnkraftverk. I rapporten konstateras att de säkerhetssynpunkter som efter hand har pre­ciserats vid Ringhals, begränsar utbyggnaden av samhället Bua till en lägre nivå än vad kommunen önskar. Behov föreligger här av fortsatt meningsut­byte mellan berörda intressenter, varvid argumenten för en större utbygg­nad bör vägas mol de säkerhelsmässiga olägenheterna, vilka kan tänkas kompenseras av t.ex. en höjd beredskap. Säkerheismyndighelerna vill också enligt rapporten bevaka all industriprocesser, lager eller transporter inte förekommer så nära kraftverket, atl dess säkra drift kan störas genom t. ex. explosioner, brand eller hindrad kylvattenlillförsel. Explosiva och brandfarliga ämnen utgör elt hot mot ell kärnkraftverk. Säkerhetskraven för elt planerat hamnläge och vissa planerade induslriarealer i Värö har klarlagts sent under den fysiska riksplaneringens planeringsskede. Detla har begränsat möjligheterna att skapa en hamn på Väröhalvön och har komplicerat kommunens planeringsarbete.

Planverket anför att arbetet under planeringsskedet har klarlagt att bety­dande miQöproblem föreligger även i sådana områden som särskill har an­getts för lokalisering av sådan industri som behandlas i den fysiska rikspla-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

184

neringen. Detta gäller bl.a. Väröområdet. Enligt verkets mening är det därt"ör inte möjligt alt ulan ytleriigare analys ta ställning till vilka platser som är särskilt lämpliga för en utveckling av sådan industri. Det är i ställel angeläget alt översiktligt slälla samman del material som föreligger. Plan­beredskapen i Väröområdet är enligt verket god, men säkerhetskraven kring kärnkraftverket, den otillräckliga råvarutillgången m. m. försvårar en framtida industriutveckling.

Varbergs kommun delar planverkels upfaltning om behovel av en sam­manställning och utvärdering av befintligt malerial för områden avsedda för miljöslörande industri. Kommunen stryker under att en sådan utvärde­ring bör innefatta elt förnyat ställningstagande till områdenas planmässiga och miljömässiga förutsättningar för ytterligare mlQöstörande industri.'

Energiförsörjning

Behov av markreservationer för regionala kraftledningar har diskuterats av länsstyrelsen i samråd med berörda kraftproducenter och kommuner. Reservat har enligt länsslyrelsen angetts på kommunernas planmaterial i den mån kraftproducenterna har kunnat ange en preciserad sträckning. Större kraftledningar, exempelvis del i elt evenluelll framtida 800 kV riks­nät har också diskuterats med kommuner och kraftproducenter. Arbetet är inte avslutat men synes enligt länsstyrelsen kunna infogas i kommunernas fortsatta fortlöpande översyn av planen i samråd med länsslyrelsen. val­tenfallsverket och övriga kraftproducenter.

Länsstyrelsen konstaterar atl utbyggnad av kraftledningar i Halland i hög grad berör de areella näringarna. Skogsbrukets intressen berörs i slor omfattning. Planerade huvudledningar vid utbyggnad av stamlinjenätet kommer alt genomkorsa områden med högprodukliv skogsmark. Även för jordbruket innebär kraftledningsutbyggnad vissa störningar.

Översiktliga studier belräffande lokalisering av vindkraftaggregat har enligt länsslyrelsen under planeringsskedels senare del bedrivits av nämn­den för energiproduklionsforskning. Med hänsyn lill atl Hallandskusten redan är hårt utnylQad för bebyggelse och att landskapet i övrigt är flackt med känsliga naturpartier torde det enligt länsstyrelsen bli mycket svårt alt finna lämpliga områden vid kusten för sådana eventuella anläggningar.

Länsslyrelsen anger all en pipeline för gas planeras från länets södra gräns till Halmstad som en gren av etl ledningssystem i Skåne. Ledningar­na är avsedda att grävas ner 1,5 m och marken ovan kan därefter odlas. Det är därför en fördel att dra ledningar genom åkermark jämfört med skogsmark.

Industriverket framhåller all det torde vara svårt att anlägga den hetval-

' Varbergs kommun har i skrivelse den 29 augusti 1978 till chefen för bostadsdepar­tementet hemställt att regeringen i beslutet med anledning av planeringsskedet i den fysiska riksplaneringen klargör vad som bör gälla för Väröområdet bl. a. som lokali­seringsområde för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

185

lenledning från Ringhals lill Göteborg som har diskuterats. Verket påpekar vidare liksom länsslyrelsen all det lorde vara myckel svårt atl lokalisera vindkraftverk till Hallandskusten. Liknande synpunkter framförs av natur­vårdsverket.

Laholms kommun anser alt de planerade kraftledningarna inom kommu­nen kan få negativa konsekvenser för skogsbmkel och landskapsbilden. Kommunen framhåller alt det är myckel otillfredsställande att inte någon formell samrådsskyldighel föreligger på elt tidigt sladium då ledningarnas sträckning diskuteras. Kommunen menar vidare atl vindkraftverk i rimligl antal och med lämplig placering inte behöver innebära lika slor negativ ef­fekt pä landskapsbilden som de stora kraftledningarna.

Väg E 6

Länsslyrelsen framhåller alt osäkerheten belräffande utbyggnaden av väg E 6 orsakar problem i kommunernas planering. Länsstyrelsen stryker därför kraftigt under atl den sträckning av E 6 bör stå fasl som baseras på ett förslag från en särskild samrådsgrupp med representanter för berörda kommuner, länsstyrelsen, landstinget och vägverket.

Hallands länsavdelning av Svenska kommunförbundet anger liksom länsslyrelsen att det är viktigt att den huvudsakliga sträckningen av väg E 6, som har utretts av nämnda samrådsgrupp, ligger fasl.

Flygplatser

Bullerstörningar från den nya flygplatsen Landvetter i Göteborgs och Bo­hus län bör enligt länsstyrelsen föranleda Kungsbacka kommun atl utarbe­ta motsvarande bebyggelsereglerande bestämmelser som de angränsande kommunerna gör.

Länsstyrelsen anger vidare att utbyggnad har föreslagits för Halmstads flygplats med en förlängning av landningsbanan mol norr. Utbyggnaden skulle innebära atl bullerolägenhelema minskar för tätorten men att samti­digt högproduktiv åkermark tas i anspråk. En diskuterad utbyggnad av flygplatsen på Getlerön i Varbergs kommun skulle komma i konflikt med naturvården. Flygplatsen ligger i direkt anslutning lill etl naturreservat som är av myckel slor belydelse som rastplats för flyttfåglar.

Luftfartsverket förutsätter all en eventuell utbyggnad av flygplatsen på Getlerön, som har uppgetts stå i konflikt med naturvårdsintressen, be­handlas i samband med den fortsatta tätortsplaneringen.

Hamnar

De tre handelshamnarna i Halmstad, Falkenberg och Varberg genomgår enligt länsstyrelsen en expansiv utveckling. Den planerade och pågående utbyggnaden står inte i nämnvärd konflikt med bevarandeintressena i den fysiska riksplaneringen. Vid en eventuell fortsatt utveckling kan emellertid väsentliga lätortsnära rekreationsområden komma alt hotas.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

186

Möjligheterna att anlägga djuphamnar i de lägen som sjöfartsverket har angivit som lämpliga ur navigationssynpunkt påverkas enligt länsstyrelsen inte nämnvärt av annan föreslagen markanvändning i kommunemas mark­dispositionsplaner.

Länsstyrelsen anger att en särskild undersökning av djuphamnsmöjlig-hetema vid Väröhalvön har genomförts av Varbergs kommun. Flera lägen i anslutning till Väröhalvön är tänkbara enligt sjöfartsverkets inventering­ar. Möjligheter alt anlägga en djuphamn vid södra delen av halvön kvarstår enligt länsslyrelsen. men de är mindre gynnsamma med hänsyn till bl.a. tillfarter och befintlig bebyggelse. På Väröhalvöns nordvästra del, intill kärnkraftverket, finns lekniska möjligheter för hamnutbyggnad men en så­dan blir mycket kostnadskrävande. Dessutom innebär en djuphamn i detta läge. liksom tillkommande tung industri, slömings- och säkerhetsrisker för kärnkraftverket och dess kylvatlensystem.

Planverket bedömer atl del för västkusten och Öresundskusten behövs en allsidig utredning som underlag för kommande beslut om hamnulbygg-nader.

Naturvårdsverket framhåller alt en hamnutbyggnad i Halmstad innebär konflikter med naturvårdsinlressena. Mot bakgrund av den belydande överkapacitet som befintliga hamnar har, anser verkel alt det är tveksamt om ytterligare utbyggnader bör komma lill slånd.

En utbyggnad av hamnen i Halmstad är enligt Halmstads kommun av stor belydelse för näringslivet i en betydligl större region än kommunen. Kommunen anser inte atl utbyggnaden slår i konflikt med nalurvårdsin­lressena.

Varbergs kommun påpekar all varken sjöfartsverket eller industriverket har kommenterat det föreslagna reservområdet för djuphamn norr om Värö.

Försvar

Försvarets behov av övnings- och skjutfäll i Hallands län kan enligt läns­slyrelsen inte tillgodoses utan alt slörningar uppslår för befolkningen i del område som berörs. Länsslyrelsen delar den uppfallning som försvarets fredsorganisationsulredning har redovisat, nämligen att det är nödvändigt att Hallands regemente erhåller bättre övnings- och skjutfäll än de befintli­ga. De regionala myndigheterna har förordat atl ett område vid Mästocka i Laholms kommun las i anspråk för ändamålet.

Överbefälhavaren anför alt Laholms kommun inte har redovisat några särskilda riktlinjer för bebyggelseutvecklingen för det diskuterade alterna­tivet lill skjutfält vid Mästocka. Vidare har kommunen inte redovisat kon­sekvenserna av den militära användningen av Hökafället, där kommunens förslag om en anläggning för friluftsliv söder om skjutfällel kvarstår. Intill dess möjligheterna lill flyttning av den militära verksamheten har utretts, bör kommunen enligt överbefälhavaren i sin planering utgå från verksam-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

187

hetens nuvarande omfattning.

Laholms kommun noterar med tillfredsställelse överbefälhavarens ini­tiativ till utredning om en eventuell flyttning av verksamheten vid Hökafäl­let.

Överbefälhavaren motsätter sig Halmstads kommuns förslag om anlägg­ningar för friluftslivet inom de bullerstörda områdena vid Ringenäs skjut­fält. Del är enligt överbefälhavaren inte möjligt all ytleriigare tillmötesgå friluftslivets intressen vid fältet. Ytleriigare inskränkning av utbildnings­verksamheten får inte ske.

Halmstads kommun tillstyrker anordnandet av elt nytt skjutfält för Hal­lands regemente. När markproblemet är löst för regementet anser kommu­nen alt Skedalaheds övningsområde bör öppnas för civil användning. Kommunen vidhåller sina synpunkter vad gäller olägenheterna med Ringe­näs skjutfäll.

6.13 Göteborgs och Bohus län

Redovisat material

I samtliga 15 kommuner i Göteborgs och Bohus län antog kommunfull­mäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlin­jer avsågs bli fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen tog ställning till programmen genom be­slut län för län under våren 1975. För Göteborgs och Bohus län fattades be­slul den 3 april 1975.

Samtliga kommuner i Göteborgs och Bohus län har redovisat sitt arbete under planeringsskedet med atl fullföQa riktlinjema för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Av länets 15 kommuner har 13 redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter. Härryda kommun har redovisat av fullmäktige god­känd kommunöversikl. 1 Mölndals kommun pågick yid redovisningen ar­bete med att upprätta kommunöversikt.'

Av fullmäktige antagna kommunomfattande markdispositionsplaner har redovisats av Lysekils, Mölndals, Orusls och Strömstads kommuner.

1 Göteborgs och Bohus län omfaltas kusten och Göta älvs dalgång av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Kuststräckan norr om Bro­Qorden har härvid betecknats som obruten kust, medan kuststräckan sö­der om Brofjorden har betecknats som högexploaterad kust. Länet berörs även av det primära rekreationsområdet Norra Bohusläns skärgård. Vidare har regeringen i beslutet över programskedel enligt beslämmelserna i 10 a§ byggnadslagen beslutat atl del för Hogdalsnäsei i Strömstads kommun

' Kommunöversikl för Mölndals kommun har antagits av kommunfullmäktige 1978-09-27.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

188

skall finnas generalplan som tillgodoser i beslutet angett syfte saml före­skrivit all länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län skall lämna en särskild redovisning av planeringsarbetet för Hogdalsnäsei.

För kuststräckan norr om BroQorden bar övergripande riktlinjer för pla­neringen utarbetats av Norra Bohusläns kustutredning, med representanter för Lysekils, Sotenäs, Strömstads och Tanums kommuner, Bohusläns samarbetskommitté, landstinget samt länsslyrelsen. Lysekils, Solenäs, Strömstads och Tanums kommuner har med de gemensamma planerings­riktlinjerna som grund upprättat och antagit markdisposilionsplaner för kustområdet. Inom ramen för Norra Bohusläns kuslulredning har också ut­arbetats en rapport avsedd all belysa förutsättningarna för en fortsatt ut­veckling av turism och rekreation inom det primära rekreationsområdet Norra Bohusläns skärgård.

För kuststräckan söder om BroQorden har Bohusläns samarbetskom­mitté och Göteborgsregionens kommunalförbund gemensamt lämnal en redovisning av den markanvändningsplanering för kustområdet som pågår i berörda kommuner. De kommuner som ingår i Bohusläns samarbetskom­mitté, dvs. Lysekils, Munkedals, Orusls och Uddevalla kommuner, har in­te behandlat redovisningen i kommunfullmäktige. Av kommuner som in­går i Göteborgsregionens kommunalförbund har Göteborgs, Öckerö, Kungälvs och Tjörns kommuner i kommunfullmäktige godkänt redovis­ningen som underlag för fortsatt kommunal planering. Stenungsunds kom­mun har inte behandlat redovisningen i kommunfullmäktige.

För Göta älvs dalgång har berörda kommuner i Göteborgs och Bohus län och Älvsborgs län under ledning av Göteborgsregionens kommunalför­bund utarbetat förslag lill översiktlig markanvändningsplan. De berörda kommunerna i Göteborgs och Bohus län, nämligen Göteborgs och Kung­älvs kommuner, har godkänt förslaget som underlag för fortsatt kommunal planering.

Områdesplaner som har antagits av kommunfullmäktige har redovisats för BroQorden och Skaflö i Lysekils kommun, för Råssöhamn, Strömstad, Kosteröarna, Strand och Kålvik-Lunneviken i Strömstads kommun saml för Slottet-Heeslrand i Tanums kommun. För Seläler i Strömstads kom­mun har redovisats en av kommunfullmäktige antagen reviderad version av lidigare områdesplan. Munkedals kommun har redovisat en av kom­munstyrelsen godkänd markdisposilionsplan för Tungenäset.

Strömstads kommun har som generalplan för Hogdalsnäsei redovisat kommunöversikt, kommunomfattande markdisposilionsplan, markdispo­silionsplan för kustområdet samt områdesplaner för Strand och Kålvik-Lunneviken. Kommunfullmäktige i Strömstads kommun har, i samband med att förslaget till områdesplan för Kålvik-Lunneviken antogs, uttalat atl kommunen genom att anla de ovan nämnda planerna har antagit den av regeringen begärda generalplanen för Hogdalsnäsei.

Enligt regeringens beslut med anledning av programskedet i den fysiska

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

'

189

riksplaneringen omfattas ingen av kommunerna i länet av krav på alt upp­rätta program för hushållning med jordbruksmarken. Av kommunfullmäk­tige behandlat program för hushållning med jordbruksmarken har dock re­dovisats av Mölndals kommun. Göteborgs kommun har redovisat förslag lill plan för vården av odlingsmark.

Av kommunfullmäktige godkända redovisningar för ålgärder som kom­munera har vidtagit eller avser alt vidta för att genomföra den fysiska riks­planeringens intentioner har lämnats av 10 av länets 15 kommuner.

Länsslyrelsen i Göteborgs och Bohus län har ställt samman och utvärde­rat de kommunala redovisningarna samt i yttrande till ämbetsverken och regeringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under pla­neringsskedet. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgelts av läns­slyrelsen den 19 september 1977. Detla har tillsammans med länsstyrel­sens övriga redovisning sänts för yllrande lill landstinget och för känne­dom till kommunerna. Slutligt sammanfattande yttrande har avgelts av länsstyrelsen den 16 november 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogals den av regeringen i dess beslul med anledning av den fysiska riksplaneringens programskede begärda sär­skilda redovisningen av planeringsarbetet för Hogdalsnäsei. Länsstyrelsen har även lämnal särskilda redovisningar av planeringsarbetet för kustom­rådet, Göta älvs dalgång och Gullmarn. Vidare har länsstyrelsen bifogat yttranden dels från försvarsområdesbefälhavaren för Göteborgs och Bohus försvarsområde, vägförvaltningen, lantbruksnämnden, skogsvårdsstyrel­sen, fiskerikonsulenlen och landstinget, dels från Lantbmkarnas provins­förbund i västra Sverige, Svenska naturskyddsföreningens länsförbund och Tanums naturskyddsförening.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt I.). Beträffande Göteborgs och Bohus län har yttranden kommit in från Tanums naturskyddsförening. Johanssongruppen genom Lrs Jo­hansson samt fastighetsägare i Valla socken, Tjörns kommun.

Kommunerna har beretls tillfälle atl komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle alt komma in med synpunkter på verkens yttranden. I Göteborgs och Bohus län har synpunkter lämnats av länsslyrelsen samt Göteborgs, Kungälvs, Munkedals, Orusts, Stenungsunds, Strömstads, Tanums och Tjörns kom­muner.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets utfall

Kommunernas arbete under planeringsskedet har enligt länsstyrelsen i

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

190

hög grad föQt de uppställda riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. De planeringsåtgärder som kommunerna har vidtagit i de områden som berörs av riksintressen har i regel kunnal samordnas väl med kommunernas övri­ga fysiska planering. 1 de flesta kommuner har man bedrivit kommunom­fattande markdispositionsplanering parallellt med arbetet med den fysiska riksplaneringen.

Länsslyrelsen anser dock inte atl riksintressena är hell säkerställda ge­nom det planeringsarbete som nu har genomförts av kommunerna. En markdisposilionsplan kan enligt länsstyrelsen inte anses vara kommunalt förankrad om den inte har antagits av kommunfullmäktige. Som instru­ment för au långsiktigt säkerställa riksintressen är även kommunöversik­terna, som i allmänhet har antagils för en period på tre år, av begränsal värde. Kommunernas ålgärdsredovisningar ger enligt länsslyrelsen inte heller i samtliga fall en entydig bild av hur kommunerna avser atl fullföQa sina riksplaneprogram. Länsslyrelsen bedömer dock alt kommunerna kommer att fullföQa programmen inom ramen för den löpande kommunala planeringen.

Obruten kust

I del planeringsarbete som har genomförts för kustområdet har man en­ligt länsslyrelsen i huvudsak tillämpat principen all förlägga tillkommande permanent- och fritidsbebyggelse samt andra verksamheter till lälortsan-knulna utvecklingsområden. Härigenom har man enligt länsslyrelsen så långl möjligt försökt bevara sammanhängande kustavsnill från exploa­tering. Kommunerna avser att klarlägga markanvändningen i de utveck­lingsområden som har angetts i planerna för kustområdet genom atl upp­rätta områdesplaner. Mycket arbete återstår enligt länsslyrelsen med alt genomföra denna områdesplanering, vilken ännu bara har påbörjats för vissa områden.

1 den utredning om turismens utveckling i del primära rekreationsområ­det som har utförts inom ramen för kustplaneringen har man gjorl beräk­ningar av de anspråk på mark för turism och friluftsliv som kan komma alt riktas mot området. De utbyggnadsområden för fritidsboende av olika slag som kommunerna har angett i sina kuslplaner kommer enligt dessa beräk­ningar att helt tas i anspråk inom en period som varierar mellan 5 och 20 år, beroende på hur den allmänna utvecklingen inom rekrealionsseklorn blir och vilken bebyggelsetälhet som lillämpas vid exploateringen.

Länsstyrelsen stöder den uppfattning som förs fram i turistutredningen att en avsevärd ökning av ulbyggnadsområdena för rekreationsändamål skulle äventyra de naturvärden som utgör den främsta förutsättningen för områdets rekreationsvärde. En sträng hushållning med tillgängliga utbygg­nadsresurser är därför nödvändig. Kommunerna bör enligt länsslyrelsen planmässigt styra utbyggnaden för turism och friluftsliv både vad gäller former och utbyggnadstakt. De möjligheter till sysselsättning som turis-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

191

men ger bör las tillvara. Kommunerna bör genom statliga bidrag ges eko­nomiska resurser att genomföra utbyggnaden för turism och friluftsliv.

Strömstads kommun har i områdesplanen för Råssöhamn, som är elt av de utbyggnadsområden som redovisas i kustplaneringen, föreslagil en om­fattande ulbyggnad av permanentbebyggelse, enskild fritidsbebyggelse, uthymingsstugor och campinganläggningar. Konsekvenserna för naturmil­jön av en så kraftig exploatering har dock enligt länsslyrelsen inte klar­lagts. I flera områden i norra Bohuslän, bl. a. i Tjärnöarkipelagen och på Resö, finns molsvarande problem.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter pä planeringen inom de obrutna kustområdena i landet redovisas i avsnitt 4.1. Beträffande Göteborgs och Bohus län anförs därulöver föQande.

Planverket konstaterar att antalel fritidshus enligt lantmäteriverkets in­ventering under perioden 1970-1975 ökade 21% i norra Bohuslän.

Det inlerkommunala planeringsarbete som har genomförts för norra Bo­husläns kustområde utgör enligt planverket en god grund för del fortsatta planeringsarbetet på kommunal nivå. De områden som man i kustplanerna föreslår skall utnytQas för fritidsboende av olika slag bör enligt planverket reserveras för uthyrningsstugor och andra anläggningar som tillgodoser fri-luftslivels behov. Enskild fritidsbebyggelse bör endast medges i form av mindre kompletteringar av befintlig bebyggelse. Planverket anser alt del är särskilt vikligl all prioritera turismens och friluftslivels intressen i de an­givna utbyggnadsområdena mot bakgrund av de beräkningar av den fram­tida efterfrågan på mark för dessa ändamål som har gjorts inom ramen för turistutredningen. Verket anser all en ökning av ulbyggnadsområdena för fritidsboende skulle äventyra kustområdets naturvärden.

Kommunerna i norra Bohuslän bör enligt planverket i det fortsatta plane­ringsarbetet utarbeta ell program som anger vilka ålgärder som bör vidtas för de i planeringen utpekade bas- och utvecklingsområdena och hur dessa åtgärder bör prioriteras. Den områdesplanering som har påbörjats bör full­föQas med de utarbetade åigärdsprogrammen som grund.

Enligt riksantikvarieämbetet behövs kraftiga styrmedel för alt stoppa den funktionsomvandling som äger rum bl. a. i de gamla bohuslänska fiske­samhällena och som leder lill en utarmning av den byggda mlQön. Priserna på äldre, centralt belägen bebyggelse har enligt ämbetet nått en sådan nivå atl den bofasta befolkningen hänvisas lill nyuppförda bostäder i samhälle­nas utkant.

Planverket och fiskeristyrelsen anser all en ulbyggnad av industri vid Sannäsfjorden i Tanums kommun är olämplig. VattenmiQön och därmed också fisket skulle påverkas av en sådan ulbyggnad. Området är av riksin­tresse för naturvård och friluftsliv. Industriell verksamhel bör enligt plan­verket lokaliseras i anslutning till befintliga tätorter. Tanums kommun framhåller att kommunen står fasl vid det utvecklingsområde för industri vid SannäsQorden som har redovisats i markdispositionsplanen för kust-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

192

området. Med hänsyn lill alt kommunen har en svår ekonomisk situation och brist på sysselsättning är det nödvändigt atl kommunen kan erbjuda lo-kaliseringsalternaliv för industri som kräver läge vid vattnet.

Hogdalsnäsei

Remissinstansernas synpunkter redovisas i avsnitt 5.1.

Högexploaterad kust

Mol bakgrund av det slora behovet av rekreationsområden för lätortsbe-folkningen i Göteborgsregionen är en sträng hushållning med tillgängliga ulbyggnadsresurser enligt länsslyrelsen angelägen i del högexploaterade kustområdet. De synpunkter som länsstyrelsen har fört fram rörande pla­neringen i det obrutna kustområdet gäller därför i slor utsträckning även del högexploaterade kustområdet.

Problemen kring en ulbyggnad av hamnen i Vallhamn i Tjörns kommun bör enligt länsstyrelsen utredas särskilt i det fortsatta planeringsarbetet för kustområdet. Tjörns kommun har i förslaget lill kustplan inte redovisat de konflikter med naturvårdsintressena och fiskels intressen som muddring-arna och den väsentligt ökade fartygstrafiken kommer att innebära.

Landstinget framhåller atl verksamhelen i Vallhamn har slor belydelse för utvecklingen i Stenungsundsregionen. Landstinget understrykeratt det industriområde vid Vallhamn som Tjörns kommun har redovisat i sin pla­nering ligger i anslutning till befintliga verksamheter. Enligt landstinget bör de ytleriigare verksamheter som kan bli aktuella i Vallhamnsområdet be­dömas även från regionalekonomisk synpunkt.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de högexplo­aterade kustområdena redovisas i avsnill 4.2. Beträffande Göteborgs och Bohus län anförs därutöver föQande.

Planverket framhåller all den fortgående omvandlingen av fritidshus till permanenlbosläder innebär alt den redovisade netloökningen av fritidsbe­byggelse i det högexploaterade kustområdet i Göteborgs och Bohus län har blivit måttlig. Verket anser atl kust- och skärgårdsområdet i Göteborgs och Bohus län bör betraktas som i princip fullbyggl med enskild fritidsbe­byggelse.

En ulbyggnad av hamnen i Vallhamn är enligt bedömningar som plan­verket tidigare har gjort inte godtagbar från miQösynpunkt på grund av de omfattande muddringsarbelen som skulle komma all krävas. Enligt verkel kan endasl en begränsad farledsfördjupning godlas. Planverket anser alt del för västkusten och Öresundskusten behövs en allsidig utredning som underlag för kommande beslut om hamnutbyggnader.

Naturvårdsverket framhåller att en hamnutbyggnad i Vallhamn innebär konflikter med nalurvårdsinlressena. Del gäller också en ulbyggnad av hamnen i Uddevalla. Mot bakgmnd av den betydande överkapacitet som ryms i befintliga hamnar anser verkel atl det är tveksamt om ytterligare

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

193

hamnutbyggnader bör komma till stånd. Riksantikvarieämbetet anser all föreslagna verksamheter vid en utbyggd hamn i Vallhamn inte är önskvär­da från kulturhistorisk synpunkt.

De muddringsarbelen och den deponering av muddringsmassor som man föreslår skall genomföras i Vallhamnsområdet kan enligt fiskeristyrel­sen inte godlas från fiskets synpunkt. Sjöfartsverket anser atl det vad gäl­ler sjösäkerheten och godshanteringen inte finns någon allvarlig invänd­ning mol en ökad fartygstrafik vid Vallhamn. Verket har dock lidigare på­pekat de konsekvenser i form av muddring och deponering som en ytterli­gare fariedsfördjupning innebär.

 Tjörns kommun hävdar att en ulbyggnad av industri- och hamnområdet i Vallhamn är av grundläggande betydelse för kommunens utveckling. Kommunen hemställer om regeringens stöd för den planering som bedrivs i Vallhamnsområdet. Vallhamnsområdet är enligt kommunen inte av in­tresse för friluftslivet. Alternativa områden för industrietablering finns en­dast i begränsad utsträckning i kommunen. Undersökningar som har ut­förts av Göteborgs universitet och länsstyrelsens nalurvårdsenhel visar enligt kommunen atl den relativt omfattande muddring och tippning av muddermassor som hittills har skett i Vallhamn inte har påverkat naturmil­jön.

Länsstyrelsen och berörda kommuner har enligt länsstyrelsen i vissa fall haft olika uppfattningar om hur bevarandeintressena vid GullmarsQorden skall tillgodoses. En utbyggnad av industri- och hamnverksamhel vid Salt­källan och Korsvik i Munkedals kommun är enligt länsstyrelsen inte lämp­lig. Länsstyrelsen ifrågasätter vidare det principbeslut som med anledning av Bokenäs områdesplan har fattats i Uddevalla kommun om all alll kom­munens avloppsvatten inom GullmarsQordens nederbördsområde skall tillföras Qorden.

Del är enligt landstinget angelägel alt i det fortsatta planeringsarbetet för GullmarsQorden så långt möjligt förena skyddsåtgärder med rimliga lös­ningar av kommunernas problem när del gäller näringslivs- och bebyggel­seutveckling saml vallen- och avloppsfrågor. Landstinget anser atl de kostnader som kommunerna har för reningsåtgärder och andra åtgärder som hänger samman med skyddet av riksintressena vid GullmarsQorden bör bestridas av statsmakterna.

Naturvårdsverket och planverket anser att en utbyggnad av hamnverk-samhelen i Munkedals kommun är olämplig med hänsyn lill bevarandein­tressena vid GullmarsQorden. Enligt naturvårdsverket bör man vara myc­ket försiktig med att lokalisera sådana verksamheter till området kring GullmarsQorden som kan innebära ökade risker för Qordens naturvärden. Försl när utredningen om GullmarsQorden har avslutats och man har kart­lagt befintliga utsläppsförhållanden kan man slutligt ta ställning till vilka verksamheter som kan accepteras.

Munkedals kommun motsätter sig varje inskränkning i möjligheterna att

13   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

194

utnyttja Munkedals hamn för avsett ändamål. En ulbyggnad av hamn- och industriverksamheten vid SaltkälleQorden är myckel viktig för kommu­nens utveckling.

Göta älv

Länsslyrelsen i Göteborgs och Bohus län framhåller alt planeringen för Göta älvs dalgång har gett myckel olika resultat på ömse sidor om läns­gränsen. På västra sidan - i Kungälvs kommun i Göteborgs och Bohus län - har bevarandeinlressena enligt länsstyrelsen prioriterats genom atl på­gående markanvändning, huvudsakligen jord- och skogsbruk, föreslås be­slå. På östra sidan - i Ale kommun i Älvsborgs län - har däremot bety­dande områden längs Göta älv föreslagits för induslriulveckling, vilkel en­ligt länsslyrelsen kan komma atl påverka såväl landskapsbild som naturve­tenskapliga värden.

Naturvårdsverket anser atl planeringen av Göta älvs dalgång bl. a. bör syfta till atl bibehålla dalgångens naturgivna karaklär med smala, flacka, oftast betade strandzoner, kantade av bergsområden. Flera strandängar är enligt verket av värde från ornilologisk synpunkt. Endast sådan industriell verksamhet som är absolut beroende av hamnläge bör därför enligt verket komma i fråga för lokalisering i omedelbar anslutning lill älven. Natur­vårdsverket påpekar också att älven är så smal alt en verksamhel på ena sidan älven kraftigt kan påverka mlQön på den andra sidan.

Planverket framhåller att många olika intressen konkurrerar om den av bl. a. geolekniska skäl begränsade byggbara marken i Göta älvs dalgång. Betydande anspråk ställs också enligt verket på all få bygga på högklassig jodbruksmark. Verkel konstaterar att den redovisade markanvändnings­planeringen för älvdalgången har gett konkreta lösningar i vissa fall. Många markanvändningsfrågor kräver emellertid fördjupade studier. Det är därför enligt verket angelägel alt fortsall planering sker på del sätt som har föreslagils i den framlagda rapporten från det inlerkommunala plane­ringsarbetet.

Jordbruk

Jordbruksfrågorna har enligt länsslyrelsen i många fall behandlats utför­ligt i de redovisade kommunöversikterna och markdispositionsplanerna. De åtta kommuner som enligt regeringens beslul över programskedet skall utarbeta översiktliga planer som beaktar jordbrukets intressen har i kom­munöversikterna avgränsat områden för vilka områdesplaner skall upprät­tas. Några kommuner har även utarbetat förslag till jordbruksmarkspro­gram.

Enligt lantbruksnämndens beräkningar ligger 30 % av den värdefulla åkermarken i länet inom områden där fortsatt planering eller utredning för tätorts- eller vägutbyggnad skall ske enligt de kommunala planerna. Om­fattningen av dessa riskzoner för jordbmket bör enligt nämnden begrän­sas.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

195

Lantbruksstyrelsen framhåller alt det är angelägel att kommunema i lan­det i en forlsalt markanvändningsplanering söker ulbyggnadsriktningar. tälortsulformning och en lätorlsstuktur som minimerar förbrukningen av förareell produktion värdefull mark. Kommunernas planeringsresultat bör i några regioner knytas samman till etl samlat markhushållningsprogram. Etl sådant program kan enligt lanlbruksslyrelsen på sikl behöva övervägas i Göteborgsregionen.

Planverket finner del angeläget alt frågan om hushållning med jord­bruksmarken i Göteborgsregionen uppmärksammas i den fortsatta plane­ringen inom ramen för kommunalförbundet.

Fiske

Kommunerna har enligt länsslyrelsen i mycket olika utsträckning be­handlat fiskevårdsfrågor och förslag till ålgärder för atl tillgodose fiskets intressen i sin planering. Det gäller bl.a. ålgärder för att skydda viktiga reproduklionsområden. Enligt länsslyrelsen innebär det slora svårigheter alt säkerställa yrkesfiskels intressen eftersom man saknar lämpliga plane­ringsformer och säkerställandemedel. Fiskenäringens behov av mark och hamnar har däremol kunnal tillgodoses i kommunernas planering.

Länsstyrelsen anser all möjlighetema att genom förordnanden enligt na­turvårdslagen skydda vatten av betydelse för fiskreproduktion i högre grad borde ha tagits lill vara av kommunema. Sådana förordnanden har före­slagits endast i några fall. Några kommuner, bl. a. Tanum och Uddevalla, har i kommunöversikterna angett restriktiva riktlinjer för utveckling av be­byggelse i reproduklionsvattnens närområden. Åtskilliga kommuner har över huvud taget inte angett riktiinjer till skydd för reproduklionsområde-na.

Möjligheten att utnytQa strändema för fritidsfiske har enligt länsstyrel­sen tillgodoselts bl. a. genom strandskyddsförordnanden.

Fiskerikonsulenlen anser atl delar av strandområdena vid kusten samt elt belydande antal sjöar har säkerställts för fritidsfisket. Det har skett ge­nom att kommunerna har avsatt stora mark- och vattenområden för fri­luftslivels behov. Det för yrkesfisket viktiga kustvattnet och flera för fisket värdefulla vattendrag är dock enligt konsulenten inte tillfredsställande sä­kerställda. Yrkesfisket har i allt högre grad inriktats mol kustfiske. De ständigt ökade anspråken på kustvaltenområdel från andra verksamheter innebär att kraftfulla insatser måste göras för alt skydda kustfisket. För all fiskets intressen skall kunna göra sig gällande är det enligt fiskerikonsulen­len nödvändigl atl samråd mellan kommunema och fiskels företrädare sker i samtliga fall då fiskets intressen berörs i planeringen.

Enligt landstinget är det angeläget atl man i den fysiska riksplaneringen slår vakt om fiskerinäringens utvecklingsmöjligheter. Skyddet för värde­fulla reproduktionsområden bör uppmärksammas särskilt i planeringen. Fiskets intressen bör även i övrigl uppmärksammas i planeringen när det

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

196

gäller bl. a. hamnar, förhållandet till fritidsbåtslivet och bebyggelseutveck­lingen i-skärgårdssamhällena. Landstinget betonar atl del är angeläget atl ökat samråd sker mellan kommunerna och fiskets företrädare.

Fiskeristyrelsen anser att det planeringsarbete som har genomförts i lan­det från fiskels synpunkt är mest tillfredsställande i Göteborgs och Bohus län. Fiskets intressen har getts ett betydande utrymme i de kommunala planerna. Uddevalla och Göteborgs kommuner har enligt fiskeristyrelsen f. n. på ett relativt tillfredsställande sätt säkerställt fiskets intressen. Övri­ga kommuner i länet bör enligt styrelsen vid kommande revidering av kom­munöversikter och markdispositionsplaner närmare redovisa hur man av­ser alt säkerställa fiskeinlressena. Kustkommunerna bör i den fortsatta planeringen särskilt uppmärksamma yrkesfiskets intressen i kustvatten-områdena.

Naturvård. frUuflsliv och kulturminnesvård

Länsstyrelsen har under planeringsskedet inom ramen för den nalur-vårdsplanering som bedrivs i länet sammanställt etl omfattande material rörande naturvården som underlag för kommunemas planering. Länssly­relsen har vidare, bl. a. i samverkan med Stiftelsen för västsvenska fritids­områden, genomfört ett antal förordnanden enligt naturvårdslagen som i viss utsträckning säkerställer de områden i länet som är av riksintresse för naturvården. De områden som enligt kommunernas riksplaneprogram be­höver säkerställas motsvarar enligt länsstyrelsen en areal som är mer än fyra gånger så slor som den som f. n. skyddas genom förordnanden enligi naturvårdslagen. Att säkerställa dessa områden av riksintresse genom oli­ka ålgärder enligt naturvårdslagen och byggnadslagen är ell omfattande ar­bete.

Kommunema har enligt länsslyrelsen i huvudsak varit positivt inställda till atl genomföra åtgärder till skydd för naturvårdens intressen. När det gäller naturresurser som är ekonomiskt intressanta alt exploatera, som t. ex. större grustillgångar, skogliga referensområden och vissa marina om­råden, har dock kommunerna ofta varil obenägna all tillgodose bevarande­intressena.

Länsstyrelsen och kommunema har i vissa fall varit oeniga om hur om­råden av riksintresse för naturvård och friluftsliv skall säkerställas i plane­ringen. Bl.a. har Munkedals kommun enligt länsstyrelsen inte behandlat Bärfendalen och landskapet kring Hajumsälven som riksintressanta områ­den i sin planering. Kommunen har inte heller tagit ställning till vilka åtgär­der som bör vidtas för att skydda KynneQäll och HerrestadsQället.

Fortsatta planeringsåtgärder erfordras enligt länsstyrelsen för att till­godose friluftslivets intressen i Svartedalens naturområde. Stenungsunds kommun har i sin planering gjort en alltför snäv avgränsning av området. Länsstyrelsen anser att den avgränsning av Svartedalenområdet som kom­munalförbundets kansli har gjort bör vara vägledande för den fortsatta pla-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

197

neringen. De säkerställandeåtgärder som föreslås av Stenungsunds kom­mun är vidare otillräckliga.

Landstinget framhåller att Svartedalenområdet bör utvecklas för fri­luftslivets behov samtidigt som man tar hänsyn till jord- och skogsbrukets intressen. Enligt landstinget utgör de riktlinjer för markanvändningen och den avgränsning av området som berörda kommuner har redovisat en rim­lig avvägning mellan olika intressen.

Enligt naturvårdsverkets bedömning har den fysiska riksplaneringens planeringsskede i länet gett ett i huvudsak godtagbart resultat.

Munkedals kommun bör enligt naturvårdsverket revidera sin kommun­översikt så atl friluftslivets intressen i Bärfendalenområdet tillgodoses. Vidare bör kommunen snarast, i samråd med länsslyrelsen, påbörja en pla­nering för KynneQäll och HerrestadsQället. För atl ett tillräckligt skydd av områdena skall kunna erhållas kommer det enligt verkel alt krävas förord­nanden enligt naturvårdslagen.

Naturvårdsverket delar länsstyrelsens uppfattning om hur Svartedalens naturområde bör avgränsas. Stenungsunds kommun vidhåller sin stånd­punkt när det gäller avgränsningen av området.

Tanums naturskyddsförening framhåller att det stopp för att exploatera för fritidsbebyggelse som i princip gäller i kustområdet har förstärkt intres­set av all exploatera i inlandet, främst kring insjöarna. Skyddet för sjö­landskapet kring Bullaren och Kärnsjön i norra Bohuslän är mol denna bak­grund hell otillräckligt. Enligt föreningen bör ett minst 2-3 km brett områ­de av det orörda sjö- och Qällandskapel i norra Bohuslän avgränsas som riksintressanl för naturvården.

Mycket arbele återstår enligt länsstyrelsen med att säkerställa kultur­minnesvårdens intressen i länet. Översiktliga inventeringar har kunnat ge­nomföras endast i 6 av länets 15 kommuner. Som underiag för atl säker­ställa områden och objekt av riksintresse för kulturminnesvården behövs dessutom enligt länsslyrelsen fördjupade inventeringar och kompletteran­de ulredningar.

Länsstyrelsen framhåller att kulturhistoriska miljöer i stor utsträckning måste säkerställas enbart genom riktlinjer i kommunöversikt eftersom lagstiftningen saknar instrument som ger elt effektivt skydd. Del är enligt länsstyrelsen angeläget alt instrument skapas antingen i byggnadslagstift­ningen eller i kulturminnesvårdens speciallagstiftning.

Riksantikvarieämbetet konstaterar alt länsstyrelsen och Munkedals kommun har olika uppfattningar om hur den kulturhistoriska miQön av riksintresse kring kyrkan i Bärfendal skall avgränsas och säkerställas.

Fritidsbebyggelse

Två lyper av funktionsomvandling vilka båda innebär planeringspro­blem förekommer enligt länsslyrelsen i länet. I södra länsdelen dominerar omvandlingen av fritidshus lill permanentbostäder. Helårshusens omvänd-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

198

ling lill fritidshus medför problem framför allt i nona delen av länet.

Industri

Länsslyrelsen konstaterar atl kommunerna i enlighet med statsmakter­nas riktlinjer har reserverat mark i Lysekils och Stenungsunds kommuner för fortsatt utbyggnad av sådan industri som behandlas i den fysiska riks­planeringen. En utbyggnad av industri är enligt länsslyrelsen möjlig i Bro­Qorden och Stenungsund. men förutsätter att stora krav ställs på industri-ema när det gäller all behandla utsläpp till luft och vatten. I Stenungsunds kommun har mycket stora markområden för fortsatt induslriutbyggnad av-gränsals i planeringen. Enligt länsstyrelsen förutsälter en fortsall utveck­ling av petrokemisk industri i Stenungsund en förbättrad process- och re­ningsleknik. som innebär att ingen nämnvärt ökad belastning på områdets recipienter uppkommer. Liknande förutsättningar bör enligt länsstyrelsen gälla för en fortsatt utveckling av petrokemisk industri i Göteborg.

Länsslyrelsen anför alt verksamheter som inte skall prövas av regering­en enligt 136 a § byggnadslagen kan betecknas som sådana icke mlQöstö­rande verksamheter som enligt länsstyrelsen bör kunna etableras på elt flertal platser längs länets kust ulan atl komma i konflikt med riktlinjema i den fysiska riksplaneringen. Sådana etableringar behöver enligt länsstyrel­sen inte medföra konflikter med andra intressen då verksamheterna som regel förläggs i anslutning lill befintliga samhällen. En förutsättning för etablering av industri vid kusten är dock alt särskilda naturvärden inte förslörs och atl långtgående reningsåtgärder vidtas.

Planverket konstaterar all arbetet under planeringsskedet har klarlagt alt betydande miQöproblem föreligger även i områden som särskilt har pe­kats ut som lämpliga för utveckling av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. Detla gäller bl.a. Stenungsund. Enligt verkels mening är det därför inte möjligl alt utan ytterligare analys la ställning till vilka platser som är särskilt lämpliga för en utveckling av sådan industri. Det är i ställel angeläget alt man översiktligt ställer samman del utred­nings- och planmaterial som föreligger. BroQordenområdet har enligt ver­ket mycket god beredskap för lokaliseringsprövning av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. Omfattande undersökningar har genomförts av mlQöförhållanden, farleder m. m. Planberedskapen i områ­det är god. Stenungsundsområdet har enligt verkel också en god planbe­redskap. De miQöundersökningar som har genomförts tyder dock på att möjligheterna till fortsatt ulbyggnad i området av industri som innebär yt­terligare utsläpp lill luft och vallen är begränsade.

Riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen, vilka bl. a. innebär atl omfat­tande bevarandeinlressen skall tillgodoses i stora delar av länet, kan enligt landstinget innebära svårigheter alt få nya företag att etablera sig i länet. Sysselsättningsutredningen bör i sin översyn av de regionalpolitiska stöd­formerna enligt landstinget ägna särskild uppmärksamhet ål utvecklingen

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

199

av näringslivet i de områden som berörs av starka bevarandeintressen.

Vägar

Konflikterna mellan bevarandeintressena och olika alternativ för den framtida sträckningen av väg E 6 har enligt länsslyrelsen under planerings­skedet studerats av en arbetsgrupp med representanter för vägförvaltning­en. länsstyrelsen och landstinget. Arbetsgruppen har vall ut två altemativ av de fyra som tidigare förelåg för fortsatt utredning. E 6:s framtida sträck­ning vid Tanumshede utreds av en särskild arbetsgrupp.

De kommuner som berörs av en broförbindelse mellan Orust och fast­landet har enligt vägverket endast redovisat etl av två möjliga alternativ för denna broförbindelse. I avvakten på att en allsidig utvärdering genom­förs bör enligt verket båda alternativen redovisas.

Hamnar

Länsstyrelsen anser att de djuphamnsresurser som finns i länets kust­område utgör resurser av riksintresse som bör beaktas oavsett vilka rikt­linjer som i övrigt gäller för kustområdet. Länsstyrelsen har därför, i sam­råd med berörda kommuner, medverkat till att djuphamnsresurserna i lä­net beaktas i de kommunöversikter och markdispositionsplaner som före­ligger. I planeringen har de berörda områdena antingen försetts med rikt­linjer som innebär att de inte får tas i anspråk för annal ändamål eller redo-visals som områden vilka avses planeras för hamnändamål.

Försvar

En av de mesl angelägna kvarstående planeringsuppgiftema i länet är enligt länsstyrelsen att skaffa ett ersättningsområde för Sisjöns skjutfält. Verksamheten vid skjutfältet innebär konflikter dels med friluftslivets in­tressen i Sandsjöbackareservatel, dels med planerad utbyggnad av Möln­dals tätort. Skjutfältet bör enligt länsstyrelsen på sikt flyttas. Detta kan dock ske först när man har anskaffat ett likvärdigt skjulfält. Lokaliserings-alternativ utreds f. n. av Göteborgsregionens kommunalförbund.

Överbefälhavaren framhåller att en utgångspunkt för att Lv 6 skall kun­na behållas i Göteborg är att övningsbetingelsema på bl. a. Sisjöns skjulfält inte förändras. Mölndals kommun bör därför enligt överbefälhavaren åläg­gas att utforma sin planering så alt Sisjöns skjutfält kan behållas i nuvaran­de omfattning. Om ett förslag till alternativ lokalisering av skjutfältet som kan accepteras av försvaret läggs fram, bör försvarets fastighetsnämnd ges i uppdrag att ulreda frågan.

Planverket anser atl regeringen bör ta ställning till hur försvarets intres­sen när det gäller Sisjöns skjutfält bör avvägas mol andra angelägna sam­hällsintressen.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

200

6.14 Älvsborgs län

Redovisat material

I samtliga 18 kommuner i Älvsborgs län antog kommunfullmäktige un­der år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen tog ställning till programmen genom beslut län för län under våren 1975. För Älvsborgs län fattades beslut den 3 april 1975.

Samtliga kommuner i Älvsborgs län har redovisat sitt arbete under pla­neringsskedet med att fullfölja riktlinjema för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikler.

I Älvsborgs län omfaltas Vänern, Dalslands kanals sjösystem, Fegen, Lygnem och Göta älvs dalgång av den fysiska riksplaneringens geografis­ka riktlinjer. Dalslands kanals sjösystem är också utpekat som primärt re­kreationsområde. Vidare har regeringen i beslulel över programskedet fö­reskrivit att länsstyrelserna i Älvsborgs, Skaraborgs och Värmlands län gemensamt skall lämna en särskild redovisning av planeringsarbetet för Vänem och dess kustområden.

Kommunerna kring Vänern har redovisat ett gemensamt planeringsun­derlag i form av en lägesrapport, Vänerredovisningen - februari 1977. Fullmäktige i de i Älvsborgs län berörda kommunerna, nämligen Väners­borgs, Melleruds och Åmåls kommuner, har godkänt planeringsunderla­get.

För området i anslutning till Dalslands kanals sjösystem, det s. k. Dals-land-Nordmarkenområdel (DANO-områdel), har DANO-kommillén med representanter för[REDACTED_EFTERNAMN], Dals-Eds, Melleruds, Åmåls och Årjängs kommuner lagt fram ell förslag till översiktlig plan för markanvändningen. Bengisfors, Dals-Eds, Melleruds och Åmåls kommuner i Älvsborgs län har godkänt de i förslaget framförda principerna för hur området bör utnyUjas. Dessa fyra kommuner har också beslulal atl utredningens plan för markan­vändningen t. v. skall ulgöra resp. kommuns markanvändningsplan.

Fegenkommittén med representanter för Svenljunga, Gislaveds och Fal­kenbergs kommuner har utarbetat ett förslag till gemensamt ställningsta­gande lill markanvändningen kring sjön Fegen. SvenQunga kommun har reserverat sig mol kommitténs förslag.

För sjön Lygnem har Marks kommun, på grundval av en tillsammans med Kungsbacka kommun i Hallands län utarbetad rapport, redovisat en av fullmäktige antagen markdisposilionsplan.

För Göta älvs dalgång har berörda kommuner i Älvsborgs och Göte­borgs och Bohus län under ledning av Göteborgsregionens kommunaiför-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

201

bund utarbetat förslag till översiktlig markanvändningsplan. De berörda kommunema i Älvsborgs län, nämligen Ale, Lilla Edets. Trollhättans och Vänersborgs kommuner, har godkänt förslagel som underlag för fortsatt kommunal planering.

Av fullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kommunerna har vidtagit eller avser atl vidta för att genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnals av samtliga kommuner i länet.

Länsstyrelsen i Älvsborgs län har ställt samman och utvärderat de kom­munala redovisningarna samt i yttrande lill ämbetsverken och regeringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under planeringsske­det. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetts av länsstyrelsen den 15 augusti 1977. Detta har tillsammans med länsstyrelsens övriga redovis­ning sänts för yttrande till landstinget och för kännedom till kommunerna. Slutligt sammanfattande yttrande har avgelts av länsstyrelsen den 21 no­vember 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogals den av regeringen i dess beslut med anledning av den fysiska riksplaneringens programskede begärda sär­skilda redovisningen av planeringsarbetet för Vänem och dess kustområ­den. Vidare har länsslyrelsen bifogat landstingels yttrande.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Seavsnitt 

I.).

Kommunerna har beretts tillfälle att komma med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landslingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts lillfälle alt komma in med synpunkter på verkens yttranden. I Älvsborgs län har syn­punkter lämnats av Lerums och Lilla Edets kommuner.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets utfall

Länsstyrelsen anser alt kommunöversiklerna utgör ett viktigt led i arbe­tet med atl tillgodose riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Be­lräffande t. ex. områden av riksintresse för naturvården och kulturminnes­vården måste emellertid kommunöversiktemas riktlinjer enligt länsslyrel­sen i vissa fall föQas upp med ytleriigare ålgärder för att intressena skall kunna säkerställas varaktigt. Länsstyrelsen anser att en omprövning av kommunöversikternas riktlinjer bör ske inom några år och all det då är angelägel all en bättre samordning kommer till stånd över kommungrän­serna.

Länsstyrelsen påpekar att kommunöversikterna ofta har fått grundas på bristfälligt underlagsmaterial eftersom kommunomfattande markanvänd­ningsplaner saknas. Länsstyrelsen fäster stor vikt vid atl alla kommuner i

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

202

länet påbörjar eller fullföljer sådan markanvändningsplanering. Det är vidare enligt länsstyrelsen angeläget atl den omfatlande områdesplanering som har påbörjats för att bl.a. tillgodose olika riksintressen färdigställs och alt områdesplanerna därefter antas av kommunema.

Länsstyrelsen uttalar att den i det fortsatta arbetet avser att ägna stor uppmärksamhet åt komplettering och uppföljning av kommunemas åt­gärdsredovisningar.

Lantmäteriverket erinrar om alt överlantmätarmyndighelen i länet befa­rar att lång tid behövs för att klarlägga den avsedda markanvändningen för de områden i kommunöversikterna där fortsatt utredning krävs eller områ­desplan skall upprätias.

Vänern och dess kustområden Remissinstansernas synpunkter redovisas i avsnitt 5.2.

Fegen

Länsstyrelsen konstaterar att SvenQunga kommun inte har godtagit de förslag lill riktlinjer för bebyggelseutvecklingen i Fegenområdel som har lagts fram av Fegenkommittén. Länsstyrelsen framhåller alt en enhetlig syn på markanvändningen i Fegenområdel är nödvändig för att möjliggöra fortsalt arbete med att säkerställa områdets naturvärden. Regeringen bör enligt länsstyrelsen la ställning i denna fråga.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landels insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Beträffande Fegen anförs därutöver föQan­de.

Naturvårdsverket påpekar all verket tillsammans med planverket tidiga­re har framhållit för SvenQunga kommun all en lokalisering av bebyggelse till Övre[REDACTED_EFTERNAMN] är olämplig från såväl naturvårds- som friluftslivssynpunkt. Naturvårdsverket framför på nyll att eventuell fritidsbebyggelse bör för­läggas i anslutning till befintlig tätbebyggelse, främsl vid Kalvsjön. Plan­verket anser atl Fegenkommilténs förslag bör ligga lill grund för Sven­Qunga kommuns fortsalla planering.

Lygnern

Länsstyrelsen anser att rapporten från det inlerkommunala planerings­arbetet för Lygnern och de markanvändningsplaner som berörda kommu­ner på grundval av denna rapport har utarbetat, tillgodoser riktlinjerna en­ligt regeringens beslut med anledning av den fysiska riksplaneringens pro­gramskede. Del redovisade planeringsmaterialet bör enligt länsslyrelsen ligga till grund för fortsaU mer detaQerad planering och för säkerställande av värdefulla nalurmlQöer.

Dalslands kanals sjösystem (DalslandNordmarkenområdet)

Berörda kommuners gemensamma redovisning beträffande markan-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

203

vändningen i området Dalsland-Nordmarken, det s.k. DANO-områdel, tillgodoser enligt länsstyrelsen riktlinjerna i regeringens beslut med anled­ning av programskedet i den fysiska riksplaneringen. Den översiktliga pla­neringen bör dock föQas upp, vilket DANO-kommillén och berörda kom­muner ocksä avser att göra. Värdefulla natur- och kulturmiljöer bör därvid enligt länsstyrelsen på etl bättre sätt än hittills inordnas i planeringen. Re­gionalpolitiskt stöd lill jordbruket bör enligt länsstyrelsen kunna komma ifråga inom DANO-områdel.

Förutsättningar för alt DANO-kommilténs förslag skall tillgodose riks­planeringens riktlinjer är enligt naturvårdsverket att överväganden görs om vilka delområden som bör skyddas mot exploatering och att åtgärder vidtas för att säkerställa dessa områden.

Planverket påpekar med anledning av atl Årjängs kommun i Värmlands län har reserverat sig mol DANO-kommilténs förslag vad gäller riktlinjer för tillkommande fritidsbebyggelse, atl kommitténs förslag bör ligga till grund för den fortsalla planeringen.

Göta älvs dalgång

Länsslyrelsen anser atl den slutrapport som har redovisats från det in­lerkommunala utrednings- och planeringsarbetet tillgodoser de utgångs­punkter som angavs i regeringens beslul med anledning av programskedet i den fysiska riksplaneringen. Rapporten utgör tillräckligt underiag för forl­salt arbele i kommunerna. Det är enligt länsstyrelsen angelägel atl sådanl forlsalt samarbete som föreslås i rapporten kommer lill stånd. Länsstyrel­sen uttalar att den kan ta slutlig ställning till markanvändningen i de olika delområdena först i samband med atl resultat redovisas av den fortsatta kommunala planeringen.

Beträffande Ale kommun påpekar länsslyrelsen alt näringslivels utveck­ling i kommunen kan komma att försväras av all tillgängliga utbyggnads­områden för industri i älvdalen även är värdefulla jordbruks- eller natur­vårdsområden. Länsslyrelsen menar att del är viktigt alt de regionaleko­nomiska frågorna ägnas tillräcklig uppmärksamhet i samband med bedöm­ning av bl. a. jordbrukets intressen.

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län framhåller att planeringen för Göta älvs dalgång har gett mycket olika resultat på ömse sidor om läns­gränsen. På västra sidan - i Kungälvs kommun i Göteborgs och Bohus län - har enligt länsstyrelsen bevarandeintressena prioriterats genom att på­gående markanvändning, huvudsakligen jord- och skogsbruk, föreslås be­slå. På östra sidan - i Ale kommun i Älvsborgs län - har däremot bety­dande områden längs Göta älv föreslagits för induslriulveckling, vilket en­ligt länsstyrelsen kan komma att påverka såväl landskapsbild som naturve­tenskapliga värden negativt.

Naturvårdsverket anser att planeringen av Göta älvs dalgång bl. a. bör syfta lill att bibehålla dalgångens naturgivna karaktär med smala, flacka.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

204

oftast betade slrandzoner, kantade av bergsområden. Flera strandängar är enligt verket av värde från ornitologisk synpunkt. Endast sådan industriell verksamhet som är absolut beroende av hamnläge bör därför enligt verkel komma i fråga för lokalisering i omedelbar anslutning till älven. Natur­vårdsverket påpekar också att älven är så smal alt en verksamhet på ena sidan älven kraftigt kan påverka miQön på den andra sidan.

Planverket framhåller att många olika intressen konkurrerar om den på grund av bl.a. geolekniska skäl begränsade byggbara marken i Göta älvs dalgång. Betydande anspråk ställs också enligt verkel på att få bygga på högklassig jordbruksmark. Verket konstaterar att den redovisade markan­vändningsplaneringen för älvdalgången har gett konkreta lösningar i vissa fall. Många markanvändningsfrågor kräver emellertid fördjupade studier. Del är därför enligt verket angeläget att fortsatt planering sker på del sätt som har föreslagits i den framlagda rapporten från det inlerkommunala pla­neringsarbetet.

Jordbruk

Länsslyrelsen bedömer alt den planering som pågår i kommunerna i hög grad torde komma att tillgodose uppställda riktlinjer för behandlingen av jordbruksmarken. Jordbrukets intressen torde enligt länsstyrelsen i de flesta fall kunna tillgodoses utan att andra intressen behöver åsidosättas.

För flertalet tätorter pågår enligt länsstyrelsen områdesplanering som syftar till alt tillgodose jordbrukets intressen. Länsslyrelsen stryker kraf­tigt under betydelsen av att konsekvenserna för tätorternas miQö och funk­tion av bl.a. hänsynen lill jordbruksmarken ägnas stor uppmärksamhet i samband med områdesplaneringen.

Lanlbruksslyrelsen framhåller att det är angeläget att kommunerna i lan­det i en fortsatt markanvändningsplanering söker ulbyggnadsriktningar. tälortsulformning och en tätorlsstmktur som minimerar förbrukningen av för areell produklion värdefull mark. Kommunemas planeringsresultat bör i några regioner knytas samman till ett samlat markhushållningsprogram. Ett sådant program kan enligt lantbruksstyrelsen på sikt behöva övervägas i Göteborgsregionen.

Skogsbruk

Det är enligt länsstyrelsen viktigt att skogsbruket inordnas i kommuner­nas översiktliga planering. För detta krävs underiagsmalerial som mera de-taQerat än hittills redovisar skogsbrukets viktigare intresseområden.

Föreslagna kapacitetsökningar i sågverk och massafabriker motsvarar enligt länsstyrelsen en ökad avverkning med drygt 30% i länets skogar. Från skogsvårdssynpunkl är en sådan ökning inte möjlig. Behovet av över­väganden för större regioner än enskilda län bör enligt länsstyrelsen upp­märksammas bättre än hittills.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

205

Fiske

Riktlinjerna för fiskets behandling i den fysiska riksplaneringen har en­ligt länsslyrelsen inte kunnal tillgodoses i någon slörre grad under plane­ringsskedet. Länsstyrelsen erinrar om atl fiskeristyrelsen tog ställning till redovisade fiskeintressen sent under planeringsskedet. Vidare har vatten-frågoma enligt länsstyrelsen kunnat behandlas av kommunerna i endast begränsad omfattning. Länsstyrelsen anser emellertid alt fiske- och vat­tenfrågorna bör kunna inarbetas i kommunemas markanvändningsplaner med utgångspunkt i det arbete som nu bedrivs av regionala och kommuna­la organ. Länsstyrelsen framhåller all den fortgående försurningen och kvicksilverföroreningarna påverkar fisket starkt negativt och all någol bör göras ål dessa problem.

Fiskeristyrelsen konstaterar att någol direkt säkerställande i den kom­munala planeringen av fiskets intressen inte har skett i de elva kommuner i länet, vilka berörs av fiskels viktigare intresseområden. Styrelsen framhål­ler att försurningssituationen i länet är besvärande och att del är viktigt atl kommunema även i fortsältningen aktivt deltar i arbetet med att söka be­gränsa skadoma av försumingen.

Fiskets intressen i Vänern och i del primära rekreationsområdet Dals­lands kanals sjösystem bör enligt fiskeristyrelsen ägnas särskild uppmärk­samhet i den fortsatta planeringen.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Länsstyrelsen konstaterar all elt omfattande arbele återstår för att lång­siktigt säkerställa de mesl värdefulla naturmiQöerna i länet. Genom att riktlinjer i regel har angetts i kommunöversiktema torde emellertid enligt länsslyrelsen risken för en olämplig bebyggelseutveckling i värdefulla na­turområden vara förhållandevis liten.

Länsstyrelsen konstaterar att interkommunalt planerings- och säkerstäl­landearbete har bedrivits för vissa områden av riksintresse för naturvård och friluftsliv. Belräffande KroppeQäll är del enligt länsstyrelsen av stor vikt att samtliga berörda kommuner i första hand lar ställning till bebyggel­sefrågoma och till markanvändningen i de delområden som är av särskilt värde för den vetenskapliga naturvården.

Den utredning om markanvändningen på Halle- och Hunneberg som år 1974 tillsattes av länsstyrelsen hade inte slutfört sitt arbete vid tidpunkten för länsstyrelsens yttrande över planeringsskedet. Länsstyrelsen framhål­ler i sitt yttrande alt det är av stor vikt att ett samlat malerial beträffande markanvändningen läggs fram så snart som möjligt.'

' En slutrapport från arbetsgruppen för Halle- och Hunneberg - "Halle- och Hun­neberg, sammanfattande rapport" - publicerades av länsstyrelsen i Älvsborgs län i maj 1978.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

206

Länsstyrelsen anser beträffande Svarledalen atl den bearbetning av för­slagel till markanvändningsplan som pågår för del s. k. vildmarksområdet bör slutföras. Vad gäller Härskogenområdet har skilda uppfattningar redo­visats beträffande områdets avgränsning och säkerställandeåtgärder. Det är enligt länsslyrelsen angeläget all regeringen lar ställning till hur stats­makternas riktlinjer för berörda verksamheter bör tillgodoses. Länsslyrel­sen framhåller atl en samordnad planering bör komma lill stånd också för Risvedenområdet.

De flesta av länets kommuner har enligt länsslyrelsen under de senaste åren svarat för kulturhistoriska ulredningar som har gjort del möjligl alt närmare klarlägga de kulturhistoriska värdena och ge besked i fråga om be­byggelseutvecklingen. Det är enligt länsstyrelsen viktigt att sådana preci­seringar kommer till stånd i samtliga kommuner.

Naturvårdsverket anser alt nödvändiga skyddsåtgärder snarasl bör vid­tas för de objekt och områden som är av riksintresse för naturvården och friluftslivet. Belräffande utredningsarbetet för Halle- och Hunneberg fram­håller verket att del är angelägel all utredningen redovisar hur naturvår­dens intressen skall tillgodoses.

Lilla Edets kommun anser med anledning av länsstyrelsens yttrande atl reservatsbildningen för Svartedalens cenlrala område bör påskyndas så atl inte markägarna drabbas av förluster genom atl inte kunna driva elt ratio­nellt skogsbruk.

Fritidsbebyggelse

För att främja en utveckling enligt de sociala mål som anges i rapporten (SOU 1971:75) Hushållning med mark och vatten måsle kommunema en­ligt länsstyrelsen aktivt planera även för fritidsbebyggelse. Med utgångs­punkt från bl.a. inlerkommunala utredningar bör det vara möjligl alt i kommunernas markanvändningsplaner ange lämpliga områden för sådan bebyggelse. Kravet på alt upprätta formella detaQplaner för fritidsbebyg­gelse bör enligt länsstyrelsen många gånger kunna hållas tillbaka. Lilla Edets kommun framhåller med anledning härav atl detta krav inte kan minskas så länge styrmedel saknas i lagstiftningen beträffande omvandling av fritidsbebyggelse till permanent bostadsbebyggelse. Sådan omvandling är ett stort problem för kommunen.

Industri

Länsstyrelsen anser atl förutsättningama för lokalisering av ytterligare mlQöstörande och resurskrävande industri (FRP-industri) till länet är be­gränsade med hänsyn till naturmiQöns känslighet för utsläpp, främst av försurande ämnen. En annan begränsande faktor är den bristande tillgång­en på råvara för skogsindustrin. De bästa möjlighetema till industrilokali­sering torde enligt länsstyrelsen finnas längs Vänerkusten och Göta älvs dalgång.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

207

Skillnaderna i lokaliseringsförulsättningar mellan sådan industri som be­handlas i den fysiska riksplaneringen och annan industri blir enligt länssty­relsen allt mindre, bl. a. som en följd av ökad rening av utsläpp. Analys av behov och förutsättningar för sådan industri bör därför också beakla för­hållandena för övrig industri. Länsstyrelsen framhåller vidare alt det är viktigt att planeringen av utbyggnad av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen samordnas med den regionalpoliliska planeringen och den regionala trafikplaneringen.

Flygplatser

Erfarenhelema från tillkomsten av Landvetters flygplats talar enligt länsstyrelsen för att flygplatsers lokalisering bör prövas i inlerkommunala och kommunala översiktsplaner. Länsstyrelsen anser alt det kan sättas ifråga om inte flyget skall betraktas som mlQöstörande verksamhet och omfattas av bestämmelsema i 136 a § byggnadslagen.

6.15 Skaraborgs län

Redovisat material

I samtliga 16 kommuner i Skaraborgs län antog kommunfullmäktige un­der år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföQda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen tog ställning till programmen genom beslul län för län under våren 1975. För Skaraborgs län fattades beslul den 24 april 1975.

Samtliga kommuner i Skaraborgs län har redovisat sill arbele under pla­neringsskedet med atl fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

Gölene och Skara kommuner har redovisat av kommunfullmäktige an­tagna kommunomfattande markdispositionsplaner. Karlsborgs kommun har redovisat av fullmäktige godkänd kommunomfattande markdisposi­lionsplan.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats de av regeringen i dess beslut med anledning av den fysiska riksplaneringens programskede begärda sär­skilda redovisningarna av planeringsarbetet för Vänern och dess kustom­råden och för södra Billingen. Länsslyrelsen har även lämnat särskilda re­dovisningar av planeringsarbetet för Vättern och Tiveden och av arbetet med program för hushållning med jordbruksmarken. Vidare har länssty­relsen bifogat dels yttranden från försvarsområdesbefälhavaren för Ska­raborgs  försvarsområde,   vägförvaltningen,   lantbmksnämnden,   skogs-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

208

vårdsstyrelsen och landstinget, dels Vänerulredningens och Vänerredovis­ningens lägesrapporter, skiss lill generalplan för cenlrala Tiveden, Sydbil-lingenkommitléns rapporter, länsstyrelsens meddelande 7/74 Frilids-hus-primärbostad saml lanlmäterienhetens inventering av fritidsbebyg­gelse i Skaraborgs län 1976.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnals av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnill 1.). Beträffande Skaraborgs län har yttranden kommit in från Skövde MiQöforum och avdelningen för samhällsplanering vid arkitektur-sektionen, Chalmers lekniska högskola.

Kommunerna har beretls tillfälle atl komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts lillfälle atl komma in med synpunkter pä verkens yttranden. I Skaraborgs län har syn­punkter lämnats av länsslyrelsen och Falköpings kommun.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedels ulfall

Samtliga kommunöversikter tillgodoser enligt länsstyrelsens uppfattning i allt väsentligt de statliga intressena inom den fysiska planeringen i kom­munema under förutsättning alt föreslagna utredningar och fortsatt mark­användningsplanering kommer till stånd. De synpunkter som de statliga länsorganen har framfört i samråd och i avgivna yttranden har i huvudsak kunnat beaktas i de kommunöversikter som nu har antagits. Riksintresse­na tillgodoses främsl genom riktlinjer av olika slag. Förordnanden enligt byggnads- och naturvårdslagarna föreslås endast där länsslyrelsen och kommunen gemensamt bedömt det möjligl att genomföra dem under den närmaste treårsperioden.

Länsslyrelsen konstaterar att översiktliga planer som ger en bild av av­sedd markanvändning i områden med geografiska riktlinjer ännu inte har hunnit utarbetas av berörda kommuner. Av de åtta kustkommunerna vid Vänem och Vättem har endast en, nämligen Gölene, utarbetat en plan som har kunnat förankras genom anlagande i fullmäktige. I de tre Vätler-kommunema och i Lidköpings och Mariestads kommuner har arbetet med kommunomfattande markdispositionsplaner påbörjats. Kommunerna har godkänt program för planeringen. Gullspångs kommun har utarbetat en områdesplan för Otterbäcken, vilken täcker en väsentlig del av kommu­nens Vänerkust.

De upprättade åtgärdsredovisningama föQer enligt länsstyrelsen de kommunala programmen och kommunöversiklerna. Forell hundratal om­råden i länet diskuteras i åtgärdsredovisningarna olika säkerställandeåtgär­der enligt naturvårdslagen och byggnadslagen. I en del fall berörs mycket

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

209

stora områden av föreslagna förordnanden. Länsstyrelsen framhåller atl genomförandet av dessa åtgärder kommer atl kräva betydande insatser i tid och pengar. Del är enligt länsstyrelsen nödvändigl alt göra en angelä-genhelsgradering av kulturminnes- och nalurvårdsobjeklen i länet som un­derlag för säkerställandearbetet.

Vänern

Remissinstansernas synpunkter redovisas i avsnitt 5.2.

Vättern

Länsslyrelsen anser atl den pågående markanvändningsplaneringen för Vätterns kustområde i stort motsvarar statsmakternas krav. Då konflikter­na rörande markanvändningen synes vara mycket begränsade är en vidare­utvecklad övergripande planering enligt länsstyrelsen inte nödvändig. Frå­gorna om vattenvården, fisket och sjöns användning för militär verksam­het, sandtäkt m. m. måste fortlöpande uppmärksammas. Delta bör liksom hittills kunna ske i samverkan mellan berörda länsstyrelser och kommuner samt i samråd med kommittén för Vätterns vattenvård, militära myndighe­ter och fiskerimyndigheter. Förslag lill säkerställande av för fisket vikliga reproduktionsområden bör enligt länsstyrelsen inarbetas i kommunernas översiktsplaner vid kommande revideringar. Länsstyrelsen framhåller atl en förväntad ökning av båtsporten kommer att innebära ökade motsätt­ningar i norra Vättem mellan den militära skjutverksamheten och friluftsli­vet. En anpassning av de militära skjutningarna, främst sommartid, är en­ligt länsstyrelsen önskvärd med hänsyn lill friluftslivsintressena.

Landstinget framhåller att möjligheten alt i framtiden mer effektivt ut­nytQa Vättern för fraktfart är beroende av framlida transportmöjligheter på Göta kanal. Del är enligt landstinget önskvärt alt åtgärder inte vidtas som omöjliggör en eventuell framtida utbyggnad av Göta kanal.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom insjöområde­na redovisas i avsnitt 4.6. Beträffande Vättern anförs därulöver föQande.

Planverket instämmer i stort i länsstyrelsernas bedömning av det pågå­ende planeringsarbetet och av de ålgärder som bör vidtas.

Naturvårdsverket framhåller all motsättningen mellan de militära intres­sena och rekrealionsinlressena måsle lösas på etl sådant sätl att resp. in­tressen kan tillgodoses. Vältems speciella värde från fiskerivelenskaplig synpunkt bör enligt verkel också beaktas i den fortsatta planeringen.

Fortsatta överläggningar mellan försvarsmakten, berörda länsstyrelser, kommuner och fiskerimyndigheter fordras enligt överbefälhavaren för atl lösa de konflikter som föreligger mellan den militära skjutverksamhelen, friluftslivels och fiskets intressen.

Fiskeristyrelsen framhåller Vätterns slora betydelse för såväl yrkes-som fritidsfisket och konstaterar atl föroreningssituationen successivt har förbättrats. Nyetablering av industri som påverkar vattenkvaliteten lill

14   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213    Bilagal

210

men för fisket kan enligt styrelsen inte godtas. Styrelsen delar vidare läns­styrelsens uppfattning om vilka säkerställandeåtgärder som behöver vidtas för att tillgodose fiskels intressen och framhåller att fisket i den fortsatta planeringen bör ägnas ökad uppmärksamhet. Yrkesfiskels särskilda mark­anspråk bör säkerställas i den kommunala planeringen. Konflikterna mellan fisket och den militära verksamheten bör särskilt uppmärksammas. Fiskeristyrelsen föreslår även att riktlinjer för fisket utarbetas för Vättern.

Tiveden, Unden och V den

Länsstyrelsen konstaterar atl det inlerkommunala planeringsarbetet för centrala Tiveden ännu inte har resulterat i någol konkret handlingspro­gram. Förutsättningar finns dock för att arbetet skall kunna leda fram till en gemensam syn på markanvändningsfrågorna i det primära rekreations­området. Planeringsarbetet bör även i fortsältningen bedrivas i nära sam­råd med länsstyrelserna och andra berörda regionala organ i Skaraborgs och Örebro län. Konflikter föreligger enligt länsstyrelsen mellan friluftsli­vets intressen, bevarandeintressena och skogsbrukets intressen i centrala Tiveden. Konsekvenserna av olika inriktning på markutnyttjandet bör be­lysas i del fortsatta planeringsarbetet. Åtgärder för att främja fritidsfisket bör också föreslås.

Länsslyrelsen framhåller atl del är myckel angeläget att den framställ­ning som år 1972 gjordes av länsstyrelserna i Skaraborgs och Örebro län om att för delar av centrala Tiveden bilda naturreservat alternativt natio­nalpark snarasl leder lill åtgärd. Länsstyrelsen har under år 1977 förordnat om interimistiskt naturreservat för en del av delta område.

Kontaktema mellan Tiveden och Göta kanal, som ingår i samma primä­ra rekreationsområde, försvåras enligt länsstyrelsen av den militära skjut­verksamhelen. Viss tidsmässig samordning torde krävas, särskilt under sommaren.

Länsstyrelsen stöder domänverkels planer på all förlägga elt centrum för rekreation och fritidsverksamhet till Granvik vid Vättern. En satsning på Granvik underlättar enligt länsstyrelsen en nödvändig kanalisering av friluftslivet i området. Landstinget ser också positivt på etl centrum för rekreation i Granvik.

Den planerade satsningen på turismen i Tiveden kan enligt landstinget medföra en välbehövlig stimulans för samhällsutvecklingen i Karlsborgs kommun. För atl centrala Tiveden skall kunna svara mot kraven på ett pri­märt rekreationsområde, krävs atl vägfrågorna får en tillfredsställande lös­ning. Landstinget understryker vidare vikten av att skyddsfrågorna för centrala Tiveden snarast blir lösta.

Naturvårdsverket framhåller att elt säkerställande av naturvårdsintres­set inom centrala Tivedenområdet kräver en så stor ekonomisk satsning atl det inte ens i etl längre tidsperspektiv ryms inom givna ramar. Verket avser därför alt i särskild ordning underställa ärendet regeringens pröv­ning.

Prop. 1978/79:213    Bilagal

211

Planverket framhåller atl sjön Unden, som är av riksintresse för veten­skaplig naturvård och ligger i anslutning till det i stort sett oexploaterade Tiveden, bör hållas fri från fritidsbebyggelse.

Sydbillingen

Remissinstansernas synpunkter redovisas i avsnitt 5.4.

Jordbruk

De redovisade jordbruksmarksprogrammen ger enligt länsslyrelsen ut­tryck för en viQa att beakla jordbrukels intressen i den fortsatta planering­en. Jordbruksmarksprogrammen har enligt länsslyrelsen i slorl setl upp­rättals i enlighet med givna anvisningar. Vid upprättandet av programmen har kommunerna samrått med länsstyrelsen, lantbruksnämnden och Lant­brukarnas riksförbund. Programarbetet är däremot inte samordnat över kommungränser i annan mån än atl kommunerna har använt gemensamt underlag för bedömning av jordbruksmarkens värde.

Länsstyrelsen framhåller dock atl jordbruksintressena inte har beaktats på ell lillfredsslällande sätt vid de överväganden som har gjorts om tätorts­utbyggnaden. Altemativa utbyggnadsriktningar har inte studerats i till­räcklig utsträckning. Kommunemas ställningstaganden bör enligt länssty­relsen preciseras genom att kommunöversiktema ses över i detta avseende och genom en mer medveten tälorlsplanering. Den framtida tätortsplane­ringen bör enligt länsstyrelsen även grundas på mer realistiska befolk­ningsprognoser. Även i ett regionalt sammanhang anser länsstyrelsen att de areella näringarnas intressen är otillräckligt beaktade. Ett fortsatt inter­kommunalt planeringsarbete i form av en länsomfaltande försöksplanering i samverkan mellan berörda kommuner, länsstyrelsen, lantbruksnämnden, skogsvårdsstyrelsen och de areella näringamas organisationer bör därför komma till stånd.

Länsslyrelsen konstaterar all översiktliga planer för markanvändningen som tillgodoser jordbrukels intressen inte har upprättats i de i regerings­beslutet angivna sju kommunema med expansiva tätorter. De bedömning­ar som har gjorts grundas på redan befintliga planer. Det är enligt länssty­relsen angeläget att se över befintliga planer varvid ökad hänsyn bör tas till jordbrukets intressen. Detta bör, förutom i de kommuner som har angetts i tidigare regeringsbeslut, även ske i Vara kommun. Det är vidare enligt länsstyrelsen med hänsyn till jordbrukets intressen av vikt att arbetet med kommunomfattande markdispositionsplanering förs vidare.

Lantbruksstyrelsen framhåller att de jordbruksmarksprogram som har redovisats av vissa kommuner i Skaraborgs län ger en bild av oförändrat eller till och med ökat exploateringstryck mot jordbruksmarken.

Lantbruksstyrelsen anser, liksom också länsstyrelsen och lantbruks­nämnden, atl även Habo och Hjo kommuner bör upprätta jordbruksmarks­program.

Prop. 1978/79:213    Bilagal

212

Skogsbruk

Gällande och föreslagna förordnanden enligt naturvårdslagen innebär enligt länsstyrelsens bedömning måttliga inskränkningar för skogsbruket. Kommunemas målsättning atl i planeringen ta hänsyn till jordbrukels be­hov vid samhällsutbyggnad medför dock enligt länsstyrelsen att exploate­ringsintressena i stället kommer att riktas mol skogsmarken. För att undvi­ka en framtida virkesbrist bör ålgärder vidtas för att hushålla med skogs­marken. Bl.a. bör skogsbrukels intressen ägnas större uppmärksamhet i den fortsatta planeringen. Därvid bör även hänsyn tas till skogens stora be­tydelse för friluftslivet.

Länsstyrelsen framhåller alt skogsbrukel i Tiveden och på Hunneberg enligt regeringens beslut över programskedet skall bedrivas med särskild hänsyn lill friluftsliv, naturvård och kulturminnesvård. Särskilda utred­ningar som syftar lill att säkerställa riksintressena pågår för dessa områ­den.'

Landstinget anser alt intensivare skogsvård måste sättas in om inte akut virkesbrisl skall uppstå på längre sikt. Det är enligt landstinget angeläget att en förfinad skogsmarksgradering genomförs för hela länet i den fortsat­ta markanvändningsplaneringen.

Fiske

Fiskets intressen har enligt länsstyrelsen endast i myckel begränsad om­fattning kunnat tillgodoses i den nuvarande etappen av den fysiska rikspla­neringen. Den fysiska planeringen ger små möjligheter att påverka vatten­områden utanför de slrandnära partier som regleras enligt 15 § naturvårds­lagen.

Länsstyrelsen delar den av flera kommuner framförda uppfattningen att åtgärder bör vidtas för alt förbättra möjligheterna all utnytQa fritidsfiske-vattnen. Första steget bör vara att åsladkomma en samlad planering för sjön eller vattendraget i dess helhet. Länsstyrelsen vill också påtala försur­ningen genom svavelnedfall. De värst drabbade områdena i länet, nämli­gen Tiveden och Hökensås, har stor belydelse för fritidsfisket.

Fiskeristyrelsen anser all belydande delar av fiskets problem kan lösas inom ramen för etablerade planeringsformer. Det är viktigt att fisket be­handlas i kommunöversikter och markdispositionsplaner, eftersom mark­användningsbeslut som regel direkt eller indirekt påverkar vattenmiljön och därmed fiskels förutsättningar. 1 det fortsatta planeringsarbetet bör enligt fiskeristyrelsen samtliga 15 kommuner som berörs av fiskets viktiga­re intresseområden redovisa hur de avser att säkerställa dessa områden.

Länsslyrelsen påpekar att vattenkraftverket i Gullspång påverkar laxens

' En slutrapport frän arbetsgruppen för Halle- och Hunneberg - "Halle- och Hun­neberg, sammanfattande rapport" - publicerades av länsstyrelsen i Älvsborgs län i maj 1978.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

213

lekområden. Hittills har de enligt vatlendomen ulförda åtgärderna inte va­rit tillräckliga för att garantera laxens fortbestånd.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

De områden och objekt som är av riksintresse för naturvården i länet har enligt länsslyrelsen beaktats i samtliga kommunöversikter. De säkerstäl­landeåtgärder som föreslås av kommunema kommer att i allt väsentligt till­godose riksintressena när de har genomförts.

För att föreslagna åtgärder skall kunna genomföras inom rimlig tid avser länsstyrelsen alt genomföra en detaljerad prioritering för länet. Av de stör­re riksobjekten prioriterar länsstyrelsen f.n. Hornborgasjön, Tiveden, Sydbillingen. delar av Vänerskärgården och Mösseberg högst. Därnäst kommer Hunneberg, delar av Kinnekulle och ett antal områden i slutt­ningszonerna på Falbygdens platåberg. Inom de närmaste två till tre åren kan definitiva säkerställandeåtgärder i bästa fall ha genomförts för Tive­den, delar av Vänerskärgården och Kinnekulle. Naturvårdsverket ställer sig bakom den prioritering av riksobjeklen som länsstyrelsen gör.

Länsstyrelsen framhåller att flertalet av de områden i länet som är av riksintresse för naturvården samtidigt är av riksintresse för kulturminnes­vård, friluftsliv eller jord- och skogsbruk. 1 vissa fall föreligger konflikter mellan de olika intressena. Känsliga naturmiQöer av stort vetenskapligt värde hotas i vissa fall av friluftsliv i intensiva former eller av ett rationellt bedrivet skogsbruk. S.k. brukningshinder för jordbrukel i form av sten-gärdsgårdar och liknande utgör vidare värdefulla inslag i miQön från både naturvårds- och kulturminnesvårdssynpunkt. De påbörjade metodsludier-na i Falbygden om hur kulturminnesvården och naturvården kan inordnas i den kommunala markanvändningsplaneringen är enligt länsstyrelsen av stort principiellt intresse och bör stödjas även i fortsättningen.

Länsstyrelsen framhåller alt det framlida behovel av aktiv naturvård i odlingsbygder endast delvis har kartlagts och alt omfattningen av de stöd­åtgärder som behövs därför inte kan anges. Även för de områden som in­te omfattas av förordnanden enligt naturvårdslagen är stödåtgärder enligt länsstyrelsen erforderliga.

De avgränsningar m.m. som under programskedet har gjorts av de om­råden och objekt som är av riksintresse för kulturminnesvården är enligt länsslyrelsen noggrant studerade på regional och lokal nivå. Ytterligare preciseringar av kulturminnesvårdens intressen har under planeringsske­det gjoris främst för Falbygden i samband med den tidigare nämnda me-lodstudien och för Sydbillingen genom det omfatlande utredningsarbete som har bedrivits där.

Länsstyrelsen framhåller att riktlinjer i kommunöversikt i många fall har använts för att säkerställa kulturminnesvårdens intressen. I de flesta fall är dock riktlinjema så vagt formulerade att riksintressena knappast kan anses vara säkerställda.

Prop. 1978/79:213    Bilagal

214

För att på länsnivå kunna planera de arbetsinsatser som erfordras måste enligt länsstyrelsen en länsomfaltande prioritering ske av önskvärda åtgär­der för att tillgodose kulturminnesvårdens intressen. Ytterligare invente­ringar i begränsade områden behöver också genomföras.

Den upprustning av Göta kanal som riksdagen har beslutat om ger enligt länsslyrelsen helt nya möjligheteratt bevara kanalens kulturhistoriska vär­de. Upprustningsarbetet bör ske i nära samråd mellan antikvariska myn­digheter, länsstyrelse och berörda kommuner. En kullhurhistorisk inven­tering av kanalen har under år 1977 utförts av länsmuseet.

Riksantikvarieämbetet anser att konflikter mellan kulturminnesvårdens och jordbrukets intressen i allmänhet bör kunna lösas utan betydande men för jordbruket. Ämbetet framhåller att det öppna odlingslandskapet i bl. a. Falbygden är särskilt känsligt för strukturförändringar.

Flertalet av de slörre områdena av betydelse för kulturminnesvården bör enligt ämbetet kunna avföras i planeringssammanhang så snart skydds­behovet har preciserats och tillgodoselts inom ramen för den kommunala planeringen. Skyddsbehovet i elt antal av dessa områden, där det kultur­historiska intresset har särskild tyngd, är dock knutet till området som hel­het och bör i första hand avse skydd mot strukturförändringar i stor skala. Ämbetet nämner bland dessa områden Falbygden och Kinnekulle.

Frilidsbebyggdse

Länsstyrelsen konstaterar alt antalet fritidshus i länet har ökat från ca 7 800 år 1967 till närmare 13 000 år 1976. En tredjedel av det totala antalet hus ligger i områden med koncentrerad fritidsbebyggelse.

Fritidsbebyggelsen har enligt länsslyrelsen inte i någon större utsträck­ning behandlats i den kommunala planeringen. I Vänerkommunerna, där efterfrågan på tomter är störst, innebär kommunöversiktema att elt re­striktivt synsätt på tillkommande fritidsbebyggelse kommer att tillämpas, särskill i områden där områdesplaner eller andra planer saknas. Skara kommun har i sin kommunöversikl angett vissa möjligheter till fritidsbe­byggelseutveckling i Valleområdet. Länsstyrelsen ifrågasätter om annat än smärre tillskott av fritidsbebyggelse är lämpliga med hänsyn till att områ­det är av riksintresse för vetenskaplig naturvård och friluftsliv.

Den procentuellt stora ökning av fritidshus som under senare år har sketl i flera jordbrukskommuner anser länsstyrelsen bero på att en om­vandling har sketl av lidigare bostadshus för jordbruksändamål till fritids­bostäder.

Den fortlöpande omvandlingen av fritidshus till permanenlhus i länet följs uppmärksamt av kommuner och länsstyrelse. Åtgärder i form av översyn av gällande detaljplan har i några fall varit nödvändiga.

Naturvårdsverket delar länsstyrelsens uppfattning om fritidsbebyggelse­utvecklingen i Valleområdet.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

215

Industri

Länsstyrelsen anser att den typ av industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen har fått en allsidig och tillfredsställande behandling i berör­da kommuners planering. Sex större industrianläggningar av denna lyp finns i länet. Av dessa har Gullspångs Elektrokemiska AB i Gullspång/ Otterbäcken, Katrinefors bruk i Mariestad och industrin i Hällekis be­handlats inom ramen för Vänerplaneringen. medan Ranstadsverket har be­handlats i Sydbillingenutredningen och de båda kalkindustrierna Gullhö-gen i Skövde och Uddagården (Ytong AB) i Falköping har behandlats i resp. kommunöversikter. Gullspångs kommun har även utarbetat en områ­desplan för Otterbäcken som ingående redovisar möjligheterna till mer omfattande industriell verksamhet.

Föländringar i pågående verksamhet är enligt länsstyrelsen aktuella för Katrinefors bruk som har ansökt enligt 136 a § byggnadslagen om en ut­vidgning av verksamheten och fått ett delbeslut av regeringen, för Cemen-ta AB som lägger ned sin produktion i Hällekis under år 1978 och i Ranstad där Mineralprojekt Ranstad prövas enligt 136 a§ byggnadslagen.' Vidare har enligt länsstyrelsen Ytong AB ansökt om koncession för undersökning av alunskiffer i Falköping och Tidaholm.

Länsstyrelsen anser att den typ av verksamhet som Rockwool AB bedri­ver i Skövde och som också planeras i Hällekis med hänsyn till omgiv­ningspåverkan och råvarubehov bör prövas enligt 136 a § byggnadslagen.

Kraftförsörjning

Länsstyrelsen påpekar alt det lidigare diskuterade kämkraftverkei vid Forshem i Gölene kommun har utgått ur alla kommunala planer.

Sträckningen av den 800 kV-kraftledning mellan Hallsberg och Göle­borg som kan bli aktuell efter år 1985 kan enligt länsstyrelsen ännu inte närmare preciseras. Länsstyrelsen föreslår att en särskild utrednings­grupp, med representanter för bl. a. berörda kommuner och länsstyrelsen, bildas för alt behandla frågor rörande sträckningen av denna och andra större kraftledningar. Samarbele med kommuner och länsstyrelser i an­gränsande län är också önskvärt.

Vägar

Vägplaneringens anspråk på jord- och skogsbruksmark är enligt länssty­relsen begränsade men kan ha viss betydelse från arronderingssynpunkt.

Vägplaneringen har enligt länsstyrelsen hittills spelat en relativt undan­skymd roll i den fysiska riksplaneringen. Huvudvägnätet bör betraktas som ett riksintresse som bör inlemmas i en övergripande fysisk planering.

' Regeringen har i beslut 1978-01-19 lämnat Luossavaara-Kirunavaara Aktiebolags ansökan om tillstånd enligt 136 a § byggnadslagen till viss forsknings- och produk­tionsverksamhet vid Ranstad utan bifall.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

216

Flygplatser

Den tidigare diskuterade länsflygplalsen i Viglunda i Skara kommun är enligt länsstyrelsen skjuten på framliden. Handlingsfriheten har dock be­varats i de kommunala planema genom riktlinjer i kommunöversikten för det aktuella området och genom markreservation i markdispositionspla­nen.

Länsstyrelsen noterar planema på en mindre utbyggnad av Skövde flyg­plats. Enligt länsstyrelsen förutsätter utvecklingen av Skövde som primärt centrum goda kommunikationeräven med flyg.

Luftfartsverket konstaterar alt endast tre primära centra, bland dem Skara/Skövde, idag saknar länsflygplats. Nya länsflygplatser kan tänkas tillkomma i anslutning till dessa tre primära centra. Verket konstaterar vidare att frågan om ny länsflygplats vid Viglunda med hänvisning lill rege­ringens rekommendation har ställts på framliden, men atl handlingsfrihe­ten har bevarats i de kommunala planema.

Försvar

Försvarets intressen har enligt länsslyrelsen i alll väsentligt tillgodosetls i kommunöversiktsarbelet. Försvarets stömingseffekler över vattenområ­den och konflikter med fiske och båtsport behandlas främst i Vänerplane­ringen.

Det är enligt länsstyrelsen angeläget att åstadkomma elt samutnyttjande av den militära skjutfälls- och övningsmarken mellan försvaret och i första hand friluftslivet och de areella näringarna med hänsyn till knappheten på mark för militära ändamål. Frågan bör utredas ytterligare. Viss försöks­verksamhet pågår i Skövde.

I frågan om nytt skjutfält för Skövde garnison har länsslyrelsen i yllran­de förordaidet s. k. Bjärsjöallernalivet, som innebär atl skjutfällel förläggs på södra Billingen.

Överbefälhavaren framhåller att de militära myndigheterna är beredda till fortsatt medverkan i den planering som kommer atl ske förVätlern.

Belräffande skjulfält för Skövde gamison anför överbefälhavaren att elt nytt övnings- och skjulfält är nödvändigt för all tillförsäkra förbanden inom garnisonen godtagbara övningsbetingelser.

6.16 Värmlands län

Redovisat material

I samtliga 16 kommuner i Värmlands län antog kommunfullmäktige un­der år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföQda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen log ställning till programmen genom beslut län

Prop. 1978/79:213   Bilagal

217

för län under våren 1975. För Värmlands län fattades beslul den 3 april 1975.

Samtliga kommuner i Värmlands län har redovisat sitt arbete under pla­neringsskedet med atl fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Av länels 16 kommuner har 14 redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter. Grums och Säffle kommuner har redovisat av kom­munfullmäktige godkända kommunöversikter.

Av fullmäktige antagna kommunomfattande markdispositionsplaner har redovisats av Eda, Storfors, Säffle, Torsby och Årjängs kommuner. Kristinehamns kommun har godkänt ett förslag lill kommunomfattande markdisposilionsplan. Sunne kommun har redovisat etl program för kom­munomfattande markdispositionsplanering.

1 Värmlands län omfallas Vänern, Dalslands kanals sjösystem, Fryksda­len och Klarälvens dalgång av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Dalslands kanals sjösystem och Fryksdalen är också utpekade som primära rekreationsområden. Vidare har regeringen i beslutet över programskedel föreskrivit alt länsstyrelserna i Värmlands, Älvsborgs och Skaraborgs län gemensamt skall lämna en särskild redovisning av plane­ringsarbetet för Vänern och dess kustområden.

Kommunerna kring Vänern har redovisat elt gemensamt planeringsun­derlag i form av en lägesrapport, Vänertedovisningen - februari 1977. 1 Värmlands län berörs Grums, Hammarö, Karlstads, Kristinehamns och Säffle kommuner. Fullmäktige i Grums och Säffle kommuner har godkänt planeringsunderlaget.

För området i anslutning lill Dalslands kanals sjösystem, del s. k. Dals-land-Nordmarkenområdet (DANO-områdel), har DANO-kommillén med representanter för[REDACTED_EFTERNAMN], Dals-Eds, Melleruds, Åmåls och Årjängs kommuner lagt fram etl förslag lill översiktlig plan för markanvändningen.[REDACTED_EFTERNAMN], Dals-Eds, Melleruds och Åmåls kommuner i Älvsborgs län har godkänt de i förslaget framförda principerna för hur området bör utnytQas. Årjängs kommun i Värmlands län har redovisat avvikande uppfattning på vissa punkter i förslaget. Kommunfullmäktige i Årjängs kommun har där­för beslutat atl kommitléns förslag lill markdisposilionsplan med vissa un­danlag skall utgöra markdisposilionsplan för kommunen.

Beträffande Fryksdalen har inte någon samordnad planering redovisats av kommunerna. En samarbetskommitté beslående av representanter för Kils, Sunne och Torsby kommuner har dock påbörjat programarbete för planering av det primära rekreationsområdet. Vidare har Torsby kommun redovisat en antagen kommunomfattande markdisposilionsplan. vilken be­rör Fryksdalen. Sunne kommun har redovisat elt antaget program för all upprätta en kommunomfattande markdisposilionsplan.

Inte heller för Klarälvens dalgång har någon samordnad planering redo-visals av kommunerna.

Prop. 1978/79:213    Bilagal

218

Kristinehamns kommun har redovisat ett av fullmäktige behandlat pro­gram för hushållning med jordbruksmarken.

Av fullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kommunerna har vidtagit eller avser alt vidta för atl genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnals av alla kommuner i länet utom av Karl­stads och Sunne kommuner.

Länsstyrelsen i Värmlands län har ställt samman och utvärderat de kom­munala redovisningarna saml i yttrande till ämbetsverken och regeringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbelel under planeringsske­det. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetls av länsstyrelsen den 19 september 1977. Detla har tillsammans med länsstyrelsens övriga redo­visning sänts för yttrande till landstinget och för kännedom lill kommuner­na. Slutligt sammanfallande yttrande har avgelts av länsslyrelsen den 5 de­cember 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogals den av regeringen i dess beslut med anledning av den fysiska riksplaneringens programskede begärda sär­skilda redovisningen av planeringsarbetet för Vänern och dess kustområ­den. Vidare har länsstyrelsen bifogat landstingels yttrande och en förteck­ning över naturvårdens och kulturminnesvårdens riksinlressanla objekt samt vissa karlsammanslällningar.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnals av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.).

Kommunerna har beretts tillfälle atl komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landslingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts lillfälle all komma in med synpunkter på verkens yttranden. 1 Värmlands län har syn­punkter lämnats av Årjängs kommun.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets utfall

Arbelel med den fysiska riksplaneringen har enligt länsstyrelsen innebu­rit en omfattande planläggningsverksamhel i kommunerna. Den kommu­nala planeringen har bl.a. resulterat i att stora områden med oklara eller komplicerade planeringsförutsättningar har redovisats som utredningsom­råden eller som områden för vilka forlsalt översiktlig planering (områdes­planering) erfordras. Totalt har enligt länsstyrelsen i kommunöversikterna angetts etl 80-lal resp. ett 70-tal sådana områden. Länsstyrelsen bedömer att de planeringsåtaganden m. m. som har gjorts av kommunerna inom ra­men för den fysiska riksplaneringen i huvudsak bör kunna slutföras under den kommande treårsperioden.

Länsslyrelsen konstaterar all de åtgärder av länsstyrelsen i form av pla-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

219

neringsinsatser. förordnanden och reservatsbildningar, som styrelsen i samband med redovisningen av den fysiska riksplaneringens programske­de bedömde erforderiiga, endasl i liten utsträckning har kunnat genomfö­ras på grund av bristande resurser.

Vänern och dess kustområden Remissinstansernas synpunkter redovisas i avsnitt 5.2.

Klarälvens dalgång och Fryksdalens sjösystem

De riktlinjer beträffande Klarälvens dalgång som angavs i regeringens beslul med anledning av den fysiska riksplaneringens programskede har enligt länsstyrelsen fullföQis i endast begränsad omfallning under plane­ringsskedet. Någon mellan kommunerna samordnad planering har inte kommit till slånd. Endasl Torsby kommun har redovisat ell förslag lill framtida markanvändning. Planen bör dock enligt länsslyrelsen vidareut­vecklas för alt bl.a. klargöra var inom dalgången ytterligare bebyggelse kan komma att tillåtas och för atl bättre beakta fiskets intressen. Forshaga, Karlstads och Munkfors kommuner har inte omarbetat sina i början av 1970-talet upprättade kommunomfattande markdispositionsplaner.

Länsslyrelsen framhåller alt riktlinjerna beträffande Fryksdalens sjö-syslem enligt regeringens beslut med anledning av programskedet inte har fullföQls i den kommunala planeringen. Endasl Torsby kommun har redo­visat förslag till framtida markanvändning för Fryksdalens sjösystem. För­slaget bör dock enligt länsslyrelsen utvecklas vidare med avseende på be­handlingen av fritidsbebyggelsen, friluftslivet och turismen. Sunne kom­mun har lagt fram program för upprättande av kommunomfattande mark­disposilionsplan.

De tre berörda kommunerna Kil, Sunne och Torsby har enligt länssly­relsen påbörjat programskrivning för planering av del primära rekreations­området. Beträffande Torsby kommuns förslag om utvidgning norrut av rekreationsområdet, anser länsstyrelsen all avgränsningen av området får avgöras i flen fortsatta planeringen på inlerkommunal nivå.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom älvdalarna redovisas i avsnitt 4.5. Beträffande Värmlands län anförs därutöver föQan­de.

Planverket bedömer att bebyggelsetrycket, anspråken från friluftslivet samt naturvårds- och kulturminnesvårdsintressena är av sådan omfattning i bl. a. Klarälvens dalgång att en översiktlig markanvändningsplanering för älvdalen bör fullföljas. Verket anser atl det är angeläget att planarbelel snarasl kommer igång i de kommuner som inte har påbörjat planeringen.

Planverket konstaterar alt frågan om utvidgning av del primära rekrea­tionsområdet enligt statsmakternas beslul (prop. 1975:46, CU 1975/76:2, rskr 1975/76:46) skall prövas i den kommunala översiktiiga planeringen. Mot denna bakgrund bedömer verket i likhet med länsstyrelsen att mark-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

220

användningsplaneringen för Klarälvsdalen i Torsby kommun bör fördju­pas och samordnas med planeringen i Sunne och Kils kommuner.

Dalslands kanals sjösystem (Dalsland-Nordmarkenområdet)

Berörda kommuners gemensamma redovisning belräffande markan­vändningen i området Dalsland-Nordmarken, del s.k. DANO-områdel. tillgodoser enligt länsstyrelsen riktlinjerna i regeringens beslul med anled­ning av programskedet i den fysiska riksplaneringen. Årjängs kommun har inte ställt sig bakom de delar av förslagel som anger riktlinjer för bebyggel­seutvecklingen inom den s. k. kanalkontaktzonen. Länsstyrelsen anser att, sedan vissa preciseringar har gjorts i kommitléförslaget beträffande kanal-konlaktzonens omfattning, de av kommittén föreslagna riktlinjerna bör lig­ga till grund för den fortsatta kommunala planeringen i Årjängs kommun. Länsstyrelsen bedömer liksom landstinget att kommunen i hittills upprät­tade planer inte har tillgodosett riksintressena för friluftsliv och turism i området. Planverket delar länsstyrelsens och landstingets uppfattning.

Förutsättningar för atl DANO-kommitléns förslag skall tillgodose riks­planeringens riktlinjer är enligt naturvårdsverket att överväganden görs om vilka delområden som bör skyddas mot exploatering och atl ålgärder vidtas för atl säkerställa dessa områden.

Årjängs kommun anser med anledning av de statliga myndigheternas yttranden alt även den avgränsning av kanalkontaktzonen lill högst 1 km från vattnet som har föreslagits av länsslyrelsen medför allt för stora re­striktioner mol bebyggelse inom kommunens del av sjösystemet. Kommu­nen vidhåller att de riktlinjer för bebyggelseutvecklingen som har angetts i kommunöversikten och i kommunens markdisposilionsplan skall gälla för fortsatta överväganden om bebyggelse.

Jordbruk

Länsstyrelsen konstaterar alt ställningstaganden i stort sett saknas till hur jordbruksintressena skall säkerställas i de tätortsnära områden som enligt regeringens beslut med anledning av programskedet skulle bli före­mål för översiktlig planering med hänsyn till jordbrukets intressen. 1 kom­munöversikterna har i regel relativt stora områden som skall bli föremål för områdesplanering redovisats kring tätorterna. I en del fall har framtida expansionsområden angetts som utredningsområden.

Den utredning med kartläggning av konflikterna mellan tätorts- och jord­bruksintressen som har redovisats av Karlstadsregionens planerings­nämnd, vilken är ett samarbetsorgan för Forshaga, Hammarö, Karistads, Kils och Grums kommuner, motsvarar enligt länsstyrelsen inte de krav på planering som angavs i regeringens beslut med anledning av programske­det. Fortsall utredningsarbete krävs enligt länsstyrelsen i denna fråga.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

221

Skogsbruk

Enligt länsstyrelsen har skogsbrukets intressen endasl delvis uppmärk­sammats i den kommunala planeringen. Vid konflikter mellan skogsbruk och bebyggelse har dock i kommunöversikterna i regel angetts att hänsyn skall tas till skogsbrukets intressen.

Länsstyrelsen anger att den i samband med utbyggnaden inom massa-och pappersindustrin har pekat på behoven av atl genom dels förbättrad skogsvård höja produktionen, dels teknisk utveckling öka den andel av den producerade fibermängden som tas tillvara. Detta torde enligt länssty­relsen bl. a. kräva atl man bedriver ett intensivt skogsbruk i plantagemässi-ga former med slulavverkningar på relativt stora ytor, att man använder gödselmedel och att man satsar på växtförädling m. m. Länsstyrelsen framhåller att del därulöver är synnerligen angeläget atl stora insatser görs för att tillgodose de övriga intressen som är knutna till skogsmarkerna.

Fiske

Utvecklingen på det havsrättsliga området samt det ökade intresset för fritidsfiske har enligt länsstyrelsen medfört atl Vänems värde från fiske­synpunkt har ökat. Fiskets intressen bör därför enligt länsstyrelsen ägnas ökad uppmärksamhet i Vänem.

Fiskeristyrelsen konstaterar alt fiskets intressen i liten utsträckning har beaktats i den kommunala planeringen. De 11 kommuner i Värmlands län som berörs av fiskels viktigare intresseområden bör enligt fiskeristyrelsen vid kommande revidering av kommunöversikterna redovisa hur dessa om­råden skall säkerställas.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Länsstyrelsen bedömer atl brislen på skogsråvara i länet kommer alt driva fram elt intensivt skogsbruk. Det är därför viktigt att slora insatser samtidigt görs för alt tillgodose naturvårdens och friluftslivets intressen i skogen.

Elt nätverk av orörda skogsmiQöer bör enligt länsstyrelsen bevaras i lan­det. Arbetet med att finna sådana områden inom Värmlands län har enligt länsslyrelsen kommit långt. Säkerställandet av områdena befinner sig där­emot i ett inledningsskede.

Länsslyrelsen framhåller att konflikten mellan kulturminnesvårdens in­tressen och en ny vägsträckning för E 18 vid Alslerdalen i Karlstads kom­mun kvarstår sedan den fysiska riksplaneringens programskede. Vägver­ket anser inte all vägreservalel kan slopas. Verket anser inte heller att ställningslagande av regeringen behövs i frågan.

Naturvårdsverket konstaterar alt del enligt länsstyrelsens redovisning av säkerställandeläget erfordras förordnanden enligt naturvårdslagen inom ca 12 områden i länet. Verket förordar att länsstyrelsen i det fortsalla arbe­tet med atl säkerställa naturvårdsinlressen prioriterar de riksinlressanla

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

222

områdena, värdefulla myr- och urskogsområden saml orörda sjöar och vattendrag.

Riksantikvarieämbetet konstaterar att inventeringsarbetet för de s.k. större områdena av inlresse för kulturminnesvården inte har slutförts i Värmlands län

Fritidsbebyggelse

Frågor om fritidsbebyggelse har enligt länsstyrelsen behandlats i liten utsträckning av kommunema. Fortsatta studier är angelägna. Kommunala målsättningar för fritidsbebyggelsens behandling har enligt länsstyrelsen redovisats endast i några fall.

Industri

Förhållandet mellan tillgång och efterfrågan på virke i den värmländska skogsindustrins virkesfångstområde är enligt länsslyrelsen sådant att efter­frågan kraftigt överstiger vad som på lång sikt är möjligt alt avverka. För­hållandet gäller barrved, medan situationen är den motsatta för lövved. Förbättrad avsättning för lövved skulle enligt länsstyrelsen bl. a. ge förut­sättningar för en intensivare skogsvård och som följd härav en på sikt ökad skogstillväxi.

Enligt länsstyrelsens mening måste försiktighet iakttas när det gäller så­dana utbyggnader inom skogsindustrin som medför ökad förbrukning av barrved: Den nuvarande strukturen inom skogsindustrin kan dock inte be­traktas som slutlig. Del är enligt länsstyrelsen troligt att den strukturom­vandling kommer att fortsätta som hillills har inneburit att tillverkningen i ökad omfallning koncenlreras till alll färre och slörre enheter.

Länsstyrelsen anger alt det område i Torsby kommun där industriell verksamhet i form av sprängfogning bedrivs har avgränsats och getts bygg-nadsreglerande bestämmelser i kommunöversikten. Härmed lorde enligt länsslyrelsen eventuella konflikter på grund av lokalisering av bebyggelse inom bullerstört område kunna undvikas.

Kraftledningar

Länsslyrelsen framhåller vikten av att all möjlig hänsyn las till andra in­tressen som berörs av planerade dragningar av kraftledningar. Del bör inte vara självklart atl ledningar dras fram på del ur teknisk synpunkt bästa sät­tet. Hänsyn till exempelvis bebyggelse, intressant natur och landskapsbild bör enligt länsslyrelsen ges ökad tyngd och komma in på ett tidigt stadium i planeringsskedet.

Flygplatser

Planverket konstaterar att mark har reserverats på Jäverön för flyttning av Karlstads flygplats. En flyttning bör enligt verket snarasl komma till slånd bl. a. med tanke på att ett sjukhus ligger inom det bullerslörda områ­det.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

223

6.17 Örebro län

Redovisat material

I samtliga 11 kommuner i Örebro län antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli full­följda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åt­gärder. Regeringen tog ställning till programmen genom beslul län för län under våren 1975. För Örebro län fattades beslut den 17 april 1975.

Samtliga kommuner i Örebro län har redovisat sitt arbele under plane­ringsskedet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vat­ten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Av länets 11 kommuner har 9 redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikler. Karlskoga och Laxå kommuner har redovisat av full­mäktige godkända kommunöversikter.

Av fullmäktige anlagen kommunomfattande markdisposilionsplan har redovisats av Lindesbergs kommun.

1 Örebro län omfallas sjöarna Vättern, Hjälmaren och Unden av den fy­siska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Örebro län berörs även av de primära rekreationsområdena Tiveden och Malingsbo-Kloten.

Askersunds kommun har redovisat en av fullmäktige antagen markdis­posilionsplan för delar av Vätterns strandområde. Planen omfattar inte de delar av Vätterns stränder som ingår i planområdet för del primära rekrea­tionsområdet Tiveden.

För Hjälmaren har länsstyrelsen i Örebro län ställt samman berörda kommuners markdispositionsplaner lill en samlad markdisposilionsplan för områdena kring sjön. Denna markdisposilionsplan har inte antagits av kommunerna.

För centrala Tiveden, som utgör en del av det primära rekreationsområ­det Tiveden, har en arbetsgrupp med representanter för Askersunds, Laxå och Karlsborgs kommuner redovisat ell preliminärt förslag till general­plan. Kommunfullmäktige i Laxå kommun har godkänt förslagel.

Områdesplaner som har antagils av fullmäktige har redovisats för Påls-boda, Vrelslorp, Sköllersta, Öslansjö och Hallsberg i Hallsbergs kommun samt för Vintrosa i Örebro kommun.

Av kommunfullmäktige behandlade program för hushållning med jord­bruksmarken har redovisats av Hallsbergs, Kumla, Lindesbergs och Öre­bro kommuner.

Av fullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kommunerna har vidtagit eller avser atl vidta för atl genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnats av samtliga kommuner i länet utom Ljus-narsbergs kommun.

Länsslyrelsen i Örebro län har ställt samman och utvärderat de kommu­nala redovisningarna samt i yttrande lill ämbetsverken och regeringen re­dovisat sina Synpunkter med anledning av arbetet under planeringsskedet.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

224

Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetts av länsslyrelsen den 12 september 1977. Detta har tillsammans med länsstyrelsens övriga redovis­ning sänts för yttrande till landstinget och för kännedom lill kommunerna. Slutligt sammanfattande yttrande har avgetls av länsslyrelsen den 24 okto­ber 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats en förteckning över de områ­den som är av riksintresse för naturvården och kulturminnesvården. Vida­re har länsstyrelsen bifogat yttranden från landstinget, chefen för Bergsla­gens militärområde, landsarkivet i Uppsala, lantbmksnämnden, skogs­vårdsstyrelsen, LO-distriklel i Örebro län och Närkes-Östergötlands jord­ägareförening.

Yttranden över del redovisade malerialel har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsniu 1.).

Kommunerna har beretls tillfälle atl komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts lillfälle alt komma in med synpunkter på verkens yttranden. 1 Örebro län har syn­punkter lämnals av länsstyrelsen samt Askersunds, Kumla och Örebro kommuner.

Remissinstansernas synpunkter

AUmänt om planeringsskedets uijall

Länsstyrelsen konstaterar atl riksintressena delvis skyddas genom alt samtliga kommuner i länet har upprättat kommunöversikter i vilka riktlin­jer mol en olämplig bebyggelseutveckling ges. De planeringsåtgärder som statsmakterna har uppmanat kommunerna alt vidta har enligt länsstyrelsen genomförts eller är långt framskridna.

Arbetet med den fysiska riksplaneringen har enligt länsstyrelsen i hög grad stimulerat kommunernas översiktliga planering. Härvid har även and­ra markanvändningsfrågor än de som berör riksintressena uppmärksam­mats.

Vättern

Länsstyrelsen påpekar att markanvändningsplaneringen av området vid Vättern i huvudsak har bedrivits av varje kommun för sig. Länsslyrelsen har ställt samman de kommunala planerna lill en samlad redovisning för Vänerområdet.

Den pågående planeringen för Vättern och dess stränder svarar enligt länsstyrelsen i stort mot statsmakternas riktlinjer om att planerna skall ge en översiktlig bild av pågående markanvändning och av slörre förväntade förändringar i denna. Konflikterna om markanvändningen är enligt läns­styrelsen mycket begränsade varför styrelsen anser atl en fortsalt inler­kommunal planering inte är nödvändig. Fortsatt planering, t. ex. utarbe-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

225

lande av områdesplaner, bör enligt länsstyrelsen kunna ske efter behov av resp. kommun i samråd med länsstyrelsen.

Frågor om vattenvård, fiske samt sjöns användning för militär verksam­hel, sandtäkt m. m. bör enligt länsslyrelsen fortlöpande ses över.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landets insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Belräffande Vättern anförs därutöver föl­jande.

Naturvårdsverket anser atl länsstyrelserna och kommunerna bör vidta kompletterande åtgärder för alt tillgodose de starka naturvårdsinlressena vid Vättern. Härvid avser verket förordnanden enligt naturvårdslagen samt planmässiga ålgärder för atl främja fisket.

Verket framhåller vidare atl motsättningen mellan de militära intressena och rekrealionsinlressena måsle lösas på etl sådanl sätt atl resp. inlresse kan tillgodoses.

Fortsalla överläggningar mellan försvarsmakten, berörda länsstyrelser, kommuner och fiskemyndigheler fordras enligt överbefälhavaren för att lösa de konflikter som föreligger mellan den militära skjulverksamheten, friluftslivets och fiskets intressen.

Fiskeristyrelsen framhåller Vätterns stora belydelse för såväl yrkes-som fritidsfisket och konstaterar all föroreningssituationen successivt har förbättrats. Nyetablering av industri som påverkar vattenkvaliteten till men för fisket bör enligt styrelsen inte godtas. Styrelsen betonar atl fisket i den fortsatta planeringen bör ägnas ökad uppmärksamhet. Yrkesfiskets särskilda markanspråk bör säkerställas i den kommunala planeringen. Konflikterna mellan fisket och den militära verksamheten bör särskilt upp­märksammas.

Planverket instämmer i stort i berörda länsstyrelsers bedömning av det pågående planeringsarbetet och de åtgärder som bör vidtas. Verkel påpe­kar alt områdesplaner för fritidsbebyggelse skall upprätias för myckel stora delar av strandområdena öster om Askersund. Även om friluftslivets intressen beaklas i dessa planer, bör enligt planverket behovel av slörre oexploaterade områden beaklas i den fortsatta planeringen. Fritidsbebyg­gelsen bör därför begränsas, speciellt i närheten av Askersunds tätort där risken för omvandling av fritidshus till permanenlbosläder lorde vara stor.

Askersunds kommun anser all friluftslivets viktigaste intressen har till­godosetts genom att områden har lämnats fria mellan de redovisade ex­ploateringsområdena för fritidsbebyggelse. Även inom dessa områden har friluflsintressena enligt kommunen bedömts som väsentliga närmast Vät­tern där fritidshus inte planeras. Däremol har de inre områdena vid de mindre vikarna inte bedömts ha samma intresse för friluftslivet. Kommu­nen påpekar vidare atl planbestämmelserna kommer all utformas så att omvandling av fritidshus till permanenlbosläder motverkas.

15   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

226

Hjälmaren

Länsstyrelsen anser alt den hittills genomförda planeringen för Hjälmar­området i stort svarar mot statsmakternas riktlinjer om att planeringen skall ge en översiktlig bild av pågående markanvändning och av större för­väntade förändringar i denna.

Konflikterna om markanvändningen i strandområdena är enligt länssty­relsen mycket begränsade varför styrelsen anser atl en fortsatt inlerkom­munal planering inte är nödvändig. Fortsatt planering, t. ex. utarbetande av områdesplaner, bör kunna ske efter behov av resp. kommun i samråd med länsstyrelsen.

Frågor om fiske, vallenvård och vattenreglering bör enligt länsslyrelsen bli föremål för en fortlöpande översyn. Denna bör liksom hittills kunna ske i samverkan mellan länsstyrelserna, kommunerna och kommittén för Mä­larens vattenvård samt i samråd med bl. a. fiskemyndigheterna.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landets insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Belräffande Hjälmaren anförs därutöver föQande.

Planverket instämmer i huvudsak i de berörda länsstyrelsernas bedöm­ning av den genomförda planeringen i Hjälmarområdet. Verkel anser dock att det sätt på vilket planerna är redovisade gör del svårl att få en bild av avsedd markanvändning. Stora delar av stränderna upptas av områden där fritidsbebyggelse anges kunna tillkomma och där avvägning mellan olika intressen skall göras i kommande planer. Verket fömtsätter atl friluftsli­vets intressen beaklas vid denna avvägning. Slörre sammanhängande be­byggelsefria områden bör enligt verket eftersträvas.

Örebro kommun påpekar aU man i samband med den senaste planlägg­ningen avsevärt har minskat omfattningen av tillkommande fritidsbebyg­gelse. I stort sett föreslås en utbyggnad av redan befintiiga områden. Kom­munen anser atl attraktiva områden i fortsättningen skall avsättas för fri­luftslivets behov.

Tiveden och sjön Unden

Länsstyrelsen påpekar atl berörda länsstyrelser år 1972 gjorde en fram­ställning till naturvårdsverket om att bilda ett naturreservat eller en natio­nalpark i centrala Tiveden. Detta har ännu inte kunnat genomföras. Del är enligt länsslyrelsen mycket angelägel alt cenlrala Tiveden snarast ges er­forderligt skydd.

Naturvårdsverket framhåller all elt säkerställande av naturvårdsintres-sel inom cenlrala Tivedenområdel kräver en så stor ekonomisk satsning att dét inte ens i elt längre lidsperspektiv ryms inom givna ekonomiska ra­mar. Verket avser därför atl i särskild ordning underställa ärendet rege­ringens prövning.

Planverket framhåller all sjön Unden, som är av riksintresse för veten­skaplig naturvård och som ligger i anslutning lill den i stort sett oexploate-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

227

rade Tiveden bör hållas fri från fritidsbebyggelse.

Malingsbo-Kloten

En översikt av Malingsbo-Klotenområdets förutsättningar för turism och rekreation har utarbetats av den s. k. irelänsutredningen. Den fortsatta planeringen av området och frågor om samordning, marknadsföring m. m. har överlagils av en särskild grupp. Samrådsgruppen för Frilidsland Berg­slagen, som består av representanter för de berörda kommunerna och do­mänverket.

Jordbruk

Länsslyrelsen konstaterar alt samtliga berörda kommuner har upprältal jordbruksmarksprogram. Länsstyrelsen anser att kommunernas planering för lälortema har fått en ändrad inriktning som innebär atl jordbruksmark i fortsättningen kommer att tas i anspråk för andra ändamål i mindre omfatt­ning än tidigare. I avvaktan på fortsatt områdesplanering anser länsstyrel­sen alt kommunernas redovisning av inlressezoner för tätorlsulbyggnad kan godtas.

Lantbruksnämnden anser att jordbruksmarksprogrammen innebär en något förbättrad hushållning med åkermark jämfört med lidigare. Denna hushållning är emellertid enligt nämndens bedömning inte tillräcklig.

Lanlbmksslyrelsen konstaterar atl jordbmksmarksprogrammen allmänt sett ger en bild av oförändrad eller t. o. m. ökad exploatering av jordbruks­marken för de närmaste 15-20 åren. Risken för en sådan utveckling är en­ligt styrelsen särskilt stor bl. a. för enstaka kommuner i Örebro län.

Det är enligt lanlbruksslyrelsen angeläget atl kommunerna i den fortsat­ta planeringen söker utbyggnadsriktningar, tätortsutformning och tätorts-struktur som så långt möjligt minskar förbmkningen av värdefull jord­bruksmark. Kommunernas planeringsresultat bör i några regioner knytas samman till ett samlat markhushållningsprogram. Ett sådanl program kan enligt lantbruksstyrelsen på sikl behöva övervägas för Mälardalen.

Skogsbruk

Skogsbmkel har enligt länsslyrelsen behandlats i myckel ringa omfatt­ning i kommunernas redovisningar. För kommunernas fortsatta plane-nngsarbete är det därför angeläget att ett skogligt underiagsmalerial ut­arbetas. Skogsvårdsstyrelsen instämmer i länsstyrelsens synpunkter och anger att man kommer att bidra med underiagsmalerial för den fortsatta markdispositionsplaneringen.

Fiske

Lantbmksnämnden konstaterar att fisket endasl i några fall omnämns i kommunöversiklerna. Nämnden anser all kommunernas planer bör kom­pletteras med åtgärder till skydd för fisket.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

228

Länsstyrelsen anser all kommunerna har beaktat fiskets intressen i den utsträckning som underlagsmaterial och planeringsmetoder medger. Det är dock enligt länsslyrelsen angelägel all både underlaget och metoderna för att behandla fisket i översiktlig planering förbättras.

Fiskeristyrelsen framhåller atl fisket inte har behandlats i nämnvärd om­fattning av kommunerna i länet. Samtliga sex kommuner som berörs av fi­skets viktigaste intresseområden bör i det fortsatta arbetet redovisa hur man avser alt säkerställa fiskets intressen.

Fiskels intressen i Vättern och Hjälmaren bör enligt fiskeristyrelsen äg­nas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen. Viktiga reproduk­tionsområden i sjöarna och i tillflödena bör därvid säkerställas.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Länsstyrelsen finner det olillfredsställande att man med tillgängliga re­surser inte inom rimlig lid kan genomföra föreslagna ålgärder för alt säker­ställa områden av riksintresse för bl.a. naturvården. Endasl etl tiotal av omkring 40 föreslagna förordnanden har kunnat slutföras.

Naturvårdsverket bedömer all planeringsskedet har gett elt i huvudsak godtagbart resultat i länet. I avvaktan på atl erforderliga säkerställandeåt­gärder kan genomföras bör enligt verkel naturvårdsintressena bevakas ge­nom att lämpliga ålgärder vidtas i den kommunala planeringen. Elt viktigt mål bör enligt verket vara alt utarbeta en nalurvårdsplan för länet.

Fritidsbebyggelse

Länsstyrelsen konstaterar att fritidsbebyggelsefrågorna har behandlats huvudsakligen i kommunöversiklerna. För Vättern och Hjälmaren har fri­tidsbebyggelsen behandlats omsorgsfullt i områdesplanerna. Länsstyrel­sen påpekar all interkommunalt samarbele pågår för alt undersöka förut­sättningarna för ytteriigare fritidsbebyggelse i Bergslagen.

Länsstyrelsen understryker atl det finns behov av fortsatta utredningar om fritidsbebyggelsens lokalisering och markbehov. Föratt man skall hus­hålla med mark och planeringsresurser är det angelägel alt man iakttar re­striktivitet med atl la i anspråk helt nya områden för fritidsbebyggelse in­nan befintliga planområden har byggts ul.

Industri och läktverksamhet

Länsstyrelsen betonar att inga hinder mol fortsatt utveckling av länets industrier har kommit fram i samband med den fysiska riksplaneringen. Det finns enligt länsstyrelsen såväl miQömässiga som areella resurser för en vidare induslriutbyggnad i länet. Inlandet bör snarasl bli föremål för studier och slällningslaganden vad avser förutsättningar för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. Konkurrensen mellan skilda markanspråk är enligt länsslyrelsen avsevärt mindre i inlandsområdena än vid kusterna. Länsstyrelsen pekar särskill på Kvarntorpsområdels speciel-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

229

la förutsättningar för utveckling av tung industri, främst vad beträffar na­turtillgångar och transporlfömtsättningar.

Planverket konstaterar atl inlandet inte har behandlats lika ingående som kusterna vad gäller förutsättningar för utbyggnad eller nylokalisering av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. Verket framhåller atl Kvarnlorpsområdet har vissa förutsättningar som inlandslä­ge. Recipientförhållandena är emellertid en starkt begränsande faktor.

Lokalisering av mlQöstörande industri i stor skala till Kvarnlorpsområ­det kan enligt naturvårdsverket endast ske om föroreningarna från den be­fintliga verksamhelen kraftigt begränsas samt om tillkommande industrier har långtgående skydd för utsläpp. Vattenrecipienten för Kvarnlorpsområ­det är enligt verket redan överbelastad och ulsläppen av svavdhalliga äm­nen lill luften är redan f n. för höga.

Kumla kommun framhåller all miQöförhållandena i Kvarntorp har för­bättrats under de senasle åren. Del är enligt kommunen rimligt att utgå från att belastningen på luft- och vattenrecipienten från befintliga induslri­er kommer att minska med mer än vad som motsvarar de utsläpp som kommer all tillåtas från eventuellt nya företag. Liknande synpunkter fram­förs av länsstyrelsen.

Med den process- och reningsleknik som successivt utvecklas kan enligt länsstyrelsen flertalet av de induslrilyper som behandlas i den fysiska riks­planeringen lokaliseras till Kvarntorpsområdet. Även regionalpoliliska skäl talar enligt länsstyrelsen för en lokalisering av tung industri lill områ­det som komplement till den lätta induslrin i cenlrala Närke.

För brytning och utvinning av framför allt alunskiffer bör enligt länssly­relsen metoder utvecklas dels föratt begränsa störningarna på miQön, dels för alt återställa landskapet efter avslutad brytning. Alunskifferbrylning är svårhanleriig ur miQösynpunkt. Områdena som kan bli aktuella för bryt­ning är dessutom av betydande intresse för jordbruk, naturvård, kultur­minnesvård och bostadsbebyggelse. Liknande synpunkter framförs av in­dustriverket.

Energiförsörjning

Länsslyrelsen påpekar atl länet berörs av statens vatlenfallsverks lång­sikliga planer på två 800 kV-ledningar saml en myckel slor transformator-station i skärningen mellan dessa ledningar. Byggandet av ett sådant kraft­ledningsnät medför konsekvenser som enligt länsslyrelsen gör del nödvän­digl med tidiga och omfattande samråd mellan kraftdistributören, länssty­relsen och berörda kommuner.

Inom de områden som berörs av de planerade kraftledningarna finns en­ligt landstinget starka motstående intressen, bl. a. områden av stort intres­se för friluftsliv, naturvård, kulturminnesvård och försvar. Landstinget un­derstryker därför länsstyrelsens krav på samråd i ett tidigt skede av plane­ringen för kraftledningarna.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

230

Försvar

Länsstyrelsen påpekar att norra delen av Kilsbergen som är av riksin­tresse för friluftslivet, gränsar lill Villingsbergs skjutfäll i Örebro kommun. Överläggningar mellan kommunen, länsslyrelsen och de militära myndig­heterna har lett till att allmänhetens tillträde till den östra delen av skjutfäl­tet har kunnal utsträckas i tiden. Länsslyrelsen anser att del är angeläget atl samråden fortsätter för atl man skall kunna undersöka om det finns yt­terligare möjligheter för den militära verksamhelen och friluftslivet alt samulnyuja vissa delar av skjutfällel.

Överbefälhavaren anser all försvarsmakten har sträckt sig så långl som del är möjligt i syfte att bereda allmänheten tillträde lill Villingsbergs skjut­fält. Örebro kommun bör i sin fortsatta planering beakta detla förhållande. Någol ytterligare ställningslagande i denna fråga av regeringen anser över­befälhavaren inte vara nödvändigt.

Örebro kommun anser all överläggningarna med försvaret bör fortsätta om utformningen av bestämmelserna för allmänhetens tillträde till skjutfäl­lel.

6.18 Västmanlands län

Redovisat material

I samtliga 11 kommuner i Västmanlands län antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer av­sågs bli fullföQda i den kommunala markanvändningsplaneringen och ge­nom andra ålgärder. Regeringen tog ställning lill programmen genom be­slul län för län under våren 1975. För Västmanlands län fattades beslul den 24 april 1975.

Samtliga kommuner i Västmanlands län har redovisat sitt arbete under planeringsskedet med atl fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

Av fullmäktige antagna kommunomfattande markdispositionsplaner har redovisats av Arboga, Kungsörs, Köpings, Skinnskatlebergs och Västerås kommuner. Surahammars kommun har redovisat en av fullmäktige god­känd kommunomfattande markdisposilionsplan som illustration till kom­munöversikten.

I Västmanlands län omfaltas Mälaren, Hjälmaren och Dalälven av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Västmanlands län berörs även av de primära rekreationsområdena Mälaren, Nedre Dalälven och Malingsbo-Kloten.

Mälarområdet behandlas i Västerås, Köpings och Kungsörs kommuners kommunomfattande markdisposilionsplaner. Hallslahammars kommun har för området redovisat en av fullmäktige godkänd markdisposilionsplan

Prop. 1978/79:213   Bilagal

231

som illustration till kommunöversiklen.

Hjälmarområdet behandlas i Arboga kommuns kommunomfattande markdisposilionsplan.

För Dalälvens dalgång har markdisposilionsplaner inte redovisats av be­rörda kommuner.

För del primära rekreationsområdet Nedre Dalälven antog berörda kommuner under våren 1976 etl gemensamt planeringsprogram. Kommu­nerna har ocksä redovisat en lägesrapport från planeringsarbetet för Nedre Dalälven. För de övriga primära rekreationsområdena i länet har ingen re­dovisning av planeringsarbetet skett.

Västerås kommun har redovisat av kommunfullmäktige antagen områ­desplan för Västerås tätort.

Av kommunfullmäktige behandlade program för hushållning med jord­bruksmarken har redovisats av Arboga, Hallslahammars, Heby, Kungs­örs, Köpings, Sala och Västerås kommuner.

Av fullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kommunerna har vidtagit eller avser att vidta för att genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnats av Arboga, Kungsörs, Köpings, Sala och Västerås kommuner.

Länsslyrelsen i Västmanlands län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningarna saml i yttrande till ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under plane­ringsskedet. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgelts av länssly­relsen den 15 september 1977. Detla har tillsammans med länsstyrelsens övriga redovisning sänts för yttrande till landstinget och för kännedom lill kommunerna. Slutligt sammanfattande yttrande har avgetls av länsstyrel­sen den 21 september 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats yttranden frän landstinget, vägförvaltningen, lantbmksnämnden, skogsvårdssiyrelsen och fiskerikon­sulenlen.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.).

Kommunerna har beretts tillfälle atl komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landslingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts lillfälle att komma in med synpunkter på verkens yllranden. I Västmanlands län har inga kompletterande synpunkter lämnats.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets uifaU

Länsslyrelsen finner att planeringsarbetet har gett ett gott resultat i lä­net. Kommunerna har nu i de flesta fall en översikt över markanvändning-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

232

en i slorl och över de konflikter eller det samordningsbehov som finns i skilda områden. För alt det skall vara möjligl alt närmare ta ställning lill de redovisade konflikterna behövs dock i flera fall en fortsatt områdesplane­ring.

Länsslyrelsen framhåller att planeringsarbetet har fört med sig förbätt­rade kontakter mellan företrädare för olika intressen på kommunal och re­gional nivå.

Planeringen bör enligt länsslyrelsen i fortsättningen inriktas mera på be­byggelsefrågor och särskill på frågor om lätortsulvecklingen. Länsslyrel­sen betonar sambandet mellan den fysiska översiktsplaneringen och den regionalpolitiska planeringen och pekar bl. a. på atl lokaliseringen av bo­städer och arbetsplatser har betydelse för hur man kan lösa konflikterna mellan lätortsutveckling och hushållning med jordbmksmark.

\jälaren

Länsstyrelsen bedömer att behandlingen av Mälarområdet i kommunernas markdisposilionsplaner och kommunöversikler stämmer överens med statsmakternas riktlinjer för planeringen inom primära rekreationsområ­den. De markreservalioner som planerna innehåller möjliggör enligt läns­styrelsen en framtida utveckling av friluftsliv och turism.

En arbetsgrupp med representanter för kommunerna vid Mälaren bör enligt länsstyrelsen bildas för att diskutera mål för områdets utveckling och utarbeta etl program för utredningar och planering i syfte att utveckla förutsällningarna för friluftsliv och turism.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landets insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6. Belräffande Mälaren anförs därulöver föl­jande.

Planverket anser atl del fortsatta planeringsarbetet för Mälarområdet bör ges den inriktning som berörda länsstyrelser anger. Samordnade insat­ser, bl. a. i form av markreservalioner för vissa anläggningar för turism och rekreation, torde enligt verket erfordras.

Den planerade utbyggnaden av 550 fritidshus i Frösåker-Harkieområdel i Västerås kommun kan enligt planverket ifrågasättas. En så omfattande utbyggnad i detta läge torde medföra konflikter med friluftslivet och kan innebära risk för alt permanent bosättning sker i området.

Enligt naturvårdsverket bör ytterligare fritidsbebyggelse i princip inte medges vid Mälarens stränder. Verket betonar också att skogsbruksfrå­gorna vid Mälaren bör uppmärksammas, bl. a. med hänsyn till lövskogens belydelse för landskapsbilden.

Hjälmaren

I länet berörs Arboga kommun av riktlinjerna för Hjälmarområdet. Kommunen har behandlat området i antagen kommunomfattande markdis­posilionsplan och kommunöversikl. Länsstyrelsen anser atl kommunens

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

233

planer innebär en rimlig avvägning mellan fritidsbebyggelsens och frilufts­livels intressen. Planerna tillgodoser enligt länsstyrelsen väl de givna rikt­linjerna.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom landets insjö­områden redovisas i avsnitt 4.6.

Nedre Dalälven

En samarbetsgrupp med representanter för sju kommuner inom de fyra län som berörs har utarbetat elt program för planeringen av det primära rekreationsområdet Nedre Dalälven. I avvaktan på att den gemensamma planeringen för området slutförs, anser länsstyrelsen alt riktiinjerna i de kommunöversikter som har antagils av Heby och Sala kommuner är tillfyl­lest.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom älvdalarna redovisas i avsnitt 4.5. Belräffande Västmanlands län anförs därutöver föl­jande.

Såväl nalurvårdsverket som planverket anser att en översiktlig markan­vändningsplanering bör fullföljas för Dalävens dalgångar.

Malingsbo-Kloten

Länsstyrelsen framhåller att den kommer att verka för en fortsättning av det samarbele som de berörda kommunerna har bedrivit vad gäller plane­ringen för del primära rekreationsområdet Malingsbo-Kloten.

Jordbruk

De överväganden som redovisas i de kommunala jordbruksmarkspro­grammen tyder enligt länsstyrelsen på alt man i flera kommuner har tagit avsevärd hänsyn till jordbrukets intressen. Kommunerna har försökt mins­ka konfliktema mellan behovet av mark för tätortsutbyggnad och kravet på hushållning medjordbruksmark genom atl beakla jordbmkets intressen vid val av utbyggnadsområden. Länsslyrelsen framhåller att åtgärder bör vidtas också för all söka minska tätorternas totala markanspråk. Sådana ålgärder har kommunerna inte diskuterat i jordbruksmarksprogammen.

Länsslyrelsen anser atl kommunernas redovisning av intressezoner för tälsutortsbyggnad bör kunna godtas. Områden avsedda för tätortsutbygg­nad resp. jordbruk bör enligt länsstyrelsen kunna avgränsas mer definitivt i den fortsatta områdesplaneringen.

Planverket och lantbruksstyrelsen påpekar att hushållningen med värde­full jordbruksmark i fortsättningen bör vara en av de faktorer som påver­kar utformningen och tillämpningen av regionalpolitiken.

Lanlbruksslyrelsen konstaterar att jordbmksmarksprogrammen allmänt sett ger en bild av oförändrad eller t. o. m. ökad exploatering av jordbruks­marken för de närmaste 15-20 åren. Risken för en sådan utveckling är en­ligt styrelsen särskilt stor bl. a. för enstaka kommuner i Västmanlands län.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

234

Det är enligt lanlbmksslyrelsen angeläget atl kommunerna i den fortsat­ta markanvändningsplaneringen söker ulbyggnadsriktningar, tälortsul­formning och tätortsstruktur som så långt möjligt minskar förbrukningen av värdefull jordbmksmark. Kommunernas planeringsresultat bör i några regioner knytas samman lill elt samlat markhushållningsprogram. Ett så­danl program kan enligt lantbruksstyrelsen på sikt behöva övervägas för Mälardalen.

Skogsbruk

Länsstyrelsen bedömer att konflikter mellan skogsbruk och naturvård med få undantag kan lösas genom planering och samordning inom ramen för skogsvårds- och naturvårdslagstiftningarna. Fortsatta samråd mellan berörda parter kommer enligt länsstyrelsen alt ske för atl man skall kunna anpassa skogsbruksplaneringen lill nalurvårdsinlressena.

Fiske

Kommunerna har enligt länsslyrelsen beaktat fiskets intressen i den ut­sträckning som nuvarande underiagsmalerial och planeringsmetod med­ger. Det är dock angeläget atl både underlaget och metoderna för atl be­handla fisket i översiktlig planering förbättras.

Fiskeristyrelsen delar inte länsstyrelsens uppfattning att kommunerna har beaktat fiskels intressen så långt som planeringsfömtsällningarna med­ger. De kommuner i Västmanlands län som berörs av fiskels viktigare in­tresseområden bör enligt styrelsen vid kommande revidering av kommun­översikler och markdisposilionsplaner redovisa hur de avser atl skydda dessa områden. Fiskeristyrelsen anser vidare att det är angelägel atl man i den fortsatta kommunala planeringen för de primära rekreationsområdena vidtar åtgärder för att förbättra möjligheterna till fritidsfiske.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Länsstyrelsen bedömer atl naturvårdens, friluftslivets och kulturmin­nesvårdens intressen har behandlats på ell tillfredsställande sätt i den kommunala planeringen. Säkerställandet av de riksinlressanla områdena kommer dock med länsstyrelsens begränsade resurser atl ta myckel lång lid.

I de fall exploaleringsintressen finns i områden av riksintresse för natur­vård, friluftsliv och kulturminnesvård anser länsstyrelsen att etablerade samrådsformer bör kunna leda lill en rimlig avvägning mellan intressena. Belräffande Tinäsområdel vid Dalälven i Heby kommun, där skogsbrukets intressen strider mol bevarandeinlresset, betonar dock naturvårdsverket atl ingrepp som förändrar naturmiQön inte bör ske innan pågående plane­ring har avslutats.

Riksantikvarieämbetet framhåller alt Anundshögen och miQön kring denna i Västerås kommun är av myckel stort kulturhistoriskt värde. Plane-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

235

ringen av en ny sträckning av väg E 18 i området bör ske i samråd med äm­betet.

Fritidsbebyggelse

Länsstyrelsen konstaterar att fritidsbebyggelsen inte har behandlats sär­skilt utförligt i den kommunala planeringen. Endast ett fåtal nya områden för fritidsbebyggelse har angetts av kommunerna.

Industri

Länsstyrelsen framhåller att man tidigare inom ramen för arbetet med den fysiska riksplaneringen har betonat atl inlandet bör behandlas likvär­digt med kustområdena i fråga om industrins utveckling och lokalisering. Länsstyrelsen anser att det ur regionalpolitisk synpunkt är angelägel alt frågan om lokalisering av sådan industri som behandlas i den fysiska riks­planeringen till Bergslagsomrädet fär en framträdande plats i den fortsatta planeringen. Även planverket konstaterar atl inlandet inte har behandlats lika ingående som kustområdena vad gäller förutsättningar för utbyggnad eller nylokalisering av sådan industri som behandlas i den fysiska rikspla­neringen.

Energiförsörjning

Länsslyrelsen anser atl del är angeläget all samrådsformerna ulvecklas vad gäller planering av anläggningar för kraftförsörjning. Detla är önskvärt inte minsl mol bakgrund av alt många relativt små ändringar i kraftled­ningsnätel sammantagna kan få stor betydelse för landskapsbild och annan markanvändning.

6.19    Kopparbergs län

Redovisat material

I samtliga 15 kommuner i Kopparbergs län antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer av­sågs bli fullföQda i den kommunala markanvändningsplaneringen och ge­nom andra ålgärder. Regeringen tog ställning lill programmen genom be­slul län för län under våren 1975. För Kopparbergs län fattades beslul den 24 april 1975.

Samtliga kommuner i Kopparbergs län har redovisat sitt arbete under planeringsskedet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

236

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

1 Kopparbergs län omfattas Qällområdet, SiQan, Orsasjön samt Ösler-dalälvens. Västerdalälvens och Dalälvens dalgångar av den fysiska riks­planeringens geografiska riktlinjer. Länet berörs även av fyra primära re­kreationsområden, nämligen Nedre Dalälven, Malingsbo-Kloten, SiQans-bygden och DalaQällen.

Markdispositionsplaner för områdena med geografiska riktlinjer har inte redovisats.

För Malingsbo-Kloten har Smedjebackens kommun redovisat ett av kommunfullmäktige antaget program för markdispositionsplanering. För det primära rekreationsområdet vid nedre Dalälven antog berörda kommu­ner under våren 1976 etl gemensamt planeringsprogram. Kommunerna har också redovisat en lägesrapport från planeringsarbetet för nedre Dalälven. För de övriga primära rekreationsområdena i länet har berörda kommuner bildat gemensamma arbetsgrupper för program- och planeringsarbete. Ar­betet har påbörjats men någon redovisning har inte lämnats.

Av fullmäktige godkända redovisningar för ålgärder som kommunerna har vidtagit eller avser atl vidta för all genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnats av samtliga kommuner i länet.

Länsstyrelsen i Kopparbergs län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningarna samt i yllrande lill ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under plane­ringsskedet. Preliminiiri sammanfattande yttrande har avgetts av länssty­relsen den 19 september 1977. Detta har tillsammans med länsstyrelsens övriga redovisning sänts för yttrande till landstinget och för kännedom lill kommunerna. Slutligt sammanfattande yttrande har avgetls av länsslyrel­sen den 21 november 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogals en studie av industrilägen i Kopparbergs län som har utförts inom länsstyrelsen samt en rapport från lantbruksnämnden i Kopparbergs län. Vidare har bifogats yttranden från landstinget, vägförvaltningen, landsarkivet i Uppsala, lantbruksnämnden i Jämtlands län, skogsvårdsstyrelsen, domänverket i Falu region och Lant­brukarnas länsförbund i Dalarna.

Yttranden över det redovisade malerialel har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.).

Kommunerna har beretts lillfälle all komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsslyrelsemas, landslingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle att komma in med synpunkter på verkens yttranden. I Kopparbergs län har synpunkter lämnats av länsstyrelsen, Faluns, Leksands, Malungs,[REDACTED_EFTERNAMN], Orsa, Rättviks och Älvdalens kommuner samt av den planeringskommitté som har bildats för planering av SiQansområdel (SiQansgmppen).

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

237

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedels utfall

Planeringsskedet har enligt länsstyrelsen gett ell i huvudsak godtagbart resultat i länet. Samtliga kommuner har upprättat kommunöversikter i vil­ka riksintressena har tillgodosetls eller behandlats så atl de vid planlägg­ning och byggnadslovsgivning kan beaklas. Länsslyrelsen betonar emel­lertid all kommunerna inte har konkretiserat programmen vad gäller områ­dena med geografiska riktlinjer.

Länsstyrelsen framhåller att samtliga kommuner inför planeringsskedet förutsatte bistånd från länsstyrelsen och andra regionala organ i form av inventerings- och utredningsarbeten m. m. Länsstyrelsens kapacitet för så­dana arbetsuppgifter är dock otillräcklig, varför planeringsavdelningens resurser enligt länsstyrelsen bör förslärkas avsevärt inför det fortsatta ar­betet.

Planverket anser att, i de fall länsstyrelsema ansett sig ha otillräckliga resurser för all biträda kommunerna i erforderlig utsträckning, planerings­avdelningens resurser inte tycks ha utnytQats på ett sätt som borde ha varit möjligl. Delta har enligt verkel minskat kommunernas möjligheter all till-lämpa slalsmaklemas riktlinjer i den kommunala planeringen. Verket me­nar att en olycklig föQd av detta kan bli att en diskussion om riktiinjemas tillämpning kommer till stånd först i samband med fastställelseprövning av upprättade detaQplaner.

Fjällområdet

Länsstyrelsen anger atl berörda kommuner har påbörjat inventerings-och planeringsarbete beträffande Qällområdet. En inlerkommunal arbets­grupp har bildals för att studera för kommunema gemensamma frågor och för alt utarbeta gemensamma mål för arbetet.

Det är enligt länsstyrelsen synnerligen viktigt alt kommunema snarast fullföQer planeringsarbetet beträffande DalaQällen. En förutsättning för alt planeringen i Qällområdet, som är betecknat som etl primärt rekreations­område, skall kunna genomföras är enligt länsstyrelsen att ytterligare stat­ligt ekonomiskt stöd utgår.

Länsstyrelsen framhåller att ett flertal detaQplaner för fritidsbebyggelse har aktualiserats under det pågående planeringsarbetet för Qällområdet. Länsstyrelsen anger att dessa i avvaktan på alt den övergripande plane­ringen slutförs, prövas efter hand mot bakgmnd av riktlinjerna för hushåll­ning med mark och vatten, lillgängligl invenleringsmaterial samt i samråd med regionala organ och berörda kommuner.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

238

Det är enligt länsstyrelsen angeläget att Malungs och Älvdalens kommu­ner ger planeringsarbetet för Qällområdet hög prioritet efiersom intresse­motsättningarna är slora när det gäller markanvändningen inom området. Landstinget anför liknande synpunkter.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom Qällen redo­visas i avsnitt 4.4. Beträffande Kopparbergs län anförs dämtöver föQande.

Mycket slora förändringar i markanvändningen har enligt planverket skett i Qällområdena i Kopparbergs och Jämtlands län. Situationen är sär­skill oroande i Kopparbergs län där omfattande exploateringar aktualise­ras och prövas utan all en bedömning av resp. utbyggnadsplan kan ske mot bakgrund av översiktiiga markdispositionsplaner.

I de södra Qällänen lorde enligt planverket också samarbete erfordras över länsgränsen i syfte alt nå samordnade bedömningar. Berörda kommu­ner bör ges fortsatt statligt ekonomiskt stöd för planeringen. Planverket är berett att samråda med länsstyrelser och kommuner om målsättningar m. m. för arbetet samt i mån av resurser även delta i arbetet.

Planverket anser atl den snabba tillväxten av fritidsbebyggelse i södra fjällområdet inte stämmer överens med riktlinjerna för den fysiska rikspla­neringen. Flera kommuner har anfört sysselsältningspoliliska skäl för om­fattande exploateringar för fritidsbebyggelse. Verket anser atl enskild fri­tidsbebyggelse inte har sådant samhällsekonomiskt värde som kan motive­ra att värdefulla naturresurser får las i anspråk. Det ekonomiska utbytet för kommunerna av sådan bebyggelse blir enligt verket dessutom kortsik­tigt samtidigt som områdenas värde för turism och friluftsliv minskar.

Den fysiska riksplaneringen har enligt naturvårdsverket varit förenad med särskilda svårigheter i Kopparbergs län. Översiktliga markanvänd­ningsplaner har inte upprättats av någon kommun i områden med geogra­fiska riktlinjer, bl. a. Qällområdet. De planmässiga överväganden som har förutsatts ske inom ramen för den fysiska riksplaneringen har således en­ligt naturvårdsverket i slor utsträckning uteblivit. Verket ser delta som ell myckel allvarligt problem i synnerhet för det södra Qällområdet. Här är fri-lidsbebyggelsetrycket så stort att det enligt verket föreligger en uppenbar risk all områdets värden för friluftsliv och naturvård allvariigl försämras om inte radikala ålgärder vidtas.

Enligt naturvårdsverkels bedömning kan de slora svårigheterna i det södra Qällområdet inte lösas på annal sätt än genom att en översiktlig om­rådesplanering som grundas bl.a. på naturinvenleringar snarast kommer till stånd för resp. kommuners Qällområden. Verket föreslår att regeringen med stöd av 10 a § byggnadslagen ålägger Älvdalens och Malungs kommu­ner i Kopparbergs län atl upprätta generalplaner. I avvaktan på att dessa områdesplaner och generalplaner färdigställs bör enligt naturvårdsverket detaQplaner för fritidsbebyggelse inte antas eller fastställas.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

239

Naturvårdsverket anser atl en diskuterad ny väg intill HundQället skulle spoliera del största sammanhängande orörda området kring Salen och TranstrandsQället.

Den aktualiserade utbyggnaden av fritidsbebyggelse inom riksobjekten Särnaheden och FuluQället i Älvdalens kommun bör enligt verket inte komma till stånd. För Särnaheden och LångQället har även riksobjektens avgränsning diskuterats. Naturvårdsverket framhåller alt avgränsningen bör göras med utgångspunkt i naturförhållandena. För Långfjället bör även hänsyn tas till förhållandena på den norska sidan så all etl sammanhängan­de område erhålls.

Riksantikvarieämbetet framhåller atl kulturminnesvårdens kunskapsun­derlag i Qällområdena är utomordentligt bristfälligt. Direkta konflikter med kulturminnesvården har därför noterats endast i samband med utbyggnad för fritidsbebyggelse i del södra Qällområdet.

Länsslyrelsen anför med anledning av verkens yttranden att fritidsbe­byggelsens utveckling i Qällområdet har sketl med beaktande av uppställda riktlinjer för hushållning med mark och vatten. Stora delar av Qällområdet, som saknar intresse för friluftsliv och turism, är enligt länsstyrelsen lämpli­ga för enskild fritidsbebyggelse. Alla detaQplaner för fritidsbebyggelse be­höver enligt länsstyrelsen inte baseras på översiktliga planer. Lämplighe­ten bör kunna prövas i samråd mellan länsstyrelse och kommun.

Etl föreläggande enligt 10 a § byggnadslagen om att upprätta general­plan för Qällområdena i Malungs och Älvdalens kommuner är enligt läns­styrelsen omotiverat, eftersom översiktlig planering redan har påbörjats. Länsstyrelsen understryker åter behovet av särskilda medel för översikts­planearbetet.

Liknande synpunkter framförs av Malungs och Älvdalens kommuner. Kommunerna framhåller att en gemensam arbetsgmpp har bildats för pla­neringsarbetet, som bl. a. skall resultera i markdispositionsplaner för Qäll­området. Malungs kommun betonar att fjällkommunerna sedan länge är medvetna om behovet av översiktlig planering för Qällområdet. Riktlinjer­na i kommunöversikten innebär enligt kommunen att ny fritidsbebyggelse endasl kan komma till slånd med stöd av detaQplan.

Älvdalens kommun framhåller atl endast mindre exploateringar har släppts fram de senaste åren. Kommunen understryker samtidigt behovel av ekonomiskt stöd för all statsmakternas intentioner skall kunna förverk­ligas. Kommunen avser att upprätta områdesplaner för de områden där omfatlande exploatering anses lämplig.

Siljansbygden

Länsstyrelsen anger atl en inlerkommunal arbetsgmpp har bildals för planering inom SiQansområdel. Arbetsgruppen har enligt länsstyrelsen ge-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

240

nomfört ett omfattande inventerings- och utredningsarbete.

Länsstyrelsen framhåller att del är synneriigen angelägel atl kommuner­na snarast fullföQer planeringsarbetet för SiQansområdel. Dessutom bör kommunerna i samråd med länsstyrelsen komplettera planeringsprogram­met med åtgärder för alt säkerställa de areella näringarnas intresseområ­den. Länsstyrelsen framhåller vidare atl det för alt planeringen för SiQans-området skall kunna genomföras erfordras ytterligare statligt ekonomiskt stöd. Problem kring fritidsbebyggelsens lokalisering och omfattning har enligt länsslyrelsen inte behandlats av kommunerna. Länsslyrelsen anger att den prövar aktualiserade detaljplaner för fritidsbebyggelsen inom Sil­jansomrädet på molsvarande säll som inom Dalafjällen.

Planverket framhåller atl del är angeläget all en samlad översiktsplan för hela SiQansområdel snarast utarbetas och att berörda kommuner med led­ning av denna lar ställning lill avsedd markanvändning i området.

Verket anser atl befintliga kommunöversikler i regel inte redovisar till­räcklig återhållsamhet med fritidsbebyggelse. Myckel stora strandpartier vid SiQan är i kommunöversikterna ullagda som områden inom vilka fri­tidsbebyggelse kan utvecklas efter områdesplanering eller särskild utred­ning, medan områden inom vilka friluftslivet prioriteras är av mindre om­fattning.

Det fortsatta planeringsarbetet bör enligt planverket ha som mål all hålla de oexploaterade strandområdena tillgängliga för friluftslivet och vissa an­läggningar för delta. Med anledning av vissa slällningslaganden i det kom­munala materialet framhåller verkel atl rådande fastighetsindelning i regel inte är lämplig att använda som utgångspunkt för markdispositionsplane­ring. DetaQplaner för fritidsbebyggelse bör enligt verket i regel ej faststäl­las ulan slöd av översiktlig markdisposilionsplan.

Enligt lantmäteriverket har ägosplittringen i bl. a. Kopparbergs län för­svårat möjlighetema att träffa överenskommelser om naturvårdsåtgärder. Ägosplittringen har enligt verket också negativ inverkan på fritidsbebyg­gelsens utveckling.

Naturvårdsverket lämnar liknande synpunkter beträffande Siljansområ­det som för Qällområdet i länet. Verkel bedömer således att del är en på­taglig risk att fritidsbebyggelsen till följd av att översiktliga planer saknas kommer att byggas ut i en sådan utsträckning atl SiQansområdets värden för naturvård och friluftsliv allvarligt skadas.

Planeringsläget kring SiQan-Orsasjön innebär enligt naturvårdsverket att det är risk för atl den fysiska riksplaneringens intentioner inte kan ge­nomföras. Det krävs enligt verket därför att berörda kommuner och läns­styrelse inte antar eller fastställer ytterligare detaQplaner för fritidsbebyg­gelse i avvaktan på att en översiktlig planering har genomförts. Verket de­lar inte länsstyrelsens uppfattning att detaQplaner kan fastställas trots att översiktliga markdisposilionsplaner saknas. För att påskynda planeringen föreslår verket att särskilda medel ställs till länsstyrelsens förfogande för

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

241

atl genomföra erforderliga översiktliga naturinventeringar som underlag för planeringsarbetet.

Leksands, Rättviks,[REDACTED_EFTERNAMN] och Orsa kommuner samt SiQansgmppen ac­cepterar inte planverkets och naturvårdsverkets förslag till restriktioner för SiQansområdel. Planering för såväl kulturminnesvård som turism och rekreation har enligt kommunerna och Siljansgruppen sedan länge varit en förutsättning för bygdens utveckling. Kommunerna och SiQansgruppen anser alt om verkens förslag föQs av regeringen, delta skulle innebära etl krafligl intrång i den kommunala självstyrelsen och i planmonopolet.

Dalävens dalgångar

Länsslyrelsen konstaterar all berörda kommuner inte har redovisat på­gående och planerad markanvändning längs Dalälven. Del är enligt läns­slyrelsen synnerligen vikligl atl så sker och atl kommunerna i samråd med länsstyrelsen kompletterar planeringsprogrammen med åtgärder för atl sä­kerställa de areella näringarnas intresseområden. Inom del primära rekrea­tionsområdet vid nedre Dalälven har enligt länsstyrelsen vissa åtgärder vidtagits i syfte alt säkerställa rekreationsintressena.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom älvdalarna redovisas i anvsnitl 4.5. Belräffande Kopparbergs län anförs därutöver föl­jande.

Planverket konstaterar atl den ojämförligt största ökningen av fritidsbe­byggelse i älvdalarna har skett i Dalälvens dalgång i Kopparbergs län. Be­byggelsetrycket längs älven är enligt verkel slorl och anspråken på mark för friluftsliv samt naturvård och kulturminnesvård är belydande. Verket anser därför liksom länsstyrelsen alt en översiktlig markanvändningspla­nering bör fullföQas för Dalälvens dalgångar. Nalurvårdsverket anför lik­nande synpunkter.

Malingsbo-Kloten

Vissa åtgärder har enligt länsstyrelsen vidtagits i syfte alt säkerställa rekrealionsinlressena i del primära rekreationsområdet Malingsbo-Klo­ten. Säkerställandearbetet bör enligt länsstyrelsen snarast slutföras.

Jordbruk

Länsstyrelsen anser atl jordbmkets intressen i hög grad har tillgodosetls genom alt bebyggelserestriklioner har införts i kommunöversiklerna. 1 an­slutning till de större tätorterna inom Avesta, Hedemora, Säters, Borlänge, Faluns, Leksands och Orsa kommuner har konkurrens om marken upp­stått mellan jordbruk och exploateringsintressen. Hittills har problemen enligt länsslyrelsen kunnat lösas i samråd mellan kommun, lantbruks­nämnd och länsstyrelse. Kommunerna bör enligt länsstyrelsen genom fy­sisk översiktsplanering lösa de intressekonflikter som har uppstått så att jordbrukets intresseområden i största möjliga utsträckning säkerställs.

16   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

242

Länsstyrelsen anger atl av nämnda kommuner är det endast Borlänge som i slörre omfattning har påbörjat ett sådanl arbele.

Också landstinget framhåller all konkurrensen mellan jordbrukets mark-intressen och exploateringsinlressena bör lösas i den översiktliga markan­vändningsplaneringen.

Länsslyrelsen, landstinget och Lantbrukarnas länsförbund framhåller att en för jord- och skogsbruket gemensam och företagsanknuten redovis­ning av markområden av primärt intresse för jord- och skogsbruket skulle bilda etl avsevärt bättre underlag för den kommunala markanvändnings­planeringen än nuvarande underiagsmalerial.

Skogsbruk

Länsslyrelsen konstaterar att skogsbrukels produktionsområden i stort setl inte har behandlats av kommunerna, sannolikt beroende på den vaga redovisningen av skogsbrukets produktionsområden.

Länsslyrelsen och landstinget påpekar alt redovisningen av skogsbm­kels,produktionsområden är myckel schematiserad. Som en föQd av detta har i vissa delar av-länet inte redovisats några områden av intresse för skogsbruket, trots alt skogsbmkel där är en huvudnäring. Samtliga kom­muner i länet bör enligt länsslyrelsen i den fysiska översiktsplaneringen avgränsa och säkerställa de områden som är av primärt inlresse för skogs­bruket.

Naturvårdsverket framhåller all Qällbarrskogen på många håll utgör en ursprunglig skogsmiQö av omistligt värde för naturvården och friluftslivet. Verkel föreslår atl en särskild utredning tillsätts för alt se över skogsfrå­gorna i Qällregionen. I avvaktan härpå bör ett tioårigt avverkningsförbud för området ovan skogsodlingsgränsen införas.

Enligt skogsstyrelsen är ett generellt förbud för skogsbruk i fjällnära om­råden inte motiverat. Styrelsen hänvisar i övrigt till de synpunkter som styrelsen har lämnal på naturvårdsverkels och planverkels utredning "Obrutna fjällområden".

Den lämplighetsprövning av planerade skogsvårdsåtgärder som länssty­relsen i Norrbollens län föreslår kan enligt Svenska samernas riksförbund (SSR) vara en framkomlig väg alt reglera förhållandet mellan storskogs­bruket och renskölseln. Oberoende härav är del enligt SSR nödvändigl att skyndsamma ålgärder vidtas för att förhindra atl en enskild sameby berörs av skogsvårdsåtgärder i sådan omfattning att renskötseln direkt hotas. Vinterbetesmarkerna bör enligt SSR generellt ges ett bättre skydd.

SSR påpekar att samernas erfarenheter hittills av samråd med skogsbm­kels företrädare är mycket dåliga. Ett reellt samrådsförfarande bör enligt SSR innebära alt även skogsbmkels företrädare är beredda alt jämka sina intressen.

Svenska Qällklubben anser att barrskogarna i Qälldalarna är en väsentlig del av fjällandskapel. De bör inte få betraktas som mark för skogsproduk­tion.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

243

Fiske

Länsstyrelsen och fiskeristyrelsen konstaterar atl fiskels intressen har behandlats i mycket liten omfattning under planeringsskedet. Avesta, Gag­nefs, Leksands, Malungs,[REDACTED_EFTERNAMN], Orsa. Rättviks, Vansbro och Älvdalens samt i viss mån Faluns kommun bör redovisa hur fiskels intresseområden skall säkerställas.

Rennäringen

Del råder enligt länsstyrelsen stark konkurrens om markanvändningen inom rennäringens intresseområden i Älvdalens kommun. Länsslyrelsen framhåller alt kommunen bör avgränsa och säkerställa rennäringens vikti­gaste intresseområden.

Lantbmksnämnden och lanlbmksslyrelsen påpekar all kravet på sam­råd med rennäringens företrädare inte har beaktats av Älvdalens kommun. Denna brist bör enligt lantbruksstyrelsen snarast rättas till. Kommunöver­sikten bör därefter revideras så alt rennäringens intressen beaktas.

Planverket påpekar all de i rennäringslagen fixerade rätligheterna och statsmakternas utlalanden bl. a. i samband med den fysiska riksplanering­en ger rennäringen stöd för att bedriva verksamheten i alla berörda län i hittillsvarande omfattning.

Älvdalens kommun har enligt planverket skjutit slällningslaganden till vissa viktiga renskötselmarkers behandling på framliden. Samråden med rennäringens företrädare bör fördjupas bl.a. i Älvdalens kommun. Den med ledning av jämtländska förhållanden utarbetade modellen för kom­munöversikt i renskölselområdel bör ulvecklas ytleriigare. Vid revidering eller fortsalt bearbetning av kommunöversikter bör befintliga och eventu­ella framlida metodexempel utnyttjas.

Utvecklingen i de primära rekreationsområdena kan enligt lanlbrukssly­relsen komma i stark motsatsställning lill rennäringens intressen. Betydan­de renskölselintressen i bl. a. Idre i Älvdalens kommun ligger inom del pri­mära rekreationsområdet som är mycket attraktiv för Qällturism. För alt renskötselmarkerna skall kunna säkerställas bör en övergripande markan­vändningsplan upprättas för det primära rekreationsområdet. Förelrädare för rennäringen bör enligt lanlbruksslyrelsen få möjlighet att påverka pla­neringen för de rekreationsområden som berör vikliga rennäringsintres­sen.

Svenska samernas riksförbund (SSR) påtalar behovet av centralt utfär­dade direktiv och anvisningar för kommunernas planering vad gäller ren­näringens intressen. I etl flertal kommunöversikter finns enligt förbundet belydande brister. SSR betonar all det är en nödvändig förutsättning för alt renskötselns markanvändning skall beaktas i planeringen all föreskriv­na samråd verkligen kommer lill stånd. Härutöver måste sameby betraktas som sakägare i byggnadslagstiftningens mening i första hand inom de cen­trala och viktiga delarna av renskötselmarkerna.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

244

Den negativa effekt som exploateringen för turism och rekreation har på renskötselns markanvändning har enligt SSR inte uppmärksammals i riks­planearbetel. Del är nödvändigt all instrument skapas för en samlad be­dömning av hur rekrealionsinlressena och rennäringens intressen skall kunna samordnas.

Naturvård och kulturminnesvård

Länsslyrelsen anser all kommunerna i hög grad har beaktat naturvår­dens och kulturminnesvårdens intressen genom regler i kommunöversik­lerna. För flera av riksobjeklen kvarstår emellertid utrednings- och plane­ringsbehov. Säkerställande av intressena bör enligt länsstyrelsen ske på det sätl som har föreslagits i de kommunala programmen. En förutsättning för att avsluta säkerställandet inom rimlig lid är dock alt länsstyrelsen får ökade resurser för inventerings- och avgränsningsarbele.

Enligt naturvårdsverket har länsslyrelsen inte fått fram översiktligt in­venleringsunderlag vad gäller naturvården i länet i tillräcklig utslräckning. Kunskaperna om länels naturvärden är därför bristfälliga. Säkerställan­dearbete inom riksobjeklen har enligt verket bedrivits i mycket liten om­fallning.

Naturvårdsverket förordar en prioritering av översiktliga naturinvente­ringar i länet bl. a. som grund för en länsomfaltande nalurvårdsplan.

Fritidsbebyggelse

Länsslyrelsen framhåller att fritidsbebyggelsen endast har behandlats i begränsad omfattning under planeringsskedet. Planberedskapen har inte höjts nämnvärt. Landstinget konstaterar alt fritidsbebyggelsen har genom­gått en kraftig expansion och att efterfrågan på mark för fritidsbebyggelse kan skapa många konflikter.

Enligt länsstyrelsen är det av största betydelse att kommunerna genom översiktlig fysisk planering väger intresset att exploatera för fritidsbebyg­gelse mol andra arealkrävande intressens anspråk på mark.

Industri

Frågor rörande nylokalisering av tung industri lill Bergslagen och syssel­sättnings- och miQöaspekler i samband härmed, behandlas enligt länssty­relsen av en för Örebro, Västmanlands och Kopparbergs län gemensam ar­betsgrupp. Länsslyrelsen har vidare i en särskild rapport redovisat studier av sysselsättnings- och miQöaspekler vid induslrilägen i länet. Enligt läns­styrelsen har Ludvika och Smedjebackens kommuner angett markområ­den som kan komma i fråga för tung industri.

Landstinget ser med tillfredsställelse på den påbörjade utredningen om förutsättningarna för nylokalisering av tung industri till Bergslagen.

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI) framhåller atl

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

245

för föreslagna inlandslägen för industri, bl. a. i Bergslagen, krävs särskilda studier av miQöförhållandena. Enligt SMHI bör man beträffande inlandslä­gen vara uppmärksam på atl vallenrecepienten kan utgöra en begränsande faktor.

Naturvårdsverket konstaterar att det beträffande Bergslagsomrädet inte finns någon samlad redovisning av förutsättningar för industrilokalisering. Enligt naturvårdsverkets mening är del största trycket inom Bergslags-området riktal mot Kvarnlorpsområdet i Örebro län. Verkel bedömer all­mänt alt den tekniska utvecklingen mot mindre vattenbehov, bättre pro­cess- och reningsleknik samt högre förädlingsgrad av produkterna leder till ökade förutsättningar för inlandslokaliseringar.

Flygplatser

Länsslyrelsen anser att flygplatserna med skyddsområden bättre bör beak­las i den fysiska översiktsplaneringen. Luftfartsverket anger behov av pla­neringsåtgärder för i första hand Borlänge flygplats. Verkel konstaterar att den befintliga flygplatsen i Malungs kommun och den planerade i Älvda­lens kommun inte har behandlats av kommunerna i deras redovisning av planeringsarbetet. Den planerade flygplatsen i[REDACTED_EFTERNAMN] kommun har enligt luftfartsverket markerats på karta men har i övrigt inte behandlats.

6.20 Gävleborgs län

Redovisat material

I 9 av Gävleborgs läns 10 kommuner antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföQda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen log ställning till programmen genom beslul län för län under våren 1975. För Gävleborgs län fattades beslut den 17 april 1975.

Samtliga kommuner i Gävleborgs län har redovisat sitt arbete under pla­neringsskedet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Redovisningama har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

Av kommunfullmäktige anlagen kommunomfattande markdisposilions­plan har redovisats av Gävle kommun.

I Gävleborgs län omfallas kusten, Dellensjöarna samt Ljusnans och Dal­älvens dalgångar av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Lä­net berörs även av de primära rekreationsområdena Ljusnans dalgång och Nedre Dalälven.

Kustområdet och Dalälvens dalgång innefattas i den kommunomfattan­de markdlspositionsplan som Gävle kommun har redovisat. För Ljusnans dalgång har Ljusdals kommun redovisat av kommunfullmäktige anlagen

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

246

markdisposilionsplan. I övrigt har markdisposilionsplaner inte redovisats för områden med geografiska riktlinjer.

För det primära rekreationsområdet Nedre Dalälven antog Gävle och Sandvikens kommuner tillsammans med övriga berörda kommuner i Upp­sala, Västmanlands och Kopparbergs län under våren 1976 etl gemensamt planeringsprogram. En lägesrapport från del inlerkommunala planerings­arbetet för Nedre Dalälven har redovisats i februari 1977.

För del primära rekreationsområdet Ljusnans dalgång har elt gemen-samt programarbete påbörjats av Bollnäs och Ljusdals kommuner. En lä­gesrapport från programarbetet har redovisats i juni 1977.

Områdesplaner som har antagits av fullmäktige har redovisats för Knåda och Kyrkbyn i Ovanåkers kommun samt för Söderala i Söderhamns kom­mun. Förslag till områdesplaner har redovisats för Ockelbo tätort i Ockel-bo kommun och Edsbyn i Ovanåkers kommun.

Enligt regeringens beslut med anledning av programskedet i den fysiska riksplaneringen omfattas ingen av kommunerna i länet av krav på att upp­rätta program för hushållning med jordbruksmarken. Av kommunfullmäk­tige behandlat sådant program har dock redovisats av Gävle kommun.

Av kommunfullmäktige godkända redovisningar för ålgärder som kom­munerna har vidtagit eller avser att vidta för att genomföra den fysiska riksplaneringens intentioner har lämnals av alla länels kommuner utom Sandvikens kommun.

Länsstyrelsen i Gävleborgs län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningarna samt i yttrande till ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under plane­ringsskedet. Efter hörande av landstinget har länsstyrelsen den 25 augusti 1977 avgell slutligt sammanfallande yttrande.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats en särskild redovisning av stu­dier av industrilägen vid Norrlandskusten som har utförts enligt överens­kommelse med bostadsdepartementet samt rapporterna MiQöer av riksin­tresse för kulturminnesvården och Kulturhistoriska miQöer. Vidare har bi­fogats yttranden från vägförvaltningen, lantbruksnämnden, skogsvårds-styrelsen, fiskeriintendenten i Mellersta distriktet och landstinget samt frän Lantbrukarnas länsförbund i Gävleborgs län.

Yttranden över del redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.).

Kommunerna har beretts tillfälle att komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yllranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle att komma in med synpunkter på verkens yttranden. 1 Gävleborgs län har syn­punkter lämnats av länsstyrelsen.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

247

Remissinstansernas synpunkter

AUmänt om planeringsskedets utjäll

Länsslyrelsen bedömer atl resullalel av kommunernas arbele under pla­neringsskedet är relativt tillfredsställande. Kommunöversikterna har ut­vecklats vidare under planeringsskedet. De tillgodoser enligt länsstyrelsen i huvudsak de anspråk som kan ställas från den fysiska riksplaneringens utgångspunkter. Ett relativt omfatlande planeringsarbete återstår dock, i första hand med alt fullföQa markanvändningsplaneringen inom områden med geografiska riktlinjer. De planeringsuppgifler som kvarstår bör med hänsyn lill de relativt små intressekonflikter som finns i länet enligt läns­slyrelsen kunna slutföras inom några år.

Länsslyrelsen konstaterar atl den fysiska riksplaneringen hittills endast i begränsad omfattning har samordnats med länsplaneringen och den regio­nala trafikplaneringen. 1 myckel av del planeringsarbete som genomförs på regional nivå inom ramen för den fysiska riksplaneringen bör dock enligt länsslyrelsen ske en sammanvägning av de målsättningar som gäller för de olika planeringsformerna. Det gäller bl. a. studierna av industrilägen och planeringen för de primära rekreationsområdena.

Kusten

Den översiktliga markanvändningsplanering som pågår för kustområdet kan enligt länsstyrelsens bedömning fullföQas på del sätt som anges i kom­munernas åtgärdsredovisningar.

. Utsläppen från den mlQöstörande industrin vid kusten innebär enligt länsslyrelsen slora konflikter med fiskets intressen, främst i Gävle, Söder­hamns och Hudiksvalls kommuner. I dessa kommuners kustområden inne­bär även fritidsbebyggelsens lokalisering konflikter med fritidsfisket. Kon­flikterna mellan fritidsboende och fritidsfiske har enligt länsstyrelsen inte uppmärksammats tillräckligt i kommunernas planering.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de s. k. övri­ga kustområdena redovisas i avsnitt 4.3.

Älvdalar, primära rekreationsområden

Det inlerkommunala utrednings- och planeringsarbete som har påbörjats för de två primära rekreationsområdena Nedre Dalälven och Ljusnans dal­gång har enligt länsstyrelsen fått en i allt väsentligt riklig inriktning. Läns­slyrelsen har inget att invända mot det förslag till ändring av områdesav-gränsningen för Ljusnans dalgåpg som har lagts fram av de berörda kom­munerna.

För atl man skall få ett bättre underiag för fortsatta planeringsinsatser i de primära rekreationsområdena är det enligt länsstyrelsen angeläget att kommunernas markanvändningsplanering för älvdalgångarna fullföQs.

Länsstyrelsen anser, liksom landstinget, atl del behövs statligt stöd för

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

248

planerings- och genomförandeåtgärder i de primära rekreationsområdena.

De naturinvenleringar som har genomförts i planeringsarbetet för Nedre Dalälven kommer enligt länsstyrelsen alt leda till aU man vill avsätta vissa skogsområden som naturreservat. Del är enligt länsstyrelsen mycket ange­läget alt områdena kan skyddas. Naturvårdsverkets tillgängliga resurser för ersättning till markägare vid reservatsbildning bör med förtur satsas på Dalälvenområdel.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom älvdalarna redovisas i avsnitt 4.5. Beträffande Gävleborgs län anförs därutöver föQan­de.

Det är enligt naturvårdsverket särskilt angeläget atl markanvändnings­planeringen för älvdalarna kommer igång i Bollnäs och Sandvikens kom­muner, där älvdalgångarna även ingår i de primära rekreationsområdena.

Fiskeristyrelsen framhåller att de två primära rekreationsområdena i lä­net har unika förutsättningar för fritidsfiske. Den fortsatta planeringen bör enligt styrelsen inriktas på alt utveckla dessa förutsättningar.

Dellensjöarna

Hudiksvalls kommun har enligt länsslyrelsen påbörjat etl omfattande in-venteringsarbele för området vid Dellensjöarna. Vidare har riktlinjer för den fortsatta planeringen utarbetats. Markanvändningsplaneringen bör en­ligt länsslyrelsen fullföQas med ulgångspunkl i det invenleringsmaterial som tas fram.

Jordbruk

De flesta tätorterna i länet är enligt länsslyrelsen belägna inom eller i nä­ra anslutning till jordbmksområden. Allvarliga konflikter mellan tätortsut­byggnad och jordbrukels intressen förekommer dock endast inom etl be­gränsat antal områden.

Det utrednings- och planeringsarbete som har genomförts i länet visar enligt länsslyrelsen alt det inte finns behov av mer övergripande plane­ringsinsatser eller regional omfördelning av tätortslillväxten för all tillgo­dose jordbrukets intressen. Den jordbmksmark som kan behöva tas i an­språk för tätortsutbyggnad i länet kommer enligt länsstyrelsen inte alt leda lill att den totala produktionen inom jordbmket minskar nämnvärt.

De konflikter som föreligger mellan tätortsutbyggnad och jordbrukets intressen bör enligt länsstyrelsen studeras i den fortsatta översiktliga pla­neringen i kommunerna.

Skogsbruk

Länsstyrelsen framhåller all såväl skogsbruket som skogsindustrin har slor betydelse för länet. Skogsvårdssiyrelsen har i samarbele med länssty­relsen gjorl uppskattningar av hur myckel skogsmark som kan komma atl beröras av förordnanden enligt naturvårdslagen eller av exploatering för

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

249

tätorts- och industriutbyggnad, fritidsbebyggelse, vägar etc. Befintliga och planerade naturreservat berör enligt dessa uppskattningar drygt 0,2% av länets produktiva skogsmark. Den skogsmark som kan komma atl tas i an­språk för exploatering under den närmaste 15-årsperioden uppskattas lill knappt 0,3 % av länels produktiva skogsmark.

Skogsbmkel bör enligt länsstyrelsen inordnas i den fortsatta planeringen i kommunerna på etl mer metodiskt sätl än hittills. Inför den fortsatta om­rådesplanering som kan väntas är det därför angelägel att etl planeringsun­deriag avseende skogsmarken utarbetas.

Arbetet med att upprätta naturvårdsinriklade skogsbruksplaner i länet bör enligt länsslyrelsen utvecklas vidare.

Fiske

Del är enligt länsstyrelsen ytterst angeläget att kommunerna i sitt fort­satta planeringsarbete i högre grad än hittills beaktar fiskets intressen. Fis­kels intressen är otillräckligt beaktade i de planer som föreligger bl. a. på grund av atl arbelel med kommunöversikterna påbörjades innan redovis­ningen av fiskels intresseområden i länet förelåg.

Fiskeristyrelsen konstaterar alt fiskels intressen inte har getts någol större utrymme i de kommunala planerna. De sex kommuner i länet som berörs av fiskels viktigare intresseområden bör enligt styrelsen vid kom­mande revidering av kommunöversikler och markdispositionsplaner redo­visa hur man avser all säkerställa dessa områden.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

De områden i länet som är av riksintresse för naturvården omfattar en­ligt länsstyrelsen ca 10% av länels areal. Inom dessa områden är skogs­bruk den huvudsakliga markanvändningen. Detla har inneburit vissa kon­flikter under planeringsskedet mellan naturvårdens och skogsbrukels in­tressen. Konflikter mellan naturvårdsinlressen och andra intressen än skogsbruket har enligt länsslyrelsen förekommit endast i begränsad om­fattning.

Intresset för alt utnyttja myrar och våtmarker för skogsproduktion är enligt länsslyrelsen stort i länet. Stora arealer myrmark överförs f. n. lill produktiv skogsmark. I Sandvikenområdel har försök med torveldning diskuterats. Det är enligt länsstyrelsen angeläget all man i den fortsatta planeringen beaktar kravet på hushållning med myrmarkerna. En invente­ring av myrar och våtmarker i länet krävs enligt länsstyrelsen som under­lag för fortsalla säkerställandeåtgärder.

De flesta områden av riksintresse för kulturminnesvården i länet utgörs av öppna jordbruksbygder med äldre värdefull jordbruksbebyggelse. Del råder enligt länsstyrelsen osäkerhet om vilka instrument som kan använ­das för atl säkerställa riksintressanta miQöer av denna lyp i de fall man ef­tersträvar ett bättre skydd än riktlinjer i kommunöversikl. Länsstyrelsen

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

250

anser alt fastställd, förenklad generalplan borde kunna prövas som säker-ställandeinstrument.

De områden i länet som är av riksintresse för friluftslivet har enligt läns­styrelsens bedömning säkerställts genom de riktlinjer som har angetts i kommunöversiklerna. Länsslyrelsen anser att en fortsatt planering som är inriktad på att tillgodose friluftslivels intressen förutom för de områden som har angetts som primära rekreationsområden bör genomföras även för Dellensjöarna och Hornslandel.

Naturvårdsverket bedömer att planeringsskedet har gett ett i huvudsak godtagbart resultat i länet. Verkel delar länsstyrelsens uppfattning atl in­ventering och skydd av myrmarker bör ske med förtur i del fortsatta nalur-vårdsarbetet. Kommunöversikternas riktlinjer kan enligt verket behöva kompletteras med generalplan eller förordnanden enligt naturvårdslagen för alt naturområden som är särskilt värdefulla för friluftslivet skall kunna bevaras.

Riksantikvarieämbetet konstaterar all invenleringsarbetet inte har slut­förts för norra Hälsingekuslen i Gävleborgs län, som utgör ett s. k. större område av intresse för kulturminnesvården.

Fritidsbebyggelse

Enligt länsstyrelsens bedömning finns det utrymme för en belydande ul­byggnad av fritidsbebyggelse i länet ulan konflikter med bevarandeinlres­sena eller de areella näringarnas intressen. Bl. a. bör det inom stora delar av länet finnas goda möjligheter för en utveckling av spridd fritidsbebyg­gelse i lämpliga former.

Flertalet kommuner redovisar enligt länsstyrelsen i kommunöversikter­na en allmänt restriktiv inställning lill ytterligare fritidsbebyggelse. Några kommuner har angett områden som bedöms lämpliga för utveckling av spridd eller koncentrerad fritidsbebyggelse. Överväganden om fritidsboen­dets framtida utveckling och om andra frilidsboendeformer än enskill ägda fritidshus saknas enligt länsstyrelsen nästan helt i de kommunala planerna.

Kommunerna bör enligt länsslyrelsen för alt bättre kunna styra fritids­bebyggelsens utveckling i stort och utvecklingen av olika fritidsboendefor­mer själva köpa in mark och planera områden för fritidsbebyggelse. Läns­slyrelsen anser del vidare angeläget alt kommunerna tar initiativ till all planmässigt reglera de kustområden nära tätorterna som rymmer oreglerad fritidsbebyggelse. Della skulle förbättra möjligheterna alt öka tillgänglig­heten lill stränderna samtidigt som det skulle ge utrymme för en viss kom­pletterande fritidsbebyggelse.

Industri och hamnar

Länsslyrelsen har i en särskild rapport redovisat förutsättningarna längs kusten för lokalisering av sådan industri som behandlas i den fysiska riks­planeringen. Fortsatt utredning och planering på kommunal nivå bör enligt

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

251

länsslyrelsen ske för induslrilägena i LjusneVallvik i Söderhamns kom­mun och fdenor i Hudiksvalls kommun.

Del i Väslernortlands län studerade industriläget vid Galtström i Sunds­valls kommun kan enligt länsstyrelsen under vissa förhållanden innebära konflikter med fiskels och friluftslivets intressen i Nordanstigs kommun.

De induslristudier som hillills har genomförts i länet för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen har enbart behandlat djup­hamnsberoende industri. Länsstyrelsen anser att molsvarande studier bör genomföras för övrig miljöslörande industri. Härvid bör särskilt lokalise-ringsfömlsältningarna för industri i länets inland kartläggas.

Ulbyggnad av en djuphamn pågår enligt länsstyrelsen vid Slora Orrskär norr om LjusneQärden i Söderhamns kommun. I del kommande områ­desplanearbetet bör man enligt länsslyrelsen studera hur en hamnutbygg­nad i detta läge påverkar möjligheterna att lokalisera industri söder om Ljusnefjärden.

Ytterligare hamnutbyggnader i länet kan enligt länsstyrelsen bli aktuella i de områden som har studerats för lokalisering av sådan industri som be­handlas i den fysiska riksplaneringen.

Planverket anser alt en närmare analys bör göras av de industrilägen vid Norrlands- och norra Svealandskusten vilka har angetts av kommuner och länsstyrelser. Analysen bör syfta till att klarlägga var fortsatta planerings-och utredningsinsatser är önskvärda.

Enligt naturvårdsverket har området Ljusne-Vallvik fömtsättningar för de flesta typer av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplanering­en. Även Fredriksskans i Gävle kommun och Idenor i Hudiksvalls kom­mun är tänkbara lägen för sådan industri. Dessa områden har dock enligt verket vissa begränsningar när del gäller lokaliseringsfömlsällningarna. I Fredriksskans gäller detta recipientförhållandena och i Idenor del korta avståndet till befintlig bebyggelse.

Överbefälhavaren framhåller att etablering av industri vid Norrlands­kusten främst bör ske inom områden med utbyggda hamnanläggningar o. d. Nya stora industriområden skulle förändra förutsättningarna för kust­försvaret. Detaljplaneläggning av nytt område bör enligt överbefälhavaren föregås av samråd med de militära myndigheterna.

Länsslyrelsen framhåller i sitt kompletterande yttrande att man delar planverkets uppfattning om behovet av en fortsatt utvärdering av föreslag­na industrilägen.

En ergiförsörjn ing

Länsstyrelsen påpekar alt det inom länet finns fyra platser som av Cen­lrala driflledningen har angetts som huvudlägen för ulbyggnad av kraftin­dustri. Dessa är Orarna och Lindön i Gävle kommun samt Sunnäs och Vallvik i Söderhamns kommun. Den naturinvenlering som har genomförts i länet visar atl del finns starka naturvårdsinlressen på ön Orarna. Orarna

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

252

bör därför enligt länsstyrelsen inte längre betraktas som huvudläge.

Vägar

Den i vägförvallningens långtidsplan redovisade sträckningen av väg E 4 vid Hudiksvall berör enligt länsstyrelsen områden av inlresse för jord­bruket och kulturminnesvården. I vägförvallningens behovsinventering finns vidare två slörre vägprojekt i Sandvikens och Söderhamns kommu­ner som kan komma att medföra konflikter med jordbmkets och kultur­minnesvårdens intressen. Del är enligt länsslyrelsen angelägel alt de pla­nerade vägsträckningama studeras i den fortsatta översiktliga markan­vändningsplaneringen i berörda kommuner.

Flygplatser

Ulredningar om alt bygga ut allmänflygfält pågår enligt länsslyrelsen i Ljusdals, Ovanåkers och Hudiksvalls kommuner. En utbyggnad av flyg­platserna i Ljusdals och Ovanåkers kommuner skulle komma att beröra områden av riksintresse. Enligt länsstyrelsens bedömning innebär detta dock inte några allvariiga konflikter.

6.21 Västernorrlands län

Redovisat material

1 samtliga sju kommuner i Västernorrlands län antog kommunfullmäkti­ge under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer av­sägs bli fullföQda i den kommunala markanvändningsplaneringen och ge­nom andra åtgärder. Regeringen log ställning lill programmen genom be­slul län för län under våren 1975. För Västernorrlands län fattades beslul den 13 mars 1975.

Samtliga kommuner i Västernorrlands län har redovisat sitt arbete under planeringsskedet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

Av fullmäktige anlagen kommunomfattande markdisposilionsplan har redovisats av Ange kommun.

I Västemorriands län omfattas kusten samt Ljungans, Indalsälvens och Ångermanälvens dalgångar av den fysiska riksplaneringens geografiska .riktlinjer. Kusten från Ångermanälvens utlopp till Köpmanholmen har där­vid betecknats som obruten kust, medan kuststräckan söder om Ånger­manälvens utlopp resp. norr om Köpmanholmen har betecknats som övrig kust. Länet berörs även av det primära rekreationsområdet Höga Kusten, vilket förutom den obrutna kusten även omfattar en del av länets kust norr om Köpmanholmen. Markdispositionsplaner har inte redovisats särskilt

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

253

för dessa områden.

För Höga Kusten har utrednings- och planeringsarbete bedrivits av en kommitté. Höga Kusten-kommittén, bestående av representanter för be­rörda kommuner och länsslyrelsen. En huvudrapport redovisades av kom­mittén år 1974. Ömsköldsviks kommun har redovisat en av kommunfull­mäktige behandlad lägesrapport om det planeringsarbete som kommunen har bedrivit efter år 1974.

Örnsköldsviks kommun har vidare redovisat program för områdesplane­ring av kommunens hela kustområde samt centralort.

Av fullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kommunerna har vidtagit eller avser att vidta för att genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnals av sex av länets sju kommuner. Härnö­sands kommun har redovisat en av kommunstyrelsen godkänd åtgärdsre­dovisning.

Länsstyrelsen i Väslernorrlands län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningama samt i yttrande till ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under plane­ringsskedet. Preliminärt sammanfallande yttrande har avgetts av länssty­relsen den 26 augusti 1977. Detla har tillsammans med länsstyrelsens övri­ga redovisning sänts för yllrande lill landstinget och kommunerna. Slutligt sammanfattande yttrande har avgetts av länsstyrelsen den 4 november 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats en särskild redovisning av stu­dier av industrilägen vid Norrlandskusten som har ulförts enligt överens­kommelse med bostadsdepartementet samt en av länsslyrelsen och lands­antikvarien utarbetad rapport om kulturminnesvårdens riksintressen i lä­net. Vidare har bifogats yttranden från vägförvaltningen, fiskeriintenden­ten i Nedre norra distriktet, fiskenämnden, länsstyrelsen i Gävleborgs län samt från Örnsköldsviks, Kramfors, Timrå och Hämösands kommuner.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.).

Kommunerna har beretls tillfälle all komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle atl komma in med synpunkter på verkens yttranden. I Västernorrlands län har synpunkter lämnals av länsstyrelsen och Örnsköldsviks kommun.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedels ulfall

Länsstyrelsen konstaterar alt planeringsskedet har inneburit atl den kommunala översiktsplaneringen har intensifierats främst för de områden

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

254

som berörs av riksintressen. Trots detla har inte den åsyftade planeringen hell genomförts, t. ex. vad gäller områdesplanering. Sådan planering kom­mer enligt länsstyrelsens bedömning all kräva avsevärd tid. Länsslyrelsen har därför föreslagit en prioritering av de fortsatta planeringsinsatsema. Behovet av förstärkta resurser för all planeringen skall kunna genomföras understryks av länsstyrelsen.

Planeringen på alla nivåer ger enligt länsslyrelsen utlryck för en stor medvetenhet om frågor som berörs i riksplaneringen, vilkel bör ge långsik­liga resultat.

Länsslyrelsen påpekar att andra planeringsformer, bl. a. regionalpolitisk planering och trafikplanering, delvis har samordnats med olika utredningar inom ramen för den fysiska riksplaneringen. Det gäller bl.a. den studie som har genomförts av länkbara industrilägen, i vilken även regionalpoli­liska aspekter har beaktats saml Höga Kusten-utredningen, som har sam­ordnats med såväl sysselsättningsplaneringen som trafikplaneringen.

Höga Kusten

Länsslyrelsen konstaterar att man i Höga Kusten-utredningen har konkre­tiserat målsättningarna för naturvård och friluftsliv saml turistisk utveck­ling i kustområdet. Huvuddelen av de mest angelägna naturvårdsförord­nandena har genomförts. Medel har också salsals på alt utveckla Höga Kusten till etl lättillgängligt och attraktivt rekreationsområde. Utveckling­en har emeilerlid enligt länsslyrelsen varit mindre gynnsam vad beträffar logikapaciteten. Staten bör ta slörre del av det ekonomiska ansvaret för tu­rismens utveckling inom Höga Kusten-området.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de obrutna kustområdena redovisas i avsnitt 4.1. Beträffande Västernorrlands län an­förs därutöver följande.

Länsslyrelsen.och planverket framhåller alt man i planeringen för kust­området har haft enjeslriktiv syn på frågan om ytleriigare fritidsbebyggel­se. Della stämmer överens med statsmakternas intentioner för markan­vändningen inom området.

Naturvårdsverket konstaterar att markanvändningsplanering har utförts endasl i begränsad omfattning vid kusterna. En sådan planering är särskilt viktig inom bl. a. Höga Kusten-området.

Övrig kust

Länsstyrelsen anger atl Härnösands, Sundsvalls och Timrå kommuner har påbörjat områdesplanering för kustområdena. Örnsköldsviks kommun avser alt upprätta områdesplaner för sin del av del s. k. övriga kustområ­det.

Enligt länsstyrelsen är det med hänsyn till genomförandet av den fysiska riksplaneringen angelägel alt utredningsarbete och områdesplanering i första hand genomförs för vissa delar av kustområdet. Kommunerna bör

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

255

enligt länsstyrelsen eftersträva atl genomföra en sådan planering inom en treårsperiod.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de övriga kustområdena redovisas i avsnitt 4.3.

Älvdalar

Länsstyrelsen anger att den påbörjade Indalenulredningen syftar till all utveckla mål för naturvård, kulturminnesvård och rekreation i områ­det. Liknande utredningar förutses för Ångermanälvens och Ljungans dal­gångar.

Länsslyrelsen konstaterar alt huvudälvarna, dvs. Ljungan, Indalsälven och Ångermanälven, är delvis hårt reglerade och alt flera av länets utbygg­nadsprojekl berör Ljungan. Länsstyrelsen framhåller bl.a. atl Haverö strömmar och nedersta Ljungan rymmer stora värden för naturvården och friluftslivet. Även Gideälven har slorl bevarandevärde, bl.a. genom sin lättillgänglighet. Älven har också de enda återstående forsarna av fallka­raktär i länet. Enligt länsstyrelsens mening kan vattenkraftutbyggnad i tät­ortsnära områden vid Viforsen (Ljungan) i Sundsvalls kommun spoliera områden med stort rekrealionsvärde. Sådana älvsträckor bör i största möj­liga omfattning bevaras outbyggda. Liknande synpunkter framförs av planverket.

Fiskeriintendenten i Nedre norra distriktet anser att man i kommun- och länsplanering tidigt bör redovisa sin ståndpunkt belräffande de oulbyggda strömsträckorna i länets älvar. Del är enligt fiskeriintendenten väsentligl att även de mindre vattendragen las med i bedömningen, efiersom vatten­kraftutbyggnad kan länkas bli attraktiv även där.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom älvdalarna redovisas i avsnitt 4.5. Beträffande Västernorrlands län anförs därutöver föQande.

Planverket anser atl markanvändningsplaneringen bör fullföQas för Ljungans och Indalsälvens dalgångar, för vilka bebyggelsetrycket och anspråken från friluftslivet och naturvården är betydande. Belräffande Ångermanälven bör redovisningen av markanvändningen kunna ske i för­enklad form inom de delar av älvdalen där bebyggelsetrycket är lågl och pågående markanvändning kan komma all beslå under överblickbar tid. Inom områden med mer betydande bebyggelseutveckling, där även mot­stående intressen föreligger, bör dock markanvändningsplanering genom­föras.

Jordbruk

Länsstyrelsen och lantbruksnämnden påpekar atl de mesl konkreta ställningstagandena vad gäller hushållning med jordbruksmarken kommer till utlryck i den pågående områdesplaneringen. Möjligheterna och former­na för alt beakla jordbrukets intressen tidigt i planeringsarbetet har för-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

256

bättrats. Länsstyrelsen och lantbruksnämnden understryker betydelsen av att olika utbyggnadsalternativ utarbetas och analyseras i den fortsatta om­rådesplaneringen. Lanlbruksslyrelsen anser att en markanvändningspla­nering av del slag som bedrivs i Sundsvalls kommun är elt bra exempel på hur markresursfrågorna kan beaklas vid översiktlig planering av bebyggel­seutvecklingen.

Den minskade nedläggningstakten i jordbruket har enligt länsslyrelsen förbättrat förutsättningarna för landskapsvård i odlingsbygd.

Skogsbruk

Enligt länsstyrelsen har kommunema i flera fall berört problem inom skogsbruket. Kommunema saknar emellertid medel alt konkret behandla skogsbruksfrågorna i sin planering.

Olika bevarandeinlressen borde enligt länsstyrelsen kunna tillgodoses genom tillämpning av 1 § skogsvårdslagen. Länsstyrelsen framhåller även möjligheterna till ökad samordning genom att olika bevarandeaspekter be­aktas redan i skogsbrukets produktionsplanering. Inom vissa av de större förelagen i länet pågår försök i denna riktning.

Länsstyrelsen anser att vissa för länet generella problem, bl. a. inplante­ringen av främmande trädslag, kan behöva belysas i ett mer långsiktigt tidsperspektiv. Länsstyrelsen framhåller vidare behovet av att skydda vis­sa urskogar i länet.

För atl kunna bedöma riskema för långsiktiga effekter av det modema skogsbruket är del enligt länsstyrelsen angeläget att referensområden av­sätts för att möjliggöra jämförande studier i framliden.

Fiske

Fiskels intressen har enligt länsstyrelsen behandlats i liten omfattning i del kommunala planeringsarbetet. De miljövårdsplaner som flera kust­kommuner har redovisat berör inte de negativa effekterna på fisket av vis­sa mlQöstörande verksamheter. Det gäller främst cellulosaindustrin, val-tenkraftindustrin, kommunala avlopp och deponeringsanläggningar samt föroreningar från jord- och skogsbruket. Liknande synpunkter framförs av fiskeriintendenten som dessutom anser att del krävs en detaQerad redovis­ning för inlandet av sådana vatten som är skyddsvärda för fritidsfisket.

Fiskels intressen har enligt fiskeristyrelsen inte tillgodosetts i den kom­munala planeringen. Samtliga länets kommuner, som alla berörs av fiskets viktigaste intresseområden, bör i del fortsatta arbetet redovisa hur man av­ser att säkerställa dessa områden. Styrelsen anser att behovet av skydd för de få opåverkade vattendrag och strömsträckor som finns kvar bör beak­tas.

Rennäringen

Länsstyrelsen anger att Sollefteå kommun har uppmärksammat rennä-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

257

ringens markanspråk. Ömsköldsviks kommun har däremot inte gjort nå­gon särskild redovisning av rennäringens intresseområden i kommunöver­siklen.

Örnsköldsviks kommun påpekar att kommunen har fått underlagsmate­rial för rennäringen så sent all näringens markintressen inte har kunnal be­aklas i kommunöversikten. Kommunen uppger att renskötselns intressen skall beaktas i samband med revidering av kommunöversikten.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Elt angeläget invenleringsarbete har enligt länsstyrelsen de senasle åren bromsat upp genomförandel av planerade nalurvårdsförordnanden. En­dasl ca en tredjedel av dessa, främst inom Höga Kusten, har kunnat ge­nomföras. Länsslyrelsen påpekar alt säkerställandearbetet med nuvaran­de resurser kommer alt la avsevärd lid i anspråk. För alt t. v. få elt lill­fredsslällande skydd för kustområdet och älvdalarna har länsstyrelsen för­ordnat om samrådsskyldighet enligt 20 § naturvårdslagen. Den direkla kontakten mellan naturvårdsmyndigheten och skogsägarna är enligt läns­styrelsens bedömning ell effektivt sätl atl hävda nalurvårdshänsynen i skogsbruket.

Nalurreservalsförordnanden övervägs av länsstyrelsen f.n. endasl för två områden, Skuleskogen och Jämtgaveln, vilka är av vildmarkskaraktär och dessutom har speciella bevarandevärden. I bägge fallen är del i första hand skogsbrukel som slår i konflikt med naturvårdens och friluftslivets intressen.

Länsstyrelsen framhåller atl endast elt fåtal av kulturminnesvårdens områden av riksintresse har getts ett visst skydd. Kunskapema om kullur­minnen är olillfredsställande. Inventerings- och utredningsbehovet är myckel omfattande. Det fortsalla arbetet bör enligt länsslyrelsen syfta till kommuntäckande kulturhistoriska utredningar som underlag för kultur­vårdsprogram. För de tre s. k. större områdena av intresse för kulturmin­nesvården i länet bör enligt länsslyrelsen översiktliga inventeringar ge­nomföras. Inom områden med naturvårdsförordnanden behövs ofta kom­plettering av skyddsföreskrifter av hänsyn till kulturminnesvården.

Länsstyrelsen anser all del krävs förstärkta resurser bl. a. för att man inom rimlig lid skall kunna säkerställa natur- och kulturminnesvårdens riksintressen.

Enligt naturvårdsverket är del angelägel atl den pågående urskogsinven-leringen fullföljs. På grundval av denna samt befintligt inventeringsmate­rial bör snarast en nalurvårdsplan för länet upprätias. Verket förordar att länsstyrelsen i del fortsatta arbetet riktar insatserna mot i första hand de riksinlressanla områdena samt värdefulla myr- och urskogsområden.

Riksantikvarieämbetet framhåller atl det bl. a. i Västemorriands län finns stora brister i inventeringsmaterialel rörande kulturminnesvården.

17    Riksdagen 1978179. I saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

258

Fritidsbebyggelse

Länsslyrelsen konstaterar alt antalet fritidshus i länet vid årsskiftet 1975/76 uppgick lill ca 22000. Ökningen under perioden 1970-1975 var 3 500 fritidshus.

Kommunema har enligt länsstyrelsen svarat mot intentionerna i den fy­siska riksplaneringen vad gäller behandlingen av fritidsbebyggelsefrågor inom de områden i länet som berörs av geografiska riktlinjer. Friluftslivels intressen prioriteras enligt länsslyrelsen i större utsträckning än lidigare framför enskild fritidsbebyggelse inom dessa områden.

Länsstyrelsen framhåller alt samtliga kommuner i länet har redovisat områden för lokalisering av fritidsbebyggelse. Dessa områden är främst belägna utanför områden med starka bevarandeintressen. Länsslyrelsen understryker viklen av att planinlentionerna beträffande fritidsbebyggel­sen föQs upp i det kommunala genomförandet, eftersom stora delar av den kust- och sjönära marken intill de större lälortema redan har tagits i an­språk för fritidsbebyggelse. Det finns enligt länsstyrelsen behov av andra fritidsboendeformer, vilket kommunema avser atl beakta i sin planering.

Länsstyrelsen anser sig inte kunna göra en prognos över fritidsbebyggel-seulvecklingen, men framhåller att det redovisade materialet tyder på atl lokaliseringen av fritidsbebyggelse i slörre utsträckning kommer att ske på längre avstånd från kusten och de slörre lälortema.

Industri

Länsstyrelsen och kommunema har i en särskild studie angett vissa lä­gen för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen (FRP-industri). Länsstyrelsen anser att ytleriigare faktaunderlag om induslrilä­gena behöver tas fram. Vidare är det angeläget alt planema på etablering och utveckling av de aktuella industribranscherna konkretiseras så all elt fastare underlag erhålls för eventuella markreservalioner i de angivna in­dustrilägena.

Frågor om atl sanera miQön i nedlagda industriområden bör enligt läns­slyrelsen behandlas från såväl tekniska som ekonomiska och administrati­va synpunkter. Länsstyrelsen framhåller atl en diskussion pågår inom länets kommuner i syfte att åstadkomma en bättre omgivningshygien i de bostadsområden som planeras nära industrierna i industriorterna.

Länsstyrelsen anför atl antalet nya lägen för FRP-industri bör begrän­sas. För många lägen kan bl.a. onödigtvis hindra annan markanvändning. Länsstyrelsen anser alt beslut bör fattas om vilka industriområden som bör planeras vidare för FRP-industri. En sammanfattning av de tunga in­dustribranschemas utveckling i olika regioner skulle enligt länsstyrelsen vara elt värdefullt underlag för den fysiska och regionalekonomiska plane­ringen.

Också planverket anser att en närmare analys bör göras av de induslrilä­gen vid Norrlands- och norra Svealandskusten vilka har pekats ut av kom-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

259

muner och länsstyrelser. Analysen bör syfta till att klarlägga var fortsatta planerings- och utbyggnadsinsatser är önskvärda. Naturvårdsverket in­stämmer i stort i länsstyrelsens bedömning av de studerade industrilägena.

Överbefälhavaren framhåller att etablering av industri vid Norrlands­kusten främst bör ske inom områden med utbyggda hamnanläggningar o. d. Nya slora industriområden skulle förändra förutsällningarna för kust­försvaret. Delaljplaneläggning av etl nytt område bör enligt överbefälhava­ren föregås av samråd med de militära myndighetema.

Örnsköldsviks kommun anför atl endast elt fåtal lägen för etablering av mlQöstörande industri bör anges och alt arbele med områdes- och miQö-vårdsutredning m.m. bör koncentreras till de utpekade lägena. Kommu­nen anser att länsslyrelsen och centrala myndigheter bör göra ansträng­ningar för att realisera planerna på en industriutbyggnad i Husum.

Energiförsörjning

Flera planerade kraftledningar berör enligt länsstyrelsen områden med geografiska riktlinjer eller andra riksintressanta områden. Länsstyrelsen anser med tanke på kraftledningamas anspråk på skogsmark all det är angeläget att framtida utbyggnader och ombyggnader av ledningsnätet samordnas. Ur markhushållningssynpunkt bör i största möjliga utsträck­ning ianspråktagande av mark för ledningsgator minskas.

Länsstyrelsen konstaterar att anläggningar för kraftförsörjning i regel in­te har behandlats i det kommunala materialet.

Naturvårdsverket framhåller alt utbyggnad av kraftledningar även inne­bär problem från nalurvårdssynpunkl och rekommenderar att länsstyrel­sen tar initiativ till ell mer ingående samarbete med kraflföretagen.

Flygplatser

Länsstyrelsen påpekar atl länets topografiska förhållanden medför att det är svårt alt finna lämpliga områden för en slörre flygplats i de centrala delarna av länet. Etl område norr om Sundsvallsbuklen vid Söråker har aktualiserats som lämpligt för en sådan flygplats. Området är dessutom lämpat för bebyggelse. Del är enligt länsstyrelsen önskvärt all de centrala myndigheterna tar ställning lill behovet av markreservation på lång sikl för en slörre flygplats i mellersta Norrland.

Luftfartsverket konstaterar alt länsstyrelsen har aktualiserat frågan om markreservalion för en framtida ersättningsflygplats på gmnd av vissa bul­lerproblem vid Sundsvall/Härnösands flygplats. Den befintiiga flygplatsen är en knutpunkt i det norrländska flygplatssystemet och nuvarande ban­längd kan accepteras även i framtiden. Verket anser inte att markreserva­tion för en framtida länsflygplals behöver göras.

Försvar Länsstyrelsen understryker försvarets regionalpolitiska betydelse och

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

260

anser all försvarets markbehov bör tillgodoses på elt tillfredsställande sätt. De flesta kommuner har enligt länsslyrelsen uppmärksammat behovel av hänsyn till försvarets markbehov. Förutsättningama atl finna former för samutnylQande av mark för militär användning och friluftsliv har förbätt­rats.

Dessa möjligheter bör enligt länsslyrelsen främsl tas lill vara kring Sol­lefteå och Hämösands tätorter samt i kustområdet i Timrå kommun.

6.22 Jämtlands län Redovisat material

I samtliga åtta kommuner i Jämtlands län antog kommunfullmäktige un­der år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen log ställning till programmen genom beslut län för län under våren 1975. För Jämtlands län fattades beslut den 20 mars 1975.

Samtliga kommuner i Jämtlands län har redovisat sitt arbele under pla­neringsskedet med att fullfölja riktlinjema för hushållning med mark och vallen. Redovisningama har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikler.

Av fullmäktige antagna kommunomfattande markdispositionsplaner har redovisats av Åre och Östersunds kommuner.

1 Jämtlands län omfattas fjällområdena. Storsjöbygden saml Indalsäl­vens, Ljungans och Ljusnans dalgångar av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Länet berörs även av de primära rekreationsområ­dena Härjedalsfjällen och Åre.

Markdispositionsplaner har redovisats för områden med geografiska riktlinjer, med undantag för Indalsälvens dalgång inom Ragunda kommun och Storsjöbygden inom Krokoms kommun. Någon särskild redovisning av planeringsarbetet inom de primära rekreationsområdena har inte läm­nals.

Områdesplaner som har antagils av kommunfullmäktige har redovisats för etl område i Ås i Krokoms kommun och för området mellan Östersund och Brunflo i Östersunds kommun.

Av fullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kommunerna har vidtagit eller avser all vidta för all genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnats av sex av länels åtta kommuner. Krokoms kommun har lämnat en ålgärdsredovisning som har godkänts av kom­munstyrelsen. Östersunds kommun har redovisat etl av byggnadsnämnden godkänt åtgärdsprogram.

Bräcke kommun har förutom ålgärdsredovisning också redovisat etl av

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

261

fullmäktige antaget åtgärds program för Gimåområdel.

Länsstyrelsen i Jämtlands län har ställt samman och utvärderat de kom­munala redovisningarna samt i yttrande till ämbetsverken och regeringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under planeringsske­det. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetls av länsstyrelsen den 16 september 1977. Detta har tillsammans med länsstyrelsens övriga redo­visning sänts för yttrande lill landstinget och för kännedom lill kommuner­na. Slutligt sammanfallande yttrande har avgelts av länsslyrelsen den 24 oktober 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogals en förteckning över regionala utredningar. Vidare har bifogats yllranden från landstinget, försvarsområ-desbefälhavären för Jämtlands försvarsområde, vägförvaltningen, länsan­tikvarien, lantbruksnämnden och skogsvårdssiyrelsen.

Yllranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.).

Kommunerna har beretls tillfälle alt komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbets­verkens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle att komma in med synpunkter pä verkens yttranden. I Jämtlands län har synpunkter lämnats av länsslyrelsen och Åre kommun.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets utfaU

Den fysiska riksplaneringens riktlinjer har enligt länsslyrelsen fört med sig all den översiktliga planeringen i länet har tagit elt stort steg framåt, även om stora och betydelsefulla arbetsuppgifter kvarstår. Riksplanearbe­tel har ökat insikten om planeringsbehoven, fäst uppmärksamhet på vä­sentliga frågor som bör behandlas i planeringen och utvecklat metoder för hantering av planfrågorna.

Stymingen av arbetet från departement och ämbetsverk har emellertid enligt länsstyrelsen i vissa fall inneburit att områden i länet har behandlats för vilka kommunema inte Har varil mogna för ställningstaganden. Det gäl­ler framför alll delar av områdena med geografiska riktlinjer för vilka sam­lade ställningstaganden till den framtida markanvändningen därför har bli­vit svagt underbyggda.

Det är enligt länsslyrelsen angeläget att de gynnsamma förutsättningar för översiktlig planering som har skapats genom det ulförda arbetet under planeringsskedet tas till vara, bl. a. genom att del fortsatta planeringsarbe­tet inriktas på att utveckla kommunöversiklerna och områdesplaneringen samt i övrigt koncentreras till de mest akuta planeringsproblemen.

Länsslyrelsen framhåller atl det är angeläget atl den fysiska riksplane-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

262

ringen, den regionalpolitiska planeringen och den regionala trafikplane­ringen samordnas. Förutsättningarna för samordning har emellertid varit mindre gynnsamma. Enligt länsstyrelsen är kommunöversikler och kom­munomfattande markdispositionsplaner de fysiska planinstrument som lämpar sig bäst för samordning av olika planeringsformer på kommunal och regional nivå. Kommunema tycks emellertid ännu inte vara beredda att ta ställning till strukturfrågorna och markanvändningen på elt sådant säll all bättre samordning mellan de olika planeringsformema uppnås. Länsstyrelsen anger att den har tagit initiativ till olika utredningar som på sikt möjliggör en bättre samordning. Som exempel nämns ulredningen om förutsättningar för turismens utveckling i länet (TUR-75) samt utredningar om jord- och skogsbrukel som utgör ett led i den fortsatta regionalpoliliska planeringen.

Fjällområdena

Länsstyrelsen anser atl det finns betydande problem med atl vidmakt­hålla de obrutna Qällområdenas vildmarkskaraktär. Ett exempel härpå är upprustnings- och utbyggnadsplanema inom och i anslutning till Sylarna -Helagsområdel. De obrutna Qällområdena har olika karaklär och del finns stora skillnader mellan dem vad gäller åtkomlighet och påverkan från när­liggande anläggningar för Qällturism. Länsstyrelsen anser därför att de obrutna områdena måste analyseras och behandlas var för sig och atl varje områdes struktur och förhållande till omgivningen bör utredas i någon form av plan. Vid utformning av bestämmelser för resp. område bör effek-lema på sysselsättningen särskilt uppmärksammas.

Slalsmaklemas beslut atl ange särskilda s. k. primära rekreationsområ­den får enligt länsstyrelsen ses som ett nationellt anspråk på alt få utnytQa dessa områden för etl varierat utbud av rekreationsmöjligheter för hela landets befolkning. Urvalet av områden kännetecknas inte endasl av om­rådenas förutsättningar för friluftsliv utan även av deras karaktär i fråga om natur och landskap, befolkningens livsbetingelser samt mlQöförhållan­den, kulturtraditioner osv. Riktlinjema för de primära rekreationsområde­na bör uppfattas som ett skydd för områdenas särart. De bör ge underlag för bedömning av vad som är ett ändamålsenligt nylQande av områdena för bl. a. rekreation och turism. Det kan enligt länsslyrelsen föreligga risk för atl områdena uppfattas som tillgängliga för en utbyggnad av turismen på ett sätt som innebär atl områdenas särart går förlorad. Risken förstärks av benägenheten att försöka dra kortsiktiga fördelar av en snabb och omfat­tande utbyggnad inom områdena. Del är därför enligt länsslyrelsen angelä­gel att betona atl del nationella intresset alt utnylQa områdena för rekrea­tion vägs mot kravet på en god hushållning med mark och vallen enligt den fysiska riksplaneringens övriga riktlinjer.

Planeringen av de primära rekreationsområdena förutsätts bli utförd av kommunerna. Det finns emellertid enligt länsstyrelsen, mot bakgrund av

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

263

det starka riksintresset, skäl atl överväga hur den kommunala planeringen kan stödjas så atl en hög ambitionsnivå upprätthålls när det gäller atl ta till­vara områdenas särart och naturresurser samt atl tillgodose rekreations-intresset.

Länsslyrelsen framhåller att stora förhoppningar knyts till utvecklingen av fritidsbebyggelse och turism och lill alt effektema härav huvudsakligen skall vara positiva för den berörda bygden och kommunen, t.ex. genom ökad sysselsättning, förbättrat serviceunderlag samt bättre vägar och kom­munikationer. Exploateringsförelagens volym och inriktning styrs emel­lertid enligi länsstyrelsen mer av de ekonomiska och andra krav som verk­samheten ställer, än av de anspråk på stimulans som finns i bygden och de förutsättningar som denna erbjuder. Den ursprungliga bygden får Qäna som lockbete för alt därefter bli helt underordnad den nya verksamhelen. Effekterna av en sådan utveckling kan enligt länsslyrelsen vara starkt ne­gativa för lokalbefolkningens fysiska och sociala miQö, för kommunens ekonomi och administration och även strida mol den fysiska riksplanering­ens ambitioner beträffande natur- och kulturminnesvård, friluftsliv m. m.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom Qällen redo­visas i avsnitt 4.4. Belräffande Jämtiands län anförs därutöver föQande.

Planverket konstaterar atl översiktliga markdispositionsplaner har redo­visats för hela Qällområdet i Jämtlands län. Den planerings- och utred­ningsverksamhet som har bedrivits av länsstyrelsen i Jämtlands län utgör enligt planverket en god grund för kommunernas fortsatta arbete.

I de södra Qällänen torde enligt verket samarbete över länsgränsen er­fordras i syfte att nå samordnade bedömningar. Berörda komuner bör ges fortsatt statligt ekonomiskt stöd för planeringen. Planverket är berett alt samråda med länsstyrelser och kommuner om målsättningar m. m. för ar­betet samt i mån av resurser även delta i arbetet.

Planverket anser i likhet med länsstyrelsen atl exploaleringsverksamhe-ten för fritidsbebyggelse har varit ell av kommunernas största planerings­problem under senare år. 1 vissa fall har fritidsbebyggelse- och turistorter med en kapacitet av över 10000 bäddar planerats. Som exempel nämner verkel de ursprungliga planerna för Klövsjö-Vemdalen och Lofsdalen i Härjedalens kommun.

Verket anser allmänt att den snabba tillväxten av fritidsbebyggelse i söd­ra Qällområdet inte stämmer överens med riktlinjerna för den fysiska riks­planeringen. Flera kommuner har anfört sysselsältningspoliliska skäl för omfattande utbyggnad av fritidsbebyggelse. Verket bedömer att enskild fritidsbebyggelse inte har ett sådant samhällsekonomiskt värde som kan motivera att värdefulla'naturresurser får tas i anspråk. Det ekonomiska ut­bytet för kommunema av sådan bebyggelse blir enligt verket dessutom kortsiktigt samtidigt som områdenas värde för turism och friluftsliv mins­kar.

Vissa större aktuella exploaleringsprojekl torde enligt planverket vara

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

264

svåra alt bedöma beträffande bl.a. deras inverkan på naturen. I vissa fall kan även störningar på de areella näringarna uppslå. För atl man skall kun­na konlrollera utvecklingen och bevara handlingsfriheten bör enligt verkel större exploateringsföretag utföras i etapper med möjlighel atl efter utvär­dering avbryta vidare utbyggnad. Till dessa etapper bör utbyggnad av in­frastruktur och service kopplas. Planverket hänvisar lill sitt yttrande över tidigare förslag lill områdesplaner för utbyggnad i Klövsjö-Vemdalen och Lofsdalen där verkel har föreslagit en sådan elappindelning kombinerad med en minskning av exploateringarnas totala omfattning.

Enligt naturvårdsverkets bedömning kan de slora svårigheterna i del södra Qällområdet inte lösas på annal sätl än genom all en översiktlig om­rådesplanering som grundas på bl.a. naturinvenleringar snarasl kommer till stånd för resp. kommuners Qällområden. I avvaktan på atl områdespla­nerna färdigställs bör detaQplaner för fritidsbebyggelse inte anlas eller fast­ställas.

Riksanlikvarieänibeiel framhåller atl kulturminnesvårdens kunskapsun­derlag i Qällområdena är utomordentligt bristfälligt. Direkta konflikter med kulturminnesvården har därför noterats endast i samband med ulbyggnad av fritidsbebyggelse i det södra Qällområdet, framför alll i Jämtlands län. Ämbetet anser t. ex. alt även del omarbetade förslagel lill områdesplan för Klövsjö-Vemdalen innebär sådana konflikter med kulturminnesvårdens intressen all del inte kan godtas.

Länsslyrelsen framhåller med anledning av verkens yllranden alt beho­vet av resurser och styrmedel är slorl om man skall kunna möta exploate­ringsönskemålen och genomföra planeringen inom Qällområdet på avselt sätt. Det är enligt länsstyrelsen brislen på resurser och styrmedel och inte bristande viQa hos kommunerna som inger oro för utvecklingen. Den fysis­ka riksplaneringen har medfört alt inställningen till exploatering för fritids­bebyggelse har förändrats. Della kan i sin lur enligt länsstyrelsen leda lill en förändring av fritidsbebyggelsens utveckling.

Länsstyrelsen anger att frågan om planeringsprogram för fortsatt plane­ring i bl. a. vissa delar av Qällområdet utreds inom länsstyrelsen av en sär­skild arbetsgrupp. Länsslyrelsen ifrågasätter lantmäteriverkets redovis­ning av antalet obebyggda tomter för fritidsbebyggelse. Verkels uppgifter tycks enligt länsstyrelsens bedömning betydligt överskrida del verkliga an­talet obebyggda tomter.

Frilidsboendeanläggningar för uthyrning bör enligt länsslyrelsen stödjas i Qällområdet eftersom vistelsetiden i Qällen i regel är kort för varje hus­håll, ofta högst en vecka.

Länsstyrelsen förutsätter att naturvårdsverkets förslag om områdespla­nering inte avser helläckande områdesplaner, vilkel enligt länsslyrelsen skulle vara orealistiskt. Med tanke på de primära rekreationsområdenas grova avgränsning förefaller verkets anspråk på hur de skall behandlas va­ra alltför onyanserade. Exempelvis skulle verkels krav innebära alt ingen

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

265

ytterligare enskild fritidsbebyggelse får tillåtas inom Åre kommun i avvak­tan på sådan områdesplanering. Det torde enligt länsslyrelsen allmänt sett vara svårt alt påvisa alt en detaQplan för fritidsbebyggelse så uppenbart strider mot de hittills tämligen opreciserade riktlinjema i den fysiska riks­planeringen atl fastslällelse måste vägras.

Åre kommun anser atl planverkels synpunkter på fritidsbebyggelse i Qällområdena är betydelsefulla och atl de bör Qäna som underlag för den fortsatta planeringen.

Storsjöbygden

Del utredningsarbete belräffande Storsjöbygden som har genomförts av en kommitté med representanter för de berörda kommunerna ger enligt länsslyrelsen god ledning för all säkerställa riksintressena. Ulredningen har belyst naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen samt förutsättningarna för fritidsbebyggelse och turism. Kommitléns för­slag innehåller elt antal områden där tät fritidsbebyggelse bedöms kunna få komma till stånd. Områdena innehåller ofta betydande värden för frilufts­liv och turism. Kommunerna har enligt länsstyrelsen i allt väsentligt anslu­tit sig lill kommitténs förslag i sina planer.

Tätortsutvecklingen har dock enligt länsstyrelsen behandlats summa­riskt i utredningen. Den fortsatta planeringen i främsl Östersunds och Krokoms kommuner bör därför bl. a. behandla frågor om lätortsutveckling och bebyggelsemönster. Länsstyrelsen konstaterar alt planeringen inom Östersund-Krokomområdel är inriktad på att man skall ta slor hänsyn till jordbrukels intressen trots atl sådan hänsyn kan leda till etl myckel splitt­rat bosättningsmönster.

Länsslyrelsen framhåller alt viktiga struklurpåverkande ålgärder disku­teras och planeras i Storsjöbygden, t. ex. atl ersälta färjförbindelser med broar och att flytta den civila flygstalionen på Frösön med åtföQande för­ändringar i vägsystem och kommunikationsmöjligheter. Sådana åtgärder kan få stor belydelse för bygdens utveckling. Länsstyrelsen anser alt det är angeläget atl Slorsjöbygden som helhet ägnas särskild uppmärksamhet i den fortsatta fysiska planeringen och i övrig regional utvecklingsplanering. Bevakningen av riksintressena bör i huvudsak kunna ske på regional nivå.

Planverket anser att det utredningsmaterial för Slorsjöbygden som den inlerkommunala kommittén har utarbetat är myckel värdefullt. Det är angeläget att fortsätta arbetet med all belysa utvecklingen i Krokom-Östersundsområdet saml arbetet med markanvändningsplanering för om­rådet mellan Krokom och Östersund. De större områden för rekreation och fritidsbebyggelse som har föreslagils av kommittén bör enligt planver­ket disponeras så atl strandområdena förblir tillgängliga för allmänheten. Förutsättningama för anläggningar för friluftsliv bör undersökas ytteriiga­re och mark reserveras för sådana anläggningar.

För ett stort antal områden inom Storsjöbygden har förordnanden enligt

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

266

naturvårdslagen föreslagits. Med tanke på de knappa resurser som finns för säkerställande bör enligt nalurvårdsverket en prioritering ske som visar vilka områden som i första hand bör skyddas.

Älvdalar

Länsstyrelsen konstaterar att berörda kommuner har vidtagit plane­ringsåtgärder för huvudälvamas dalgångar i den omfallning som har varit möjlig med tanke på den osäkerhet som råder om vattenkraftutbyggnad. Kraftförsörjningsanläggningarna med sina vattenmagasin har en betydan­de omfattning inom länet. Till bilden av påverkade vattenområden bör en­ligt länsstyrelsen läggas den förändring av naturmiQön som sker genom atl vallenfall försvinner och älvsträckor torrläggs.

Anläggningar för kraftförsörjning har enligt länsslyrelsen inte diskute­rats nämnvärt under planeringsskedet. Det har sannolikt atl göra med de särskilda utredningar som har haft uppdrag att klargöra förutsättningarna för ytleriigare kraftproduktion i Norrlandsälvarna. I Härjedalens kommun har emellertid en diskussion om konsekvenserna av olika utbyggnadsför­slag förts även under planeringsskedet. Länsslyrelsen konstaterar alt kom­munen tidigt klargjorde sin negativa inställning lill ytterligare kraflverksul-byggnader och regleringar av älvar. Kommunen har i sina planer försökt befästa de naturvårds-, friluftslivs- och kullurminnesvårdsintressen som finns inom aktuella områden.

Bergs, Bräcke och Östersunds kommuner behandlar enligt länsstyrelsen överhuvudtagel inte anläggningar för kraftförsörjning i sina planer. Ragun­da kommun vill enligt länsslyrelsen avvakta med en slutlig planering av Ammerån lills utbyggnadsfrågan har avgjorts. Liknande tendenser kan på­visas även hos andra kommuner. Krokoms kommun accepterar enligt länsstyrelsen en ulbyggnad av Granboforsen. Åre kommun avvisar be­stämt en ulbyggnad av Åreälven, Kviisleströmmen och Damman.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom älvdalarna redovisas i avsnitt 4.5. Beträffande Jämtlands län anförs därutöver föQan­de.

Planverket anser alt markanvändningsplaneringen bör fullföQas för Ljusnans, Ljungans och Indalsälvens dalgångar, där efterfrågan på mark för bebyggelse och anspråken från friluftslivet och naturvården är bety­dande. Utbyggnad av vattenkraft i tätortsnära områden kan enligt verket spoliera stora rekreativa värden. Älvsträckor inom sådana områden bör i största möjliga omfattning bevaras orörda.

Industriverket konstaterar att osäkerhet råder om ytterligare regleringar av vallendrag och kraflverksulbyggnader. Det krävs enligt industriverket beslut av stalsmakiema som underlag för del fortsatta planeringsarbetet i kommunerna.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

267

Jordbruk

Jordbrukets intressen har enligt länsstyrelsen ägnats stor uppmärksam­het under såväl den fysiska riksplaneringens programskede som dess pla­neringsskede. Flertalet primära intresseområden för jordbrukel omfallas av riktlinjer som i stort avvisar ny bebyggelse om den kan utgöra ett hinder för rationellt jordbruk.

Tätortsutbyggnad på jordbruksmark utgör enligt länsstyrelsen inte något stort problem i länet, med undantag för Östersunds kommun samt delar av Krokoms kommun. För vissa små tätorter, t. ex. Hammarstrand i Ragunda kommun, kan jordbruksmark behöva tas i anspråk av ekonomiska och funktionella skäl. Planeringen inom området mellan Östersund och Krokom är enligt länsslyrelsen inriktad på att man skall ta stor hänsyn till jordbrukets intressen.

Skogsbruk

Länsstyrelsen bedömer i likhet med skogsvårdsstyrelsen att orsaker lill konflikter mellan kommun och markägare om skogsbrukel bör kunna eli­mineras på etl tidigt stadium genom en direkt dialog mellan parterna. Länsstyrelsen anser atl kommunerna överlag har visat stor omsorg vad gäller skogsbruket och förståelse för skogsbrukets produktionsformer. Kommunernas planer på vissa restriktioner mot etl rationellt skogsbruk får därför enligt länsstyrelsen mera betraktas som ett önskemål om att man inom vissa avgränsade områden skall kunna reglera eller modifiera former­na för uttag av skogsråvara snarare än att man vill undanta vissa skogs­arealer från ell produktivt skogsbruk.

Nalurvårdsverket framhåller att Qällbarrskogen på många håll utgör en ursprunglig skogsmiQö av omistligt värde för naturvården och friluftslivet. Verket föreslår att en särskild utredning tillsätts för alt se över skogsfrå­gorna i Qällregionen. I avvaktan härpå bör ett tioårigt avverkningsförbud för området ovanför skogsodlingsgränsen införas.

Enligt skogsstyrelsen är etl generellt förbud mot skogsbruk i Qällnära områden inte motiverat. Styrelsen hänvisar i övrigl till de synpunkter som styrelsen har lämnat på naturvårdsverkels och planverkets utredning Obrutna Qällområden.

Den lämplighetsprövning av planerade skogsvårdsåtgärder som länssty­relsen i Norrbottens län föreslår, kan enligt Svenska samemas riksförbund (SSR) vara en framkomlig väg att reglera förhållandet mellan storskogs­bruket och renskötseln. Oberoende härav är det enligt SSR nödvändigt att skyndsamma åtgärder vidtas för att förhindra alt en enskild sameby berörs av skogsvårdsåtgärder i sådan omfattning att renskötseln direkt hotas. Vinterbetesmarkerna bör enligt SSR generellt ges ell bättre skydd.

SSR påpekar att samemas erfarenheter hittills av samråd med skogsbru­kets företrädare är mycket dåliga. Ett reellt samrådsförfarande bör enligt SSR innebära atl även skogsbrukels företrädare är beredda all jämka sina

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

268

intressen.

Svenska Qällklubben anser alt barrskogarna i Qälldalama är en väsenllig del av Qällandskapel. De bör inte få betraktas som mark för skogsproduk­tion.

Fiske

Länsstyrelsen konstaterar alt länels sjöar och vattendrag är intressanta för fritidsfiske. Fisket har därför i slor utsträckning behandlats i samband med friluftsliv och turism. Flertalet kommuner avser enligt länsstyrelsen att under kommande planeringsperiod behandla fiskets intressen mer ingå­ende.

Fiskeristyrelsen konstaterar atl fiskels intressen inte har tillgodoselts i planeringsarbetet i länet. De sju kommuner i länet som berörs av fiskets viktigare intresseområden bör enligt styrelsen vid kommande revidering av kommunöversikler och markdisposilionsplaner redovisa hur man avser alt säkerställa dessa områden.

Åre kommun framhåller alt bristema beträffande fritidsfiskels behand­ling under planeringsskedet huvudsakligen beror på att varken länsslyrel­sen eller kommunen funnit lämpliga former för att i den kommunala plane­ringen föreslå åtgärder som tillgodoser fiskets intressen. I samband med revidering av kommunöversikten avser kommunen alt vidga samarbelet med förelrädare för fiskets intressen.

Rennäringen

Rennäringen har enligt länsslyrelsen sådan omfattning och betydelse i länet att bevakningen av dess intressen har varit en viktig del i planerings­arbetet. Näringen har sitt bästa skydd genom rennäringslagen. Lagen ger emellertid enligt länsslyrelsen inte någol skydd mol förändringar i markan­vändningen inom de områden utanför årelrunlmarkema som disponeras med sedvanerält. Dessa områden är samtidigt ofta de mesl attraktiva för turism, fritidsbebyggelse och friluftsliv.

Länsstyrelsen anser alt rennäringens förelrädare har tillförsäkrats sam­rådsmöjlighet i länet genom riktlinjerna i kommunöversiktema med undan­tag för kommunöversiklerna för Strömsunds och Härjedalens kommuner. Härjedalens kommuns beslut kan enligt länsstyrelsen uppfattas som att sedvanerätten sälls ifråga. Sedvanerältens innebörd och konsekvenser för markanvändningen bör därför studeras ytterligare.

Planverket påpekar atl de i rennäringslagen angivna rättigheterna och statsmakternas uttalanden bl. a. i samband med den fysiska riksplanering­en ger rennäringen stöd för alt bedriva verksamheten i alla berörda län i hittillsvarande omfattning.

Strömsunds och Härjedalens kommuner har enligt planverket skjutit ställningstaganden lill vissa viktiga renskötselmarkers behandling på fram­tiden. Samråden med rennäringens förelrädare bör fördjupas bl. a. i Ström-

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

269

sunds och Härjedalens kommuner. Den i länet utarbetade modellen för kommunöversikt i renskötselområdet bör utvecklas ytterligare. Vid revi­dering eller fortsatt bearbetning av kommunöversikter bör befintliga och eventuella framlida melodexempel utnyttjas.

Ett par kommuner i Jämtlands län har enligt lanlbruksslyrelsen kommii längst när det gäller metoder att behandla renskötselmarkerna i kommun­översiklerna. Metoder och samrådsformer för renskölselns behandling i den kommande planeringen bör dock ytterligare ulvecklas. I första hand bör Strömsunds och Härjedalens kommuner i samråd med berörda same­byar komplettera sina kommunöversikter med riktlinjer till skydd för ren­skötseln.

Utvecklingen i de primära rekreationsområdena kan enligt lantbrukssty­relsen komma i stark motsatsställning till rennäringens intressen. Belydan­de renskölselintressen i bl. a. Jämtland och Härjedalen ligger inom primära rekreationsområden som är mycket attraktiva för Qällturism. För all ren-skölselmarkerna skall kunna säkerställas bör en övergripande markan­vändningsplanering ske inom resp. primärt rekreationsområde. Företräda­re för rennäringen bör enligt lanlbruksslyrelsen få möjlighel atl påverka planeringen för de rekreationsområden som berör viktiga rennäringsintres­sen.

Svenska samemas riksförbund (SSR) påtalar behovet av centralt utfär­dade direktiv och anvisningar för kommunemas planering vad gäller ren­näringens intressen. 1 ett flertal kommunöversikler finns enligt förbundet belydande brister. SSR betonar atl det är en nödvändig förutsättning för atl renskölselns markanvändning skall beaktas i planeringen alt föreskriv­na samråd verkligen kommer till stånd. Härutöver bör sameby betraktas som sakägare i byggnadslagstiftningens mening i första hand inom de cen­trala och viktiga delarna av renskötselmarkema.

Den negativa effekt som exploateringen för turism och rekreation har på renskötselns markanvändning har enligt SSR inte uppmärksammats i riks­planearbetet. Förbundet påpekar atl man i förslagel till områdesplan för Klövsjö-Vemdalen inte har redovisat områden för rennäringen. Det är nödvändigt att instrument skapas för en samlad bedömning av hur rekrea­lionsinlressena och rennäringens intressen skall kunna samordnas.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Länsstyrelsen konstaterar att nästan halva länels yta berörs av områden som bedöms vara av riksintresse för naturvård, friluftsliv eller kulturmin­nesvård. Dessa intressen har haft en framträdande plats i den fysiska riks­planeringen i länet.

Många av de verksamheter som förekommer i dagens samhälle medför enligt länsstyrelsen stora förändringar i naturförhållandena. I vissa avseen­den kan det ifrågasättas om verksamhetema slår i samklang med ett ekolo­giskt synsätt. Bland verksamheter med kraftig mlQöpåverkan nämner läns-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

270

styrelsen vattenkraftutbyggnad, skogsbruk och i viss mån exploatering för fritidsändamål och turism. Skogsbrukets långsiktiga effekter på miQön och den ekologiska stabiliteten bör enligt länsstyrelsen klarläggas närmare.

I den diskussion som har förts under planeringsskedet om en anpassning av skogsbruket till miQö- och bevarandeinlressena har förslagen till en bör­jan inriktats mot användning av de nya bestämmelsema i 19 och 20 §§ na­turvårdslagen för att i elt slutskede ha gått över mot en reglering med slöd av den allmänna aktsamhetsregeln i 1 § skogsvårdslagen. Stor osäkerhet har präglat övervägandena eftersom större erfarenhet saknas om tillämp­ningen av de nya bestämmelsema. Länsstyrelsen bedömer att förutsäll­ningarna att tillmötesgå kommunemas önskemål enligt kommunöversik­lerna om atl använda 19 och 20 §§ naturvårdslagen av resursskäl är myc­ket begränsade.

Erfarenhelema från planeringsskedet visar enligt länsslyrelsen atl en ökad samverkan mellan naturvård och kulturminnesvård skulle vara vär­defull. I prakliken är dock en sådan samverkan svår att uppnå lill föQd av brist på resurser. Eftersom ell säkerställande av kulturminnesvårdens in­tressen i många fall har fört med sig anspråk på förordnanden enligt 19 och 20 §§ naturvårdslagen ökar belastningen ytterligare på länsstyrelsens na­turvårdsresurser. I ställel för samverkan uppslår enligt länsstyrelsen såle­des en konkurrenssituation mellan naturvård och kulturminnesvård. Kul­turminnesvården befinner sig därför enligt länsstyrelsen i en mycket svår situation. Behovet av snabba åtgärder för att beakta kulturhistoriska intres­sen är dessutom påtagligt. Länsslyrelsen anser att kulturminnesvårdens administrativa problem, ambitionsnivå och resursfrågor snarast bör över­vägas av statsmakterna.

Länsstyrelsen bedömer att aktiva åtgärder för att tillgodose naturvår­dens och kulturminnesvårdens intressen inom odlingslandskapet erfordras framför allt inom länets Qällområden. Aktiva insatser erfordras för att man skall kunna bevara kulturhistoriskt värdefulla enskilda byggnader och mil­jöer. De största insatserna behövs enligt länsstyrelsen belräffande jordbru­kels överloppsbyggnader och byggnader på de mindre, marginella jordbru­ken samt inom fäbodsområdena.

Möjlighetema att i fortsättningen vidta sådana förordnandeåtgärder som är en föQd av riksplaneringen är enligt länsstyrelsen i det närmaste obefint­liga om inte resurserna förbättras. Länsstyrelsen konstaterar således att den inte har möjlighet att molsvara de krav som ställs med anledning av de antagna kommunöversiklerna.

Naturvårdsverket anser all avsaknaden av översiktliga naturinvenle­ringar inom bl. a. Jämtlands län är elt allvarligt problem. Det är angeläget alt resurserna för sådana inventeringar förstärks. Särskilda slatliga medel bör ställas till länsstyrelsens förfogande. Verket framhåller att en nalur­vårdsplan bör upprättas i länet som handlingsprogram för bl. a. skydd och vård av från naturvårdssynpunkt värdefulla områden.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

271

Åre kommun påpekar all avgränsning och säkerställande av bevarande­inlressena inte har behandlats i detaQ på grund av brister i invenieringsma-lerialet. Kommunen förutsätter alt resurser ställs till länsstyrelsens förfo­gande för fördjupade inventeringar.

Fritidsbebyggelse

Länsstyrelsen konstaterar att exploateringen för fritidsbebyggelse har varit ett av kommunernas största planeringsproblem under planeringsske­det. Behovet av större planmässighet i utvecklingen av fritidsbebyggelsen var enligt länsstyrelsen redan under programskedet erkänt i länet, särskilt i de kommuner som hade hunnit få erfarenhet av den kraftigt ökande efter­frågan på mark för exploatering. Samtidigt har kommunema önskat ta till vara de gynnsamma förutsättningama för friluftsliv och turism. De stora och omedelbara anspråk som riktas mot dessa resurser innebär enligt läns­styrelsen en svår påfrestning i kommunernas arbete med att förstärka sin planberedskap.

Fritidsbebyggelsen har enligt länsstyrelsen i första hand utvecklats inom lätortemas närområden samt inom de attraktiva Qällområdena. Även sjö­områdena inom Bräcke och Östersunds kommuner har dragit till sig en om­fattande bebyggelse. Koncentrationen är dock störst inom Qällområdet. Utvecklingen under de allra senaste åren har inneburit en kraftigt ökad be­lastning på Qällen.

Genom de kommunala insatsema under planeringsskedet har enligt läns­styrelsen sådana översiktliga planer som angavs i regeringens beslul med anledning av programskedet kommit lill stånd inom huvudparten av områ­dena med geografiska riktlinjer. Genom arbetet med kommunöversikter har diskussionen kring enskilda områden kunnat ske mot bakgrund av ut­vecklingen i stort inom kommunen. Områden för nylokalisering av frilids-bebyggelse har på så sätt kunnat väQas med större säkerhet än tidigare. Kommunernas planering har dock enligt länsstyrelsen snarare varil anpas­sad lill kända önskemål om exploatering än styrande med hänsyn till re­surstillgång, arbelskraflsulbud etc. De områden som föreslås för fritidsbe­byggelse sammanfaller ofta med tänkbara utvecklingsområden för turism. Markdispositionsplanerna innehåller i regel ingen närmare diskussion om önskvärda effekter av exploateringama. Effektema kan enligt länsstyrel­sen vara starkt negativa, l.ex. för den fysiska och sociala miljön och för kommunens-ekonomi.

Länsslyrelsen konstaterar att skillnaden i antalet fritidshus mellan år 1970 och 1975 antyder inom vilka delar av länet del råder en betydande ef­terfrågan på fritidshus. Utvecklingen har varit kraftigast inom Qällområdet i anslutning till redan etablerade turistanläggningar. Under de senaste åren har enligt länsstyrelsen initiativ tagits till stora exploateringar även inom ti­digare opåverkade områden. Skälet härtill kan bl.a. sökas i atl exploale-ringsverksamhelen har fått en annan karaklär än tidigare. Stora byggnads-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

272

företag har inriktat sitt intresse mot exploatering i Qällvärlden och har här­vid sökl sig lill områden med till synes friare förutsättningar för utveckling av fritidsboende och turism än redan bebyggda områden. Markpriserna och utbudet av mark kan därvidlag ha varit mer styrande än planmässiga synpunkter. Den kommunala planeringen har ofta stått oförberedd inför sådana initiativ.

Länsstyrelsen anser all denna nya inriktning av exploatering för fritids­bebyggelse i Qällvärlden - som kommunerna mer eller mindre restriktivt söker möta i sin planering - gör det ytterst vanskligt atl bedöma utveck­lingen på såväl kort som lång sikl. Sannolikheten för att aktuella initiativ och planer på fritidsbebyggelsen kommer att förverkligas är beroende av många svåröverskådliga omständigheter. Efterfrågan på fritidshus bör enligt länsstyrelsen rimligen påverkas av hur samhället lyckas med sin rekreationspolitik t.ex. vad gäller utbud av kollektiva boendeanläggning­ar. Samtidigt styrs bebyggelseutvecklingen av krafter, som endast delvis har sin näring i efterfrågan på logi eller som i vart fall inte säkert är i balans med denna efterfrågan sett i ett längre lidsperspektiv. Enligt länsstyrelsen är del därför svårl atl bedöma behovel av anläggningar för fritidsboende och hur behovet skall tillgodoses på ett från samhällssynpunkt godtagbart sätt med hänsyn till nödvändig resurshushållning med både mark och vat­ten, ekonomi och energi. Länsstyrelsen menar alt dessa problem bättre måste analyseras inför den fortsatta planeringen. Det är bl. a. i det sam­manhanget som länsstyrelsens pågående utredning TUR-75 skall ses.

Del förs enligt länsslyrelsen inte någon diskussion om nya former av fri­tidsbebyggelse i markdispositionsplanerna eller kommunöversiklerna. Pa­rallellt med detta planeringsarbete har emellertid etl flertal kommuner be­drivit områdesplanering för de fritidsbebyggelseområden som expanderar mest. Förslagen till områdesplaner har gett vissa anvisningar om hur man tänkt sig fördelningen mellan kollektivt och enskill boende saml om lokali­sering och gruppering av bebyggelsen i terrängen. Länsstyrelsen anger att den i yttranden över dessa områdesplaneförslag har ifrågasatt den totala volymen på föreslagen exploatering, fördelningen mellan kollektivt och enskilt boende, anpassningen till naturmiQön etc.

Omvandlingen av bosläder för permanentboende lill fritidsbostäder är enligt länsslyrelsen en företeelse som är av relativt sent datum i länet och har att göra med den kraftigt ökade efterfrågan på fritidsbostäder i Qällen. Effekterna är märkbara inom såväl Åreområdet som inom västra Häijeda-len. Utvecklingen är alarmerande och ställer kommunema i en mycket svår situation. Landstinget instämmer i denna bedömning och betonar att bl.a. kommunala investeringar i vägar, vatten och avlopp, bostadsmark etc. inte utnytQas rationellt om sådan omvandling sker.

Gruvor och takter

Industriverket konstaterar atl betydande områden i länet är av intresse

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

273

för gruv- och mineralbrylning. Naturvårdsverket anger att verket i annat sammanhang har föreslagil alt man bör göra en undersökning av alunskif-ferförekomslerna i en zon närmast Qällen i Jämtlands län, bl. a. i syfte att finna ett alternativ till brytning av alunskiffer i södra och mellersta Sveri­ge.

Åre kommun anger alt gruv- och mineralintressen har aktualiserats främst genom uranfyndigheter inom vissa områden. Kommunen stryker under behovet av utredningar som klarlägger samordningen mellan berg-mästarstalen, länsstyrelsen och kommunerna.

Kraftledningar

Länet genomkorsas enligt länsstyrelsen av ett omfattande nät av kraft­ledningar, särskilt i de östra delarna. Nya ledningsslräckor diskuteras inom Åre, Östersunds och Ragunda kommuner. Del befintliga nätet repre­senterar en markkonsumtion som inte är obetydlig. Speciellt bör enligt länsstyrelsen bortfallet av produktiv skogsmark observeras. Ledningarna utgör dessutom i vissa områden ett störande inslag i landskapsbilden. En mer medveten planering av ledningssträckningar med hänsyn till markkon­sumtion och påverkan på landskapsbild är enligt länsstyrelsen önskvärd.

Länsstyrelsen anser atl exploateringama för turism och fritidsbebyggel­se i Qällområdet utgör en svårbedömbar faktor för kraftleverantörer och planerande myndigheter. Såväl utbyggnadslakt som slutlig volym av bo­städer och anläggningar måsle bedömas och ställas i relation till kostnader­na i olika utbyggnadsalternativ.

Flygplatser

Planverket anser alt en omlokalisering av Östersunds flygplats bör över­vägas med hänsyn till bl.a. bullerstörningar och de begränsningar som flygplatsens läge innebär för möjlighetema atl bygga ut lälortema. Nya lä­gen för en flygplats bör undersökas och mark bör reserveras för ändamå­let.

De redovisade konfliktema i samband med en utbyggnad av Östersunds flygplats bör enligt luftfartsverket kunna lösas i den kommande områdes­planeringen. Verket konstaterar att det saknas redovisning av vidtagna planeringsåtgärder mot flygbullerstörningar.

Länsstyrelsen påpekar att omlokalisering av Östersunds flygplats har övervägts i en särskild utredning. Fysiska förutsättningar ansågs därvid in­te föreligga inom rimligt avstånd från Östersund. Den nuvarande samloka­liseringen med flygflottlQen innebär dessutom sådana ekonomiska fördelar alt en flyttning inte kan försvaras. Från bullersynpunkt är del enligt läns­slyrelsen flygflottiQens verksamhel som är helt avgörande. Länsstyrelsen anser inte atl hinder bör resas mol en utveckling av Östersunds civila flyg­fält i dess nuvarande läge.

18    Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 1

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

274

Försvar

Länsslyrelsen konstaterar alt det i anslutning till Östersunds tätort har redovisats omfattande områden för försvarsmaktens räkning. Områdena utgör övningsområden för de förband som har sin fredsverksamhet förlagd inom kommunens cenlrala delar.

Del är enligt planverket väsentligt att försvarsmakten på sikt söker redu­cera sådana markområden nära vissa tätorter, bl.a. Östersund, som up­penbart försvårar bebyggelseplaneringen.

Länsstyrelsen framhåller med anledning av planverkets yttrande att frå­gan om försvarets markområden i Östersund har övervägts noga av Öster­sunds kommun och försvarsmaktens företrädare. Enligt länsstyrelsens mening är frågan under betryggande kontroll genom de konlinueriiga kon­takter som förekommer mellan parterna.

6.23 Västerbottens län

Redovisat material

I samtliga 12 kommuner i Västerbottens län antog kommunfullmäktige under år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföljda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen tog ställning lill programmen genom beslul län för län våren 1975. För Västerbottens län fattades beslut den 20 mars 1975.

Samtliga kommuner i Västerbottens län har redovisat sitt arbete under planeringsskedet med att fullfölja riktlinjema för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

1 Västerbottens län omfallas Qällen, kusten samt Byskeälvens, Skellefte-älvens, Vindelälvens, Umeälvens och Ångermanälvens dalgångar av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Länet berörs även av de primära rekreationsområdena Vindelälven och Tärna-Graddis Qällvärld.

Områdesplan som har antagils av fullmäktige har redovisats för Sävars tätort i Umeå kommun.

Av fullmäktige godkända redovisningar för åtgärder som kommunema har vidtagit eller avser atl vidta för att genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnals av tio av länets tolv kommuner.

Länsslyrelsen i Västerbottens län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningama samt i yttrande till ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbetet under plane­ringsskedet. Preliminärt sammanfattande yttrande har avgetts av länssty­relsen den 29 augusti 1977. DeUa har tillsammans med länsstyrelsens övri­ga redovisning sänts för yttrande till landstinget och för kännedom till kommunerna. Slutligt sammanfattande yttrande har avgetls av länsslyrel-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

275

sen den 31 oktober 1977.

Till länsstyrelsens redovisning har fogats en särskild redovisning av stu­dier av industrilägen vid Norrlandskusten som har ulförts enligt överens­kommelse med bostadsdepartementet saml yttranden över denna redovis­ning från sjöfartsverket och berörda kommuner. Vidare har länsslyrelsen bifogat dels yttranden från vägförvaltningen, lantbruksnämnden, skogs­vårdssiyrelsen och landstinget, dels en förteckning över flygplatser i Väs­terbottens län och en sammanställning av markanvändningsplaner för om­råden med geografiska riktlinjer.

Yttranden över det redovisade materialet har lämnats av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.).

Kommunerna har beretts tillfälle att komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts tillfälle att komma in med synpunkter på verkens yttranden. 1 Västerbottens län har synpunkter lämnals av länsslyrelsen samt Lycksele, Sorsele, Storumans, Umeå och Vilhelmina kommuner.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets utfall

Länsstyrelsen anser atl kommunema i sin planering i huvudsak har föQl de tidigare upprättade programmen för den fysiska riksplaneringen. Bristen på lämpligt kartmaterial, främsl inom Qällområdet, och på inventeringar rörande naturvården och kulturminnesvården har dock lett till alt plane­ringen inte har kunnat genomföras i önskvärd omfattning. Länsstyrelsen anser att kommunema med hjälp av byggnadslagen och naturvårdslagen i huvudsak kan tillgodose riksintressena. Allteftersom ytterligare utred­ningsmaterial tas fram ankommer det på länsstyrelsen att i samråd med kommunerna diskutera eventuella naturvårdsförordnanden.

Länsstyrelsen understryker vikten av att den fysiska planeringen sam­ordnas med andra planeringsformer som regionalpolitisk planering, regio­nal trafikplanering, ekonomisk planering och naturvårdsplanering. Bristen på elt samlat bedömningsunderlag för den översiktliga samhällsplanering­en upplevs enligt länsslyrelsen som högst otillfredsställande både på kom­munal och regional nivå.

Fjällen

Länsslyrelsen framhåller att intresset för exploatering i Qällområdet är stort och väntas öka ytterligare. Samtidigt finns betydande bevarandein­lressen. Det är enligt länsstyrelsens mening otillfredsställande atl centrala seklorsorgan ulför inventerings- och planeringsarbete utan övergripande

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

276

samordning. Länsslyrelsen har därför initierat projektet VästerbottensQäl-len vilket syftar lill alt åstadkomma elt samlat bedömningsunderlag för den fortsatta markanvändningsplaneringen.

Det finns enligt länsstyrelsen utrymme för en utveckling av fritidsbebyg­gelse i planmässiga former i Qällområdets dalgångar utan alt syftet med den fysiska riksplaneringen motverkas. Bebyggelseutvecklingen är relativt måttlig och kommunerna följer utvecklingen noga i sin planering. Utanför dalgångama finns stora markområden med omfattande riksintressen. För­utsättningar för atl riksintressena här skall kunna tillgodoses finns enligt länsstyrelsen genom atl marken ägs av staten.

Den föreslagna Qällvägen mellan Ammarnäs och Tärnaområdet är enligt länsslyrelsen en viktig förutsättning för alt åsladkomma en fungerande lu-ristregion. Vidare skulle elt genomförande av den av Åsele kommun före­slagna vägförbindelsen från Avasjö-Borga till Stekenjokk vägen, den s. k. Storjolavägen få en avgörande betydelse för BorgaQälls fortsatta utveck­ling som turistort. Dessa vägar kan enligt länsslyrelsen innebära ett visst inträng för renskötseln.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom Qällen redo­visas i avsnitt 4.4. Beträffande Västerbottens län anförs dörulöver föQan­de.

Planverket anser att den planerings- och utredningsverksamhet som har bedrivits av länsstyrelsen i Västerbottens län utgör en god grund för kom­munemas arbele. De detaQerade kommunöversikler som hittills har utar­betats för Qälldalgångama i länet utgör en tillfredsställande form av mark­användningsredovisning.

Naturvårdsverket understryker betydelsen av att planeringsverksamhe­ten och bebyggelseutvecklingen i Qällen föQs med särskild uppmärksam­het. Planering i sig är inte någon garanti mot en olämplig utveckling av fri­tidsbebyggelse. Fritidsbebyggelse bör lokaliseras till från naturvårds- och friluftslivssynpunkl lämpliga områden. En bedömning av huruvida del finns utrymme för fritidsbebyggelse i Qällområdets dalgångar bör enligt verket anstå tills sådana inventeringar har utförts.

Naturvårdsverket anser atl kommunöversikten för Vilhelmina kommun bör omarbetas så all man erhåller enhetliga riktlinjer för bl. a. Qällområdet. Även länsstyrelsen är på grund av svårigheter atl tolka kommunöversiklen tveksam lill i vilken omfallning riksplaneringens intentioner kan tillgodo­ses i nuvarande skede. Vilhelmina kommun framhåller alt en precisering av kommunöversiktens riktlinjer bör kunna ske i samråd med länsslyrel­sen.

Svenska Qällklubben motsätter sig de föreslagna Qällvägama mellan Avasjö-Borga och Stekenjokkvägen saml mellan Ammarnäs och Täma-området. då dessa skulle göra intrång i det obrutna Qällområdet.

Enligt Svenska samemas riksförbund (SSR) kan s. k. sociala naturreser­vat innebära en exploatering som kommer i konflikt med renskölselns in-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

277

iressen. I VindelQällens naturreservat finns exempelvis planer på en myc­ket omfattande exploatering för turism och rekreation. Länsslyrelsen framhåller alt endasl övernaltningsstugor och vindskydd vid lederna saml smärre kompletteringar av befintligt lednät planeras i reservatet. Inom om­råden som är känsliga från rennäringens synpunkt kommer ingen utbygg­nad av leder och stugor att ske. Också Sorsele kommun framhåller alt den diskuterade utbyggnaden inom VindelQällens naturreservat inte kommer alt innebära ölägenheter för rennäringen.

Sorsele kommun anser all en korridor bör lämnas öppen för en väg mel­lan Ammarnäs och Tämaområdet i del fortsatta arbetet med atl närmare avgränsa de obrutna Qällområdena.

Kusten

De redovisade planerna för kustområdet, som länsstyrelsen anser kan likställas med markdispositionsplaner tillgodoser enligt länsstyrelsen i hu­vudsak riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen.

Fritidsbebyggelsens utveckling bör enligt länsstyrelsen uppmärksam­mas särskilt vid kusten där bebyggelsen kan vara till hinder för yrkesfisket. Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de övriga kustområdena i landet redovisas i avsnitt 4.3. Belräffande Västerbottens län anförs därulöver följande.

Planverket framhåller alt de tillgängliga delarna av stränderna vid fram­för allt Norrlandskusten idag nästan helt är spärrade av fritidsbebyggelse. Den största ökningen av antalet fritidshus inom de övriga kustområdena i landet har sketl i Västerbotten, där nettoökningen av fritidshus var 19% under perioden 1970-1975 enligt lantmäteriverkets inventering.

Länsslyrelsen framhåller i sitt kompletterande yllrande alt det finns stora brister i den inventering av fritidsbebyggelse som utfördes år 1970 i vissa delar av länet. Den i lantmäteriverkets inventering redovisade ut­vecklingen mellan åren 1970 och 1975 har därför blivit felaklig. Del verkli­ga tillskottet av fritidshus i kustkommunerna är enligt länsstyrelsens upp­gifter ca 2 000 fritidshus vilket skall jämföras med lantmäteriverkets upp­gifter på ca 3 300 fritidshus.

Älvdalar

Kommunemas planeringsinsalser för huvudälvamas dalgångar har en­ligt länsslyrelsen i första hand koncentrerats till områden med ett akut pla­neringsbehov. För vissa dalgångar kvarstår därför behovet av planering.

Länsstyrelsen påpekar vidare att anläggningar för vallenkraft endast delvis har berörts i kommunöversiktema, eftersom en samlad information om befintliga och planerade anläggningar har saknats.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom älvdalama redovisas i avsnitt 4.5. Beträffande Västerbottens län anförs därulöver föl­jande.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

278

Det är enligt naturvårdsverket särskilt angeläget all markanvändnings­planeringen snarast kommer i gång i Vindelälvens dalgång som också utgör primärt rekreationsområde. Verket framhåller atl de fyra outbyggda stor­älvarna Torne älv, Kalix älv, Pite älv och Vindelälven bör undantas från utbyggnad av vattenkraft. De bör inte heller påverkas genom överledning av vatten från ett vattendrag till ett annat.

Planverket anser alt kommunerna för Ume älv inom Storumans och Lycksele kommuner. Ångermanälven, Byske älv samt Skellefle älv upp­ströms Skellefteå kommun bör kunna göra en förenklad redovisning av den långsikliga markanvändningen. I de mer bebyggelseexpansiva områ­dena där även motstående intressen föreligger bör dock en markanvänd­ningsplanering genomföras.

Enligt planverkels mening kan vattenkraftutbyggnad i lätortsnära områ­den, som exempelvis vid Volgsjöfors i Vilhelmina kommun, spoliera områ­den av stort rekreativt värde. Sådana älvsträckor bör i största möjliga om­fattning bevaras orörda.

Vindelälven och Tärna-Graddis fjällvärld

Länsstyrelsen anser alt VindelQällens naturreservat och de riktlinjer för markanvändningen som harangetts i kommunöversiktemaf. n. tillgodoser slalsmaklemas riktlinjer för de två primära rekreationsområdena Vindeläl­ven och Täma-Graddis Qällvärld. Kommunema har ännu inte gjort någon närmare avgränsning av de primära rekreationsområdena. Länsstyrelsen anser att avgränsningen bör avvakta den markanvändningsplanering som pågår.

Naturvårdsverket föreslår att utvecklingsprogram för turism utarbetas inom landels primära rekreationsområden. 1 avvaktan härpå bör man iakt­ta största återhållsamhet med atl tillåla ulbyggnad av fritidsbebyggelse.

Det finns enligt länsstyrelsen ingen anledning att införa ett totalstopp för fritidsbebyggelse i de primära rekreationsområdena. Kommunerna har i si­na kommunöversikler angett restriktiva riktlinjer för tillkommande fritids­bebyggelse i dessa områden. Dessutom finns i områdena omfatlande för­ordnanden enligt naturvårdslagen. Länsslyrelsen framhåller all del är nöd­vändigl atl visa förtroende för den planering som pågår i kommunerna.

De primära rekreationsområdena i länet berör enligt länsstyrelsen kom­muner i ekonomiskt svaga regioner. Stora investeringar har redan gjorts i rekreationsanläggningar som belastar den kommunala ekonomin bl. a. ge­nom årliga driftunderskoU. Länsstyrelsen understryker behovet av statliga insatser för atl inlentionema för de primära rekreationsområdena skall kunna genomföras. Sorsele och Storumans kommuner stöder länsstyrel­sens synpunkter.

Fiskeristyrelsen understryker fiskets betydelse i de primära rekreations­områdena. I Vindelälvsområdet bör fiskevårdsfrägoma snarast utredas och ett försöksprogram för ulplantering av öring inledas. Styrelsen har be-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

279

gärt särskilda medel för ändamålet.

Jordbruk och skogsbruk

Restriktioner i fräga om markanvändningen utgör enligt länsstyrelsen of­ta hinder för jord- och skogsbruket som är basnäringar i länets landsbygd. Markens betydelse för sysselsättning och försörjning bör enligt länsstyrel­sen tillmätas stor vikt i planeringen. Fömtsätlningama för jord- och skogs­bruk i kombination med bl. a. turism bör underlättas i inlandet, främst i Qällområdet. Därigenom skapas utkomstmöjligheter för den bofasta be­folkningen och underlag för service.

Skogsnäringen kommer enligt länsstyrelsen även i framtiden all utgöra en viktig del av länets näringsliv. För att säkra virkesförsörjningen bör de produklionsbefrämjande åtgärderna inom skogsbruket ökas kraftigt. Re­striktioner för skogsbruket bör enligt länsstyrelsen göras så begränsade och precisa som möjligt.

Naturvårdsverket framhåller atl länels skogsmark lill slora delar utgörs av urskogsartad Qällbarrskog ovanför skogsodlingsgränsen. Fjällbarrsko­gen utgör på många håll en ursprunglig skogsmiQö av omistligt värde för naturvården och friluftslivet. Med hänsyn till planeringslägel föreslår ver­ket atl en särskild utredning tillsätts för atl se över skogsfrågorna i Qällre­gionen. I avvaktan härpå bör ett tioårigt avverkningsförbud för området ovanför skogsodlingsgränsen införas.

Elt generellt förbud mol skogsbruk i Qällnära områden är enligt skogs­styrelsen inte motiverat. Styrelsen hänvisar i övrigt lill de synpunkter som har förts fram i yttrandet över naturvårdsverkets och planverkets utred­ning Obrutna Qällområden.

Svenska samernas riksförbund (SSR) framhåller alt oberoende av hur förhållandet mellan storskogsbrukel och rennäringen regleras bör skynd­samma åtgärder vidtas för att förhindra att en enskild sameby utsätts för skogsvårdsålgärder i sådan omfattning att renskötseln direkt hotas. Vin­terbetesmarkerna bör över huvud laget ges ett bättre skydd. SSR påpekar atl erfarenheterna från samisk sida av hittillsvarande samråd med skogs­brukets företrädare är mycket dåliga. Ett reellt samrådsförfarande bör en­ligt SSR innebära att även skogsbrukels förelrädare är beredda att jämka sina intressen.

Svenska Qällklubben anser att de högl belägna barrskogama i Qälldalar­na utgör en väsenllig del av Qällandskapel. De bör inte få betraktas som mark för skogsproduktion.

Del finns enligt länsslyrelsen inte motiv för all införa elt avverkningsför­bud för Qällskogama. All skog bör i princip falla in under skogsvårdslagens beslämmelser. Länsstyrelsen har påbörjat en utredning om de Qällnära barrskogarna inom ramen för projektet VäslerbotlensQällen.

Sorsele, Storumans och Vilhelmina kommuner motsätter sig naturvårds­verkets förslag om avverkningsförbud ovanför skogsodlingsgränsen. Slor-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

280

umans kommun framhåller atl gränsen är schablonmässigt dragen. En ut­byggnad av skogsbilvägnäiet skulle innebära att många av de Qällnära barrskogsområdena blir intressanta för skogsbruket. Med hänsyn till nä­ringslivet och sysselsättningen bör dessa områden enligt kommunen inte undantas från utnytQande. Kommunen anser vidare alt skogama i allmän­het saknar belydelse för rekreation och naturvård. Vilhelmina kommun påtalar skogsbrukets betydelse för enskilda personer och anser att det inte finns någon risk för snabba och omfattande förändringar i fjällskogen.

Fiske

Flertalet kommuner har enligt länsstyrelsen inte behandlat fiskets intres­sen. Detta är otillfredsställande bl.a. med hänsyn till fiskets stora värde för turism och friluftsliv. Länsstyrelsen framhåller atl det krävs klara an­visningar för hur fisket skall behandlas i planeringen.

Vattenföroreningar orsakar enligt länsstyrelsen problem för fisket, främsl i kustområdet.

Fiskets intressen har enligt fiskeristyrelsen inte tillgodosetls i den kom­munala planeringen. Samtliga kommuner som berörs av fiskets viktigare intresseområden bör vid kommande revidering av de kommunala över­siktsplanerna redovisa hur man avser att säkerställa dessa områden.

Rennäringen

Renskötselns intressen har enligt länsslyrelsen i huvudsak kunnal till­godoses genom de samråd som har ägt rum mellan kommuner, samebyar och lantbruksnämnd. Stora delar av länet utgör intresseområden för ren­skötseln. Del är enligt länsstyrelsen oundvikligt att den fortsalla samhälls­utvecklingen kommer att innebära slömingar för renskötseln. Länsstyrel­sen anser det viktigt all dessa slörningar begränsas så långl möjligl så atl möjligheterna atl i framliden bedriva en lönsam renskötsel inte inskränks.

Lycksele och Skellefteå kommuner har enligt planverket ännu inte tagit ställning till hur vissa viktiga renskötselmarker skall behandlas i planering­en. 1 de berörda kommunema bör samråden med rennäringens företrädare fördjupas. Den modell för kommunöversikl i renskölselområdel som har utarbetats med jämtländska förhållanden som utgångspunkt bör ulvecklas yllerligare och anpassas särskilt lill västerbottniska förhållanden. Vid fort­satt bearbetning och revidering av de hittills framtagna kommunöversik­lerna bör de metodexempel som föreligger utnytQas.

Lantbruksstyrelsen konstaterar att några kommuner i länet har utpekat områden där samråd skall ske med rennäringens företrädare. Riktlinjema i kommunöversikt behöver dock i allmänhet utvecklas yllerligare. I första hand bör enligt styrelsen Lycksele och Skellefteå kommuner i samråd med berörda samebyar komplettera sina kommunöversikler med riktlinjer lill skydd för renskölseln.

Lanlbruksslyrelsen pekar på risken för konflikter mellan renskötseln

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

281

och olika former av friluftsliv i renskölselområdels Qällregion. Bl.a. kan utvecklingen i de primära rekreationsområdena enligt styrelsen komma i konflikt med rennäringen. För all renskötselmarkema skall kunna säker­ställas bör en övergripande markanvändningsplan upprättas för varje pri­märt rekreationsområde. Friluftslivets och fritidsbebyggelsens inverkan på rennäringen i Qälldalgångama i Västerbottens och Norrbottens län bör även uppmärksammas enligt styrelsen. Fjälldalgångama rymmer framför alll viktiga flyttningsvägar, men även åretruntbelesmarker.

Svenska samernas riksförbund (SSR) påtalar behovet av centralt utfär­dade direktiv och anvisningar för kommunemas planering vad gäller ren­näringens intressen. 1 etl flertal kommunöversikter, däribland Lyckseles, finns enligt förbundet betydande brister. SSR betonar atl en nödvändig förutsättning för att renskötselns markanvändning skall beaklas i plane­ringen är all föreskrivna samråd verkligen kommer lill stånd. Härutöver måste sameby betraktas som sakägare i byggnadslagstiftningens mening i första hand inom de centrala och vikliga delama av renskötselmarkema.

Den negativa effekt som exploateringen för turism och rekreation har på renskötseln har enligt förbundet inte uppmärksammats i riksplanearbetel. Del är nödvändigt atl instmment skapas för en samlad bedömning av hur rekrealionsinlressena och rennäringens intressen skall kunna samordnas.

Vilhelmina kommun anser alt rennäringen måste anpassas lill de nya förutsättningar som samhällsutvecklingen medför. Kommunen framhåller vidare att samrådsskyldighelen inte kan innebära vetorätt i planärenden för samebyarna. Renskötsel och turism bör enligt kommunen kunna sam­ordnas.

Sorsele kommun anser all en bedömning av rennäringens behandling i planeringen kan göras först när en mera detaQerad markanvändningsplan föreligger.

Storumans kommun framhåller att samråden med samebyarna inte har lell till en godtagbar redovisning, framför alll inte inom vinterbeteslanden. Kommunen säger sig vara beredd alt samråda med berörda samebyar vid eventuella intressekonflikter, men påpekar all klara regler för lillämpning av lagstiftningen saknas.

Lycksele kommun anser alt metodexempel för rennäringens behandling i kommuner inom området mellan Qäll- och kustområdena bör utarbetas. Länsstyrelsen framhåller i sitt kompletterande yttrande att samråd med rennäringens företrädare kan bli givande försl i samband med konkret markanvändningsplanering. En förulsältning för att rennäringens intressen skall kunna beaktas i planeringen är dock att berörda samebyar deltar i de samråd man kallas till.

Naturvård, Jriluflsliv och kulturminnesvård

För många områden av riksintresse för naturvård och friluftsliv saknas enligt länsstyrelsen inventeringsmaterial som underlag för avgränsningar

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

282

och skyddsåtgärder. Brislen på personella resurser för sådana inventering­ar innebär alt föreslagna nalurvårdsåtgärder kan vara genomförda tidigast i slutet av 1980-talet.

Länsstyrelsen framhåller att förutsättningarna för en ökad samverkan mellan kulturminnesvårdens, naturvårdens och friluftslivets intressen har förbättrats i och med att ansvaret för kulturminnesvården har lagts på läns­styrelsen. Kunskapsunderiagel belräffande kulturminnesvårdens intressen är enligt länsstyrelsen otillräckligt. Behovel av medel för upprustning av byggnadsbeståndet är också stort.

Även om det i länet finns stora skyddsvärda områden får planeringen en­ligt länsstyrelsen inte styras enbart av bevarandeintressena. Att ensidigt hävda olika seklorintressen och opreciserade riksintressen leder till all re­striktioner för markanvändningen successivt förstärks och utvidgas.

Naturvårdsverket anser atl bevarandeinlressena i avvaktan på kun-skapsunderiag måste prioriteras före de exploaleringsintressen som hittills har styrt markutnylQandet. Verkel finner det otillfredsställande att endast begränsade delar av länet har inventerats och förordar att översiktliga na­turinventeringar snarasl genomförs. Det är enligt verket sannolikt alt åt­skilliga områden av riksintresse ännu inte har uppmärksammats.

Sorsele och Storumans kommuner anser att bevarandeinlressena har getts alltför stor tyngd i hittillsvarande planering och betonar vikten av alt även regionalpolitiska intressen beaktas. Storumans kommun framhåller atl beslul om restriktioner för markanvändningen bör fattas i samråd med berörda kommuner. Sorsele kommun påpekar att betydande områden har angetts vara av riksintresse. Riksintressena är dock enligt kommunerna in­te närmare preciserade till sitt innehåll.

Fritidsbebyggelse

Länsslyrelsen framhåller i sitt kompletterande yttrande atl ökningen av antalet fritidshus i länet under perioden 1970-1975 enligt lantmäteriver­kets inventering uppgår till ca 7 500 fritidshus. Den verkliga ökningen har dock enligt länsstyrelsens bedömning varit betydligl lägre, nämligen högst 4500-5 000 fritidshus. Detla innebär att utvecklingen av fritidsbebyggelse i länet har minskat jämfört med tidigare år. Länsstyrelsen anser mot denna bakgrund all statsmakternas riktlinjer belräffande fritidsbebyggelsen har föQts i planeringen.

Även Storumans och Lycksele kommuner ifrågasätter lantmäteriverkets redovisning av tillskottet av fritidshus. Storumans kommun menar sig ha utvecklingen av fritidsbebyggelse under kontroll och anser att inga ytterli­gare restriktioner krävs. Lycksele kommun framhåller att fritidsbebyggel­sen inte utgör något planeringsproblem i kommunen eftersom antalet fri­tidshus är relativt litet. Sorsele kommun framhåller att inga ytterligare re­striktioner mol fritidsbebyggelse krävs. Utvecklingen av fritidsbebyggelse i kommunen har varil måttlig.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

283

Industri

Länsstyrelsen har i en särskild rapport översiktligt redovisat lokalise­ringsförutsättningarna vid Västerbottenskuslen för sådan industri som be­handlas i den fysiska riksplaneringen.

De industrilägen vid Norrlands- och norra Svealandskuslen som har angetts av kommuner och länsstyrelser bör enligt planverket närmare ana­lyseras för att del skall kunna klarläggas var fortsatta planerings- och ut­byggnadsinsatser är önskvärda.

Nalurvårdsverket instämmer i stort i länsstyrelsernas bedömningar av de studerade industrilägena vid Norrlandskusten. Verket anser dock atl en lokalisering till Näsudden i Skellefteå kommun är mindre lämplig med hän­syn till de slora utsläpp som redan förekommer i området. En lokalisering lill Jämäs-Bredvik skulle vidare enligt verket delvis beröra elt område av riksintresse för naturvården och är därför olämplig.

Överbefälhavaren framhåller att etablering av industri vid Norrlands­kusten främst bör ske inom områden med utbyggda hamnanläggningar o. d. Nya slora industriområden skulle förändra förutsättningama för kust-försvaret. DetaQplaneläggning av ett nytt område bör enligt överbefälhava­ren föregås av samråd med de militära myndighetema.

Gruvor och takter

Länsstyrelsen framhåller att möjligheterna att utvinna malm och indu-slrimineraler har stor betydelse för sysselsättningen i länet. Länsstyrelsen och andra sysselsättningsplanerande myndigheter har dock myckel dålig kännedom om fyndighetemas lokalisering och omfattning och om de eko­nomiska förutsättningama för eventuell exploatering.

Vilhelmina kommun understryker de planerande myndighetemas behov av en konkret redovisning av prospekleringsresultal för att undvika framli­da konflikter mellan olika intressen. Kommunen föreslår vidare att staten ersätter prospekteringskostnadema inom de obrutna Qällområdena i de fall gruvdrift inte kan bevlQas. Lycksele kommun efterlyser ett förbättrat un­derlag för mineralseklom inför en fortsatt fysisk riksplanering.

Industriverket framhåller alt den information som föreligger efter den avslutande fasen i prospekleringen normall är myckel osäker. Ytterligare utredningar av främsl teknisk och ekonomisk art krävs ofta innan något beslut om brytning kan fattas. Verket anser dock att länsstyrelser och kommuner bör informeras redan vid utläggningen av utmål. Den definitiva avvägningen mellan gruvintressen och motstående intressen kan emeller­tid göras försl vid den lidpunkt då beslut om gruvbrytning fattas.

Flygplatser

Flygplatsemas lokalisering bör enligt länsstyrelsen grunda sig på över­siktiiga bedömningar som ansluter till övrig trafikplanering. Eventuella konflikter vid flygplatsernas lokalisering kan bedömas först då resultat

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

284

föreligger av den utredning om flygtrafiken i länet som genomförs av läns­styrelsen.

Luftfartsverket framhåller atl redovisning av planeringsålgärderaa för flygplalsema i länet, bl.a. Umeå och Skellefteå flygplatser, saknas.

Planverket anser att en omlokalisering av Umeå flygplats bör övervägas med hänsyn lill bullerslömingar i Umeå tätort. Nya lägen bör undersökas och mark reserveras för ändamålet.

Umeå kommun anser inte atl nuvarande förhållanden motiverar en ut­redning om altemativt flygplatsläge. För att bevara handlingsfriheten kan det dock vara motiverat att klarlägga lokaliseringsaltemativ i kommande markanvändningsplanering. Kommunen påpekar att endast ell fåtal bo­stadshus berörs av den enligt flygbullerutredningen maximalt godtagbara bullernivån.

Länsstyrelsen anser i sitt kompletterande yttrande att planverkets för­slag att omlokalisera Umeå flygplats är orealistiskt. Investeringama har under de senaste åren varit omfattande. Några större nya bostadsområden är inte aktuella inom bullerstörda områden.

Storumans kommun framhåller att en ombyggnad av militärflygfältet vid Gunnam skulle möjliggöra charterresor till turistorterna i Qällen.

Sorsele kommun konstaterar att luftfartsverket inte har bemött förslaget från Arjeplogs, Norsjö och Sorsele kommuner att anlägga elt flygfält i Slagnäsområdet.

Försvar

Länsstyrelsen anser alt flygvapnets skjutverksamhet vid Lyxamyran i Sorsele och Storumans kommuner bör inskränkas under vissa perioder med hänsyn till fågellivet i området. Överbefälhavaren framhåller i sitt ytt­rande att så har skett.

6.24 Norrbottens län

Redovisat material

I samtliga 14 kommuner i Norrbottens län antog kommunfullmäktige un­der år 1974 program för hur den fysiska riksplaneringens riktlinjer avsågs bli fullföQda i den kommunala markanvändningsplaneringen och genom andra åtgärder. Regeringen tog ställning till programmen genom beslul län för län under våren 1975. För Norrbottens län fattades beslut den 20 mars 1975.

Samtliga kommuner i Norrbottens län har redovisat sill arbele under planeringsskedet med alt fullföQa riktiinjema för hushållning med mark och vatten. Redovisningarna har behandlats av kommunfullmäktige.

Samtliga kommuner i länet har redovisat av kommunfullmäktige antagna kommunöversikter.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

285

I Norrbottens län omfattas Qällen, kusten saml Muonioälvens, Torneäl­vens, Kalixälvens, Luleälvens, Pileälvens. Byskeälvens och Skellefleäl-vens dalgångar av den fysiska riksplaneringens geografiska riktlinjer. Lä­net berörs även av de primära rekreationsområdena Abisko-Kebnekaise-Qällen, Tärna-Graddis fjällvärld och Norrbottens skärgård.

Haparanda kommun har redovisat en av kommunfullmäktige anlagen generalplan för det inre skärgårdsområdet. I övrigl har inie markdisposi­tionsplaner redovisats för områden med geografiska riktlinjer eller för de primära rekreationsområdena.

Av fullmäktige godkända redovisningar för ålgärder som kommunerna har vidtagit eller avser alt vidta för alt genomföra den fysiska riksplane­ringens intentioner har lämnals av 10 av länels 14 kommuner.

Länsstyrelsen i Nortboltens län har ställt samman och utvärderat de kommunala redovisningarna samt i yttrande lill ämbetsverken och rege­ringen redovisat sina synpunkter med anledning av arbelel under plane­ringsskedet. Efter hörande av landstinget har länsslyrelsen den 15 septem­ber 1977 avgell slutligt sammanfattande yttrande.

Till länsstyrelsens redovisning har fogals en särskild redovisning av stu­dier av induslrilägen vid Norrlandskusten som har utförts enligt överens­kommelse med bostadsdepartementet. Vidare har länsslyrelsen bifogat yttranden från militärbefälhavaren i övre Norriands militärområde, vägför­valtningen, lantbmksnämnden, fiskeriintendenten i Övre norra distriktet och landstinget samt från Norrbottens läns TCO-distrikt.

Yllranden över del redovisade materialet har lämnals av berörda äm­betsverk, andra myndigheter, forskningsinstitutioner, organisationer m. fl. (Se avsnitt 1.).

Kommunema har beretls tillfälle all komma in med kompletterande syn­punkter med anledning av länsstyrelsernas, landstingens och ämbetsver­kens yttranden. Länsstyrelser och landsting har likaledes getts lillfälle alt komma in med synpunkter på verkens yttranden. I Norrbottens län har synpunkter lämnals av länsslyrelsen saml Arjeplogs, Gällivare, Jokk­mokks, Kiruna och Pajala kommuner.

Remissinstansernas synpunkter

Allmänt om planeringsskedets ulfall

Riksplaneringens intentioner har enligt länsstyrelsen tillgodoselts väl i det planerings- och säkerställandearbete som har genomförts av kommu­nerna. Den översiktliga markanvändningsplaneringen, som lidigare var outvecklad, har genom planeringsskedet fått sitt genombrott i kommuner­na. Kommunemas medvetenhet om resurshushållningsfrågoma har ökat. Trots att mycket arbete återstår med att upprätta översiktliga planer för markanvändningen inom områden med geografiska riktlinjer bedömer

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

286

länsslyrelsen genomförandeläget i länet som gott. Kommunöversiklerna uttrycker i alll väsentligl kommunemas avsikter i markanvändningsfrågor­na och utgör därför ett steg på vägen mot en mera fullständig markanvänd­ningsplanering. De ålgärder som inte har kunnat genomföras under plane­ringsskedet bör enligt länsstyrelsens bedömning kunna avslutas under 1970-talel.

Länsstyrelsen betonar starkt behovel av en förbättrad samordning mel­lan den regionalpoliliska planeringen och den fysiska riksplaneringen. Det föreligger enligt länsstyrelsen risk för atl två helt skilda planeringsformer med motstridiga mål utvecklas.

Vissa för länets näringsutveckling särskilt viktiga frågor måste enligt länsstyrelsen uppmärksammas och belysas ytterligare i del fortsalla plane­ringsarbetet. Det gäller bl. a. den långsiktiga utvecklingen inom Qällområ­dena och formerna för reglering av turismen, samordningen mellan rennä­ringens, skogsbrukets och naturvårdens intressen samt mineralutvinning­ens markanvändningsaspekter.

Länsstyrelsen framhåller att medborgarinflylandet i planeringen har va­ril svagt under planeringsskedet trots omfattande insatser från kommuner­na och de regionala myndigheterna. Möjligheterna lill insyn och medver­kan måsle enligt länsstyrelsen förbällras.

Fjällen

Länsslyrelsen framhåller atl Qällkommunema och länsstyrelsen gemen­samt har formulerat vissa riktlinjer för resursanvändningen i Qällområdet. Utgångspunkten har varit riktlinjema i den fysiska riksplaneringen och de målsättningar som har formulerats i länsprogrammet. De närmare former­na för regleringen av markanvändningen i Qällområdet har enligt länssly­relsen inte kunnat läggas fast under planeringsskedet eftersom beslul från statsmaktema om riktlinjer för de obrutna fjällområdena har saknats. Länsstyrelsen har rekommenderat kommunerna att i avvaktan på mer långsiktiga säkerställandeåtgärder vidta interimistiska skyddsåtgärder inom dessa områden.

Länsstyrelsen framhåller atl den påverkan på naturmiQön i fjällområdet som den växande turismen medför måste uppmärksammas särskilt i den fortsatta markanvändningsplaneringen. Del gäller förutom vandringsturis­men även den mer intensiva flyg- och scootertrafiken. En förhållandevis kraftig styrning av turistslrömmarna är nödvändig för atl förhindra en suc­cessiv förslitning av alll slörre delar av de värdefulla områdena.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom Qällen redo­visas i avsnitt 4.4. Beträffande Norrbottens län anförs därulöver föQande.

Planverket anser alt den planerings- och utredningsverksamhet som har bedrivits av länsstyrelsen i Norrbollens län utgör en god grund för kommu­nernas arbete.

De riktlinjer för tillkommande bebyggelse i de obmtna Qällområdena

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

287

som redovisas i Jokkmokks och Gällivare kommuners kommunöversikter bör enligt planverket omformuleras. Bebyggelse som från riksplanerings-synpunkt eller andra planeringssynpunkler är olämplig bör inte kunna till-låtas av enbart regionalpolitiska skäl.

Svenska Qällklubben motsätter sig starkt den föreslagna utbyggnaden av vägsträckan Stenudden-VästerQäll inom Arjeplogs kommun. Fjällplane­ringen i Norrbollens län har dokumenterat Tjeggelvasregionens slora bo­taniska och geologiska intresse. Vägen skulle enligt Qällklubben dessutom göra intrång i del obrutna fjällområdet Sarek-Pile.

De kommuner som har lämnat synpunkter på inkomna yttranden fram­håller atl även regionalekonomiska bedömningar måste kunna vägas in i riksplaneringen.

Gällivare och Jokkmokks kommuner vidhåller sina ställningstaganden i kommunöversiklerna alt anläggningar inom obrutet Qällområde som är motiverade av regionalpolitiska skäl bör prioriteras högt i förhållande till allmänna bevarandeinlressen. De arbetstillfällen turismen kan ge är ett nödvändigt komplement till den vikande sysselsättningen i andra näringar.

Gällivare kommun förutsätter alt gränsen för det obrutna Qällområdet skall göra det möjligt alt för turism och friluftsliv utnylQa de gjorda inves­teringama i Rilsem, inkl. vägen mellan Suorva och Rilsem.

Jokkmokks kommun förutsätter alt Ritsemvägen till Norge snarast fär­digställs eftersom vägen anses nödvändig för kommunens utveckling. Be­träffande del obrutna Qällområdet i övrigt vidhåller kommunen de tidigare framförda önskemålen om tillräckliga vägomland och övriga avgränsningar av området.

Arjeplogs kommun framhåller atl avgränsningen av det obrutna Qällom­rådet i anslutning till Graddisvägen kommer att göras i enlighet med inten­tionerna i det pågående generalplanearbetet.

Kiruna kommun framhåller alt den restriktiva syn som bör anläggas på fritidsbebyggelse i Qällområdena måste kunna nyanseras då det gäller atl tillgodose lokalbefolkningens behov.

1 sitt kompleUerande yttrande framhåller länsstyrelsen att de riktlinjer för bebyggelse som har formulerats i Gällivare och Jokkmokks kommun­översikler inte stämmer överens med målsättningen i länels fjällplanering.

Länsslyrelsen påpekar vidare alt översiktligt planarbete pågår för de områden, bl. a. Torne träsk och Graddisvägen, där önskemål om exploate­ring för en ökad turism kan förväntas. Särskilda överväganden om av­gränsning och planeringsinsatser i de primära rekreationsområdena har in­te gjoris under planeringsskedet. För detta krävs enligt länsstyrelsen eko­nomiska bidrag från staten.

Länsslyrelsen anför med anledning av statsmaktemas beslut om riktlin­jer för de obrutna Qällområdena atl styrelsen i avgränsningsfrågan kommer all hävda alt gränsen får en sådan utsträckning alt eventuella konflikter mellan anläggningar för turism och bevarandeintressen inte behöver avgö-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

288

ras på central nivå. 1 kommunemas fortsatta översiktliga planering för om­rådena kring bl. a. Norgevägen och Graddisvägen kommer gränsen alt de-laQstudeias utifrån denna grundsyn.

Flygverksamheten i Qällen bar inte blivit föremål för ställningstagande från statsmaktema. Länsslyrelsen anser att en konsekvent behandling av all verksamhet i Qällvärlden behövs för att statsmakternas riktlinjer skall kunna förverkligas.

Kusten

Länsstyrelsen framhåller att länsstyrelsen på likartal säll som i Qällen tillsammans med kommunema har bedrivit visst översiktligt planeringsar­bete för kustområdet. De gemensamma planeringsriktlinjer som har utar­betats har förankrats i såväl kommunema som länsstyrelsen. I de kommu­ner som inte har genomfört en egen markanvändningsplanering uttrycker riktlinjema enligt länsstyrelsens bedömning kommunernas grundsyn i markan vändningsfrågoma.

Befolkningskoncentrationen i kustområdet ställer enligt länsstyrelsen krav på utrymme för såväl permanent bebyggelse som fritidsbebyggelse. Länsstyrelsen bedömer dock inte alt detla innebär något direkl hot mot na­turmiQön i skärgårdsområdet. De överläggningar som har hållits med kom­munema lorde garantera att de naturvetenskapliga värdena i skärgården bevaras.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom de övriga kustområdena redovisas i avsnitt 4.3. Beträffande Nortboltens län anförs därulöver föQande.

Planverket ställer sig i huvudsak bakom de principer för fortsatt plane­ring i kustområdet som kommunerna och länsslyrelsen har enat sig om. Den restriktiva inställning lill tillkommande fritidsbebyggelse som har re­dovisats för större delen av kustområdet bör dock gälla i samtliga kommu­ner. Ny enskild fritidsbebyggelse bör inte medges i del yttre skärgårdsom­rådet. Den planerade utbyggnaden av fritidsbebyggelse på öar i det inre skärgårdsområdet bör enligt verkel begränsas starkt. 1 Kalix och Haparan­das inre skärgårdsområden bör inga hittills oexploalerade öar tas i anspråk för fritidsbebyggelse. Ingen ytteriigare fritidsbebyggelse bör heller lokali­seras till öar utan fast landförbindelse i dessa områden.

I Norrbollens kustområde som också är primärt rekreationsområde har Haparanda kommun enligt nalurvårdsverket för sin del av skärgården fö­reslagit en ulbyggnad med närmare 1000 enskilda fritidshus under en fem­tonårsperiod. Inga andra boendeformer har föreslagits.

Länsslyrelsen anför i sill kompletterande yttrande att de gemensamt for­mulerade planeringsrikllinjerna inte har tillämpats i planeringen för skär­gården i Haparanda kommun. Efterfrågan på mark för fritidsbebyggelse är dock slor och länsstyrelsen har förståelse för att kommunen vill utnyttja även yttre skärgården för elt begränsal antal enskilt ägda fritidshus.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

289

Den kritik som planverket riktar mol kuslplaneringen i Kalix kommun är enligt länsstyrelsen starkt överdriven. I kommunen pågår områdesplane­ring för fastlandskusten och den inre skärgården. I områdesplaneringen kommer kommunen atl pröva vilka områden som är lämpade för fritidsbe­byggelse och vilka som bör avsättas för friluftslivet, de areella näringarna eller annan markanvändning. Länsstyrelsen bedömer all kommunen kom­mer att tillämpa de gemensamma planeringsriktlinjerna i denna planering.

Älvdalar

Länsstyrelsen framhåller alt den slutliga regleringen av markanvänd­ningen i älvdalarna ännu inte har kunnat genomföras. Etl förbättrat inven­teringsunderlag för natur- och kullurmiQön måsle las fram för atl behovet av åtgärder skall kunna preciseras. Avsaknaden av ställningstaganden från statsmakternas sida till fortsalt ulbyggnad av vallenkraften har också inne­burit att entydiga utgångspunkter för planeringen har saknats.

Ämbetsverkens allmänna synpunkter på planeringen inom huvudälvar­nas dalgångar redovisas under avsnitt 4.5. Beträffande Norrbollens län an­förs därulöver föQande.

Naturvårdsverket framhåller atl de fyra oulbyggda storälvarna Torne älv, Kalix älv, Pite älv och Vindelälven bör undantas från utbyggnad av vattenkraft. De bör inte heller påverkas genom överledning av vatten från ett vattendrag till ett annat.

Planverket anser atl kommunema för huvudälvamas dalgångar mellan Qällområde och kustland i Norrbottens län bör kunna göra en förenklad re­dovisning av den långsiktiga markanvändningen. Detla gäller för Torne och Muonio älvar inom Pajala och Kiruna kommuner, Kalix älv inom Gäl­livare och Kiruna kommuner, Pite älv uppströms Piteå kommun, Byske älv samt Skellefle älv. I de mer bebyggelseexpansiva områdena där även motstående intressen föreligger bör dock en markanvändningsplanering genomföras.

1 siu kompletterande yttrande framhåller länsslyrelsen att del har varil mycket svårt all tolka innebörden i statsmakternas riktlinjer för älvdalar­na. Länsslyrelsen har inte bedömt de konflikter som kan uppstå mellan oli­ka intressen som så allvarliga alt en översiktlig markanvändningsplanering är motiverad. Stalsmakiema bör enligt länsstyrelsen precisera riktlinjerna för älvdalarna så att de kan anpassas till de lokala och regionala förutsätt­ningarna i olika delar av landet.

Jordbruk

Länsstyrelsen konstaterar alt översiktliga planer för markanvändningen som beaktar jordbrukels intressen inte har kunnat redovisas av berörda kommuner under planeringsskedet. En redovisning av dessa frågor bör kunna ske under år 1978.

19   Riksdagen 1978/79. I saml. Nr 213. Bilaga I

Prop. 1978/79:213   Bilaga 1

290

Skogsbruk och naturvård

Det är enligt länsstyrelsen nödvändigt atl skogsbruket i länet tillåts att rationalisera i den omfattning som krävs för all skogsnäringen skall vid­makthållas och ulvecklas. Till följd av efterfrågeulvecklingen på råvara inom skogsindustrin överstiger avverkningstakten i länets skogar nu till­växttakten. Med hänsyn till skogsindustrins mycket slora betydelse för sysselsättningen i länet anser länsstyrelsen att åtgärder i form av dikning, skogsgödsling och liknande bör vidtas för att höja avkastningen i skogen.

Länsstyrelsen påpekar atl företrädama för rennäringen anser att det mo­derna storskogsbrukel starkt kan försvåra näringens utövande. Samtidigt är skogsbruket enligt länsstyrelsen en förutsättning för att bibehålla de flesta orterna i länets inland. Möjlighetema att samordna rennäringens och skogsbrukets intressen bör enligt länsslyrelsen utredas av statsmakterna i nära samverkan med regionala organ. I avvaktan på resultat av en sådan utredning föreslår länsstyrelsen vissa handlingsprinciper. För att tillgodo­se rennäringens och även naturvårdens intressen bör man således införa en lämplighetsprövning av aktualiserade skogsbmksålgärder. På det sättet kan man enligt länsstyrelsen garantera en allsidig belysning av den lämpli­gaste markanvändningen.

De mål för planeringen som länsslyrelsen i Norrbottens län redovisar stämmer enligt naturvårdsverkets uppfattning inte överens med de av riks­dagen fastlagda målen för hushållning med naturresurserna. Det gäller sär­skilt skogsbruket där länsstyrelsen för att bibehålla sysselsättningen föror­dar ett intensifierat skogsbruk upp mot barrskogsgränsen. Verket framhål­ler atl Qällbarrskogen på många håll utgör en ursprunglig skogsmiQö av omistligt värde för naturvården och friluftslivet.

Med hänsyn lill planeringslägel föreslår naturvårdsverket att en särskild utredning tillsätts för att se över skogsfrågorna i Qällregionen. I avvaktan härpå bör elt tioårigt avverkningsförbud för området ovanför skogsod­lingsgränsen införas.

Etl generellt förbud mol skogsbruk i Qällnära områden är enligt skogs­styrelsen inte motiverat. Styrelsen hänvisar i övrigt till de synpunkter som har förts fram i yttrandet över naturvårdsverkels och planverkets utred­ning Obrutna Qällområden.

Svenska samernas riksförbund (SSR) framhåller alt den lämplighets­prövning av planerade skogsvårdsåtgärder som länsstyrelsen föreslår kan vara en framkomlig väg atl reglera förhållandet mellan storskogsbrukel och renskötseln. Oberoende härav måste skyndsamma åtgärder vidtas för atl förhindra atl en enskild sameby utsätts för skogsvårdsåtgärder i sådan omfattning alt renskötseln direkl hotas. Exempel på en sådan situation finns bl. a. i Gällivareområdet. Vinterbetesmarkerna bör över huvud tagel ges bättre skydd. SSR påpekar vidare att erfarenheterna från samisk sida av hittillsvarande samråd med skogsbmkels förelrädare är myckel dåliga. Ett reellt samrådsförfarande bör enligt SSR innebära atl även skogsbru-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

291

kets företrädare är beredda alt jämka sina intressen.

Svenska Qällklubben anser att de högt belägna barrskogarna i Qälldalar­na utgör en väsentlig del av Qällandskapel. De bör inte få betraktas som mark för skogsproduktion.

Länsstyrelsen avvisar i sill kompletterande yttrande naturvårdsverkels förslag om atl införa ell tioårigt avverkningsförbud för Qällskogama. Läns­styrelsen anser alt möjlighetema att tillämpa samrådsplikl enligt 20 § NVL och naturvårdslagens normala säkerslällandeinstmment bör prövas. Sam-rådsliden bör förlängas till ett år i slällel för en månad.

Vissa områden i länet med gammal s. k. naturskog bör enligt länsstyrel­sen avsättas som referens- och skyddsområden. Länsslyrelsen är beredd att ta ställning till skyddsområdenas omfattning först efter verkställda in­venteringar och utredningar.

För att lösa konflikterna mellan rennäringen och skogsbruket föreslår länsslyrelsen bl.a. en särskild skötselplan för randzonema mot Qällområ­det. Vidare behövs en karlläggning av renbetestillgångarna i området. En utredning om den konfliktsituation som föreligger i randzonerna har redan påbörjats på initiativ av länsstyrelsen.

Arjeplogs, Gällivare, Kiruna och Jokkmokks kommuner lar avstånd från naturvårdsverkets förslag om avverkningsförbud ovanför skogsod­lingsgränsen.

Gällivare kommun framhåller att delta område, som omfattar nära hälf­ten av kommunens yta, utgör grundvalen för kommunens skogsnäring.

Jokkmokks kommun anser alt statsmakterna bör slå vakt om arbetstill­fällena i den förädlingsanläggning för skogsråvara som har etablerats i kommunen. Eu avverkningsförbud skulle vidare sälta stopp för etl i alla ti­der bedrivet privat skogsbruk i området.

Kiruna kommun anser att naturvårdsverkets förslag är ett åskådningsex­empel på hur hänsynslöst seklorsintressena kan hävdas. Förslagets sociala och näringspolitiska effekter belyses över huvud laget inte.

Fiske

Länsstyrelsen anser atl del på sikt bör klarläggas hur utbyggnaden av den mlQöstörande induslrin i kustområdet inverkar på förutsättningarna för fisket. Likaså måste konsekvenserna av en fortsatt utbyggnad av vat­tenkraften i älvama klarläggas. Viktiga reproduktionsområden för laxfiske kommer alt påverkas och i vissa fall förstöras.

Fiskets intressen har enligt fiskeristyrelsen inte lillgodosetts i den kom­munala planeringen. Samtliga kommuner som berörs av fiskels viktigare intresseområden bör vid kommande revidering av de kommunala över­siktsplanerna redovisa hur man avser alt säkerställa dessa områden.

Rennäringen

Länsstyrelsen framhåller alt konflikter mellan rennäringens intressen

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

292

och andra markanvändningsintressen föreligger på skilda håll i länet. Det gäller konflikter med såväl skogsbmkel som samhällsutbyggnad i skilda former. Instrument för alt bilägga uppkommande konflikter saknas i många fall. Framför alll är den under senare år allt mer utvecklade kom­munala översiktliga planeringen bristfälligt relaterad till förfatlningsmm-men i rennäringslagsliftningen. De lagrum i denna lagstiftning som tillåter ändrad markanvändning i överensstämmelse med fastställd detaQplan bör enligt länsstyrelsen utvidgas till atl avse också tillstånd lill ändrad markan­vändning om den sker i överensstämmelse med godtagen översiktsplan.

Länsstyrelsen hemställer att stalsmakiema föranstallar om en översyn av rennäringslagsliftningen och dess relationer till annan markanvänd­ningslagstiftning, främst byggnads- och naturvårdslagsliftningama.

Lantbruksnämnden och lanlbruksslyrelsen framhåller att samrådet mel­lan kommunerna och samebyarna i det översiktliga planeringsarbetet har varit bristfälligt och bör utökas.

Planverket påpekar att de i rennäringslagen fixerade rättigheterna och statsmakternas uttalanden bl.a. i samband med den fysiska riksplanering­en ger rennäringen slöd för alt bedriva verksamheten i alla berörda län i hittillsvarande omfattning.

Arvidsjaurs, Bodens och Piteå kommuner samt i viss utsträckning även Kiruna kommun har enligt planverket ännu inte tagit ställning lill hur vissa viktiga renskölselmarker skall behandlas i planeringen. 1 de berörda kom­munerna bör samråden med rennäringens företrädare fördjupas. Den mo­dell för kommunöversikt i renskölselområdel som har utarbetats med jämtländska förhållanden som utgångspunkt bör utvecklas ytterligare och anpassas särskilt till norrbottniska förhållanden. Vid fortsatt bearbetning och revidering av de hittills framtagna kommunöversikterna bör de metod­exempel som föreligger utnytQas.

Lanlbruksslyrelsen pekar på risken för konflikter mellan renskötseln och olika former av friluftsliv i renskötselområdets Qällregion. Bl.a. kan utvecklingen i de primära rekreationsområdena enligt styrelsen komma i konflikt med rennäringen. För att renskötselmarkema skall kunna säker­ställas bör en övergripande markanvändningsplan upprättas för varje pri­märt rekreationsområde.

Svenska samernas riksförbund (SSR) påtalar behovet av centralt utfär­dade direktiv och anvisningar för kommunemas planering vad gäller ren­näringens intressen. I etl flertal kommunöversikler, däribland Kimnas och Arvidsjaurs, finns enligt förbundet betydande brister. SSR betonar att en nödvändig förutsättning för att renskölselns markanvändning skal! beaklas i planeringen är alt föreskrivna samråd verkligen kommer till stånd. Här­utöver bör sameby betraktas som sakägare i byggnadslagstiftningens me­ning i första hand inom de centrala och viktiga delama av renskötselmar­kema.

Den negativa effekt som exploateringen för turism och rekreation har på

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

293

renskötseln har enligt förbundet inte uppmärksammats i riksplanearbetel. Del är nödvändigt att instmment skapas för en samlad bedömning av hur rekrealionsinlressena och rennäringens intressen skall kunna samordnas.

Vad gäller de förslag lill ändring av rennäringslagen som läggs fram av länsstyrelsen vill SSR påminna om att liknande synpunkter fördes fram i en reservation till rennäringssakkunnigas betänkande och i en motion med anledning av propositionen om ny rennäringslag. Dessa tankegångar avvi­sades dock av riksdagen.

Arjeplogs, Gällivare och Jokkmokks kommuner framhåller, liksom ock­så länsslyrelsen i sitt kompletterande yttrande, alt en fömlsättning för alt kunna upprätthålla en minimiservice för den fasta befolkningen i Qällområ­det är att sysselsättning skapas i andra näringsgrenar än rennäringen. De sysselsättningstillfällen som turismen kan ge är helt nödvändiga för kom­munerna.

Industri

Länsstyrelsen har i en särskild rapport översiktligt redovisat lokalise-ringsförulsättningarna vid NoiTbottenskusten för sådan industri som be­handlas i den fysiska riksplaneringen. Enligt redovisningen skall i första hand utbyggnad av industri i Piteå, Luleå och Kalix kunna komma i fråga. Helt nya industrityper eller nya induslrilägen behandlas inte.

Inga väsentliga fysiska eller miljömässiga hinder föreligger enligt läns­slyrelsen för en utbyggnad av befintlig industri i dessa orter. Erforderligt markutrymme för industriutbyggnad kommer alt redovisas i det översiktli­ga planarbete som pågår i de berörda kommunerna. Länsstyrelsens regio­nalpolitiska målsättning innebär dock alt utbyggnaden av sågverksindu­strin bör prioriteras i områden där sysselsättningsproblemen är svårast,

dvs. i inlandet.

De industrilägen vid Norrlands- och norra Svealandskusten som har angetts av kommuner och länsstyrelser bör enligt planverket närmare ana­lyseras för att det skall kunna klarläggas var fortsatta planerings- och ut-byggnadsinsalser är önskvärda.

Överbefälhavaren framhåller atl etablering av industri vid Norrlands­kusten främst bör ske inom områden med utbyggda hamnanläggningar o. d. Nya stora industriområden skulle förändra förutsättningarna för kust­försvaret. Detaljplanering av ett nytt område bör enligt överbefälhavaren föregås av samråd med de militära myndighetema.

Gruvor och takter

Länsstyrelsen framhåller atl länets tillgångar av brylningsvärda minera-ler är ofullständigt kartlagda. Med hänsyn till mineralfyndighetemas slora näringspolitiska betydelse tillmäter länsstyrelsen möjligheterna till fortsatt mineralutvinning största vikt. Länsstyrelsens uppfattning stöds av berörda kommuner.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 1

294

En allsidig belysning av lämpligheten av sådana ingrepp i marken som en brytningsverksamhet innebär behövs enligt länsslyrelsen. Länsstyrelsen föreslår därför atl slörre mineralulvinningsprojekt prövas enligt 136 a § byggnadslagen. Länsslyrelsen anser vidare att det är angeläget alt resulla­len från pågående prospekteringsverksamhet i länet redovisas till länssty­relsen lidigare än vad som sker i dag. Det är en förutsättning för alt det föreslagna utvinningsområdels nylQande skall kunna vägas mot andra önskemål om markens användning.

Industriverket framhåller all den information som föreligger efter den avslutande fasen i prospekleringen normalt är myckel osäker. Ytterligare utredningar av främsl teknisk och ekonomisk art krävs ofta innan någol beslut om brytning kan fattas. Verket anser dock att länsstyrelser och kommuner bör informeras redan vid utläggningen av utmål. Den definitiva avvägningen mellan gruvintressen och motstående intressen kan emeller­tid göras först vid den tidpunkt då beslul om gruvbrytning fattas.

Försvar

Överbefälhavaren framhåller atl målplatsen för flygvapnets skjutverk-samhet på Junkön i Luleå kommun 1. v. måste behållas för försvarsmak­tens räkning. Samråd har sketl med länsslyrelsen och kommunen om en omdisponering av målplatsen i syfte all frilägga hela eller delar av Junkö-området för friluftslivets och naturvårdens behov. En avveckling kräver dock dels atl en helt ny målplats anskaffas för alt tillgodose flygvapnets be­hov, dels alt Junkön kan röjas från ammunition lill erforderlig säkerhet. Överbefälhavaren bedömer atl della inte kan ske inom överskådlig lid.

Länsstyrelsen anser atl överbefälhavaren i sitt yttrande avviker från sin tidigare bedömning av Junköns framlid för civilt nyttjande. Enligt länssty­relsen kräver överbefälhavarens ställningslagande ytterligare motiveringar från försvarsmakten och etl klart ställningstagande från statsmakterna.

Det är vidare enligt länsslyrelsen ytterst angelägel all försvaret påskyn­dar utredningsarbetet rörande den planerade utvidgningen av södra skjut­fällel sydväst om Bodens centralort. Osäkerheten om skjutfältels framtida utbredning kommer annars alt krafligl försena generalplanearbetet för Bo­dens tätort.

Prop. 1978/79:213

Bilaga 2

Redovisning av planerings­skedet i den fysiska rikspla­neringen

Denna bilaga utgör utdrag ur regeringens beslut med anledning av plane­ringsskedet i den fysiska riksplaneringen. Regeringen har angett allmänna utgångspunkter för del fortsatta arbetet och för behandlingen av vissa verksamheter i en promemoria, upprättad inom bostadsdepartementet den 7 september 1978 (benämns i det föQande PM 1978-09-07). Dessa utgångs­punkter redovisas i avsnitt 1 och 2. Regeringen har vidare i beslut för varje län, till vilka har fogats den ovan nämnda promemorian, angett utgångs­punkter för det fortsatta arbetet inom resp. län. Regeringen har fattat såda­na beslut under tiden den 7 december 1978 till den 29 mars 1979. Besluten för varje län återges i avsnitt 3.

1   Riksdagen 1978/79. I saml. Nr 213. Bilaga 2

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

1 Allmänna utgångspunkter för det fortsatta arbetet med att fullfölja statsmakternas riktlinjer för hushållning med mark och vatten

1.1 Allmänt om fortsatt arbete inom ramen för fysisk riksplanering

Som anfördes i prop. 1972: 111, bil. 2, Hushållning med mark och vatten och i prop. 1975/76:1 Redovisning av programskedet i den fysiska rikspla­neringen kan arbetet med den fysiska riksplaneringen delas upp i två hu­vudgrupper:

A. Uppgifter som måsle genomföras för att fullfölja vad som har förordats

i prop. 1972:111 och prop. 1975/76:1 angående bl. a. markreservationer

för friluftsliv och vissa vetenskapliga intressen, reservationer för in­

dustri samt särskild planering i vissa områden.

B. Uppgifter som hänger samman med en fortsatt fysisk riksplanering

inom ramen fören mera integrerad samhällsplanering.

De utgångspunkter för fortsalt arbete som anges i denna promemoria, gäller frågor som hänger samman med de uppgifter som måsle genomföras för atl statsmaktemas beslut åren 1972 och 1975 om hushållning med mark och vatten skall fullföQas (gruppen A ovan).

Regeringen tar ställning lill planeringsarbetet genom beslut län för län, till vilka denna promemoria bifogas. Regeringens beslut avser inriktningen av planeringsarbetet m. m. under de närmaste åren i avvaktan på bl. a. en ny plan- och byggnadslagstiftning och de eventuella ytterligare riktlinjer som kan föQa av riksdagens ställningstaganden med anledning av den rap­port om hushållning med mark och vatten som utarbetas inom bostadsde­partementet (gruppen B ovan).

De ertarenheter som har vunnits genom det hittills utförda arbetet utgör en väsenllig utgångspunkt för både den pågående översynen av byggnads­lagstiftningen och den nyss nämnda rapporten. I rapporten kommer att in­gå dels en utvärdering och uppföljning av det hittillsvarande arbetet med den fysiska riksplaneringen, dels en redogörelse för och utvärdering av nya inventeringar och utredningar saml eventuella förslag till nya eller re­viderade riktlinjer för hushållning med mark och vatten.

Frågor rörande hushållning med mark och vatten i ett vidare perspektiv behandlas även i den av chefen för jordbruksdepartementet tillsalla natur­resurs- och miQöutredningen (Jo 1978:01).

Kommuner, länsstyrelser och centrala myndigheter har i sina redovis­ningar av och yllranden över planeringsskedet aktualiserat en rad nya frå­gor av betydelse för den fortsatta fysiska riksplaneringen. Direkta förslag belräffande inriktningen av det fortsatta arbetet har också lämnals. Statens

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

3

planverk har i mars 1978, mot bakgrund av de samlade erfarenheterna av arbetet under planeringsskedet, lämnat förslag beträffande den fortsatta fysiska riksplaneringen (statens planverk. Meddelande om fysisk plane­ring. Dnr R 3040/77). Detla malerial beaktas i arbetet med den tidigare nämnda rapporten om hushållning med mark och vatten.

Länsstyrelser och centrala myndigheter har i sina yttranden tagit upp ett flertal frågor som är av sådan karaktär att de måste beredas i särskild ord­ning. De synpunkter och förslag gällande bl. a. komunöversiktens rällsliga status och vissa ändringar i marklagstiftningen som flera remissinstanser har fört fram beaklas sålunda i arbetet med en ny plan- och byggnadslag­stiftning. Flera andra lagar berörs av frågor som remissinstansema har ak­tualiserat. Exempel på sådana frågor är önskemål om ändrad lagstiftning för att tillgodose kulturminnesvårdens intressen och vissa preciseringar angående tillämpningen av 19 och 20 §§ naturvårdslagen (1964:822, om­tryckt 1974:1025, ändrad senast 1975:196). Behovet av ökade ekonomiska resurser för främst säkerställande och vård av områden som är intressanta för naturvården, kulturminnesvården och friluftslivet har också aktualise­rats. I avsnitt 2 anges för resp. verksamhel exempel på sådana frågor som har kommit upp under planeringsskedet och som kräver fortsatt bered­ning.

1.2 Ställningstaganden till planeringsskedet som ankommer på rege­ringen

Kommunema har utfört etl omfattande arbele under planeringsskedet. Planeringsaktiviteten har ökat inom kommunernas områden som helhet. Planeringen för att tillgodose statsmaktemas riktlinjer för hushållning med mark och vatten har i flertalet fall inordnats i en kommunal planering där olika markanvändningsfrågor tas upp till behandling. Den planering som har skett under planeringsskedet har sålunda från kommunernas sida haft etl vidare syfte än att enbart tillgodose av statsmaktema fastlagda riktiinjer för hushållning med mark och vatten. Regeringen har således inte att ta ställning till alll material som har redovisats i samband med planeringsske­det i den fysiska riksplaneringen.

Det finns skäl att erinra om den ansvarsfördelning m. m. som lades fast genom riksdagens ställningstagande till prop. 1972:111 och prop. 1975/76:1. Enligt riksdagsbeslutet år 1972 skall avgörandena på riksnivå begränsas till sådana frågor vilkas karaktär kräver bedömningar i större re­gional eller nationell skala. Vidare är det en huvudlinje att den fysiska riks­planeringen fullföQs och vidareutvecklas genom kommunal planering. Som grundläggande princip beträffande de statliga insatsema gäller enligt riks­dagsbeslutet år 1975 att de samlade nationella intressena bör komma lill ut­tryck och fullföQas inom ett system med tre olika statliga ansvarsnivåer. Dokumentation och bevakning av riksintressanta områden sett från den

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

4

enskilda samhällssektorns synpunkt har sin huvudsakliga centrala förank­ring på verksnivå. Nationella riktlinjer för planeringen av särskilda områ­den (geografiska riktlinjer) och för hur olika sektorsinlressen bör beaktas i planeringen (verksamhetsanknutna riktlinjer) läggs fast av riksdagen efter förslag av regeringen. Regeringen lämnar anvisningar för tillämpningen av sådana riktlinjer och kan även ange geografiska områden där förhållandena är så komplicerade atl planeringsåtgärder m. m. bör redovisas direkl till re­geringen.

Enligt denna ansvarsfördelning kan regeringen inte besluta om nya rikt­linjer utan riksdagens hörande. Regeringen lar nu inte heller ställning i en­skilda frågor, t.ex. om behandlingen av enskilda riksintressanta objekt, annat än i vissa särskilda fall, t. ex. då kommuner, länsstyrelser eller cen­trala ämbetsverk har begärt ställningslagande från regeringen. Regering­ens beslut inriktas på att översiktligt ta ställning till det utförda planerings­arbetet mot bakgrund av fastlagda riktlinjer. Regeringen anger de komplet­teringar och preciseringar som bedöms erforderliga för atl statsmakternas riktlinjer för hushållning med mark och vallen skall uppfyllas. Regeringens ställningstagande innehåller således föQande momenl:

Ställningstagande lill den allmänna inriktningen av planeringsarbetet i förhållande till statsmakternas riktlinjer för de verksamheter som be­handlas i den fysiska riksplaneringen. Dessa ställningstaganden åter­finns i avsnitt 2.

Ställningstagande till om de geografiska riktlinjerna har beaktats i till­räcklig omfattning. Detla sker i regeringens beslut län för län angående arbetet under planeringsskedet.

Ställningstagande till planeringsarbete m. m. för de fem särskilt utpeka-

de redovisningsområdena i landet saml för vissa andra områden som uppvisar särskilda problem eller starka motstående intressen om atl få utnyttja marken. Härvid bedömer också regeringen om närmare före­skrifter behöver ges för fortsatt planeringsarbete. Dessa ställningsta­ganden sker i länsbesluten.

  Ställningstagande i vissa särskilda fall, exempelvis då sådana konflikter

om markanvändningen kvarstår atl den fysiska riksplaneringens inten­tioner kan äventyras. Också dessa frågor tas upp i länsbesluten.

Verksamheten med fysisk riksplanering sker utan alt dess former har lagfästs. De verksamhelsanknutna och geografiska riktlinjer som har anla­gils av riksdagen har således inte getts lagform. Den fysiska riksplanering­en innebär elt förberedande kunskapsinsamlande saml överväganden av översiktlig art. De översiktliga bedömningar som sker i anslutning till den­na planering utgör en del av förberedelsema till beslul i detalj. Härvid är riktlinjema för hushållning med mark och vatten att betrakta som vägle­dande men inte rättsligt bindande för myndighetema. Vid beslut i detaQ måste  således gällande  lagsliflning, t. ex.  byggnadslag,  naturvårdslag.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

5

skogsvårdslag osv. tillämpas. Det är angelägel alt berörda myndigheter no­ga beaktar detta förhållande. Beslut i det enskilda fallel kan alltså inte fat­tas enbart under hänvisning till överväganden i den fysiska riksplaneringen utan ett beslut måste i varje särskill fall baseras på tillämpligt lagrum i be­rörd lagstiftning.

Regeringens ställningstaganden lill resultatet av arbetet under plane­ringsskedet är således inte förenade med några rättsverkningar men kom­mer självfallet att inom ramen för gällande lagstiftning vara en utgångs­punkt för regeringens ställningstaganden i enskilda plan- och tillstånds­ärenden.

1.3 Huvudpunkter i det fortsatta arbetet med att fullfölja fastlagda riktlinjer

Det är inte aktuellt atl nu föra in nya frågor i det planeringsarbete som pågår i kommunema. Del påbörjade arbetet bör fullföQas med beaktande av de utgångspunkter som lämnas i denna promemoria och i regeringens beslul län för län över planeringsskedet.

Det förutsätts att kommunernas arbete drivs vidare i huvudsak enligt kommunernas åtgärdsprogram m.m. Fortsatta överläggningar bör ske mellan kommuner, länsstyrelser och övriga berörda länsmyndigheter, bl. a. om behandlingen av riksintressanta områden i samband med den re­videring av föreliggande kommunöversikler som lorde aktualiseras i kom­munerna inom något år. Det förutsätts vidare alt kommunerna även fort­sättningsvis för ul viktigare frågor om markens användning till bred dis­kussion bland kommuninvånama.

Erfarenhelema visar att kommunema i mycket stor omfattning har varit beredda att la på sig ansvaret för att genomföra statsmakternas intentioner med den fysiska riksplaneringen. Erfarenheterna visar också alt det är nödvändigl alt länsstyrelsema och övriga länsmyndigheter aktivt biträder kommunerna i arbetet och ställer underlagsmaterial till förfogande.

Länsstyrelserna bör ha en samordnande roll i den fysiska riksplanering­en. 1 avvaktan på beslut med anledning av länsdemokratikommilténs arbe­le bör länsstyrelserna i ökad utsträckning biträda kommunerna i deras fort­satta planering genom att söka väga samman olika statliga anspråk på den­na planering. Sambanden mellan den regionalpolitiska och den fysiska pla­neringen bör särskill uppmärksammas. Länsstyrelserna bör också med­verka lill atl kommunala förtroendemän och Qänstemän får allsidig infor­mation om de anvisningar och riktlinjer som regeringen anger för det fort­satta planeringsarbetet. Planverket har redovisat förslag om handläggning inom statlig länsförvaltning av kommunala fysiska översiktsplaner (statens planverk. Meddelande om fysisk planering Dnr R 158/77). Förslagen bör vara vägledande för länsmyndigheternas fortsatta arbete inom ramen för

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

6

fysisk riksplanering. Länsmyndigheternas uppgifter i det fortsatta plane­ringsarbetet beskrivs närmare i avsnitt 2 och i länsbeslulen.

Planeringsskedet har medfört att markanvändningsfrågoma på elt bättre sätt än förut har uppmärksammats av de centrala verken. Det förutsätts att verken fortlöpande aktualiserar och vidareutvecklar de sammanställningar och översikter som har tagits fram under det hittillsvarande arbetet och att arbetet med att förse kommunema med underiagsmalerial fortsätter. Yt­terligare synpunkter på behovet av insalser från verken lämnas i avsnitt 2. Planverket har ett samordnande ansvar för de statliga myndigheternas in­salser i det fortsatta planeringsarbetet.

Vissa frågor behöver få en fördjupad behandling i den fortsalla plane­ringen för alt statsmakternas riktlinjer för hushållning med mark och vat­ten skall kunna fullföQas. Detta gäller framför allt hänsynslagande till jord­bruksmark i bebyggelseplaneringen och behandlingen av fritidsbebyggel­sen. Närmare utgångspunkter för behandlingen av jordbruksmarken och fritidsbebyggelsen ges i avsnitt 2.1 resp. 2.6. Vissa ytteriigare precisering­ar kommer atl anges i länsbesluten.

En fråga av slor betydelse i det fortsatta arbelel med fysisk riksplanering är hur intresset av att skydda vissa natur- och kulturmiljöer samt frilufts­livsområden bäure skall kunna beaktas. Denna fråga övervägs f n. inom regeringskansliet. Fördel fortsatta arbetet med atl fullfölja fastlagda rikt­linjer anges i avsnitt 2.5 atl nämnda intressen bör beaktas genom dels sär­skilda förordnanden, t.ex. enligt naturvårdslagen, dels en ökad allmän hänsyn från olika näringars sida till naturvårds- och kulturminnesvårdsin­tressen m.m. i den fortlöpande fysiska planeringen och vid ställningsta­ganden till enskilda frågor.

Ett annat viktigt led i del fortsatta arbetet med att fullfölja fastlagda rikt­linjer är det arbete med översyn av kommunöversikterna som torde kom­ma att bedrivas de närmaste åren. Regeringen lar självfallet inte ställning till de riktlinjer för bebyggelse m.m. som finns i kommunöversiklerna, t. ex. till riktlinjer för bebyggelse i områden som inte berörs av den fysiska riksplaneringens riktlinjer. Där kommuner och länsstyrelser har varit över­ens om kommunöversiktemas riktiinjer vad gäller riksintressanta områ­den, ser regeringen detta som ett uttryck för en gemensam uppfallning mellan stat och kommun om vilka utgångspunkter som bör gälla för be­handlingen av dessa riksintressen. Regeringens ställningstagande beträf­fande kommunöversikterna begränsas således till sådana fall då kommun­översiktemas riktlinjer bedöms strida mol riktlinjerna för hushållning med mark och vatten.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

7

1.4 Länsstyrelsernas redovisning till regeringen av  det fortsatta arbetet

Arbetet med alt fullföQa den fysiska riksplaneringens intentioner kan som tidigare har nämnts anses genomfört i betydelsefulla delar. Fortsatt arbele erfordras emellertid i den utsträckning som anges i denna promemo­ria och i länsbesluten samt i övrigl i den utsträckning som kommunerna själva anger i åigärdsprogrammen. Huvuddelen av arbetet bedöms kunna avslutas inom 3-4 år. Länsstyrelserna bör under år 1982 lill regeringen, i den omfattning som anges nedan, redovisa hur långt arbetet dä har fort­skridit. Vissa frågor bedöms emeilerlid vara av sådan vikt dels för hushåll­ningen med mark- och vattenresurserna, dels för atl skapa klarhet för kom­munernas fortsatta ålgärder atl redovisning av vidtagna planeringsålgärder bör ske redan i samband med redovisningen av länsplanering 1980.

Regeringen förutsätter att det sker en medveten prioritering av arbetet så alt resultat kan redovisas beträffande de frågor som i denna promemoria och i länsbeslulen anges som särskilt angelägna. En utgångspunkt skall härvid samlidigl vara atl största möjliga anpassning sker till kommunernas löpande planeringsarbete.

Med anledning av den omfattning som redovisningen av arbetet under planeringsskedet och myndigheternas yttranden har fått, finns skäl atl framhålla atl länsstyrelserna och övriga myndigheter bör tillämpa etl över­siktligt synsätt så att de övergripande syften som den fysiska riksplane­ringen skall tillgodose inte skyms av mängden enskilda frågor. Samtidigt är del viktigt alt betona att del ankommer på länsstyrelserna och övriga myn­digheter all redovisa konfiikter om markens användning i de fall riksintres­sen berörs och därvid så öppet som möjligl redovisa motsatta uppfattning­ar om lolkningen av statsmakternas riktlinjer för hushållning med mark och vatten. 1 övrigt bör en detaQerad redovisning kunna avvaras.

Länsstyrelserna bör kunna inhämla underlag för sina redovisningar ulan någon särskild redovisningsskyldighet för kommunerna. Planverket bör lämna regeringen förslag belräffande den närmare uppläggningen av läns­styrelsernas redovisning och därvid överväga behovet av atl hämta in upp­gifter från kommunerna.

I samband med redovisningen av länsplanering 1980 bör länsstyrelserna lämna en redogörelse för vissa frågor som rör kravet pä hushållning med jordbruksmarken, för fritidsbebyggelsens utveckling i vissa områden samt för andra markanvändningsfrågor som har etl nära samband med länspla­neringen. Vidare bör redovisas de frågor om markens användning som bör uppmärksammas särskill inom ramen för länsplaneringen. Det förutsätts också alt den årliga länsplaneringsrapporten vid behov innehåller övervä­ganden och förslag rörande frågor om hushållning med mark och vatten. En precisering av vad som bör redovisas i samband med länsplanering 1980 kommer atl göras i länsbesluten.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

8

Redovisningen under år 1982 bör avse föQande huvudpunkter:

1. Behandlingen av jordbruksmarksfrågor och fritidsbebyggelsefrågor.

Utgångspunkter för redovisningen anges i avsnitt 2.1 och 2.6 och i länsbe­

slulen, dvs. i avsnitt 3 i del följande.

2.

Planeringslägel m.m. för de geografiska områden för vilka plane­ringsarbetet inte har avslutats eller där särskilda problem föreligger samt för primära rekreationsområden. Utgångspunkter för redovisningen anges i länsbesluten.

3.

Vissa fortsatta studier om inlandslägen för sådan industri som be­handlas i den fysiska riksplaneringen. Vissa utgångspunkter för redovis­ningen anges i avsnill 2.7.

4.

Särskilda frågor vilka länsstyrelsen, mot bakgrund av det utförda pla­neringsarbetet och arbetet med all säkerställa riksintressanta områden för naturvården, kulturminnesvården och friluftslivet, anser atl regeringen bör informeras om.

Vissa ytteriigare frågor kan senare bli aktuella att föra in i redovisningen med anledning av statsmakternas ställningstaganden till den kommande rapporten om hushållning med mark och vatten.

2   Utgångspunkter för behandlingen av vissa verksam­heter i det fortsatta planeringsarbetet

2.1 Jordbruk

Statsmakternas beslut om nya riktlinjer för jordbmkspolitiken m. m. in­nebär vissa preciseringar vad gäller produktionsmålet som påverkar frågan om jordbruksmarkens omfattning. I beslutet betonas all del är angelägel alt dessa preciseringar beaktas i den fortsatta fysiska riksplaneringen.

Produktionsmålet bör enligt statsmakternas beslul om jordbmkspoliti­ken (JoU 1977/78:10, s. 19) ulformas med hänsyn lill livsmedelsberedska­pen, den internationella livsmedelssilualionen, regionalpolitiken, sam­hällsekonomin och miQövården. Belräffande åkerarealen bör gälla alt den brukningsvärda åkerjorden bör utnyttjas för jordbmksproduktion, vilket innebär atl ungeför nuvarande åkerareal bör bibehållas. Den bmknings-värda åkerjorden bör alltså skyddas mol exploatering för andra ändamål. Samtidigt är del, enligt vad utskottet med instämmande av riksdagen an­för, ofrånkomligt all viss mindre del av vår nuvarande åkerareal även i framliden kommer atl las i anspråk för andra angelägna samhällsändamål. Å andra sidan kan del finnas lidigare nedlagd åkermark som av bl. a. regio­nalpoliliska skäl åter bör kunna las i bruk för jordbmksproduktion. Vidare betonas jordbrukels vikliga roll från regionalpolitisk synpunkt och alt sam­hällets insatser inom jordbmkssektorn bör samordnas med och ingå som ett led i en aktiv regionalpolitik. Jordbrukets intresse av all kunna bedriva en rationell produklion bör beaktas i det fortsatta planeringsarbetet. I delta

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

9

sammanhang bör också erinras om del beslut som riksdagen nyligen har fattat om särskilt stöd till jordbruksföretag i glesbygd (prop. 1977/78:113, JoU 1977/78:22, rskr 1977/78:271).

Många kommuner har gjort stora insalser under planeringsskedet för all få underlag för överväganden om hur man bättre skall kunna hushålla med jordbmksmarken. Ett slorl antal kommuner har emellertid angett omfat­tande arealer jordbruksmark som intresseområden för tätortsutbyggnad. Ofta saknas i kommunernas redovisningar överväganden om den framlida lätortsstmkturen och om möjligheterna att på olika sätt minska tätorternas arealanspråk. Del finns mot denna bakgrund anledning atl erinra om de ut­gångspunkter för planeringsarbetet som angavs i statsmakternas beslut över programskedet. I prop. 1975/76:1 (s. 159 fO betonas att det är vid översiktliga studier på ett tidigt stadium i planeringen som överväganden om hushållning med markresurserna får sin verkliga betydelse. I beslutet över programskedet betonas också all arbetet med att se över befintliga översiktliga planer med avseende på jordbruksintresset eller atl i förekom­mande fall upprätta sådan planer borde inledas snarasl möjligl. Vidare bor­de övervägas behovet av att för vissa områden ompröva äldre detaQplaner och atl ge värdefull jordbruksmark etl fastare skydd genom alt upprätta och fastställa generalplan.

Betydande fortsatta planeringsåtgärder m. m. är nödvändiga för alt stats­makternas fastlagda riktlinjer beträffande hushållning med jordbruksmar­ken skall kunna fullföQas. En förutsättning härför och för alt statsmakter­nas lidigare nämnda beslul om jordbrukspolitiken skall kunna föQas, är atl brukningsvärd jordbruksmark i fortsättningen inte tas i anspråk för andra ändamål med mindre än all alternativa möjligheter till tätortsutbyggnad m, m. har utretts och dessa ulredningar visar alt andra väsentliga samhälls­intressen, t.ex. bosladsförsörjningsbehovet, intresset av väl fungerande lokala arbetsmarknader och hävdandet av viktiga naturvärds- och rekrea­lionsintressen, inte kan tillgodoses på ett tillfredsställande säll ulan alt kravet på hushållning med jordbmksmark får vika. Della synsätt kommer i fortsättningen att ligga till gmnd för regeringens prövning av detaQplaner, byggnadslov m. m.

Som bl.a. lanlbmksslyrelsen och planverket har framfört bör de när­maste årens arbele belräffande hushållning med jordbmksmarken inriktas främst på att upprätta översiktliga planer (områdesplaner) för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbmksintressena kan befaras.

De jordbruksmarksprogram som kommunerna har upprättat bör utgöra en av utgångspunkterna för arbetet med områdesplaner för lälortema. Pla­neringsarbetet för enskilda tätorter bör innefatta överväganden om fördel­ning av byggandet mellan olika tätorter inom resp. kommun. Förutsätt­ningarna för komplettering och utbyggnad av mindre orter i kommunerna bör härvid också övervägas. Vidare bör övervägas möjligheterna all på oli-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

10

ka sätl minska tätorternas anspråk på mark med beaktande av kravet på en god boendemiQö. Förhållandet mellan bebyggelsemönstrets utveckling och energihushållning bör också uppmärksammas.

För vissa kommuner kvarstår arbele med atl upprätta jordbruksmarks­program i enlighet med uttalandena i regeringsbesluten över programske­det. Länsstyrelserna bör, mot bakgrund av de synpunkter som har lämnals av bl.a. planverket och lanlbmksslyrelsen, överlägga med berörda kom­muner om behovel all upprätta sådana program som underiag för fortsatt arbete med områdesplanering.

Av väsenllig belydelse vid övervägandena om vilken eller vilka tätorter som bör byggas ul, är del malerial som utarbetas inom ramen för länspla­neringen och som gäller de lokala arbetsmarknaderna. Närhet och väl fun­gerande samband mellan arbetsplatser, bosläder, friluftsområden och ser­viceinrättningar m. m. är cenlrala förutsättningar för alt de regionalpolitis­ka målen skall uppnås. På motsvarande sätl bör intresset av alt skydda jordbruksmarken särskill beaktas vid överväganden inom ramen för del fortsatta arbetet med den regionalpoliliska planeringen. Chefen för indu­stridepartementet har låtit utarbeta anvisningar för en ny fullständig läns-planeringsomgång där ökad vikt läggs vid sambanden mellan kommuner­nas planering och den regionalpolitiska planeringen.

Del arbele som har genomförts av kommunerna med jordbruksmarks­program visar att del med hänsyn lill bl. a. kravet på hushållning medjord­bruksmark finns behov av alt överväga hur befolkningstillväxten bör för­delas i Skåne och Stockholms- och Göteborgsregionerna. Det genomförda planeringsarbetet visar också atl del i stora delar av landet finns behov av en bättre regional överblick över avsedd markanvändning och över det sätl på vilket intresset av atl skydda jordbruksmarken beaktas. För landels viktigare jordbruksområden och för andra områden, där mera omfattande planer på tätortsutbyggnad på jordbruksmark har framlagts eller kan för­väntas, bör därför länsstyrelserna efter samråd med bl. a. lantbruksnämn­derna tillhandahålla ell aktuellt material som i etl regionall perspektiv vi­sar hur kravet på hushållning med jordbruksmarken fortlöpande beaktas i den kommunala planeringen. I de län där så inte redan har skett bör läns­styrelserna som en första åtgärd i delta syfte slälla samman och utvärdera de kommunala jordbruksmarksprogrammen.

1 regeringens beslut för varje län anges behovet av en regional överblick för jordbruksbygderna i Mälardalen, Upplands slätlområden, Arosbygden, Närkeslätten, slätlområdena i Öslergötiands län, vid södra Kalmarkusten och på Öland, Västgölaslätten, jordbruksbygden norr om Vänern i Värm­lands län. Storsjöbygden samt för jordbruksbygden i Luleå, Bodens, Piteå och Älvsbyns kommuner.

Länsstyrelserna bör i förekommande fall lämna kommuner och inler­kommunala planeringsorgan underlagsmaterial och vägledning om behov

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

11

av överväganden i regional skala belräffande hushållning med jordbruks­marken och verka för all avvägningar kommer till stånd i fråga om tätorts-lillväxl m. m. mellan olika kommuner.

För i första hand Skåne och för Stockholms- och Göteborgsregionerna bör i förslaget till länsprogram 1980 särskilt redovisas hur överväganden om olika altemativ belräffande tätortemas tillväxt påverkar planeringsta­len för kommunema. Närmare utgångspunkter för fortsatt program- och planeringsarbete vad gäller Skåne och Stockholms- och Göteborgsregio­nerna kommer att anges i regeringens länsbeslut.

I regeringens beslut för varje län anges att överväganden i regional skala om markhushållningen bör ske för ovan nämnda län saml för kuslkommu-nema i Hallands län.

Enligt lantbruksstyrelsens och planverkets bedömningar lorde det i etl slorl antal kommuner i landet föreligga behov av översiktliga planer (områ­desplaner) där hänsynen lill jordbruksmarken särskill redovisas. Det är, som har nämnts lidigare, angeläget atl arbetet med sådana planer priorite­ras så att en koncentration av insatserna kan ske till de tätorter m. m. där ell sådanl arbele bedöms som mest angelägel.

Del bör ankomma på länsstyrelserna och kommunerna alt gemensamt diskutera för vilka områden och orler det är mest angeläget atl planerings­arbete snabbi kommer igång. Planeringsarbetet blir självfallet i första hand en angelägenhel för kommunerna. Länsstyrelserna och lantbruksnämnder­na bör stödja kommunerna med underiag för planeringen i form av bl. a. yt­terligare bedömningar av jordbmksmarkens värde och karlläggning av möjligheterna till sysselsättning i de lokala arbetsmarknaderna. Planverket och lanlbruksslyrelsen bör gemensamt ge ut vägledning för och exempel på hur den kommunala planeringen kan utföras så all den tillgodoser in­tresset av att skydda jordbruksmarken i enlighet med vad som har angetts ovan. De två verken bör vidare vägleda länsmyndigheterna i deras fortsat­ta arbete med jordbruksmarksfrågorna.

Kommunernas planering för tätortsutbyggnad bör med hänsyn bl.a. till kravet på hushållning med jordbruksmarken ske inom ramen för en områ­desplanering som anger behovet av mark för lätortsändamål fram till år 1990. Länsplaneringens planeringslal bör därvid Qäna som riktmärken.

Kommunernas och länsmyndigheternas fortsatta arbete som rör hushåll­ningen med jordbruksmarken skall redovisas av samtliga länsstyrelser lill regeringen i enlighel med vad som har angetts i avsnitt 1. Länsstyrelserna bör i sin redovisning bedöma i vad mån det finns konflikter mellan kravet på hushållning med jordbruksmarken och de regionalpolitiska ambitioner­na som inte har varit möjliga att lösa i den kommunala planeringen. Läns­styrelserna bör vidare redovisa eventuella ytterligare åtgärder som behö­ver vidtas för atl riktlinjerna i fråga om jordbruksmarken skall kunna upp­fyllas. Del kan t. ex. gälla behovel atl upprätta och fastställa generalplan som skydd för jordbmksinlresset.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

12

2.2 Skogsbruk

Enligt riktlinjerna för hushållning med mark och vallen bör all möjlig hänsyn tas till de areella näringarnas intressen. Erfarenheterna från plane­ringsskedet klarlägger vissa brister beträffande skogsbrukets behandling i planeringen. 1 del fortsatta planeringsarbetet bör eftersträvas att andra verksamheter inte lokaliseras så alt de försvårar användningen av mark för skogsbruk. Vid lokalisering av bebyggelse m. m. till skogsmark bör största möjliga hänsyn tas till skogsmarkens produktionsförmåga och sådana lös­ningar eftersträvas som innebär alt inskränkningarna i skogsbrukel blir så små som möjligl.

För områden där skogsmark kan väntas bli tagen i anspråk för andra verksamheter behövs i del fortsatta planeringsarbetet elt mera detaljerat underlagsmaterial som belyser skogsbrukels intressen och förutsättningar. Skogsvårdsslyrelserna bör kunna lillhandahålla kommunerna elt sådant malerial.

Skogsbrukets dritftsformer behöver i varierande utsträckning anpassas till naturvårdens, kulturminnesvårdens och friluftslivels intressen. I en del områden är dessa intressen så starka att förordnanden enligt naturvårdsla­gen bör utfärdas. Genom sådana förordnanden, bl. a. enligt 7, 19 och 20 §§ naturvårdslagen, kan föreskrivas inskränkningar i skogsbruksdriften som är mera långtgående än vad som föQer av skogsvårdslagens allmänna hän­synsregler (prop. 1974:166. JoU 1974: 52, rskr 1974:405).

Erfarenheterna från planeringsskedet visar att det kan komma att ta av­sevärd tid att genomföra alla föreslagna förordnanden. I avvaktan på detla är det angeläget att markanvändningen i berörda områden bedrivs sä all områdenas bevarandevärden inte äventyras. Även andra vägar än atl ut­nytQa naturvårdslagens instrument för alt uppnå etl erforderligt skydd måste prövas. I samband med statsmakternas ställningstaganden år 1975 till den fysiska riksplaneringens programskede bedömdes atl rationellt skogsbruk och friluftsliv oftas torde kunna kombineras, om riktlinjer för skogsbmkel utarbetas i samråd mellan berörda parter. Enligt regeringens beslut över programskedet skulle länsstyrelserna inleda överläggningar med skogsvårdsstyrelser och kommuner rörande bl.a. behovet av säker­ställandeåtgärder och föreskrifter om samrådsskyldighel enligt naturvårds­lagen inom skogsområden. Syftet med överiäggningarna skulle vara alt precisera inom vilka områden och i vilka avseenden särskilda krav på skogsbruket är motiverade för atl tillgodose andra intressen.

Arbetet med atl utarbeta sådana riktlinjer bör drivas vidare med beak­tande av att regeringen avser atl lägga fram en proposition om den framtida skogspolitiken till riksdagen under våren 1979'. I propositionen behandlas

' Regeringen lade den 7 mars 1979 fram en proposition om riktlinjer för skogspoliti­ken (prop. 1978/79:110).

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

13

bl.a. de allmänna hänsynsregler som skall gälla för skogsbruket i framti­den och frågan om information mellan berörda parter belräffande olika ål­gärder inom skogsbrukel. I avvaktan på statsmakternas ställningstaganden till den framlida skogspolitiken bör skogsvårdsslyrelse och länsstyrelse i samarbele med kommun och berörda markägare i de konkreta fall som uppstår söka komma fram till en gemensam syn på tillämpningen av de all­männa hänsynsreglema i skogsvårdslagen.

2.3 Fiske

Enligt regeringens beslul om programskedel skall fisket inordnas i del kommunala planeringsarbetet på elt i förhållande till andra verksamheter likarlat sätl. Flera remissinslanser anser att så inte har skett. I viss ut­sträckning torde delta bero på svårigheter all ge ålgärder för fisket samma konkreta ullryck som åtgärder för andra verksamheter. Fritidsfiskets in­tressen lorde t. ex. i relativt stor utsträckning ha lillgodosetts i samband med åtgärder som har föreslagits eller vidtagits för naturvården och fri­luftslivet.

Det är angelägel atl för fisket värdefulla vattenområden skyddas och atl fisket som näring och fritidssysselsättning ges tillräckligt utrymme i förhål­lande till andra former av vattenanvändning. För atl uppnå della bör fis­kels intressen beaklas i områden med särskilda fiskeintressen i samband med alt översiktliga markanvändningsplaner utarbetas och revideras. Det­ta är speciellt vikligl för vissa kustområden, älvdalar och större insjöar samt för vissa mindre sjöar och sjösystem.

Berörda länsstyrelser och kommuner bör uppmärksamma vad som an­förs i prop. 1977/78:112 om riktlinjer för fiskeripolitiken m.m. rörande bl. a. fiskets regionalpolitiska betydelse. 1 områden med mera omfattande yrkesfiske bör fiskels och fiskberedningsinduslrins behov av mark i anslut­ning till hamnar beaktas i planeringsarbetet. Härvid erinras om alt fiskeri­styrelsen f n. på regeringens uppdrag utreder behovel av hamnar för yr­kesfiskels behov.

Samråd på regional nivå när det gäller att tillgodose fiskets intressen bör ske mellan bl. a. länsstyrelser och fiskenämnder. Det underlagsmaterial om fiskets intresseområden som därvid successivt tas fram bör delges kommunerna, bl. a. inför kommande revideringar av kommunöversikler­na. Länsstyrelserna och fiskenämnderna bör i samband härmed bistå kom­munerna med närmare råd om hur fiskets intressen kan beaklas i den fysis­ka planeringen. Fiskeristyrelsen och planverket bör överväga alt gemen­samt utarbeta lämpliga exempel på delta.

2.4   Rennäringen

Enligt riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör, som förut har nämnts, all möjlig hänsyn las till de areella näringarnas intressen. Plane-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

14

ringsarbetet skall, vad gäller rennäringen, utgå från den rält alt utöva ren­skötsel som läggs fasl i rennäringslagen. Enligt regeringens beslut över programskedel bör samråd ske med berörda samebyar i ell tidigt skede av planeringsarbetet.

De insatser som kommunerna har gjort under planeringsskedet har för­bättrat möjligheterna all ta hänsyn till rennäringens intressen. Samråden mellan företrädare för kommuner och samebyar har lell till goda resultat. För områden där samråd inte har skett bör sådana komma till stånd under det fortsatta planeringsarbetet.

Särskilda riktlinjer lill skydd för renbetesmarker bör, i de fall så inte re­dan har skett, utarbetas och las in i kommunöversikterna i samband med att dessa revideras. Sådana riktlinjer liksom de redan befintliga bör preci­seras. Härvid bör övervägas att ange s. k. samrådsområden. Statsmakter­nas beslul om riktlinjer för vissa s. k. obrutna Qällområden (prop. 1977/78: 31) bör också utgöra en grund för del fortsatta arbetet.

I de fall kommunöversikler har utarbetats utan att samråd har skett med förelrädare för samebyarna eller då väsentliga rennäringsintressen inte till­räckligt har beaktats, är kommunöversikterna inte skickade atl ligga till grund för kommande områdes- och delaQplanering såvitt avser samord­ningen med rennäringens intressen. Del är därför angeläget alt samråd med förelrädare för samebyarna och rennäringsadministralionen kommer lill slånd så alt inte fortsalt arbele med områdes- och detaQplaner onödigt­vis försenas.

I regeringens ställningstaganden lill planeringsarbetet i resp. län anges all kommunöversikterna för Älvdalens kommun i Kopparbergs län, Härje­dalens och Strömsunds kommuner i Jämtlands län, Lycksele och Skellef­teå kommuner i Västerbottens län saml Arvidsjaurs, Bodens, Kiruna och Piteå kommuner i Norrbottens län inte är lämpade alt ligga lill grund för kommande områdesplanering, vad avser samordning med rennäringens in­tressen.

Flera remissinstanser har påtalat de problem som uppkommer för rennä­ringen i samband med rationellt skogsbruk på vinterbetesmarkerna.

De samråd som sedan en tid pågår mellan företrädare för skogsbrukels och rennäringens intressen bör fortsätta med syfte bl. a. atl nå enighet om hur skogsbruket bör bedrivas inom olika delar av samebyamas vinterbe­tesområden. Härvid kan man komma fram till att skogsbruksåtgärderna lo­kaliseras, i tid och mm så atl sammanhängade betesområden årligen finns tillgängliga för varje sameby i tillräcklig omfattning.

Lantbruksnämnderna bör snarast kartlägga samebyarnas vinlerbetessi-tuation i syfte att skapa underlag för beslut om eventuella åtgärder. Rege­ringen kommer senare att ange närmare utgångspunkter för detta arbete i etl uppdrag.

I prop. 1972:111 uttalas att utvecklingen av bl. a. turismen inom Qällom­rådet bör styras i sådan riktning atl samiska intressen inte skadas och helst

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

15

på ell sådanl sätt att samerna själva får del av utvecklingens positiva sidor. Genom utvecklingen i Qällregionen har de för rennäringen vikliga slör-ningsfria områdena successivt minskat i såväl antal som storlek. Det är därför angeläget att berörda kommuner kontinuerligt beaktar inverkan på rennäringen av nya eller utvidgade etableringar för turism och friluftsliv. Bl. a. genom en omsorgsfull planering av beskaffenhel, storlek och lokali­sering bör anläggningamas negativa inverkan på rennäringen i huvudsak kunna undvikas.

Markdisposilionsplaner bör, där så inte redan har skett, utarbetas för de delar av de primära rekreationsområdena i Qällregionen, som ligger utan­för de s. k. obrutna Qällområdena. I planema bör områden för framtida ut­byggnader för friluftsliv och fritidsbebyggelse anpassas lill rennäringens intressen. Samråd med rennäringens företrädare bör ske i ett tidigt skede av planeringen. Detaljplanering av slörre byggnadsförelag i områdena bör ske med stöd av sådan översiktlig planering.

2.5 Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Trots att etl omfattande inventeringsarbete har utförts finns del fortfa­rande brister i kunskapsunderlaget. Inventerings- och analysarbete blir därför viktiga moment även i det fortsatta planeringsarbetet. I takt med att nytt material kommer fram bör länsstyrelserna samråda med kommunerna om bl. a. behovet av preciseringar i kommunöversiklerna.

Det är angeläget att arbelel med naturvårdsfrågorna drivs vidare och att handlingsprogram för naturvården kan upprättas också inom de län där så inte redan har skett. Ell motsvarande arbete är angelägel också för kultur­minnesvården.

I många kommuner föreslår nu arbete med all upprätta områdesplaner för tätortsutbyggnad m.m. Det är därvid av stor vikt att naturvårdens, kul­turminnesvårdens och friluftslivets intressen i tid blir klarlagda och utvär­derade så alt de kan vägas mol andra intressen i planeringsarbetet.

I regeringens beslut över programskedet anges atl bl. a. de s. k. slörre områdena av betydelse för kulturminnesvården bör bli föremål för fortsat­ta inventeringar och preciseringar. Så har också skett under planeringsske­det, varför flera av dessa nu bör kunna avföras som särskilt avgränsade områden i planeringssammanhang och ersättas med de delområden för vil­ka särskilda riktlinjer bör gälla. I takt med alt erforderligt inventeringsma­terial kommer fram bör ytterligare sådana s. k. större områden kunna delas upp i mer hanterbara delområden.

Del är, vilket betonades redan i regeringens beslut över programskedel, angeläget med en samlad behandling av bl.a. den vetenskapliga naturvår­dens, kulturminnesvårdens och friluftslivets intressen i syfte att skapa en bättre samordning av planerings- och säkerställandeåtgärder. Möjligheter­na lill en sådan samordning har ökat genom kulturminnesvårdens nya re-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

16

gionala organisation. Det samarbete som riksantikvarieämbetet och natur­vårdsverket nyligen har inlett för alt utvärdera och samordna invente­rings-, planerings- och vårdarbete inom främst kulturiandskapet bör även kunna resultera i en mera samlad syn på naturvård, friluftsliv och kultur­minnesvård.

I vissa av de s. k. större områdena av betydelse för kulturminnesvården har planeringsarbetet visat alt det för områdena som helhet behövs etl visst skydd mol förändringar i stor skala av landskapsbild och bebyggelse­mönster. I det fortsatta arbelel med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten behöver främsl de areella näringarnas, naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen samordnas bättre i sådana områden.

I regeringens beslut för varje län anges alt de områden i Öslergötiands län som ingår i ett öst-västligt stråk från Slätbaken till Vättern, Öland och delar av Kalmarkuslen, Golland, Österlen och Bjärehalvön i Kristianstads län. Bullarebygden, Granitområdels kulturlandskap och Tjörn-Orustområ-det i Göteborgs och Bohus län samt Falbygden och Kinnekulle i Skara­borgs län utgör sådana områden.

För att bättre samordna nämnda intressen och därmed underlätta del fortsatta planeringsarbetet i kommunerna, är del angeläget all berörda cenlrala myndigheter ser över befintliga råd och anvisningar m. m. och i tillämpliga delar ersätter dessa med gemensamt utarbetade allmänna råd för hur inventerings-, planerings- och vårdarbetet för berörda verksamhe­ter kan samordnas.

Erfarenheterna från planeringsskedet visar alt alla de förslag lill förord­nanden enligt naturvårdslagen som har redovisats inte kan genomföras inom överskådlig lid. De slatliga anslag som slår till förfogande för säker­ställande av värdefulla naturområden bör i första hand användas för såda­na områden som är av riksintresse från nalurvårdssynpunkl eller för fri­luftslivet och vars bevarandevärden är särskilt hotade eller som av annan anledning snarast behöver skyddas. Det ligger inom naturvårdsverkets an­svarsområde atl ge råd och information belräffande sådana prioriteringar.

Den fortsatta planeringen bör även inriktas på att pröva i vilken ut­sträckning del finns andra vägar för att skydda områden av särskilt intres­se för naturvården, friluftslivet och kulturminnesvården. Länsstyrelser och kommuner bör i samverkan bedöma hur dessa intressen i ökad ut­sträckning kan tillgodoses genom överväganden inom ramen för den kom­munala planeringen. Länsstyrelserna bör också undersöka möjligheterna till ökad delegation av beslutsbefogenheter lill kommunerna enligt reglerna i naturvårdslagen. Länsstyrelserna bör vidare verka för atl de kommunala markanvändningsplanerna vidareutvecklas så all de i ökad utsträckning kan ge underlag för tillämpningen av hänsyns- och samrådsreglerna i skogsvårdslagen och naturvårdslagen. De allmänna regler om hänsyn till naturvården som finns i skogsvårdslagen kommer under våren 1979 att bli föremål för statsmakternas överväganden (se även avsnitt 2.2 Skogsbruk).

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

17

2.6 Fritidsbebyggelse och turism

Redovisningarna av arbetet under planeringsskedet visar atl betydande utredningsarbete m. m. har påbörjats förde primära rekreationsområdena. Del förutsätts att planeringsarbetet fullföQs för dessa områden i enlighet med upprättade program och med beaktande av eventuella beslul med an­ledning av rekreationsberedningens rapport (Ds Jo 1978: 2) Statliga insat­ser för turism och rekreation, så all erforderliga markområden kan reser­veras för att möjliggöra en utveckling på sikl av rekrealionslivet inom om­rådena. Länsstyrelserna bör under år 1982 lämna regeringen en redovis­ning av planeringsläget och vidtagna åtgärder i övrigt beträffande de pri­mära rekreationsområdena i den omfattning som anges i länsbesluten.

I regeringens beslut anges att en redovisning är särskilt angelägen för Mälaren, Sörmlands skärgård, Småland-Östgöla skärgård. Nedre Daläl­ven, Öland, Gotland, Kullaberg-Hallandsåsen, Östskåne, Sydskånes sjö-och åslandskap. Norra Bohuslän, Tiveden, Fryksdalen, SiQansbygden, DalaQällen, HärjedalsQällen, Åre, Tärna-Graddis Qällvärid, Abi­sko-KebnekaiseQällen saml Norrbollens skärgård.

De allmänna förutsättningarna för en mer genomtänkt utveckling av fri­tidsbebyggelsen har förbättrats genom det utförda arbetet under plane­ringsskedet. Kommunerna har tagit ställning till fritidsbebyggelsens fort­satta utveckling i första hand genom riktlinjer i kommunöversiklerna.

Kommunernas redovisningar visar alt många områden i landet bedöms vara lämpliga för yllerligare fritidsbebyggelse. Som många kommuner och länsstyrelser anger, behövs vanligtvis inom dessa områden elt fortsatt pla­neringsarbete. Detta arbete bör prioriteras så all resultat kan redovisas för de områden för vilka det i länsbeslulen anges all en planering är särskilt angelägen. I övrigt får arbetet bedrivas i den takt som omständigheterna i resp. kommun motiverar.

Regeringen har i sina beslul för inlandsområdena i södra och mellersta Sverige angett att del är önskvärt atl kommunerna vidtar åtgärder för alt möta en ökad efterfrågan på mark för fritidsbebyggelse. Planeringen bör enligt besluten anpassas lill de skilda förutsättningar som finns i länens oli­ka delar. Del är angelägel alt överväganden om vilken planberedskap för fritidsbebyggelse som bör upprätthållas grundas på översiktliga planmässi­ga bedömningar.

Som framhölls i prop. 1972:111 innebär kravet på en mer planmässig ut­veckling av fritidsbebyggelsen självfallet inte att den bara bör tillåtas i form av stora tätbebyggda fritidsbyar. Olika delar av landet erbjuder skill­nader i naturiyper och andra förutsäUningar för fritidsbebyggelse samt har olika exploateringstryck. Det stryks i propositionen under att kravet på större planmässighet utgår från önskemålet atl dessa skilda förutsäUningar 2   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 2

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

18

skall beaktas vid bebyggelseutvecklingen så all tillgängliga rekreationsre­surser UtnyUjas på elt för alla parter ändamålsenligt säll.

Fritidsbebyggelse i form av enstaka hus eller mindre husgrupper i an­slutning lill befintlig bebyggelse på landsbygden är ofta en lämplig form för fritidsboende i stora delar av landet. Betydande möjligheter torde finns atl för sådan bebyggelse utnylQa improduktiva arealer. Lämpligt utförd kan sådan fritidsbebyggelse på ell värdefullt sätt berika och komplettera tidiga­re befintlig fasl bebyggelse och därigenom bidra till kulturlandskapets be­varande. Olika upplåtelseformer för sådan bebyggelse bör kunna komma i fråga. Riksantikvarieämbetet bör samråda med länsanlikvarierna om be­hovet av allmänna råd för hur bebyggelsen kan utformas i olika delar av landet med hänsyn till bebyggelsetradition m. m.

För atl på bästa sätt ta till vara positiva drag av en mera spridd fritidsbe­byggelse bör den baseras på översiktliga bedömningar och i vissa fall även på bedömningar i detaQ genom enklare utredningar. Sådana översiktliga bedömningar bör vanligtvis kunna ske inom ramen för fortsalt arbete med kommunöversiklerna. Bedömningama bör bl. a. belysa hur ett spritt lokali­seringsmönster för fritidsbebyggelsen inverkar på jordbruks- och skogs­bruks- samt naturvårds-, friluftslivs- och kulturminnesvårdsinlressen.

Med anledning av vad lantmäteriverket för fram i sitt yttrande över pla­neringsskedet rörande storleken på fritidstomler där detaQplan saknas er­inras om atl del i förarbetena till fastighetsbildningslagen (SFS 1970: 988, omtryckt 1971:1035, ändrad senast 1977: 362) anfördes att till tomtplats in­te bör läggas mera mark än vad som intensivt kan nylQas för bostadsända­mål (prop. 1969:128, s. B 113 och B 1156-57).

Stor försiktighet bör iakttas med att tillåla spridd fritidsbebyggelse i om­råden med pålagligl bebyggelsetryck eller av betydande intresse för t. ex. naturvården och kulturminnesvården. Det finns skäl att erinra om uttalan­dena i förarbetena till den ändring i byggnadslagen varigenom reglerna om tätbebyggelse av mindre omfallning infördes. 1 prop. 1976/77:122 stryks sålunda under atl förhållandena i omgivningen skall påverka bedömningen av vad som är all anse som tätbebyggelse av mindre omfattning och att delta medför all utrymmet för icke delaQplanerad fritidsbebyggelse måste anses vara starkt begränsat inom exempelvis de områden som i samband med den fysiska riksplaneringen har pekats ut som högexploaterade eller obmtna kuster. Riksdagen anslöt sig lill regeringens uppfattning i detla av­seende (CU 1976/77:35, rskr 1976/77:310).

Länsstyrelserna anser att statsmakternas riktlinjer för fritidsbebyggel­sens utveckling inom områden som berörs av geografiska riktlinjer till största delen har beaktats av kommunerna. Planverket, riksantikvarieäm­betet och naturvårdsverket anser däremot att fritidsbebyggelsens utveck­ling i flera av dessa områden strider mot riktlinjerna.

I prop. 1972:111 (bil. 2, s. 147) stryks under atl det är angelägel atl till­räckliga arealer i attraktiva lägen i den kommunala planeringen sätts av för

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

19

övernattningsanläggningar i form av exempelvis campingplatser och stug­byar. Det är enligt propositionen uppenbart atl ett slorl antal hushåll även i framtiden av olika skäl inte kommer atl ha eget fritidshus. Andra möjlighe­ter måsle därför finnas för framför alll dessa människor alt under längre el­ler kortare tid vistas i direkt kontakt med naturen. Särskill i storstädernas närhet men också inom andra särskilt attraktiva områden i landet är del angelägel atl den kommunala planeringen intriklas på att mark för t.ex. stugbyar och campingplatser skall kunna ställas till förfogande även i elt längre tidsperspektiv. Enligt propositionen föreligger det annars stor risk atl möjligheterna all skapa tillräckliga sådana alternativ spolieras genom en alltför intensiv utveckling av den enskilda fritidsbebyggelsen. Riksda­gen (CU 1972: 35) anslöt sig i dessa stycken lill bedömningarna i proposi­tionen.

I samband med regeringens beslut år 1975 över programskedet angavs som utgångspunkt för planeringsarbetet alt restriktivitet skulle tillämpas i fråga om ytterligare fritidsbebyggelse inom områden med geografiska rikt­linjer i avvaktan på översiktliga markanvändningsplaner som beaktar den fysiska riksplaneringens riktlinjer. Särskilt slor återhållsamhet borde iakt­tas vid de obrutna och högexploaterade kusterna, på Öland och Gotland samt i Qällvärlden.

Del malerial som har redovisats under planeringsskedet visar atl kom­munernas ambitioner vad gäller fritidsbebyggelsens utveckling i områden med geografiska riktlinjer varierar kraftigt. För många områden där det översiktliga planeringsarbetet har hunnit drivas långt uppvisar planerna i allmänhet god överensslämmelse med den fysiska riksplaneringens riktlin­jer. Samtidigt framgår det av redovisningarna alt antalet fritidshus har ökat kraftigt under första hälften av 1970-talet, främst längs södra och mellersta Sveriges kuster och i de södra fjällområdena. Även därefter har expansio­nen varit mycket kraftig inom vissa av dessa områden.

Fritidsbebyggelsen har inom flera av områdena med geografiska riktlin­jer utvecklats på ett sätl som inte står i god överensstämmelse med riktlin­jema för hushållning med mark och vatten. Riktlinjerna tar sikte på alt till­räckliga områden skall avsällas för bl.a. naturvård, friluftsliv och olika övematlningsanläggningar som stugbyar och campingplatser. Sådana överväganden bör enligt riktlinjerna ske samlat i översiktlig planering. Fortfarande saknas dock översiktliga planöverväganden för flera områden med geografiska riktlinjer samtidigt som många kommuner i dessa områ­den anvisar ett betydande antal områden för detaljplanerad fritidsbebyg­gelse.

Kravet på översiktlig plan som tillgodoser statsmakternas riktlinjer bör hävdas starkare inom sådana områden inför kommunernas fortsatta plane­ringsarbete. För områden med geografiska riktlinjer bör därför länsstyrel­sema föra överläggningar med kommunema om behovet av översiktlig planering i enlighet med statsmakternas beslut år 1975 över programske-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

20

del. 1 planeringsarbetet bör förutsättningama för olika bebyggelseformer och upplåtelseformer m. m. undersökas. 1 områden med stort rekrealions­värde bör beaktas önskvärdheten av att skapa förutsättningar för ett högt UtnytQande av bebyggelsen. Vidare bör beaktas förutsättningama för alt på sikl upprätthålla eller utveckla en stabil sysselsättning och möjligheter­na atl stödja och utveckla befintlig service. Länsstyrelserna bör rekom­mendera kommunerna atl inte annal än undanlagsvis föra fram detaQpla­ner för fritidsbebyggelse för fastställelseprövning innan en sådan översikt­lig planläggning har genomförts och behandlats inom kommunema.

Det fortsatta planeringsarbetet som rör fritidsbebyggelsens utveckling m. m. i områden med geografiska riktlinjer skall redovisas lill regeringen. 1 regeringens slällningslaganden lill planeringsarbetet i resp. län meddelas vissa närmare utgångspunkter för detla planeringsarbete och för redovis­ningen av del.

I regeringens beslut för resp. län anges närmare utgångspunkter för den fortsatta planeringen rörande fritidsboende för flertalet områden med geo­grafiska riktlinjer. För del södra Qällområdet, SiQansbygden och Öland anges i besluten att samordnade planeringsprogram för bl. a. turismens och fritidsbebyggelsens utveckling bör upprättas som en del av det fortsatta planeringsarbetet. Liknande utlalanden görs också för andra primära re­kreationsområden. Regeringen anger vidare att resp. länsstyrelse i sam­band med redovisningen av länsplanering 1980 skall redovisa om fortsatt planering för något eller några områden i Qällområdena i Kopparbergs och Jämtlands län, på Öland, vid Hallandskusten samt på Hallandsåsen bör ske med stöd av beslämmelserna i 10 a § byggnadslagen.

Länsstyrelserna bör samråda med och aktivt stödja kommunema i det fortsatta planeringsarbetet belräffande fritidsbebyggelse och turism. Plan­verket bör, efter samråd med övriga berörda verk och med rekreationsbe­redningen, bistå kommuner och länsstyrelser med råd och vägledning för det fortsatta planeringsarbetet.

2.7 Industri, gruvor och takter

Enligt prop. 1972:111 gäller som grundläggande utgångspunkt vid lokali­sering av FRP-industri att i första hand platser med befintlig sådan industri skall komma i fråga, såvida inte oacceptabla mlQöförhållanden etc. därvid uppstår.

Med hänsyn till att konkurrensen om de fysiska resurserna vid södra Sveriges kuster redan var eller kunde förväntas bli särskilt framträdande angavs i prop. 1972:111 vissa områden vid dessa kuster dit FRP-industri skulle kunna lokaliseras. 1 dessa områden är vidtagna markreservalioner f. n. i huvudsak tillräckliga. Det är angeläget att handlingsfriheten bevaras genom att i nämnda områden sådan markanvändning undviks som kan för­svåra en framtida industrietablering.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 2

21

Fortsatt arbete med utredningar eller utvärderingar av bl. a. skilda miljö­frågor bör ske för vissa av de befintliga områdena för FRP-industri. Del närmare behovet av sådana åtgärder inom de olika områdena övervägs inom ramen för arbetet med den nya rapporten om hushållning med mark och vatten.

Av bl. a. regionalpolitiska skäl är det angeläget att industri kan lokalise­ras till Norrlandskusten. Länsstyrelser och berörda kommuner har stude­rat utvecklingsmöjligheter för befintliga och tänkbara industriområden längs norra Svealands- och Norrlandskusten. Utförda studier visar atl de miQömässiga fömtsätlningama för lokalisering av FRP-industri till de stu­derade platserna varierar. En närmare utvärdering av de angivna lägena sker i det ovan nämnda rapporlarbelet. I avvaktan på statsmakternas ställ­ningstaganden till de förslag som kan väntas i rapporten, bör handlingsfri­heten bevaras på de platser för vilka genomförda studier visar atl goda för­utsättningar för lokalisering av FRP-industri föreligger.

Vad gäller inlandet redovisar kommuner och länsstyrelser huvudsakli­gen allmänna utlalanden om del önskvärda i all till vissa delar av landet lo­kalisera FRP-industri. Ett antal platser har av kommuner och länsstyrelser angetts vara lämpade för sådan industri. Kommuner och länsstyrelser i Vänerområdet och Bergslagen har härutöver redovisat vissa studier av lo-kaliseringsfömtsäUningar för industri. 1 prop. 1972:111 (bil. 2, s. 158) framhålls att studier av förutsättningar och restriktioner för lokalisering av FRP-industri till inlandet bör ingå i det fortsalla arbetet med fysisk rikspla­nering och regionalpolitisk planering.

Förutsättningarna för inlandslokalisering av denna typ av industri är än­nu inte tillräckligt klarlagda. Behov föreligger exempelvis av atl ytterligare utreda vissa recipienlfrågor. Det finns från den fysiska riksplaneringens ut­gångspunkter inte skäl all nu föreslå ytterligare kommunala insatser i form av planering eller markreservationer med undantag av föQande. 1 regering­ens beslul år 1975 med anledning av programskedet angavs beträffande Bergslagsområdet och Vänerområdet atl berörda län och kommuner i sam­råd bör studera förutsättningarna för atl till dessa områden lokalisera FRP-industri. Detta arbete bör föras vidare av berörda kommuner och länsstyrelser i samråd. Studierna bör ske med inriktning på områden där goda lokaliseringsförulsättningar sannolikt föreligger och särskilda behov av sysselsättningsmöjligheter kan förutses. Arbetet bör som hittills bedri­vas med utgångspunkt i studier och överväganden för större regioner än enskilda län. Resultaten av studierna bör redovisas särskilt till regeringen år 1982.

2.8 Energiförsörjning

1 den kommunala energiplaneringen (prop. 1976/77:129, CU 1976/77: 39, rskr 1976/77: 338) bör beaktas bl. a. de intressen som behandlas i den fysis-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

22

ka riksplaneringen. Närmare anvisningar för kommunernas energiplane­ring utarbetas av industriverket.

Riksdagen har under hösten 1977 tagit ställning till riktlinjer i den fysiska riksplaneringen avseende vattendrag i norra Svealand och Norriand (prop. 1977/78: 57, CU 1977/78: 9, rskr 1977/78:100). I beslutet undantas vissa äl­var och älvsträckor från utbyggnad. Genom riksdagens beslul har förut­sättningama för den fortsatta planeringen i älvdalarna klariagts i väsentliga delar. För de älvsträckor som inte har undantagits från utbyggnad enligt statsmaktemas beslut och för vilka utbyggnadsplaner har redovisats, kan fastare utgångspunkter för planeringen anges försl sedan aktuella vallen-kraftprojekt har prövats enligt vattenlagen (1918:523, ändrad senast 1978:162). Den fortsatta planeringen för de älvar och älvsträckor som har undantagits från vallenkraftutbyggnad bör inriktas på alt tillgodose de na­turvårds-, friluftslivs- och kulturminnesvårdsintressen som har utgjort mo­tiv för beslutet om atl undanta älvarna och älvsträckorna från utbyggnad. Efter regeringens bemyndigande i beslul den 9 februari 1978 har en sär­skild utredningsman tillkallats med uppdrag atl klariägga förutsättningarna för överledning för valtenkraftändamål av vatten från Pileälven och Vin­delälven (Bo 1978:02).

Genom prop. 1977/78:131 (NU 1977/78:61, rskr 1977/78:303) har slöd till små vattenkraftverk införts. Det är angeläget atl länsstyrelserna och kommunerna uppmärksammar att frågan om de mindre vattendragens ul-nylQande kan behöva behandlas i den fortsatta planeringen.

Ytleriigare åtgärder i form av markreservalioner m.m. i anslutning lill lägen för kondenskraftverk torde f. n. inte vara nödvändiga.

Planverket, kärnkraftinspektionen och strålskyddsinslitutel har utarbe­tat rapporten Användning av marken kring kärnkraftverk (statens plan­verk, rapport 42). Rapporten har remissbehandlats. Remissinstansema har ställt sig posiliva lill förslagen i rapporten. De utgångspunkter för plane­ringen och de former för samråd mellan berörda myndigheter som föreslås i rapporten bör Qäna som vägledning för den fortsatta planeringen. Härvid bör emellertid beaktas alt samråd med säkerhetsmyndighelerna kan behö­va ske även vid upprättande av områdesplan i de fall där utgångspunkterna i mer översiktlig plan inte lämnar tillräcklig vägledning för att bedöma sä­kerhetsfrågorna. Vidare bör uppmärksammas alt krav på evakueringsmöj­ligheter i vissa fall kan leda till planmässiga konsekvenser även utanför det område inom 10 km från kärnkraftverk belräffande vilket samråd med sä­kerhetsmyndigheterna bör ske enligt rapporten.

Den handläggningsordning som föreslås i rapporten innebär atl det i första hand ankommer på kärnkraftinspeklionen och berörda länsstyrelser och kommuner att i samråd söka nå en rimlig avvägning mellan säkerhels-kraven och de övriga önskemål beträffande markanvändningen som kan hävdas av kommuner och andra. Om myndighetema inte är eniga om en sådan avvägning kan frågan hänskjutas till regeringen för avgörande, t. ex. i samband med fastslällelse av plan.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

23

Kommunema har i flera fall beaktat behovet av mark för kraftledningar i sin planering. Ytterligare samråd mellan kraflföretagen och berörda kom­muner, länsstyrelser och övriga berörda länsmyndigheter erfordras emel­lertid i flera fall.

1 länsbesluten anges atl sådana samråd är särskilt angelägna i Stock­holms, Uppsala, Södermanlands, Kronobergs, Hallands, Värmlands. Öre­bro, Västemorriands. Jämtlands och Västerbottens län.

Den handläggningsordning som planverket, naturvårdsverket, industri­verket och valtenfallsverket föreslår i rapporten Kraftledningar i fysisk planering bör Qäna som vägledning vid planering för kraftledningar. Såvitt avser det av vatlenfallsverkel planerade 800 kV-nätel måsle statsmakter­nas ställningstagande till att bygga ett sådant nät avvaktas innan krav på markreservationer kan formuleras. Planverket bör efter samråd med na­turvårdsverket, industriverket, vatlenfallsverkel och berörda länsstyrelser senast den 31 maj 1979 lämna regeringen en översiktlig redogörelse för konsekvensema från markanvändningssynpunkl av all bygga ell sådant nät.

2.9 Kommunikationer

Det är av stor vikt alt de miljö- och markanvändningsproblem som har uppmärksammats under den fysiska riksplaneringens planeringsskede be­handlas i länsstyrelsernas kommande arbele med den fortsatta trafikplane­ringen. Länsstyrelsernas redovisningar av den fysiska riksplaneringens planeringsskede, de centrala ämbetsverkens yttranden över dessa saml re­geringens länsvisa beslut anger frågor som bör beaktas i det fortsatta pla­neringsarbetet inom olika trafiksektorer.

I regeringens beslut över programskedet framhölls angelägenheten av att mark i anslutning till befintliga eller planerade flygplatser tas i anspråk bara för sådana ändamål som medger atl en rimlig handlingsfrihet för flyg­verksamheten kan bibehållas. Länsstyrelserna bör se över sin redovisning av förhållandena kring flygplatser. Det är angeläget att det på länsnivå finns etl material av vilkel markanvändning och markreservationer i an­slutning till befintiiga eller planerade flygplatser framgår. Ett sådant mate­rial är en del i det underlag som krävs för en i samhällsplaneringen integre­rad flygplatsplanering. Härvid bör även erinras om vad som anfördes i prop. 1975/76:1 om krav på översiktligt och detaljerat planunderlag vid be­slut om nya flygplatser samt om kravet på hushållning med jordbruksmar­ken.

Flera remissinslanser har pekat på de intressekonflikter som uppstår i samband med vägdragningar på jordbruksmark och mark med bevarande­intressen. Det är angeläget att vägdragningar sker på etl sätt som medför

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

24

minsta möjliga ianspråktagande av god jordbruks- och skogsbruksmark el­ler mark av särskill intresse för naturvården, friluftslivet eller kulturmin­nesvården. Största möjliga hänsyn bör tas till fastighetsstrukturen, arron-deringen och brukningsförhållandena så atl bärkraftiga enheter inte splitt­ras.

Under år 1978 skall fleiårs- och fördelningsplaner upprättas för vägbyg­gandet under den kommande tioårsperioden. Planerna skall upprättas med beaktande av de ändringar i handläggningsordningen som riksdagen har beslutat om (prop. 1977/78:10, TU 1977/78:10, rskr 1977/78:95) saml den förordning (VVFS 1978:01) om flerårsplan och fördelningsplan rörande väg- och gatuhållning som regeringen har utfärdat. Ökad vikt kommer en­ligt statsmakternas beslut att ges åt ställningstaganden på regional nivå. Del är väsentligt all det kunskapsunderlag som har arbetats fram inom ra­men för den fysiska riksplaneringen, och som finns på länsstyrelserna, ut­nytQas vid kommande överväganden i vägplaneringsfrågor.

Planverket och sjöfartsverket har i sina yllranden framhållit brister vad gäller planeringsläget och samordningen av utbyggnaden av hamnar. För att mer samlade bedömningar skall möjliggöras, fordras ett relevant under­lagsmaterial på regional och interregional nivå. Ett sådanl material kom­mer atl ställas samman inom ramen för den hamnplanering som kommer att genomföras under åren 1978- 1981.

2.10 Försvar

Enligt regeringens beslul över programskedel skall försvarets markbe­hov och omgivningskrav vägas in i planeringen på ett med andra samhälls­intressen jämbördigt sätt. Så har också skett i flertalet fall under plane­ringsskedet. 1 samband med sådana överväganden har vissa intressekon­flikter mellan försvarets markbehov och andra intressen uppmärksammats och behandlats. Konflikterna rör främst naturvårdens och friluftslivets in­tressen, behovet av mark för tätorlsexpansion samt del allmänna kravet atl jordbruksmark skall användas för livsmedelsproduktion.

Kvarstående intressekonflikter torde i flera fall kunna lösas genom fort­satta samråd mellan kommuner, länsstyrelser och berörda militära myn­digheter i det fortsatta planeringsarbetet. I viss utsträckning kommer ut­gångspunkter för dessa samråd all anges i regeringens länsbeslul. I några fall krävs all avvägningar görs av riksdagen. I regeringens proposition 1977/78: 65 om vissa organisationsfrågor m. m. rörande försvaret, lämnas förslag till ändringar i arméns fredsorganisation. Riksdagens ställningsta­gande till dessa förslag (FöU 1977/78:11, rskr 1977/78:173) bör beaklas i det fortsatta planeringsarbetet i berörda kommuner och län. Ytterligare ställningstaganden av riksdagen är all vänta i samband med behandlingen av regeringens proposition om vissa markförvärv för armén m. m. (prop. 1978/79:5).

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

25

I regeringens beslut för resp. län anges alt fortsalla överläggningar på re­gional nivå bör ske belräffande den militära verksamheten vid Veckholms skjutfält i Uppsala län, på Gotland, vid Sisjöns skjutfäll i Göteborgs och Bohus län saml vid Villingsbergs skjulfält i Örebro län. Vidare anges kvar­stående intressekonflikter vid Vättem. Skillingaryds skjutfäll i Jönköpings län, i Hallands län, i Östersundsområdet saml på Junkön och i Boden i Norrbottens län.

Prop. 1977/78:65 innehåller vissa förslag om hur konflikter mellan för­svaret och andra intressen bör hanteras. Enligt riksdagens beslut med an­ledning av propositionen bör bl. a. sådana rådgivande organ som f. n. finns inrättade vid vissa övnings- och skjutfäll för behandling av frågor om sköt­sel av fälten samt allmänhetens tillträde till dem finnas för ell slöne antal fält.

Regeringen har uppdragit åt forlifikalionsförvallningen att efter samråd med vederbörande försvarsgrenschef. länsstyrelse och kommun redovisa förslag för vilka ytteriigare övnings- och skjutfält det bör fastställas särskil­da bestämmelser och finnas rådgivande organ. Uppdraget ligger i linje med de önskemål som flera remissinstanser har framfört om ell ökat samutnytt­jande av försvarels mark för att minska intressekonflikterna med friluftsli­vet och naturvården.

Enligt riksdagens beslut med anledning av prop. 1977/78:65 bör också möjligheterna tas till vara att olika fredsförband och försvarsgrenar gemen­samt ulnytQar övnings- och skjutfäll i syfte atl begränsa behovel atl an­skaffa ytteriigare mark för försvaret.

Fjera länsstyrelser har påtalat bullerstörningar från arméns och flygvap­nets övningsområden. Risken för sådana bullerstörningar bör beaktas i den fortsatta kommunala planeringen. Företrädare för försvaret bör biträda länsstyrelser och kommuner med kartläggning av aktuella bullersituatio­ner. Försvaret bör även. enligt riksdagsbeslutet med anledning av prop. 1977/78:65, undersöka förutsättningarna för att ytleriigare minska buller­störningarna från den militära verksamheten.

Försvaret och länsstyrelserna har årliga samråd rörande stråk och områ­den för lågflygning. Vid de fortsatta samråden bör beaktas vad naturvårds­verket har anfört i sitt yttrande över planeringsskedet beträffande lågflyg­ning över sälskyddsreservat i vissa skärgårdsområden samt över obrutna Qällområden.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

26

3    Regeringens beslut län för län

3.1 Stockholms län

Beslut 1979-02-08

Beträffande föQande områden skall länsstyrelsen lämna en redovisning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Högexploaterad kust

Ställningstaganden lill markanvändningen i kustområdet har redovisats av berörda kommuner i form av markdisposilionsplaner vilka är antagna av kommunfullmäktige. Det är angelägel alt planeringsarbetet drivs vidare för de i markdispositionsplanerna angivna utredningsområdena där mark­användningen ännu inte har klariagts. 1 enlighet med vad som sägs i del föl­jande behöver dock den markdisposilionsplan som har redovisats av Norr-läQe kommun ses över i vissa avseenden för atl kunna ligga lill grund för fortsatt planeringsarbete, bl.a. vad gäller omfattningen av den föreslagna utvecklingen av fritidsbebyggelse. Även den markdisposilionsplan som har redovisats av Haninge kommun kan behöva ses över i detta avseende.

Med hänsyn till de starka naturvårds- och friluftslivsintressena i kusl-och skärgårdsområdet bör föQande utgångspunkter gälla för del fortsatta planeringsarbetet.

Kust- och skärgårdsområdet i länet tillhör de områden i landet där det är särskilt angeläget alt friluftslivets och naturvårdens intressen säkerställs bl.a. genom förordnanden enligt naturvårdslagen.

Det är angeläget all utvecklingen av bebyggelse m. m. styrs på elt sådanl säll atl av bebyggelse orörda områden bevaras och så atl man behåller handlingsfriheten för framtida anspråk på mark och miQö. Möjligheterna atl bevara eller genom olika åtgärder öka tillgängligheten till stränderna bör särskilt uppmärksammas.

Utvecklingen av bebyggelse och anläggningar för turism och friluftsliv i kust- och skärgårdsområdet bör vidare styras i en sådan riktning att den bofasta befolkningens intressen beaktas. Behovet av mark för permanenl­bosläder och verksamheter som tillgodoser den bofasta befolkningens be­hov bör uppmärksammas.

Utrymmet för ytterligare enskild fritidsbebyggelse är begränsat. Plane­ringen bör inriktas på atl reservera mark för fritidsboende i andra former och för anläggningar som tillgodoser friluftslivets behov. Enskild fritidsbe­byggelse bör som regel endasl komma till stånd då det kan ske i form av

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

27

mindre kompletteringar av befintlig bebyggelse. För den fortsatta plane­ringen innebär detta att befintlig bebyggelsegrupp bör kunna kompletteras med enstaka hus. Enskild fritidsbebyggelse i övrigt bör endast komma till Slånd i sådana-fall då den innebär en naturlig avmndning av befintligt be­byggelseområde. 1 samtliga fall bör bebyggelse medges endasl om den inte inverkar negativt på friluftslivets och naturvårdens intressen.

Den fritidsbebyggelse som föresläs tillkomma i de utrednings- och ut­vecklingsområden som har angetts i Norrtälje kommuns markdisposilions­plan bör omprövas med beaktande av vad som har angetts ovan.

Som etl led i strävandena att bevara tillgängligheten till stränderna bör man också överväga all göra en översyn av hell eller delvis oulbyggda de­taQplaner för fritidsbebyggelse.

Det är angelägel att planeringsinsalser genomförs i samråd mellan berör­da kommuner, länsslyrelsen och landstinget för atl tillgodose turismens och friluftslivets intressen i kust- och skärgårdsområdet i länet. För den del av kust- och skärgårdsområdet som utgör primärt rekreationsområde bör planeringsarbetet samordnas med motsvarande planeringsarbete i Sö­dermanlands län. Möjlighetema att med kollektiva trafikmedel försörja de anläggningar som planeras bör studeras särskilt i samarbele mellan läns­styrelse och landsting.

Förslag lill områdesplan för industriläget Norvik-Kalvö har lagts fram av Nynäshamns kommun. Fortsatta miljöundersökningar kan erfordras för att ytterligare klarlägga lokaliseringsförutsätlningarna i området. Kom­munen bör i det fortsatta planeringsarbetet i samråd med länsstyrelsen bl. a. överväga behovel av sådana undersökningar.

Fiskels intressen bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 äg­nas ökad uppmärksamhet i den fortsalla planeringen för kustområdet. De miQöer som har särskild betydelse för skilda fiskarter bör skyddas och fis­keutövandet bör ges tillräckligt utrymme i förhållande till andra former av vattenanvändning.

Resullalel av planeringsarbetet för kustområdet och det primära rekrea­tionsområdet skall redovisas till regeringen under år 1982. Länsstyrelsen bör överväga om det finns behov att särskill redovisa resultatet av plane­ringsarbetet för kustområdet i NorrtäQe kommun i samband med redovis­ningen av länsplanering 1980.

Mälaren

Ställningstaganden till markanvändningen i Mälarområdet har redovi­sats av berörda kommuner i form av markdispositionsplaner vilka är an­tagna av fullmäktige. Planema tillgodoser i stort intentionerna i den fysiska riksplaneringen. Det är nu angelägel att behovet av åtgärder för atl tillgo­dose turismens och friluftslivets intressen i det primära rekreationsområ­det studeras i elt samordnat planeringsarbete.

Arbetet bör bedrivas i samarbete mellan kommuner, länsstyrelsen och

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

28

landstinget och samordnas med motsvarande planeringsarbete i Söder­manlands, Uppsala och Västmanlands län.

Markhushållning

Markanvändningsplaneringen i Stockholmsregionen har drivits framåt under planeringsskedet. Fortsatta planeringsåtgärder behöver emellertid vidtas för att kravet på hushållning med jordbruksmarken skall kunna till­godoses. Betydande arbete återstår också med att säkerställa friluftslivets, naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen. Del är bl.a. angelägel att man vidtar fortsatta åtgärder för atl i enlighet med vad som anfördes i regeringens beslut med anledning av programskedel ge rekreationsområ­dena för befolkningen i Stockholmsregionen ett tillräckligt skydd. Vidare bör samlade bedömningar göras belräffande användningen av marken i områden som har stort värde som kulturlandskap.

Markhushållningsfrågorna i Stockholmsregionen bör ägnas särskild upp­märksamhet i den fortsatta planeringen på kommunal och regional nivå. En samordnad planering som ger förutsättningar för en god markhushåll­ning är särskilt angelägen för de delar av regionen där man behöver göra en avstämning av markhushållningskraven mot de regionalpolitiska målen om goda lokala arbetsmarknader och mol bostadsförsörjningsbehovet.

Som ett led i denna planering bör kommunernas arbete med områdespla­ner fullföQas. Områdesplaneringen bör bygga på överväganden om lämplig tätortsstruktur inom resp. kommun och på överväganden i regional skala. Markhushållningsfrågorna bör uppmärksammas i regionplaneringen så att denna kan ge underlag för de avvägningar mellan olika markanspråk som kommunema skall göra i sin fortsatta planering inom ramen för den fysiska riksplaneringen.

Del arbele med all säkerställa jordbrukels intressen som har inletts med att kommunala program för hushållning med jordbruksmarken har redovi­sats bör i enlighel med vad som har anförts ovan drivas vidare på kommu­nal nivå genom atl områdesplaner upprättas för de tätorter som väntas ex­pandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Läns­slyrelsen, landstinget och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka områden och orter det är mest angeläget all sådant planeringsarbete snabbt kommer i gång.

Som anges i PM 1978-09-07 skall de förslag till planeringstal som länssty­relsen skall redovisa i länsplanering 1980 bygga bl. a. på överväganden om olika alternativ beträffande lätortemas tillväxt. Resultatet av fortsatt pla­neringsarbete på kommunal och regional nivå för alt tillgodose kravet på god markhushållning skall vidare redovisas av länsstyrelsen till regeringen år 1982.

Redovisning av fritidsbebyggelsens utveckling

1 enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör fri­tidsbebyggelsens utveckling i de områden i länet som berörs av den fysiska

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

29

riksplaneringens geografiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

1 det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Naturvård, frUuflsliv och kulturminnesvård

Med hänsyn till det stora behovel av rekreationsområden i Stockholms­regionen finns särskild anledning att i skogsbruket beakta friluftslivels in­tressen. Del gäller särskill i kust- och skärgårdsområdet, vid Mälaren och i de skogsområden i Slorstockholmsområdel som har betydelse som rekrea­tionsområden. Det bör därvid uppmärksammas alt hänsynsreglema i skogsvårdslagen inte alltid är tillräckliga för att tillgodose friluftslivels in­tressen. För områden som är av särskill inlresse för friluftslivet bör möjlig­heterna övervägas att ge områdena ell starkare skydd, t.ex. genom all meddela förordnanden enligt naturvårdslagen eller att få lill stånd civil­rättsliga avtal mellan kommuner och markägare angående formerna för att bedriva skogsbruk.

För att underiälla arbetet med att säkerställa områden av riksintresse för naturvården och friluftslivet är det angeläget all ett särskill handlingspro­gram för naturvården i länet upprättas.

Fritidsbebyggelse

Den restriktivitet som gäller i fråga om atl tillåta ytterligare enskild fri­tidsbebyggelse i kust- och skärgårdsområdet och vid Mälaren innebär att kommunerna bör vidta åtgärder för all möta efterfrågan på mark för fritids­bebyggelse i de inre delarna av Stockholms län och angränsande län. I Stockholms län berörs främst Norrtälje kommun. Det är angeläget att överväganden om vilken planberedskap för fritidsbebyggelse som bör upprätthållas grundas på översiktliga planmässiga bedömningar. Särskild uppmärksamhet bör härvid ägnas åt att lokalisera bebyggelsen så all hän­syn las lill landskapels stora värde för naturvården, friluftslivet och kultur­minnesvården.

Kraftledningar

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är det angeläget alt ytterli­gare samråd sker i Stockholms län mellan kraflföretag, kommuner, läns­styrelse och övriga berörda länsmyndigheter om behovet av mark för kraftledningar. De alternativ som föreligger till den av valtenfallsverket ur­sprungligen föreslagna 220-400 kV-ledningen i en sträckning öster om Stockholm bör i första hand övervägas med hänsyn lill de starka natur­vårds- och friluftslivsintressena i skärgården.

Planverket har regeringens uppdrag att lämna en översiktlig redogörelse för konsekvensema från markanvändningssynpunkl av att bygga ell 800

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

30

kV-näl. Frågan om byggandet av en eventuell 800 kV-ledning i länet kom­mer vidare att prövas av regeringen i särskild ordning.

Försvar

Länsstyrelsen har angett alt frågan om den framtida användningen av försvarets markområde i Östra Frösunda i Solna kommun bör uppmärk­sammas av regeringen. Förhandlingar i denna fråga saml om vissa andra markfrågor inom Solna kommun pågår f n. mellan slalen och kommunen.

3.2 Uppsala län

Beslut 1979-03-15

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Kustområdet

Det är angeläget att ställningstaganden till markanvändningen i kustom­rådet, där så inte redan har sketl, redovisas av kommunema i form av markdispositionsplaner vilka är antagna av fullmäktige. Den markanvänd­ningsplanering som har påbörjats för kustområdet i Östhammars kommun bör fullföljas så snart som möjligt. Den kommunplan som har redovisats för Tierps kommun bör kompletteras med en redovisning i kartform av den översiktliga markanvändningen i kustområdet.

I den fortsatta planeringen föf kustområdet bör följande utgångspunkter gälla.

Det är angeläget att friluftslivels och naturvårdens intressen säkerställs bl. a. genom förordnanden enligt naturvårdslagen.

Möjligheterna att bevara eller genom olika åtgärder öka tillgängligheten till strändema bör särskilt uppmärksammas.

Enligt uppställda riktlinjer bör stor återhållsamhet iakttas med att tillåla ytterligare enskild fritidsbebyggelse i det högexploaterade kustområdet. Planeringen i Östhammars kommun för denna del av kustområdet bör in­riktas på atl reservera mark för fritidsboende i andra former och för an­läggningar som tillgodoser friluftslivets behov. Enskild fritidsbebyggelse bör som regel endasl komma till slånd då del kan ske i form av mindre kompletteringar av befintlig sådan bebyggelse. Som ett led i strävandena att bevara tillgängligheten till strändema bör man också överväga atl göra en översyn av helt eller delvis outbyggda detaljplaner för fritidsbebyggel­se.

Riktlinjema för de s. k. övriga kustområdena i landet fömtsätter en om­sorgsfull planering som lar sikte på alt hushålla med de värdefulla markre­surser som ännu står till förfogande, bl. a. genom en noggrann avvägning mellan fritidsbebyggelsens, friluftslivets och naturvårdens intressen. I de

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

31

strandnära områden och på de öar som är av stort värde för friluftslivet och naturvården bör man undvika ytterligare enskild fritidsbebyggelse. I de inre delarna av delta kustområde lorde utrymme finnas för viss ytterli­gare fritidsbebyggelse.

En närmare bedömning av de lägen längs norra Upplandskusien som har angetts av länsslyrelsen och berörda kommuner för sådan industri som be­handlas i den fysiska riksplaneringen kommer i enlighet med vad som an­ges i PM 1978-09-07 atl göras i det pågående arbetet med en ny rapport om hushållning med mark och vatten.

För ett område i Hargshamn i Östhammars kommun har fastställts en detaQplan som redovisar områden för bl. a. industri och hamnverksamhet. Etablering av mlQöstörande industri skall enligt de av riksdagen år 1972 uppställda riktlinjerna för hushållning med mark och vallen inte komma i fråga inom denna del av kustområdet. Del ankommer på länsstyrelsen och andra slatliga myndigheter alt, bl. a. mol bakgrund av riktiinjerna för hus­hållning med mark och vatten, till regeringen anmäla om en aktualiserad etablering kan behöva prövas enligt 136 a § byggnadslagen.

Fiskets intressen bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 ägnas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för kustområdet i länet. De miQöer som har särskild betydelse för skilda fiskarter bör skyd­das och fiskeutövandet bör ges tillräckligt utrymme i förhållande till andra former av vattenanvändning.

Resultatet av planeringsarbetet för kustområdet skall redovisas till rege­ringen under år 1982. Länsstyrelsen bör överväga om det finns behov att särskilt redovisa resultatet av planeringsarbetet för kustområdet i Östham­mars kommun i samband med redovisningen av länsplanering 1980.

Mälaren

Markanvändningsplaneringen för Mälarområdet bör fullföQas enligt de riktiinjer som har angetts tidigare. Håbo kommun bör snarasl redovisa ställningstagande till markanvändningen i form av markdisposilionsplan som är anlagen av kommunfullmäktige.

Det är angeläget atl behovet av ålgärder för att tillgodose turismens och friluftslivets intressen i det primära rekreationsområdet studeras i ell sam­ordnat planeringsarbete. Arbetet bör bedrivas i samarbete mellan kommu­nema och länsstyrelsen och samordnas med molsvarande planeringsarbe­te i Stockholms, Södermanlands och Västmanlands län.

Nedre Dalälven

Det påbörjade program- och planeringsarbetet för det primära rekrea­tionsområdet Nedre Dalälven bör fullföQas. Planeringen bör inriktas på att slå vakt om befintliga natur-, kultur- och rekrealionsvärden. Det är bl. a. angelägel att de starka naturvårdsintressena vid nedre Dalälven kan sä­kerställas. Planläggning för ytterligare enskild fritidsbebyggelse bör undvi-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

32

kas inom området. Restriktivitet bör också iakttas vad gäller spridd bebyg­gelse. Planeringen bör inriktas på att i lämplig omfattning skapa förutsätt­ningar för fritidsboende i andra former och på att reservera mark för an­läggningar som tillgodoser friluftslivets intressen.

De kommunomfattande planer som har redovisats av Tierps och Älvkar­leby kommuner bör, när planeringsarbetet för det primära rekreationsom­rådet har fullföQls, kompletteras och preciseras närdet gäller ställningsta­ganden till markanvändningen i nedre Dalälvenområdel.

Jordbruk

Fortsatta planeringsålgärder behöver vidtas för all kravet på hushållning med jordbruksmarken skall kunna tillgodoses.

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på att hushålla med jordbruksmarken. Länsstyrelsen och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka områden och orler det är mesl angeläget all sådant planeringsarbete snabbt kommer i gång.

Jordbruksbygdema i Mälardalen samt Upplands slättområden tillhör de områden i landet för vilka länsstyrelsema efter samråd med bl. a. lant­bruksnämnderna i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör tillhan­dahålla ett aktuellt material som i ett regionall perspektiv visar hur kravet på hushållning med jordbruksmarken fortlöpande beaktas i den kommuna­la planeringen.

Redovisning av jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

1 det fortsatta arbetet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Skogsbruk, naturvård och friluftsliv

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunema. Länsstyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukels behandling i del fortsatta planeringsarbetet. Med hänsyn till del slora behovel av re­kreationsområden för befolkningen i Stockholmsregionen finns särskild anledning att i skogsbrukel beakta friluftslivets intressen. Detta gäller sär­skilt vid Mälaren. Det bör därvid uppmärksammas att hänsynsreglema i skogsvårdslagen inte alltid är tillräckliga för atl tillgodose friluftslivets in-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

33

tressen. För områden som är av särskilt intresse för friluftslivet bör möjlig­hetema övervägas att ge områdena ell starkare skydd, t.ex. genom att meddela förordnanden enligt naturvårdslagen.

För alt underiälla arbelel med alt säkerställa områden av riksintresse för naturvården och friluftslivet är del angeläget alt elt särskill handlingspro­gram för naturvården i länet upprättas.

Fritidsbebyggelse

Den restriktivitet som bör gälla i fråga om all tillåta yllerligare enskild fritidsbebyggelse i kust- och skärgårdsområdet, vid Mälaren och i nedre Dalälvenområdel gör det önskvärt alt kommunema vidtar åtgärder för atl möta en ökad efterfrågan på mark för fritidsbebyggelse i de inre delarna av Uppsala län. Allmänna utgångspunkter för utveckling av fritidsbebyggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07. Del är angeläget all övervägan­den om vilken planberedskap som bör upprätthållas grundas på översiktli­ga planmässiga bedömningar.

Kraftledningar

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är det angelägel att ytterli­gare samråd sker i Uppsala län mellan kraftföretag, kommuner, länsstyrel­se och övriga berörda länsmyndigheter om behovet av mark för kraftled­ningar.

Planverket har regeringens uppdrag att lämna en översiktlig redogörelse för konsekvensema från markanvändningssynpunkt av att bygga ett 800 kV-nät. Statens vatlenfallsverks ansökan enligt eliagen om atl bygga en 800 kV-ledning i länet kommer all prövas av regeringen i särskild ordning.

Hamnar och flygplatser

Överväganden rörande utbyggnad av hamnar och flygplatser bör göras inom ramen för den samordnade hamn- och flygplatsplanering som genom­förs enligt särskilda riktlinjer från regeringen.

Försvar

Verksamheten vid Veckholms skjutfäll i Enköpings kommun innebär begränsningar i möjlighetema atl utnytQa denna del av Mälarområdet för friluftslivets behov. Överläggningar bör inledas på regional nivå mellan fö­relrädare för försvaret, länsslyrelsen och kommunen om möjlighetema att öka allmänhetens tillträde till skjutfällel genom alt man begränsar den mili­tära verksamheten på skjutfällel.

3   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 2

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

34

3.3    Södermanlands län

Beslut 1979-03-01

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Högexploaterad kust

Del är angelägel att den översiktliga markdispositionsplanering för kust-och skärgårdsområdet som pågår i första hand inom Nyköpings kommun slutförs så snart som möjligt. Ställningstaganden till markanvändningen bör redovisas av kommunerna i form av markdispositionsplaner vilka är antagna av fullmäktige.

Det är också angelägel att markanvändningsplaneringen drivs vidare på en mer detaQerad nivå i form av områdesplanering, bl.a. för de delar av kust- och skärgårdsområdet som befinns lämpliga för fortsatt ulbyggnad för turism och rekreation.

Med hänsyn till de starka naturvårds- och friluftslivsintressena i kusl-och skärgårdsområdet bör föQande utgångspunkter gälla för det fortsalla planeringsarbetet.

Kust- och skärgårdsområdet i länet tillhör de områden i landet där det är särskilt angeläget atl friluftslivels och naturvårdens intressen säkerställs bl. a. genom förordnanden enligt naturvårdslagen.

Härvid bör både den vetenskapliga naturvårdens intressen, som är sär­skilt framträdande i vissa delar av skärgårdsområdet, och behovet av mark för friluftslivet tillgodoses. Båtturismens anspråk på mark och anläggningar bör särskilt studeras, varvid uppmärksamhet bör ägnas åt möjligheterna att styra denna turism så atl hänsyn tas också till de vetenskapliga natur­vårdsintressena i skärgårdsområdet.

Det är angeläget atl utvecklingen av bebyggelse m. m. planeras så att slörre sammanhängande, och av bebyggelse orörda områden bevaras och så att man behåller handlingsfriheten för framtida anspråk på mark och miQö. Möjlighetema atl bevara eller genom olika åtgärder öka tillgänglig­heten till strändema bör särskilt uppmärksammas.

Den mark som bedöms lämplig för utveckling av fritidsbebyggelse bör i första hand reserveras för fritidsboende i andra former än enskild fritidsbe­byggelse och för anläggningar som tillgodoser friluftslivels behov. Ytterli­gare enskild fritidsbebyggelse bör som regel endast övervägas i form av mindre kompletteringar av befintlig bebyggelse.

Som ett led i strävandena att bevara tillgängligheten till stränderna bör man också överväga att göra en översyn av helt eller delvis outbyggda de­taQplaner för fritidsbebyggelse.

Det är angeläget att de särskilda program- och planeringsinsatser full­föQs som har påbörjats i samråd mellan kommunerna och länsstyrelsen

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

35

med anledning av att kust- och skärgårdsområdet i länet utgör ett primärt rekreationsområde. Planeringsarbetet bör i detta avseende samordnas med motsvarande planeringsarbete i Stockholms län.

Fiskels intressen bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 äg­nas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för kustområdet. De miQöer som har särskild betydelse för skilda fiskarter bör skyddas och fis­keulövandel bör ges lillräckligl utrymme i förhållande till andra former av vattenanvändning.

Resultatet av planeringsarbetet för kust- och skärgårdsområdet och det primära rekreationsområdet skall redovisas till regeringen under år 1982. Länsstyrelsen bör överväga om det finns behov att särskill redovisa resul­tat av planeringsarbetet i samband med redovisningen av länsplanering 1980.

Kusten söder om Nyköping saml Bråviken

I regeringens beslut med anledning av programskedet i den fysiska riks­planeringen underströks att planeringsarbetet för kusten söder om Nykö­ping och för Bråviken bör inriktas på att med beaktande av bl. a. naturvår­dens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen allsidigt klargöra förutsättningarna för lokalisering av resurskrävande och miljöstörande in­dustri i anslutning till de platser som har angetts i riktlinjerna för hushåll­ning med mark och vatten. Arbetet har ännu inte slutförts. Berörda kom­muner beräknas att under år 1979 ta ställning till de planförslag som redo­visas i "Bråviken - gemensam kommunal planering inom ramen för fysisk riksplanering", remissutgåva, november 1978.

Länsstyrelserna i Södermanlands och Öslergötiands län skall så snart som möjligt efter det all kommunerna har tagit ställning lill markanvänd­ningen i kustområdet söder om Nyköping och vid Bråviken gemensamt re­dovisa och yttra sig lill regeringen om kommunernas beslut om markan­vändningen.

Mälaren

Ställningstaganden till markanvändningen i Mälarområdet har redovi­sats av berörda kommuner i form av markdispositionsplaner vilka är an­tagna av fullmäktige. Planerna tillgodoser i stort intentionerna i den fysiska riksplaneringen. Ytleriigare enskild fritidsbebyggelse bör undvikas vid Mälarens stränder och på öarna. Det är angeläget att behovet av åtgärder för att tillgodose turismens och friluftslivets intressen i del primära rekrea­tionsområdet studeras i ett samordnat planeringsarbete. Arbetet bör bedri­vas i samarbete mellan kommunema och länsslyrelsen och samordnas med motsvarande planeringsarbete i Stockholms, Uppsala och Västman­lands län.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

36

Hjälmaren

Regeringen framhöll i sitt beslut år 1975 med anledning av programske­del i den fysiska riksplaneringen atl planering för Hjälmarområdel bör klargöra förutsättningarna för bebyggelseutvecklingen i området under hänsynstagande till friluftslivets, naturvårdens, kulturminnesvårdens m. fl. intressen.

Hjälmarområdet är etl viktigt rekreationsområde för en belydande del av befolkningen i de närbelägna tälorlsregionema. Inom området finns också betydande naturvärden och kullurminnen. Områdets värde för re­kreation och friluftsliv kan förväntas öka. Della motiverar att man iakttar restriktivitet med alt tillåla ytterligare enskild fritidsbebyggelse inom om­rådet.

Del fortsatta planeringsarbetet inom resp. kommun bör syfta lill all till­godose naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen inom Hjälmarområdel. Stor hänsyn bör vidare las till fiskets intressen. Frågor om vattenvård och valtenreglering bör uppmärksammas särskilt. Fritidsbebyggelse bör övervägas först sedan naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen har tillgodoselts. Det är angelägel all större sammanhängande obebyggda områden bevaras obebyggda.

Båven

Det är angeläget atl den markdispositionsplanering som pågår för Båven­området i Flens och Nyköpings kommuner slutförs på ett sådant säll atl ställningstaganden lill markanvändningen redovisas i en gemensam plan för Båvenområdet, vilken för resp. kommuns del av området är antagen av kommunfullmäktige.

Regeringen förutsätter alt kommunema i markdispositionsplaneringen för Båvenområdet tillgodoser den vetenskapliga naturvårdens och friluftsli­vets intressen. Med hänsyn till dessa intressen bör ytterligare fritidsbebyg­gelse undvikas inom området.

Jordbruk

Fortsatta planeringsålgärder behöver vidtas för alt kravet på hushållning medjordbruksmark i länet skall kunna tillgodoses.

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanerna bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandel kan ske med beaktande av bl. a. kravet på att hushålla med jordbruksmarken. Länsslyrelsen och kommunema bör gemensamt diskutera för vilka områden och orter det är mest angeläget att sådant planeringsarbete snabbt kommer i gång.

Jordbruksbygdema i Mälardalen tillhör de områden i landet för vilka länsstyrelserna efter samråd med bl.a. lantbruksnämnderna, i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör tillhandahålla elt aktuellt material

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

37

som i ett regionalt perspektiv visar hur kravet på hushållning med jord­bruksmarken fortlöpande beaklas i den kommunala planeringen.

Redovisning av jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens utveckling.

I enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

1 det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Skogsbruk, naturvård och friluftsliv

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunerna. Med hänsyn till det stora behovet av re­kreationsområden för befolkningen i Stockholmsregionen finns för vissa delar av Södermanlands län särskild anledning all i skogsbruket beakta fri­luftslivets intressen. Det gäller särskilt kust- och skärgårdsområdet och vid Mälaren. Det bör därvid uppmärksammas att hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen inte alllid är tillräckliga för alt tillgodose friluftslivets intressen. För områden som är av särskilt intresse för friluftslivet bör möjligheterna övervägas alt ge områdena ett starkare skydd, t.ex. genom atl meddela förordnanden enligt naturvårdslagen eller att få till stånd civilrättsliga avtal mellan kommuner och markägare angående formerna för alt bedriva skogsbruk.

De områden vid sjön Båven och i skärgården som är av riksintresse för den vetenskapliga naturvården bör säkerställas med naturvårdslagens reg­ler.

För att underlätta arbetet med atl säkerställa områden av riksintresse för naturvården och friluftslivet är del angelägel att ett särskilt handlingspro­gram för naturvården i länet upprättas.

Fritidsbebyggelse

Den restriktivitet som bör gälla i fråga om att tillåla ytterligare enskild fritidsbebyggelse i kust- och skärgårdsområdet och vid Mälaren, Hjälma­ren och Båven gör det önskvärt att kommunerna vidtar ålgärder för att mö­ta en ökad efterfrågan på mark för fritidsbebyggelse i vissa av de inre de­lama av Södermanlands län. Allmänna utgångspunkter för utveckling av fritidsbebyggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-97.

Det är angeläget att överväganden om vilken planberedskap för fritids­bebyggelse som bör upprätthållas grundas på översiktliga planmässiga be­dömningar. Det område som länsstyrelsen har angett som lämpligt för lo­kalisering av ytterligare fritidsbebyggelse bör bli föremål för sådana över­siktliga bedömningar av kommunema och länsstyrelsen i samråd.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

38

Kraftledningar

1 enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är det angeläget att ytterii­gare samråd sker i Södermanlands län mellan kraftföretag, kommuner, länsstyrelse och övriga berörda länsmyndigheter om behovet av mark för kraftledningar.

Hamnar

Överväganden rörande utbyggnad av hamnar bör göras inom ramen för den samordnade hamnplanering som genomförs enligt särskilda riktlinjer från regeringen.

3.4 Östergötlands län

Beslut 1979-03-15

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Obruten kust

Den översiktliga planering som har genomförts för det obrutna kustom­rådet i Östergötlands län kan i huvudsak bilda ulgångspunkl för fortsatt planering på inlerkommunal och kommunal nivå. Söderköpings och Val­demarsviks kommuner har med utgångspunkt i det utrednings- och plane­ringsarbete som har bedrivits av Kalmar och Östergötlands läns skärgårds­utredning (KÖSU) utarbetat och antagit markdispositionsplaner för sina resp. delar av kust- och skärgårdsområdet. Också Norrköpings kommun bör upprätta en markdisposilionsplan för det obmtna kustområdet inom kommunen.

Det är angeläget alt markanvändningsplaneringen drivs vidare också på en mer detaQerad nivå i form av områdesplanering, bl.a. för de delar av kust- och skärgårdsområdet som befinns lämpliga för fortsall utbyggnad för turism och rekreation. Särskilt inom de av KÖSU angivna utvecklings­områdena för friluftsliv saml för basortema är en sådan områdesplanering angelägen.

Med lanke på alt kust- och skärgårdsområdet utgör etl primärt rekrea­tionsområde bör de framlida insatserna för turism och rekreation behand­las i etl särskill åtgärdsprogram.

Med hänsyn till de starka naturvårds- och friluflslivsintressena i kust-och skärgårdsområdet bör föQande utgångspunkter gälla för det fortsatta planeringsarbetet.

Kust- och skärgårdsområdet tillhör de områden i landet där det är sär­skilt angeläget alt arbetet fortsätter med att säkerställa friluftslivels och naturvårdens intressen bl. a. genom förordnanden enligt naturvårdslagen. Härvid bör både den vetenskapliga naturvårdens intressen, som är särskilt

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

39

framträdande i vissa delar av skärgårdsområdet, och behovel av mark för friluftslivet tillgodoses.

Uppmärksamhet bör ägnas åt konsekvenserna för främsl yrkesfisket och den vetenskapliga naturvården av atl turismen och friluftslivet avses kunna nå attraktiva områden i inner- och mellanskärgård saml ytlerskär­gården från basorter på fastlandet. Friluftslivet och turismen bör utvecklas på etl sådant sätt atl områden som är känsliga för slitage skyddas och så att erforderliga hänsyn tas till de vetenskapliga naturvårdsinlressena i skär­gårdsområdet.

Betydande anspråk ställs på marken i Öslergötiands kust- och skärgårds­område framför allt för fritidsbebyggelse i olika former. Det är angeläget att utvecklingen av bebyggelse m. m. planeras så att större sammanhäng­ande och av bebyggelse orörda områden bevaras och så att man bibehåller handlingsfriheten för framtida anspråk på mark och miQö.

Den mark som bedöms vara lämplig för utveckling av fritidsbebyggelse bör i första hand reserveras för fritidsboende i andra former än enskild fri­tidsbebyggelse och för sådana anläggningar som sammanhänger med fri­tidsboende och som samlidigl kan tillgodose friluftslivets behov. Ytterliga­re enskild fritidsbebyggelse bör som regel endast övervägas i form av mindre kompletteringar av befintlig sådan bebyggelse.

Av kommunernas redovisningar framgår att turismens och friluftslivets intressen i huvudsak sätts före intresset alt exploatera för enskild fritidsbe­byggelse. Omfattningen av och formerna för den fritidsbebyggelse som föreslås tillkomma i de uibyggnadsområden som har angetts i områdespla­nen för öarna Arkö, Gränsö och Hästö i Norrköpings kommun bör dock omprövas.

För utveckling av turism och rekreation i kust- och skärgårdsområdet erfordras också utbyggnad av campingplatser och.bålhamnar. Lämplig mark bör reserveras för sådana anläggningar.

Anläggningar för turism och friluftsliv bör ges en skala och utformning i övrigl som är anpassad lill den lokala miQön. Större anläggningar av hotell­karaktär bör lokaliseras lill befintliga samhällen.

Det är vidare angeläget all del förslag till regionalpolitiskt program som länsslyrelsen har utarbetat och som syftar lill alt skapa goda levnadsför­hållanden för den bofasta befolkningen i kust- och skärgårdsområdet ge­nomförs och samordnas med det fortsatta planeringsarbete som har an­getts ovan.

Fiskets intressen bör i enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 ägnas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för kustområdet. De miQöer som har särskild betydelse för skilda fiskarter bör skyddas och fiskeutövandet bör ges tillräckligt utrymme i förhållande till andra former av vattenanvändning.

Resultatet av planeringsarbetet för kust- och skärgårdsområdet skall re­dovisas till regeringen under år 1982. Länsstyrelsen bör överväga om det

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

40

bl. a. mol bakgrund av förslagel till regionalpolitiskt program för kust- och skärgårdsområdet finns behov alt särskill redovisa resultat av planerings­arbetet i samband med redovisningen av länsplanering 1980.

Bråviken

I regeringens beslut med anledning av programskedel i den fysiska riks­planeringen underströks att planeringsarbetet för Bråviken bör inriktas på att med beaktande av bl.a. naturvårdens, friluftslivets och kullurminnes-vårdens intressen allsidigt klargöra fömlsällningarna för lokalisering av re­surskrävande och mlQöstörande industri i anslutning lill de platser som har angetts i riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Arbelel har än­nu inte slutförts. Berörda kommuner beräknas atl under år 1979 la ställning till de planförslag som redovisas i rapporten "Bråviken - gemensam kom­munal planering inom ramen för fysisk riksplanering", remissutgåva, no­vember 1978.

Länsstyrelserna i Öslergötiands och Södermanlands län skall så snart som möjligt efter det att kommunerna har tagit ställning lill markanvänd­ningen vid Bråviken gemensamt redovisa och yttra sig till regeringen om kommunernas beslut om markanvändningen.

Jordbruk

Fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för atl kravet på hushållning medjordbruksmark i länet skall kunna tillgodoses. Bl. a. bör de osäkerhels-zoner som har redovisats för tätortemas tillväxt i flera av länels kommuner minskas.

1 enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanerna bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandel kan ske med beaktande av bl. a. kravet på alt hushålla med jordbruksmarken. Länsstyrelsen och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka områden och orter det är mesl angeläget all sådanl planeringsarbete snabbi kommer i gång.

Slättområdel i Öslergötiands län tillhör de områden i landet för vilka länsstyrelserna efter samråd med bl.a. lantbruksnämnderna, i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07, bör tillhandahålla ett aktuellt material som i ett regionalt perspektiv visar hur kravet på hushållning med jord­bruksmarken fortlöpande beaklas i den kommunala planeringen.

Redovisning av Jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsslyrelsen år 1982.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

41

I det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Vänern

Den översiktliga planering som har genomförts av Motala och Ödeshögs kommuner för Vänerns kustområde kan i huvudsak bilda utgångspunkt för fortsatta planerings- och genomförandeåtgärder på kommunal och inler­kommunal nivå.

Fiskels intressen bör i enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 ägnas ökad uppmärksamhet i del fortsalla planeringsarbetet. Bl.a. bör möjligheterna att skydda de för fiskreproduktion särskilt värdefulla områ­dena övervägas.

Ytterligare överväganden i regional skala behövs beträffande utnytQan­det av Vätterns vattenområde. En samlad bedömning av de konflikter som föreligger mellan den militära skjutverksamhelen å ena sidan och fiskels och bållurismens intressen å den andra bör ske i syfte att få lill slånd etl samulnylQande som så långl möjligt tillgodoser de olika intressena. Härvid bör även frågor rörande vattenvård, särskilt Vätterns belydelse för vatten­försörjningen, och sandtäkt uppmärksammas. Vad gäller försvarets intres­sen bör en utgångspunkt vid övervägandena vara atl den militära skjut­verksamhelen dels i minsta möjliga utsträckning skall påverka reproduk­lionsområden för fisk och andra områden av särskilt inlresse för fisket, dels i största möjliga utsträckning skall inskränkas under de perioder då Vänerområdet utnylQas särskilt intensivt för friluftsliv.

De regionala överväganden för Vättern som har angetts i del föregående bör göras i samverkan mellan berörda kommuner och länsstyrelserna i Ös­tergötlands, Jönköpings, Skaraborgs och Örebro län och efter samråd med militära myndigheter, fiskenämnden i Jönköpings län och Vätterns vatlen-vårdskommitlé.

Sömmen

Den översiktliga planering som har genomförts av kommunerna för Sommenområdet kan i alll väsentligt bilda ulgångspunkl för fortsalla pla­nerings- och genomförandeåtgärder på inlerkommunal och kommunal ni­vå.

Del är önskvärt all samarbelet mellan kommunerna och länsslyrelsen fortsätter och all arbelel drivs vidare bl. a. genom all åtgärder vidtas för att säkerställa naturvårdens, kulturminnesvårdens och friluftslivets intressen.

Sommenområdets värde för friluftsliv och rekreation motiverar all mark för fritidsbostäder för kortlidsuthyrning samt andra friluftsanläggningar re­serveras i anslutning till befintliga samhällsbildningar inom attraktiva om­råden. Enskild fritidsbebyggelse bör övervägas först sedan naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens saml de areella näringarnas intres­sen har beaktats.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

42

Sömmens stora värde för främst fritidsfiske motiverar atl fiskels intres­sen ägnas ökad uppmärksamhet i del fortsatta planeringsarbetet.

Skogsbruk, naturvård, frilufisliv och kulturminnesvård

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i del fortsatta planeringsarbetet i kommunerna. Länsslyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukets behandling i del fortsatta planeringsarbetet. I promemorian anges bl. a. alt förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbruket än vad som föQer av hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskilt behöva utfärdas till skydd för naturskogsområden. I regeringens proposition om riktlinjer för skogspolitiken (prop. 1978/79:110) behandlas bl. a. de allmänna hänsynsreglerna i skogsbruket.

De områden i Östergötlands län som ingår i elt öst-västligt stråk från Slätbaken till Vättern är sådana större områden av belydelse för kultur­minnesvården som i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 behöver skyddas mol förändringar i stor skala av landskapsbild och bebyggelse­mönster.

För att underlätta arbetet med att säkerställa områden av riksintresse för naturvården och friluftslivet är det angeläget alt arbetet med atl upprätta elt särskill handlingsprogram för naturvården i länet fullföQs så snart som möjligt.

Fritidsbebyggelse

Den restriktivitet som bör gälla i fråga om att tillåta ytterligare enskild fritidsbebyggelse i kustområdet saml vid Vättern och Sömmen gör det önskvärt atl kommunema vidtar ålgärder för att möta en ökad efterfrågan på mark för fritidsbebyggelse i vissa av de inre delama av Östergötlands län, bl.a. i del sjörika området i den södra länsdelen. Allmänna utgångs­punkter för utveckling av fritidsbebyggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07.

Det är angeläget att överväganden om vilken planberedskap för frilids-bebyggelse som bör upprätthållas grundas på översiktliga planmässiga be­dömningar. Planeringen bör syfta till att åstadkomma en bebyggelseut­veckling som är anpassad lill de skilda förutsättningar som finns i länets olika delar.

Flygplatser

Fortsatt samråd bör ske mellan länsstyrelsen, Norrköpings kommun och luftfartsverket om del framtida utnyujandet av Kungsängens flygplats. Linköpings och Norrköpings kommuner bör vidare beakta de beslut som kan komma att fattas med anledning av den pågående luftlransporlutred-ningen.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

43

3.5 Jönköpings län

Beslut 1979-03-15

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Bolmen

Regeringen framhöll i sitt beslut år 1975 med anledning av programske­det i den fysiska riksplaneringen alt planeringen för Bolmenområdet bör klargöra förutsättningarna för bebyggelseutvecklingen i området under hänsynslagande lill friluftslivets, naturvårdens m. fl. intressen.

Genom del översiktliga förslag om markanvändningen för Bolmenområ­det som har presenterats under våren 1978 (Bolmen 78) har förutsättningar­na för markanvändningen i området getts en klarare belysning. Bolmenom­rådet är ell viktigt rekreationsområde för en betydande del av befolkning­en i södra Sverige. Områdets värde för rekreation och frilufisliv kan för­väntas öka. Detla motiverar alt man iakttar restriktivitet med all tillåta en­skild fritidsbebyggelse i området.

Del fortsatta planeringsarbetet inom resp. kommun bör syfta till atl till­godose naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen inom Bolmenområdet. Slor hänsyn bör vidare las till jord- och skogsbm­kels saml fiskets intressen och till Bolmens användning som vattentäkt. Enskild fritidsbebyggelse bör övervägas först sedan naturvårdens, frilufts­livets och kulturminnesvårdens intressen har tillgodosetls saml med beak­tande av de areella näringarnas intressen.

Jordbruk

Fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för att kravet på hushållning medjordbruksmark i länet skall kunna tillgodoses.

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses.

Områdesplanerna bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl.a. kravet på att hushålla med jordbruksmarken. Länsslyrelsen och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka områ­den och orter det är angeläget att sådant planeringsarbete snabbt kommer i gång.

Redovisning av jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskill av länsstyrelsen år 1982.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

44

I det fortsatta arbetet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Vättern

Den översiktliga planering som har genomförts av Jönköpings kommun för Vätterns kustområde kan i huvudsak bilda utgångspunkt för fortsatta planerings- och genomförandeåtgärder på kommunal och inlerkommunal nivå.

Fiskels intressen bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 äg­nas ökad uppmärksamhet i del fortsatta planeringsarbetet. Bl. a. bör möj­ligheterna atl skydda de för fiskreproduklion särskilt värdefulla områdena övervägas.

Ytterligare överväganden i regional skala behövs belräffande utnytQan­det av Vätterns vattenområde. En samlad bedömning av de konflikter som föreligger mellan den militära skjutverksamheten å ena sidan och fiskets och bålturismens intressen å den andra bör ske i syfte att få till slånd etl samutnyttjande som så långt möjligt tillgodoser de olika intressena. Härvid bör även frågor rörande vattenvård, särskill Vätterns betydelse för vatten­försörjningen, och sandtäkt uppmärksammas. Vad gäller försvarets intres­sen bör en utgångspunkt vid övervägandena vara all den militära skjut­verksamheten dels i minsta möjliga utsträckning skall påverka reproduk­tionsområden för fisk och andra områden av särskill inlresse för fisket, dels i största möjliga utsträckning skall inskränkas under de perioder då Vänerområdet utnyUjas särskilt intensivt för friluftsliv.

De regionala överväganden för Vättern som har angetts i det föregående bör göras i samverkan mellan berörda kommuner och länsstyrelserna i Jönköpings. Östergötlands, Skaraborgs och Örebro län och efter samråd med militära myndigheter, fiskenämnden i Jönköpings län och Vätterns vatten vårdskommitté.

Fegen

Med hänsyn lill främsl de starka nalurvårdsinlressena i Fegenområdel bör Fegenkommilténs förslag lill riktlinjer för bebyggelseutvecklingen i området ligga lill grund för den fortsatta planeringen i berörda kommuner, dvs. i Jönköpings län i Gislaveds kommun.

Sömmen

Den översiktliga planering som har genomförts av kommunerna för Sommenområdet kan i allt väsentligt bilda utgångspunkt för fortsatta pla­nerings- och genomförandeålgärder på inlerkommunal och kommunal ni­vå.

Det är önskvärt alt samarbetet mellan kommunerna och länsslyrelsen fortsätter och alt arbetet drivs vidare bl. a. genom all ålgärder vidtas för all säkerställa naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

45

Sommenområdets värde för friluftsliv och rekreation motiverar att mark för fritidsbosläder för kortlidsuthyrning saml andra friluftsanläggningar re­serveras i anslutning lill befintliga samhällsbildningar inom attraktiva om­råden. Enskild fritidsbebyggelse bör övervägas försl sedan naturvårdens, friluftslivels och kulturminnesvårdens samt de areella näringarnas intres­sen har beaktats.

Sömmens stora värde för främst fritidsfiske motiverar atl fiskels intres­sen ägnas ökad uppmärksamhet i del fortsatta planeringsarbetet.

Smålands Taberg

Statens naturvårdsverk har regeringens uppdrag atl föQa frågan om skydd för Smålands Tabergs naturvärden. Naturvårdsverket har i septem­ber 1975 hemslällt atl regeringen beslutar atl gruvbrytning i Taberg och an­rikning av malm i närheten av Smålands Taberg skall prövas av regeringen enligt beslämmelserna i 136 a § byggnadslagen med hänsyn till de mycket stora negativa miQökonsekvenser som brytning och anrikning av malm inom området enligt verket skulle få.

Regeringen har den 27 november 1975 beslulal att gruvdrift i Taberg skall prövas enligt 136 a § byggnadslagen. F. n. föreligger dock inte någon ansökan om gruvdrift inom området.

Smålands Tabergs naturvärden är betydande. Berget är av riksintresse för såväl vetenskaplig som kulturell naturvård och för friluftslivet. En del av området vid berget är även en kulturhistorisk miQö av riksintresse. De åtgärder som har vidtagits under den fysiska riksplaneringens planerings­skede av statliga myndigheter och av Jönköpings kommun bekräftar ytter­ligare atl del är angeläget atl Smålands Tabergs natur- och kulturvärden bevaras och ges ell långsiktigt skydd.

Skogsbruk, naturvård och friluftsliv

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunerna. Länsslyrelsen bör uppmärksammade ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukels behandling i det fortsatta planeringsarbetet. I promemorian anges bl.a. atl förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbmkel än vad som föQer av hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskilt behöva utfärdas lill skydd för naturskogsområden. I regeringens proposition om riktlinjer för skogspolitiken (prop. 1978/79:110) behandlas bl. a. de allmänna hänsynsreglerna i skogsbmkel.

För atl underiälla arbetet med all säkerställa områden av riksintresse för naturvården och friluftslivet är del angelägel atl arbetet med alt upprätta ell särskilt handlingsprogram för naturvården i länet fullföQs så snart som möjligt.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

46

Fritidsbebyggelse

Den restrikliviiel som bör gälla i fråga om alt tillåta ytterligare enskild fritidsbebyggelse vid Vättern, Bolmen, Fegen och Sömmen gör det önsk­värt alt kommunerna vidtar åtgärder för atl möta en ökad efterfrågan på mark för fritidsbebyggelse i andra delar av Jönköpings län. Allmänna ut­gångspunkter för utveckling av fritidsbebyggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07.

Det är angeläget atl överväganden om vilken planberedskap för frilids-bebyggelse som bör upprätthållas grundas på översiktliga planmässiga be­dömningar. Planeringen bör syfta lill alt åstadkomma en bebyggelseut­veckling som är anpassad till de skilda förutsättningar som finns i länets olika delar.

Försvar

Försvarets faslighelsnämnd behandlar f. n. del förslag om utvidgning av Skillingaryds skjutfäll som chefen för armén har avgell till regeringen.

3.6 Kronobergs län

Beslut 1979-03-01

Beträffande följande områden och frägor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Bolmen

Regeringen framhöll i sitt beslut år 1975 med anledning av programske­det i den fysiska riksplaneringen att planeringen för Bolmenområdet bör klargöra förutsättningarna för bebyggelseutvecklingen i området under hänsvnstagande till friluftslivets, naturvårdens m.fl. intressen.

Genom det översiktliga förslag om markanvändningen för Bolmenområ­det som har presenterats under våren 1978 (Bolmen 78) har förutsättningar­na för markanvändningen i området getts en klarare belysning. Bolmenom­rådet är ett viktigt rekreationsområde för en betydande del av befolkning­en i södra Sverige. Områdets värde för rekreation och friluftsliv kan för­väntas öka. Detta motiverar atl man iakttar restriktivitet med att tillåta en­skild fritidsbebyggelse i området.

Det fortsatta planeringsarbetet inom resp. kommun bör syfta lill att till­godose naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen inom Bolmenområdet. Stor hänsyn bör vidare tas till jord- och skogsbru­kets samt fiskets intressen och till Bolmens användning som vattentäkt. Enskild fritidsbebyggelse bör övervägas försl sedan naturvårdens, frilufts­livets och kulturminnesvårdens intressen har tillgodoselts samt med beak­tande av de areella näringamas intressen.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

47

Jordbruk

1 enlighet med vad som anges PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanerna bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på atl hushålla med jordbruksmarken. Länsslyrelsen och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka områden och orter elt sådanl planeringsar­bete bör genomföras.

Redovisning av Jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

1 enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

1 det fortsatta arbetet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Äsnen-Mien och Möckeln

Den översiktliga planering som har genomförts av kommunema för Ås­nen-Mienområdet resp. Möckelnområdet kan i allt väsentligt bilda ut­gångspunkt för fortsatta planerings- och genomförandeåtgärder på inler­kommunal och kommunal nivå. Någol yllerligare krav på redovisning till regeringen av fortsatta planeringsåtgärder inom dessa områden behöver därför inte ställas nu. Markdispositionsplanen och riktlinjerna i kommun­översikten för Tingsryds kommun bör dock förtydligas varvid naturvår­dens och friluftslivets intressen i Åsnen-Mienområdet särskill bör beaktas.

Det är önskvärt att samarbetet inom resp. område mellan kommunema och länsstyrelsen fortsätter och att arbetet drivs vidare bl. a. genom att ål­gärder vidtas för att säkerställa naturvårdens, kulturminnesvårdens och friluftslivels intressen.

Fiskets intressen bör beaktas i det fortsatta planeringsarbetet. Särskill bör förutsättningama för fritidsfisket uppmärksammas inom Åsnen-Mien­området. Frågan om Åsnens reglering prövas f n. av vattendomstol.

Åsnen-Listerlandet

Planeringsarbetet för det primära rekreationsområdet Åsnen-Lislerian-det bör drivas vidare. Härvid bör naturvårdens, kulturminnesvårdens och friluftslivets intressen ägnas särskild uppmärksamhet. De synpunkter som har lämnats av statens planverk och statens naturvårdsverk om behovet av planering för rekreationsanläggningar bör beaktas.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

48

Skogsbruk, naturvård och Jriluflsliv

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunerna. Länsstyrelsen bör uppmärksammade ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukets behandling i del fortsatta planeringsarbetet. I promemorian anges bl. a. alt förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbruket än vad som följer av hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskilt behöva utfärdas till skydd för naturskogsområden. 1 regeringens proposition om riktlinjer för skogspolitiken som avses att läggas fram un­der våren 1979 kommer bl.a. de allmänna hänsynsreglerna i skogsbruket all behandlas.

Länsstyrelsen har efter samråd med kommunerna fatlat beslut om en na­lurvårdsplan. Denna bör ligga till grund för den fortsatta behandlingen av naturvårdens och friluftslivets intressen i länet.

Fritidsbebyggelse

Den restriktivitet som bör gälla i fråga om alt tillåta ytleriigare enskild fritidsbebyggelse vid Bolmen, Åsnen-Mien och Möckeln gördel önskvärt att kommunerna vidtar ålgärder för alt möta en ökad efterfrågan på mark för fritidsbebyggelse i andra delar av Kronobergs län. Allmänna utgångs­punkter för utveckling av fritidsbebyggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07.

Det är angelägel att överväganden om vilken planberedskap för fritids­bebyggelse som bör upprätthållas grundas på översiktliga planmässiga be­dömningar. Planeringen bör syfta till atl åsladkomma en bebyggelseut­veckling som är anpassad till de skilda förutsättningar som finns i länels olika delar.

Kraftledningar

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är del angeläget att ytterli­gare samråd sker i Kronobergs län mellan kraftföretag, kommuner, läns­styrelse och övriga berörda länsmyndigheter om behovet av mark för kraftledningar.

3.7 Kalmar län

Beslut 1979-03-29

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Obruten kust

Del utrednings- och planeringsarbete som har bedrivits av Kalmar och Öslergötiands läns skärgårdsutredning (KÖSU) kan i huvudsak bilda ut-

Prop. 1978/79: 213    Bilaga 2

49

gångspunkt för fortsalt planering på inlerkommunal och kommunal nivå för det obrutna kustområdet i Kalmar län.

Det är emellertid angeläget atl markanvändningsplaneringen drivs vida­re också på en mer detaQerad nivå i form av områdesplanering, bl. a. för de delar av kust- och skärgårdsområdet som befinns lämpliga för fortsatt ul­byggnad för turism och rekreation. Särskill inom de av KÖSU angivna ut­vecklingsområdena för friluftsliv saml för basortema är en sådan områ­desplanering angelägen.

Med tanke på att kust- och skärgårdsområdet utgör etl primärt rekrea­tionsområde bör de framtida insatserna för turism och rekreation behand­las i elt särskill åtgärdsprogram.

Med hänsyn till de starka naturvårds- och friluflslivsintressena i kusl-och skärgårdsområdet bör föQande utgångspunkter gälla för del fortsatta planeringsarbetet.

Kust- och skärgårdsområdet tillhör de områden i landet där det är sär­skill angeläget atl arbetet fortsätter med att säkerställa friluftslivets och naturvårdens intressen bl.a. genom förordnanden enligt naturvårdslagen. Härvid bör både den vetenskapliga naturvårdens intressen, som är särskill framträdande i vissa delar av skärgårdsområdet, och behovet av mark för friluftslivet tillgodoses.

Uppmärksamhet bör ägnas åt konsekvenserna för främst yrkesfisket och den vetenskapliga naturvården av all turismen och friluftslivet anges kunna nå altraktiva områden i inner- och mellanskärgård saml ytlerskär­gården från basorler på fastlandet. Friluftslivet och turismen bör ulvecklas på elt sådant sätt alt områden som är känsliga för slitage skyddas och så atl erforderliga hänsyn tas till de vetenskapliga naturvårdsintressena i skär­gårdsområdet.

Betydande anspråk ställs på marken i norra Kalmar läns kust- och skär­gårdsområde framför allt för fritidsbebyggelse i olika former. Del är ange­läget atl utvecklingen av bebyggelse m. m. planeras så att större samman­hängande och av bebyggelse orörda områden bevaras och så atl man bibe­håller handlingsfriheten för framtida anspråk på mark och miQö.

Den mark som bedöms vara lämplig för utveckling av fritidsbebyggelse bör i första hand reserveras för fritidsboende i andra former än enskild fri­tidsbebyggelse och för sådana anläggningar som sammanhänger med fri­tidsboende och som samlidigl kan tillgodose friluftslivets behov. Ytterliga­re enskild fritidsbebyggelse bör som regel endast övervägas i form av mindre kompletteringar av befintlig sådan bebyggelse.

För utveckling av turism och rekreation i kust- och skärgårdsområdet erfordras också utbyggnad av campingplatser och båthamnar. Lämplig mark bör reserveras för sådana anläggningar.

Anläggningar för turism och friluftsliv bör ges en skala och utformning i övrigl som är anpassad lill den lokala miQön. Större anläggningar av hotell-karaktär bör lokaliseras till befintliga samhällen. 4   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 2

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

50

Naturvårdens, friluftslivels och turismens intressen kan komma alt åsi­dosättas av den relativt omfattande fritidsbebyggelse som enligt upprättad markdisposilionsplan föreslås tillkomma i kust- och skärgårdsområdet i Västerviks kommun. Planerna för den framlida markanvändningen i det obrutna kustområdet i Västerviks kommun bör omprövas i vissa avseen­den med beaktande av vad som har angetts ovan.

Det är vidare angeläget all del utredningsarbete som pågår inom länssty­relsen och som syftar till atl skapa goda levnadsförhållanden för den bofas­ta befolkningen i kust- och skärgårdsområdet genomförs och samordnas med del fortsatta planeringsarbete som har angetts ovan.

Fiskels intressen bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 äg­nas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för kustområdet. De miQöer som har särskild belydelse för skilda fiskarter bör skyddas och fiskeulövandel bör ges tillräckligt utrymme i förhållande till andra former av vallenanvändning.

Resultatet av planeringsarbetet för kust- och skärgårdsområdet skall re­dovisas till regeringen under år 1982. Länsslyrelsen bör överväga om del bl.a. mol bakgrund av del pågående regionalpolitiska utredningsarbetet för kust- och skärgårdsområdet finns behov atl särskilt redovisa resultat av planeringsarbetet i samband med redovisningen av länsplanering 1980.

Övrig kust

Den översiktliga markanvändningsplanering som har genomförts för det s. k. övriga kustområdet i Kalmar län behöver i vissa avseenden utvecklas vidare. Del är härvid angelägel all Kalmar kommun fullföQer en översiktlig markanvändningsplanering för sin del av kustområdet så snart som möj­ligt. De slällningslaganden som görs till markanvändningen i kustområdet bör redovisas av kommunerna i form av markdispositionsplaner vilka är antagna av kommunfullmäktige.

I den fortsatta planeringen för del s. k. övriga kustområdet bör föQande utgångspunkter gälla.

Tätorlsutvecklingen i stort i kustområdet och utvecklingen av perma­nent- och fritidsbebyggelse i de lätortsnära områdena bör ägnas särskild uppmärksamhet. Härvid bör naturvårdens, kulturminnesvårdens och fri­luftslivets intressen saml intresset atl skydda jordbruksmarken vägas mol önskemålet om väl fungerande lokala arbetsmarknader och möjligheterna atl tillgodose bostadsförsörjningsbehovet. Del är angelägel all markan­vändningsplaneringen drivs vidare också på en mer detaQerad nivå i form av områdesplanering för tätorternas intresseområden. Ytterligare utgångs­punkter för behandlingen av jordbruksmarken i den fortsatta planeringen

lämnas i det föQande.

Möjligheterna att bevara eller genom olika ålgärder öka tillgängligheten till strändema längs kusten bör uppmärksammas. På öarna och i de strand­nära områden som är av stort värde för friluftslivet och naturvården bör

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

51

man undvika ytterligare enskild fritidsbebyggelse. Inom övriga kustavsnilt bör fritidsbebyggelse övervägas endast om naturvårdens och friluftslivets intressen samlidigl kan tillgodoses. Lämpligheten av den fritidsbebyggelse som har föreslagits av kommunerna bör övervägas ytterligare med beak­tande av vad som nu har angetts.

Vidare bör uppmärksammas alt en del av kustområdet tillsammans med Öland utgör elt sådanl större område av betydelse för kulturminnesvården som i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör skyddas mot för­ändringar i slor skala av landskapsbild och bebyggelsemönster.

Förutsättningarna för lokalisering av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen till det övriga kustområdet i Kalmar län har bara i begränsad utslräckning klarlagts under planeringsskedet. Tills vidare bör handlingsfriheten beträffande den framtida markanvändningen så långt möjligt bevaras på de platser som i planeringen anges för lokalisering av denna typ av industri.

Fiskels intressen bör på motsvarande sätt som för det obrutna kustom­rådet ägnas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för det övriga kustområdet.

Öland

De utgångspunkter för planeringen för Öland som regeringen angav i sitt beslut med anledning av programskedet i den fysiska riksplaneringen har i väsentliga avseenden inte föQls i arbetet under planeringsskedet.

Länsstyrelsen och flera av ämbetsverken har anfört atl den planering som har redovisats av kommunema inte tillgodoser de riktlinjer som i den fysiska riksplaneringen har ställts upp för Öland och för primära rekrea­tionsområden. Myndigheterna anser att främsl kulturminnesvårdens men också i betydande delar naturvårdens intressen inte har behandlats på ett tillfredsställande sätt i kommunernas planering. Vidare har fritidsbebyg­gelsen utvecklats snabbt trots att stor återhållsamhet bör iakttas med atl tillåla ny sådan bebyggelse i avvaktan på att översiktliga planer upprättas som beaktar riktlinjema för hushållning med mark och vatten. Samlade överväganden har inte gjorts om behovet av olika former av anläggningar och övematlningsmöjligheler i anslutning till områden av stort värde för friluftsliv och rekreation.

Regeringen finner det angelägel alt ett för hela Öland samordnat plane­ringsprogram för markanvändningen ularbelas med utgångspunkt i riktlin­jerna för hushållning med mark och vatten. Arbetet bör bedrivas av kom­munerna i samarbele med länsstyrelsen.

1 planeringsprogrammet bör bl. a. analyseras utveckling och funktions­samband m. m. beträffande både helårsbebyggelse och fritidsbebyggelse saml turism och rekreation. Vidare bör i programmet anges mål för den framtida bebyggelsen vad gäller struktur, omfattning, upplåtelseformer för fritidsboende och särskilda anläggningar för turism m. m. Den av Ölands

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

52

kommunalförbund aviserade utredningen om turismen bör utgöra ett led i arbetet med att upprätta elt samordnat planeringsprogram för Öland. Ar­betet med att fullfölja jordbruksmarksprogrammen bör också ses som ett led i arbetet med det samordnade planeringsprogrammet. Vidare bör sär­skilt beaktas de slora natur- och kulturvärden som finns på Öland samt de areella näringarnas intressen.

Kommunemas och länsstyrelsens arbete med alt upprätta ett för Öland samordnat planeringsprogram bör bedrivas parallellt med en fortsatt, mer detaljerad markanvändningsplanering.

Länsslyrelsen bör aktivt biträda kommunerna i det forisatta planerings­arbetet. Statens planverk, statens naturvårdsverk och riksantikvarieämbe­tet bör så långt möjligt biträda länsstyrelsen med del ytteriigare underlags­material som kan behövas och med allmänna råd om den närmare upplägg­ningen och inriktningen av arbetet.

Markdispositionsplaner bör med förtur upprättas för tre områden på Öland som har särskilt värde för turism och rekreation. Detla gäller för den nordligaste delen av Öland, för området i huvudsak väster om väg 136 mel­lan Borgholm och Färjestaden samt för området närmast Kalmarsund mel­lan Färjestaden och Mörbylånga.

Markdispositionsplanerna för dessa områden bör syfta till att områdena utanför tätorterna skall kunna användas allsidigt för turism och friluftsliv. Stor vikt bör fästas vid all beakta naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen och atl bevara landskapels karaktär. Planläggning för ytterligare enskild fritidsbebyggelse bör inte ske. Slor restriktivitet bör också iakttas med att tillåta spridd bebyggelse. Vidare bör äldre preliminära planövervä­ganden omprövas och äldre detaQplaner ses över i syfte atl öka områdenas tillgänglighet för turism och friluftsliv.

Områdesplaner bör vidare upprättas till ledning för efterföQande delaQ­planering för de delar av resp. kommun där bebyggelse av större omfatt­ning än enstaka hus bedöms lämplig. Sådan områdesplanering, i vilken bl. a. kravet på hushållning med jordbruksmarken bör beaklas, är särskill angelägen för områdena vid Borgholm-Köpingsvik i Borgholms kommun samt Färjestaden-Torslundaoch Mörbylånga i Mörbylånga kommun.

Borgholms och Mörbylånga kommuner har efter planeringsskedet påbör­jat etl programarbete för områdesplanering i resp. kommun. Länsstyrelsen bör snarast överiägga med kommunema om vilka åtgärder som bör vidtas för att kommunemas programarbete skall kunna stämmas av mot de ut­gångspunkter för det fortsatta planeringsarbetet som nu anges.

För övriga delar av Öland bör i första hand kommunöversiktema ses över med beaktande av de utgångspunkter för fortsalt planeringsarbete som regeringen anger i detta beslul.

FöQande utgångspunkter bör vidare gälla för den fortsatta planeringen på Öland.

På Öland som helhet bör man vara ytterst restriktiv med alt tillåla ny

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

53

icke planlagd bebyggelse i andra fall än då den samtidigt är knuten till den fasta bosättningen och näringslivet i trakten och på lämpligt sätt kan anslu­tas till redan befintlig bebyggelse.

Enskild fritidsbebyggelse bör endasl komma till stånd då det kan ske i form av mindre kompletteringar av befintlig bebyggelse. Sådana mindre kompletteringar bör ske försl efter en planmässig bedömning för större områden, i vilken övervägs den lämpliga omfattningen av bebyggelsen, be­hovet av va-anläggningar, belastning på vägar etc.

Planeringen för fritidsboende bör inriktas på att reservera mark för and­ra former än enskild fritidsbebyggelse och för vissa andra anläggningar som är önskvärda för turismens och friluftslivets utveckling, l.ex. cam­pingplatser och vandrarhem. Utvecklingen av bebyggelse och anläggning­ar för turism och friluftsliv bör styras i en sådan riktning atl den bofasta be­folkningens intressen beaktas.

I samtliga fall bör bebyggelse medges endast om den inte motverkar na­turvårdens, friluflsKvets, kulturminnesvårdens och de areella näringarnas intressen. Kommunöversiklerna för Borgholms och Mörbylånga kommu­ner bör sé över med ulgångspunkl i vad som nu har angetts.

Öland tillhör de områden i landet där del är särskilt angeläget att frilufts­livets och naturvårdens intressen säkerställs bl. a. genom förordnanden enligt naturvårdslagen. Det är angeläget atl länsstyrelsen antar ell hand­lingsprogram för naturvården på Öland. Det förslag till nalurvårdsplan för Öland som utarbetas inom länsstyrelsen bör kunna bilda ulgångspunkl för ett sådant handlingsprogram.

Kulturminnesvårdens intressen på Öland är framträdande. Öland som helhet utgör en del av ett sådant större område av betydelse för kulturmin­nesvården som i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 behöver skyddas mol förändringar i slor skala av landskapsbild och bebyggelse­mönster.

Ny bebyggelse och andra anläggningar för turism och frilufisliv bör ges en skala och utformning i övrigt som är anpassad till den lokala miljön och den särskilda bebyggelsetradition som finns på Öland. Större anläggningar av hotellkaraklär bör lokaliseras lill befintliga samhällen. Vidare bör man uppmärksamma möjligheterna att fömya befintliga anläggningar för turism och rekreation främsl med semesterbyar och enklare inkvarteringsformer med ensäsongsinriktning.

I det fortsatta planeringsarbetet bör vidare frågor om campingplatser,

husvagnsuppställningar, förbättrad vägstandard, parkeringsplatser, mark­slitage och vatten- och avloppsanläggningar särskilt studeras. Det är ange­läget atl undersöka var anläggningar för friluftslivet kan lokaliseras i an­slutning lill stranden utan att naturvärden skadas. Vidare bör stor hänsyn tas till allmänhetens möjligheter all nyUja tillgängliga strandområden för bad och strövande.

Fiskets intressen bör på motsvarande sätl som för kustområdena i länet ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsalla planeringsarbetet för Öland.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

54

Länsstyrelsen skall redovisa resultatet av det fortsatta planeringsarbetet för Öland till regeringen vid de två redovisningstillfållen som anges i PM 1978-09-07, dvs. i samband med redovisningen av länsplanering 1980 och under år 1982.

Redovisningen år 1980 får ses som en etappredovisning, dvs. en redovis­ning av hur långt arbetet med etl för Öland samordnat planeringsprogram och forlsalt markdispositionsplanering har kommit vid del tillfälle då redo­visningen lämnas. Länsstyrelsen skall senast vid detla tillfälle också ange om fortsatt planering för någol eller några områden på Öland bör ske med slöd av bestämmelserna i 10 a § byggnadslagen om upprättande av gene­ralplan. I det fall länsslyrelsen anser alt föreläggande enligt nämnda para­graf bör utfärdas skall länsstyrelsen ange de utgångspunkter som bör gälla för planeringen och avgränsa det eller de områden som därvid bör plane­ras.

Jordbruk

Fortsatta planeringsålgärder behöver vidtas för att kravet på hushållning medjordbruksmark i länet skall kunna tillgodoses. Arbetet med atl upprät­ta program för hushållning med jordbruksmarken bör fullföQas av berörda kommuner.

1 enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på att hushålla med jordbruksmarken. Sådan områdesplanering har i viss ut­sträckning genomförts i länet. Länsstyrelsen och kommunerna bör gemen­samt diskutera för vilka ytterligare områden och orter det är mest angelä­get att sådant planeringsarbete snabbt genomförs.

Jordbruksbygderna vid södra Kalmarkuslen och på Öland tillhör de om­råden i landet för vilka länsstyrelserna efter samråd med bl.a. lantbruks­nämnderna i enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 bör lillhandahål­la elt aktuellt material som i ett regionall perspektiv visar hur kravet på hushållning med jordbruksmarken fortlöpande beaktas i den kommunala planeringen.

Redovisning av Jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskill av länsslyrelsen år 1982.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

55

I det fortsatta arbetet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Skogsbruk, naturvård och Jriluflsliv

Skogsbrukels intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunema. Länsstyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukels behandling i det fortsatta planeringsarbetet. I promemorian anges bl.a. att förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbruket än vad som följer av hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskilt behöva utfärdas till skydd för naturskogsområden. I regeringens proposition om riktlinjer för skogspolitiken (prop. 1978/79:110) behandlas bl. a. de allmänna hänsynsreglema i skogsbruket.

För att underlätta arbelel med alt säkerställa områden av riksintresse för naturvården och friluftslivet är det angeläget att ett särskill handlingspro­gram för naturvärden upprättas också för länets fastlandsdel.

Frilidsbebyggdse

Den restriktivitet som bör gälla i fråga om atl tillåta yllerligare enskild fritidsbebyggelse på Öland och i kustområdet gör det önskvärt atl kommu­nerna vidtar åtgärder all möta en ökad efterfrågan på mark för fritidsbe­byggelse i vissa av de inre delama av Kalmar län, bl. a. i det sjörika områ­de som gränsar mot Östergötlands län. Allmänna utgångspunkter för ut­veckling av fritidsbebyggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07.

Det är angelägel alt överväganden om vilken planberedskap för frilids-bebyggelse som bör upprätthållas grundas på översiktliga planmässiga be­dömningar. Planeringen bör syfta lill att åsladkomma en bebyggelseut­veckling som är anpassad till de skilda förutsättningar som finns i länets olika delar.

3.8 Gotlands län

Beslul 1979-03-29

Beträffande följande områden och frägor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Kustområdet med Fårö, Sudret och Östergarnslandet

Gollands kommun har tagit ställning till markanvändningen i kustområ­det samt på Fårö. Sudret och Östergamslandet i den kommunomfattande markdisposilionsplan som har redovisats. Markdispositionsplanen ger en översiktlig bild av den avsedda markanvändningen i nämnda områden. I

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

56

planen anges ett stort antal områden som är avsedda för fritidsbebyggelse och där markanvändningen skall studeras närmare genom områdesplane­ring och delaQplanering eller planutredningar. 1 enlighet med vad som an­ges i det föQande bör markdispositionsplanen ses över i vissa avseenden inför det fortsatta, mer detaQerade planeringsarbetet. Det är angelägel alt den områdesplanering fullföQs som kommunen har initierat för Fårö. Sudret, Östergarnslandet och det övriga kustområdet.

Med hänsyn till de starka naturvårds-, friluftslivs- och kullurminnes-vårdsintressena inom nämnda områden bör följande utgångspunkter gälla för det fortsalla planeringsarbetet.

Gotlandskusten med Fårö, Sudret och Östergarnslandet tillhörde områ­den i landet för vilka det är särskilt angeläget att friluftslivets och naturvår­dens intressen säkerställs bl.a. genom förordnanden enligt naturvårdsla­gen. Länsstyrelsen bör överväga att utöka strandskyddet inom de kustav­snitt som det är mest angeläget all hålla fria från bebyggelse och andra an­läggningar.

Behovet av mark för permanentbostäder och verksamheter för den bo­fasta befolkningen bör uppmärksammas. Utvecklingen av bebyggelse och anläggningar för turism och friluftsliv bör planeras så att den bofasta be­folkningens intressen tillgodoses och så atl större sammanhängande och av bebyggelse orörda områden bevaras.

Frågan om omvandling av helårsbosläder lill fritidshus behandlas med förtur i den utredning om frilidsboendets framtida utveckling som rege­ringen har tillsalt (Bo 1978:01).

Omfattningen av och formerna för den fritidsbebyggelse som föreslås tillkomma enligt markdispositionsplanen bör övervägas ytteriigare. Härvid bör den totala omfattningen av bebyggelseområden för fritidsändamål minskas.

På Fårö, Sudret och Östergarnslandet bör ytterligare enskild fritidsbe­byggelse övervägas endast i form av mindre kompletteringar av befintlig bebyggelse. Den mark i dessa områden som därutöver befinns lämplig för fritidsboende bör reserveras för andra former än enskild fritidsbebyggelse och för vissa andra anläggningar som är önskvärda för turismens och fri­luftslivets utveckling, t. ex. campingplatser och vandrarhem.

Vid kustområdet i övrigt bör frilidsboendel kunna utvecklas i olika for­mer. De områden som befinns lämpliga för fritidsbebyggelse och som är lättillgängliga och i övrigt altraktiva bör i erforderlig utslräckning reserve­ras för andra boendeformer än enskild fritidsbebyggelse.

Fritidsbebyggelsen och andra anläggningar för turism och frilufisliv bör ges en skala och utformning i övrigt som är anpassad lill den lokala miQön och den särskilda bebyggelsetradition som finns på Gotland. Större anlägg­ningar av hotellkaraktär bör lokaliseras till befintliga samhällen. Vidare bör man även fortsättningsvis uppmärksamma möjlighetema att förnya be­fintliga anläggningar för turism och rekreation främst med semesterbyar och enklare inkvarteringsformer med ensäsongsinriktning.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

57

1 det fortsatta planeringsarbetet för kustområdet med Fårö. Sudret och Östergamslandet bör vidare frågor om campingplatser, husvagnsuppställ­ning, förbättrad vägstandard, parkeringsplatser, markslitage och valten-och avloppsanläggningar särskilt studeras. Del är angeläget att undersöka var anläggningar för friluftslivet kan lokaliseras i anslutning till stranden utan att naturvärden skadas. Vidare bör slor hänsyn las till allmänhetens möjligheter att nylQa lättillgängliga strandområden för bad och strövande.

Gotlands kommun har i sin markdisposilionsplan angett fem områden för större s. k hamnberoende verksamhel. Någol område på Gotland för den lyp av industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen har inte angetts i de av stalsmakiema uppställda riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Ell ianspråktagande av områden för miljöstörande och resurskrävande industri vid Golandskusten skulle sannolikt innebära slora konflikter med motstående intressen. Huruvida en etablering av industriell eller liknande verksamhet får komma till stånd eller inte med hänsyn till uppställda riktlinjer beror på såväl verksamhetens art som förhållandena på den avsedda lokaliseringsplalsen. Det ankommer på länsslyrelsen pch andra statliga myndigheter att till regeringen anmäla om en aktualiserad etablering kan behöva prövas enligt 136 a § byggnadslagen.

Kustvallnen kring Gotland tillhör de områden i landet som är särskill viktiga för fisket. Fiskets intressen bör i enlighet med vad som anges PM 1978-09-07 ägnas ökad uppmärksamhet i planeringen för kustområdet. De miQöer som har särskild betydelse för fiskreproduktionen bör skyddas. Fiskeulövandel bör ges tillräckligt utrymme i förhållande till andra former av vattenanvändning.

Resultatet av del fortsatta planeringsarbetet för kustområdet med Fårö, Sudrel och Östergamslandet skall redovisas till regeringen under år 1982. Frågor som rör fritidsbebyggelsens utveckling skall härvid i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 redovisas särskilt. Länsstyrelsen bör vida­re överväga om det finns behov att särskill redovisa hur långt planeringsar­betet har kommit vid den tidpunkt då länsslyrelsen redovisar länsplanering 1980.

Turism

Gotland är elt av Sveriges viktigaste semeslerområden. Turismen på Got­land har stor regionalpolitisk belydelse. Arbelel under planeringsskedet har visal alt det för flera regioner i landet krävs särskilda överväganden om hur samordningen skall ske mellan riktlinjerna i den fysiska riksplanering­en och de regionalpolitiska riktlinjerna. Gollands län utgör en sådan re­gion. De sysselsättningseffekter och möjligheter all stödja befintlig service som en planmässig ulbyggnad av bl. a. anläggningar för turism och fritids­boende kan ge, bör analyseras närmare i det fortsatta planeringsarbetet.

Ett förslag till utvecklingsprogram för turismen på Gotland har presente­rats av Gotlands kommun och länsstyrelsen i juni 1978. Det är angeläget

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

58

att arbetet med att utveckla turismen på ön drivs vidare bl. a. med utgångs­punkt i detta program. Insatserna bör i första hand inriktas på upprustning och ulbyggnad av stugbyar och campingplatser samt på stimulans till byg­gande av uthyrningsstugor m. m. i anslutning till jordbruksförelag.

Jordbruk

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör områdesplaner upp­rättas för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jord­bruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur del fortsat­ta samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på atl hushål­la med jordbruksmarken. Sådan områdesplanering har i viss utslräckning påbörjats av Gollands kommun. Länsstyrelsen och kommunen bör gemen­samt diskutera för vilka ytterligare områden sådan planering bör ske.

Frågor som rör hushållning med jordbruksmarken i länet skall i enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 redovisas särskill av länsstyrelsen år 1982.

Täkl av sand och grus saml kalkslen

Länsstyrelsen har ställt samman etl utredningsprogram vilkel är avsett att ligga till grund för en plan som redovisar sådana områden utanför Got­lands kuster vilka av olika skäl bör undantas från läkt av sand eller grus. Vidare har Sveriges geologiska undersökning genomfört viss geologisk kartering av sand- och grusförekomslema i havet utanför norra Gotland.

Länsstyrelsen skall i samråd med delegationen för samordning av havs­resursverksamheten (SFS 1979:34) och berörda ämbetsverk se över de programförslag som har utarbetats. Ett samlat program skall därefter i samband med länsstyrelsens redovisning av länsplanering 1980 redovisas till regeringen som etl underlag för regeringens ställningstagande lill fort­satta ålgärder. Som en del av programarbetet bör länsstyrelsen göra en på tillgängliga kunskaper baserad preliminär redovisning av områden inom vilken läkt av sand och grus bör undvikas.

Länsstyrelsen skall vidare ställa samman ett material som visar var på Gotland särskill stora konflikter mellan intresset av kalkläkl och motståen­de intressen kan komma att uppstå. Länsstyrelsen bör mot bakgrund av detta material föra överläggningar med Cementa AB om inriktningen av fö­retagets fortsatta prospekteringsverksamhet.

Ulbyggnad av Visby tätort

Konflikter föreligger mellan behovel av mark för utbyggnad av Visby tätort och försvarets och flygels markbehov.

Fortsatta överläggningar bör ske i samråd mellan länsstyrelsen, kommu­nen och luftfartsverket i syfte alt närmare klarlägga förutsättningarna för atl lösa markanvändningsproblemen vid Visby flygplats.

I prop. 1978/79: 5 om vissa markförvärv för armén m. m. anförde före-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

59

dragande departementschefen att han mot bakgrund av konfliktema om marken inte kunde lägga fram förslag om alt anordna ett nytt pansaröv­ningsfält som tillgodoser P 18:s markbehov. Överbefälhavaren har rege­ringens uppdrag att se över organisation m. m. för utbildning av strids­vagnförband avsedda för Gotland och alt lill regeringen redovisa härav för­anledda förslag. I uppdraget ingår även atl undersöka möjlighetema att förbättra övningsbetingelsema för garnisonen i Visby genom att Tofta skjutfäll utvidgas och att mark i skjutfältels närhet som inte ägs av staten disponeras.

Länsstyrelsen skall i samband med redovisningen av länsplanering 1980 göra en sammanställning av planeringsläget för Visby och dess omgivning­ar med hänsyn till de resultat som då föreligger från överläggningarna om Visby flygplats och från de utredningar som överbefälhavaren genomför. Länsslyrelsen bör därvid redovisa eventuella förslag med anledning av nämnda sammanställning.

I det fortsatta arbetet med att fullfölja fastlagda riktlinjer för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Naturvård och kulturminnesvård

Golland hyser stora och särpräglade natur- och kulturvärden. Golland som helhet tillhör de områden i landet där det är särskilt angeläget att na­turvårdens intressen säkerställs bl.a. genom förordnanden enligt natur­vårdslagen. Hela Gotland utgör vidare elt sådant större område av bety­delse för kulturminnesvården som i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 behöver skyddas mot förändringar i slor skala av landskapsbild och bebyggelsemönster.

I det fortsatta arbetet med alt fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör arbetet med att säkerställa de areella näringamas, na­turvårdens och kulturminnesvårdens intressen samordnas. Vidare bör man av hänsyn lill den unika landskapsbilden och de kulturhistoriska vär­dena iaktta försiktighet med atl tillåta spridd bebyggelse. Sådan bebyggel­se bör så långl möjligt undvikas i områden som är opåverkade av bebyggel­se.

För att underlätta arbelel med alt säkerställa områden av riksintresse för naturvården och kulturminnesvården på Gotland är del angelägel att ett särskill handlingsprogram för naturvården upprättas, vilkel så långl som möjligl bör samordnas med etl motsvarande handlingsprogram för kultur­minnesvården.

I det fortsatta arbetet med atl säkerställa naturvårdens intressen bör länsstyrelsen också fullfölja det uppdrag som gavs av regeringen i beslutet med anledning av programskedel i den fysiska riksplaneringen om att släl­la samman material för olika myrområden samt komplettera detla malerial med de ytteriigare ulredningar som bedöms erforderiiga för att del skall bli

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

60

möjligl atl göra långsiktiga avvägningar mellan naturvårdens och vatten­vårdens intressen åena sidan och jordbrukels åden andra. I sammanhang­et erinras om att Gotland utgör elt av de områden som vatlenplanerings-kommittén (Jo 1977:06) särskilt studerar.

Försvar

Utöver vad som tidigare har angetts om Visby tätort och Tofta skjutfält har ytterligare intressekonflikter mellan försvaret och olika markanvänd­ningsintressen behandlats i kommunens redovisning av arbetet under pla­neringsskedet och i myndigheternas yttranden. Fortsatta samråd bör, med hänvisning till vad som anges i PM 1978-09-07, ske mellan kommunen, länsstyrelsen och de militära myndighetema i syfte att så långt möjligt åsladkomma rimliga avvägningar mellan de civila och militära intressena på Gotland. Härvid bör särskilt övervägas möjligheterna att ompröva de tilllrädesförbud för utlänningar som gäller för belydande områden på Got­land.

3.9    Blekinge län

Beslut 1978-12-07

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Högexploaterad kust och övrig kust

De kommunomfattande markdispositionsplaner som kommunerna har redovisat ger inte en sådan samlad bild av avsedd markanvändning i kust­zonen som regeringen ansåg erforderlig i sitt beslul över den fysiska riks­planeringens programskede. Kommunema bör därför i samråd med var­andra och med länsstyrelsen vidareutveckla markdispositionsplanerna så att en samlad bild av markanvändningen i kustzonen erhålls. Härvid bör bl.a. redovisas ställningstaganden till markanvändningen inom de områ­den för vilka fortsalt utredning krävs enligt redovisade markdisposilions­planer.

Tätortsutvecklingen i stort i kustområdet och utvecklingen av perma­nent- och fritidsbebyggelse i de tätortsnära områdena bör ägnas särskild uppmärksamhet i del fortsatta planeringsarbetet. Härvid bör naturvår­dens, kulturminnesvårdens och friluftslivets intressen samt intresset att skydda jordbruksmarken vägas mot önskemålet om väl fungerande lokala arbetsmarknader och möjlighetema atl tillgodose bosladsförsörjningsbe­hovet. Med hänsyn till tätortsslrukluren i kustområdet bör särskild upp­märksamhet också ägnas ål frågan om anpassning av skogsbrukels drifts­former till behovel av strövområden i lätortemas närhet.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

61

Del är också angelägel alt markanvändningsplaneringen drivs vidare på en mer detaQerad nivå i form av områdesplanering för tätortemas intresse­områden.

Följande allmänna utgångspunkter bör vidare gälla för det fortsalla pla­neringsarbetet rörande kustområdena i länet.

Kustområdena tillhör de områden i landet där det är särskilt angeläget all friluftslivets och naturvårdens intressen säkerställs bl.a. med slöd av naturvårdslagen.

Möjligheterna alt bevara eller genom olika åtgärder öka tillgängligheten till strändema bör uppmärksammas.

Vad gäller fritidsbebyggelse bör planeringen inriktas på att skapa förut­sättningar för elt fritidsboende i sådana former som möjliggör etl högt ut­nyttjande av fritidsboslädema och som ger förutsättningar för fritidsboen­de också för sådana grupper av befolkningen som inte äger fritidshus. Pla­neringen bör vidare inriktas på atl tillgodose behovel av anläggningar för friluftslivet. Ytteriigare enskild fritidsbebyggelse bör bedömas restriktivt och övervägas i första hand i form av kompletteringar av befintlig sådan bebyggelse. Som elt led i strävandena att bevara tillgängligheten till strän­dema, bör också en översyn av helt eller delvis outbyggda detaQplaner för fritidsbebyggelse övervägas.

Planeringsarbetet bör samordnas med den skärgårdsutredning som läns­styrelsen bedriver. Härvid bör man överväga möjligheterna all genom ut­byggnad av anläggningar för turism och friluftsliv skapa sysselsättningstill­fällen för skärgårdsbefolkningen.

Vid utbyggnad av småbåtshamnar bör stor hänsyn tas till friluftslivets, naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen.

Riktlinjema för s. k. övriga kuster förutsätter en omsorgsfull planering som tar sikte på alt hushålla med de värdefulla resurser som ännu står till förfogande, bl.a. genom en väl avvägd fördelning mellan fritidsbebyggel­sens, friluftslivets och naturvårdens intressen. Kariskrona kommun bör mot bakgrund härav ytleriigare överväga planema på utveckling av fritids­bebyggelse i kustområdet norr om Torhamns udde.

Kustområdena i Blekinge län tillhör de områden i landet som är särskilt viktiga för fisket. Fiskets intressen bör i enlighet med vad som anförs i bi­fogade promemoria ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planerings­arbetet för kustområdena i länet. Planeringen för områdena vid Mörrums-ån bör inriktas så atl ytterligare belastning på ån genom förorenande ut­släpp eller vattenuttag undviks.

Karlskrona kommun avser all närmare utreda förutsättningama för all UtnytQa djuphamnslägel vid Tjurkö för sådan industri eller annan verk­samhel som är beroende av djuphamn. En lokalisering till området av så­dan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen är inte förenlig med uppställda riktlinjer för hushållning med mark och vallen.

Prop. 1978/79:213    BUaga 2

62

Redovisning av Jordbruksmarkens behandling och frUidsbebyggdsens ut­veckling.

I enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

I det fortsatta arbetet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Åsnen-Listerlandet

Planeringsarbetet för del primära rekreaktionsområdet bör drivas vida­re. Härvid bör naturvårdens, kulturminnesvårdens och friluftslivets intres­sen ägnas särskild uppmärksamhet.

Naturvård och friluftsliv

För atl underlätta arbetet med att säkerställa områden av riksintresse för naturvården och friluftslivet är det angeläget all ett särskilt handlingspro­gram för naturvården i länet upprättas.

Industri

De undersökningar som har genomförts för Sternö-Stilleryd-Veke-rumområdet i Karlshamn tyder på att lokaliseringsförutsättningarna för så­dan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen i flera avseenden är goda. Möjlighetema att tillåta ytterligare utsläpp till luft av försurande ämnen torde emellertid vara ytterst begränsade med hänsyn till den redan starkt påverkade mark- och sötvaltenmiljön. Vissa förändringar i fiskbe­ståndet i Pukaviksbukten ger också anledning till all iaktta särskild försik­tighet med alt tillåta förorenande utsläpp till vattnet.

Områdesplaneringen för Sternö-Slilleryd-Vekerumområdet bör samord­nas med en utvärdering av mlQösituationen i syfte alt närmare klargöra för­utsättningarna för att till området lokalisera sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen. En sådan utvärdering bör göras av länsslyrel­sen. Utvärderingen av mlQösituationen lorde i stor utsträckning kunna grundas på tillgängligt material.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

63

3.10    Kristianstads län

Beslut 1978-12-07

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Markhushållningsprogram för Skåne

Arbelel med att upprätta ett program för markhushållning som omfattar hela Skåne bör fullföQas snarast möjligt. Den sammanställning av kommu­nernas program för hushållning med jordbruksmarken som länsstyrelsema i Kristianstads och Malmöhus län har redovisat innehåller inte de regionala bedömningar som förutsattes i slalsmaklemas beslut år 1975 med anled­ning av programskedel i den fysiska riksplaneringen. Vad gäller de an­språk på mark för lätortsutbyggnad m. m. fram t. o. m. år 1980 som redovi­sas i de kommunala programmen bör kommuner och länsstyrelser gemen­samt överväga på vilkel sätt anspråken på främst jordbruksmark kan be­gränsas. De av kommunerna redovisade markanspråken fram till år 1990 står inte i överensstämmelse med riktlinjema för hushållning med mark och vatten. Markanspråken för perioden 1981-1990 bör därför övervägas på nytt i det fortsatta arbetet med att upprätta elt markhushållningspro­gram för Skåne.

Markhushållningsprogrammet syftar till att ge ett för hela Skåne gemen­samt underlag som ger förutsättningar för att kravet på långsiktig markhus­hållning skall kunna tillgodoses. I arbetet med att utforma ett sådant pro­gram skall kravet på alt tillgodose jordbrukels, skogsbrukets och friluftsli­vets intressen vägas mot möjlighetema alt tillgodose bostadsförsörjnings­behovet och önskemålet om goda lokala arbetsmarknader.

Arbelel bör delas in i två etapper och redovisas till regeringen gemen­samt av länsstyrelsema i Kristianstads och Malmöhus län vid de två redo­visningstillfällen som anges i PM 1978-09-07, dvs. i samband med redovis­ningen av länsplanering 1980 och under år 1982.

Med utgångspunkt i den pågående områdesplaneringen för tätortema i Skåne bör i den första etappen arbetet koncentreras till att bedöma del markbehov som oundgängligen erfordras för tätortemas expansion fram till år 1990. Vidare bör i denna etapp de närmaste årens behov av mark för samhällsbyggande klarläggas. Kommunerna och länsstyrelserna bör ge­mensamt ta ställning till för vilka orter områdesplaner i första hand bör upprättas. Ställningstagandena bör bygga på bedömningar om lämplig tät­ortsstruktur inom resp. kommun. Länsstyrelsema bör därvid föra över­läggningar med berörda kommuner och kommunalförbund om behovet av regionala överväganden om tätortsstrukturen.

Med hänsyn till den begränsade tid som står lill förfogande bör områ-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

64

desplanema kunna ulformas relativt enkelt. Lantbruksnämnderna och skogsvårdsslyrelserna bör, där så inte redan har skett, efter samråd med länsstyrelserna och berörda kommuner göra ytterligare bedömningar av jordbruksmarkens och skogsmarkens värde som underlag för kommuner­nas områdesplanering.

Länsstyrelserna bör i största möjliga utsträckning söka anpassa det sär­skilda utredningsarbete rörande markhushållningsfrågor som bedrivs av länsstyrelserna så alt det material som kommer fram kan utnyttjas av kom­munema i deras överväganden beträffande behovel av mark för lätortsut­byggnad.

Länsstyrelsema skall med utgångspunkt i en sammanställning och ut­värdering av del år 1980 föreliggande resultatet av kommunemas arbete med områdesplaner analysera hur överväganden om olika altemativ be­lräffande tätorternas tillväxt inverkar på kravet på markhushållning. I ar­betet med länsplanering 1980 skall med utgångspunkt i denna analys en av­stämning göras mot de förslag till planeringstal för kommunema som moti­veras från regionalpoliliska utgångspunkter. Länsstyrelsema skall i för­slaget till länsplanering 1980 redovisa resultatet av denna avstämning och översiktligt redogöra för hur den har sketl.

Vid samma tidpunkt som länsplanering 1980 redovisas skall länsstyrel­serna till regeringen redovisa resultatet av den första etappen i det fortsatta arbetet med markhushållningsprogrammet och redovisa utgångspunkterna för arbetet i den andra etappen. I redovisningen bör anges de fortsatta ål­gärder. ulöver den samordning som sker inom kommunalförbundens ram, som länsstyrelserna anser behöver vidtas för att etl markhushållningspro­gram för Skåne skall kunna färdigställas och redovisas under år 1982. Här­vid bör länsstyrelserna överväga om konfliktema om marken motiverar att hela Skåne eller delar därav på sikt bör bli föremål för en samlad regionpla­nering. Förslag härom, inbegripet förslag gällande huvudmannaskap för en sådan planering, bör också redovisas.

1 avvaktan på atl ett markhushållningsprogram för Skåne färdigställs och att kommunemas planering ulvecklas vidare är del angeläget att ut­vecklingen av spridd bebyggelse ägnas särskild uppmärksamhet i områden där konflikter rörande markens användning är framträdande. Bl. a. bör till­kommande bebyggelse lokaliseras i direkt anslutning till befintliga samhäl­len och bebyggelsegrupper.

Lantbruksstyrelsen och statens planverk har genom särskilt beslut den 7 september 1978 fått regeringens uppdrag atl gemensamt lämna kommuner­na vägledning för och exempel på hur den kommunala planeringen kan ut­föras så att den tillgodoser intresset av alt skydda jordbruksmarken. De båda verken bör lägga upp sitt arbete med anledning av delta uppdrag så all länsstyrelserna och kommunerna i Skåne med förtur får vägledning för del förestående arbelel med sådan områdesplanering som har angetts ovan. Samråd bör härvid ske med länsstyrelsema i Kristianstads och Malmöhus län.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

65

Högexploaterad kust

Den översiktliga markanvändningsplanering som pågår i berörda kom­muner bör utvecklas vidare. Del är angelägel atl ställningstaganden till markanvändningen i kustområdet, där så inte redan har sketl, redovisas av kommunerna i form av markdispositionsplaner vilka är antagna av full­mäktige.

Med hänsyn till de starka naturvårds- och friluftslivsintressena i kustom­rådet bör följande utgångspunkter gälla för det fortsatta planeringsarbetet.

Kustområdet i länet tillhör de områden i landet där del är särskilt angelä­get att friluftslivets och naturvårdens intressen säkerställs bl. a. genom för­ordnanden enligt naturvårdslagen.

Möjligheterna atl bevara eller genom olika ålgärder öka tillgängligheten till stränderna bör särskilt uppmärksammas.

Utrymmet för ytteriigare enskild fritidsbebyggelse är begränsat. Plane­ringen bör inriktas på alt reservera mark för fritidsboende i andra former och för anläggningar som tillgodoser friluftslivets behov. Enskild fritidsbe­byggelse bör endast komma till stånd då del kan ske i form av mindre kom­pletteringar av befintlig bebyggelse. De i Kristianstads kommun föreslagna utbyggnadsområdena för fritidsbebyggelse i strandnära lägen bör omprö­vas.

Som ett led i strävandena att bevara tillgängligheten till strändema bör också en översyn av helt eller delvis outbyggda detaQplaner för fritidsbe­byggelse övervägas.

Vid utbyggnad av småbåtshamnar bör stor hänsyn tas till friluftslivets, naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen. Ytleriigare arealkrävan­de anläggningar som begränsar möjlighetema alt utnylQa den allemans-rättsligt tillgängliga marken bör inte komma till stånd.

Möjligheten atl i större utsträckning öppna Ravlunda skjutfält i Simris­hamns kommun för allmänheten bör övervägas i samråd mellan kommun, länsstyrelse och militära myndigheter.

Kustområdet i länet tillhör de områden i landet som är särskilt vikliga för fisket. Fiskels intressen bör i enlighet med vad som anförs i PM 1978-09-07 ägnas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för kust­området.

Simrishamns kommun har i den kommunomfattande markdispositions­planen redovisat ett område för utbyggnad av en ny hamnanläggning med tillhörande industriområde söder om Simrishamns tätort. Området är av riksintresse för naturvården. Även kulturminnesvårdens intressen berörs.

Det är angeläget att hamnplanering och hamnutbyggnad samordnas med övrig samhällsplanering. Riktlinjer för en sådan samordnad planering ges av regeringen. En planering för utbyggnad av en helt ny hamn i Simris­hamn bör avvakta de ställningstaganden som kommer alt göras i nämnda samordnade planering.

5   Riksdagen 1978/79. 1 saml. Nr 213. Bilaga 2

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

66

Kullaberg-Hallandsåsen och Öslskåne

Vid riksdagsbehandlingen av regeringens proposition om planering och samordning av samhällets insalser för rekreation och turism (prop. 1975:46, CU 1975/76:2, rskr 1975/76:46) betonades särskilt, att syftet alt använda de primära rekreationsområdena på etl ändamålsenligt sätt för rekreation och turism i planeringen måste vägas mot den fysiska riksplane­ringens övriga riktlinjer för dessa områden. Rekreationssyflet innebär bl. a. att betydande delar av de primära rekreationsområdena kan behöva avsättas för friluftslivets behov men också för vetenskaplig naturvård och kulturminnesvård. Vidare uttalades att de primära rekreationsområdena i första hand är tänkta att utnytQas för Qärrekrealion men atl man i plane­ringen samtidigt bör ta'hänsyn lill behovet av närrekreation.

Som vägledning för det fortsatta planeringsarbetet i de två primära re­kreationsområden som berör Kristianstads län bör, med stöd av vad som anges i del föregående, gälla följande.

Det stora behovet av områden för närrekreation i länet och den begrän­sade tillgången på mark lämpad för friluftsliv m. m., innebär atl de berörda områdena bör planeras med särskild hänsyn lill den närboende befolkning­ens rekreationsbehov. Planeringen bör inriktas på att försiktigt komplette­ra de anläggningar för friluftsliv som redan finns. Stor vikt bör fästas vid alt tillgodose naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen och atl be­vara landskapets karaktär. Planläggning för ytteriigare enskild fritidsbe­byggelse bör inte ske. De utredningsområden för fritidsbebyggelse som har lagts ut inom Östskåneområdel i Simrishamns, Tomelilla och Kristian­stads kommuner bör omprövas. Restriktivitet bör iakttas med att tillåta spridd bebyggelse, såväl fritidsbebyggelse som permanentbebyggelse.

Vissa planeringsfrågor som rör Hallandsåsen kräver särskild uppmärk­samhet i det fortsatta planeringsarbetet i berörda kommuner. Båstads kom­mun har inte genomfört den översyn av dispositionsplanen för fritidsbe­byggelse på Hallandsåsen som ansågs önskvärd i regeringens beslut med anledning av programskedet. De kommunala planerna anger att fortsatt ut­redning skall ske beträffande markanvändningen för delar av Hallands­åsen. Regeringen förutsätter alt utredningsarbetet inte syftar till att föreslå lokalisering av nya områden för enskild fritidsbebyggelse, eller utveckling av spridd fritidsbebyggelse. Ängelholms kommun har föreslagit ett område för ytterligare fritidsbebyggelse vid Västersjön. Med hänsyn till friluftsli­vets intressen i området bör planerna på bebyggelse omprövas:

Ytterligare samråd bör ske mellan Båstads kommun och länsstyrelsen om formerna för beaktande av naturvårdens och friluftslivels intressen på Hallandsåsen. Därvid bör möjligheterna att genomföra de i länets nalur­vårdsplan föreslagna förordnandena enligt naturvårdslagen i första hand prövas.

Länsstyrelsen bör verka för att Båslads och Ängelholms kommuner re­dovisar sina ställningstaganden till markanvändningen på Hallandsåsen i

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

67

samordnade översiktliga planer i generalplanens form. Länsstyrelsen får härvid överväga om etl föreläggande enligt 10 a § byggnadslagen om upp­rättande av generalplan behövs för atl komma till rätta med markanvänd­ningsfrågorna på åsen. Länsstyrelsen bör snarasl till regeringen redovisa sina överväganden i denna fråga. I det fall länsstyrelsen anser att ett före­läggande enligt nämnda paragraf bör utfärdas skall länsstyrelsen ange de utgångspunkter som bör gälla för planeringen och avgränsa det område som därvid bör planeras.

Redovisning av fritidsbebyggelsens utveckling

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor om fritidsbe­byggelsens utveckling i de områden i länet som berörs av den fysiska riks­planeringens geografiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

I det fortsatta arbetet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Ivösjön

En samordnad översiktlig markanvändningsplanering bör enligt stats­makternas riktlinjer genomföras av berörda kommuner. Planeringen bör syfta till atl tillgodose naturvårdens och friluftslivets intressen i området.

Naturvård, frilufisliv och kulturminnesvård

Med hänsyn till del stora behovet av rekreationsområden i Skåne finns i vissa delar av Kristianstads län särskild anledning att i skogsbrukel beakta friluftslivels intressen. Detta gäller särskill i de delar av länet som gränsar lill Malmöhus län. En särställning intar bokskogsområdena i hela länet.

SkiQakliga uppfattningar föreligger mellan länsstyrelsen och vissa kom­muner om de förslag lill säkerställande av naturvårdens, kulturminnesvår­dens och friluftslivets intressen inom områden med aktivt jord- och skogs­bmk som har lagts fram i länets nalurvårdsplan. Fortsatta samråd med na­lurvårdsplanen som grund bör ske mellan kommunerna och länsstyrelsen om vilka ålgärder som bör vidtas inom dessa områden.

Österlen och Bjärehalvön utgör sådana större områden av betydelse för kulturminnesvården som i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 be­höver skyddas mot förändringar i slor skala av landskapsbild och bebyg­gelsemönster.

Väg 10 vid Brösarps backar

I enlighet med regeringens beslul med anledning av programskedet i den fysiska riksplaneringen bör Simrishamns kommun i sin planering utgå från en vägsträckning vid Brösarps backar som inte äventyrar naturvärdena i området.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

68

Flygplatser

Regeringen har i beslul den 6 juli 1978 gett länsstyrelsen i Malmöhus län uppdrag atl utreda behovet och lokaliseringen av allmänflygfält i länet. Re­geringen erinrar om att samråd enligt nämnda beslut skall ske mellan läns­styrelsema i Skåne om även vissa delar av Kristianstads län bör omfallas av ulredningen. Ulredningen bör så långt möjligl samordnas med det fort­satta arbetet med markhushållningsprogram för Skåne.

3.11 Malmöhus län

Beslul 1978-12-07

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Markhushållningsprogram för Skåne

Arbetet med att upprätta ett program för markhushållning som omfattar hela Skåne bör fullföQas snarasl möjligt. Den sammanställning av kommu­nernas program för hushållning med jordbruksmarken som länsstyrelserna i Kristianstads och Malmöhus län har redovisat innehåller inte de regionala bedömningar som förutsattes i statsmaktemas beslut år 1975 med anled­ning av programskedet i den fysiska riksplaneringen. Vad gäller de an­språk på mark för tätorlsulbyggnad m. m. fram t. o. m. år 1980 som redovi­sas i de kommunala programmen bör kommuner och länsstyrelser gemen­samt överväga på vilkel sätl anspråken på främst jordbruksmark kan be­gränsas. De av kommunema redovisade markanspråken fram till år 1990 står inte i överensstämmelse med riktiinjema för hushållning med mark och vatten. Markanspråken för perioden 1981 -1990 bör därför övervägas på nytt i det fortsatta arbetet med alt upprätta etl markhushållningspro­gram för Skåne.

Markhushållningsprogrammet syftar lill att ge ett för hela Skåne gemen­samt underlag som ger förutsättningar för att kravet på långsiktig markhus­hållning skall kunna tillgodoses. I arbetet med att utforma ett sådant pro­gram skall kravet på all tillgodose jordbrukels, skogsbrukets och friluftsli­vets intressen vägas mot möjligheterna att tillgodose bostadsförsörjnings­behovet och önskemålet om goda lokala arbetsmarknader. Härvid bör självfallet även naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen beaktas.

Arbetet bör delas in i två etapper och redovisas till regeringen gemen­samt av länsstyrelserna i Kristianstads och Malmöhus län vid de två redo­visningstillfällen som anges i PM 1978-09-07, dvs. i samband med redovis­ningen av länsplanering 1980 och under år 1982.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

69

Med utgångspunkt i den pågående områdesplaneringen för tätorterna i Skåne bör i den första etappen arbetet koncentreras till atl bedöma det markbehov som oundgängligen erfordras för tätortemas expansion fram till år 1990. Vidare bör i denna etapp de närmaste årens behov av mark för samhällsbyggande klarläggas. Kommunerna och länsstyrelsema bör ge­mensamt ta ställning lill för vilka orter områdesplaner i första hand bör upprättas. Ställningstagandena bör bygga på bedömningar om lämplig tät­ortsstruktur inom resp. kommun. Länsstyrelserna bör därvid föra över­läggningar med berörda kommuner och kommunalförbund om behovet av regionala överväganden om tälortsstrukturen.

Med hänsyn till den begränsade tid som står till förfogande bör områ­desplanema kunna utformas relativt enkelt. Lantbruksnämnderna och skogsvårdsstyrelserna bör, där så inte redan har skett, efter samråd med länsstyrelserna och berörda kommuner göra ytterligare bedömningar av jordbruksmarkens och skogsmarkens värde som underlag för kommuner­nas områdesplanering.

Länsstyrelserna bör i största möjliga utsträckning söka anpassa det sär­skilda utredningsarbete rörande markhushållningsfrågor som bedrivs av länsstyrelsema så atl det material som kommer fram kan utnyttjas av kom­munema i deras överväganden beträffande behovet av mark för tätortsut­byggnad.

Länsstyrelsema skall med utgångspunkt i en sammanställning och ut­värdering av det år 1980 föreliggande resultatet av kommunemas arbete med områdesplaner analysera hur överväganden om olika altemativ be­träffande tätortemas tillväxt inverkar på kravet på markhushållning. I ar­betet med länsplanering 1980 skall med ulgångspunkl i denna analys en av­stämning göras mot de förslag lill planeringstal för kommunema som moti­veras från regionalpolitiska utgångspunkter. Länsstyrelsema skall i för­slaget till länsplanering 1980 redovisa resultatet av denna avstämning och översiktligt redogöra för hur den har skett.

Vid samma tidpunkt som länsplanering 1980 redovisas skall länsstyrel­sema till regeringen redovisa resultatet av den första etappen i det fortsatta arbetet med markhushållningsprogrammet och redovisa utgångspunkterna för arbetet i den andra etappen. I redovisningen bör anges de fortsatta åt­gärder, utöver den samordning som sker inom kommunalförbundens ram, som länsstyrelserna anser behöver vidtas för atl ett markhushållningspro­gram för Skåne skall kunna färdigställas och redovisas under år 1982. Här­vid bör länsstyrelsema överväga om konflikterna om marken motiverar att hela Skåne eller delar därav på sikt bör bli föremål för en samlad regionpla­nering. Förslag härom, inbegripet förslag gällande huvudmannaskap för en sådan planering, bör också redovisas.

I avvaktan på atl etl markhushållningsprogram för Skåne färdigställs och att kommunemas planering utvecklas vidare är det angeläget att ut­vecklingen av spridd bebyggelse ägnas särskild uppmärksamhet i områden

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

70

där konflikter rörande markens användning är framträdande. Bl. a. bör till­kommande bebyggelse lokaliseras i direkt anslutning till befintliga samhäl­len och bebyggelsegrupper.

Lantbruksstyrelsen och statens planverk har genom särskilt beslut den 7 september 1978 fått regeringens uppdrag alt gemensamt lämna kommuner­na vägledning för och exempel på hur den kommunala planeringen kan ul­föras så alt den tillgodoser intresset av att skydda jordbruksmarken. De båda verken bör lägga upp sitt arbete med anledning av detta uppdrag så att länsstyrelserna och kommunerna i Skåne med förtur får vägledning för det förestående arbetet med sådan områdesplanering som har angetts ovan. Samråd bör härvid ske med länsstyrelserna i Kristianstads och Malmöhus län.

Högexploaterad kusi

Den översiktliga markanvändningsplanering som pågår i berörda kom­muner bör utvecklas vidare. Del är angeläget atl ställningstaganden till markanvändningen i kustområdet, där så inte redan har skett, redovisas av kommunerna i form av markdispositionsplaner vilka är antagna av full­mäktige.

Med hänsyn lill de starka naturvårds- och friluftslivsintressena i kustom­rådet bör föQande utgångspunkter gälla för det fortsatta planeringsarbetet.

Kustområdet i länet tillhör de områden i landet där det är särskilt angelä­get att friluftslivels och naturvårdens intressen säkerställs bl. a. genom för­ordnanden enligt naturvårdslagen.

Det är, som länsstyrelsen särskill framhåller, angeläget alt de strandom­råden som ännu är obebyggda och de luckor som finns i strandbebyggelsen bevaras obebyggda. Möjligheterna atl bevara eller genom olika åtgärder öka tillgängligheten till stränderna för friluftslivet bör särskilt uppmärk­sammas belräffande områdena öster om Trelleborg, vid Skälderviken och på Falslerbohalvön. De starka naturvårds- och kullurminnesvårdsin-tressena i området vid Ålabodarna och Glumslöv i Landskrona kommun motiverar atl slor återhållsamhet iakttas med att tillåla ytterligare bebyg­gelse där. De synpunkter på bebyggelseutvecklingen i området som läns­styrelsen har fört fram bör beaktas i den fortsatta planeringen.

Utrymmet för ytterligare enskild fritidsbebyggelse är begränsal. Plane­ringen bör inriktas på alt reservera mark för fritidsboende i andra former och för anläggningar som tillgodoser friluftslivets behov. Enskild fritidsbe­byggelse bör endast komma lill stånd då det kan ske i form av mindre kom­pletteringar av befintlig bebyggelse.

Som ett led i strävandena att bevara tillgängligheten till stränderna bör också en översyn av helt eller delvis oulbyggda detaljplaner för fritidsbe­byggelse övervägas.

Vid utbyggnad av småbåtshamnar bör stor hänsyn tas till friluftslivets, naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen. Ytterligare arealkrävan-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

71

de anläggningar som begränsar möjlighetema atl utnytQa den allemans­räitsligt tillgängliga marken bör inte komma lill slånd.

Planeringen av lätortsulvecklingen i stort i kustområdet och av de en­skilda lätortemas ulbyggnad bör självfallet samordnas med de övervägan­den om tätorts frågorna som görs inom ramen för del fortsalla arbelel med markhushållningsprogrammet för Skåne.

Fiskels intressen bör i enlighet med vad som anförs i PM 1978-09-07 äg­nas ökad uppmärksamhet i den fortsatia planeringen för kustområdet. Sär­skilt Öresundsregionen har betydelse för såväl yrkes- som fritidsfisket. Förorenande utsläpp och utfyllnad av grunda vikar bör i största möjliga ut­sträckning undvikas om de innebär att viktiga reproduktions- eller fångst­områden förslörs.

Förslag föreligger från Landskrona kommun om en utvidgning av hamn-och industriverksamheten i anslutning till Landskrona hamn, det s.k. Sundshamnsprojeklet. Förslaget är f. n. föremål för regeringens prövning enligt 136a§ byggnadslagen.

Det är angeläget all hamnplanering och hamnutbyggnad samordnas med övrig samhällsplanering. Riktlinjer för en sådan samordnad planering ges av regeringen.

Kullaberg-Hallandsåsen och Sydvästra Skånes sjö- och åslandskap

Vid riksdagsbehandlingen av regeringens proposition om planering och samordning av samhällets insatser för rekreation och turism (prop. 1975: 46, CU 1975/76: 2, rskr 1975/76: 46) betonades särskilt, att syftet att använda de primära rekreationsområdena på ett ändamålsenligt sätt för rekreation och turism i planeringen måsle vägas mot den fysiska riksplane­ringens övriga riktlinjer för dessa områden. Rekreationssyftet innebär bl. a. att betydande delar av de primära rekreationsområdena kan behöva avsättas för friluftslivets behov men också för vetenskaplig naturvård och kulturminnesvård. Vidare uttalades alt de primära rekreationsområdena i första hand är tänkta atl utnytQas för Qärrekrealion men alt man i plane­ringen samtidigt bör ta hänsyn till behovel av närrekrealion.

Som vägledning för det fortsatta planeringsarbetet i de två primära re­kreationsområden som berör Malmöhus län bör,med stöd av vad som an­ges i det föregående, gälla föQande.

Det stora behovet av områden för närrekreation i länet och den begrän­sade tillgången på mark lämpad för friluftsliv m. m., innebär att de berörda områdena bör planeras med särskild hänsyn till den närboende befolkning­ens rekreationsbehov. Planeringen bör inriktas på att försiktigt komplette­ra de anläggningar för friluftsliv som redan finns. Stor vikt bör fästas vid att tillgodose naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen och att be­vara landskapets karaktär. Planläggning för yllerligare enskild fritidsbe­byggelse bör inte ske. Restriktivitet bör iakttas med att tillåta spridd be­byggelse, såväl fritidsbebyggelse som permanentbebyggelse.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

72

Redovisning av fritidsbebyggelsens uiveckling

1 enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor om fritidsbe­byggelsens utveckling i de områden i länet som berörs av den fysiska riks­planeringens geografiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

1 det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjema för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Ringsjöarna

Den fortsatta markanvändningsplaneringen i Ringsjöområdel bör inrik­tas på att tillgodose friluftslivets och naturvårdens intressen. Med hänsyn härtill är en fortsatt utbyggnad av Bosjökloslerområdet i Höörs kommun inte lämplig. Beträffande de för friluftslivet mesl attraktiva delarna av om­rådet bör prövas i vilken utsträckning dessa bör säkerställas genom förord­nanden enligt naturvårdslagen.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

På grund av den begränsade tillgången på mark lämpad för närrekreation och friluftsliv i Malmöhus län, finns särskild anledning alt i skogsbruket beakta friluftslivets intressen. En särställning intar härvid bokskogsområ­dena.

Med hänsyn lill all länet i sin helhet utgörs av kulturlandskap är en så­dan samlad behandling av naturvårdens, kulturminnesvårdens och frilufts­livets intressen som anges i PM 1978-09-07 särskilt angelägen i Malmöhus län. För bedömningen i planeringsarbetet av naturvårdsfrågor bör bl.a. den av länsstyrelsen antagna naturvårdsplanen vara av betydelse.

Vägar

I de fall planerade vägutbyggnader berör områden av riksintresse för naturvården, friluftslivet och kulturminnesvården bör sådana vägslräck­ningar övervägas som så långt möjligl minskar konfliktema med dessa in­tressen. Vägfrågoma bör vidare ägnas särskild uppmärksamhet i pågående områdesplanering för lälortema och i det fortsatta arbetet med markhus­hållningsprogrammet.

Flygplatser

Regeringen har i beslut den 6 juli 1978 gett länsstyrelsen i Malmöhus län uppdrag att utreda behovet och lokaliseringen av allmänflygfält i länet. Länsslyrelsen skall i samråd med länsslyrelsen i Kristianstads län bedöma om även vissa delar av Kristianstads län bör omfattas av utredningen. Ul­redningen bör så långt möjligt samordnas med det fortsatta arbetet med markhushållningsprogram för Skåne.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

73

3.12 Hallands län

Beslut 1979-02-15

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Markhushållning i kustkommunerna

Samtiiga kommuner i länet utom Hylte kommun är kustkommuner. Dessa kommuner har upprättat översiktliga markdispositionsplaner för si­na resp. kustområden. Laholms och Varbergs kommuner har vidare redo­visat kommunomfattande markdispositionsplaner.

Den planering som har utförts under planeringsskedet är emellertid, som bl.a. länsslyrelsen och flera ämbetsverk framhåller, inte helt tillräcklig mot bakgrund av statsmakternas riktlinjer för hushållning med mark och vatten. Den översiktliga markanvändningsplaneringen bör därför utveck­las vidare.

Många intressen konkurrerar om marken i kustkommunema. Bebyggel­sen i Hallands län är koncentrerad till kustområdet. Tätortema är till stor del omgivna av god jordbruksmark. Fritidsbebyggelsen övergår i stor om­fattning till att bli bostäder för helårsboende.

Regeringen finner att de komplicerade förhållanden som råder beträffan­de markanvändningen i länets kustkommuner ställer särskilda krav på elt fortsatt utvecklings- och planeringsarbete med utgångspunkt i bl. a. riktlin­jema för hushållning med mark och vatten. Den planering som har utförts för kustområdet behöver inordnas i en inlerkommunal planering för länets kustkommuner. Arbetet, som bör bedrivas av kommunema i samarbete med länsstyrelsen, bör inledas med att närmare avgränsa det område som bör bli föremål för en sådan samordnad planering. Statens planverk bör bi­träda med allmänna råd om den närmare uppläggningen och inriktningen av arbetet.

I arbetet bör ingå att upprätta elt för kustkommunema gemensamt mark­hushållningsprogram, i vilket bl.a. behandlas bebyggelse- och tälorts­struklur, hushållning med mark för de areella näringarna samt naturvår­dens och friluftslivets intressen. Programmet bör ulgöra ett för länets kust­kommuner gemensamt underlag som i grova drag anger hur den fysiska riksplaneringens krav på markhushållning skall kunna tillgodoses. Pro­gramarbetet bör kunna bygga på det belydande utrednings- och analysar­bete som länsslyrelsen och resp. kommun i samarbete har genomfört för främst kustområdet i länet.

I arbetet med att utforma ett sådant markhushållningsprogram skall kra­vet på atl tillgodose bl. a. jordbrukels, naturvårdens och friluftslivets in­tressen vägas mot möjligheterna att tillgodose bostadsförsörjningsbehovet

Prop. 1978/79:213   Bilaga 2

74

och önskemålet om goda lokala arbetsmarknader. I programarbetet bör in­gå all redovisa av kommunerna antagna målsättningar i fråga om den fram­tida bebyggelse- och lätortsstrukturen för permanent bosättning. Härvid bör man således ta ställning till var en omvandling av fritidsbebyggelse till permanenta bostäder enligt kommunemas uppfattning inte är önskvärd.

Arbetet med kommunemas jordbruksmarksprogram bör slutföras och ses som ell led i arbetet med all upprätta etl program för markhushållning i kustkommunerna.

Parallellt med att ett markhushållningsprogram upprättas, bör kommu­nerna påbörja arbete med alt utarbeta områdesplaner för tätortemas in­tresseområden. De omfattande osäkerhetszoner för tätorternas tillväxt som har redovisats av flera av kustkommunerna bör härvid minskas. Kom­munerna och länsslyrelsen bör gemensamt ta ställning till för vilka områ­den och orter områdesplaner i första hand bör upprätias. Ställningstagan­dena bör bygga på de bedömningar som kan göras mot bakgrund av befinl­ligl material om lämplig tätorlsslruktur inom resp. kommun. Länsslyrelsen bör härvid föra överläggningar med kommunerna om behovel av regionala överväganden om lätortsstrukturen.

Med hänsyn främst till de starka naturvårds- och friluftslivsintressena i kustområdet bör vidare följande utgångspunkter gälla för del fortsatta pla­neringsarbetet.

Kustområdet i länet tillhör de områden i landet där det är särskilt angelä­get att friluftslivets och naturvårdens intressen säkerställs bl. a. genom för­ordnanden enligt naturvårdslagen.

Möjligheterna alt bevara eller genom olika ålgärder öka tillgängligheten till stränderna bör särskilt uppmärksammas.

Utrymmet för ytterligare fritidsbebyggelse är ytterst begränsat. Plane­ringen bör inriktas på att reservera mark för anläggningar som tillgodoser friluftslivets behov. Enskild fritidsbebyggelse bör endast komma lill stånd då det kan ske i form av mindre kompletteringar av befintlig sådan bebyg­gelse. De i Falkenbergs kommun föreslagna ulbyggnadsområdena för fri­tidsbebyggelse i kustområdet bör omprövas.

Som ett led i strävandena alt bevara tillgängligheten till stränderna bör den översyn som kommunerna har påbörjat av helt eller delvis outbyggda detaQplaner för fritidsbebyggelse fullföQas. Vidare bör tillgängligheten till strändema uppmärksammas särskilt vid de överväganden om tätorts- och bebyggelsemönstret som skall göras enligt vad som har angetts tidigare.

En samordnad planering av områden och anläggningar för friluftslivet är med hänsyn till de knappa markresurser som står lill förfogande särskill angelägen i kustområdet i Hallands län. Kommunerna och länsslyrelsen bör i samråd studera olika utbyggnadsmöjligheter för småbåtshamnar, campingplatser och andra enkla fritidsboendeformer, t. ex. stugbyar och vandrarhem. Även behov av förbättrad vägstandard, parkeringsplatser, vatten- och avloppsanordningar etc. bör studeras. Det är angeläget att un-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

75

dersöka var anläggningar för friluftslivet kan lokaliseras i anslutning lill stranden utan att naturvärden skadas. Vidare bör slor hänsyn las till all­mänhetens möjligheter att nyUja strandområdena för bad och strövande samt till kulturminnesvårdens intressen. Ytterligare arealkrävande anlägg­ningar som begränsar möjligheterna atl utnytQa den allemansräitsligt till­gängliga marken bör inte komma till stånd.

Mycket begränsade markområden är tillgängliga enligt allemansrätten på Onsalahalvön i Kungsbacka kommun. För det skyddsområde som bör avgränsas kring Råö rymdobservatorium bör sådana bestämmelser efter­strävas som, utan att inkräkta på verksamheten vid rymdobservatoriel. i största möjliga utsträckning medger att allmänheten får möjlighet att vistas inom området.

Kustområdet i länet tillhör de områden i landet som är särskilt viktiga för fisket. Fiskels intressen bör i enlighel med vad som anförs i PM 1978-09-07 ägnas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för kust­området.

Resultatet av det fortsalla arbetet med att åstadkomma en god markhus­hållning i kustkommunerna skall redovisas av länsstyrelsen till regeringen vid de två redovisningstillfällen som anges i PM 1978-09-07, dvs. i sam­band med redovisningen av länsplanering 1980 och under år 1982.

Redovisningen år 1980 får ses som en etappredovisning, dvs. en redovis­ning av hur långt arbetet med ett program för markhushållning saml områ­desplanering m. m. har kommit vid del tillfälle då redovisningen lämnas. Vid denna redovisning bör vidare anges närmare förslag i fråga om de kust-och strandområden som bör skyddas särskilt genom förordnanden enligt naturvårdslagen.

Länsstyrelsen skall vidare med utgångspunkt i en sammanställning och utvärdering av det år 1980 föreliggande resultatet av kommunemas arbete med områdesplaner m. m. analysera hur överväganden om olika altemativ beträffande lätortemas tillväxt inverkar på kravet på markhushållning. I arbetet med länsplanering 1980 skall, med utgångspunkt i denna analys, en avstämning göras mot de förslag lill planeringslal för kommunema som motiveras från regionalpolitiska utgångspunkter. Länsslyrelsen skall i länsplanering 1980 översiktligt redovisa resultatet av en preliminär av­stämning och redogöra för hur den har skett.

Vid samma lidpunkt som länsplanering 1980 redovisas skall länsstyrel­sen till regeringen redovisa om särskilda ålgärder behöver vidtas för atl elt program för markhushållning för kustkommunema skall kunna färdigstäl­las och redovisas under 1982. Härvid bör länsstyrelsen överväga om kon­flikterna om marken motiverar atl kustkommunerna i länet på sikt bör bli föremål för en inlerkommunal planering i fastare former. Förslag härom, inbegripet förslag om hur en sådan planering lämpligen bör organiseras, bör också redovisas.

Länsstyrelsen skall vidare, senast i samband med redovisningen av läns-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

76

planering 1980, redovisa om fortsatt planering för någol eller några områ­den i kustkommunema bör ske med stöd av bestämmelsema i 10 a§ bygg­nadslagen om upprättande av generalplan. 1 del fall länsstyrelsen anser att föreläggande enligt nämnda paragraf bör utfärdas skall länsslyrelsen ange de utgångspunkter som bör gälla för planeringen och avgränsa del eller de områden som därvid bör planeras.

Göteborgsregionen

Kungsbacka kommun i Hallands län ingår i Göteborgsregionens kom­munalförbund. FöQande utgångspunkter för planeringen av Göteborgsre­gionen bör därför, vid sidan av vad som har angetts ovan i avsnittet om markhushållning i kustkommunema, gälla för den fortsatta planeringen i Kungsbacka kommun.

Markanvändningsplaneringen för de kommuner som tillhör kommunal­förbundet har drivits framåt under planeringsskedet. Det finns emellertid brister beträffande behandlingen av jordbrukels intressen i den kommuna­la planeringen. Betydande arbele återstår också vad gäller åtgärder för att säkerställa naturvårdens och friluftslivets intressen i regionen.

Det är angeläget all i Göteborgsregionen få till slånd en samordnad pla­nering som ger förutsättningar för en god markhushållning och möjliggör en avstämning av markhushållningskraven mot de regionalpolitiska målen om goda lokala arbetsmarknader och mot bostadsförsörjningsbehovet.

Arbetet med en sådan samordnad planering bör kunna bygga på det ma­terial som kommunema har arbetat fram under planeringsskedet och på det utredningsmaterial som har utarbetats av Göteborgsregionens kommu­nalförbund.

Kommunernas arbete med områdesplaner bör fullföljas. Härvid bör bl.a. erforderiig hänsyn tas lill kravet på att hushålla med jordbruksmar­ken. Arbetet med områdesplanering bör bl. a. ses som ett led i samordning­en av planeringsarbetet i Göteborgsregionen.

Länsstyrelserna i Hallands, Göteborgs och Bohus saml Älvsborgs län bör samråda med Göteborgsregionens kommunalförbund och med de be­rörda kommunema om hur det fortsatta samordnade planeringsarbetet bör läggas upp för all svara mot önskemålet om god markhushållning och in­tentionerna i den regionalpolitiska planeringen.

Som anges i PM 1978-09-07 skall de förslag till planeringslal som länssty­relsen skall redovisa i länsplanering 1980 bygga bl. a. på överväganden om olika alternativ beträffande tätorternas tillväxt. Länsstyrelsema skall vida­re i samband med redovisningen av länsplanering 1980 gemensamt till re­geringen redovisa resultatet av ovan nämnda samråd och lämna förslag be­träffande inriktningen av del fortsatta planeringsarbetet. Länsstyrelserna bör härvid särskilt överväga om en regionplan för Göteborgsregionen bör upprättas. Eventuella förslag till avgränsning av områden som bör upp­märksammas i en sådan regionplanering bör också anges.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

77

Resultatet av forlsalt planering för Göteborgsregionen skall redovisas gemensamt av länsstyrelsema till regeringen år 1982.

Väröområdet

De miQömässiga förutsättningama i Väröområdet i Varbergs kommun för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringn är i flera av­seenden goda. Möjlighetema till ytterligare utsläpp lill luft av försurande ämnen är emellertid liksom i övriga delar av västra Sverige ytterst begrän­sade med hänsyn lill den redan starkt påverkade mark- och sötvaltenmil­jön.

Vissa andra begränsningar i lokaliseringsförutsättningarna innebär re­striktioner för att etablera vissa typer av industri på Väröhalvön. Del gäller främsl avsaknaden av djuphamn, den bristande tillgången på stora kvanti­teter sölvatten saml restriktioner som är en föQd av säkerhetskraven vid Ringhals kämkraftverk.

Riktlinjer för en samordnad hamnplanering har getts av regeringen. Den­na planering syftar lill en för det svenska hamnväsendel samordnad plan som skall vara vägledande för den långsikliga statliga hamnpolitiken. Frå­gan om en slörre hamn bör anläggas i Väröområdet bör övervägas inom ra­men för den samordnade hamnplaneringen.

De restriktioner för markanvändningen som har ställts upp med lanke på säkerheten vid Ringhals kärnkraftverk innebär vissa begränsningar i möj­lighetema att lokalisera bostadsbebyggelse, industri etc. till Väröhalvön. I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör de utgångspunkter för planeringen och de former för samråd mellan berörda myndigheter som föreslås i rapporten Användning av marken kring kärnkraftverk (statens planverk, rapport 42) Qäna som vägledning för den fortsatta kommunala planeringen. Den handläggningsordning som föreslås i rapporten innebär att det i första hand ankommer på kärnkraftinspeklionen, länsstyrelsen och kommunen all i samråd söka nå en rimlig avvägning mellan säkerhets­kraven och de övriga önskemål beträffande markanvändningen som kan hävdas av kommunen och andra. Om myndighetema inte är eniga om en sådan avvägning kan frågan hänskjutas till regeringen för avgörande, t. ex. i samband med fastslällelse av plan eller vid prövning av lokalisering av in­dustri lill området enligt beslämmelserna i 136 a§ byggnadslagen.

Planberedskapen i Väröområdet är god. Det finns f n. med utgångs­punkt i den fysiska riksplaneringens riktlinjer inte skäl att kräva ytterligare planeringsålgärder inom området. Det är samtidigt angeläget att handlings­friheten bevaras genom att sådan markanvändning undviks som kan för­svåra en framtida industrietablering.

Riktlinjema för lokalisering av sådan industri som behandlas i den fysis­ka riksplaneringen övervägs vidare i arbelel med den rapport om hushåll­ning med mark och vallen som f n. ularbelas inom bostadsdepartementet.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

78

Kullaberg-Hallandsåsen

Vid riksdagsbehandlingen av regeringens proposition om planering och samordning av samhällets insatser för rekreation och turism (prop. 1975:46, CU 1975/76:2, rskr 1975/76:46) betonades särskilt, att syftet att använda de primära rekreationsområdena på ett ändamålsenligt sätt för rekreation och turism i planeringen måste vägas mot den fysiska riksplane­ringens övriga riktlinjer för dessa områden. Rekreationssyftet innebär bl.a. att betydande delar av de primära rekreationsområdena kan behöva avsättas för friluftslivets behov men också för vetenskaplig naturvård och kulturminnesvård. Vidare uttalades att de primära rekreationsområdena i första hand är tänkta att utnyttjas för Qärrekrealion men att man i plane­ringen samtidigt bör ta hänsyn till behovet av närrekreation.

Som vägledning för del fortsatta planeringsarbetet för Kullaberg-Hal­landsåsen bör, vid sidan av vad som har angetts i del föregående om mark­hushållning i kustkommunema, gälla föQande.

Del stora behovet av områden för närrekreation och den begränsade till­gången på mark lämpad för friluftsliv m. m. för befolkningen i västra Skåne och vid södra Hallandskusten, innebär att Kullaberg-Hallandsåsen bör planeras med särskild hänsyn till den närboende befolkningens rekrea­tionsbehov. Planeringen bör inriktas på atl försiktigt komplettera de an­läggningar för friluftsliv som redan finns. Stor vikt bör fästas vid all till­godose naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen och att bevara landskapets karaktär.

Laholms kommun har angett att kommunen har en god planberedskap för fritidsbebyggelse i de inre delama av kommunen. Planläggning för en­skild fritidsbebyggelse bör inte ske inom det primära rekreationsområdet. Restriktivitet bör iakttas med alt tillåta spridd bebyggelse, såväl fritidsbe­byggelse som permanentbebyggelse inom området.

Bolmen

Regeringen framhöll i sitt beslut år 1975 med anledning av programske­det i den fysiska riksplaneringen att planeringen för Bolmenområdet bör klargöra förutsättningarna för bebyggelseutvecklingen i området under hänsynslagande till friluftslivets, naturvårdens m. fl. intressen.

Genom det förslag till översiktlig markanvändning för Bolmenområdet som har presenterats under våren 1978 (Bolmen 78) har förutsättningama för markanvändningen i området getts en klarare belysning. Förslaget är emellertid mer inriktat på exploatering för fritidsbebyggelse än på atl till­godose friluftslivels, naturvårdens m.fl. intressen. Bolmenområdet är elt viktigt rekreationsområde för en betydande del av befolkningen i Sydsveri­ge. Områdets värde för rekreation och friluftsliv kan förväntas öka. Detta motiverar att man iakttar restriktivitet med att tillåta enskild fritidsbebyg­gelse i området.

Det fortsatta planeringsarbetet inom resp. kommun bör syfta lill att lill-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

79

godose naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen inom Bolmenområdet. Stor hänsyn bör vidare tas till jord- och skogsbru­kets samt fiskets intressen och till Bolmens användning som vattentäkt. Enskild fritidsbebyggelse bör övervägas först sedan naturvårdens, frilufts­livels och kulturminnesvårdens intressen har tillgodosetls saml med beak­tande av de areella näringamas intressen.

Redovisning av fritidsbebyggelsens utveckling

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor om fritidsbe­byggelsens utveckling i de områden i länet som berörs av den fysiska riks­planeringens geografiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

I det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjema för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Fegen

Med hänsyn till främst de starka naturvårdsintressena i Fegenområdel bör Fegenkommilténs förslag till riktlinjer för bebyggelseutvecklingen i området ligga till grund för den fortsatta planeringen i berörda kommuner, dvs. i Hallands län i Falkenbergs kommun.

Skogsbruk, naturvård och frUuflsliv

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det forisatta planeringsarbetet i kommunerna. Med hänsyn till behovet av rekreations­områden i Hallands län finns särskild anledning att i skogsbrukel beakta friluftslivets intressen. Detta gäller främst i länets kustområden.

Länsstyrelsen bör uppmärksamma de utgångspunkter som anges i PM 1978-09-07 för skogsbrukets behandling i det fortsatta planeringsarbetet. I promemorian anges bl.a. alt förordnanden enligt naturvårdslagen kan be­höva utfärdas om längre gående inskränkningar i skogsbruket än vad som följer av hänsynsreglema i skogs vård slagen bedöms nödvändiga. Förord­nanden enligt naturvårdslagen kan särskill behöva utfärdas till skydd för naturskogsområden. Vidare bör behovet av åtgärder till skydd för länets bokskogsområden uppmärksammas. I regeringens proposition om riktlin­jer för skogspolitiken som avses att läggas fram under våren 1979 kommer bl. a. de allmänna hänsynsreglema i skogsbruket all behandlas.

Länsstyrelsen har efter samråd med kommunema fattat beslut om en na­lurvårdsplan. Denna bör ligga till grund för den fortsatta behandlingen av naturvårdens och friluftslivets intressen i länet.

Fritidsbebyggelse

De inre delarna av länet har naturgivna fömtsättningar för fritidsbebyg­gelse och är så belägna att en växande efterfrågan på sådan bebyggelse kan

Prop. 1978/79:213   Bilaga 2

80

förväntas. Utrymmet för ytterligare fritidsbebyggelse i dessa delar är be­gränsal med hänsyn till motstående intressen. Lokalisering av fritidsbe­byggelse till dessa områden bör föregås av översiktliga studier och delaQ­planering. Planeringen bör inriktas på att skapa förutsättningar för frilids-boende också för sådana grupper av befolkningen som inte äger fritidshus.

Kraftledningar

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är det angeläget atl ytterii­gare samråd sker i Hallands län mellan kraflföretag, kommuner, länssty­relse och övriga berörda länsmyndigheter om behovel av mark för kraft­ledningar.

Väg E6

Kustkommunema bör inför det fortsatta program- och planeringsarbetet utgå från att väg E6 skall byggas ut i den sträckning som har föreslagits av den särskilda samrådsgruppen i länet med representanter för kommuner­na, länsstyrelsen, landstinget och vägverket.

Hamnar och fiygplalser

Överväganden rörande utbyggnad av hamnar och flygplatser bör göras inom ramen för den samordnade hamn- och flygplatsplanering som genom­förs enligt särskilda riktlinjer från regeringen.

Försvar

Regeringen har i prop. 1978/79:70 förelagt riksdagen förslag om mark­förvärv för etl nytt övnings- och skjutfält för Hallands regemente i ett om­råde vid Mästocka ca 30 km öster om Halmstad. Beslut väntas fattas av riksdagen under våren 1979. Om riksdagen fattar beslut enligt propositio­nen bör överläggningar inledas mellan representanter för försvaret och Halmstads kommun om möjlighetema atl utnyttja Skedalaheds övnings­område för civilia ändamål.

Det är angeläget atl Hökafället i Laholms kommun kan utnytQas för fri­luftslivet och naturvården. Överbefälhavaren har den 12 december 1978 uppdragit åt chefen för flygvapnet att utreda och senast den 1 april 1979 re­dovisa möjligheterna och konsekvensema av att flytta den verksamhet som nu bedrivs på Hökafället till annal skjulområde.

Halmstads kommun bör i sin planering utgå från att Ringenäs skjulfält skall bibehållas och att någon inskränkning av utbildningsverksamheten i förhållande till nuläget inte kan ske.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

81

3.13    Göteborgs och Bohus län

Beslut 1979-03-01

Beträffande följande områden och frägor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Obruten kust

Ställningstaganden till markanvändningen i det obrutna kustområdet har redovisats av berörda kommuner i form av markdisposilionsplaner vilka är antagna av kommunfullmäktige. I planerna har angetts ett stort antal ut­byggnadsområden för fritidsbebyggelse och perrhanenlbebyggelse, för vil­ka kommunema avser att närmare studera markanvändningen genom om­rådesplanering. I enlighel med vad som anges i det föQande bör de redovi­sade markdispositionsplanerna ses över i vissa avseenden för alt kunna lig­ga till grund för fortsalt planeringsarbete.

Med hänsyn till de starka naturvårds- och friluftslivsintressena i kust-och skärgårdsområdet i länet och intresset alt bevara de särskilda natur­värden som det obrutna kustområdet har bör föQande utgångspunkter gälla för det fortsatta planeringsarbetet.

Kust- och skärgårdsområdet i länet tillhör de områden i landet där det är särskilt angelägel alt friluftslivets och naturvårdens intressen säkerställs bl. a. genom förordnanden enligt naturvårdslagen.

Stora anspråk ställs på marken i norra Bohusläns kustområde, framför allt för fritidsbebyggelse i olika former. Det är angelägel att utvecklingen av bebyggelse m. m. planeras så all större sammanhängande, och av be­byggelse orörda områden bevaras. 1 de fortsalla översiktliga planmässiga bedömningar som kommer att göras av hur tillkommande bebyggelse bör lokaliseras och dimensioneras bör effekterna på naturmiQön av bl. a. ökad förslitning och slora grundvattenuttag uppmärksammas särskilt.

Behovet av mark för permanenlbosläder och verksamheter som tillgodo­ser den bofasta befolkningens behov bör uppmärksammas. Utvecklingen av bebyggelse och anläggningar för turism och frilufisliv i kust- och skär­gårdsområdet bör planeras så att den bofasta befolkningens intressen till­godoses. Frågan om omvandling av helårsbostäder till fritidshus behandlas med förtur i den utredning om frilidsboendel som regeringen har tillsatt.

Den mark som bedöms lämplig för utveckling av fritidsbebyggelse bör i första hand reserveras för fritidsboende i andra former än enskild fritidsbe­byggelse och för anläggningar som tillgodoser friluftslivets behov. Ytterli­gare enskild fritidsbebyggelse bör som regel endast övervägas i form av mindre kompletteringar av befintlig bebyggelse. Anläggningar för turism och friluftsliv bör ges en skala och utformning i övrigt som är anpassad lill den lokala miljön. Större anläggningar av hotellkaraktär bör lokaliseras lill befintliga samhällen. 6   Riksdagen 1978/79. I saml. Nr 213. Bilaga 2

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

82

Omfattningen av och formerna för den fritidsbebyggelse som föreslås tillkomma i de utbyggnadsområden som har angetts i de redovisade mark­dispositionsplanerna bör övervägas ytterligare med beaktande av vad som har anförts ovan. Detta gäller även för de utbyggnadsområden där områ­desplaner redan har upprättals. Länsstyrelsen bör överlägga med kommu­nema om för vilka områden sådana ytterligare överväganden bör ske i det fortsatta planeringsarbetet.

De ökade anspråk på hamnplatser för fritidsbåtar som kan förutses i det obrutna kustområdet kan komma atl innebära konflikter med bevarandein­tressena och fiskets intressen. Flera av de lägen för småbåtshamnar som har föreslagits i den översiktliga planeringen berör områden av stort värde för naturvården. Det är angeläget att utbyggnaden av småbåtshamnar grundas på bedömningar i regional skala av det obrutna kustområdets ka­pacitet och resurser för fritidsbåtar. För atl minska konfliktema med andra intressen bör tillkommande småbåtshamnar i första hand förläggas i an­slutning lill befintliga tätorter eller hamnar.

I de redovisade markdispositionsplanerna för kustområdet har några ut­byggnadsområden för icke lätortsanknuten industri angetts, bl. a. vid San­näs i Tanums kommun. En utbyggnad av hamnberoende industri i det om­råde som har reserverats vid SannäsQorden skulle innebära stora konflik­ter med naturvårdens och fiskets intressen. Ulbyggnad av industri i det obrutna kustområdet bör med hänsyn till bevarandeinlressena ske i anslut­ning till befintliga tätorter.

Länsslyrelsen anför i sitt yttrande att verksamheter som inte skall prö­vas av regeringen enligt 136 a § byggnadslagen kan etableras på ett flertal platser längs kusten, bl. a. i det obrutna kustområdet, ulan att konflikt upp­kommer med riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. Regeringen under­stryker att det inte entydigt kan slås fast vilken industriell verksamhel som skall prövas eller inte prövas enligt 136 a § byggnadslagen. Frågan om en viss industrietablering är miQöstörande eller inte måste bedömas med hän­syn inte bara till den ifrågavarande industrins egenskaper ulan också mot bakgrund av egenskapema hos miQön i del tilltänkta elableringsområdel.

Markreservationer för industri i anslutning till områden med förutsätt­ningar för djuphamn bör i enlighet med vad som anfördes i samband med regeringens beslut med anledning av den fysiska riksplaneringens pro­gramskede inte göras i det obrutna kustområdet.

Kustområdet i Göteborgs och Bohus län tillhör de områden i landet som är särskilt viktiga för fisket. Fiskets intressen bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 ägnas fortsatt uppmärksamhet i planeringen för kustområdet. De miQöer som har särskild betydelse för fiskreproduktion bör skyddas. Fiskeutövandet bör ges tillräckligt utrymme i förhållande till andra former av vallenanvändning. Yrkesfiskets intressen i kustvaltenom-rådena bör härvid beaktas särskilt.

Resultatet av det fortsatta planeringsarbetet i det obrutna kustområdet

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

83

skall redovisas till regeringen dels i samband med redovisningen av läns­planering 1980, dels under år 1982.

Hogdalsnäsei

De översiktliga planer som av Strömstads kommun har redovisats som generalplan för Hogdalsnäsei bör ses över vad gäller markanvändningen i området Kålvik-Lunneviken i enlighel med vad som anges i det föQande. Planema bör vidare sammanföras på etl sådant sätt atl man erhåller en samlad plan som motsvarar en generalplan i byggnadslagens mening.

Den generalplan som upprätias för Hogdalsnäsei skall enligt regeringens beslul med anledning av programskedet i den fysiska riksplaneringen bl. a. syfta till atl upprätthålla en sådan planberedskap all man kan välja mellan alternativa lösningar inom området fr. o. m. Lunneviken t. o. m. Kålvik om samtidig tillverkning i djupvatlenläge av flera oQeutvinningsplatlformar aktualiseras. När det gäller annan verksamhet innebär de i den fysiska riksplaneringen uppställda riktlinjerna all verksamheter med särskilda krav på djupt vatten och som inte är miQöstörande bör kunna förläggas till Kålvik-Lunnevikenområdel. Varken dockläge eller handelshamn utgör således sådan verksamhet. I planbeslämmelsema till generalplanen för Hogdalsnäsei bör anges att de områden som redovisas för verksamheter med särskilda krav i Kålvik-Lunnevikenområdel endast får las i anspråk för verksamhet med sådana krav och egenskaper som har angetts ovan. Del icke vattenanknutna reservområde för industriell verksamhet som i föreliggande planer har redovisats i Kålvik-Lunnevikenområdel bör om­prövas.

Länsstyrelsen bör samråda med Strömstads kommun om den översyn som bör göras av de översiktliga planer som har redovisats för Hogdalsnä­sei. Länsslyrelsen skall i samband med redovisningen av länsplanering 1980 redovisa resultatet av denna översyn.

Högexploaterad kust

Det är angeläget atl mer preciserade ställningstaganden till markanvänd­ningen i det högexploaterade kustområdet snarast kan redovisas av berör­da kommuner i form av markdispositionsplaner vilka är antagna av kom­munfullmäktige.

Med hänsyn till det högexploaterade kustområdets slora belydelse för friluftslivet i Göteborgsregionen och de starka naturvårdsinlressena i kust-och skärgårdsområdet i länet bör följande utgångspunkter gälla för det fortsatta planeringsarbetet.

Det är, liksom för det obrutna kustområdet, särskilt angeläget all fri­luftslivets och naturvårdens intressen i kust- och skärgårdsområdet säker­ställs bl. a. genom förordnanden enligt naturvårdslagen.

Möjligheterna att bevara eller genom olika ålgärder öka tillgängligheten till strändema bör särskilt uppmärksammas.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

84

Planeringen bör inriktas på att reservera mark för fritidsboende i andra former än enskild fritidsbebyggelse och för anläggningar som tillgodoser friluftslivels behov. Enskild fritidsbebyggelse bör endast komma till stånd då det kan ske i form av mindre kompletteringar av befintlig bebyggelse.

Som etl led i strävandena all bevara tillgängligheten till stränderna bör man också överväga att göra en översyn av helt eller delvis oulbyggda de­taQplaner för fritidsbebyggelse.

Vid utbyggnad av småbåtshamnar bör, liksom i det obrutna kustområ­det, slor hänsyn las lill bevarandeintressena och fiskels intressen. Till­kommande småbåtshamnar bör i första hand föriäggas i anslutning lill be­fintliga tätorter eller hamnar.

Fiskels intressen bör på motsvarande sätt som har angetts för det obrut­na kustområdet ägnas fortsatt uppmärksamhet i planeringen för kustområ­det.

Tjörns kommun har redovisat förslag till utbyggnad av hamnverksamhe­ten i Vallhamn. En utbyggnad av hamnverksamheten i Vallhamn skulle komma alt innebära konflikter med bl.a. naturvårdens intressen i Hake-Qorden. Det är angeläget att hamnplanering och hamnutbyggnad samord­nas med övrig samhällsplanering. Riktlinjer för en sådan samordnad hamn­planering har getts av regeringen. Överväganden om utbyggnad av hamn­verksamheten i Vallhamn bör avvakta de ställningstaganden som kommer att göras i nämnda samordnade planering.

Gullma rsfjorden

Det är angeläget att fortsatta åtgärder vidtas för att säkerställa de starka naturvårdsintressena vid GullmarsQorden.

Statens naturvårdsverk har i skrivelse till regeringen den 12 maj 1978 re­dovisat resultatet av regeringens uppdrag att ulreda behovet av och for­merna för skydd av GullmarsQordens marina miQö. Naturvårdsverkels framställning övervägs f n. inom regeringens kansli.

Det fortsatta planerings- och säkerställandearbetet inom GullmarsQor­dens nederbördsområde bör syfta till alt motverka en ökad föroreningsbe­lastning på Qorden. Man bör dessutom sträva efter alt successivt minska befintliga utsläpp, i första hand i de mest förorenade delama av Qorden.

Som elt led i detla arbele bör kommunema inom GullmarsQordens ne­derbördsområde i den fortsatta planeringen belysa de markanvändnings­frågor som är av särskild betydelse för skyddsintressena kring Gullmars­Qorden. Markanvändningsplaner bör upprättas för i första hand områdena nära Qorden och de större vattendragen. Planeringen bör klarlägga hur och i vilken omfattning bebyggelse och verksamheter kan ulvecklas med beak­tande av de riktlinjer som har angetts ovan. Vidare bör man ange hur av­loppsfrågorna för befintlig och tillkommande bebyggelse skall lösas.

De översiktliga markanvändningsplaner som redan har upprättats för de berörda områdena bör ses över eller kompletteras enligt de riktiinjer som har angetts ovan.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

85

Del beslul som med anledning av områdesplanen för Bokenäs har fattats i Uddevalla kommun om alt kommunens avloppsvallen skall ledas till GullmarsQorden bör omprövas.

Munkedals kommun har i sin planering angett områden för utbyggnad av industri- och hamnverksamhet i Saltkällan och Korsvik vid SaltkälleQor­den, som är den mest förorenade delen av GullmarsQorden. Man bör und­vika att områdena tas i anspråk för verksamheter som innebär en ökad be­lastning på GullmarsQorden.

De undervattenssprängningar som genomförs i anslutning till försvarets verksamhet vid Gullmarsbasen innebär allvarliga störningar på den marina miQön i GullmarsQorden. Fortsatta överläggningar bör ske på regional nivå mellan länsstyrelsen och försvaret om atl flytta verksamhelen till annan plats.

Del planeringsarbete som enligt ovan bör genomföras inom Gullmars­Qordens nederbördsområde berör kommuner i både Göteborgs och Bohus län och Älvsborgs län. Planeringsarbetet bör så långt möjligt samordnas när det gäller redovisning av markanvändning och ålgärdsförslag. Länssly­relsen i Göteborgs och Bohus län bör, efter samråd med länsstyrelsen i Älvsborgs län, följa planeringsarbetet i berörda kommuner och svara för att erforderlig samordning sker.

Göta älvs dalgång

Den markanvändningsplanering för Göta älvs dalgång som har redovi­sats gemensamt av berörda kommuner i Göteborgs och Bohus län och Älvsborgs län innebär att bevarandeintressena har getts större tyngd än i lidigare planer. Markanvändningsplaneringen bör drivas vidare på kom­munal nivå. Områdesplaner bör upprättas för tätortemas expansionsområ­den.

I vissa fall har omfattande områden föreslagits för exploateringsändamål i den redovisade rapporten från det inlerkommunala planeringsarbetet. De föreslagna markreservationerna uppfyller inte helt de krav som bör ställas med ulgångspunkl i den fysiska riksplaneringens riktiinjer om markhus­hållning. De ställningstaganden som har angetts i rapporten rörande beho­vet av utbyggnadsområden för arbetsplatser och bostäder bör inför den fortsatta kommunala planeringen omprövas med beaktande av följande.

Kravet på hushållning med jordbruksmarken bör uppmärksammas sär­skilt i det fortsalla planeringsarbetet. Utbyggnadsområdena bör dimensio­neras med vägledning av de befolkningsramar och de prognoser för syssel­sättningsutvecklingen som anges i länsplaneringen. Med beaktande av kra­vet på god boendemiQö bör olika möjligheter prövas för att tätorternas an­språk på mark skall kunna minskas. Ytterligare utgångspunkter för fortsatt planeringsarbete i Göteborgs och Kungälvs kommuner ges i föQande av­snitt om Göteborgsregionen.

Nalurvårdsinlressena i Göta älvs dalgång talar för att de kvarvarande

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

86

orörda områdena längs älvstranden i huvudsak undantas från exploatering. I det fortsatta planeringsarbetet bör vidare älvens funktion som vattentäkt beaktas. Endast sådan industriell verksamhet som har ett stort behov av nära anknytning till hamn eller vatten och som inte innebär ökad förore­ningsbelastning på Göta älvs vatten bör därför komma i fråga längs älven. Regeringen förutsätter atl det fortsatta kommunala planeringsarbetet be­träffande Göta älvs dalgång bedrivs på sådant sätl som anges i den inler­kommunala rapporten.

Göteborgsregionen

Markanvändningsplaneringen för de kommuner som ingår i Göteborgs­regionens kommunalförbund har drivits framåt under planeringsskedet. Det finns emellertid brister beträffande behandlingen av jordbrukels in­tressen i den kommunala planeringen. Betydande arbele återstår också vad gäller åtgärder för att säkerställa naturvårdens och friluftslivels intressen i regionen.

Del är angelägel att i Göteborgsregionen få till stånd en samordnad pla­nering som ger förutsättningar för en god markhushållning och möjliggör en avstämning av markhushållningskraven mol de regionalpolitiska målen om goda lokala arbetsmarknader och mot bostadsförsörjningsbehovet.

Arbetet med en sådan samordnad planering bör kunna bygga på det ma­terial som kommunerna har arbetat fram under planeringsskedet och på det utredningsmaterial som har utarbetats av Göteborgsregionens kommu­nalförbund. Kommunemas arbele med områdesplaner bör fullföQas. Här­vid bör bl.a. erforderliga hänsyn tas lill kravet på alt hushålla med jord­bruksmarken. Arbetet med områdesplanering bör bl.a. ses som ell led i samordningen av planeringsarbetet i Göteborgsregionen.

Länsstyrelsema i Göteborgs och Bohus, Hallands och Älvsborgs län bör samråda med Göteborgsregionens kommunalförbund och med de berörda kommunerna om hur det fortsatta samordnade planeringsarbetet bör läg­gas upp för att svara mol önskemålet om god markhushållning och inlen­tionema i den regionalpoliliska planeringen. När det gäller samordningen av sysselsättningsplaneringen bör Göteborgsdelegationen Qäna som forum för överiäggningar i frågor som berör de tre länen. Hit hör enligt delegatio­nens direktiv den avgränsning av Göteborgsregionen som kan behöva gö­ras i den regionala samhällsplaneringen, fastställandet av befolkningsra­mar för kommunerna i regionen, val av lokala arbetsmarknader som skall kartläggas enligt regeringens uppdrag samt övriga beslul av statliga länsor­gan av betydelse för utvecklingen i regionen.

Som anges i PM 1978-09-07 skall de förslag till planeringstal som länssty­relsema skall redovisa i länsplanering 1980 bygga bl.a. på överväganden om olika alternativ belräffande tätorternas tillväxt. Länsstyrelsema skall vidare i samband med redovisningen av länsplanering 1980 gemensamt till regeringen redovisa resultatet av ovan nämnda samråd och lämna förslag

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

87

beträffande inriktningen av del fortsatta planeringsarbetet. Länsstyrelser­na bör härvid särskill överväga om en regionplan för Göteborgsregionen bör upprättas. Eventuella förslag till avgränsning av områden som bör uppmärksammas i en sådan regionplanering bör också anges.

Resultatet av fortsatt planering för Göteborgsregionen skall redovisas gemensamt av länsstyrelsema till regeringen år 1982.

Jordbruk

Vissa fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas också i andra delar av länet än Göta Älvs dalgång och Göteborgsregionen för att kravet på hus­hållning med jordbruksmarken skall kunna tillgodoses.

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på att hushålla med jordbruksmarken. Länsstyrelsen och kommunema bör gemensamt diskutera för vilka områden och orter det är mest angeläget att sådanl planeringsarbete snabbt kommer i gång.

Redovisning av jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

1 det fortsatta arbetet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Naturvård, friluflsUv och kuUurminnesvård

SkiQakliga uppfattningar föreligger i flera fall mellan länsstyrelsen och berörda kommuner om hur områden av riksintresse för naturvård och fri­luftsliv skall säkerställas. Fortsatta samråd med den av länsstyrelsen an­tagna naturvårdsplanen som grund bör ske mellan kommunema och läns­styrelsen om vilka åtgärder som bör vidtas inom dessa områden.

Regeringen förutsätter atl de synpunkter som länsstyrelsen har redovi­sat beträffande avgränsnings- och säkerställandeåtgärder för Svartedalens naturområde beaktas av Stenungsunds kommun, bl.a. mot bakgrund av vad som angavs i regeringens beslut med anledning av den fysiska rikspla­neringens programskede om behovet av rekreationsområden för tätortsbe­folkningen i Göteborgsregionen.

Bullarebygden, Granitområdets kulturlandskap och Tjörn-Omstområdet utgör sådana större områden av belydelse för kulturminnesvården som i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 behöver skyddas mol föränd-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

88

ringar av landskapsbild och bebyggelsemönster. Utvecklingen av fritidsbe­byggelse i spridd och koncentrerad form bör härvid ägnas särskild upp­märksamhet.

Industri

De markreservationer för utbyggnad av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen som i den kommunala planeringen har gjoris i BroQordenområdet och Stenungsund är f. n. tillräckliga. De undersökning­ar om mlQösituationen som har genomförts visar dock alt möjlighetema är ytterst begränsade all till Stenungsund lokalisera industri som innebär yt­terligare utsläpp till luft och vatten. När det gäller BroQordenområdet är de miQömässiga förutsättningama för ulbyggnad av industri i flera avseenden goda. Möjlighetema till utsläpp till luft av försurande ämnen är dock lik­som i Stenungsund och övriga delar av västra Sverige ytterst begränsade med hänsyn till den redan starkt påverkade mark- och sötvattenmiQön.

Riktlinjema för lokalisering av sådan industri som behandlas i den fysis­ka riksplaneringen övervägs i arbetet med den rapport om hushållning med mark och vatten som f. n. utarbetas inom bostadsdepartementet.

Hamnar

Överväganden rörande utbyggnad av hamnar bör göras inom ramen för den samordnade hamnplanering som genomförs enligt särskilda riktlinjer från regeringen.

Försvar

Riksdagen har beslutat atl Lv 6 skall behållas och att förbandet skall lig­ga kvar i Göleborg (prop. 1977/78:65, FöU 1977/78:11, rskr 1978:173). Riksdagens ställningstagande bygger på förutsättningen att övningsmöjlig-heiema på bl.a. Sisjöns skjutfäll kan behållas den närmaste 20-årsperio-den och att försvarels markfrågor i Göteborgsregionen skall kunna lösas även på lång sikl. Riksdagens beslul skall ligga lill grund för den fortsalla kommunala planeringen.

Verksamheten vid Sisjöns skjutfält innebär bl. a. begränsningar i möjlig­hetema att UtnytQa Sandsjöbackareservatel för friluftslivels behov. Det är angeläget att fortsatta överläggningar sker på regional nivå om möjligheter­na att på sikl ersätta Sisjöns skjutfält med annal likvärdigt skjutfält. Ut­nytQandet av skjutfältet bör under tiden ske i sådana former att stömingar-na för friluftslivet i Sandsjöbackareservatel i möjligaste mån begränsas.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

89

3.14 Älvsborgs län

Beslul 1978-12-21

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Vänern och dess kustområden

Berörda kommuner och länsstyrelser redovisade sitt material och sina slällningslaganden beträffande Vänern och dess kustområden under år 1977. Härefter har statens naturvårdsverk under våren 1978 publicerat en slutrapport om del femåriga forsknings- och utredningsprojekt beträffande Vänem som har bedrivits under ledning av Vänervaltenkommiltén (sta­tens naturvårdsverk, Vänem - en naturresurs). Vidare har ledningsgrup­pen för gemensam kommunal planering inom Vänerområdet i april 1978 lämnat en sammanfattning av planeringsunderlag och riktlinjer för fortsalt planering inom kommunema vid Vänem (Vänerredovisningen, slutrap­port, april 1978).

Behovet av närmare riktlinjer för Vänem och dess kustområden över­vägs i arbetet med den rapport om hushållning med mark och vatten som f.n. utarbetas inom bostadsdepartementet. I avvaktan på statsmakternas ställningstagande med anledning av denna rapport bör följande utgångs­punkter gälla för det fortsatta planeringsarbetet rörande Vänern och dess kustområden.

Förutsättningarna för all vid Vänern etablera sådan industri som be­handlas i den fysiska riksplaneringen bör utredas ytterligare av berörda kommuner och länsstyrelser i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07.

Stor hänsyn bör tas till vattenvårdsfrågorna i del fortsatta planeringsar­betet. Härvid bör Vänerns användning som vattentäkt särskill uppmärk­sammas. I Vänern bedrivs elt omfatlande fiske. Fiskets intressen bör i en­lighet med vad som anges i PM 1978-09-07 ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsalla planeringsarbetet. Bl.a. bör möjlighetema att skydda de för fiskreproduktion särskilt värdefulla områdena övervägas.

Det är angelägel atl arbetet med att upprätta översiktliga markdisposi­tionsplaner för Vänerns kust- och skärgårdsområden drivs vidare av kom­munerna. Arbetet bör baseras på del samlade kunskapsmaterial som finns tillgängligt. Länsstyrelserna bör verka för att erforderlig samordning sker mellan berörda kommuner. Planeringsarbetet bör resultera i en sådan sam­lad bild av den avsedda markanvändningen för Vänern och dess kustområ­den som avsägs i regeringens beslut år 1975 med anledning av den fysiska riksplaneringens programskede.

Det är också angeläget alt markanvändningsplaneringen för tätortemas

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

90

intresseområden drivs vidare på en mer detaQerad nivå i form av områ­desplanering.

Vänern och dess kustområden tillhör de områden i landet där det är sär­skill angeläget att naturvårdens, friluftslivels och kulturminnesvårdens in­tressen tillgodoses. De vetenskapliga naturvårdsinlressena är särskilt mar­kerade i det centrala skärgårdsområdet.

Behovet av mark för friluftslivet bör tillgodoses i Vänerns övriga skär­gårdsområde och i attraktiva kustområden. Härvid bör både den närboen­de befolkningens rekreationsbehov och behovet av mark och anläggningar för Qärrekrealion beaklas. Båtturismens anspråk på mark och anläggningar bör särskilt studeras, varvid uppmärksamhet bör ägnas ål möjligheterna att styra denna turism så atl hänsyn tas till de vetenskapliga naturvårdsin­lressena i skärgårdsområdet.

Formerna för skogsbruket på öar och vid stränder bör också uppmärk­sammas i del fortsatta planeringsarbetet. 1 de för naturvården och friluftsli­vet mest attraktiva och värdefulla områdena kan därvid förordnanden en­ligt naturvårdslagen behöva utfärdas, medan de allmänna hänsynsreglerna i skogsvårdslagen kan vara till fyllest för andra områden. Behovel av för­ordnanden enligt naturvårdslagen bör närmare prövas i det fortsatta plane­ringsarbetet.

I avvaktan på atl markdisposilionsplaner färdigställs, vilka beaktar de utgångspunkter som anges i det föregående, bör man iaktta restriktivitet med atl tillåta ytteriigare fritidsbebyggelse i kustområdena. Planeringen bör inriktas på att skapa förutsättningar för elt fritidsboende i sådana for­mer som möjliggör elt högt utnytQande av fritidsbostäderna och som ger förutsättningar för fritidsboende också för sådana grupper av befolkningen som inte äger fritidshus. I skärgårdsområdet och på Vänersnäs bör enskild fritidsbebyggelse komma till slånd endast då del kan ske i form av mindre kompletteringar av befintlig sådan bebyggelse.

Länsstyrelserna i Älvsborgs, Skaraborgs och Värmlands län skall i an­slutning lill sina redovisningar till regeringen år 1982 lämna en gemensam redogörelse för de åtgärder som har vidtagits belräffande Vänern och dess kustområden.

Göta älvs dalgång

Den markanvändningsplanering för Göta älvs dalgång som har redovi­sats gemensamt av berörda kommuner innebär alt bevarandeintressena har getts större tyngd än i tidigare planer. Markanvändningsplaneringen bör drivas vidare på kommunal nivå. Områdesplaner bör upprättas för tät­orternas expansionsområden.

1 vissa fall har omfattande områden föreslagits för exploateringsändamål i den redovisade rapporten från det inlerkommunala planeringsarbetet. De föreslagna markreservationema uppfyller inte helt de krav som bör ställas med ulgångspunkl i den fysiska riksplaneringens riktlinjer om markhus-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

91

hållning. De ställningstaganden som har angetts i rapporten rörande beho­vel av utbyggnadsområden för arbetsplatser och bostäder bör inför den fortsatta kommunala planeringen omprövas med beaktande av följande.

Kravet på hushållning med jordbruksmarken bör uppmärksammas sär­skilt i det fortsalla planeringsarbetet. Utbyggnadsområdena bör dimensio­neras med vägledning av de befolkningsramar och de prognoser för syssel­sättningsutvecklingen som anges i länsplaneringen. Med beaktande av kra­vet på en god boendemiQö bör olika möjligheter prövas för atl lätortemas anspråk på mark skall kunna minskas. Ytterligare utgångspunkter för fort­satt planeringsarbete i Ale kommun ges i föQande avsnitt om Göteborgsre­gionen.

Naturvårdsintressena i Göta älvs dalgång talar för att de kvarvarande orörda områdena längs älvstranden i huvudsak undantas från exploatering. I dét fortsatta planeringsarbetet bör vidare älvens funktion som vattentäkt beaktas. Endasl sådan industriell verksamhet som har ett stort behov av nära anknytning till hamn eller vatten och som inte innebär risker för öka­de föroreningar av Göta älvs vatten bör därför komma ifråga längs älven.

Regeringen förutsälter att det fortsatta kommunala planeringsarbetet be­träffande Göta älvs dalgång bedrivs på sådant sätt som anges i den inler­kommunala rapporten.

Göteborgsregionen

Markanvändningsplaneringen för de kommuner som ingår i Göteborgs­regionens kommunalförbund har drivits framåt under planeringsskedet. Det finns emellertid brister beträffande behandlingen av jordbrukets in­tressen i den kommunala planeringen. Belydande arbete återstår också vad gäller åtgärder för att säkerställa naturvårdens och friluftslivets intressen i regionen.

Det är angeläget att i Göteborgsregionen få lill slånd en samordnad pla­nering som ger förutsättningar för en god markhushållning och möjliggör en avstämning av markhushållningskraven mot de regionalpolitiska målen om goda lokala arbetsmarknader och mot bostadsförsörjningsbehovet.

Arbetet med en sådan samordnad planering bör kunna bygga på del ma­lerial som kommunema har arbetat fram under planeringsskedet och på det utredningsmaterial som har utarbetats av Göteborgsregionens kommu­nalförbund. Kommunemas arbele med områdesplaner bör fullföQas. Här­vid bör bl.a. erforderliga hänsyn tas till kravet på att hushålla med jord­bruksmarken. Arbetet med områdesplanering bör bl.a. ses som ell led i samordningen av planeringsarbetet i Göteborgsregionen.

Länsstyrelserna i Älvsborgs, Hallands och Göteborgs och Bohus län bör samråda med Göteborgsregionens kommunalförbund och med de berörda kommunema om hur det fortsatta samordnade planeringsarbetet bör läg­gas upp för att svara mot önskemålet om god markhushållning och inten­tionerna i den regionalpolitiska planeringen.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

92

Som anges i PM 1978-09-07 skall de förslag till planeringstal som länssty­relsema skall redovisa i länsplanering 1980 bygga bl.a. på överväganden om olika alternativ beträffande tätorternas tillväxt. Länsstyrelsema skall vidare i samband med redovisningen av länsplanering 1980 gemensamt lill regeringen redovisa resultatet av ovan nämnda samråd och lämna förslag beträffande inriktningen av det fortsatta planeringsarbetet. Länsstyrelser­na bör härvid särskilt överväga om en regionplan för Göteborgsregionen bör upprättas. Eventuella förslag lill avgränsning av områden som bör uppmärksammas i en sådan regionplanering bör också anges.

Resultatet av fortsaU planering för Göteborgsregionen skall redovisas gemensamt av länsstyrelsema till regeringen år 1982.

Jordbruk

Fortsatta planeringsålgärder behöver vidtas för att tillgodose kravet på hushållning med jorbmksmark också i andra delar av länet än Göta älvs dalgång och Göteborgsregionen.

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunema upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur det fortsalla samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på alt hushålla med jordbruksmarken. Länsslyrelsen och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka områden och orter det är mest angeläget alt sådant planeringsarbete snabbt kommer i gång.

Redovisning av jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut-veckUng

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsslyrelsen år 1982.

1 det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Fegen

Med hänsyn till främst de starka naturvårdsintressena i Fegenområdel bör Fegenkommilténs förslag till riktlinjer för bebyggelseutvecklingen i området ligga lill grund för den fortsatta planeringen i berörda kommuner, dvs. i Älvsborgs län i SvenQunga kommun.

Dalslands kanals sjösystem (DANO-områdel)

Det är angeläget att planeringsarbetet för det primära rekreationsom­rådet fullföQs. DANO-kommilténs förslag lill riktlinjer för markanvänd­ningen bör ligga till grund för den fortsatta planeringen i resp. kommun. Be-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

93

hovet av åtgärder för atl säkerställa värdefulla natur- och kulturmlQöer bör dock yllerligare uppmärksammas, liksom möjlighetema att minska turis­mens negativa effekter i landskapet. Också fiskets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet. Det är angeläget alt områdesplanering genomförs för de delområden där ulbyggnad av anläggningar för rekreation och tu­rism aktualiseras.

Halle- och Hunneberg

Regeringen framhöll i sitt beslut år 1975 med anledning av programske­det i den fysiska riksplaneringen att Halle- och Hunneberg bör betraktas som områden inom vilka naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen äger särskild tyngd. Områdena är även av riksintresse för friluftslivet.

Genom del förslag till framtida utnytQande av Halle- och Hunnebergs­området som arbetsgruppen för Halle- och Hunneberg presenterade i maj 1978, har förutsättningarna för markanvändningen i området getts en kla­rare belysning. Som utgångspunkter för det fortsatta planeringsarbetet inom resp. kommun bör föQande gälla.

Större ingrepp som förändrar landskapsbilden i området, såsom läkt­verksamhet och byggande av kraftledningar och vägar, bör undvikas. Stor hänsyn bör allmänt tas till landskapsvårdens och friluftslivets intressen. Åtgärder bör vidtas för alt underlätta och kanalisera friluftslivet inom om­rådet.

Inom de delar av Halle- och Hunneberg som bedöms vara särskill värde­fulla för naturvården, friluftslivet och kulturminnesvården, bör dessa in­tressen ges företräde framför andra intressen. Förordnande enligt natur­vårdslagen bör övervägas inom de från naturvårds- och friluftslivssyn­punkt mest attraktiva delama av rasbranlema och bergsplalåema. Ett i hu­vudsak normall jord- och skogsbruk bör kunna bedrivas inom övriga delar av Halle- och Hunneberg.

Naturvård och friluftsliv

Länsslyrelsen har efter samråd med kommunema fattat beslut om en na­lurvårdsplan. Denna bör ligga till grund för den fortsatta behandlingen av naturvårdens och friluftslivets intressen i länet.

Regeringen finner atl det förslag lill avgränsning av Härskogenområdet som har lagts fram i ulredningen av Göteborgsregionens kommunalför­bund bör gälla som en utgångspunkt för fortsatta överväganden beträffan­de markanvändningen i området. Särskild hänsyn bör härvid tas till rekrea­lionsinlressena inom hela området.

Regeringen förutsälter att de synpunkter som länsstyrelsen har redovi­sat beträffande planeringsåtgärder m. m. för områdena KroppeQäll, Svar­tedalen och Risveden beaktas av kommunema, bl. a. mol bakgrund av vad som angavs i regeringens beslut med anledning av den fysiska riksplane­ringens programskede om behovel av rekreationsområden för tätortsbe­folkningen i Göteborgsregionen.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

94

Fritidsbebyggelse

Flera områden i länet har naturgivna förutsättningar för fritidsbebyggel­se och är så belägna att en växande efterfrågan på sådan bebyggelse kan förväntas. Allmänna utgångspunkter för utveckling av fritidsbebyggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07.

Med hänsyn till närheten till Göteborgsregionen är det angeläget att kommunema i Älvsborgs län vidtar åtgärder som medför att en god plan­beredskap skapas för alt möta en ökad efterfrågan på fritidsbebyggelse. Planeringen bör syfta till att åstadkomma en bebyggelseutveckling som är anpassad till de skilda förutsättningar som finns i länets olika delar.

3.15 Skaraborgs län

Beslut 1978-12-21

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Vänern och dess kustområden

Berörda kommuner och länsstyrelser redovisade sitt material och sina ställningstaganden belräffande Vänern och dess kustområden under år 1977. Härefter har statens naturvårdsverk under våren 1978 publicerat en slutrapport om det femåriga forsknings- och utredningsprojekt beträffande Vänem som har bedrivits under ledning av Vänervattenkommitlén (sta­tens naturvårdsverk, Vänem - en naturresurs). Vidare har ledningsgmp­pen för gemensam kommunal planering inom Vänerområdet i april 1978 lämnat en sammanfattning av planeringsunderlag och riktlinjer för fortsatt planering inom kommunema vid Vänem (Vänerredovisningen, slutrap­port, april 1978).

Behovet av närmare riktlinjer för Vänem och dess kustområden över­vägs i arbetet med den rapport om hushållning med mark och vatten som f.n. utarbetas inom bostadsdepartementet. 1 avvaktan på statsmakternas ställningstagande med anledning av denna rapport bör föQande utgångs­punkter gälla för det fortsatta planeringsarbetet rörande Vänern och dess kustområden.

Förutsättningama för atl vid Vänern etablera sådan industri som be­handlas i den fysiska riksplaneringen bör utredas ytterligare av berörda kommuner och länsstyrelser i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07.

Stor hänsyn bör tas till vattenvårdsfrågorna i det fortsatta planeringsar­betet. Härvid bör Väneras användning som vattentäkt särskilt uppmärk­sammas. 1 Vänern bedrivs ett omfattande fiske. Fiskets intressen bör i en-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

95

lighet med vad som anges i PM 1978-09-07 ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet. Bl.a. bör möjligheteraa att skydda de för fiskreproduktion särskilt värdefulla områdena övervägas.

Det är angeläget att arbetet med att upprätta översiktliga markdisposi­tionsplaner för Vänerns kust- och skärgårdsområden drivs vidare av kom­munema. Arbetet bör baseras på det samlade kunskapsmaterial som finns tillgängligt. Länsstyrelserna bör verka för att erforderiig samordning sker mellan berörda kommuner. Planeringsarbetet bör resultera i en sådan sam­lad bild av den avsedda markanvändningen för Vänem och dess kustområ­den som avsågs i regeringens beslul år 1975 med anledning av den fysiska riksplaneringens programskede.

Det är också angeläget alt markanvändningsplaneringen för tätortemas intresseområden drivs vidare på en mer detaQerad nivå i form av områ­desplanering.

Vänern och dess kustområden tillhör de områden i landet där det är sär­skilt angelägel atl naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens in­tressen tillgodoses. De vetenskapliga naturvårdsintressena är särskilt mar­kerade i det centrala skärgårdsområdet.

Behovet av mark och anläggningar för friluftslivet bör tillgodoses i Vä­nems övriga skärgårdsområde och i attraktiva kustområden. Härvid bör både den närboende befolkningens rekreationsbehov och behovel av mark och anläggningar för Qärrekrealion beaktas. Bålturismens anspråk på mark och anläggningar bör särskilt studeras, varvid uppmärksamhet bör ägnas åt möjligheterna alt styra denna turism så all hänsyn las till de vetenskapli­ga naturvårdsintressena i skärgårdsområdet.

Formerna för skogsbruket på öar och vid stränder bör också uppmärk­sammas i det fortsatta planeringsarbetet. I de för naturvården och friluftsli­vet mest attraktiva och värdefulla områdena kan därvid förordnanden en­ligt naturvårdslagen behöva utfärdas, medan de allmänna hänsynsreglema i skogsvårdslagen kan vara till fyllest för andra områden. Behovet av för­ordnanden enligt naturvårdslagen bör närmare prövas i del fortsatta plane­ringsarbetet.

I avvaktan på att markdispositionsplaner färdigställs, vilka beaktar de utgångspunkter som anges i det föregående, bör man iaktta restriktivitet med atl tillåla ytterligare fritidsbebyggelse i kustområdena. Planeringen bör inriktas på all skapa förutsäUningar för ett fritidsboende i sådana for­mer som möjliggör elt högt utnytQande av fritidsbostäderna och som ger förutsättningar för fritidsboende också för sådana grupper av befolkningen som inte äger fritidshus. I skärgårdsområdet och på Kållandsö, Kålland och Torso bör enskild fritidsbebyggelse komma till stånd endast då del kan ske i form av mindre kompletteringar av befintlig sådan bebyggelse.

Länsstyrelsema i Skaraborgs, Älvsborgs och Värmlands län skall i an­slutning till sina redovisningar lill regeringen år 1982 lämna en gemensam redogörelse för de åtgärder som har vidtagits beträffande Vänern och dess kustområden.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

96

Tiveden

Förslag till avgränsning och framtida utnyttjande av det primära rekrea­tionsområdet Tiveden har genom förslag till generalplan för centrala Tive­den under våren 1978 presenterats av Tivedengruppen med företrädare för berörda kommuner i Skaraborgs och Örebro län.

Statens naturvårdsverk har i skrivelse till regeringen den 16 maj 1978 hemställt atl regeringen föreslår riksdagen atl fatta principbeslut om att bil­da en nationalpark av den del av Tiveden som i ovan nämnda förslag till generalplan anges vara särskilt skyddsvärd. Framställningen övervägs f n. inom regeringens kansli.

Del är angelägel att ställningstaganden till markanvändningen i centrala Tiveden förankras i berörda kommuner genom markdispositionsplaner vil­ka är antagna av fullmäktige. Den samlade syn på markanvändningsfrågor­na som redovisas i föreliggande förslag till generalplan bör, efter ytleriiga­re överväganden på de punkter som anges i det föQande, kunna ligga till grund för sådana ställningstaganden. Vad gäller övriga delar av det preli­minärt avgränsade primära rekreationsområdet torde planmässiga övervä­ganden rörande markens användning för turism och friluftsliv i första hand behöva göras av kommunema i området kring Göta kanals västgötadel.

Med hänsyn till de slora naturvårds- och friluftslivsintressena i centrala Tiveden bör föQande gälla som utgångspunkter för det fortsatta planerings­arbetet.

Förordnanden enligt naturvårdslagen bör övervägas för de för naturvår­den och friluftslivet mest värdefulla delarna av området.

Utvecklingen av fritidsbebyggelse samt anläggningar och andra anord­ningar för turism och frilufisliv bör övervägas noga i syfte att bevara så stora delar som möjligt av Tiveden orörda. Ytleriigare enskild fritidsbe­byggelse bör komma till slånd endasl då del kan ske i form av mindre kom­pletteringar av befintlig sådan bebyggelse. Den totala omfattningen av den föreslagna utbyggnaden av slugbyar och anläggningar för turism och fri­luftsliv bör fortlöpande prövas mol bakgrund av de erfarenheter som görs. Sjön Undens stränder bör helt undantas från fritidsbebyggelse.

Skogsbrukel bör anpassas lill friluftslivets och naturvårdens intressen i hela centrala Tiveden. För de delar av området som inte kommer all om­fattas av förordnanden enligt naturvårdslagen bör naturvårdsinriklade skogsbruksplaner upprättas.

Länsstyrelsema i Skaraborgs och Örebro län skall i anslutning till sina redovisningar till regeringen år 1982 lämna en gemensam redogörelse för de ålgärder som har vidtagits beträffande det primära rekreationsområdet Tiveden.

Jordbruk

Fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för att kravet på hushållning medjordbruksmark i länet skall kunna tillgodoses.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

97

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunema upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandel kan ske med beaktande av bl. a. kravet på alt hushålla med jordbruksmarken. Länsstyrelsen och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka områden och orler det är mest angeläget atl sådant planeringsarbete snabbt kommer i gång. Vidare bör länsstyrelsen och kommunerna gemensamt överväga om det för någon eller några kom­muner kvarstår behov all upprätta program för hushållning med jordbruks­marken som underlag för fortsalt arbele med områdesplanering.

Västgötaslätten tillhör de områden i landet för vilka länsstyrelserna efter samråd med bl. a. lanlbruksnämndema i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör tillhandahålla ell aktuellt malerial som i ell regionalt per­spektiv visar hur kravet på hushållning med jordbruksmarken fortlöpande beaktas i den kommunala planeringen.

Redovisning av Jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

I det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Vättern

Det arbete med atl upprätta markdispositionsplaner för Vätterns kust­område som pågår i berörda kommuner bör fortsälla enligt de riktlinjer som angavs i regeringens beslut över programskedet i den fysiska rikspla­neringen. Fiskels intressen bör på motsvarande sätt som för Vänern ägnas ökad uppmärksamhet i del fortsatta planeringsarbetet.

Behov av ytterligare regionala överväganden föreligger främst för att lö­sa frågor som rör utnytQandet av Vätterns vattenområde. En samlad be­dömning av de konflikter som föreligger mellan den militära skjutverksam­heten å ena sidan och fiskets och båtturismens intressen å den andra bör ske i syfte att få till stånd ett samutnyUjande som så långt möjligt tillgodo­ser de olika intressena. Härvid bör även frågor rörande vattenvård, sär­skill Vätterns belydelse för vallenförsörjningen, och sandtäkt uppmärk­sammas. Vad gäller försvarels intressen bör en utgångspunkt vid övervä­gandena vara atl den militära skjutverksamhelen dels i minsta möjliga ut­sträckning skall påverka reproduktionsområden för fisk och andra områ­den av särskill intresse för fisket, dels i största möjliga utsträckning skall 7   Riksdagen 1978/79. 1 samt. Nr 213. Bilaga 2

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

98

inskränkas under de perioder då Vänerområdet utnytQas särskill intensivt för friluftsliv.

De regionala överväganden för Vättem som i del föregående har be­dömts angelägna bör komma till stånd i samverkan mellan berörda kom­muner och länsstyrelsema i Skaraborgs, Östergötlands, Jönköpings och Örebro län och efter samråd med militära myndigheter, fiskenämnden i Jönköpings län och Vältems vatlenvårdskommilté.

Sydbillingen

Vissa frågor rörande det framtida markutnyttjandet i Sydbillingenområ­del har klarlagts genom de beslut som riksdagen har fattat, dels om fortsatt forskningsverksamhet i Ranstad (prop. 1977/78: 124, NU 1977/78:69, rskr 1977/78: 342), dels om nytt skjutfält för Skövde gamison (prop. 1978/79: 5, FöU 1978/79:9, rskr 1978/79:56).

Med hänsyn till naturvårdens och friluftslivets intressen är det myckel angeläget all det förordnande om naturreservat som planeras för Sydbil­lingens platå snarasl kommer till stånd och kan ersätta del interimistiska förordnande enligt 11 § NVL som f. n. gäller.

Elt omfattande utrednings- och planeringsarbete rörande Sydbillingen­områdel har genomförts av berörda kommuner. Ytterligare planeringsin­salser torde f n. inte vara erforderliga med hänsyn till riktlinjema för hus­hållning med mark och vatten.

Hunneberg

Regeringen framhöll i sitt beslut år 1975 med anledning av programske­det i den fysiska riksplaneringen atl Hunneberg liksom också Halleberg bör betraktas som områden inom vilka naturvårdens och kulturminnesvår­dens intressen äger särskild tyngd. Områdena är även av riksintresse för friluftslivet.

Genom det förslag till framtida utnytQande av Halle- och Hunnebergs­området som arbetsgruppen för Halle- och Hunneberg presenterade i maj 1978 har fömlsättningaraa för markanvändningen i området getts en klara­re belysning. Som utgångspunkter för del fortsatta planeringsarbetet inom resp. kommun bör följande gälla.

Slörre ingrepp som förändrar landskapsbilden i området, såsom läkt­verksamhet och byggande av kraftledningar och vägar, bör undvikas. Stor hänsyn bör allmänt las till landskapsvårdens och friluftslivels intressen. Åtgärder bör vidtas för att underlätta och kanalisera friluftslivet inom om­rådet.

Inom de delar av Halle- och Hunneberg som bedöms vara särskilt värde­fulla för naturvården, friluftslivet och kulturminnesvården, bör dessa in­tressen ges företräde framför andra intressen. Förordnande enligt natur­vårdslagen bör övervägas inom de från naturvårds- och friluftslivssyn­punkt mesl attraktiva delama av rasbranterna och bergsplatåerna. Ell i hu-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

99

vudsak normalt jord- och skogsbruk bör kunna bedrivas inom övriga delar av Halle- och Hunneberg.

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård

Det är angeläget att arbetet med att upprätta ett särskilt handlingspro­gram för naturvården i länet snarast fullföQs.

Falbygden och Kinnekulle är sådana större områden av belydelse för kulturminnesvården som i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 be­höver skyddas mot förändringar av landskapsbild och bebyggelsemönster. Områdena rymmer även slora naturvärden. Bl. a. bör förordnanden enligt naturvårdslagen övervägas för att säkerställa naturvårdens och kulturmin­nesvårdens intressen.

De planer som föreligger i Skara kommun på utveckling av fritidsbebyg­gelse i Valleområdet bör omprövas med hänsyn till de stora bevarandein­tressena i området.

Fiygplalser

Mark för en flygplats i Viglunda i Skara kommun har reserverats i kom­munens markdisposilionsplan. I enlighet med vad som anfördes i regering­ens beslut med anledning av programskedet i den fysiska riksplaneringen bör behovet av markreservation för en flygplats i länet övervägas ytterliga­re och bedömas bl. a. mot bakgrund av möjlighetema att utnytQa andra planerade flygfält inom och utom länet saml angelägenheten av all hushål­la med den högvärdiga jordbruksmarken i området.

Sådana Överväganden bör kunna göras inom ramen för den samordnade planering av flygplalsema som genomförs enligt särskilda riktlinjer från re­geringen.

3.16   Värmlands län

Beslut 1978-12-21

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i Övrigt.

Vänern och dess kustområden

Berörda kommuner och länsstyrelser redovisade sitt material och sina ställningstaganden beträffande Vänem och dess kustområden under år 1977. Härefter har statens naturvårdsverk under våren 1978 publicerat en slutrapport om del femåriga forsknings- och utredningsprojekt belräffande Vänem som har bedrivits under ledning av Vänervatlenkommittén (sta­tens naturvårdsverk, Vänem - en naturresurs). Vidare har ledningsgrup-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

100

pen för gemensam kommunal planering inom Vänerområdet i april 1978 lämnat en sammanfattning av planeringsunderlag och riktlinjer för forlsalt planering inom kommunema vid Vänem (Vänerredovisningen, slutrap­port, april 1978).

Behovet av närmare riktlinjer för Vänern och dess kustområden över­vägs i arbetet med den rapport om hushållning med mark och vatten som f.n. utarbetas inom bostadsdepartementet. I avvaktan på statsmaktemas ställningstagande med anledning av denna rapport bör föQande utgångs­punkter gälla för del fortsatta planeringsarbetet rörande Vänern och dess kustområden.

Förutsättningarna för att vid Vänern etablera sådan industri som be­handlas i den fysiska riksplaneringen bör utredas ytleriigare av berörda kommuner och länsstyrelser i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07.

Slor hänsyn bör tas till vattenvårdsfrågorna i det fortsatta planeringsar­betet. Härvid bör Vänems användning som vattentäkt särskill uppmärk­sammas. 1 Vänern bedrivs ett omfattande fiske. Fiskets intressen bör i en­lighet med vad som anges i PM 1978-09-07 ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet. Bl. a. bör möjlighetema att skydda de för fiskreproduktion särskilt värdefulla områdena övervägas.

Det är angeläget att arbetet med att upprätta översiktliga markdisposi­lionsplaner för Väneras kust- och skärgårdsområden drivs vidare av kom­munema. Arbetet bör baseras på det samlade kunskapsmaterial som finns tillgängligt. Länsstyrelsema bör verka för att erforderlig samordning sker mellan berörda kommuner. Planeringsarbetet bör resultera i en sådan sam­lad bild av den avsedda markanvändningen för Vänem och dess kustområ­den som avsågs i regeringens beslut år 1975 med anledning av den fysiska riksplaneringens programskede.

Det är också angeläget att markanvändningsplaneringen för lätortemas intresseområden drivs vidare på en mer detaQerad nivå i form av områ­desplanering.

Vänern och dess kustområden tillhör de områden i landet där det är sär­skill angelägel att naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens in­tressen tillgodoses. De vetenskapliga naturvårdsintressena är särskilt mar­kerade i del cenlrala skärgårdsområdet.

Behovet av mark för friluftslivet bör tillgodoses i Vänerns övriga skär­gårdsområde och i attraktiva kustområden. Härvid bör både den närboen­de befolkningens rekreationsbehov och behovet av mark och anläggningar för Qärrekrealion beaktas. Båtturismens anspråk på mark och anläggningar bör särskilt studeras, varvid uppmärksamhet bör ägnas åt möjligheterna att styra denna turism så att hänsyn tas till de vetenskapliga nalurvårdsin­lressena i skärgårdsområdet.

Formema för skogsbruket på öar och vid stränder bör också uppmärk­sammas i del fortsatta planeringsarbetet. I de för naturvården och friluftsli-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

101

vet mesl attraktiva och värdefulla områdena kan därvid förordnanden en­ligt naturvårdslagen behöva utfärdas, medan de allmänna hänsynsreglema i skogsvårdslagen kan vara tillfyllest för andra områden. Behovet av för­ordnanden enligt naturvårdslagen bör närmare prövas i det fortsatta plane­ringsarbetet.

I avvaktan på att markdispositionsplaner färdigställs, vilka beaktar de utgångspunkter som anges i det föregående, bör man iaktta restriktivitet med att tillåta ytleriigare fritidsbebyggelse i kustområdena. Planeringen bör inriktas på atl skapa förutsättningar för ett fritidsboende i sådana for­mer som möjliggör ett högt uttnytQande av fritidsbostäderna och som ger förutsättningar för fritidsboende också för sådana grupper av befolkningen som inte äger fritidshus. I skärgårdsområdet och på Värmlandsnäs bör en­skild fritidsbebyggelse komma lill slånd endast då det kan ske i form av mindre kompletteringar av befintlig sådan bebyggelse. Del är önskvärt att Kristinehamns kommun, i samband med att en översiktlig markdisposi­lionsplan görs upp för kustområdet i kommunen, på nytt prövar lämplighe­ten av de i kommunöversikten föreslagna utbyggnadsområdena för fritids­bebyggelse i strandnära lägen.

Länsstyrelsema i Värmlands, Älvsborgs och Skaraborgs län skall i an­slutning lill sina redovisningar till regeringen år 1982 lämna en gemensam redogörelse för de åtgärder som har vidtagits beträffande Vänem och dess kustområden.

Klarälvens dalgång

Det är angeläget alt en samordnad översiktlig markanvändningsplane­ring för Klarälvens dalgång snarast kommer till stånd i berörda kommuner enligt de utgångspunkter som angavs i regeringens beslut år 1975 med an­ledning av den fysiska riksplaneringens programskede. De synpunkter som har lämnats på det fortsatta planeringsarbetet av länsstyrelsen och statens planverk bör beaktas.

Mer preciserade utgångspunkter för den kommunala planeringen har getts genom all riksdagen har beslutat om riktlinjer i den fysiska riksplane­ringen för vallendrag i norra Svealand och Norrland (prop. 1977/78:57, CU 1977/78:9, rskr 1977/78: 100). Beslutet innebär bl.a. att sträckan mel­lan Kärrbackstrand och Edebäck i Klarälven har undantagils från vallen­kraftutbyggnad.

Fryksdalens sjösystem

Det är angeläget att det påbörjade program- och planeringsarbetet för det primära rekreationsområdet i Fryksdalen fullföQs. Den översiktliga markanvändningsplanering som pågår för området bör omfatta även övre Klarälvsdalen i Torsby kommun. Den närmare avgränsningen av del pri­mära rekreationsområdet bör anslå lill dess atl denna planering har full­föQls.

Prop. 1978/79:213   Bilaga 2

102

Jordbruk

Fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för all kravet på hushållning med jordbruksmarken skall tillgodoses i länet.

I enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på att hushålla med jordbruksmarken. Länsslyrelsen och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka områden och orter del är mesl angeläget att sådant planeringsarbete snabbt kommer igång.

Jordbruksbygdema norr om Vänem tillhör de områden i landet för vilka länsstyrelsema efter samråd med bl. a. lanlbruksnämndema i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör tillhandahålla ett aktuellt material som i etl regionall perspektiv visar hur kravet på hushållning med jordbruks­marken fortlöpande beaklas i den kommunala planeringen.

Redovisning av Jordbruksmarkens behandUng och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

Redovisning av induslristudier

Förutsättningarna att till Bergslagsområdet lokalisera sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen bör utredas yllerligare av berörda kommuner och länsstyrelser i samråd. Studierna bör i enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 redovisas särskilt av länsstyrelsema år 1982.

1 det fortsatta arbetet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Dalslands kanals sjösystem (DANO-områdel)

Del är angeläget att planeringsarbetet för det primära rekreationsområ­det fullföljs. Med hänsyn till de starka friluftslivs- och turislinlressena i området bör DANO-kommitléns förslag till riktlinjer för markanvändning­en ligga till grund för den fortsatta planeringen i resp. kommun, dvs. i Värmlands län i Årjängs kommun. Behovet av åtgärder för atl säkerställa värdefulla natur- och kulturmiljöer bör dock ytterligare uppmärksammas, liksom möjlighetema atl minska turismens negativa effekter i landskapet. Också fiskets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet. Del är angeläget att områdesplanering genomförs för de delområden där ulbyggnad av an­läggningar för rekreation och turism aktualiseras.

Prop. 1978/79:213    BUaga 2

103

Skogsbruk, naturvård och frilufisliv

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunema. Länsslyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukets behandling i det fortsatta planeringsarbetet. I promemorian anges bl. a. alt förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbruket än vad som följer av hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskilt behöva utfärdas lill skydd för naturskogsområden. I regeringens proposition om riktlinjer för skogspolitiken som avses att läggas fram un­der våren 1979 kommer bl.a. de allmänna hänsynsreglema i skogsbruket all behandlas.

För alt underlätta arbelel med all säkerställa områden av riksintresse för naturvården och friluftslivet är det angeläget att ett särskilt handlingspro­gram för naturvården i länet upprättas.

Fritidsbebyggelse

Flera områden i länet har naturgivna förutsättningar för fritidsbebyggel­se. Allmänna utgångspunkter för utveckling av fritidsbebyggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07.

Del är angelägel att kommunema i Värmlands län vidtar åtgärder som medför att beredskap skapas för en eventuell ökad efterfrågan på fritidsbe­byggelse. Planeringen bör syfta till att åstadkomma en bebyggelseutveck­ling som är anpassad till de skilda fömtsättningar som finns i länets olika delar.

Kraftledningar

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är del angeläget att ytterii­gare samråd sker i Värmlands län mellan kraftföretag, kommuner, länssty­relse och övriga berörda länsmyndigheter om behovel av mark för kraft­ledningar.

Väg E 18 vid Alsterdalen

Den fortsatta planeringen av väg E 18 vid Alsterdalen bör inriktas mot att finna en ny altemativ vägsträckning som bättre tillgodoser kulturmin­nesvårdens intressen.

Övnings- och skjulfält för Värmlands regemente

Riksdagen har den 6 december 1978 beslutat att ett nytt övnings- och skjutfält för Värmlands regemente skall anordnas vid Horssjön omkring 50 km norr om Karistad (prop. 1978/79: 5, FöU 1978/79:9, rskr 1978/79: 56).

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

104

3.17   Örebro län

Beslut 1979-03-15

Beträffande följande områden och frägor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Tiveden

Förslag till avgränsning och framtida utnyttjande av det primära rekrea­tionsområdet Tiveden har genom förslag lill generalplan för cenlrala Tive­den under våren 1978 presenterats av Tivedengruppen med förelrädare för berörda kommuner i Örebro och Skaraborgs län.

Statens naturvårdsverk har i skrivelse till regeringen den 16 maj 1978 hemställt att regeringen föreslår riksdagen all fatta principbeslut om att bil­da en nationalpark av den del av Tiveden som i ovan nämnda förslag till generalplan anges vara särskilt skyddsvärd. Framställningen övervägs f. n. inom regeringens kansli.

Del är angeläget atl slällningslaganden till markanvändningen i centrala Tiveden förankras i berörda kommuner genom markdispositionsplaner vil­ka är antagna av fullmäktige. Den samlade syn på markanvändningsfrågor­na som redovisas i föreliggande förslag till generalplan bör, efter ytterliga­re överväganden på de punkter som anges i det föQande, kunna ligga lill grund för sådana ställningstaganden.

Med hänsyn till de stora naturvärds- och friluftslivsintressena i centrala Tiveden bör föQande gälla som utgångspunkter för det fortsatta planerings­arbetet.

Förordnanden enligt naturvårdslagen bör övervägas för de för naturvår­den och friluftslivet mest värdefulla delarna av området.

Utvecklingen av fritidsbebyggelse samt anläggningar och andra anord­ningar för turism och frilufisliv bör övervägas noga i syfte att bevara så stora delar som möjligt av Tiveden orörda. Ytteriigare enskild fritidsbe­byggelse bör komma till stånd endasl då det kan ske i form av mindre kom­pletteringar av befintlig sådan bebyggelse. Den totala omfattningen av den föreslagna utbyggnaden av stugbyar och anläggningar för turism och fri­luftsliv bör fortlöpande prövas mot bakgrund av de erfarenheter som görs. Sjön Undens stränder bör helt undantas från fritidsbebyggelse.

Skogsbrukel bör anpassas till friluftslivels och naturvårdens intressen i hela centrala Tiveden. För de delar av området som inte kommer att om­faUas av förordnanden enligt naturvårdslagen bör naturvårdsinriklade skogsbruksplaner upprättas.

Länsstyrelsema i Örebro och Skaraborgs län skall i anslutning till sina redovisningar till regeringen år 1982 lämna en gemensam redogörelse för

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

105

de åtgärder som har vidtagits belräffande det primära rekreationsområdet Tiveden.

Hjälmaren

Regeringen framhöll i sitt beslul år 1975 med anledning av programske­det i den fysiska riksplaneringen att planeringen för Hjälmarområdet bör klargöra förutsättningarna för bebyggelseutvecklingen i området under hänsynstagande till friluftslivels, naturvårdens, kulturminnesvårdens m. fl. intressen.

Hjälmarområdet är ett viktigt rekreationsområde för en betydande del av befolkningen i de närbelägna tätortsregionerna. Inom området finns också belydande naturvärden och kulturminnen. Områdets värde för re­kreation och friluftsliv kan förväntas öka. Detla motiverar att man iakttar restriktivitet med att tillåta ytterligare enskild fritidsbebyggelse inom om­rådet.

Del fortsatta planeringsarbetet inom resp. kommun bör syfta lill att till­godose naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen inom Hjälmarområdet. Stor hänsyn bör vidare las till fiskets intressen. Frågor om vattenvård och valtenreglering bör uppmärksammas särskill. Fritidsbebyggelse bör övervägas först sedan naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen har tillgodosetls. Del är angeläget att större sammanhängande obebyggda områden bevaras obebyggda.

Jordbruk

Fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för aU kravet på hushållning medjordbruksmark i länet skall kunna tillgodoses.

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunema upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på att hushålla med jordbruksmarken. Länsslyrelsen och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka områden och orter det är mest angeläget att sådant planeringsarbete snabbt kommer i gång.

Närkeslätten tillhör de områden i landet för vilka länsstyrelseraa efter samråd med bl. a. lanlbruksnämndema, i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07, bör tillhandahålla ett aktuellt material som i ett regionalt per­spektiv visar hur kravet på hushållning med jordbruksmarken fortlöpande beaktas i den kommunala planeringen.

Redovisning av jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskill av länsstyrelsen år 1982.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

106

Redovisning av vissa industri- och mineralfrågor

Förutsättningarna att till Bergslagsomrädet lokalisera sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen bör utredas ytleriigare av berörda kommuner och länsstyrelser i samråd. Studiema bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 redovisas särskilt av länsstyrelsema år 1982. I anslutning härtill kan också behandlas förutsättningarna att till Kvarn­torpsområdet i Kumla kommun lokalisera sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen.

Relativt omfattande områden i Närke berörs av pågående eller planera­de undersökningar av vissa mineralförekomster, främst alunskiffrar. Läns­styrelsen skall i samband med redovisningen av länsplanering 1980 ange hur den osäkerhet om den framlida markanvändningen som kan uppstå till följd av nämnda undersökningar av mineralförekomster påverkar plane­ringen av markens användning i berörda kommuner.

I det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjerna for hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Vättern

Genom den översiktiiga planering som har genomförts av Askersunds kommun för dess del av Vättems kustområde har förutsättningarna för markanvändningen i området getts en klarare belysning. Markdisposi­tionsplanen är emellertid mer inriktad på exploatering för fritidsbebyggelse än på att tillgodose friluftslivets, naturvårdens m.fi. intressen. Vänerom­rådet är ett viktigt rekreationsområde för lälortsbefolkningen i regionen. Områdets värde för rekreation och friluftsliv kan förväntas öka. Detta mo­tiverar att man iakttar större restriktivitet med alt tillåta enskild fritidsbe­byggelse i området än vad som framgår av kommunens översiktliga plane­ring.

Fiskets intressen bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 äg­nas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet. Bl. a. bör möj­ligheterna atl skydda de för fiskreproduktion särskilt värdefulla områdena övervägas.

Ytterligare överväganden i regional skala behövs beträffande utnytQan­det av Vätterns vattenområde. En samlad bedömning av de konflikter som föreligger mellan den militära skjutverksamheten å ena sidan och fiskets och båtturismens intressen å den andra bör ske i syfte att få lill stånd ett samulnylQande som så långl möjligl tillgodoser de olika intressena. Härvid bör även frågor rörande vattenvård, särskilt Vätterns belydelse för vatten­försörjningen, och sandtäkt uppmärksammas. Vad gäller försvarets intres­sen bör en utgångspunkt vid övervägandena vara all den militära skjut­verksamheten dels i minsta möjliga utsträckning skall påverka reproduk­tionsområden för fisk och andra områden av särskilt intresse för fisket, dels i största möjliga utsträckning skall inskränkas under de perioder då Vänerområdet utnylQas särskilt intensivt för friluftsliv.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

107

De regionala överväganden för Vättern som har angetts i del föregående bör göras i samverkan mellan berörda kommuner och länsstyrelsema i Örebro, Östergötlands, Jönköpings och Skaraborgs län och efter samråd med militära myndigheter, fiskenämnden i Jönköpings län och Vätterns vatten vårdskommitlé.

MaUngsbo-Klolen

Planeringsarbetet för det primära rekreationsområdet bör fullföQas och erforderliga åtgärder vidtas för att man skall kunna säkerställa rekreations­intressena. Det hittills ulförda arbetet bör vidare kompletteras med en ana­lys av förutsättningarna för turistutveckling i en större del av Bergslagen så atl Malingsbo-Kloten kan placeras in i elt regionalt sammanhang.

Skogsbruk, naturvård och frilufisliv

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunema. Länsstyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukets behandling i det fortsatta planeringsarbetet. I promemorian anges bl. a. att förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbruket än vad som föQer av hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskilt behöva utfärdas till skydd för naturskogsområden. I regeringens proposition om riktlinjer för skogspolitiken (prop. 1978/79:110) behandlas bl. a. de allmänna hänsynsreglema i skogsbruket.

För att underlätta arbetet med att säkerställa områden av riksintresse för naturvården och friluftslivet är det angeläget att etl särskilt handlingspro­gram för naturvården i länet upprätias.

Fritidsbebyggelse

Den restriktivitet som bör gälla i fråga om atl tillåta ytleriigare enskild fritidsbebyggelse i Tiveden och vid Vättem och Hjälmaren gör det önsk­värt att kommunema vidtar åtgärder för att möta en ökad efterfrågan på mark för fritidsbebyggelse i andra delar av Örebro län. Allmänna utgångs­punkter för utveckling av fritidsbebyggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07.

Det är angeläget atl övervägande om vilken planberedskap för fritidsbe­byggelse som bör upprätthållas grundas på översiktliga planmässiga be­dömningar. Planeringen bör syfta till att åstadkomma en bebyggelseut­veckling som är anpassad till de skilda förutsättningar som finns i länets olika delar.

Kraftledningar

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är det angeläget att ytterii­gare samråd sker i Örebro län mellan kraftföretag, kommuner, länsstyrelse

Prop. 1978/79:213   Bilaga 2

108

och övriga berörda länsmyndigheter om behovet av mark för kraftledning­ar.

Försvar

Vissa delar av Villingsbergs skjutfält i Örebro kommun är mycket at­traktiva för friluftslivet. För att man skall få till stånd ett så långtgående samutnyttjande av skjutfällel som möjligt mellan militär verksamhet och friluftsliv bör i enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 fortsatta sam­råd ske mellan kommunen, länsslyrelsen och de militära myndighetema.

3.18 Västmanlands län

Beslut 1979-03-15

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Mälaren

Ställningstaganden till markanvändningen i Mälarområdet har redovi­sats av berörda kommuner i form av markdispositionsplaner vilka är an­tagna av resp. kommunfullmäktige. Planema tillgodoser i stort intentioner­na i den fysiska riksplaneringen.

Yllerligare enskild fritidsbebyggelse bör undvikas vid Mälarens stränder och på öarna. Det är angeläget att behovet av ålgärder för att tillgodose tu­rismens och friluftslivets intressen i del primära rekreationsområdet stude­ras i ett samordnat planeringsarbete. Arbetet bör bedrivas i samarbete mellan kommunerna och länsstyrelsen och samordnas med molsvarande planeringsarbete i Stockholms, Uppsala och Södermanlands län.

Hjälmaren

Regeringen framhöll i sitt beslut år 1975 med anledning av programske­det i den fysiska riksplaneringen alt planeringen för Hjälmarområdel bör klargöra förutsättningarna för bebyggelseutvecklingen i området under hänsynstagande lill friluftslivets, naturvårdens, kulturminnesvårdens m.fl. intressen.

Hjälmarområdet är ett viktigt rekreationsområde för en betydande del av befolkningen i de närbelägna tätortsregionerna. Inom området finns också betydande naturvärden och kulturminnen. Områdets värde för re­kreation och friluftsliv kan förväntas öka. Detta motiverar alt man iakttar restriktivitet med att tillåla ytleriigare enskild fritidsbebyggelse inom om­rådet.

Det fortsatta planeringsarbetet inom resp. kommun bör syfta till alt till­godose  naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

109

inom Hjälmarområdet. Slor hänsyn bör vidare las till fiskels intressen. Frågor om vattenvård och vattenreglering bör uppmärksammas särskilt. Fritidsbebyggelse bör övervägas först sedan naturvårdens, friluftslivels och kulturminnesvårdens intressen har tillgodosetts. Det är angeläget att större sammanhängande obebyggda områden bevaras obebyggda.

Nedre Dalälven

Det påbörjade program- och planeringsarbetet för det primära rekrea­tionsområdet Nedre Dalälven bör fullföQas. Planeringen bör inriktas på all slå vakt om befintliga natur-, kultur- och rekreationsvärden. Det är bl.a. angeläget att de starka naturvårdsinlressena kan säkerställas. Planläggning för ytteriigare enskild fritidsbebyggelse bör undvikas inom området. Re­striktivitet bör också iakttas vad gäller spridd bebyggelse. Planeringen bör inriktas på att i lämplig omfattning skapa förutsättningar för fritidsboende i andra former och på att reservera mark för anläggningar som tillgodoser friluftslivets intressen.

Jordbruk

Fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för all kravet på hushållning medjordbruksmark i länet skall kunna tillgodoses.

1 enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunema upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på att hushålla med jordbruksmarken. Länsstyrelsen och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka områden och orter del är mest angeläget att sådant planeringsarbete snabbt kommer i gång.

Arosbygden tillhör de områden i landet för vilka länsstyrelseraa efter samråd med bl. a. lantbruksnämnderna, i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07, bör tillhandahålla ett aktuellt material som i ell regionalt per­spektiv visar hur kravet på hushållning med jordbruksmarken fortlöpande beaklas i den kommunala planeringen.

Redovisning av jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

Redovisning av induslristudier

Förutsättningarna atl till Bergslagsområdet lokalisera sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen bör utredas ytterligare av berörda kommuner och länsstyrelser i samråd. Studierna bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 redovisas särskilt av länsstyrelserna år 1982.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

110

I det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

MaUngsbo-Kloten

Planeringsarbetet för det primära rekreationsområdet bör fullföQas och erforderiiga åtgärder vidtas för att man skall kunna säkerställa rekreations­intressena. Det hittills ulförda arbelel bör vidare kompletteras med en ana­lys av förutsättningama för turistutveckling i en större del av Bergslagen så att Malingsbo-Kloten kan placeras in i ell regionalt sammanhang.

Skogsbruk, naturvård och friluftsliv

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunema. Länsstyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukets behandling i del fortsatta planeringsarbetet. I promemorian anges bl.a. alt förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbruket än vad som följer av hänsynsreglema i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskilt behöva utfärdas till skydd för nalurskogsområden. I regeringens proposition om riktlinjer för skogspolitiken (prop. 1978/79:110) behandlas bl. a. de allmänna hänsynsreglema i skogsbruket.

För att arbetet med atl säkerställa områden av riksintresse för naturvår­den och friluftslivet skall kunna underlättas är det angeläget att ett särskill handlingsprogram för naturvården i länet upprättas.

Fritidsbebyggelse

Den restriktivitet som bör gälla i fråga om att tillåta ytterligare enskild fritidsbebyggelse vid Mälaren, Hjälmaren och Nedre Dalälven gör det önskvärt att kommunerna vidtar åtgärder för att möta en ökad efterfrågan på mark för fritidsbebyggelse i andra delar av Västmanlands län. Allmänna utgångspunkter för utveckling av fritidsbebyggelse i sådana områden an­ges i PM 1978-09-07.

Det är angeläget att överväganden om vilken planberedskap för fritids­bebyggelse som bör upprätthållas grundas på översiktliga planmässiga be­dömningar. Planeringen bör syfta till att åstadkomma en bebyggelseut­veckling som är anpassad till de skilda förutsäUningar som finns i länets olika delar.

Väg E 18 vid Anundshögen

Vid den fortsalla planeringen av väg E 18 vid Anundshögen är det ange­lägel att samråd sker med riksantikvarieämbetet för att kulturminnesvår­dens intressen skall kunna beaktas i största möjliga utslräckning.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

111

3.19    Kopparbergs län

Beslut 1979-01-18

Beträffande följande områden och frägor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Fjällområdet

Utgångspunkterna för planerings- och säkerställandearbetet i de obrutna Qällområdena har preciserats genom atl riksdagen har beslutat om riktlin­jer i den fysiska riksplaneringen för dessa områden (prop. 1977/78: 31, CU 1977/78:8, rskr 1977/78:99).

Regeringen har den 6 april 1978 uppdragit åt länsstyrelsema i Koppar­bergs, Jämtiands, Västerbottens och Norrbottens län atl senast den 1 janu­ari 1980 lämna regeringen förslag till närmare avgränsning av de obrutna Qällområden vilkas omfattning genom riksdagens beslut i stort har lagts fasl.

1 regeringens beslut år 1975 med anledning av programskedet i den fysis­ka riksplaneringen underströks alt det är angeläget atl översiktliga, plan­mässiga överväganden om markanvändningen i Qällvärlden kommer till stånd. Det framhölls vidare alt kommuner och länsstyrelser under plane­ringsskedet borde samarbeta i dessa frågor och i samarbete med planver­ket och naturvårdsverket precisera redovisade intresseområden, klarlägga riskerna för konflikter mellan olika intressen samt närmare ange inom vil­ka områden en fortsalt kommunal planering borde komma till stånd och var markanvändningen huvudsakligen borde regleras genom tillämpning av naturvårdslagens bestämmelser. Sådana överväganden har under pla­neringsskedet inte genomförts i erforderlig omfattning beträffande Qällom-rådet i Kopparbergs län. Samtidigt utvecklas fritidsbebyggelsen snabbt i länets Qällområde med stöd delvis av äldre översiktliga markanvändnings­planer som inte ligger i linje med den fysiska riksplaneringens riktlinjer.

Del är därför nödvändigt alt en för länels hela Qällområde samordnad markanvändningsplanering genomförs skyndsamt med utgångspunkt i rikl-linjeraa för hushållning med mark och vatten. Arbetet bör samordnas med länsstyrelsens arbete atl avgränsa det obrutna Qällområdet. Planeringsar­betet bör bedrivas av kommunerna i samarbete med länsstyrelsen. Läns­slyrelsen skall samråda med planverket och nalurvårdsverket beträffande planeringsarbetet.

I arbetet bör ingå att upprätta ett för Qällområdet samordnat planerings­program i vilket bl. a. analyseras utveckling, styrmöjligheter, funktions­samband m. m. beträffande fritidsbebyggelse och turism samt anges mål för den framtida bebyggelsen vad gäller stmktur, omfattning, upplåtelse­former för fritidsboende m. m. Vidare bör särskill beaktas de problem som

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

112

är förknippade med vatten- och avloppsfrågoma i Qällregionen samt Qäll-naturens känslighet för slitage m. m. I planeringarbetel bör också ingå att genomföra översiktliga naturinventeringar. Länsslyrelsen bör aktivt biträ­da kommunerna i planeringsarbetet bl. a. genom atl ställa underlagsmate­rial till förfogande.

Markdisposilionsplaner bör med förtur upprättas för de delar av Qällom­rådet som är föremål för särskill starka exploateringsintressen.

FöQande utgångspunkter bör vidare gälla för det fortsatta planeringsar­betet rörande Qällområdet i länet.

Naturvårdens och friluftslivets intressen är mycket starka i Qällområdet. Området som helhet utgör också elt primärt rekreationsområde (prop. 1975:46, CU 1975/76:2, rskr 1975/76:46). Planeringen bör bedrivas så att naturvärdena inte påverkas negativt till föQd av att bebyggelse lokaliseras olämpligt, t. ex. i omedelbar anslutning lill befintliga eller föreslagna natur­reservat eller andra områden av stort intresse för naturvården.

Friluftslivets intressen bör tillgodoses i del fortsatta planeringsarbetet. De områden som är mest tillgängliga för friluftslivet bör i slor utsträckning bevaras obebyggda. Vidare bör förutsättningama för fritidsfisket upp­märksammas.

Formerna för skogsbrukel bör övervägas särskilt i planeringsarbetet. I de för naturvården och friluftslivet mest attraktiva och värdefulla område­na kan därvid förordnanden enligt naturvårdslagen behöva utfärdas, me­dan de allmänna hänsynsreglema i skogsvårdslagen kan vara tillfyllest för andra områden.

Behovet av förordnanden enligt naturvårdslagen, bl. a. till skydd för na­turskogsområden, bör närmare prövas i det fortsalla planeringsarbetet.

Del är önskvärt att skogsvårdsstyrelsen biträder kommunema i plane­ringsarbetet genom all ställa underlagsmaterial beträffande skogsbrukel till förfogande. I anslutning härtill bör även samråd beträffande planerade skogsbilvägar ske och eventuella åtgärder övervägas för att man skall kun­na hindra oönskade effekter av den ökade tillgänglighet lill obebyggda om­råden som vägbyggandel leder till.

Det är angeläget att en bättre samordning kommer lill stånd mellan den fysiska riksplaneringen och den regionalpoliliska planeringen. Arbetet un­der planeringsskedet har visat att del för flera regioner i landet krävs sär­skilda överväganden om hur samordning skall ske mellan riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen och de regionalpolitiska riktlinjema. Fjällområdet i Kopparbergs län utgör en sådan region. De sysselsättningseffekter och möjligheter att stödja befintlig service som en planmässig utbyggnad av bl. a. anläggningar för turism och fritidsboende kan ge, bör uppmärksam­mas i planeringen för Qällområdet.

Enligt lantmäteriets inventeringar finns f n. drygt 4000 fritidshus i lä­nets Qällområde. Vidare finns enligt inventeringama drygt 1 000 obebygg­da tomter för fritidsbebyggelse inom områden med fastställd detaQplan. De

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

113

av Malungs och Älvdalens kommuner antagna kommunöversikterna synes medge att antalet enskill ägda fritidshus kan komma att avsevärt öka på sikt. Områden av stort värde för naturvården och friluftslivet skulle härvid påverkas negativt. En sådan utveckling ligger inte i linje med riktlinjema för hushållning med mark och vatten eller med inlentionema i statsmakter­nas beslut om de primära rekreationsområdena. Kommunöversiktema bör, när del gäller fritidsbebyggelsens utveckling, inte ligga lill grund för den fortsatta planeringen i Qällområdet.

Planeringen bör syfta lill alt tillgodose intentionerna i statsmaktemas be­slut om de primära rekreationsområdena. Detta innebär att turismens och friluftslivets intressen skall prioriteras framför intresset att exploatera för enskild fritidsbebyggelse. Planeringen bör därför bl. a. inriktas på att skapa förutsättningar för ett fritidsboende i sådana former som möjliggör ett högt UtnytQande av fritidsbostäderna och som ger förutsättningar för fritids­boende också för sådana grupper av befolkningen som inte äger fritidshus. Ytleriigare enskild fritidsbebyggelse bör bedömas restriktivt. 1 området längs vägen mellan Salen och Rörbäcksnäs bör ytterligare enskild fritids­bebyggelse undvikas. Som elt led i strävandena att tillgodose friluftslivets intressen bör också en översyn av helt eller delvis outbyggda detaQplaner för fritidsbebyggelse övervägas. Ulbyggnad av enskild fritidsbebyggelse bör styras mot skogslandet nedanför Qällområdet varvid bebyggelsen bör lokaliseras på ett sådant sätt att den inte kommer i konflikt med andra in­tressen, främsl naturvård, friluftsliv och skogsbruk.

Turismen och frilidsboendel i Qällområdet bör i första hand utvecklas i anslutning lill befintliga samhällsbildningar med bofast befolkning så att exploateringama kan utgöra etl slöd för sysselsättning och service. På så sätt kan också ingrepp i större orörda naturområden undvikas. För områ­den som bedöms vara lämpliga för utbyggnad för turism och fritidsboende är det angeläget atl en omsorgsfull områdesplanering genomförs.

Utbyggnad av turismen i Qällområdet bör vidare styras i en sådan rikt­ning att samiska intressen beaktas och så att samerna kan få del av utveck­lingens positiva sidor. Det är därför i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 angeläget att Älvdalens kommun beaktar inverkan på rennä­ringen av nya eller utvidgade etableringar för turism och friluftsliv.

I planeringsarbetet bör också Qällvandringsledema uppmärksammas bl. a. med avseende på rennäringsintresset och Qällsäkerheten.

I det fortsatta planeringsarbetet för Qällområdet bör samråd ske inom ra­men för nordiskt regionalpolitiskt samarbete med berörda myndigheter i Norge.

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör länsstyrelsen rekom­mendera Malungs och Älvdalens kommuner atl inte annal än undantagsvis föra fram detaQplaner för fritidsbebyggelse för fastställelseprövning innan en sådan översiktlig markanvändningsplanering och områdesplanering som har angetts ovan har genomförts och behandlats inom kommunema. 8   Riksdagen 1978/79. I saml. Nr 213. Bilaga 2

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

114

Länsstyrelsen skall efter samråd med planverket och naturvårdsverket redovisa resultatet av det fortsalla planeringsarbetet rörande Qällområdet till regeringen vid de två redovisningstillfällen som anges i PM 1978-09-07, dvs. i samband med redovisningen av länsplanering 1980 och under år 1982.

Redovisningen år 1980 får ses som en etappredovisning, dvs. en redovis­ning av hur långt arbelel med översiktiiga markdispositionsplaner och om­rådesplaner har kommit vid det tillfälle då redovisningen lämnas. Länssty­relsen skall senast vid detta tillfälle efter samråd med planverket och na­turvårdsverket också redovisa om fortsatt planering för något eller några områden i Qällen bör ske med stöd av beslämmelserna i 10 a § byggnadsla­gen om upprättande av generalplan. I det fall länsstyrelsen anser att före­läggande enligt nämnda paragraf bör utfärdas skall länsstyrelsen efter sam­råd med planverket och naturvårdsverket ange de utgångspunkter som bör gälla för planeringen och avgränsa det eller de områden som därvid bör planeras.

Siljansbygden

Del är myckel angelägel atl det inventerings- och programarbete som har påbörjats av den s. k. Siljansgruppen med representanter för Lek­sands,[REDACTED_EFTERNAMN], Orsa och Rättviks kommuner skyndsamt föQs upp och att översiktliga samordnade markanvändningsplaner upprättas för hela det primära rekreationsområdet. Planeringsarbetet bör ta sin utgångspunkt i riktlinjema för hushållning med mark och vatten Och i statsmaktemas be­slut om de primära rekreationsområdena.

Planeringsarbetet bör på motsvarande sätt som för Qällområdet bedrivas av kommunema i samarbete med länsstyrelsen. Länsstyrelsen skall sam­råda med planverket och naturvårdsverket beträffande planeringsarbetet.

I arbetet bör ingå att upprätta ett för det primära rekreationsområdet samordnat planerings- och handlingsprogram där bl. a. turismens och fri­tidsbebyggelsens utveckling sätts in i sitt regionalpolitiska sammanhang. De sysselsättningseffekter och möjligheter alt stödja befintlig service som en planmässig utbyggnad av bl. a. anläggningar för turism och fritidsboen­de kan ge, bör uppmärksammas i planeringen.

Möjligheterna att fömya äldre anläggningar och komplettera dem med semesterbyar och enkla inkvarteringsanordningar samt att nylQa av be­byggelse redan i anspråktagna områden för tillkommande turism bör beak­tas. Kommunema och länsstyrelsen bör gemensamt diskutera för vilka delområden det är mest angeläget atl områdesplaner snabbt utarbetas.

FöQande utgångspunkter bör vidare gälla för det fortsatta planeringsar­betet i SiQansområdel.

SiQansområdel tillhör de områden i landet där det är särskilt angeläget att naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen tillgodo­ses. Detla gäller bl.a. strändema vid Siljan och Orsasjön. Oexploalerade

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

115

strandområden bör bevaras. Områdesplanering för turist- och fritidsboen­deanläggningar m. m. bör föregås av natur- och kulturminnesinventeringar i erforderlig utsträckning.

Jordbrukets och skogsbrukets intressen bör uppmärksammas i plane­ringsarbetet liksom behovet av landskapsvårdande åtgärder.

För de skogsområden som är mest altraktiva och värdefulla för natur­vården och friluftslivet kan förordnanden enligt naturvårdslagen behöva utfärdas, medan de allmänna hänsynsreglema i skogsvårdslagen kan vara till fyllest för andra områden. Behovel av förordnanden enligt naturvårds­lagen, bl. a. till skydd för naturskogsområden, bör närmare prövas i del fortsatta planeringsarbetet.

Fiskets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i del fortsatta plane­ringsarbetet för SiQansområdel.

Planeringen bör syfta lill att tillgodose intentionerna i statsmakternas be­slut om de primära rekreationsområdena. Delta innebär att turismens och friluftslivets intressen skall prioriteras framför intresset atl exploatera för enskild fritidsbebyggelse. Planeringen bör därför bl. a. inriktas på atl skapa förutsättningar för elt fritidsboende i sådana former som möjliggör etl högt utnyttjande av fritidsbostäderna och som ger förutsättningar för fritids­boende också för sådana grupper av befolkningen som inte äger fritidshus. Ytterligare enskild fritidsbebyggelse bör bedömas restriktivt i strandnära områden och i andra trakter med betydande värden för turism och rekrea­tion. Som ett led i strävandena att tillgodose friluftslivs- och rekrealionsin­lressena kan vissa äldre preliminära planöverväganden behöva omprövas. En översyn av helt eller delvis outbyggda detaQplaner för fritidsbebyggelse bör också övervägas.

1 enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör länsstyrelsen rekom­mendera Leksands,[REDACTED_EFTERNAMN], Orsa och Rättviks kommuner att inte annal än undantagsvis föra fram detaljplaner för fritidsbebyggelse för fastställelse­prövning innan en sådan samordnad markanvändningsplanering som har angetts ovan har genomförts och behandlats inom kommunerna.

Länsstyrelsen skall efter samråd med.planverket och nalurvårdsverket redovisa resultatet av det fortsatta planeringsarbetet rörande SiQansområ­del till regeringen vid de två redovisningstillfällen som anges i PM 1978-09-07, dvs. i samband med redovisningen av länsplanering 1980 och under år 1982.

Redovisningen år 1980 får på motsvarande sätt som för Qällområdet ses som en etappredovisning av hur långt arbetet med planerings- och hand­lingsprogram saml områdesplaner har kommit.

Dalälvens dalgångar

Utgångspunkterna för den kommunala markanvändningsplaneringen har preciserats genom att riksdagen har beslutat om riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vattendrag i norra Svealand och Norrland (prop. 1977/78: 57, CU 1977/78: 9, rskr 1977/78:100).

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

116

Det är angeläget att samordnade översiktliga markanvändningsplaner snarast upprättas för Dalälvens dalgångar. Markanvändningsplaneringen bör anpassas efter de anspråk som ställs på marken i olika delar av dal­gångama. För de älvsträckor som enligt riksdagens beslul skall undantas från vattenkraftutbyggnad bör, enligt vad som anges i PM 1978-09-07, pla­neringen inriktas på att tillgodose de intressen som föranledde beslutet att undanta älvsträckorna från ulbyggnad. För övriga älvsträckor bör fritids­bebyggelse övervägas endast om naturvårdens, friluftslivets och de areella näringarnas intressen samtidigt kan tillgodoses. Vidare bör fiskets intres­sen ägnas stor uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet.

Det är särskill angeläget alt det påbörjade program- och planeringsarbe­tet fördel primära rekreationsområdet Nedre Dalälven fullföljs. Planering­en bör inriktas på att slå vakt om befintliga natur- och kulturvärden. Med' tanke på områdets stora natur- och rekreationsvärden bör planläggning för ytterligare enskild fritidsbebyggelse undvikas inom området. Restriktivitet bör också iakttas vad gäller spridd bebyggelse. Planeringen bör inriktas på atl i lämplig omfattning skapa förutsättningar för fritidsboende i andra for­mer och på att reservera mark för anläggningar som tillgodoser friluftsli­vets intressen.

Jordbruk

Fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för alt kravet på hushållning med jordbruksmarken skall tillgodoses i länet.

1 enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på alt hushålla med jordbruksmarken. Länsstyrelsen och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka områden och orter det är mest angeläget att sådant planeringsarbete snabbt kommer igång.

Länsstyrelsen bör verka för att samordning sker i erforderlig utsträck­ning med det översiktliga planeringsarbete som genomförs för SiQansom­rådel och Dalälvens dalgångar.

Redovisning av jordbruksmarkens behandUng och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

Redovisning av induslristudier

Förutsättningarna att till Bergslagsområdet lokalisera sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen bör utredas ytterligare av berörda

Prop. 1978/79:213   Bilaga 2

117

kommuner och länsstyrelser i samråd. Studiema bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 redovisas särskilt av länsstyrelserna år 1982.

1 det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark

och vatten bör

i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

MaUngsbo-Kloten

Planeringsarbetet för det primära rekreationsområdet bör fullföljas och erforderliga åtgärder vidtas för att man skall kunna säkerställa rekreations­intressena. Det hittills utförda arbetet bör vidare kompletteras med en ana­lys av förutsättningama för turistutveckling i en större del av Bergslagen så att Malingsbo-Kloten kan placeras in i elt regionalt sammanhang.

Skogsbruk, naturvård och rennäringen

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunema. Länsstyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukets behandling i det fortsatta planeringsarbetet. I promemorian anges bl. a. att förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbrukel än vad som föQer av hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskill behöva utfärdas till skydd för naturskogsområden. Särskild upp­märksamhet bör också ägnas ål frågan om hur skogsbruket skall bedrivas med hänsyn till naturvårdens intressen i Qällområdets randzon. I regering­ens proposition om riktlinjer för skogspolitiken som avses att läggas fram under våren 1979 kommer bl.a. de allmänna hänsynsreglema för skogs­bruket att behandlas.

Vad gäller skogsbruket i de obrutna Qällområdena innebär riksdagens beslut (prop. 1977/78:31, CU 1977/78:8, rskr 1977/78:99) att ytteriigare reglering av skogsbruket inom berörda områden bör ske successivt i takt med atl erforderligt bedömningsunderlag utarbetas och efter samråd med berörda parter. En sådan reglering lorde ingå som en del i naturvårdsver­kets och berörda länsstyrelsers fortsatta arbete med alt skydda Qällområ­denas naturvärden.

I Kopparbergs län kan, som länsstyrelsen i andra sammanhang har beto­nat, särskilda ålgärder för fastighetssamverkan och fastighetsreglering er­fordras för atl bättre förutsättningar för jord- och skogsbruk skall kunna skapas och för atl naturvårdens och friluftslivets intressen skall kunna till­godoses. Möjlighetema atl förbättra fastighetsstrukturen bör övervägas bl. a. i arbetet med områdesplanering och handlingsprogram för genomfö­rande av planintenlionema inom SiQansområdel.

Rennäringens intressen är ofullständigt beaktade i kommunöversikten för Älvdalens kommun. Bl. a. har samråd med företrädare för rennäringen

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

118

inte kommit till stånd i den utsträckning som är erforderlig för att rennä­ringens intressen skall kunna beaklas tillräckligt. Kommunöversikten för Älvdalens kommun är i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 inte lämpad all ligga till grund för kommande områdes- och detaljplanering så­vitt avser samordningen med rennäringens intressen.

För att arbetet med atl säkerställa områden av riksintresse för naturvår­den och friluftslivet skall kunna underlättas är det angeläget att elt särskilt handlingsprogram för naturvården i länet upprättas.

I PM 1978-09-07 anges atl de statliga anslag som står lill förfogande för atl säkerställa värdefulla naturområden i första hand bör användas för så­dana områden som är av riksintresse från naturvårdssynpunkt eller för fri­luftslivet och vars bevarandevärden är särskill hotade eller som av annan anledning snarast behöver skyddas.

Fritidsbebyggelse

Flera områden i länet vid sidan av Qällområdet och SiQansbygden har naturgivna fömtsättningar för fritidsbebyggelse och är så belägna att en växande efterfrågan på sådan bebyggelse kan förväntas. Allmänna ut­gångspunkter för utveckling av fritidsbebyggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07.

Särskilt för den södra delen av länet är det angelägel att kommunema vidtar åtgärder som medför att en god planberedskap skapas för att möta en ökad efterfrågan på fritidsbebyggelse. Planeringen bör syfta lill all åstadkomma en bebyggelseutveckling som är anpassad till de skilda förut­sättningarna som finns i länets olika delar.

Flygplatser

Vissa förslag till nya mindre trafikflygplatser har förts fram av kommu­nerna under planeringsskedet. Överväganden rörande behovet av nya så­dana flygplatser bör göras inom ramen för den samordnade planering av flygplatser som genomförs enligt särskilda riktlinjer från regeringen.

3.20 Gävleborgs län

Beslut 1979-03-01

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Kustområdet

Den översiktliga markanvändningsplanering som pågår i berörda kom­muner bör fullföQas. Del är angelägel att ställningstaganden till markan-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

119

vändningen i kustområdet, där så inte redan har sketl, redovisas av kom­munerna i form av markdispositionsplaner vilka är antagna av fullmäktige.

1 den fortsatta planeringen för kustområdet bör följande utgångspunkter gälla.

Möjlighetema alt bevara eller genom olika åtgärder öka tillgängligheten till stränderna bör uppmärksammas. I de strandnära områden och på de öar som är av stort värde för friluftslivet och naturvården bör man undvika ytteriigare enskild fritidsbebyggelse. Utrymme torde finnas för komplette­ring av fritidsbebyggelse i de inre delama av kustområdet.

En närmare bedömning av de lägen som har angetts av länsstyrelsen och berörda kommuner för sådan industri som behandlas i den fysiska rikspla­neringen kommer i enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 alt göras i del pågående arbelel med en ny rapport om hushållning med mark och vat­ten. 1 avvaktan på de ställningstaganden som rapporten kan föranleda bör handlingsfriheten så långt möjligt bevaras på de platser för vilka genomför­da studier visar att goda fömtsättningar för lokalisering av ovan nämnd in­dustri föreligger.

Fiskets intressen bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 äg­nas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för kustområdet. De miQöer som har särskild betydelse för skilda fiskarter bör skyddas och fis­keutövandet bör ges tillräckligt utrymme i förhållande till andra former av vattenanvändning.

Ljusnans och Dalälvens dalgångar

Utgångspunkterna för den kommunala markanvändningsplaneringen har preciserats genom att riksdagen har beslutat om riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vattendrag i norra Svealand och Norrland (prop. 1977/78: 57, CU 1977/78: 9, rskr 1977/78:100).

Den översiktliga markanvändningsplanering som enligt riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen skall ulföras för Ljusnans och Dalälvens dalgångar bör snarasl fullföQas.

Fiskets intressen, och då särskilt fritidsfiskets, bör ägnas ökad uppmärk­samhet i del fortsatta planeringarbetet.

Det är vidare angeläget att det påbörjade program- och planeringsarbetet för de primära rekreationsområdena Ljusnans dalgång och Nedre Dalälven fullföQs.

Planeringen för del primära rekreationsområdet Nedre Dalälven bör in­riktas på att slå vakt om befintliga natur-, kultur- och rekrealionsvärden. Det är bl. a. angeläget att de starka naturvårdsintressena vid nedre Daläl­ven kan säkerställas. Planläggning för ytterligare enskild fritidsbebyggelse bör undvikas inom området. Restriktivitet bör också iakttas vad gäller spridd bebyggelse. Planeringen bör inriktas på att i lämplig omfattning ska­pa förutsättningar för fritidsboende i andra former och på att reservera mark för anläggningar som tillgodoser friluftslivets intressen.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

120

Jordbruk

Vissa fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för att kravet på hus­hållning med jordbruksmarken skall kunna tillgodoses.

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunema upprätta områdesplaner för de tätorter sorn förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandel kan ske med beaktande av bl. a. kravet på att hushålla med jordbruksmarken. Sådan områdesplanering har i viss ut­sträckning påbörjats i länet. Länsstyrelsen och kommunerna bör gemen­samt diskutera för vilka ytterligare områden och orter del är angeläget alt sådant planeringsarbete genomförs.

Redovisning av jordbruksmarkens behandUng och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

I det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Dellensjöarna

Den översiktliga markanvändningsplanering för Dellensjöama som har påbörjats av Hudiksvalls kommun bör fullföQas. Friluftslivets, naturvår­dens och kulturminnesvårdens intressen i området bör uppmärksammas särskilt i det fortsatta planeringsarbetet.

Skogsbruk, naturvård och frilufisliv

Skogsbrukels intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunema. Länsstyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukets behandling i det fortsatta planeringsarbetet. I promemorian anges bl. a. all förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbruket än vad som föQer av hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskilt behöva utfärdas till skydd för naturskogsområden. I regeringens proposition om riktlinjer för skogspolitiken som avses att läggas fram un­der våren 1979 kommer bl.a. de allmänna hänsynsreglema i skogsbrukel att behandlas.

För att underiälla arbetet med att säkerställa områden av riksintresse för naturvården och friluftslivet är det angeläget att arbetet med att upprätta ett särskilt handlingsprogram för naturvården i länet snarast fullföQs.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

121

Fritidsbebyggelse

Flera områden innanför kusten i länet har naturgivna förutsättningar för fritidsbebyggelse. Allmänna utgångspunkter för utveckling av fritidsbe­byggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07.

Det är önskvärt att kommunema vidtar åtgärder som medför att bered­skap skapas för att möta en eventuell ökad efterfrågan på fritidsbebyggelse i attraktiva inlandsområden. Planeringen bör syfta till alt åstadkomma en bebyggelseutveckling som är anpassad lill de skilda förutsättningar som finns i länets olika delar.

Vägar

Vissa planerade vägslräckningar i länet kan komma alt innebära konflik­ter med jordbrukets och kulturminnesvårdens intressen. Avvägningen mellan olika markanvändningsintressen i anslutning till nämnda vägslräck­ningar bör studeras i den fortsatta översiktsplaneringen i berörda kommu­ner.

Hamnar och fiygplalser

Överväganden rörande utbyggnad av hamnar och flygplatser bör göras inom ramen för den samordnade hamn- och flygplatsplanering som genom­förs enligt särskilda riktlinjer från regeringen.

3.21 Västernorrlands län

Beslut 1979-01-18

Beträffande föQande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Kustområdet utom Höga Kusten

Berörda kommuner har påbörjat en områdesplanering inom de delar av länets kust som betecknas som övrig kust. Det är angeläget alt planerings­arbetet fullföQs och att ställningstaganden till markanvändningen redovi­sas av kommunema i form av översiktliga planer vilka är antagna av kom­munfullmäktige.

I den fortsatta planeringen för det s. k. övriga kustområdet bör följande utgångspunkter gälla.

Möjlighetema att bevara eller genom olika ålgärder öka tillgängligheten till stränderna bör uppmärksammas. I de slrandnära områden och på de öar som är av stort värde för friluftslivet och naturvården bör man undvika yllerligare enskild fritidsbebyggelse. Inom övriga kustavsnitt bör fritidsbe­byggelse övervägas endast om naturvårdens och friluftslivets intressen

Prop. 1978/79:213   Bilaga 2

122

samtidigt kan tillgodoses. Utrymme torde finnas för komplettering av fri­tidsbebyggelse i de inre delama av kustområdet.

I den områdesplanering som genomförs för kustområdet i Ömsköldsviks kommun bör hänsyn tas bl.a. till att en del av kommunens kustområde norr om Köpmanholmen ingår i det primära rekreationsområdet Höga Kusten.

En närmare bedömning av de lägen som har angetts av länsstyrelsen och berörda kommuner för sådan industri som behandlas i den fysiska rikspla­neringen kommer i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 att göras i det pågående arbetet med en ny rapport om hushållning med mark och vat­ten. I avvaktan på de ställningstaganden som rapporten kan föranleda bör handlingsfriheten så långl möjligt bevaras på de platser för vilka genomför­da studier visar att goda förutsättningar för lokalisering av sådan industri föreligger.

Regeringen avser, med anledning av riksdagens behandling av motioner rörande byggnadslagstiftningen m. m. (CU 1978/79: 2, rskr 1978/79:14), att inom kort tillkalla en särskild utredare med uppgift att överväga lämpliga åtgärder för sanering efter nedläggning av industrier.

Fiskets intressen bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 äg­nas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för kustområdet. De miljöer som har särskild betydelse för skilda fiskarter bör skyddas och fiskeutövandet bör ges tillräckligt utrymme i förhållande till andra former av vattenanvändning.

Älvdalarna

Utgångspunkterna för den kommunala markanvändningsplaneringen har preciserats genom att riksdagen har beslutat om riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vattendrag i norra Svealand och Norrland (prop. 1977/78:57, CU 1977/78:9, rskr 1977/78:100).

Den översiktliga markanvändningsplanering som enligt riktiinjema i den fysiska riksplaneringen skall ulföras för Ljungans, Indalsälvens och Ång­ermanälvens dalgångar bör fullföQas i den omfattning som är motiverad med hänsyn till de anspråk som ställs på användningen av marken i olika delar av dalgångarna. Markdispositionsplaner bör i första hand upprätias för de delar av älvdalarna där marken är eller kan väntas bli efterfrågad för bebyggelse. Detta gäller för huvuddelen av Ljungans och Indalsälvens dal­gångar. Beträffande Ångermanälvens dalgång är markanvändningsplane­ring önskvärd för i första hand området närmast kusten.

För de älvar och älvsträckor som enligt riksdagens beslut skall undantas från vattenkraftutbyggnad bör fortsatt planerings- och inventeringsarbete, enligt vad som anges i PM 1978-09-07, inriktas på att tillgodose de intres­sen som föranledde beslutet att undanta älvama från utbyggnad. För övri­ga delar av älvdalarna bör statsmakternas riktiinjer belräffande mark­användningen kunna tillgodoses genom all kommunöversikterna utvecklas

Prop. 1978/79:213    BUaga 2

123

vidare och genom att man vidtar de planeringsåtgärder i övrigl och de sä­kerställandeåtgärder som med hänsyn till riktiinjerna bedöms erforderliga. Fiskets intressen bör på motsvarande sätt som för kustområdet ägnas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för älvdalama.

Jordbruk

Vissa fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för att kravet på hus­hållning med jordbruksmarken skall kunna tillgodoses.

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur del fortsatta samhällsbyggandel kan ske med beaktande av bl. a. kravet på att hushålla med jordbruksmarken. Sädan områdesplanering har i viss ut­slräckning påbörjats i länen. Länsslyrelsen och kommunerna bör gemen­samt diskutera för vilka ytterligare områden och orter det är angelägel att sådant planeringsarbete genomförs.

Redovisning av jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens utveckling.

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

I det fortsatta arbetet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Höga Kusten

Den översiktliga planering som har genomförts inom Höga Kusten-området ligger väl i linje med riktlinjerna för hushållning med mark och vatten och med inlentionema enligt statsmaktemas beslut om de primära rekreationsområdena. Något ytterligare krav på redovisning lill regeringen av planeringen för Höga Kusten-området behöver därför inte ställas.

Det är önskvärt alt samarbetet mellan berörda kommuner och länssly­relsen fortsätter och atl arbetet drivs vidare bl. a. genom områdesplanering för i första hand de delar av området som är attraktiva och lämpliga för an­läggningar avsedda för turism och rekreation. Härvid bör turistnäringen och anläggningar för fritidsboende i första hand ulvecklas i anslutning till befintliga samhällsbildningar med bofast befolkning så att exploateringar­na kan utgöra etl slöd för sysselsättning och service. På så sätl kan också ingrepp undvikas i naturområden som är opåverkade av bebyggelse.

Turismens och friluftslivets intressen skall enligt Höga Kusten-utred­ningen prioriteras framför intresset att exploatera för enskild fritidsbebyg­gelse. Områdesplaneringen bör därför bl. a. inriktas på att skapa förutsätt­ningar för ett fritidsboende i sådana former som möjliggör ett högt utnytl-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

124

jande av fritidsbostäderna och som ger förutsättningar för fritidsboende också för sådana gmpper av befolkningen som inte äger fritidshus.

Fiskets intressen bör på motsvarande sätt som för det övriga kustområ­det ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet inom Höga Kusten-området.

Statens naturvårdsverk har i skrivelse till regeringen den 16 maj 1978 hemställt att regeringen föreslår riksdagen att besluta om att göra Skule­skogen i Höga Kusten-området till nationalpark. Det område som föreslås bli nationalpark stämmer till sin avgränsning i stort överens med det områ­de som av länsstyrelsen föreslås bli naturreservat. Naturvårdsverkets framställning övervägs f. n. inom regeringens kansli.

Skogsbruk, naturvård och friluftsliv

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunema. Länsstyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukets behandling i del fortsatta planeringsarbetet. I promemorian anges bl. a. att förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbruket än vad som följer av hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskill behöva utfärdas till skydd för naturskogsområden. 1 regeringens proposition om riktiinjer för skogspolitiken som avses att läggas fram un­der våren 1979 kommer bl.a. de allmänna hänsynsreglema i skogsbruket att behandlas.

För att underlätta arbetet med atl säkerställa områden av riksintresse för naturvården och friluftslivet är det angeläget att ett särskilt handlingspro­gram för naturvården i länet upprättas.

Fritidsbebyggelse

Flera områden innanför kusten i länet har naturgivna förutsättningar för fritidsbebyggelse. Allmänna utgångspunkter för utveckling av fritidsbe­byggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07.

Samtliga kommuner i länet har redovisat områden för lokalisering av fri­tidsbebyggelse. Det är önskvärt att kommunema vidtar fortsatta åtgärder som medför alt beredskap skapas för en eventuell ökad efterfrågan på fri­tidsbebyggelse i altraktiva inlandsområden. Planeringen bör syfta till att åstadkomma en bebyggelseutveckling som är anpassad till de skilda förut­sättningar som finns i länets olika delar.

Kraftledningar

1 enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är det angelägel alt ytterii­gare samråd sker i Västemorriands län mellan kraftförelag, kommuner, länsstyrelse och övriga berörda länsmyndigheter om behovet av mark för kraftledningar.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

125

3.22 Jämtlands län

Beslut 1979-02-08

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Fjällområdena

Utgångspunkterna för planerings- och säkerställandearbetet i de obrutna Qällområdena har preciserats genom all riksdagen har beslutat om riktlin­jer i den fysiska riksplaneringen för dessa områden (prop. 1977/78: 31, C U 1977/78: 8, rskr 1977/78:99).

Regeringen har den 6 april 1978 uppdragit åt länsstyrelserna i Jämtlands, Kopparbergs, Västerbottens och Norrbottens län atl senast den 1 januari 1980 lämna regeringen förslag till närmare avgränsning av de obrutna Qäll­områden vilkas omfattning genom riksdagens beslut i slorl har lagts fast.

I regeringens beslut år 1975 med anledning av programskedet i den fysis­ka riksplaneringen underströks att det är angeläget atl översiktliga, plan­mässiga överväganden om, markanvändningen i Qällvärlden kommer till Slånd. Del framhölls vidare atl kommuner och länsstyrelser under plane­ringsskedet borde samarbeta i dessa frågor och i samarbete med planver­ket och naturvårdsverket precisera redovisade intresseområden, klariägga riskema för konflikter mellan olika intressen samt närmare ange inom vil­ka områden en fortsatt kommunal planering borde komma till stånd och var markanvändningen huvudsakligen borde regleras genom tillämpning av naturvårdslagens beslämmelser. Sådana överväganden har påbörjats under planeringsskedet och bör drivas vidare. Särskilt stort är behovel av fortsatta planmässiga överväganden inom de södra delama av länets Qäll­områden. Fritidsbebyggelsen utvecklas snabbt i dessa områden ulan till­räckligt Slöd i översiktliga och med varandra samordnade markanvänd­ningsplaner som är antagna av kommunfullmäktige efter samråd med stat­liga myndigheter.

Det är därför angeläget att en för länels Qällområden samordnad plane­ring genomförs skyndsamt med utgångspunkt i riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Planeringen bör inriktas på atl avgränsa de områden där det framställs mer omfattande önskemål om förändringar i markan­vändningen samt att värdera dessa önskemål mot bakgrund av en samlad syn på Qällområdenas användning. Arbetet bör samordnas med länsstyrel­sens arbete atl avgränsa de obrutna Qällområdena. Planeringsarbetet bör bedrivas av kommunema i samarbete med länsstyrelsen.

Det primära rekreationsområdet Åre intar en särställning bland Qällom­rådena genom det försöksprojekt som där pågår. Beredningen för planering och samordning av statliga insalser för rekreation (rekreationsberedning-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

126

en) utvärderar f. n. Åreprojektet för all man skall få underlag för hur statli­ga insalser fortsättningsvis bör ske inom de primära rekreationsområdena.

I det fortsatta planeringsarbetet för Qällområdena i länet bör ingå att upprätta ett för områdena samordnat planeringsprogram i vilket bl. a. ana­lyseras utveckling, styrmöjligheter, funktionssamband m.m. beträffande fritidsbebyggelse och turism saml anges mål för den framtida bebyggelsen vad gäller struktur, omfattning, upplåtelseformer för fritidsboende m. m. Vidare bör särskilt beaklas de problem som är förknippade med vallen-och avloppsfrågoma i Qällregionen samt Qällnaturens känslighet för slitage m. m. I planeringsarbetet bör också ingå atl genomföra översiktliga natur­inventeringar. Länsstyrelsen bör aktivt biträda kommunema i planerings­arbetet bl.a. genom all ställa underlagsmaterial till förfogande. Statens planverk och statens naturvårdsverk bör så långt möjligt biträda länssty­relsen med underlagsmaterial och med allmänna råd om den närmare upp­läggningen och inriktningen av arbetet.

FöQande utgångspunkter bör vidare gälla för den fortsatta planeringen för Qällområdena i länet utanför de obrutna Qällområdena.

Markdispositionsplaner bör med förtur upprättas för de delar av Qällom­rådena som är föremål för särskilt starka exploaleringsintressen och som har befunnits lämpliga för fortsatt utbyggnad för turism och rekreation. Kommunernas fortsalla planeringsarbete bör bl. a. kunna utgå från en re­videring av den områdesplanering som redan har genomförts. Det utred­ningsmaterial som har utarbetats av länsstyrelsen bör kunna utgöra en god grund för kommunemas fortsatta planeringsarbete.

Naturvårdens och friluftslivets intressen är mycket starka i stora delar av Qällområdena. Planeringen bör bedrivas så att naturvärdena inte påver­kas negativt till föQd av att bebyggelse lokaliseras olämpligt, t.ex. i ome­delbar närhet av områden som är av stort intresse för naturvården.

Friluftslivets intressen bör tillgodoses i det fortsatta planeringsarbetet. De områden som är mest tillgängliga för friluftslivet bör i stor utsträckning bevaras obebyggda.

Formema för skogsbruket bör övervägas särskilt i planeringsarbetet. I de för naturvården och friluftslivet mesl attraktiva och värdefulla område­na kan därvid förordnanden enligt naturvårdslagen behöva utfärdas, me­dan de allmänna hänsynsreglema i skogsvårdslagen kan vara tillfyllest för andra områden. Behovet av förordnanden enligt naturvårdslagen, bl. a. lill skydd för nalurskogsområden, bör närmare prövas i det fortsatta plane­ringsarbetet.

Det är angeläget att en bättre samordning kommer till stånd mellan den fysiska riksplaneringen och den regionalpoliliska planeringen. Arbetet un­der planeringsskedet har visat atl det för flera regioner i landet krävs sär­skilda överväganden om hur samordning skall ske mellan riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen och de regionalpolitiska riktlinjerna. Stora delar av Jämtlands län, särskilt Qällområdena, utgör sådana regioner. De syssel-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

127

sättningseffekter och möjligheter att stödja befintlig service som en plan­mässig utbyggnad av bl. a. anläggningar för turism och fritidsboende kan ge, bör uppmärksammas i planeringen för Qällområdena.

Fritidsbebyggelsen har ökat kraftigt under senare år inom framför allt de södra delama av länets Qällområden. De många initiativ till exploaterings­förelag som har redovisats av Härjedalens kommun i anslutning till kom­munöversiklen inger betänkligheter mot bakgrund av riktlinjema för hus­hållning med mark och vatten. Ett förverkligande av alla dessa planer på exploatering för fritidsbebyggelse skulle strida mot dels statsmaktemas riktlinjer för hushållning med mark och vatten, dels riktlinjerna för utveck­lingen i de primära rekreationsområdena. Detta gäller också vissa planer på fritidsbebyggelse inom Bergs och Åre kommuner.

Den fortsatta planeringen bör syfta lill att tillgodose inlentioneraa i statsmakternas beslul om de primära rekreationsområdena vilket innebär att turismens och friluftslivets intressen bör prioriteras framför intresset att exploatera för enskild fritidsbebyggelse. Planeringen bör därför bl. a. inriktas på atl skapa förutsättningar för ett fritidsboende i sådana former som möjliggör ett högt utnytQande av fritidsbostäderna och som ger förut­sättningar för fritidsboende också för sådana grupper av befolkningen som inte äger fritidshus.

Turismen och frilidsboendel i Qällområdena bör i första hand utvecklas i anslutning till befintliga samhällsbildningar med bofast befolkning så att exploaleringsföretagen kan utgöra elt stöd för sysselsättning och service. På så sätt kan också ingrepp i större orörda naturområden undvikas. För områden som bedöms vara lämpliga för utbyggnad för turism och fritids­boende är det angeläget alt en omsorgsfull områdesplanering genomförs. Härvid bör de synpunkter beaktas som har förts fram av länsstyrelsen och statens planverk om bl. a. den totala omfattningen av en exploatering, för­delning och lokalisering av olika fritidsboendeformer, anpassning lill na­turmiQön och till befintlig bebyggelse samt etappindelning av större ex­ploateringsföretag.

Utbyggnad av turismen i Qällområdet bör vidare styras i en sådan rikt­ning att samiska intressen beaktas och så att samema kan få del av utveck­lingens posiliva sidor. Det är därför enligt vad som anges i PM 1978-09-07 angeläget att berörda kommuner beaktar inverkan på rennäringen av nya eller utvidgade etableringar för turism och friluftsliv.

För de delar av länels norra Qällområden där länsstyrelsen och kommu­nema bedömer alt ytterligare markanvändningsplanering f. n. inte behöver genomföras, bör statsmakternas riktlinjer för markanvändningen kunna tillgodoses genom att kommunöversikterna utvecklas vidare och genom att man vidtar de planeringsåtgärder i övrigt och säkerställandeåtgärder som med hänsyn till riktlinjema bedöms erforderliga.

I det fortsatta planeringsarbetet bör också Qällvandringsledema upp­märksammas bl. a. med avseende på rennäringsintresset och Qällsäkerhe­ten.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

128

I planeringsarbetet för Qällområdet bör samråd ske inom ramen för nordiskt regionalpolitiskt samarbele med berörda myndigheter i Norge.

I PM 1978-09-07 anges alt länsstyrelsema belräffande bl.a. områden med slora rekrealionsvärden bör rekommendera berörda kommuner all in­te annal än undantagsvis föra fram detaQplaner för fritidsbebyggelse för fastställelseprövning innan en översiktlig markanvändningsplanering har genomförts och behandlats inom kommunerna. Länsstyrelsen i Jämtlands län bör överlägga med kommunema om vilka detaQplaner inom länets Qäll­områden som kan prövas för fastslällelse innan en översiktlig mark­användningsplanering har genomförts.

Länsstyrelsen skall redovisa resultatet av del fortsatta planeringsarbetet rörande Qällområdena till regeringen vid de två redovisningstillfällen som anges i PM 1978-09-07, dvs. i samband med redovisningen av länsplanering 1980 och under år 1982.

Redovisningen år 1980 får ses som en etappredovisning, dvs. en redovis­ning av hur långt arbetet med ett för Qällområdena i länet samordnat plane­ringsprogram och fortsatt markdispositionsplanering har kommit vid det tillfälle då redovisningen lämnas. Länsstyrelsen skall senast vid detta till­fälle också redovisa om fortsall planering för något eller några områden i Qällen bör ske med stöd av beslämmelserna i 10 a § byggnadslagen om upprättande av generalplan. 1 del fall länsstyrelsen anser att föreläggande enligt nämnda paragraf bör utfärdas skall länsstyrelsen ange de utgångs­punkter som bör gälla för planeringen och avgränsa det eller de områden som därvid bör planeras.

Älvdalar

Utgångspunkterna för den kommunala markanvändningsplaneringen har preciserats genom att riksdagen har beslutat om riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vattendrag i norra Svealand och Norrland (prop. 1977/78: 57, CU 1977/78: 9, rskr 1977/78:100).

Den översiktliga markanvändningsplanering som enligt riktlinjema i den fysiska riksplaneringen skall utföras för Ljusnans, Ljungans och Indals­älvens dalgångar bör fullföljas i den omfallning som är motiverad med hän­syn till de anspråk som ställs på användningen av marken i olika delar av dalgångarna. Markdisposilionsplaner bör i första hand upprätias för de de­lar av älvdalama där marken är eller kan väntas bli efterfrågad för bebyg­gelse.

För de älvar och älvsträckor som enligt riksdagens beslut skall undantas från vattenkraftutbyggnad bör fortsatt planerings-och invenleringsarbete, enligt vad som anges i PM 1978-09-07, inriktas på alt tillgodose de intres­sen som föranledde beslutet atl undanta älvarna från utbyggnad. För övri­ga delar av älvdalama bör statsmakteraas riktiinjer beträffande mark­användningen kunna tillgodoses genom att kommunöversiktema utvecklas vidare och genom att man vidtar de planeringsåtgärder i övrigt och de sä­kerställandeåtgärder som med hänsyn till riktlinjerna bedöms erforderliga.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

129

Jordbruk

Vissa fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för att kravet på hus­hållning med jordbruksmarken skall tillgodoses i länet.

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanerna bör belysa hur det fortsatta samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på atl hushålla med jordbruksmarken. Sådan områdesplanering har i viss ut­sträckning påbörjats i länet. Länsstyrelsen och kommunerna bör gemen­samt diskutera för vilka yllerligare områden och orler del är angelägel alt sådanl planeringsarbete genomförs.

Jordbruksbygdema vid Storsjön tillhör de områden i landet för vilka länsstyrelsema efter samråd med bl. a. lanlbruksnämndema i enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 bör lillhandahålla ett aktuellt malerial som i ett regionalt perspektiv visar hur kravet på hushållning med jordbruks­marken fortlöpande beaklas i den kommunala planeringen.

Redovisning av jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskilt av länsstyrelsen år 1982.

Länsslyrelsen bör överväga behovel av alt i anslutning till redovisning­en av länsplanering 1980 lämna en särskild redogörelse till regeringen om hur kravet på hushållning med jordbruksmarken beaktas i planeringen för Krokom-Östersundsområdet.

I det fortsatta arbetet med att fullföQa riktlinjema för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Slorsjöbygden

Den översiktliga planering för Slorsjöbygden som har genomförts av kommunema kan i alll väsentligt bilda utgångspunkt för fortsatta plane­ringsåtgärder på kommunal och inlerkommunal nivå. Med undanlag för vad som har angetts ovan om hushållning med jordbruksmarken behöver något ytterligare krav på redovisning till regeringen av planeringen inom området inte ställas.

Det är önskvärt alt samarbetet mellan berörda kommuner och länssty­relsen fortsätter i erforderlig utsträckning. I det fortsatta planeringsarbetet bör de synpunkter beaktas som länsstyrelsen har fört fram atl kommuner­na bättre bör uppmärksamma frågor om tätorlsulveckling och bebyggelse­mönster samt andra struklurpåverkande frågor.

9   Riksdagen 1978/79. I saml. Nr 213. Bilaga 2

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

130

Skogsbruk, naturvård och rennäringen

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i del fortsatta planeringsarbetet i kommunema. Länsstyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukets behandling i det fortsatta planeringsarbetet. 1 promemorian anges bl. a. att förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbrukel än vad som föQer av hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskill behöva utfärdas till skydd för naturskogsområden. Särskild upp­märksamhet bör också ägnas åt frågan om hur skogsbruket bör bedrivas i Qällområdenas randzon med hänsyn lill naturvårdens intressen. 1 regering­ens proposition om riktlinjer för skogspolitiken som avses att läggas fram under våren 1979 kommer bl.a. de allmänna hänsynsreglerna för skogs­bruket att behandlas.

Vad gäller skogsbruket i de obrutna Qällområdena innebär riksdagens beslut (prop. 1977/78:31, CU 1977/78:8, rskr 1977/78:99) atl ytteriigare reglering av skogsbruket inom berörda områden bör ske i takt med att er­forderligt bedömningsunderlag utarbetas och efter samråd med berörda parter. En sådan reglering torde ingå som en del i naturvårdsverkets och berörda länsstyrelsers fortsatta arbete med att skydda Qällområdenas na­turvärden.

Rennäringens intressen är ofullständigt beaktade i vissa av de kommun­översikter och markdispositionsplaner som föreligger. Bl. a. har samråd med förelrädare för rennäringen i flera fall inte kommit lill stånd i den ut­sträckning som är erforderlig för att rennäringens intressen skall kunna be­aklas tillräckligt. 1 enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är vissa kommunöversikter inte lämpade alt ligga till grund för kommande områ­des- och delaQplanering såvitt avser samordningen med rennäringens in­tressen. Delta gäller i Jämtlands län kommunöversikterna för Härjedalens och Strömsunds kommuner.

För alt arbetet med att säkerställa områden av riksintresse för naturvår­den och friluftslivet skall kunna underlättas är del angelägel atl ett särskilt handlingsprogram för naturvården i länet upprättas.

Fiske

Länels sjöar och vattendrag har stor betydelse för fritidsfisket. Fiskels intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunerna.

Fritidsbebyggelse

Flera områden i länet vid sidan av Qällområdena och Slorsjöbygden har naturgivna förutsättningar för fritidsbebyggelse. Allmänna utgångspunkter för utveckling av fritidsbebyggelse i sådana områden anges i PM 1978-09-07.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

131

Med hänsyn till den restriktiva syn som bör tillämpas när det gäller att tillåta enskild fritidsbebyggelse i Qällområdena och inom Storsjöbygden bör kommunerna i Jämtlands län vidta åtgärder som medför att beredskap skapas för en eventuell ökad eflerFrågan på fritidsbebyggelse i andra at­traktiva områden i länet. Planeringen bör syfta till atl åsladkomma en be­byggelseutveckling som är anpassad till de skilda förutsättningar som finns i länets olika delar.

Kraftledningar

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är del angelägel att ytterli­gare samråd sker i Jämtlands län mellan kraftföretag, kommuner, länssty­relse och övriga berörda länsmyndigheter om behovet av mark för kraft­ledningar.

Försvar

Försvarets markinnehav inom de centrala delama av Östersunds kommun försvårar kommunens bebyggelseplanering. Riksdagen har år 1965 god­känt en mellan försvarsmakten och kommunen träffad överenskommelse om en intressegräns mellan å ena sidan mark som avses för kommunens fortsalla utbyggnad och å andra sidan mark som reserveras för militär öv­ningsverksamhet. Om kommunen finner det erforderligt alt för sin bebyg­gelseplanering frånlräda denna överenskommelse, förutsätts förhandlingar härom i första hand ske mellan kommunen och försvarsmaktens förelräda­re i Östersund. I sista hand får frågan underställas statsmakternas pröv­ning.

3.23 Västerbottens län

Beslut 1979-01-18

Beträffande följande områden och frågor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Fjällområdet

Utgångspunkterna för planerings- och säkerställandearbetet i de obrutna Qällområdena har preciserats genom atl riksdagen har beslulal om riktlin­jer i den fysiska riksplaneringen för dessa områden (prop. 1977/78: 31, CU 1977/78: 8, rskr 1977/78:99).

Regeringen barden 6 april 1978 uppdragit åt länsstyrelsema i Västerbot-lens, Kopparbergs, Jämtlands och Norrbottens län att senast den 1 januari 1980 lämna regeringen förslag till närmare avgränsning av de obrutna Qäll­områden vilkas omfattning genom riksdagens beslut i stort har lagts fast.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

132

Länsstyrelsen i Västerbottens län skall även redovisa olika alternativ för markanvändningen i vissa delar av Tärna-Graddisområdet.

Den översiktliga markanvändningsplanering som pågår i berörda kom­muner bör fortsätta med utgångspunkt i riktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Planeringsarbetet bör samordnas med länsstyrelsens ar­bele atl avgränsa de obrutna Qällområdena.

FöQande utgångspunkter bör gälla för den fortsatta planeringen för Qäll­området utanför de obrutna Qällområdena. De områden som är mest till­gängliga för friluftslivet och har störst naturvärden bör i så stor utsträck­ning som möjligt bevaras obebyggda. Tillkommande bebyggelse bör styras lill områden där en viss bebyggelseutveckling redan har ägt rum. Attrakti­va områden utan dominerande bevarandeintressen och som i övrigl är läm­pade för bebyggelse bör i första hand reserveras för anläggningar som till­godoser turismens och friluftslivets behov.

Det är angeläget alt en bättre samordning kommer till stånd mellan den fysiska riksplaneringen och den regionalpoliliska planeringen. Arbetet un­der planeringsskedet har visal att del för flera regioner i landet krävs sär­skilda överväganden om hur samordning skall ske mellan riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen och de regionalpolitiska riktlinjema. Slora delar av Västerbottens län, särskilt Qällområdet, utgör sådana regioner.

De sysselsättningseffekter och möjligheter Att stödja befintlig service som en planmässig utbyggnad av bl. a. anläggningar för turism och fritids­boende kan ge bör uppmärksammas i planeringen för Qällområdet. Ut­vecklingen av turismen i Qällområdet bör vidare styras i en sådan riktning att samiska intressen beaktas och så atl samema kan få del av utveckling­ens posiliva sidor. Det är därför enligt vad som anges i PM 1978-09-07 an­geläget att berörda kommuner beaktar inverkan på rennäringen av nya el­ler utvidgade etableringar för turism och friluftsliv.

I planeringsarbetet bör också Qällvandringsledema uppmärksammas bl. a. med avseende på rennäringsintresset och Qällsäkerheten.

Markdispositionsplaner bör i första hand upprättas för de delar av Qäll­området där exploateringsinlressena är starkast. 1 VästerbotlensQällen gäller detta främst delar av det primära rekreationsområdet Tärna-Graddis Qällvärd och vissa dalgångar i Qällområdet i övrigt. Berörda kommuner och länsstyrelsen bör samråda om för vilka områden markdispositionsplaner bör upprättas och om gemensamma riktlinjer som grund för markdisposi­tionsplaneringen. Den utredning om markanvändningsfrågorna i Qällregio­nen som genomförs på initiativ av länsstyrelsen bör kunna utgöra underlag för sådana överväganden. Planeringsarbetet för det primära rekreations­området bör samordnas med den planering som genomförs för den del av området som berör Arjeplogs kommun i Norrbottens län.

Storumans kommun har i en detaQerad kommunöversikt redovisat ställ­ningstaganden till markanvändningen i Umeälvens dalgång i anslutning till Blå vägen. Mot bakgrund av att området utgör en attraktiv del av det pri-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

133

mara rekreationsområdet bör följande uppmärksammas särskill i den fort­satta planeringen. I syfte alt bevara så stora delar som möjligl av området orörda bör tillkommande fritidsbebyggelse i första hand lokaliseras i an­slutning till befintlig bebyggelse. Mark bör reserveras för övematlningsan­läggningar som tillgodoser friluftslivets behov. Tillkommande enskild fri­tidsbebyggelse bör undvikas i dalgången norr om Umfors.

Den kommunöversikt som har redovisats av Vilhelmina kommun bör ses över i syfte att precisera riktlinjerna för bebyggelse i Qällområdet.

I de delar av Qällområdet där länsstyrelse och kommuner bedömer att markdispositionsplaner f n. inte behöver upprättas bör statsmakternas riktlinjer beträffande markanvändningen kunna tillgodoses genom att kom­munöversiklerna utvecklas vidare och genom att man vidtar de planerings­åtgärder i övrigt och de säkerställandeåtgärder som med hänsyn lill riktlin­jerna bedöms erforderliga.

1 planeringsarbetet för Qällområdet bör samråd ske inom ramen för nordiskt regionalpolitiskt samarbele med berörda myndigheter i Norge.

Kusten

Det är angeläget att ställningstaganden till markanvändningen i kustom­rådet redovisas av kommunema i form av markdisposilionsplaner vilka är antagna av kommunfullmäktige. Länsstyrelsen bör, där så inte redan har skett, samråda med berörda kommuner om vilka yllerligare planerings­överväganden som erfordras för att man skall få en översiktiig bild av av­sedd markanvändning.

1 den fortsatta planeringen för kustområdet bör följande utgångspunkter gälla.

Möjligheterna att bevara eller genom olika ålgärder öka tillgängligheten till strändema bör uppmärksammas. I de slrandnära områden och på de öar som är av stort värde för friluftslivet och naturvården bör man undvika ytleriigare enskild fritidsbebyggelse.

En närmare bedömning av de lägen som har angetts av länsstyrelse och kommuner för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen kommer i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 att göras i det pågå­ende arbetet med en ny rapport om hushållning med mark och vatten. I av­vaktan på de ställningstaganden som rapporten kan föranleda bör hand­lingsfriheten så långt möjligt bevaras på de platser för vilka genomförda studier visar atl goda förutsättningar för lokalisering av sådan industri föreligger.

Fiskets intressen bör i enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 äg­nas ökad uppmärksamhet i den fortsalla planeringen för kustområdet. De miQöer som har särskild betydelse för skilda fiskarter bör skyddas och fis­keulövandel ges tillräckligt utrymme i förhållande till andra former av vat­tenanvändning.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

134

Älvdalarna

Utgångspunkterna för den kommunala markanvändningsplaneringen har preciserats genom alt riksdagen har beslutat om riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vallendrag i norra Svealand och Norrland (prop. 1977/78: 57, CU 1977/78: 9, rskr 1977/78:100).

Den översiktliga markanvändningsplanering som enligt riktlinjema i den fysiska riksplaneringen skall utföras för huvudälvamas dalgångar bör full­föQas i den omfattning som är motiverad med hänsyn till de anspråk som ställs på användningen av marken i olika delar av dalgångarna. Markdispo­sitionsplaner bör i första hand upprättas för de delar av älvdalama där mar­ken är eller kan väntas bli efterfrågad för bebyggelse. För de älvar och älv­sträckor som enligt riksdagens beslul skall undantas från vattenkraftut­byggnad bör fortsatt planerings- och invenleringsarbete, enligt vad som anges i PM 1978-09-07, inriktas på all tillgodose de intressen som föranled­de beslutet all undanta älvarna från ulbyggnad. För övriga delar av älvda­lama bör statsmakternas riktlinjer beträffande markanvändningen kunna tillgodoses genom att kommunöversikterna ulvecklas vidare och genom atl man vidtar de planeringsåtgärder i övrigt och de säkerställandeåtgärder som med hänsyn till riktlinjema bedöms erforderiiga.

Fiskels intressen bör på motsvarande säll som i kustområdet ägnas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för älvdalarna.

Jordbruk

Vissa fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för all kravet på hus­hållning med jordbruksmarken skall kunna tillgodoses. I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunema upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksin­tressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur det fortsatta sam­hällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på atl hushålla med jordbruksmarken. Sådan områdesplanering har i viss utsträckning påbör­jats i länet. Länsstyrelsen och kommunerna bör gemensamt diskutera för vilka ytterligare områden och orter det är angeläget att sådant planerings­arbete genomförs.

Redovisning av jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplanenngens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskill av länsslyrelsen år 1982.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

135

1 det fortsatta arbetet med att fullföQa riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Skogsbruk, naturvård och rennäringen

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunema. Länsstyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukets behandling i det fortsatta planeringsarbetet. 1 promemorian anges bl. a. att förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbruket än vad som föQer av hänsynsreglema i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskilt behöva utfärdas till skydd för naturskogsområden. Särskild upp­märksamhet bör också ägnas åt frågan om hur skogsbrukel bör bedrivas i Qällområdets randzon med hänsyn till naturvårdens intressen. I regering­ens proposition om riktlinjer för skogspolitiken som avses att läggas fram under våren 1979 kommer bl.a. de allmänna hänsynsreglerna för skogs­brukel atl behandlas.

Vad gäller skogsbruket i de obrutna Qällområdena innebär riksdagens beslut (prop. 1977/78:31, CU 1977/78:8, rskr 1977/78:99) alt ytteriigare reglering av skogsbruket inom berörda områden bör ske i takt med all er­forderiigt bedömningsunderlag utarbetas och efter samråd med berörda parter. En sådan reglering lorde ingå som en del i naturvårdsverkets och berörda länsstyrelsers fortsatta arbele med att skydda Qällområdenas na­turvärden.

Rennäringens intressen är ofullständigt beaktade i vissa av de kommun­översikter och markdispositionsplaner som föreligger. Bl. a. har samråd med företrädare för rennäringen i flera fall inte kommit till slånd i den ut­sträckning som är erforderiig för att rennäringens intressen skall kunna be­aktas tillräckligt. 1 enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är vissa kommunöversikter inte lämpade att ligga till grund för kommande områ­des- och delaQplanering såvitt avser samordningen med rennäringens in­tressen. Detta gäller i Västerbottens län kommunöversiktema för Lyckse­le och Skellefteå kommuner.

För alt arbetet med att säkerställa områden av riksintresse för naturvår­den och friluftslivet skall underiättas är det angeläget att ett särskill hand­lingsprogram för naturvården i länet upprättas.

Kraftledningar

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är det angeläget atl ytlerii­gare samråd sker i Västerbottens län mellan kraftförelag, kommuner, läns­styrelse och övriga berörda länsmyndigheter om behovet av mark för kraftledningar.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

136

Flygplatser

Vissa förslag till ny- och utbyggnad av trafikflygplatser har förts fram av kommunerna under planeringsskedet. 1 det arbele som pågår inom lufl-iransportulredningen behandlas frågor rörande i första hand stor- och läns-flygplatser. Överväganden rörande behovet av mindre flygplatser bör gö­ras inom ramen för den samordnade planering av flygplatser som genom­förs enligt särskilda riktlinjer från regeringen.

3.24 Norrbottens län

Beslul 1979-01-18

Beträffande följande områden och frägor skall länsstyrelsen lämna en redo­visning till regeringen av resultatet av fortsatt planeringsarbete och vidtagna åtgärder i övrigt.

Fjällområdet

Utgångspunktema för planerings- och säkerställandearbetet i de obrutna Qällområdena har preciserats genom atl riksdagen har beslutat om riktlin­jer i den fysiska riksplaneringen för dessa områden (prop. 1977/78: 31, CU 1977/78:8, rskr 1977/78:99).

Regeringen har den 6 april 1978 uppdragit åt länsstyrelsema i Norrbot-lens. Kopparbergs, Jämtlands och Västerbollens län att senast den 1 janu­ari 1980 lämna regeringen förslag till närmare avgränsning av de obrutna Qällområden vilkas omfattning genom riksdagens beslut i stort har lagts fast. Länsstyrelsen i Norrbottens län skall även redovisa olika alternativ för markanvändningen i vissa delar av områdena Sarek-Pile och Kebnekai-se.

Den översiktliga markanvändningsplanering som pågår i berörda kom­muner bör fortsätta med utgångspunkt i riktlinjema för hushållning med mark och vatten. Planeringsarbetet bör samordnas med länsstyrelsens ar­bete att avgränsa de obrutna Qällområdena.

Följande utgångspunkter bör gälla för den fortsatta planeringen för Qäll­området utanför de obrutna Qällområdena. De områden som är mest till­gängliga för friluftslivet och har störst naturvärden bör i så stor utsträck­ning som möjligt bevaras obebyggda. Tillkommande bebyggelse bör styras till områden där en viss bebyggelseutveckling redan har ägt rum. Attrakti­va områden ulan dominerande bevarandeintressen och som i övrigt är läm­pade för bebyggelse bör i första hand reserveras för anläggningar som till­godoser turismens och friluftslivets behov.

Del är angeläget att en bättre samordning kommer till slånd mellan den fysiska riksplaneringen och den regionalpoliliska planeringen. Arbetet un­der planeringsskedet har visat att det för flera regioner i landet krävs sär­skilda överväganden om hur samordning skall ske mellan riktlinjema i den

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

137

fysiska riksplaneringen och de regionalpoliliska riktlinjema. Stora delar av Norrbollens län, särskilt Qällområdet, utgör sådana regioner.

De sysselsättningseffekter och möjligheter atl stödja befintlig service som en planmässig utbyggnad av bl. a. anläggningar för turism och frilids-boende kan ge bör uppmärksammas i planeringen för Qällområdet. Ut­vecklingen av turismen i Qällområdet bör vidare styras i en sådan riktning alt samiska intressen beaktas och så atl samema kan få del av utveckling­ens posiliva sidor. Del är därför enligt vad som anges i PM 1978-09-07 an­gelägel alt berörda kommuner beaktar inverkan på rennäringen av nya el­ler utvidgade etableringar för turism och friluftsliv.

I planeringsarbetet bör också Qällvandringsledema uppmärksammas bl. a. med avseende på rennäringsintresset och Qällsäkerheten.

I Gällivare och Jokkmokks kommunöversikter har vissa riktlinjer för be­byggelseutvecklingen i de obrutna Qällområdena angetts. Dessa överens­stämmer inte med slalsmaklemas riktlinjer för markanvändningen i dessa områden. Samråd om ändring av de av kommunen angivna riktlinjerna bör ske mellan länsstyrelsen och kommunerna vid revideringen av kommun­översiktema.

Markdisposilionsplaner bör i första hand upprättas för de delar av Qäll­området där exploateringsinlressena är starkast. I NorrbottensQällen gäl­ler detta främsl de primära rekreationsområdena Abisko-KebnekaiseQäl-len och Tärna-Graddis Qällvärld. De gemensamma riktlinjer för planering­en av Qällområdet som har utarbetats i samråd mellan länsstyrelse och kommuner bör kunna ligga till grund för markdispositionsplaneringen. Del generalplanearbete som pågår för Tome träsk och området längs Graddis­vägen i Kiruna resp. Arjeplogs kommuner bör utvecklas vidare enligt de riktlinjer som anges nedan och samordnas med planeringen för övriga de­lar av de primära rekreationsområdena. Planeringen för Täma-Graddisom-rådel bör samordnas med den planering som genomförs för den del av om­rådet som berör Sorsele och Storumans kommuner i Västerbollens län.

I den fortsatta översiktliga planeringen för Tome träsk bör ytterligare preciseringar göras vad gäller avvägningen mellan naturvårdsintressena och utbyggnaden för turism och friluftsliv. Det gäller särskill för de delom­råden som avses bli föremål för planöverväganden på mer detaQerad nivå. Med hänsyn till de stora naturvärdena vid Tome träsk bör särskild vikt läggas vid atl studera de begränsningar som bör gälla för turismens utnytt­jande av området. Tillkommande enskild fritidsbebyggelse bör undvikas inom det s. k. exklusiva vägomland som har avgränsats i länets Qällplane-ring, dvs. i dalgången väster om Tome träsk hållplats. Målsättningen i på­gående planering atl särskilt uppmärksamma behovet av enklare övematl­ningsanläggningar bör fullföQas. Rennäringens markanvändningsintressen bör ägnas stor uppmärksamhet i den fortsalla planeringen. Ytterligare samråd bör ske med företrädare för berörda samebyar.

Den tidigare påbörjade översiktliga planeringen för området kring Grad-

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

138

disvägen bör fullföQas. Slor uppmärksamhet bör ägnas åt avvägningen mellan naturvårdsinlressena och utbyggnaden för turism och friluftsliv. Mark bör reserveras för övematlningsanläggningar som tillgodoser turis­mens och friluftslivets behov. Ytterligare enskild fritidsbebyggelse bör undvikas inom det exklusiva vägomlandet, dvs. i dalgången väster om Jäckvik.

Planeringsläget för de primära rekreationsområdena skall redovisas till regeringen under år 1982. Länsstyrelsen bör i samband med redovisningen av länsplanering 1980 lämna en redogörelse för planeringsarbetet för Tor­ne träsk och Graddisvägen.

Arbetet med att på sikt säkerställa Sjaunjaområdels naturvärden bör dri­vas vidare av länsstyrelsen.

I de delar av Qällområdet där länsstyrelse och kommuner bedömer att markdispositionsplaner f. n. inte behöver upprättas bör statsmaktemas riktlinjer beträffande markanvändningen kunna tillgodoses genom att kom­munöversiktema ulvecklas vidare och genom att man vidtar de planerings­åtgärder i övrigt och de säkerställandeåtgärder som med hänsyn lill riktlin­jema bedöms erforderliga.

Svenska rymdaktiebolaget har i skrivelse till regeringen uttryckt oro för den framtida verksamhelen vid raketskjutfallet Esrange med hänsyn lill bebyggelseutvecklingen m. m. inom och i anslutning till skjutfältet. Skjul­fältet ligger till huvuddelen inom obrutet Qällområde. Länsstyrelsen bör samråda med Kiruna kommun om riktlinjer i kommunöversikten vars till­lämpning inte försvårar verksamhelen vid skjutfältet. Länsstyrelsen bör vidare samråda med skogsvårdsstyrelsen, domänverket och förelrädare för Esrange om planerade skogsbilvägar inom området.

I planeringsarbetet för fjällområdet bör samråd ske inom ramen för nordiskt regionalpolitiskt samarbete med berörda myndigheter i Finland och Norge.

Kusten

Det är angelägel att mer preciserade slällningslaganden till markanvänd­ningen i kustområdet snarast kan redovisas av kommunema i form av markdispositionsplaner vilka är antagna av kommunfullmäktige.

Den översiktliga markanvändningsplanering som pågår i berörda kom­muner bör fullföQas med beaktande av föQande. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt att tillvarata utvecklingsmöjligheterna för turism och frilufts­liv och att tillgodose naturvårdens intressen i området.

Kommunerna bör i planeringsarbetet samarbeta med varandra och med länsstyrelsen i syfte att uppnå gemensamma ställningstaganden till bl.a. ulbyggnad av anläggningar för turism och friluftsliv och utvecklingen av fritidsbebyggelse.

Möjlighetema att bevara eller genom olika åtgärder öka tillgängligheten till  stränderna bör uppmärksammas.  I  det  yttre  skärgårdsområdet,  i

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

139

strandnära områden och på de öar som är av stort värde för friluftslivet bör man undvika ytteriigare enskild fritidsbebyggelse. Även i övriga kustav­snitt kan den planerade fritidsbebyggelsen behöva begränsas. Särskilt bör delta uppmärksammas i Haparanda kommun. Utrymme lorde finnas för komplettering av fritidsbebyggelse i de inre delama av kustområdet.

En närmare bedömning av de lägen som har angetts av länsstyrelse och kommuner för sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen kommer i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 all göras i det pågå­ende arbetet med en ny rapport om hushållning med mark och vatten. I av­vaktan på de ställningstaganden som rapporten kan föranleda bör hand­lingsfriheten så långt möjligt bevaras på de platser för vilka genomförda studier visar att goda förutsättningar för lokalisering av sådan industri föreligger.

Fiskets intressen bör i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 äg­nas ökad uppmärksamhet i den fortsalla planeringen för kustområdet. De miljöer som har särskild betydelse för skilda fiskarter bör skyddas och fis­keulövandel ges tillräckligt utrymme i förhållande till andra former av vat­tenanvändning.

Älvdalarna

Utgångspunkterna för den kommunala markanvändningsplaneringen har preciserats genom alt riksdagen har beslutat om riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vattendrag i norra Svealand och Norrland (prop. 1977/78: 57, CU 1977/78:9, rskr 1977/78:100).

Den översiktliga markanvändningsplanering som enligt riktlinjema i den fysiska riksplaneringen skall utföras för huvudälvamas dalgångar bör full­föQas i den omfallning som är motiverad med hänsyn till de anspråk som ställs på användningen av marken i olika delar av dalgångarna. Markdispo­sitionsplaner bör i första hand upprättas för de delar av älvdalama där mar­ken är eller kan väntas bli efterfrågad för bebyggelse. För de älvar och älv­sträckor som enligt riksdagens beslul skall undantas från vattenkraftut­byggnad bör fortsatt planerings- och inventeringsarbete, enligt vad som anges i PM 1978-09-07, inriktas på alt tillgodose de intressen som föranled­de beslutet att undanta älvarna från utbyggnad. För övriga delar av älvda­lama bör statsmakternas riktlinjer beträffande markanvändningen kunna tillgodoses genom att kommunöversiktema utvecklas vidare och genom att man vidtar de planeringsåtgärder i övrigt och de säkerställandeåtgärder som med hänsyn lill riktiinjerna bedöms erforderliga.

Fiskets intressen bör på motsvarande sätt som i kustområdet ägnas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen för älvdalama.

Jordbruk

Vissa fortsatta planeringsåtgärder behöver vidtas för atl kravet på hus­hållning med jordbruksmarken skall kunna tillgodoses.

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

140

I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 bör kommunerna upprätta områdesplaner för de tätorter som förväntas expandera och där konflikter med jordbruksintressena kan förutses. Områdesplanema bör belysa hur del fortsalla samhällsbyggandet kan ske med beaktande av bl. a. kravet på atl hushålla med jordbruksmarken. Sådan områdesplanering har i viss ut­slräckning påbörjats i länet. Länsstyrelsen och kommunerna bör gemen­samt diskutera för vilka ytterligare områden och orter det är angeläget atl sådant planeringsarbete genomförs.

För Luleå, Bodens, Piteå och Älvsbyns kommuner bör länsslyrelsen i enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 efter samråd med bl.a. lant­bruksnämnden tillhandahålla etl aktuellt malerial som i ett regionall per­spektiv visar hur kravet på hushållning med jordbruksmarken fortlöpande beaktas i den kommunala planeringen.

Redovisning av Jordbruksmarkens behandling och fritidsbebyggelsens ut­veckling

I enlighel med vad som anges i PM 1978-09-07 skall frågor som rör hus­hållning med jordbruksmarken i hela länet och fritidsbebyggelsens utveck­ling i de områden i länet som berörs av den fysiska riksplaneringens geo­grafiska riktlinjer redovisas särskill av länsslyrelsen år 1982.

I det fortsatta arbetet med att fullfölja riktlinjerna för hushållning med mark och vatten bör i övrigt nedanstående särskilt beaktas.

Skogsbruk, naturvård och rennäringen

Olika uppfattningar i fråga om användningen av mark inom vissa delar av länet föreligger mellan skogsbruket, naturvården och rennäringen.

Skogsbrukets intressen bör ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsatta planeringsarbetet i kommunema. Länsslyrelsen bör uppmärksamma de ut­gångspunkter som anges i PM 1978-09-07 rörande skogsbrukets behandling i det fortsatta planeringsarbetet. 1 promemorian anges bl. a. all förordnan­den enligt naturvårdslagen kan behöva utfärdas om längre gående in­skränkningar i skogsbruket än vad som föQer av hänsynsreglerna i skogs­vårdslagen bedöms nödvändiga. Förordnanden enligt naturvårdslagen kan särskill behöva utfärdas till skydd för nalurskogsområden. Särskild upp­märksamhet bör också ägnas åt frågan om hur skogsbruket bör bedrivas i Qällområdets randzon med hänsyn till naturvårdens intressen. I regering­ens proposition om riktlinjer för skogspolitiken som avses all läggas fram under våren 1979 kommer bl.a. de allmänna hänsynsreglema för skogs­bruket att behandlas.

Vad gäller skogsbruket i de obrutna Qällområdena innebär riksdagens beslut (prop. 1977/78:31, CU 1977/78:8, rskr 1977/78:99) att ytteriigare reglering av skogsbrukel inom berörda områden bör ske i takt med all er­forderligt bedömningsunderlag utarbetas och efter samråd med berörda

Prop. 1978/79:213    Bilaga 2

.      141

parter. En sådan reglering torde ingå som en del i naturvårdsverkets och berörda länsstyrelsers fortsatia arbete med all skydda Qällområdenas na­turvärden.

Rennäringens intressen är ofullständigt beaktade i vissa av de kommun­översikter och markdispositionsplaner som föreligger. Bl.a. har samråd med företrädare för rennäringen i flera fall inte kommii till slånd i den ut­sträckning som är erforderlig för att rennäringens intressen skall kunna be­aktas tillräckligt. I enlighet med vad som anges i PM 1978-09-07 är vissa kommunöversikter inte lämpade att ligga till grund för kommande områ­des- och delaQplanering såvitt avser samordningen med rennäringens in­tressen. Detla gäller i Nortboltens län kommunöversiklerna för Arvids­jaurs, Bodens, Piteå och Kimna kommuner.

För att arbetet med atl säkerställa områden av riksintresse för naturvår­den och friluftslivet skall kunna underiättas är det angeläget all ett särskilt handlingsprogram för naturvården i länet upprättas.

Försvar

På Junkön i Luleå kommun kommer försvarsinlressena saml naturvårdens och friluftslivets intressen i konflikt med varandra. Regeringen finner alt flygvapnets målplats på Junkön t. v. bör behållas av de skäl som överbefäl­havaren har åberopat. Det ankommer dock på överbefälhavaren att ytterii­gare låta undersöka möjlighetema att genom att disponera om den militära verksamheten frilägga så slor del som möjligl av Junkön eller hela Junkön för att tillgodose friluftslivets och naturvårdens intressen. En redovisning av dessa undersökningar bör kunna lämnas lill regeringen vid samma tid­punkt som länsstyrelsen redovisar länsplanering 1980.

Det är angeläget all försvaret påskyndar utredningsarbetet rörande den planerade utvidgningen av skjulfältet sydväst om Bodens centralort.

Prop. 1978/79:213

Innehåll

Proposition   ...................................................................... 

..... 

1

Propositionens huvudsakliga innehåll   ............................. 

1

Utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 17 april 1979   ...

2

1 Inledning  ...................................................................... 

..... 

2

1.1

Bakgrund  ................................................................. 

..... 

2

1.2

Propositionens uppläggning och innehåll  ................ 

..... 

3

2 Föredragandens överväganden...................................... 

4

2.1

Inledning   ................................................................ 

4

2.2

Vissa anknytande utrednings- och reformarbeten   . 

..... 

5

2.3

Arbetet med att fullföQa fastlagda riktlinjer............... 

7

2.3.1

Allmänt om arbetet under planeringsskedet  ... 

..... 

7

2.3.2

Det fortsalla planeringsarbetet   ...................... 

... 

12

2.3.3

Tätorlsulveckling................................................ 

... 

17

2.3.4

Markhushållning, jordbruksmark   .................... 

... 

21

2.3.5

Fritidsbebyggelse ............................................. 

... 

30

2.3.6

Primära rekreationsområden   .......................... 

... 

38

2.3.7

Säkerställande av naturvårdens och kulturminnesvår­dens intressen         

41

2.3.8

Industri m.m...................................................... 

... 

46

2.3.9

De fem särskilda redovisningsområdena .......... 

50

2.4 Den fysiska riksplaneringens betydelse vid handläggningen av

enskilda ärenden ...................................................... 

65

3

Hemställan   ................................................................... 

... 

67

4

Beslut ............................................................................. 

... 

68

Bilaga 1

Arbetet under planringsskedet och inkomma yllranden .... 

.... 

1

1

Bakgrund ....................................................................... 

.... 

2

2

Planeringsarbetets resultat ........................................... 

.... 

3

2.1

Medverkan i arbetet................................................. 

.... 

3

2.2

Planeringsarbetets innehåll .................................... 

.... 

3

2.3

Remissinstansernas allmänna synpunkter på planeringsarbe­tet          

6

3 Behandlingen av vissa verksamheter ............................. 

8

3.1

Jordbruk .................................................................. 

.... 

8

3.2

Skogsbruk................................................................ 

12

3.3

Fiske ........................................................................ 

14

3.4

Rennäringen............................................................. 

16

3.5

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård............... 

18

3.6

Fritidsbebyggelse och turism.................................... 

21

3.7

Industri, gruvor och takter....................................... 

25

3.8

Energiförsörjning...................................................... 

27

3.9

Kommunikationer..................................................... 

.. 

29

3.10

Försvar..................................................................... 

31

4 Planeringen inom områden med geografiska riktlinjer.... 

32

4.1

Obruten kust............................................................ 

.. 

32

4.2

Högexploaterad kust................................................ 

.. 

34

4.3

Övrig kust................................................................. 

.. 

36

4.4

Fjällen ..................................................................... 

.. 

37

Prop. 1978/79:213

4.5

Älvdalar.................................................................... 

38

4.6

Insjöar..................................................................... 

39

5 Planeringen inom de fem redovisningsområdena .......... 

41

5.1

Hogdalsnäsei .......................................................... 

41

5.2

Vänern..................................................................... 

44

5.3

Skåne....................................................................... 

48

5.4

Sydbillingen ............................................................. 

56

5.5

Bråviken................................................................... 

62

6 Planeringsskedets resultat län för län ........................... 

65

6.1

Stockholms län......................................................... 

65

6.2

Uppsala län.............................................................. 

77

6.3

Södermanlands län ................................................. 

82

6.4

Östergötlands län.................................................... 

94

6.5

Jönköpings län......................................................... 

103

6.6

Kronobergs län  ...................................................... 

110

6.7

Kalmar län ............................................................... 

117

6.8

Gotlands län............................................................. 

129

6.9

Blekinge län ............................................................ 

142

6.10

Kristianstads län ..................................................... 

148

6.11

Malmöhus län........................................................... 

159

6.12

Hallands län............................................................. 

171

6.13

Göteborgs och Bohus län......................................... 

187

6.14

Älvsborgs län........................................................... 

200

6.15

Skaraborgs län......................................................... 

207

6.16

Värmlands län ......................................................... 

216

6.17

Örebro län................................................................ 

223

6.18

Västmanlands län  .................................................. 

230

6.19

Kopparbergs län  .................................................... 

235

6.20

Gävleborgs län......................................................... 

245

6.21

Västernorrlands län................................................. 

252

6.22

Jämtlands län........................................................... 

260

6.23

Västerbottens län.................................................... 

274

6.24

NortboUens län........................................................ 

284

Bilaga 2

Redovisning av planeringsskedet i den fysiska riksplaneringen                i

1 Allmänna utgångspunkter för det fortsatta arbetet med att fullföQa

slalsmaklemas riktlinjer för hushållning med mark och vatten                2

1.1  Allmänt om fortsatt arbete inom ramen för fysisk rikspla­

nering .....................................................................       2

1.2

Ställningstaganden till planeringsskedet som ankommer på regeringen               3

1.3

Huvudpunkter i det fortsatta arbetet med att fullföQa fastiagda riktlinjer              5

1.4

Länsslyrelsemas redovisning till regeringen av det fortsatta arbetet        7

Prop. 1978/79:213

2 Utgångspunkter för behandlingen  av  vissa verksamheter i det

fortsatta planeringsarbetet............................................ 

.... 

8

2.1

Jordbruk .................................................................. 

.... 

g

2.2

Skogsbruk................................................................ 

.. 

12

2.3

Fiske ........................................................................ 

.. 

13

2.4

Rennäringen............................................................. 

.. 

13

2.5

Naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård............... 

15

2.6

Fritidsbebyggelse och turism.................................... 

17

2.7

Industri, gruvor och takter....................................... 

20

2.8

Energiförsörjning...................................................... 

21

2.9

Kommunikationer..................................................... 

.. 

23

2.10

Försvar..................................................................... 

.. 

24

3 Regeringens beslul län för län......................................... 

.. 

26

3.1

Stockholms län......................................................... 

.. 

26

3.2

Uppsala län.............................................................. 

30

3.3

Södermanlands län  ................................................ 

.. 

34

3.4

Östergötlands län.................................................... 

.. 

38

3.5

Jönköpings län......................................................... 

.. 

43

3.6

Kronobergs län  ....................................................... 

.. 

46

3.7

Kalmar län ............................................................... 

.. 

48

3.8

Gotlands län............................................................. 

.. 

55

3.9

Blekinge län ............................................................. 

.. 

60

3.10

Kristianstads län ..................................................... 

63

3.11

Malmöhus län........................................................... 

68

3.12

Hallands län............................................................. 

.. 

73

3.13

Göteborgs och Bohus län......................................... 

.. 

81

3.14

Älvsborgs län........................................................... 

.. 

89

3.15

Skaraborgs län......................................................... 

.. 

94

3.16

Värmlands län ......................................................... 

.. 

99

3.17

Örebro län................................................................ 

104

3.18

Västmanlands län   .................................................. 

108

3.19

Kopparbergs län  ..................................................... 

Hl

3.20

Gävleborgs län......................................................... 

118

3.21

Västemorriands län.................................................. 

121

3.22

Jämtlands län .......................................................... 

125

3.23

Västerbottens län.................................................... 

131

3.24

Norrbottens län ....................................................... 

136

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1979