Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Regeringens proposition nr 71 år 1975

Prop. 1975: 71

Nr 71

Regeringens proposition med förslag till godkännande av konventio­nen den 14 december 1973 om förebyggande och bestraffning av brott mot diplomater och andra internationellt skyddade personer;

beslutad den 13 mars 1975.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga det förslag som har uppta­gits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

, CARL[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner en av Förenta Natio­nernas generalförsamling anlagen konvention den 14 december 1973 om förebyggande och bestraffning av brott mol diplomater och andra inter­nationellt skyddade personer. Genom denna konvention ålar sig de avtalsslutande staterna att antingen utlämna tUl annan stat person som är misstäkt för att ha begått något i konventionen närmare angivet brott mot diplomatiska företrädare och vissa andra därmed jämställda perso­ner eller att hänskjuta fallet till åklagarmyndighet i det egna landet för beslut i åtalsfrågan.

1   Riksdagen 1975.1 saml Nr 71

Prop. 1975: 71

Uldrag

UTRIKESDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1975-03-13

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Bengts­son,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] och Hjelm-Wallén.

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition med förslag till godkännande av konventionen den 14 de­cember 1973 om förebyggande och bestraffning av brott mot diplomater och andra intemationeUt skyddade personer

1    Inledning

En stats diplomatiska representanter åtnjuter enligt den allmänna folkrätten av ålder särskilda förmåner, privUegier och immuniteter, Detla återspeglas bl, a, i regler om skyldighet för den stat i vilken diplo­malen är verksam alt bereda honom ett i förhållande tUl enskilda per­soner förstärkt skydd mot angrepp riktade mot hans person, bostad och tjänstelokal. Också konsulära representanter är berättigade tUl ett visst om än mera begränsat skydd. Regler i dessa hänseenden är numera kodifierade i de båda Wienkonventionerna av 1961 och 1963 om diplo­matiska resp, konsulära förbindelser, vilka båda har ratificerats av Sverige (prop. 1966: 148 och prop. 1973: 172; Sveriges överenskom­melser med främmande makter SÖ 1967: 1 och 1974: 1012). Gällande internalionellt-rättsliga bestämmelser har emellertid visat sig otillräckliga då det gällt alt förhindra terroristaktioner mot diploma­tiska och konsulära tjänstemän i form av mord, människorov ("kid-napping") eller annat övervåld mot sådana personer. För att söka kom­ma till rätta med dessa former av terroristverksamhet beslöt Förenta Nationernas generalförsamling i resolution 2780 

(XXVI) 

av den 3 de­cember 1971 att uppdra åt FN:s kommission för internationell rätt (ILC) att studera frågan om skydd för och okränkbarhet av diploma­tiska representanter och andra personer berättigade till särskilt skydd

Prop. 1975: 71

3

enligt folkrätten i syfte att utarbeta etl utkast till konventionsartiklar om brott mot sådana personer. Utkastet skulle vid tidigast möjliga tidpunkt läggas fram för generalförsamlingen.

Kommissionen tog upp detta ämne till behandling under sin session

1972. Den kunde därvid som underlag utnyttja ett på italienskt initiativ

tillkommet och i Europarådet diskuterat konventionsutkast i ämnet

samt etl av Uruguay för FN:s 26:e generalförsamling framlagt arbets­

papper. Dessutom förelåg elt arbetspapper som kommissionens dåva­

rande amerikanske ordförande hade utarbetat. Båda dessa arbetspapper

innehöll utkast tUl konventionsartiklar. Av viss betydelse i samman­

hanget var också en konvention den 2 februari 1971, avslutad inom

ramen för De amerikanska staternas organisation, angående förebyg-.

gande och bestraffning av terrorism i- form av brott mot person och

därtill knuten utpressning med internationell iäckvidd. Som förebUd för

en del avsnitt i kommissionens utkast tjänade även bestämmelser i de

internationella konventionerna" den 16 december 1970 för bekämpande

av olaga besittningstagande av luftfartyg (den s. k. Haagkonventionen,

prop, 1971: 92, SÖ 1971: 17) och den 23 september 1971 för bekäm­

pande av brott mot den civila luftfartens säkerhet (den- s, k. Montreal­

konventionen, prop. 1973: 92, SÖ 1973: 48),

. 

Arbetet i ILC under dess session 1972 resulterade i ett konventionsut­

kast om 12 operativa artiklar under titelri "Utkast tUl artiklar ohi före­

byggande och bestraffning av brott möt diplomatiska representanter och

andra internationellt skyddade personer" och intogs i kommissionens

sedvanliga årsrapport (FN-dokument A/8710/Rev. 1).

.,   .   .

I enlighet med stadgad praxis hade FN:s generalsekreterare såväl före som efter det alt ILC lagt fram sitt utkast'inbjudit FN:s medlemsstater alt yttra sig i ämnet. Från svensk sida avgavs två yttranden, ett kortare' daterat den 10 april 1972 och ett utförligare daterat den 17 juU 1973.

lLC:s konventionsutkast saltes upp på 28:e generalförsamlingens dagordning och hänvisades till dess sjätte (juridiska) utskott. Utkastet blev där föremål för en omfattande bearbetning och ett fuUständigt konvenlionsförslag antogs av generalförsamlingen utan omröstning den 14 december 1973 genom resolutionen 3166 

(XXVIII). 

ErUigt konven­tionen förbinder sig de avlalsslutande staterna att med lämpligt av­passade straff belägga elt antal närmare beskrivna angrepp på vissa kategorier av i internationella uppdrag engagerade personer vilka hän­förs under den samlande beteckningen "internationellt skyddade perso­ner". Konventionen medför också vissa förpliktelser i fråga om doms­rätt, kriminalpolitiskt samarbete, åtal och utlämning med anledning av dessa brott.

Konventionen (i fortsättningen benämnd med den aUmänt brukade beteckningen "diplomatskyddskonventionen") har hittills undertecknats av 28 stater, bland dem Sverige och övriga nordiska länder, Konven-

2   Riksdagen 1975. 1 saml Nr 71

Prop. 1975: 71

4

tionen träder i kraft 30 dagar efter den dag då det tjugoandra ratifika­tions- eller anslutningsinstrunientét deponerats bios'FN:s generalsekrete­rare. Endast ett sådant instmment har hittills blivit deponéfätji'''    " ' Konventionen i engelsk Och fransk originalversion jämte översättning" till svenska bör fogas tUl regeringsprotokollet i detta äreride sörci bilaga.

2 Diplomatskyddskonventionen

2.1      Bakgrunden till konventionen

Som ovan har antytts har det på det internationeUa planet bedömts  .

erforderligt att vidta ytterligare åtgärder för att söka eliminera den form  .

av terroristverksamhet som har riktat sig mot diplomatiska och-konsu­

lära representanter och andra inlematioriellt.skyddaderpersoher..BakT. .

gmnden tUl de antagna i huvudstadgandena återfinns i de folkrättsliga,

reglerna om förstärkt, skydd för diplomater och konsuler, .vilka numera

har kodifierats i artiklarna 29 och 30 i Wienkonventionen om diploma- -

tiska förbindelser och i motsvarande artikel - art. 40 - i Wienkonven­

tionen om konsulära förbindelser. I den förra konventionen anges, bl; a.  ,

att diplomatisk företrädare skall åtnjuta okränkbarhet tUl sin-person och; .

inte får underkastas någon form av anhåUande eller frihetsberövaride.!

Den mottagande staten.skall också vidta alla lämpliga.åtgärder för att -

förhindra angrepp på sådan, företrädares person,:'frihet eller värdighet, ..

Del sist sagda är enligt dén senare konventionen också tUlämpligt på

karriärkonsuler. Beskicknings- Uksom konsulatslokaler :skall)därjäinte  

vara okränkbara samt. skyddas mot intrång :och skadegörelse. Samma

skydd som tillkommer beskickningslokal har vidare diplomatisk före- ,.

trädares privatbostad.,Likartade regler, är i kraft också för ett stort antal

andra kategorier av personer som är'verksamma i intemationella sam- ,

manhang, varom mera nedäh.

-.    -.   "

 .

;./..

2.2 Konventionens innehåll

.

Diplomatskyddskonventionen inleds med ett pär definitioner i -art. 1. '

Under termen "internationellt'' skyddad person" hänförS' i punkt l(a):.

statsöverhuvud, regeringschef öch utrikesminister, när eri'sådan-person '

befinner sig i en främmande stal, samt medlemmar av dennes farhilj då

de åtföljer honom. Här ifrågavarande personer skall vara omfattade av '

konventionen också dä de befinner sig i utiandet utan samband med

några officiella funktioner. Med statsöverhuvud jämställs varje medleni

av elt kollegium som enligt vederbörande stats gällande författning ut­

övar ett statsöverhuvuds funktioner.

   -'

TUl internationellt skyddade personer räknas enligt pimkt f(b) vidaie personer verksamma för stater och internationella mellanstatligäorga-'

Prop. 1975:71

5

njsationer, TUl denna'kategori skulle enligt kommissionens avsikt hän-  

föras personer som enligt'allm'änna.folkrättsliga regler eller interhatiö-'

nella överenskommelser ocH oberoende av den nu förevårande konvén- -

tionen åtnjuter särskilt skydd under utförandet äv. sina uppdrag för en-

stats eller en mlemåtionéll meUanstatiig  organisations räkning. När

kommissionen använder uttrycket"särskUt skydd'.',' har den'enligt .utta--

lande i sin kommentar åsyftat inte bara staters och internationella'orga­

nisationers företrädare och tjänstemän ("officials") som är iberättigade

lill okränkbarhet utan också alla andra som har rätt tiU ett skydd ;i "en

något mera begränsad bemärkelse". Genom en härivisning tUl folkrätten

vUle ILC göra det klart'att när det-gällde representanter för én-stat'

skulle den internationellt skyddade personen vara en person söm ut­

förde ett uppdrag för en:'annan stat än den som var-förpliktad att be-:

reda honom det särskilda skyddet. Vad ärigår innebörden äv uttrycket'

"intemationellt skyddade personer" viUe ILC även enligt vad den!an­

såg vara generalförsamlingens önskemål giva åt det vidast fnöjligaitäck-

ning och uppmanade avlalsslutande stater att beakta dessa personers be­

hov av skydd mot terroristaktioner. Som exeinpel anför ILC fömtom '

diplomater och konsuler W tjänstemän hos FNi-och!dess fackorgan samt

sakkunniga i uppdrag för FN. Dessa senare"! kategorier av personer åt­

njuter med vissa undantag inte det éri diplomatisk företrädare-tillkom- '

mande särskUda skyddétåv den mottagande staten eller av värdlandet

mol angrepp av enskilda möt'sin person, frihet eller värdighet! Ej heller

är de i samma utsträckning som ;diplomater berättigade tUl,okränkbar­

het lill sin person. De.tillerkänrisi bästa fall imriiunitet mot varje forrri '

av anhållande eller annat frihelsberövande av den mottagande statens

eller värdlandets myndigheter men vanligen-blott immunitet i-fråga "om''

rättsliga åtgärder beträffande: deras i egenskap av' tjänstemän jgjorda

muntliga eller skriftliga!uttalanden och deras i samma egenskap vidtag­

na åtgärder. Under FN-arbetets gång kom emeUertid kretsen av inter­

nationellt skyddade personer'i'konventionens bérriärkelse.att å eria sidan:

inskränkas men att å den! andra sidan i viss mån utvidgas.'I den of da-

lydelse som art.  1 piunkt.l(b) slutiigen fick ".skall den internationellt 

skyddade personen vara .-representant för eller tjänsteman hös en stat

eller också tjänsteman i eller annan företrädare för en iriternåtionell

meUanstatiig organisation samt berättigad till särskilt skydd mot angrepp

på sin person, frihet eller värdighet vid.den tid då och på den plats där

ett brott begås mot honörn, .hans officiella tjänsteställe, hans privata'

bostad eller hans transportmedel. .       :      .,   ;    .

' . :

Som synes har man här riärå knutit an till.ordalagen i de båda Wien­konventionerna om diplomatiska resp. konsulära föirbindelser. Begrep­pet "internationellt skyddade:personer" i den bemärkelse, vari uttrycket ' används i art. 1 punkt l(b), kommer sålunda att omfatta varje person i internationellt uppdrag betr'åffande vUken deri mottagande staten eller

Prop. 1975: 71

6

värdlandet skall vidta alla lämpUga åtgärder för att förhindra arigrepp.

mot hans person, frihet eUer värdighet och alltså därigenom så. långt

möjligt bereda honom särskilt skydd mot angrepp av terrorister. Genom'

denna formulering har den skyddsberättigade kretsen inskränkts i jäm-:

förelse med ILC:s intentioner.! sammanhanget kah antecknas att ILC:

i sin kommentar tUl denna artikel uttryckligen utsäger att till internatio­

nella meUanstatliga organisationer.skall hänföras sådana av såväl uni-,;

versell som regional eller, annan karaktär. Häremot restes under"FN-

behandlingen ingen gensaga,...

    .'.      

Ett förtydligande av, begreppet internationellt skyddad person antogs

också under utskottsbehandlingen och godkändes av generalförsamling­

en. Det hade följande innebörd. Person som är utsedd att representera

en stat vid en intemationell organisation men ej har medborgarskap i

den staten skall anses som en internationellt skyddad person i konven­

tionens mening, förutsatt alt han är accepterad. av organisationen och ,

icke är medborgare i den stat där den internationella organisationen

har sitt säte.

...

Punkt l(b) omfattar slutiigen en internationellt skyddad persons fa-mUjemedlemmar som ingår i hans hushåll. I denna del får formulerings en anses ha givits en vidare ram än.den som ILC bestämde sig för i sitt. utkast i så måtto att åtskUUga av de på de internationellt skyddade per- sönerna tillämpliga internationella, konventionerna föreskriver skyldighet att sörja för särskilt skydd endast för exempelvis maka/make och min-. . deråriga barn. Det bör vidare uppmärksammas att medlem av karriäir-'. konsuls familj ej åtnjuter denna förmån enligt 1963 års Wienkonven-'' tion.

Art. 1 punkt 2 ger för konventionens syften en definition på terrnén

"den för brottet misstänkte". DetskaU föreUgga sannolika skält att anta.

att personen i fråga har medverkat i något av de i påföljande artikel

specificerade brotten.

,     '

.. -    .

I art. 2 punkt 1 anges de brott som skall ha begåtts för att'konven­tionens maskineri av åtal,- notifiering eller utlämning skall träda i funk­tion. I uppräkningen ingår uppsåtligen begången gärning, som består.i mord, människorov eller annat angrepp på en internationellt skyddad person eller mot dennes frihet eller i våldsamt angrepp på sådan per­sons tjänstelokal, privatbostad, eller transportmedel, därest angreppet är ägnat att sätta i fara dennes person eller frihet. Dessutom inkluderar artikeln hot att företa sådant angrepp samt försök eller medhjälp till angrepp som faller under konventionen. Avlalsslutande stat åtar sig för­pliktelsen att bestraffa gärning av delta slag som brott enligt sin intema lagstiftning, varjämte det i punkt 2 tillfogas att för ifrågavarande brott skall föreskrivas lämpligt straff med beaktande av gärningens allvarliga art.

Dessa brott skall ha begåtts uppsåtUgen. Det är värt att notera att

Prop. 1975: 71

7

ILC för denna artikel haft sorn förébUd art. 1 i den' förut nämnda 1971

års Monlrealkonvention för bekämpande av brott mot den civila luft­

fartens säkerhet och uttryckligen framhåller ätt uppsåtet måste ha om­

fattat också kännedom om offrets egenskap av internationellt skyddad

person.

.

I ILC:s utkast till art, 2 hade föreslagits att de åsyftade uppsåtligen begångna gärningarna skulle vara straffbelagda ulan hänsyri till motivet för bandlingen ("regardless of motive"). Ett ändringsförslag av-Tuni­sien om borttagande avdenna bestämning i definitionen äv brottenblev emellertid med knapp majoritet godtaget, dock utan att någon, ändring i sak av stadgandets innebörd var åsyftad. Bakgrunden tUl ändringsför­slaget torde få sökas i en. efterföljande, långt utdragen debatt om den effekt som principen om folkens kamp för självbestämmanderätt har; redogörelse härför lämnas i det följande i samband med antagandet av FN-resolutionen 3166 

(XXVIII).

Art. 2 punkt 3 är en kompromisstext. Från öststatshåll hade nämligen i juridiska utskottet framförts ett förslag att till de i punkt 2 uppräknade brotten skulle även läggas gärning som var menlig'för en internationellt skyddad persons hälsa eller värdighet eller skadlig för en persons pre­stige, då denne företrädde en ;stat eller intemationell orgariisation. Re­sultatet av långa förharidlingar blev-att mari inskrev i artikelns tredje punkt en reservation av innebörd att bestämmelserna i art. 2 inte skulle medföra någon avvikelse-från de fördragsslutånde parternas förpliktel­ser enligt eljest gällande folkrättsliga regler alt vidta alla mått och steg för att förhindra andra former av angrepp mot en internationeUt skyd­dad funktionär lill person, frihet eller värdighet än de som nämns i art. 2 punkt 1.

Art. 3, som är en centraf bestämmelse i konventionen, behandlar ju-risdiktionen över de enligt art, 2 straffbara gärningarna. Kommissionen' hade föreslagit universell sådan. Häremot restes invändningar av såväl principiell som praktisk natur och man fordrade ett visst samband mel­lan brottet eller den misstänkte och jurisdiktionsstaten. I den avfattning punkt 1 slutligen fickskall avtalsslutande stat säkerställa sin' domsrält över de i art. 2 uppräknade brotten, när brottet i fråga begåtts på dess territorium eller ombord på fartyg eller luftfartyg som är registrerat i' staten. Domsrätt över dessa brott skall vidare skapas i stat, i vilken den misstänkte har medborgarskap, samt också i stat för vars räkning den internationellt skyddade-personen utför sitt uppdi"ag. Därutöver åtar sig staterna i punkt 2 att skapa jurisdiktion, då den misstänkte befinner sig inom statens område och inte på begäran utlämrias för rannsakning tUl stat som enligt närmast föregående punkt skall'ha jurisdiktion'över bröt-, tet. Artikeln kompletteras.i punkt 3 med-en regel om att koriventioriens bestämmelser inte skall utesluta andra fall av sträffrättslig domsrätt,, om sådan föreligger i någon avlalsslutande stats nationella låg.

Om samarbete de avlalsslutande staterna emellan för att förhindra

Prop. 1975: 71

8

brott handlar art. 4. Detta skall ske genom ;att staterna dels vidtar alla" i

rimliga åtgärder för att inom det egna territoriet: förhindra förberedelser :,

tUl de i konventionen åsyftade .brotten vare_ sig dessa, planeras att utför;;

ras inom eller utom landet, dels ock ömsesidigt, utbyter upplysningar, i.;

och för förhindrandet av dessa brott samt samordnar sina åtgärder i

brottsförebyggande syfte.,,

i    .':.>.        .. :,

.   . ' '".   !;:

För det faU att en för brott enligt-art. 2 misstänkt person har flytt   .

från det land, där brottet har begåtts,,skall enligt art. 5;pM«fc/7.denna Ri

stat sända underrättelse-.tiU alla berörda stater, direkt eller genom.för-1.

medling av FN:s generalsekreterareV tUlika med upplysningar om: brottet

och tillgängliga informationer! om;den misstänktes; identitet. På dejvUlr.--'

kor som den inhemska lagen föreskriver skall stat, som är. i besittningav; '

uppgifter om offret för ett brott och omständigheterna kring dettaj en-, r

ligt punkt 2 snabbt vidarebefordra.alla.dessa till den avtalsslutande stat:

för vars räkning den internationellt skyddade personen fullgjorde sitt 

uppdrag.

, : .

.;,

,;    r .' m;.

Skyldighet att anhålla en misstänkt finns föreskriven i art. 6.som;har;

sin förebild i motsvarande bestämnielser i:Haag-;och Montreälkönven-; .

tionema. Stat, vari denne, uppehåller sig,: skall ..enligt punkt 1 'Om:tUl-;..-

räckliga skäl därtill föreUgger vidta de åtgärder.som är'tillåtna i den--

egna lagstiftningen för all försäkra sig Om den misstänktes närvarq:i''och f!

för åtal eller utlämning...Undei-rättelse om dessa, ålgärder skall lulan..

dröjsmål lämnas antingen direkt eUergenpm förmedling av FN:s.geneT

ralsekreterare tUl en närmare bestämd, krets av. adressater, vUkä kari .

ha intresse av saken, nämligen liU ;(a) den stat vari brottet begåtts, (b),'

den eller de stater i vilken ;eller vUka den misstänkte'har; medborgar- '-..

skåp eller, om han är stalslös, där han har stadigvarande hemvist, (c)

den eller de stater i vilken eller vilka den internationellt skyddade! perso-

nen har medborgarskapeller.'för vars. räkning han fullgjorde sina-upp-.,

gifter, (d) alla övriga berörda stater samt slutligen (e) den internationella-.

organisation i vilken den internationellt skyddade personen-;är tjänste-.

man eUer för vilken han är företrädare. Ett.brott ombord på ett fartyg

eller luftfartyg anses också .som begånget i den stat där fartyget eller, .

luftfartyget är registrerat. I j7«;jä:/;2

finns.regler.om den anhållnes.rätt

att kommunicera med företrädare för stat somkan tänkas vara; beredd  '

att lämna honom bistånd.       '.. i

' . -.     ;. 

.

. .

Art. 7 innehåller ålalsreglef analoga med motsvarande regler i.Haag-;-i och Montrealkonventionerna: Stat i vUken den-misstänkte befinner-sig. : har där givits en viss valrätt. Nämnda stat skaU. antingen utlämna den . misstänkte tUl annan stat för'lagföring öm så-begäres eller .ock överläm,. na ärendet tiU behörig-myndighet i dén; egna staten, för beslut-i åtalsffå-: gan, vilket överlämnande i så'faUskaU ske undantagslöst.öch;utan ötUl-.;. börligt dröjsmål samt i enlighet med .dét, förfarande ("proceedings"), som är stadgat i lagen i sagda stat..yndéf debatten kring denna-.artikeh-i

Prop. 1975: 71

9

hade den svenska delegationen föreslagit eii ändring av innebörd att de lokala myndigheterna skulle fatta sitt beslut enligt, samma regler, som"; gällde i fråga om varje.vanligt .brott av allvarlig art enligt lagen i den', staten; man skiUle på så sätt få;en bättre överensstämmelse med Haag-., och Montrealkonventionerna ,och'därmed undgå, risken av ; skiljaktiga­tolkningar av denna passus. Den-svenska delegationen befarade att det,, använda uttrycket "proceedings" kunde.förstås så att def endast åsyf:  . tade ett förfarande inför,domstol. Det svenska förslaget stötte på mot- :: stånd inom sjätte utskottet, yars majoritet under hänvisning till ILC:S'' kommentar tUl artikeln androg att.någon saklig ändring,inte var åsyftad .; samt att uttrycket i fråga; kunde avse såväl ett domstolsförfarande som. ,, beslut av polis- eller åklagarmyndighet. Skyldighet att hänskjuta saken till ålalsprövning föreligger även om ingen utlämningsbegäran ingått. ,i

I art. 8 regleras frågor om utiämning av-den för brott misstänkte. ,.,

Också denna artikel kan sägas vara kopierad efter Haag- och Montreal-

konventionemas motsvarande stadganden i deras:artikel 8. Enligt /7M«A:?   .

1 skall de i artikel 2 uppräknade brotten anses vara utlämningsbara en-. ;

ligt redan ingångna utlämningsavtal mellan de avtalsslutande statema -

om inte så redan är fallet.. De avtalsslutande staterna förbinder sig vi­

dare all i utlämningsavtal,.som de senare kan komma att.ingå med yar- ..

andra, ta med dessa brott som-utlärtmingsbara.. Avtalsslutande stat som. ;

för bevUjande av utlämning kräver :förhandenyarO av ett utlämningsav­

tal med den stat som har;begärt utiämning får; om den beslutar sig för

utlämning, i avsaknad av sådant avtal betrakta den nu förevarande kon- . .

venlionen som laglig grundför utiämning;. För utlämningen skall.gälla   ;

de övriga viUkor som.föreskrivs i den anmodade siatens lag. Enligt

punkt 3 gäller i fråga om konventionsstater, som. inte kräver förekomsten -

av elt utiämningsavtal för att utiämning skaU kunna beviljas, alt sådana-

stater skall sinsemellan anse de; i.art.-2 uppräknade brotten som utläm­

ningsbara, varvid de villkor för utlämning skall gällasom den anmodade;

statens lag ställer upp. Vid utlämiungsbeslämmelsemas tiUämpningi skall

enligt punkt 4 sagda brott anses vara begångna inte bara på den ort där   ..

de förövades utan också i de stater.som har ålagts att utöva domsrält ; 

enligt art. 3 punkt 1. Vid varje rättsligt förfarande skall enligt art. 9

den misstänkte tillförsäkras rättvis behandling.,ILC anger i sin kommen-   ;.

tar all den har inspirerats till att ta med denna bestämmelse av stadgan-   .:,

dena i art. 14 i den internationella konventionen den 18 december 1966. '

om medborgerliga och politiska rättigheter (prop, 1971: 125, SÖ. 1971:

42),

-

-.,    -   ., . ;  :   . ;

. - .

.  ; -   

Art. 10 innehåller beslämmelser om skyldighet för de avtalsslutande staterna att lämna varandra rättsligt bistånd när sådana brott som konr   , venlionen avser har begåtts, däribland tillhandahållande av tillgängligt; , bevismateriel. Enligt art. 11 skaU avtalsslutande, stat lämna FN:s gene-, ralsekreterare upplysningar om utgången av ett; mål mot en för något av.,

Prop.1975: 71

10

här ifrågavarande brott misstänkt person, och generalsekreteraren skall vidarebefordra dem till övriga konvéntionsstater.      "' ' ''   :

Efter ingående underhandsdiskussioner blev det möjligt att till kon­ventionen foga en artikel behandlande rätten att bevilja diplomatisk asyl, en i Latinamerika stadgad praxis. Art. 72 har den innebörden att inga bestämmelser i konventionen skall ha inverkan-på tUlärnpnirigen av; de asyltraklater, som gällde vid tidpunkten för konventionens antagan- ;. de i vad avser förhållandena mellari de stater som har slutit fördrag ont ' sådan asylrätt. Emellertid får en av diplomatskyddskonventionen bun- den stat inte åberopa en sådan asyltraktat i förhåUande tUl annan till '-diplomatskyddskonventionen ansluten stat vilken inte är'part i nämnda traktat.

Art. 1320 innehåller slutbestämmelser. Tvister angående tolkningen eller tillämpningen av konventionen skall hänskjutas, till skiljedom, om någon av staterna begär det. Kan parterna inom sex månader därefter inte enas om skiljedomsförfarandels utformning, kan part 1 tvisten hän­skjuta den till Internationella domstolen i[REDACTED_EFTERNAMN], Konvenlionsstat har rätt att göra förbehåll mot denna bestämmelse (art. 13). Konventionen är öppen för undertecknande av alla stater och den skäll ratificeras. Stal som inte har undertecknat före den 31 december 1974 äger ansluta sig till konventionen. Ratifikations- och anslutningsinstrument skall depo­neras hos FN:s generalsekreterare. Konventionen träder i kraft trettio dagar efter det att det tjugoandra ratifikations- eller anslutningsinstm- mentet har deponerats.- För stat som ansluter sig till konventionen efter dess ikraftträdande blir konventionen gällande trettio dagar efter dagen för depositionen av anslulningsinstmmenlel (art. 17). Konventionen kan enligt art. 18 sägas upp med en uppsägningstid av sex månader.

Den i FN-sammanhang sedan länge kontroversiella frågan om rätten :. att bli part i en FN-konvention fick även den efter häftiga debatter sin lösning i den formen att generalförsamlingen utan omröstning antog ett samförståndsuttalande ("underständirig"). Under hänvisning till konven- -tionens beslämmelser att konventionen skall stå öppen för anslutning" av alla stater och att FN is generalsekreterare skall fungera som deposila-rie förklarades det däri alt generalsekreteraren, när hån fungerar som  ; deposilarie för en konvention med en "all Slales-klausul", skall följa ge­neralförsamlingens praxis vid tiUämpriingen av en sådan klausul och när helst det befinnes tillrådligt efterhöra generalförsamlingens uppfattning innan han mottar en signatur, ett ratifikations- eUer anslutningsinstru­ment. Man har därmed avlyft från generalsekreteraren ansvaret alt av­göra om en presumerad konventiönspart skall få betraktas som behörig avtalsslutande stat eller ej.

Ytterligare ett i hög'grad omtvistat ämne togs upp till diskussion i slutskedet av överläggningarna om denna konvention och vår nära att äventyra konventionens anlagande under 1973 års generalförsamling.

Prop. 1975:71

11

Frågan gällde de s. k...befrielserörelsernas,agerande. Ett stort antal sta-, ,

ter, bland dem främst .afrikanska, yrkade på en .undantagsklausul i kon­

ventionen för dessa rörelser. Problemet löstes på det sättet att general-   .

församlingen i resolutionen;3166 (XXVU.I). om konventionens antagande;.,

tog in ett avsnitt av innehåll att konventionens, bestämmelser på intet sätt,

skulle kunna hindra de folk som kämpar mot kolonialism, främmande   .

herravälde,  utländsk ockupation, rasdiskriminering och apartheid. att ;

utöva sin lagliga rätt till, självbestämmande och oberoende i enlighet .,

med syftena och principerna i ,FN:s stadga och deklarationen om folk-.,

rättsliga principer rörande, väriskapliga -förbindelser och samarbete mel­

lan stater i enlighet medFN:s stadga För att inte denna grundsats skul­

le falla i glömska beslöt-generalförsamlingen i samma resolution att re­

solutionens text "alltid" skuUe publiceras tillsammans med konventio-

nen. I den kompromiss som ledde fram till,detta resultat ingick även ett ,

i sjätte utskottets rapport intaget uttalande, vars .fulla innebörd ,yar att . ,

artiklarna 1, 2, 3, 7, .9 och 11 ansågs konstituera konventionens syfte

och ändamål och atl .därför inga förbehåll kunde medges mot dessa   .,

artiklar.

,    >  .

...

i

.

!

3 Gällande svenska bestämmelser m.. m.

3.1 IntemationeUt skyddade personer

- , .        r   ': :-;    .. .

;        '   '    ' '

Sverige liksom övriga länder i,statssamfundet är bundet av folkrättens,, allmänt erkända sedvanerättsliga griindsatser, låt vara att de i, åtskUUga . hänseenden saknar den precision sorn nationell lagstiftning strävar, efter eller alt de t. o. m, i vissa stycken är omstridda: Svensk skriven lag inne-, håller relativt få bestämmelser, av omedelbart intresse på detta pmråde: Huvudsladgandet kan sägas vara, 2 kap, 7 § brottsbalken (BrB); vari fö­reskrivs att i fråga om svensk lags.lUlämplighet och svensk dornstols.be­hörighet de begränsningar skall iakttas som följer av allmänt .erkända folkrättsliga gmndsalser- eller, enligt vad därom är särskilt stadgat, av överenskommelse med främmande makt.-Det är sålunda förutsett, att svenska myndigheter vid sina ställningstaganden i hithörande frågor har  . alt tillämpa internationell rätt och sedvänja, i den mån lag- eller andraj . författningsbestämmelser saknas,  , ,      .o -    .     .'..-       '. Bortsett från några specialstadganden rörande skatte- och tullfrihet och vissa andra lättnader;för främ.mande stats representanter, alla utan-, intresse  i  förevarande  sammanhang,  har frågan  om  immunitet  och privilegier reglerats genomrsärskUd lagstiftning, nämligen lagen.(1966: 664) med vissa bestämmelser om immunitet och privilegier. På grund av denna lag åtnjuter främmande stats beskickning och beskickningsmed-y .j lemmar jämte deras famUjer och betjäning samt diplomatiska kurirer, utan hinder av bestämmelse i annan författning, immunitet pch privile-.

3    Riksdagen 1975. 1 saml. Nr 71

Prop. 1975: 71

12

gier enligt den förut öirinäirinda 1961 års Wienkonvenlion om diploma­

tiska förbindelser (1 §). Främmande stats konsulat och konsurälsm'éd-

lemmar jämte deras famUjér och betjäning samt konsulatets kurirer åt­

njuter på motsvarande sätt immunitet och privilegier enligt den likale'-'

des tidigare berörda Wienkonventionen 1963 öm konsulära förbindelser

eller, i visst fall, efter särskUt förordnande av Kunjgh Maj:t (2 §). 3 §

stadgar att vissa däri uppräknade internationella organisationer åtnjuter

immunitet och privUegier enligt vad som bestämts i stadga eller avtal

som är i kraft i förhållande till Sverige. Av dessa organisationer förtjä­

nar i detta sammanhang framhållas Förenta Nationerna och' till FN an­

knutna fackorgan, Europarådet, Rådet för samarbete på tiiUömrådet, In­

temationella atomenergiorganet: (IAEA),-

Europeiska frihandeJssaniman-

slutningen (EFTA), Organisationen för ekonomiskt samarbete och ut­

veckling (OECD) och Organisationen för europeisk ryriidforskning

(ESRO) samt Intemationella domstolen. Medlemmarnas representanter

i dessa organisationer och personer med tjänst hos eller uppdrag av så­

dan organisation är enligt 4 § pimkt- 1 berättigade till immunitet och

privUegier enligt stadga eller avtal som nyss nämnts. Omfattningen av

denna immunitet och dessa privilegier varierar från fall till fall och av

intresse i det nu förevarande sammanhanget är de internationella stad­

gor eUer avtal enligt vilka de nämnda personerna är berättigade till

"särskUt skydd mot angrepp på sin person, frUiet eller värdighet" såsom

det heter i art. 1 punkt l(b) i diplomatskyddskonventionen elt uttryck

vUket, som synes, har häriitats från de båda Wienkonventioriema oih

diplomatiska resp. konsulära förbindelser. Innehållet i här åsyftade rele­

vanta intemationella instrument kommer att närmare beröras i det föl­

jande. TUläggas bör också att"Kungl; Maj:t enligt 5 § första stycket äger-

efter avtal med organisation sorri avses i 3 § för särskilt fall bevUja även

andra än de i 4 § punkt-1'nämnda personema immunitet ochprivUe-'

gier i den omfattning som erfordras för att tillgodose organisationens

syften, ett fullmaktsstadgånde som har utayttjäts vid ett par tUlfäUen;

I andra stycket i samma paragraf bemyndigas Kungl.- Maj:t även bevUja

den som mottagit uppdrag-att vara skiljeman i tvist mellan stater-och-

medhjälpare åt sådan skUjemah immunitet och privUegier i den omfatt­

ning som fordras för uppdragets fuUgörande.

.!.-    .,

Först i raden av internationellt skyddade personer enligt diplomat-skyddskonventionens definition kommer statsöverhuvud öch medlem av ett kollegialt organ som fullgör ett statsöverhuvuds åligganden i enlighet med ifrågavarande stats författning, -Det senare är fallet med t, ex, Schweiz samt Sovjetunibrien och några andra öststater. Enligt allmänt . erkända folkrätlsUga 'grundsatser ätrijuler främmande statsöverhuvud och deras följeslagare immunitet eller, med-ett i-tidigare Utteratur an­vänt begrepp, exterritorlälitet, i följd varav de icke under vistelse i ut­landet är underkastade uppéhållsländets jurisdiktiori. Att statsöverhuvu-

Prop. 1975: 71

13

det incognito vistas i annat land .upphäver inle immuniteten, om anspråk därpå framställs och incognitot avslöjas. Immuniteten gäller, så länge statsöverhuvudet äger denna karaktär, likgiltigt öm han därvid handlar såsom statsöverhuvud..eller som. privatman. Hans person är okränkbar och därtill föreligger en skyldighet för den främmande staten alt bereda honom särskilt skydd mot angrepp av enskilda. En återspegling av detta förhållande är stadgandet.! 19 kap. 11 § BrB, vilket lagrum kommer att närmare beröras i det, följande. Samma rätt till okränkbarhet och särskilt skydd mot angrepp har medlem av elt statsöverhuvuds familj och av den svit som medföljer honom.

I den folkrättsliga litteraturen antages allmänt att. ett lands utrikes­

minister, då han i tjänsteärende reser utrikes, intar sanima ställning

som hos en stat ackredherade ambassadörer. Som motivering för detta,

anförs ofta att utrikesministern som utrikesförvaltningens och.beskick­

ningsväsendets chef inte bör ha lägre immunitet än en honom under-,

ställd ambassadör. Meningarna hos folkrättsliga författare är däremot

mera delade i frågan huruvida en regeringschef på tjänsteuppdrag i

utlandet skall ges en motsvarande privilegierad ställning; Det finns inget

stöd i folkrätten för en privilegierad ställning för medlem av regerings­

chefs eller utrikesministers familj.

;

'    ,   -

Den första grupp av internationellt skyddade personer som omnänms., i punkt 1 (b) i konventionen är sådana representanter för eller tjänstemän hos stater som är berättigade tUl det särskilda skydd som artikeln.avser, dvs. skydd mot angrepp mot vederbörandes person, frihet eller värdighet. Hit hör främst statemas diplomatiska företrädare enligt ovan åberopade. art. 29 i 1961 års Wienkonvention sairit, på grund av stadgandet.i:art: 37 i samma konvention, medlem.av en beskicknings administrativa och tekniska personal. De är dessutom okränkbara i.dén meningen alt de inte får berövas friheten och dé åtnjuter därjämte enligt art. 31,och 37 i samma konvention straff rättslig immunitet i den. mottagande staten saml med vissa begränsningar rättslig immuiulet i vad avser statens domsrält i tvistemål och administrativa iiiål. Art. ,40 i Wienkonventio­nen   1963  om konsulära förbindelser föreskriver att den mottagande staten skall behandla karriärkonsuler med tUlbörlig aktning och .vidta, alla lämpliga åtgärder för att förhindra varje angrepp på konsulns per-, son, frihet eller värdighet. Enligt art. 41 i. samrha, konvention gäller , vidare att karriärkonsuler: inte får anhållas eller häktas i_den mottagande staten i a'waktan på rättegång annat än för grovt brott, ej heller får ; de fängslas eller underkastas annan form av inskränkning i sin person­liga frihet utom för verkställighet av lagakraflvunnen dom. De är på grund av bestämmelsen i art. 43 ej heller, underkastade den mottagande statens judiciella eller administrativa myndigheters,domsrätt såvitt angår . deras handlande vid fuUgörandet ay konsulära uppgifter.

Man får räkna med existensen av ett stort antal mellanstatiiga organl-

Prop. 1975:71

'

14

salioner, hos vilka medlernsslaternas ackredlterade'företr'ädare har sam-, ma juridiska ställning- söm diploiriater ackrediterade hos en stat.. Av för Sveriges vidkommande viktiga orgariisationer bör här framför allt omnämnas följande. Främst bland dessa organisationer står; Förenta Nationerna. Medlemsstatemas ombud vid FN:s' huvudorgan och biträ­dande organ och vid av FN. sanimankallade konferenser har med ett visst undantag i tullhänseende  ,tillerkänts sådana privUegier, iriimu-. niteter och förmåner som åtnjules äv:.diplomatiska sändebud. Urider.ut­trycket ombud skall innefattas'alla delegater och deras ersättare,'råd­givare, tekniska experter och delegationssekreterare (art. 

IV 

§§ 11 öch 16 i konventionen den 13 februari 1946 rörande Förenta, Nationernas privUegier och immuniteter, SÖ i 1947: 26, samt art. V i. avtalet den 26 juni 1947 mellan FN och Arrierikäs-Förenta Stater angående FN:s säte). Motsvarande gäller för-medleirisstaternas ombud och medhjälpare, vid FN:s kontor i Geneve samt i Schweiz befintiiga biträdande organ och av FN där avhållna konferenser (art..IV.i ö.verenskommelsen den 11 juni/1 juli 1946 mellan FN-och :Schweiz samt. noteväxling den 5/19 april 1963). Samma är förhållandet för briibud, suppleanter, rådgivare, tekniska experter och sekreterare -vid delegationen vid OECD (tUläggs-' protokoll nr 2 den 14 december 1960 tUl konventionen samma dag.an­gående organisationen, prop.- 1961: 21" och SÖ 1948:32). Okränk­barhet och immunitet för domsrätt: tUlkommer också representanter för medlemsstaterna i Internationella- arbetsorgaiusationen (ILO) (art. 15 i protokollet den 11 mars 1946 mellan Schweiz och organisatio­nen) och i Världshälsovårdsorganisatiorien (WHO) (ärt. 15 i .överens­kommelsen den 17 juli/21'augusti 1948 mellaniSchweiz och organisatio­nen). Även medlemmarnas ständiga ombud vid:Europarådet åtnjuter de diplomatiska privUegier, immuniteter och förmåner som tUlkommer di-' plomatiska sändebud med samma rang (art, .4 1 tiUäggsprotokoUet ,den 6 november 1952 lill den allmänna överenskommelsen röirande,Europa­rådets privilegier och immunitet prop. 1953: 51, SÖ.1953:'23). Av direkt intresse för Sverige är också-De europeiska gemeriskaperna (EG). ProtOr koUet den 8 aprU 1965' angående privilegier och immuniteter för De europeiska gemenskaperria tiUägger i art. 11 medlemsstaternas företrä­dare, deras rådgivare oCh tekniska'experter liksom ock ledamöter.! Ge­menskapernas rådgivande organ '-övliga diplomatiska privUegier, immu­niteter och lättnader" under'Utövaridet av sina åligganden samt.under­resor tUl och från sammanträdesorten. Samma förmånliga,rättsliga.ställ­ning tUlerkärmer art. 17 i samma protokoll utanför stående staters hos Gemenskaperna ackrediterade delegationer inom en var av tUl Gemen­skaperna hörande stat i'vilken Gemenskaperna har sitt säte : en ar­tikel som aUtså är av direki betydelse för vårt land.

Utöver den här nämnda kretsen av mellanstatiiga organisationer av uppenbar betydelse för Sverige finns andra sådana organisationer av

Prop. 1975:71

15

mera indirekt betydelse: för tilläriipningen i,vårt; land ;av':denna konven­tion, hos vilka också medlemsstaternas :ombud'(liksom L'ö. också vissa högre tjänstemän hos vederbörande organisation) har tUlerkänts saihma ställning som diplomatiska företrädare,. TiU .exemplifiering härpå > må'   '. framhållas De amerikanska staternas ;organisatiön. (OAS), Ofgariisatio.-   . nen för afrikansk enhet (OAU) och Rådet för ömsesidigt,ekonomiskt bistånd (COMECON). En fullständig kartläggning :och-uppräkning av dessa organisationer synes ej,vara av nöden, eftersom'ett våldsamt an­grepp mot en genom ett relevant internationellt dokuriient på detta sätt skyddad person omedelbart torde bli allmänt känt och den angripnes. rättsliga ställning tidigt klargjord av deh berörda ståten:      '.        .

För fullständighetens skull må jämväl. antecknas att;diplomatiska fö­

reträdare och staters med dem i fömiårishänseende jäiriställda: represen­

tanter har anspråk på-sådan okränkbarhet och imriiunitet som fordras

för att trygga deras resa genom en tredje stat'då dé i tjänsten'färdas,

till eller från den ort där de utför'sitt .uppdrag, värrried'iäven är sagt .

att genomreselandets myndigheter är förpliktade bereda dem-ett särskilt .,

skydd mot angrepp. Uttryckliga bestämmelser härom är intagna! ärt.- .

40 av Wienkonventionen om diplomatiska förbindelser. Under motsva- .

rande betingelser har också karriärkonsuler då dé. färdas genom en tredje

stat rätt till den immunitet..och det skydd som Wienkonventibnen om ,

konsulära förbindelser. tUlförsäkrar dem och spin. krävs för att trygga

deras genomresa (art. 54). ;;

.,     -'

I sammanhanget torde-också böra upprhärksämmas'förekomsten av. en antagen men ännu ej ikraftträdd' och av Sverige. ej undertecknad FN-konvention den 16 december 1969 angående tUlfäUiga diploiriatiska' kontakter ("special missions"). Denna könveiitiori  bilagd FN-résölur' tionen 2530 

(XXIV) 

 tiUägger överlag medlemmar av en tiUfällig diplomatisk kontakt understundom kallad ad hoc-diplomati ' samt medlemmar av sådan delegations administrativa och tekniska personal . samma förmåner och lättnader som tillkommer en stats diplomatiska företrädare (art. 29 och 36 i konventionen);-också tjänstelokal.och bo­stad som anv'änds av en tillfällig diplornatisk kontakt skall .vara. okränk­bar med förpliktelse för den mottagande staten ätt vidta. alla lämpliga åtgärder för att skydda dess fastigheter (lokaliteter) möt. intrång-eller skada och förhindra störande, intermezzon eller kränkningar av delega­tionens värdighet (art. 25 och 30). Från den dag tiUr"åckUgt antal' rati­fikationer eller anslutningar föreligger'för dess.ikraftträdande (22 stater)   - kommer konventionen ätt bli av: betydelse också för Sverige'.

Det må här antecknas att'medlemsstaternas tillfälliga ombud i mellan-' statliga organisationer i ett flertal internationella.: överenskommelser har tillförsäkrats immunitet; mot arrestering eller' kvarhåUande samt'immu-

' Konventionen har till dato (mars 1975) blott ratificerats avfyra stater men undertecknats av ytterligare elva stater.

Prop. 1975: 71

16

nitet mot varje slags rättsligt förf ärande i vad avser muntliga eller skrift­liga uttalanden som de har gjort i sin egenskap'av ombud eller hand­lingar som de har företagit, i deiiriå egenskap. Här är fråga om én in­skränkning i de lokala myndighetémäs befogenheter gentemot främ­mande staters ombud men därikån irité intolkas én skyldighet för värd­landet att vidta särskUda åtgärder tiU skydd niot angrepp av eriskUda mot ombudens person, frihet eUer värdighet;';'.; :..'

Nästa grupp av internationellt skyddade .personer som omnämns i punkt 1 (b) är tjänstemän i internationella niellanstatliga organisationer. En granskning av relevanta internatloriella avtal-ger vid handen alt de högsta tjänstemäimen inom dessa organisationer icke sällan i förmåns-hänseende jämställs méd staters diplomatiska, företrädare och blir där­med berättigade till det särskilda skydd rriot" angrepp i värdlandet och i stater som är parter i det tUlämpliga avtalet; Det sagda gäller sålunda FN:s generalsekreterare och FN:s alla biträdande generalsekreterare och. likaså de avdelningschefer i FN soin är försedda med FN:s passersedel ("laisser-passer") (art. V § 19 och art. iVII § 27 i konventionen,dén 13 februari 1946 rörande FN:s privilegier och iirimuriitetef, SÖ 1947: 26),' generaldirektören för ett FN:s fackorgan éllef dennes vikarie (art. 

VI 

§ 21 i konventionen deri 21 november-1947 rörande privilegier och im­munitet för FN:s fackorgan, SÖ 1951:'84),'. generalsekreteraren och bi­trädande generalsekreterare i OECD (tUläggsprotokoll rir 2 den 14 de­cember 1960 tUl konventionen samma dag angående organisationen, prop. 1961:21, SÖ 1961: 21; se även SÖ 1948:32),, genefaldu-ektörén och tUlförordnad generaldirektör:i ESRO (art. 15 i.protokollet,dén 31 oktober 1963 rörande privilegier och. immunitet-för organisationen, prop. 1963: 202, SÖ 1964: 1 och 4), chefen för EFTA:s sekretariat (art. 13 i protokollet den 28" juli. 1960 .angående' samrhanslutningehs rätts­kapacitet, privilegier och immunitet, pröp. 1961: 68, SÖ 1961:19), gene­raldirektören och dennes vikarie i;'IAEA (art. 

VI 

§ 20 i avtalet den 1 juli 1959 om privilegier: och' immunitet för organet, prop. 1961: 65, SÖ 1961: 28) liksom generalsekreteraren och ställföreträdande general­sekreteraren i Europarådet (art. 

VI 

§ 16. i allmänna övereriskörrirrielsen den 2 september 1949 rörande, rådets privilegier och im.munitet, prop. 1950: 108, SÖ 1950:106) och genéralsekreteråferi med ställföréttädande generalsekreteraren i Rådet'för samarbete på tullområdet (prop. 1952: 90 och 1954: 114; SÖ 1952:32).     '

Det kan också noteras alt ledamöterna av Internationella donistolen i
[REDACTED_EFTERNAMN] enligt a"vtal mellan FN och. Nederländerna av 1949, samf leda­

möterna av Permanenta skUjedomstolen i[REDACTED_EFTERNAMN] (konventionerna den 29

juli 1899 angående avgörande på fredlig väg av internationella tvister,

an. 24, SFS 1900:76, och den 18 oktobér.1907 i samma ämne, arL:

46, SFS 1910: 153) tillerkännes fuUa diplomatiska privilegier och immu­

niteter.

'

Det torde vara hart när ogörligt och måhända t. o. m. överflödigt att

Prop. 1975:71

17

här kartlägga hela vidden av termen "internationellt skyddade personer" . i konventionens mening. Sker angrepp på sådan person av den natur som avses i art. 2, torde vid varje tiUfälle den angripnes folkrättsliga ställning snabbt bli bekantgjord  och det i konventionen-.'fömtsedda kommunikationssystemet, satt i verksamhet,;

Punkt 1 (b) nämner,vidare annan företrädare;,("other agerit")-för en internationell  mellanstatlig   organisation,   dvs.   annan   än   tjänsteman. Under förarbetena till konvenlione;n sades syftemålet med detta tUlägg. vara alt göra det möjligt att under defintionen i konventionen inbegripa person som av FN utsetts för en speciell uppgift utan alt för, den skuU kunna betecknas som tjänsteman och,ej heller som sakkunnig i . teknisk mening enligt artikel 

VI 

i konventionen rörande FN:s privilegier   , och immuniteter; uttryckligen anfördes.som exempel Folke Bernadotte., som medlare i Palestma-kpnflikten. ,    .    ;   ,

Slutiigen omfattar punkt 1 (b) en internatipnellt skyddad perspns fa­miljemedlemmar. ILC:s utkast fUl stadgandet och dess kommentarer var. fullt tydliga: enbart de familjemedlemmar som oberoende av den nu aktuella konventionen hade en priyUegierad stäUning enligt den all-,  . manna folkrätten eller internationella överenskommelser skulle vara IIUt

försäkrade konventionens skydd (nian använde termen ."likewise"). I   : denna del gjordes under förarbetena i FN:s generalförsamling den.änd-. ringen att under konventionen hänfördes varje enligt konventionens de-, . finition internationellt skyddad persons familjemedlem som ingår i hans hushåll. De i det föregående citerade överenskommelserna har för övrigt   , sinsemeUan inte överensstämmande regler om kretsen  av de familje-. medlemmar som får en förmånsberättigad ställning. Art, 37 i Wienkon-ventionen 1961 föreskriver sålunda att diplomatisk företrädares familje­medlem, som tiUhör dennes hushåU, är; okränkbar och:har rätt tiU för­stärkt skydd mot angrepp mot sin person, frihet eller värdighet; mot­svarande gäller för familjemedlemmarna till-medlem av. en besklek-, nings administrativa och tekniska personal: Konsuls familjemedlemmar saknar dessa förmåner. Konventionerna rörande FN:s och fackprganens privUegier och immuniteter nämner exempelvis maka och minderåriga barn till generalsekreteraren/generaldirektören: Familjernedlemmar till medlemsstaters ombud i FN eller andra ovan nämnda internationella mellanstalliga organisationer har enligt gällande folkrättsliga regler inte tillerkänts särskilt skydd mot angrepp och så inte heller sådan "aiman företrädare" för en internationell meUanstatiig organisation som nämns i art, 1 punkt 1 (b) eUer dennes familjemedlemmar.,- ,

3.2 Straffbestämmelser

Straffbestämmelser spni kan komma i.fråga för bestraffning av de i art. 2.1 (a) av konventionen omnämnda gärningar fiims i 3* 4, 8 och 9 kap. BrB.

Prop. 1975:71

18

Den som berövar anriåri''livét kan-dömas enligt 3' kap. i'-§'för iriord till fängelse i tio år eUer på'livstid. I körivéritionstéxténs engelska och franska versioner används* orden "riiurder"''resp.-""meurtfe'-',' väfnied torde åsyftas även dråp, sorii'enligt 3 kap. '2 § kan'-'medföra fängelse,-lägst sex och högst tio år. Människorov varmed föirstås bl, å.-gärning ' som innebär att någori'beiriäktigår-sig öch irispäri-åi: arihahrné'd'uppsåt''-' att skada honom tUl liv eller hälsa, eller att utöva utpressriing; är i ' 4 kap. 1 § första stycket belagt med fängelse på'viss'tid, lägst fyrå'och' ' högst tio år, eUer på livstid; är brottet mindre'grovt', förskyllér brottet ." enligt 4 kap, 1 § andra stycket fängelse i högst séxår: I 3 kap. 5 och . 6 §§ finns bestämmelser'om misshandel'resp! g'fov misshandel,'vilka' brott torde motsvara konventionens definition'"annat ärigréppi,, på en  . internationellt skyddad'person" såvitt 'gäUer'gärhing sorii iriktäf sig' mot liv eller hälsa. Som misshandel anses enligt brottsbeskrivningeri i

3 kap. 5 § att tillfoga någon kroppsskada-sjukdom eller sriiärta eller

försätta någon i vanmakt eller annat sådant tillstårid. Straffet är fängelse

i högst två år eller, öm'iriisshandeln är ringa;'böter.''För grov miss­

handel är straffet enligt'3'kap, 6 § färigelse i lägst ett och högst tio år.

Vid bedömningen av orii brottet är grovt skallsärskilt beåktas, öm riiiss-'

handeln var livsfarlig'eller oni gärnirigsriianriéritiUf ögat'den angripne"

svår kroppsskada eller'allvariig sjukdom eller eljest'Visat synnerlig'''

hänsynslöshet eller råhet. "'   i         "' ''-'.'        '   -

I kap. 4 BrB finns 'vid sidan av stadgandet orii straff för människo-' rov bestämmelser drri straff för andra' intégritetskränknihgår som rik­tar sig mot annans frihet öch frid. Den söm på annat sätt än genom ' människorov berövar någon-frihét kan'dömas eriligt-4 kap. 2 § för olaga frihelsberövande till fängelse i lägst-] ett och-Högst''ti6 år. Är sådant brott mmdre grovt, är straffet böter eller fängelse i högst två år. Eriligf

4 kap. 4 § kan straff ådömas för olaga tvårig,- om någon'genom riiiss-.

handel eller eljest med våld eller genom-hot öm brottslig gärning tvingar

annan alt göra, tåla eller undéi:låta något.'Straffet är böter eller fängelse

i högst två år eller, om brottet är grovt', fängelse' i'-lägst-sex månader

och högst sex år. För rån dömes ériligt 8 -kap. '5 § deii som stjäl medelst

våld å person eller medelst höt som inriébär trängande fara,- till fängelse,-

lägst ell och högst sex år; Detsamma gäUér-den söm- sedan han Kar be­

gått stöld och anträffaspå bar gärning "sätter-sig hfiéd sådant våldJ eller

hot tUl motvärn mot déh som vUl återtaga det tiUgripriä; Sorii råri bé-;

traktas även gäming som innebär att någon m'ed sådant'-våld'eller höt

tvingar annan till handling eUer underlåtenhet-som'innebär-vinning för

gämingsmannen och skada för den tvungne. Också utpressning enligt 9

kap, 4 § kan bli hänförlig under art, 2,1 (a) i konventionen. Detta brott,

som består i att medelst olaga tvång förmå någon till handling eller un­

derlåtenhet, som innebär vinning för-gärnihgsmanhen öch skada'förden

tvungne, förskyller färigelse i högst'två år eller,''orh-brottet'är'rihga,'

Prop. 1975:71

,

19

böter; är brottet grovt, döm.es: till fängelse, lägst seX; månad,er och högst

sex år.

-,",:     -

-.   -    '      .    ,.;'' -..:

För bestämmelserna i art. 2.1 (b) är åtskilliga andra bestämmelser i BrB av direkt intresse. Om någon anlägger brand, som innebär.fara för: annans liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendoni, skall ' gärningsmannen dömas for mordbrand enligt 13 kap, 1 § tUl fängelse, lägst två och högst åtta år. Är brottet att .anse såsom grovt, blir straffet fängelse på viss tid, lägst .sex,och högst tio år, eller på livstid. För. grov skadegörelse dömes enligt. 12 kap. 3 § den som' förstör, eller , skadar egendom, fast eller lös,, till men för annans rätt till egendomen. Straffet är fängelse i högst fyra år. Vid bedömande huruvida brottet är, grovt skall särskUt beaktas, om av gärningen kommit synnerlig fara för någons liv eller hälsa eller skadan är synnerligen kännbar. lOckså stad­gandet i 13 kap. 3 § andra; stycket om straff för grov allmänfarlig öde- ' läggelse kan bli aktuellt att tillämpa. För sådant brott dömes den som bl.a. åstadkommer explosion eUer flygolycka eller annan sådan ofärd och därigenom framkallar fara för annans;:liv. Straffet är fängelse i lägst sex och högst tio år eller fängelse,på livstid,;Uppmärksammas må alt art. 2.1 (b) även nämner en internationellt skyddad persons transport­medel. Här torde man i första hand ha tänkt på färder med bil men också färder med flygplan.kan bli aktuella. Vid sådant förhållande kan det inte uteslutas att också stadgandet i 13 kap. 5 a § om luflfartssabo-lage kan bli aktuellt. Den sorn vidtager åtgärd annorledes än genom kapning av luftfartyg, som är ägnad att framkalla fara för luftfartygs säkerhet under flygning eller gör luftfartyg oanvändbart för flygning genom att förstöra eller skada det, dömes för luftfartssabotage till fängelse i högst fyra år. Är brottet att anse såsom grovt, kan straffet bli fängelse på viss tid, lägst två och högst tio år, eller på livstid. Vid bedömande huruvida brottet är grovt skaU särskilt beaktas, om där­igenom framkallats fara för flera människoliv eller om-gärningen eljest varit av särskUl farlig art.

Om någon till följd av skadegörelse, allmänfarlig ödeläggelse eller

sabotage har dödats eller kommit tiU skada, kan BrB:s bestämnielser:

om brott mot liv och hälsa bli tillämpliga i konkurrens med vissa be­

stämmelser i 12 eller 13 kap. Ansvar kan;således komma att ådömas,

för mord eller grov misshandel,

':;..'

Utöver de här nämnda straffstadgandena finns åtskilliga bestämmel-,; ser i BrB om gärningar som innebär angrepp på någons person eller frihet eller som är ägnade att äventyra en annans person eller frihet men med hänsyn tUl de svårighetsgrader för brott som konventionen, ,avser saknar de intresse i sammanhanget.

1 art. 2.1 (c), (d) och (e) upptas hot och försök att företa i artikeln-

åsyftade uppsålliga angrepp liksom medhjälp därtill.        : '

-:

Olaga hot enligt 4 kap, 5 § torde även vara hänförligt under art. 2.-

4   Riksdagen 1975. 1 saml. Nr 71

Prop. 1975:71

'

20

För olaga hot, för vilket istraf fet är böter eller fängelse i högst två-år,

straffas bl, a, den som hotar med brottslig gärning på sätt som är ägnat

att hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annans

säkerhet tUl person eller egendom,

På försöksstadiet kan straff utdömas förutom föir mord, dråp och människorov för olåga -frihelsberövande, grovt olaga tvång, rån, utpressning, mordbrand, grov mordbrand', grov skadegörelse, allmän- -farlig ödeläggelse, grov ailmänfärlig' ödéläggélse och luftfartssabotagé,

Samma straff som ådömes- gärningsman drabbar också den som gör sig skyldig tUl medhjälp till i' BrB kriminaliserad gärning enligt 23 kap. 4 §, dock att den, soni förmåtts att medverka till brott genom tvång, svek eller missbruk av hans' ungdom, oförstånd eller beroende ställning eUer ock medverkat allenast i mmdre mån, enligt 23 kap. 5 § må ådö­mas ett straff som är lägre än vad för brottet eljest är stadgat och kan i ringa fall helt befrias från ansvar.

En bestämmelse om straffskärpriihg för förgripelse mot främmande makts statsöverhuvud eller representant här i riket genom gärning som avses i 3 och 4 kap, BrB finns i 19 kap, 11 §, För stadgandets tUlämp­ning fordras att den främmande makten blivit kränkt genom gärningen. Under samma förutsättning inträder förhöjt straff då någon gör intrång i lokal som innehas av främmande makts representation eller om skada: görs på sådan lokal eller på egendom' som firins där. Enligt uttalande av departementschefen i prop, 1948: 80, s, 136, bör urider uttrycket främ­mande makts representant anses ingå icke'blott främmande statsöver­huvud och diplomatiska representanter ulan även andrå härvarande utlänningar med officiell- stäUning. Vad angår uttrycket främmande statsöverhuvud torde straffbudét ha avsett att skydda endast en person med ställning såsom statsöverhuvud för varje land samt den främste av elt kollegialt organ, då sådant enligt vederbörande stats författning ut­över elt statsöverhuvuds funktioner. Beträffande kretsen av främmande makts representanter, i vilken också torde kunna inräknas främmande makts i Sverige tjänstgörande karriärkonsuler, torde ha förutsatts att dessa befinner sig i riket i officiellt uppdrag och ej- såsom- privatpersoner.

Uttrycket främmande makts representation-i 19-kap. 11 § bör icke' heller fattas för snävt. Dit bör kunna räknas inte bara ämbetslokalér för beskickningar eller andra officiella organ för främmande makt utan också sådana bostadslägenheter, som enligt folkrättsliga, regler åtnjuter s.k. exterrhorialitel. Som exempel på intrång må kimna tänkas in­trängande mot dens vilja som- har besittningsrätten till lokalen éUer är i dennes ställe, t. éx; portvakt, och andra former av hemfridsbrott. Egendom som skyddas av straffbudét skall befinna sig i lokal som' inne­has av främmande makts representation. Hit räknas således icke t, éx, en bil som är i trafik eller uppställd på annan plats, än i en beskicknings garage. I sammanhanget må observeras att skyddsobjékten i art. 2.1 (b)

Prop. 1975: 71

21

är den intemationellt skyddade personens  officiella tjänsteställe och :

hans privata bostad samt hans transportmedel var det än finns, dock

alt detta stadgande i konventionen är;tillärhpligtiendast,om ett våldsamt  ;.  

angrepp på tjänstestället' bostaden eller transportmedlet är ägnat att,; ;.

äventyra lokalinnehavåreris person eller frihet,'

''

:.::-. ,

3.3 Svensk domstols straffrättsliga kompetens ,

Reglerna om svensk strafflags tillämplighet i rummet finns intagna .i 2   , kap,  BrB,  I  överensstämmelse  méd  territorialitetsprincipen. omfattar svensk domstols kompetens enligt 2 kap, 1;§ tiU .en,början aUa i Sverige-begångna brott Uksom, enligt 2 kap. 3 § föirsta: pimkten; alla brott som   _ har begåtts utomlands ombord på svenska faryg eller luftfartyg.

I fråga om brott mot svensk lag som har begåtts utomlands är vidare     -' svensk domstol enligt 2 kap, 2 § första punkten alltid behörig, om bröt-  ', , tet har förövats av svensk medborgare. Medborgarskap, skall ha före- ;; legat vid tidpunkten för. gärningen. Utlänning ..med'hemvist'i Sverige .. .-. kan enligt 2 kap. 2 § första punkten alltid straffas i Sverige för brott utom riket mot svensk lag liksom, enligt 2 "kap, 2 § andra punkten", den . utlänning utan hemvist i Sverige sorii efter brottet-blivit svensk medbor­gare eller tagit hemvist i Sverige éUer som-är dansk, finsk; eller norsk medborgare och finns i Sverige, Detsamma gäller enligt 2 kap. 2 § tredje punkten annan, utlänning som finns i Sverige, då på del utom-    i' lands förövade brottet enligt svensk lag kan följa fängelse i mér än sex månader, I de här berörda fallen gäller regeln- om: dubbel slraffbarhet i 2 kap. 2 § andra stycket. Sålunda föreligger inle domsrätt för svensk domstol, om gämingen är fri från ansvar enligt lagen på gärningsorteri, och inte heller om gärningen har begåtts inom område, t, ex; öppna havet, som inte tUlhör någon stat och enligt svensk lag svårare straff än     " böter icke kan följa på gämingen, I de fall dofnsrätt föreligger enligt   .-2 kap. 2 § första eller' andra stycket får inte ådömas påföljd som är alt anse som strängare än det svåraste straff som är stadgat för brottet enligt lagen på gärningsorten. En regel härom finns i 2 kap, 2 § tredje stycket.

Stadgandena i 2 kap. 3 § BrB utsträcker den svenska domsrätten ytterligare i vissa specialfall av utomlands begångna brott. Sålunda är svensk domstol enligt 3 § tredje purikteri behörig att döma bl, a, öm . brottet har förövats mot Sverige eller svensk allmän inrättning, exem'pel vis svensk beskickning eller svenskt konsulat, eUer också, enUgt 3 § fjäf- - de punkten, om brottet har begåtts inom område som ej tUlhör någon . stat och har förövats mot svensk medborgare eller mot utlänning med hemvist i Sverige, Svensk domstol har likaså' alltid domsrätt om brottet   .' är kapning av luftfartyg eller luftfartssabotage eller försök, till sådant  ' brott samt i fråga om brott för vUket enUgt. svensk lag det lindrigaste

Prop. 1975:71

':

'

il

straffet är fängelse i fyra år eller däröver i(2 kap. 3'§ femte;och,-sjätte

punkten).

>:    -.:.'.

.-:- ' '' '..-.-'.."-

; ;; , -   ,.

Enligt 2 kap. 5 § får åtäli för brott,isom'j har'förövats utom > Sverige,

i regel inte väckas utan: förordnande av Kunglr Maj:t' eller 'den Kungl.'

Maj:t bemyndigat därtill. Ulan särskilt åtalsförordriande får. åtal dock. ;:

anställas bl. a. om brottet har förövats i annat nordiskt land eller på

fartyg eller luftfartyg 1 reguljär trafik mellan orter belägna i Sverige

eller i annat nordiskt land eller av svensk, dansk, finsk, isländsk eller

norsk medborgare möt svenskt intresse.

. .  ,

Inskränkning i svensk domsrätt;är under;vissa förutsättningar före­

skriven i 2 kap. 5 a §ri fall då fråga oni .ansvar för gärning har. prövats

genom utiändsk lagakraftägande domLagföring i'Sverige-få): sålurida ej

ske om domen har meddelats i fräirimande: stat där gärningen har för­

övats eller i främmande stat söm har tUlträtt deri europeiska könventio- .

nen den 28 maj 1970 om brottsmålsdoriis intemationella rättsverkningar. 

och den tUltalade för samma gäming har frikänts från ansvar eller för­

klarats skyldig tiU brottet utan att påföljd hat ådöriits eller om ådönid

påföljd har verkställts i'sm helhet.eller verkställigheten pågår eUer   _

ådömd påföljd har bortfallit enligt lagen i den fräriimande.staten, Hätr    .

ifrån har i 2 kap. 5 a § andra stycket stadgats undantag i fråga om brott

som har förövats i Sverige eller utonilands.rriot;Sverige eller;svensk alN; .,.

män inrättning, om brottet'är kapning av.liiftfartyg eller luftfartssabo-   '

tage eller försök till ettdera av dessa brott eller ock om det Uridrigaste

straff som är stadgat i'svensk'lag är-fängelse i fyra år eller däröver, för-    .

utsatt dock att lagföringen i den fräriiriiånde ståten ej har skett på be­

gäran av svensk myndighet.

;;'.-'.'

Kungl. Maj:t har i brev tUl.riksåklagaren (RA) den 28 december

1972, vUket trädde i kraft den 1 juli 1973; bemyndigat, RA att meddela

ålalsförordnande bl. a, föir brott sorn har förövats .utomlands av svensk \

medborgare eller utlärining med hemvist i .Sverige eller för gärning

som har begåtts av svensk niédborgare eller utlänning med hemvist, i

Sverige i fall då frågan Om'ansvar .för samma gärning har prövats

genom dom meddelad i främrriande stat.

' '

. .;. 

3.4 Utlämning för brott  .     .

,

Beslämmelser om utlämning för'brott från Sverige tilLannätjnordiskt land finns i lagen (1959: 254) ofn titlärnriing' föi"" brott till Danmark, Finland, Island och Norge, samf beslämmelser:om'.utiämning, till utom­nordiskt land i lagen- (1957: 668) om utiämning ;för brott. Båda dessa' lagar bygger på principen att fråga om. utlämning, skall prövas fritt på grundval av samtliga'; föreliggande omständigheter>Ii'varje, enskilt fall.-För beviljande av utlämning krävs inte att det föreligger ett utlärrinings-avtal meUan Sverige och den stat som begär utiärnning.-Beslut om ut-

Prop. 1975:71

"'.

23

i T ; -'j: C r .-..r'

lämnmg fattas av regeringen eUer -r i vissa ärenden enligt; 1959 års-,",,.;   .       ,, , , ,

lag av åklagare. För att utlämning skall kunna-medges måste, vissa,    .  -

,.,  ,' .;   -,,

i lagarna uppstäUda viUkor. vara-uppfyllda. Sålunda får.enligt ;1957 års,;,,   - , r ,      - ;  .',',

lag svensk medborgare inte utlämnas.. Enligt samma lag skaU .den gär-   .;

. _:,.     ;;;_

ning för vilken utlämning begärs motsvara brott för vilket enUgt.svensk   ,.,      -

lag stadgas fängelse i mer än ett år. Vidare, får;utlämning inte beviljas i;,,. .., _.

för politiska brott, Lagarna anger också vissa andra hinder för utlämr...::>. .,

:, .,,

ning,

-   .     . ' 

",.        .

,.:        ;:;'-.; -...;.;.

Enligt utiämningslagarna har Sverige sålunda, inte skyldighet ätt be-    '     ;       ,

j ;

vilja utiämning, även om samtliga de villkor som angesi den tUlämpliga;.,    .. ;

lagen är uppfyUda. Genom utiämriingsavtäl med annan stat kan Sverige ;..-

.-' ..,

dock ha åtagit sig att tiU den-staten utlämna person som uppehåller sig     >; ;-,

.-..

här. Sådant avtal måste dock alltid som fömtsättning.för.utlämning;       -   ,.       ', j. .'

från Sverige innehålla beslämmelser som innebär att åtrninstone demini-;   !, .

, r  ;.; f::.

mivillkor för utlämning som bar uppställts i utiämningslagarna,skall va-:,

' ; 

ra uppfyllda. F.n. har Sverige bUaterala utiämningsavtal. endast; med ,..

.:   ';; \.:...

Australien, Belgien, Förenta statema och Storbritannien. Därjämte har..   : ,;...;     .-   ;     ;;, Sverige tillträtt den europeiska utlämningskonventionen den 13 decem­ber 1957 (SÖ 1959: 65). Lagrådsremissen om överförande av lagföring bör kanske också nämnas (L 5 Ju).

3.5 Asylrätt

Utiänning har inte någori ovUlkorlig rätt att inresa öch vistas i.Sve-,

rige. Det tiUkommer uteslutande svenska myndigheter att bestämma; ,;-

,     .; '

de villkor under vUka Sverige ger territoriell asyl åt en politisk flykting ;      ,       _.

:,,

eller annan asylsökande utlänning." I begreppet .asylrätt ligger även en .

,.      ,     .

rätt för en stat alt vägra utiämna- en person soni har tagit sin. tillflykt till   '"_;;.:   ,

; ,,,

dess territorium. I enlighet'härmed föreskriver 2 § första stycket utlän-     '        -

,   r,

ningslagen (1954:193) att politisk flykting inte,.utan synnerliga skäl

       -

skall vägras fristad i riket, då han är. i behov, därav.' Som politisk

,,      " ,

flykting anses enligt 2 § andra stycket utlänning som i sitt.hemland  --     .,

,,:.,.

löper risk att bli utsatt för politisk förföljelse, varmed, förstås bl.a.j att , ;.   .

.',, ,-

någon på grund av sin politiska uppfattning, eller.eljest på grund, av -,,     ,   ;    . . ;,;,,,,

politiska förhållanden-utsätts för förföljelse, som riktar sig mot hans liv;

r      ,...

eller frihet eller eljest ärav svår beskaffenhet, eUer.ock att på grund ay,-.,. :

i,.  i',;

ett politiskt brott allvariigt straff, ålägges honom,:Regeln- om .fristad, i ...      ;. ..;.  -   :   ,, ;.r,

Sverige  är emeUertid inte undantagslös.  Om  utlänning genom' grov, ,- ..

r.,.,  -

brottslighet har ådagalagt ätt. hans kvarblivande i Sverige skulle innebära'..'.;..:.;;:      .;..,,,:

en allvarlig fara för allmän'ordning'och säkerhet och den,'politiska; för-.; Il'.i     .   ;

-.

följelse som hotar honom; i. land, dit han enligt myndighets beslut. skaU. ;:-:,.,.,   .; :,       .;,

avvisas, förpassas, förvisas eller utvisas,'inte: innebär fara för hans liy,, .:.;.,

,-,. .

och ej heller eljest är av särskUt svan beskaffenhet; kan-utlänningen  ,.;..=   ., .

.-''ii,

enligt 54 § samma lag tvingas lämna Sverige,:och,-befordras-tUl det; i...; , -  ..    .i!", ;;   . landet.

Prop. 1975: 71

24

Vad härefter angår diplomatisk asyl, .dvs. fristad, som bevUjas på

beskickning inom annan stats'område,..är den föfhärskande;folkrätts­

uppfattningen i Sverige och i flertalet andra-länder med undantag för;

Latinamerika den att diplomatiska'representationer inte tillerkänns nå­

gon generell rätt att ge asyl. Rent humanitära, hänsyn - kan emellertid

leda till att också svensk, beskickning kan ställas inför; frågan att bevilja

asyl. Om en asylsökande gör. sannolikt att han är-utsatt för fara- tUl

liv och lem eller kan bli föremål för orimligt hårda straffåtgärder, skulle

det te sig omänskligt och stötande att inte'Utnyttja en faktisk möjlighet,

att skydda den asylsökande inom en svensk beskicknings område. Upp­

kommer frågan i länder såsom de latinamerikanska - där regimerna

kan förväntas enligt regional sedvänja eller regionala konventioner godta

att asyl ges, kan beskickningens bedömning vara mera liberal, likaså ,

om den asylsökande är svensk medborgare: eller'har annan. anknytning

tUl Sverige, När faran är över, bör vederbörande uppmanas alt lämna

beskickningens område, alternativt hjälpasrur;,landet, genom förhand-,

lingar med värdlandets:myndighelei". .'i:.        : ,.    '

.,   . '

4    Föredraganden 4.1 Inledning

Den internationella terrorismen är en företeelse som under de senare åren har tagit sig alltmer svårartade former, beh har. föranlett ålgärder både nationellt och intemationellt,. TiUkoiristen av Haagkonventionen den 16 december 1970; för bekämpande av olaga besittningstagande av. luftfartyg (kapnmg av luftfartyg, prop. 1971: 92 och;'SÖvl971: 17) och Montrealkonventionen  den  23   september   1971  för; bekämpande  av brott mot den civUa luftfartens säkerhet (luftfartssabotage, prop. 1973: 92, SÖ 1973: 48) är led i försöken alt genomi interriationellt samarbete , stävja farliga gärningar som är riktade > mot flygtrafiken.  Elt  annat exempel på internationeUa .-överenskommelser som syftar tUl att mot­verka intemationella terroristiska handlingar utgör Washingtonkonven­tionen den 2 febmari 1971 om förhindrande och.bestraffning av terro­risthandlingar som har tagit formen avbrott, mot person och där­till anknuten utpressning: som har intemationell räckvidd, utarbetad inom De amerikanska staternas organisation.' Problemet har uppmärkr. sammats också på andra-håll och ,då med särskUd inriktning på behovet; av skydd för diplomater och med dem jämställda personer; Vid årsskiftet' 19701971 tog den italienska regeringen initiativet till en iritemationelL diplomatisk konferens i:syfte att utarbeta en internationeU konvention' rörande kidnapping av diplomater. Ett utkast tUl konvention blev också. färdigställt (det s.k. Rom-utkastet). I Europarådet hade under hösten 1970 tillsatts en ad hoc-kommitlé rörande skydd' av beskicknings- och:

Prop. 1975: 71

25

konsulatsmedlemmar, vilken höll fem sammanträden. Denna kominitté .

kom efter hand att Övergåfrån att utforma en egen,konventipnstext till. ;

alt överlägga om iimehållet i det utkast i samma ämne soin förbereddes...

och senare utarbetades av FN:s kommission för intemationell rätt. (ILC). .

Ytterligare utkast till konventioner hade framlagts av Uruguay och- av

den amerikanske ledamoten av ILC Richard D. Kearney. Samtliga de.

här nämnda texterna .kom alt utgöra basmaterialet för 'det utkast i .,

ämnet som ILC utarbetade 1972.;. .    ,   .    ,

. :     '

I Förenta Nationerna hade problemet, om skyddet för diplomater och om deras okränkbarhet först tagits upp i säkerhetsrådet under våren 1970', på initiativ av Nederländernas regering. Efter att ha fått del av den nederländska framställningen hade ILC förklarat sig beredd att efter framställning  av FN:s  generalförsamling utarbeta  ett konvenlionsut-' kast i ämnet. Beslut att anförtro ILC denna uppgift fattades ay. general-. ; församlmgen i resolutionen 2780 

(XXVI) 

den 3; december 1971. Kom-.. missionens text, intagen i rapporten från dess 24: e session (A/871p/Rev. 1), överarbetades av generalförsamlingens sjätte (juridiska) utskott .under hösten 1973 och den slutliga texten till en konvention om förebyggande ; och bestraffning av brott;mot;diplomater pch andra internatipnellt,skyd-   -dade personer (diplomatskyddskonyentionen) antogs av generalförsamr . lingen i resolution 3166 (XXyill), den 14, december 1973.       ,    ;;,  ,.

Diplomatskyddskonventionens beslämmelser innebär .i' huvudsak; att ,

stat som har tUlträtt konventionen åtar sig. att belägga vissa'särskiU an-;

givna, uppsåtiigt förövade g"ämingar, som är riktade mot en bestämd

gmpp av intemationellt verksamma personer, med lämpUga straff imder.  

beaktande av brottens, allvarliga, art,,att tillse , att domsrält beträffande .,

sådana brott finns i angiven utsträckning och att vidta åtgärder antingen

för åtal mot eller utlämning av den som har begått något av dessa.brott ;

och befinner sig inom statens pmråde. Den personkrels,;Som skaU bere­

das  skydd  enligt konventionen  är förutom, statsöverhuvud,  rege- .

ringschefer och utrikesministrar diplomatiska och konsulära tjäns­

temän samt intemationella meUans;tatiiga organisationers högsta tjänste­

män.  Konventionen  innehåUer också regler, om  skyldighet för.kon- 

ventionsslat att vidta åtgärder för att inom, sitt territorium förhindra,,

förberedelser tiU dessa.brott, att lämna vissa underrättelser,'alt ta gär-.

ningsmän i förvar, att lämna rättsUgt bistånd vid, straffrättsliga, för­

faranden  inom  annan  stat ni, m-, Diplonaatskyddskonventionen'inne­

håller i stort sett samma reglering spm Haag- och Montrealkonvenlio-:,

nerna av frågor om åtal, utlämning, förundersökning m. m. och; även

av problemet om jurisdiktion med den modifiering som-betingas av

brottens olika karaktär,

,     ,,      ..'-.;;;

För det mellanfolkliga samarbetet är det av utpniprdenllig vikt att de ; ; officiella förbindelserna mellan stater'inbördes och mellan, stater och-de,", internationella mellanstatiiga prganisatipnerna kan fortgå ostörda. Syftet med den här behandlade konventionen är just attbekämpa,de former.  ,

Prop. 1975: 71

26

av allvarlig brottslighet som stör essa internationella förbindelser;-'En ,

allmän  anslutning till konventionen skulle . betydligt försvåra möjUg­

hetema för en gämirigsmari-att undgå påföljderna av-sitt handlande-

genom att ge sig av tUl ett annat ld. I samband med goklkärinaridet-

av Sveriges anslutning tUl Haag- och Montrealkonventionerna uttalades

att det var ett intresse från svensk sida att-delta i allt intemationellt

samarbete som kundemed'iferka-tUl att bekämpa flygkapningarna och'

tUl att luftfartens säkerhet upprätthölls. Elt motsvarande betraktelsesätt -

kan anläggas på den nu aktueUa konven tionen. Detta-talar för att '

Sverige bör tillträda diplomatskyddskonventionen.

''.

'

4.2 Ratifikation av konventionen

,    . .

För att diplomatskyddskönventidnen skall träda i kraft krävs att den ' ratificeras eller tiUträds av 22'stater. Sverige liksom övriga nordiska sta- ter är bland de 28 stater söm har undertecknat konventionen: Det får an­ses vara ett önskemål att-denna konvention godtas av så rhårigå stater , som möjligt. I samma-mån som antalet konvéntionsstater ökar, beskärs möjUghetema för en gärrimgsman att'kunna'utverka fri léjdi tUl annat land eller att på annat sätt'undgå ansvar.genoni ätt ita sm tillflykt till' annat land. En bieffekt av ett framgångsrikt'bekämpande'äv dé'brott ' på vilka konventionen är tiiläniplig skulle också bli att statemas stundom dryga kostnader för särskild bevakning av beskicknings-'éllér konsulats-lokaler kunde nedbringas.

Konventionens syfte övererisstärhmer väl riied-deh--svenska inställ­

ningen tUl de terroristdåd som konventionen avser att bekähipa.-Då  det

gäller att bedöma konveritionsbeslämmelsernas förenlighet med svensk

rätt må framhållas följande.      -        -

. - . . .: ;

;. -

Sverige är redan genom nu gäUande folkrättsliga' sedvänerätlsregler samt genom bestämmelser i avtal och stadgor, tiUvUka Sverige är an­slutet, skyldigt att bereda särskUt skydd mot angrepp riiöt ett flertal käte- -gorier av personer. Ett statsöverhuvud är sålunda aUtid berättigat till' okränkbarhet tiU sui person. Han får-inte'berövas sin'frUiet eller un­derkastas annan tvångsåtgärd från vistelselariclétS''myndigheter-och han skaU åtnjuta ett förstärkt' skydd mot' angrepp av enskilda. -1961 - års " Wienkonvention om diplomatiska förbmäelser (arit, 29) öch 1963 års Wienkonvenlion om konsulära förbindelser (aiti 40) ålägger den iriol-tagande staten att visa tillbörlig- aktning 'för diploriiatiska. företrädaré och karriärkonsuler sanit skyldighet att vidta-alla lämpliga åtgärder för att förhindra angrepp mot diplomatens elléf konsulns person, frihet eller värdighet. Kan det påvisas att den mottagande staten har bmstit i detta hänseende, ådrager-sig staten-i fråga folkfättsUgt ansvar-geril- ' emot den sändande staten.-Détsafniha gäUef-för ett värdland-oni någon- tjänsteman hos eller åhriari företrädare för en'ihteriialioneU organisa-' tion utsätts för övergrepp,'då -värdlandet enligt åtagande har'garariterat'

Prop. 1975:71

27

organisationens företrädare dipiöinalisk status (ärt; 2!3); Dét kan. följ­aktligen konstateras att svensk rätt till sin allmänna syftning:;övei:ens-stämmer med konventionsbéstämmelsema. Ett svenskt,'tillträde'tiU kon' venlionen kräver därför inte några lagstiftningsåtgärder: Enligt art.. 2,2 förbinder sig de a'vtalsslutande staterna-att för dé av "konventionen omfattade brotten föreskriva lämpliga straff uridérbeaktande äv brottens- allvarliga art. Man har emellertid vid konventionens utarbetande velat undvika att skapa nya-brottstyper utan inskränkt sig till brottsbeskriv- . ningar i mera allmänna ordalag. Under de förberedande diskussionerna i' FN:s generalförsamUng var den förhärskande meningen att art. 2.2 kunde få tolkas så atfdé straffbestämmelser soni fuins i den nationella lagstiftningen för det enskilda brottet i normalfallet var tUlräckliga men att domstolarna borde utmäta straffet för de aktuella gärningarna inom det övre skiktet äv den för varje särskUt brott gäUande strafflati­tuden. Som alllid är fallet med en vid en stor internationell konferens ut­arbetad konventionstext, är slutprodukten ett resultat av en lång rad kompromisser för att göra den acceptabel för så många rättssystem som-möjligt. De avlalsslutande statema torde också få anses ha en viss frihet vid tolkningen och tillämpningen av bestämmelserna i art. 2.1 så 'att . dessa faller inom ramen för varje nationellt rättssystem. Konventionens jurisdiktionsbestämmelser torde vid en svensk ratifikation inte heller nöd-; vändigtvis kräva ändring av svensk domstols behörighet- i fråga om brott enligt konventionen som har begåtts utom riket-av utlänning. .Även i övrigt synes gällande svensk lagstiftning stå i överensstämmelse med' konventionens bestämmelser.

Det kan sålunda konstateras att det från rättsliga synpunkter inte mö-

ler något hinder för Sverige att ratificera diplomatskyddskonveritioneri.

Sverige bör inte undandraga sig att medverka i det internationella ar­

betet på att bekämpa térroristangrepp mot i' internationell verksamhet

engagerade personer. Det är därför i hög grad önskvärt att konventio­

nen snarast träder i kraft och vinner anslutning från så många stater som

möjligt. Genom alt ratificera konventionen kan Sverige bidra tUlätt dess.

beslämmelser blir ett effektivt medel i kampen för att trygga arbetsför­

hållandena för diplomatiska och andra tjänstemän i officiella uppdrag.

Konventionen har som jäg nyss har sagt undertecknats av Sverige lik-.

som av övriga nordiska länder. Jag har inhämtat att också dessa senare

har för avsikt att ratificera konventionen! Jag förordar sålunda att Sve­

rige nu ratificerar konventionen.

I

f .      ;    -      ...        

Vad angår de särskUda artiklama i konventiorien bör-följande fram­

hållas,

,       '! '    ..! !.:;'lj:; .,,';;    , .,

.l

I fråga om br o 11 sbes kri vn i n g e n 'i art, 2,l(a) torde man va-:, ra berättigad att i det däri nämnda begreppet "annat angrepp på en inter­nationellt skyddad person-eUer mot dennes frihet" inlägga'deh tolkning-' ' en att en sådan brottsUg gärning-skall våra av-ungefärligen''säriima grova valör som de uttryckligen givna exemplen mord och människorov. Med :

Prop. 1975: 71

28

denna utgångspunkt skulle följande i BrB upptagna brott vara hänförUga

under art. 2.1(a): mord (3 kap. 1 §), människorov (4 kap. 1 §. första.

stycket), dråp (3 kap.. 2 §), mindre: grovt människorov (4 kap. 4 §

andra stycket), grov misshandel (3 kap.: 6 §), misshandel (3, kap. 5 §),

olaga frihelsberövande (4 kap. 2 § första stycket), grovt okga tvång

(4 kap. 4 § andra stycket), rån (8 kap. 5 §), grovt rån (8 kap. 6 §) och

utpressning (9 kap. 4 §). För samtliga dessa brott kan ådömas fängelse.

i mer än ett år och för mord, dråp, människorov och grov mordbrand

är straff et fängelse i minst fyra år.   .

,-

' ,.

.   .    ,.

Rekvisiten för en tillämpning';av art.;2.1(b). är att angreppet.skall

vara våldsamt, rUctat mot den intemalionellt, skyddade personens tjän-

stestäUe, privata bostad eller transportmedel, samt att angreppet skall

vara ägnat att äventyra dennes person eller frihet. Av i.BrB upptagna

brott kan följande anses motsvara beskrivningen i art, .2,l(b), nämligen

grov skadegörelse (12 kap. 3,.§), mordbrand,(13 kap. 1 §), grov mord-

brand (13 kap..2 §), allmänfarlig.ödeläggelse (13 kap, 3 §.första,styc-

ket), grov allmänfarlig ödeläggelse (13 kap: 3 §, andra stycket) samt luft­

fartssabotage och grovt luftfartssabotagé (13 kap. 5 a § andra, och: tredje ,

styckena). För samtliga dessa brott kan dömas,tUl fängelse nier än ett

år. Det lär inte vara uteslutet att föreskriftema.om hemfridsbrolt eller

olaga intrång i 4 kap. 6 § BrB kan komma att åberopas i.konkurrens ,

med något av de nyss uppräknade-gäraingama.;

-.       .

I detta sammanhang bör uppmärksamheten också fästas vid stadgan-,

det om straffskärpning i 19 kap. 11 § BrB, Om någon förgriper sig

på främmande makts statsöverhuvud eller representant här i riket ge-;

nom gäming som avses 13 eller 4 kap: BrB. och den främmande

makten därigenom kränks, kan;domstolen döma tiU fängelse lhögst-

två år, om på brottet annars kan följafängelse i högst,sex månader, pch.

i högst fyra år om på brottet annars kan följa fängelse i mer äii sex må­

nader men högst två år. Motsvarande straffskärpning kan också inträda

om någon gör intrång i lokal-som innehas av främmande makts, repre-,

senlation i riket eller gör skada på den eller påegendom som finns där,,

förutsatt också att denna gärning kan anses vara kränkande för den

främmande makten. För att konventionens .bestämmelse skaU kunna

tillämpas krävs dessutom alt angreppet är.ägnat alt äventyra offrets

person eller frihet,

: ;

.  ,   ;:.,   ,:

Olaga hot, varom förmäles i,art 2.1(c), täcks ay.föreskriften.i 4 kap.;

5 § BrB vilken gärning maximalt förskyller fängelse i två år.

.,

För försök bestäms straffet tUl högst vad. som gäller för fullbordat,

brott (23 kap. 1 § andra stycket BrB). Samtliga de ovan uppräknade och

i BrB straffbelagda gärningar vilka omfattas av art. 2.1(a) och (b) är

straffbara på försöksstadiet    ,    -   ..

; ,,        ; ;      -. -

Samma ansvar som-är föreskrivet i BrB för gärningsman kan också -

ådömas den som har gjort-sig, skyldig tiU medhjälp tUl brottets utföran­

de (23 kap, 4 § första stycket BrB);    ,   v

,      ;;

Prop. 1975: 71

29

Bestämmelserna i art.2.'l;,är.således förenliga med nu gällande svensk

lagstiftning,

'-'''

.      '

.

. ' '    ,; .

När det gäUer bestämmelsema i art. 3 om  doms rätten  över de -

i konventionen åsyftade brotten kan konstateras att reglerna i 2 kap., 2.

och 3 §§ BrB om svensk strafflags tillämplighet på brott begångna utom­

lands ger en så vidsträckt behörighet åt svensk domstol att det knappast

kan inträffa att sådana" gärningar som avses i art. 2.1 inte faller under ,

svensk domsrätt

,,      .   .

Reglema i art, 4 om skyldighet attividta brottsförebyg gan d e åtgärder  och i art. 5 om   underrättelseskyldighet. tUl   , andra konvéntionsstater; kräver' inga lagstiftningsåtgärder för Sveriges , vidkommande, Samma är förhållandet med bestämmelserna i.art 6 om . tagande    i    fö r va r    med . därav, följande  n o ti f ika t io n-s-plikt    tUl andra konvéntionsstater och. vederbörande internationella organisation samt om en anhållen persons rätt till att   kom mun i: c er a   med företrädare för sitt hemland eller annan.stat som är viUig., skydda hans rättighelen.Dé föreskrifter av.administrativ natur som- be­hövs i anslutning till art, 5 och 6 kan.meddelas av regeringen.   ,:;

I art 7 i konventionen föreskrivs obligatorisk skyldighet för avtals ;.

slutande stat, inom vars territorium den för brott enligt art. 2 misstänkte

befinner sig, att överlämna ärendet till behörig myndighet för   b e s.lut

i   åtalsfrågan.   Denna förpliktelse torde för Sveriges del. komma, >

att bli uppfylld genom bestämmelserna i. rättegångsbalken om skyldighet  .

för polismyndighet eller åklagare att inleda förundersökning yid, miss­

tanke om brott som hör :uhder allmänt åtal samt för åklagare att tala å .

sådant brott om omständigheterna därtill föranleder enligt den svenska

lagstiftningen. Föreligger någori utlämningsbegäran från utländsk stat,,

skall givetvis i stället inledas del ullämningsförfärande som är stadgat i

de svenska lagarna om utlämning för. brott. Det framgick av förarbetena

till konventionen att skyldigheten att hänskjuta fallet till åtalsmyridighet

i det land där den misstänkte vistas skall föreligga även om .ingen ut­

lämningsbegäran har ingått,I sammanhanget bör,för fullständighetens,

skull nämnas att särskilda-regler i 19 kap. 16 § andra stycket BrB:gäller :

för åtal, då gämingen är hänförlig.under bestämmelserna i 19 kap;'11 §:,

BrB, ävensom att åtal förmisshandel som inte äi-'grov enligt,3 kap; 11 ;§; .

andra stycket får anställas av åklagare ;endast om målsägande anger

brottet liU åtal eller åtal är påkaUat ur allmän "synpunkt,

.  ; ,.,;

Jag vUl betona alt då det i art. 48 talas ,om avtalsslutande-,stats ,

territorium så jämställs-därined fartyg och luftfartyg som är inregi-,-,

strerade i staten i fråga.'

;

.r ...

Av reglema i art. 8 i konventionen om utlämning ;berörs Sverige;; närmast av bestämmelsema i art. 8.1 och 8.3. Enligt den förstnämnda , bestämmelsen skall brott som-avses i art.-2.1 vara ett utlämningsbart.: brott i utiämningsavtalmellan avtalsslutande stater..Enligt art;.8,3;är,av- ;

Prop. 1975:71

i:

30

talsslutande stat, som för utlairining på'gmnd av brott inte kräver att'ut-i. . lämningsavtal skall finnas med den stat som begär utlämning, skyldig att betrakta de nämnda brotten som utiämningsbara brott'i:"enlighet;.: . med det förfarande som-lskall iakttas öch: de viUkor söm.föreskrivs i;' ;; den anmodade statens lag.'Konventionsbéstämmelsema är inte'ofören- ;' . liga med den svenska lagstiftningen om utiämning för brott. och inte ..; heller med av Sverige ingångna'traktater rörande utiämning för;birbtt:.); Bestämmelsema i art. 8 överensstämmer för övrigt med motsvarande beslämmelser i de tidigare nämnda Haag- och Montrealkonventlonerria, .' j

I art, 10 föreskrivs skyrdighet för avlalsslutande stater .att i största     i

möjliga utsttäckning länma varandra    ömsesidigt    riättsligti   t'

bistånd   i   mål om brott enligt diplomatskyddskonventionen; Bestäm-. ;.

melserna innebär inte några förpliktelser som går, längre än vad som .'

redan tillämpas hos oss i dessa hänseenden-öch :några'nya författnings:

bestämmelser behövs alltså inte.

',;;..:,,,::;..

Uppgiftsskyldighet  till FN:s generalsekreterare'är föreskri- . ven i art. 11 då elt mål som är täckt av-köriventionen',varit'föremåLför   . domslolsförfarande. Sveriges förpliktelser enligt denna artikel kan upp­fyUas inom ramen för gällande lagstiftning; De föreskrifter av admi-    ' nistrativ natur som behövs kan meddelas av regeringen.    '

Att mellan främmande'stater ingångna avtal om asyl' enligt ärt. 11 :;

inte får åberopas mot Sverige här framhållits'fömt      -      -

;

.

Inte heller bestämmelsema i art, 12 om förfarande i h'ändelse. av, .

tvist mellan avtal sslutand e st af ér angående tolkningen .

eller tUlämpningen av konventionen påkallar några intema lagstiftnings-    ,,

åtgärder.

-     .....''

.,.':'

._'  -,;   ,, -

Slutligen vill jag fästa-uppmärksamheten vid ett par avsnitt'i FN:s. generalförsamlings resolution 3166 

(XXVIII), 

I resolutionens sista stycke   -under punkten 4 erkänner generalförsamlingen ätt beslämriielserna i den ' > bifogade konventionen på intet sätt skaU kunna hindra de folk söm   . kämpar mot kolonialism, främmande herravälde;' utläridsk ockupation,   : , rasdiskriminering och apartheid att utöva sin lagliga rätt tillsjälvbestäm-   .. mande och oberoende i enlighet med .syftena och principemä.i Föreritå . Nationernas stadga och Deklarationen om folkrättsliga principer.röråndé;i-; vänskapliga förbindelser -och-samafbete mellån-stater i enlighetiméd , ,. Förenta Nationernas stadga,Syftet med'antägaridet av denria .punkt.i-.: resolutionen var alt understryka alt det inle;skullé råda någon konflikt... mellan de avlalsslutande :statemas.förpliktelsereriligt konventionen' och -'.; de lagliga åtgärder sorri::företogs somled i elti folks kamp för självbé- -: stämmande och oberoende. Konventionen är avsedd att befästa folkrät- ,/. tens regler om okränkbarhet för diplomatiska företrädare, och medf dem   . jämställda personer och''om'-statérnas skyldighet att skydda demigenorrij'f" alt vidta alla lämpligai åtgärder för alt,förhindra-angrepp mot dem. En'i i rimlig tolkning av uttalandet iipunkt'4ävresolutioneni-blir därför-att:'/

Prop. 1975:71

31

detsamma inte får tas till intäkt för att betrakta något av de i art, 2 av konventionen uppräknade brotten som rättsenliga åtgärder i utövningen av folkens rätt till kamp för självbestämmande och oberoende.

I resolutionens punkt 6 beslutar generalförsamlingen vidare att ifrå­gavarande resolution alllid skall offentiiggöras tUlsammans med kon-, ventionén. Trots att en av generalförsamlingen antagen resolution inte i och för sig har bindande verkan för FN:s medlemsstater, synes för Sve-' riges vidkommande ingen anledning föreligga att inle efterkomma gene­ralförsamlingens beslut i denna del.      , :

5    Hemställan

Med hänvisning lill vad jäg nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att godkänna dén.internationella.konvenlionen den 14 december 1973 om förebyggände och bestraffning av brott mot diplomater och andra internationellt skyddade personer.

6    Beslut

1

,

, .

Regeringen ansluter sig tUl föredragandens överväganderi och:beslutar

alt genom proposition föreslå riksdagen att aniaga det förslag som före­

draganden har lagt fram.

,.,,,.,!

i-

i-tj.

Prop. 1975: 71

.32 Bilaga

Convention on the Prevention and Piinish-ment of Crimes against Intemationally Fro-tected Persons, including Diplomatic.Agents

The General AssenMy,

Considering that the codification and pro­gressive development of intemational law contributes lo the implemenlation of the purposes and principles set forth in Artides 1 and 2 of the Charter of the United Na­tions,

RecaUing that in response to the request made in General Assembly resolution 2780 

(XXVI) 

of 3 December 1971, the Intematio­nal Law Commission, at its twenly-fourth session, studied the question of the protec­lion and inviolability of diplomatic agents and otiier persons entitled to special protec­lion under intemational law and prepared draft artides on the prevention and punish-ment of crimes against such persons.

Having considered the draft artides and also the commenls and observations thereon submitted by States and by specialized agen-cies and inlergovernmenlal organizations in response lo the invitalion made in General Assembly resolution 2926 

(XXVII) 

of 28 November 1972,

Convinced of the imporlance of secur-ing intemational agreemenl on appropriate and effeclive measures for the prevention and punishment of crimes against diploma­tic agents and other intemationaUy prolected persons in view of the serious threat lo the maintenance and promotion of friendly re­lations and co-operation among States created by the commission of such crimes.

Having elaborated for that purpose the provisions contained in the Convention an­nexed hereto,

1. Adopts the Convention on the Preven­tion and Punishment of Crimes against In-

Convention sur lä prevention et la repression des infractions contre les personnes jouissant -d'une protection Internationale, y compris les agents diplomatiques

UAssetnblée générale,

Considérant que la codification et le dé-veloppement progressif du droit intematio­nal contribue å la realisation des huts et ä Tapplication des principes énoncés aux Ar­tides 1 et 2 de la Charle des Nations Unies,

Rappdant qu'en réporise å la demande formulée dans la resolution 2780 

(XXVI) 

de TAssemblée générale en date du 3 dé-cembre 1971, la Cornmission du droit Inter­national, å sa vingt-quatriéme session, a étudié la question de la protection et de rinviolabililé des agents diplomatiques et aulres personnes ayant droit å une protec­tion spéciale en vertu du droit intemational et a préparé un projet d'arlicles sur la pre­vention et la repression des infractions com-riiisés' corilre cés personnes,

Ayant examine le projet d'articles ainsi que les commentaires et les observations s'y rapportant présentés par les Etats et par les institutions spécialisées et les organisations intergouvernementales en réponse a Tinvita-lion formulée dans la resolution 2926 

(XXVII) 

de TAssemblée générale, en date du 28 novembre 1972,

Convaincue qu'il est importanl de parve-nir ä un accord intemational sur des mesu-res appropriées et efficaces visant ä assurer la prevention et la repression des infractions commises contre les agents diplomatiques et autres personnes ayant droit å une protec­tion inlernationale en raison de la grave me-nace que la perpétration de ces infractions fait peser sur le maintien et la promotion de relations amicales et de la coopération entré les Etats,

Ayant élaboré å celte fin les dispositions figuranl dans la Convention jointe en an-nexe,

1. Adopte la Convention sur la preven­tion et la repression des infractions contre

Prop. 1975:71

:   33

Konvention om förebyggande och bestraff­ning av brott mot diplomater och andra in­ternationellt skyddade personer

Generalförsamlingen,

som anser att den internationella rättens kodifieririg och fortlöpande utveckling bi­drager till att förverkliga syftena och prin-cipema i artiklarna 1 och 2 i Förenta Nationemas stadga,

som erinrar om atl kommissionen för iri­ternåtionell rätt vid sitt tjugofjärde samman­träde, med anledning av den begäran som framställdes i generalförsamlingens resolu­tion 2780 

(XXVI) 

av den 3 december 1971, studerade frågan om skydd och okränkbar­het för diplomater och' andra personer som är berättigade till särskUt skydd' enligt ih-terriationeU rätt och utarbetade förslag till artiklar om förebyggande och bestraffning av brott mol sådana personer,

som har granskat förslaget tUl artiklar samt de kommentarer och yttranden där­över vilka avgivits av stater, fackorgan och mellanstalliga organisationer som svar på generalförsamlingens inbjudan i dess reso­lution 2926 

(XXVII) 

av den 28 november 1972,

som är övertygad om betydelsen av att uppnå en internationell överenskommelse om lämpliga och effektiva åtgärder till före­byggande och bestraffning av brott mot diplomater och andra internationellt skyd­dade personer med hänsyn till det allvarliga hot som dessa brott utgör mot bevarandet och främjandet av vänskapliga förbindelser och samarbele mellan staterna,

som i detta syfte har utarbetat bestäm­melsema i bifogade konvention,

1, antager den till denna resolution foga­de konventionen om förebyggande och be-

Prop. 1975: 71

.. ;'34

ternationally Prolected Persons, Including Diplomatic Agents, annexed to the present resolution;

2.

Re-emphasizes the great imporlance of the rules of intemational law concerning the inviolabUity of and special protection to be afforded to intemationally prolected persons and the obligations of States in re­lation thereto;

3.

Considers that the annexed Conven­tion will enable States to carry out their obligations more effectively;

4.

Recognizes also that the provisions of the annexed Convention could not in any way prejudice the exercise of the legitima-te right to self-determination and indepen­dence in accordance with the purposes and principles of the Charter of the United Nations and the Dedaralion on Principles of International Law concerning Friendly Relations and Co-operation among States in accordance with the Charter of the United Nations by peoples struggling against colo-nialism, alien domination, foreign occupa-tion, racial discrimination and apartheid;

5.

Invites States to become parties to the annexed Convention;

6.

Decides that the present resolution, whose provisions are related lo the annexed Convention, shall always be published to­gether wilh it.

les personnes jouissant d'une protection In­ternationale, y compris les agents diploma­tiques, jointe en annexe å la présente reso­lution;

2,     Souligne a nouveau la grande impor­

lance- que revétent les régles du .droit inter-

national relatlves å rinviolabililé et a la

protection spéciale ä accorder aux person­

nes ayant droit å une protection inlernatio­

nale et aux obligations des Etats ä cet égard;

3.     Considére que la Convention jointe en

annexe permellra aux Etats de s'acquitter

plus efficacement de leurs obligations;

, A.'Reconnait éga/emenf que les disposi­tions de la Convention jointe en annexe ne pourront en aucun cas porler prejudice å Texercice du droit legitime å Tautodétermi-nation et å Tindépendance, conformémenl aux huts et principes de la Charte des Nar lions Unies el de la Dedaralion relatlve aux principes du droit intemational touchant les relations amicales et å la,coopération entré les Etats conformément, ä la Charte des Nations,Unies, par les peuples luttant contre le coionialisme, la domination étrangére, Toccupation étrangére, la discrimination ra-ciale et Vapartheid;

5,

Invite les Etats å devenir parties ä la Convention jointe en annexe;

6,

Decide que la présente resolution, dont les dispositions sont en relation avec la Convention jointe en annexe, sera lou-jours publiée avec elle.

ANNEX

ANNEXE

Convention on the Prevention and Punish­ment of Crimes against IntemationaUy Pro-tected Persons, including Diplomatic Agents

Convention sur la prevention et la.repression des infractions contre les personnes jouissarit d'une protection Internationale, y compris les agents diplomatiques   ,  ,..,

The States Parties to this Convention,

Having in mind the purposes and prin­ciples of the Charter of the United Nations concerning the maintenance of intemational peace and the promotion of friendly rela­tions and co-operation among States,

Considering that crimes against diploma­tic agents and other intemationally prolec­ted persons jeopardizing the safety of these persons create a serious threat lo the main-

Les Etats parties ä la fjrésente Convention, Ayant presents a Vesprit les huts et prin­cipes de la Charte des Nations Unies cori-cernant le maintien de la paix inlernationale et la promotion des relations amicales et de la coopération entré les Etats,

Considérant que les infractions commises contre les agents diplomatiques et autres personnes jouissant.d'une proteclion inler­nationale, en compromettant la sécurilé de

Prop. 1975:71

;",\       ; 35

straffning 'av;brott' mot  diplomater.-och

.;.f :   ;

, ,,

,;;

andra internationellt skyddade personer, , ..     .    :.  'T-  

. ;   ..-.;:

.. ,;' ,

2.: betonar.'f>å nytt den stora .betydelsen

av dériuiternationella.rättens regler-om den

okränkbarhet och: det specieUa-skydd som

skall: tillerkännas;-internationeUt skyddade

personer samt-staternas förpliktelser i detta

hänseende,   ./ . .   :'       i   '

3.

anser att bifogade konvention kommer alt möjliggöra för -staterna att uppfylla sina förpliktelser på elt effektivare sätt,

4.

erkänner också att bestämmelserna i bifogade konvention på intet sätt skall kun­na hindra de folk som kämpar mot kolonia­lism, främriiande'herravälde,.utländsk ocku­pation, rasdiskriminering; och. apartheid, att utöva sin lagliga.rätt tUl självbestämmande och oberpende ii enlighet rned syftena'och principerna i Förenta Nationemas stadga och. Deklarationen oiri-folkrättsliga princi­per rörande vänskapliga förbindelser > och samarbete mellan stater i enlighet med För­enta Nationernas stadga,

5.   inbjuder staterna att tillträda bifogade

konvention,

.; ,     .

,-.'.,

6,   beslutar all denna resplutiori, vars. be­

slämmelser hänför sig tUl bifogade konven­

tion, alltid skall-offentliggöras- tiUsammans

med den,   .       .   

,

j,

,,    ;l

BILAGA

;

Konvention om förebyggande och bestraffa ning av brott mot diplomater och andra ;in-teniationellt skyddade personer    .

De avlalsslutande staterna-

'

som beaktan syftena och' principerna - i Förenta Nationernas stadga om upprätthåll landet av internationell fired och befordraur del av vänskapliga förbindelser och samar­bele mellan staterna,

söm anser att'sådana brott mot diploma­ter- och andra internationellt skyddade per­soner; som äventyrar riäriinda'personers sä­kerhet, skapar ett allvarligt hot mot upp-

Prop. 1975:71

36

tenance of normal intemational relations which are necessary for co-operation among States,

Believing that the commission of such crinies is a matter of grave concern to the intemational community,

Convinced that there is an urgent need to adopt appropriate and effective measures for the prevention and punishment of such crimes,

Have agreed as follows:

ces personnes, créent une menace sérieuse au maintien des relations intemationales normales qui sont nécessaires pour la coopé­ration entré les Etats,

Estimant que la perpétration de cés in­

fractions est un mottf de gfäve inquiétude

pour la; commuriauté inlernationale, ';

 Convaincus de la nécessité d'ädopter d'ur-

gence des mesures appropriées et efficaces

pour la prevention et la repression de cés

infracliönSj

. -

Sonf.convenus de ceqni s\fit:

Artide 1

For the purposes of this Convention:

1.    "intemationally prolected person" me­

ans:

(a)

a Head of State, including any mem­ber of a collegial body performing the func­tions of a Head of State under the constitu-tion of the State concemed, a Head of Government or a Minister for Foreign Af-fairs, whenever any such person is in a foreign State, as well as members of his fa­mily who accompany him;

(b)

any representative or official of a Sta­te or any official or other agent of an Inter­national organization of an intergovernmen-tal character who, at the time when and in the place where a crime against him, his official premises, his private accommoda-tion or his means of transport is committed, is entitled pursuant to intemational law to special protection from any attack on his person, freedom or dignity, as well as mem­bers of his family forming part of his house-hold;

2.    "alleged offender" means a person as

to whom there is sufficient evidence to de­

termine prima facie that he has committed

or participated in one or more of the crimes

sel forth in artide 2,

Artide 2

1, The inlentional commission of: (a)   a murder, kidnapping or other attack upon the person or liberty of an intematio­nally prolected person;

Artide premier   '

Aux fins de' la pi-ésente Convention :' . 1; L'éxpréssion « personne jouissant d'une protection inlernationale » s'enlend :

' a). De tout chef d'Etal, y compris chaque membre d'un organe collegial remplissant en vertu de la constitution de TElat considére les fonctions de'''cbef d'Etat; de tout chef de gouvernemérit ouide tout ministre des affaires étrangéres,. lorsqu'uné telle person­ne se trouve dans. un Etat étranger, ainsi que des membres de sa famille qui Taccom-pagnent;

b) Dé tout representant, foncliorinaire ou personnalilé officielle d'un Etat et de tout fonctionnairei' personnalilé' officielle . ou autre agent d'uhe organisation inlergouver-nementalé, qui, ä la date et au lieu oii une infraclion est commise contre sa personne, ses locaux officlels, son domicile privé ou ses moyens de transport, a droit conformé­ment au droit intemational å une protection spéciale contre toule atteinte ä sa personne, sa liberté ou sa dignilé, ainsi que des mem­bres; de sä famille qui font partie de son ménage;

2. L'expression « auteur présumé de Tin-fraclion » s'entend de toule personne contre qui il y a des elements de preuve suffisants pour établir deprime abord qu'elle a com-mis une ou plusieurs des infractions prévues å Tartide 2 ou qu'elle y a participé.

Artide 2

1. Le fait intentionnel :

a) De commettre un meurtre, un. enléve-ment öti uné, autre attaque contre la per­sonne, ou la liberté d'une personne jouissant d'une protection inlernationale,    -

Prop. 1975: 71

37

rätthållandet av normala internationella för-

'      ,.

bindelser, vUkä är nödvändiga för samar­

bete mellan slalernaj,

..

 . 

som anser att sådana brott utgör elt all­

varligt problem för den .internationella, ge­

menskapen,

.

'       ,   :      .

sorn är övertygade om nödvändigheten att snarast vidtaga lämpliga öch effektiva åt­gärder tUl förebyggande och bestraffning av sådana brott,

/wr övere«5oww/f om följande:   ' .      

.-:,;; ..i-

Artikel 1

' r denna konvention

1. skall med uttrycket "internationellt

skyddad person" förstås

.

a) statsöverhuvud, häri inbegripet med­lem av ett kollegialt organ som fullgör ett statsöverhuvuds åligganden i enlighet med ifrågavarande stats författning, regeririgschef och utrikesminister, när en sådan person be­finner sig i en främmande stal, samt de fa­miljemedlemmar som åtföljer honörn.

b) representant för eller tjänsteman från en stat samt tjänsteman i eller annan före­trädare för en internationell mellanstatlig organisation.som, vid den tid då och på den plats där ett brott begås mot honom, hans officiella, tjänsteställe, hans privata bostad eller hans transportmedel, enligt internatio­nell rätt är berättigad till särskUt skydd mot angrepp på sin person, frihet eller värdighet saml de familjemedlemmar som ingår i hans hushåll.

2. skaU med uttrycket "den för; brottet

misstänkte" förstås en person mol vilken det

föreligger sannolika skäl att aniaga att han

begått eller deltagit i ett eller flera av de

brott som anges i artikel 2,

,

Artikel 2    '

1. Uppsåtiigt förövande av

a) mord, människorov eller annat angrepp

på en internationellt skyddad person eller

mot dennes frihet

. -

Prop. 1975:71

38

(b)     a violent attack upon the official pre­

mises, the private accommodation or the

means of transport of an intemationally

prolected person Ukely to endanger his per­

son or liberty;

(c)  a threat to commit any such attack;

(d)    an allempt to commit any such attack;

and

(e)    an act constitutlng participation as an

accomplice in any such attack

shall be made by each State Party a crime imder its intemal law.

2.

Each State Party shall make these cri­mes punishable by appropriate penalties which take into account their grave nature.

3.

Paragraphs 1 and 2 of this artide in no way derogate from the obligations of States Parties under intemational law to lake all appropriate measures to prevent other attacks on the person, freedom or dignity of an intemationally prolected per­son.

'b) 'De commettre, en recourant å la vio-lence;--coritres' les-Idcäux öfficiels, ;le Ibgé-, ment privé ou les moyens de transport d'une personne jouissant d'une protection inter-nätiohale une atlaque de nature å mettre sa personne ou.sa liberté en danger,; 

c) De menacer de commettre une telle

altaque,' -'   "

. -

'd) De tenler de commettre uné telle atla­

que,'6u      "-      ; - '

'   -     ;       ,.        :

e) De participer en tant que-complice å une telle atlaque

est considére par tout Etat partie comme constituant une infraclion au regard de sa législatlon inteme.

2, Tout Etat parlie rénd ces infractions pässibles de peines appropriées qui prennent en consideration leur grävilé. : 3. Les parägfaphes 1 et 2. du present ar­tide rieportent en rien atteinte aux obliga- tions qui, en vertu du droit intemational, incombent aux Etats parlies de prendre.tou-tes - mesures appropriées pour prévenir d'aulres atteintes å la personne, la liberté ou la dignilé d'une personne jouissant d'une protection inlernationale.

Artide 3

1.    Each State Party shall take such mea­

sures as may be necessary to establish its

jurisdiction över the crimes set forth in ar­

tide 2 in the following cases:

(a)

when the crime is committed in the territory of that State or on board a ship or aircraft registered in that State;

(b)

when the alleged offender is a natio­nal of that State;

(c)

when the crime is committed against an intemationally prolected person as de­fined in artide 1 who enjoys his status as such by virtue of functions which he exer-cises on behalf of that State.

2.

Each State Party shall likewise take such measures as may be necessary to estab­lish ils jurisdiction över these crimes in cases where the alleged offender is present in its territory and it does not extradite him pur­suant to artide 8 to any of the States men­tioned in paragraph 1 of this artide,

3.

This Convention does not exdude any criminal jurisdiction exercised in accordan­ce with internal law.

Artide 3

1. Tout Etat partie prend lés mesures né­cessaires pour établir sa competence aux fins de connaitré des infractions prévues ä rartide 2 dans les cas ci-äprés :      -

a)    Lorsque Linfraction est "commise sur

le terriloire dudit Etat ou å'bord d'un navire

ou d'un aéronef immairiculé dans ledit Etat;

b)

-Lorsque Tauteur présumé de Tinfrac-tion å la nationalilé dudit Etat;

c)

Lorsque Tinfraction est commise con­tre une personne jouissant d'une proteclion mternationale au sens de rartide premier, qiii-jouit de ce statut en vertu iriéme des fonctions qu'elle exerce au nom dudit Etat.

 2. ToufEtat partie-prend égalemerit les mesures nécessaires pour établir sa compe­tence aux fins de: connaitré de ces infrac­tions dans le cas ou Tauteur présumé de 1'infraclion se trouve sur son terriloire et oii il ne Textrade pas, conformément a rar­tide 8, vers Tun quelconque dés Etats vises au paragraphe 1 du présierit'artide.

:.' 3; La présente Convention :n'éxclut pas une competence pénale exerééé en vertu' de la législatlon inteme.

Prop. 1975:71

.;   :    ,; 39

b) våldsamt angrepp mot en internatio­

nellt skyddad persons tjänstesläUe, privata

, .     ;

,

bostad eller transportmedel; om angreppet                                             -     j .;       .    .

är ägnat att äventyra dennes .person eller                                                           '".,-

frihet   ;       '  .,''         ..    " .      ,            ; .                                         ;.'. .    ,          ;,.     ,..;   ._  ;   ,

-c) hot att förelåga sådant angrepp,

.

         r .  ..'       ,     ;   

d) försök att förelaga sådant angrepp elr

ler          .   .  -       .

.

.       ..,,. :   .

:_

e) haridling som innebär medhjälp tiU så-

-,

.,

dant angrepp '      .    .'   ,

...,      -,' ,    .,,

skall i varje avtalssliitande stat utgöra ett

...    .

brott enligt dess inhemska lag.

2.

Varje avlalsslutande stat skall, för, des­sa brott föreskriva lämpliga straff under be-

.,, aktande av brottens allvarliga art,             -                        .          '      ,;.

3.

Styckena 1 och 2.1 denna artikel, be-

;

,     , friar på intet säll de avlalsslutande staterna                                    -..;',

från deras, skyldighet enligt intemationell

rätt alt vidtaga lämpliga åtgärder tUl för-

.,       ;,;-,,!'   .,   '  ,-

hindrande av; andra angrepp på en inter-

'.:..'",

nationellt, skyddad person eller mot dennes

;       -    ...    j    

frihet eller värdighet.   .       

-  ;

-. ,       .-    ;    :-:.    -. .    '

Artikd 3

'     '   . -. .   .

.   .

-1. Varje avlalsslutande stat skäll Vidtaga

erforderUga åtgärder för ätt säkerställa sin

domsrält över de brott som' anges i artikel

2 i följande fall:

"'

a)

när brottet begås på nämnda stats ter-ritoriurri eller orhbord på elt fartyg eller luftfartyg som är registrerat i nämnda stal,

b)

när deh för brottet misstänkte; är med­borgare-i'närii'nda stat,

c)

när brottet begås mot en sådan-inter­nationellt skyddad person som avses i :ar-tikel 1 och som åtnjuter denna ställning i kraft av de uppgifter han fullgör för nämn­da stats räkning.

- .-  ,

2. Varje' avtalsslutande stat skall också vidtaga erforderliga åtgärder för att säker­ställa sin domsrätt över dessa brott i de fall då den för brottet misstänkte befinner sig på dess territorium och staten icke utlämnar honom enligt artikel 8 till någon av de sta­ter som avses i stycke 1 av denna artikel.

3; Denna konvention utesluter icke att sträffrättslig doriisrält utövas enligt inhemsk lag.

Prop. 1975: 71

40

Artide 4

States Parlies shall co-operate in the pre­vention of the crimes set forth in artide 2, particularly by:

(a)

taking all practicable measures to prevent preparations in their respective ler­ritories for the commission of those crimes within or outside their lerritories:

(b)

exchanging information and co-ordi-nating the taking of administrative and other measures as appropriate to prevent the com­mission of those crimes.

Artide 4       .   . .        ',

Les Etäts parlies collaborent å la preven­tion des infractions. prévues å Tartide 2, notamment:

a)

En prenant toutes les mesures possibles afin de prévenir la préparation, sur leurs ter-ritoires respeclifs, de ces infractions destiné-es å étre commises å Tintérieur ou en dehors de leur terriloire;

b)

En échangeant des renseignements et en coordonnant les.mesures administralives et autres å prendre, le cas échéant, afin de prévenir la perpétration de ces infractions.

Artide 5

1. The State Party in which any of the crimes set forth in artide 2 has been com­mitted shall, if it has reason to believe that an alleged offender has fled from its terri­tory, communicate to all other States con­cemed, directiy or through the Secretary-General of the United Nations, all the per-tinent facts regarding the crime committed and all available information regarding the idenlity of the alleged offender.

2, Whenever any of the crimes set forth in artide 2 has been committed against an intemationally prolected person, any State Party which has information concerning the victim and the circumstances of the crime shall endeavour to transmit il, under the conditions provided for in its intemal law, fully and promptiy to the Slale Party on whose behalf he was exercismg his func­tions.

Artide 5

1; L'Etat partie sur le terriloire duquel ont été commises une ou plusieurs des in­fractions prévues ä Tartide 2, s'il a des raisons de croire qu'un auféur présumé de rinfraction s'est enfui de son terriloire, communique å tous les autres Etäts intéres-sés direclement ou par Tentremisedu Secfé-taire general de TOrganisation, des'Nations Unies tous les faits pefliriehts concernant rinfraction commise et tous les renseigne­ments dont il dispose touchant Tidentilé de Tauteur présumé de rinfraction,

. 2,,,Lorsqu'une pu plusieurs, des infrac­tions ;pré'vues å Tarlide 2 ont été commises contre une personne jpuissant d'une protec­tion inlernationale, tout Etat partie qui dis­pose .de renseignements concernant tant la victime que les circpnslances de rinfraction s'effor.ce d,e les commimiquer,;dans les con­ditions pré.vues par sa législalion mterne, en temps utile et sous forme conipléte, ä l'Elat partie au,nom duquel ladite personne éxer-gait ses fonctions,  . 

Artide 6

1. Upon being salisfied that the circum­stances so warrant the Slale Party in whose territory the alleged offender is present shall take the appropriate measures under ils in­ternal law so as to ensure his presence for the purpose of prosecution or extradition. Such measures shaU be nolified without de­lay directiy or through the Secrelary-Gene-ral of the United Nations to:

Artide 6

,1. S'U. estime que: les circonstances le justifient, 1'Etat partie siur le territpire du­quel se trouve Tauteur présumé de rinfrac­tion prend les mesures appropriées confor­mément åsa législalion inteme potir assurer la. presence dudit auteur; présumé de Tin-fractipn aux fins de la poursuite ou de l'ex-Iradilion, Ces mesures sont notifiées sans retard. direclement ou par ,rentremise du Secréläire, general, de ]'Organisation des Nations Unies :

Prop. 1975:71

, :'

41

Artikel 4   :

.   - .,

De  avlalsslutande  staterna skall samar­

beta för att förhindra brott som anges i ar-

,    .        

tikel 2, särskUt genom att                                       -          ;

a)

vidtaga alla rimliga åtgärder för alt på sina territorier förhindra förberedelser till sådana brott inom eller utanför deras terri­torier,

b)

på lämpligt sätt .utbyta upplysningar och samordna administrativa och övriga åt­gärder för att förhindra sådana brott

Artikel 5        

1.   Avtalsslutande stat på vars territorium

brott som anges i artikel 2.har begåtts skaU,

om den har anledning antaga att en för

brottet misstänkt person har flytt från dess

territorium, underrätta, alla övriga berörda

stater direkt eUer genom Förenta Nationer­

nas generalsekreterare om alla betydelse­

fulla, omständigheter beträffande det be­

gångna brottet samt lämna dessa stater alla

tillgängliga upplysningar om den för brottet

misstänktes identitet.

2,   När brott som anges i artikel 2 har

begåtis mot en internationellt skyddad per­

son, skall varje avtalsslutande stat, som för­

fogar över upplysningar om offret och om­

ständigheterna kring brottet, söka med iakt­

tagande, av de vUlkor som anges i dess in­

hemska lag, utan dröjsmål lämna utföriiga

upplysningar lUl. den avlalsslutande stat för

vars räkning han fullgjort; sina uppgifter.

Artikel 6. ,.

.      ,

1, Om den .avtalsslutande stat, på vars territorium den för brottet misstänkte befin­ner sig, anser,det berättigat med hänsyn till oniständigheterna, skall den vidtaga lämp­liga åtgärder enligt sin inhemska lag för att säkerställa den för brottet misstänktes när­varo för åtal: eller utlämning. Underrättelse om sådana åtgärder skall ulan dröjsmål läm­nas antingen direkt, eller genom Förenta Nationernas generalsekreterare:

Prop, 1975: 71

::. -v 42

(a)

the State where the crime was com­mitted;

(b)

the State or States of which the alle­ged offender is a national or, if he is a sla-teless person, in whose terrilory he perma-nently resides;

(c)

the State or States of which the inter-nationally prolected person concemed is a national or on whose behalf he was exercis-ing his functions;

(d)   all other States concemed; and

(e)   the intemational organization of which

the intemationally prolected person con­

cemed is an official or an agent,

2, Any person regarding whom the mea­sures referred to in paragraph 1 of this ar­tide are being taken shall be entitled:

(a)

to communicate without delay with the nearest appropriate representative of the State of which he is a national or which is otherwise entitled to protect his rights or, if he is a stateless person, which he requests and which is wiUing to protect his rights; and

(b)

to be visited by a representative of that State.

a) A TElat ou rinfraction a été cornmise;

-b) -A. TElat ou aux Etats'dont Tauleur présumé de rinfraction a la nationalité ou, siceluici est apatrid.e,'ä .FEtat sur le térri-töire duquel il réside en; pérmanence;,.

i c) A.TElat bu aux Etats dorit la personne jouissant d'une proteclion Internationale a la nationalité ou au nom duquel ou desquels elle exer'?ait ses foncliöris;' :'.' ' d) A tous les autres Etats intéressés; ét

e) A-Torganisation'iritergouvernementale dont la personne jouissant d'une protection inlernationale est un fonctionnaire, une per­sonnalilé officielle ou un agent.

2, Toule personne å Tégard de laquelle sorit prises les mesures visées au paragraphe Idii-présentartide'est:en droit:-'

-a): De communiquei"saris-retafd avec:le repirésénlant i competent le. plus proche de l'Etät dont elle a'la hätiorialilé. ou. qui est autrérherit habUité ä protéger ses droils ou, s-il s'agit' d'.une -personne apatride, qui est disposé, sur så. ;demande, å protéger ses droils;!et   .-r.i. ,-..   ....,;.

b) De-recevoirla visite-.d'un.représeritant

de cet Etat

...i 

Artide 7

The State Party in whose terrilory the alleged offender is present shall, if it does not extradite him, submit, without exceplion whatsoever and without undiie delay, the case lo its competent authorities for the pur­pose of prosecution, through proceedings in accordance with the laws of that State.

Artide 8

1.

To the extent that the crimes set forth in artide 2 are not listed as extraditable offences in any extradition treaty existing between States Parties, they shall be deemed to be included as such therein, States Par­ties underlake to include those crimes as extraditable offences in every fulure extra­dition treaty to be conduded between them,

2.

If a State Party which makes extradi­tion conditional on the existence of a treaty receives a request for extradition from ano­ther State Party with which it has no extra­dition treaty, it may, if it decides to extra-

Article 7--  

'      " ''>    '     '-':

L'Etat partie sur le'terriloire duquel se trouve Tauleur présumé de rinfraction, s'-il n'extrade pas ce dernier,' soumet Taffaire, sans aucune exceplion et sans.-retard injusli-fié, a ses autorités compétentes pour Texer-clce de Taction pénale, selon une procedure conforme:å la législatlon de cet Etat.

Artide 8

1.[REDACTED_EFTERNAMN] autant que les infractions prévues å rartide 2 ne figurent pas sur la Usle de cas d'extradition dans un trailé d'extradition en vigueur entré-les Etats parlies, elles sont considérées comme y étärit comprises. Les Etats parties s'engagént, å comprendre ces infractions comme cas d'exlradition' dans tout traité d'extradition å-' conclure entré

eUX,

.      :     '!

2...Si un Etat partie qui subordonne Tex--Irädilion a Texlstence 'd'un traité est saisi -d'une demande d'extradilion par un autre Etat partie avec lequel il n'est pas. lié par un traité d'exlradilion, il peut s'U decide d'ex-

Prop.1975: 71

43

a)

till den stat där brottet begåtts,

.       

;

b)

tiU den stal eller de stater där den för

brottet misstänkte är medborgare eller, om

;;

, ;

han är slatslös, till den stat där han har sta-

i        -

digvarande hemvist,

.   '

c)   tUl den stat eller de stater där den.in-

,'',,

,

lernationellt  skyddade' personen   är   med-            '         .-

borgare eller för vars räkning han fullgjorde

. .

.

sina uppgifter,

.

-          ,

d>: tUl alla övriga berörda stater, samt .-

e) tUl den internationella organisation i

..       .;.      ,.

vilken den internationellt skyddade personen

är tjänstemari eller för vilken han är före-

.',  i»,, .   ,

     ..

trädare,

-,     .

..'--'-'

2. Varje person beträffande vUken de i:

stycke 1 nämnda åtgärderna vidtages skall

; ' '.  . i     -,

ha rätt att

.

' .

    ,

;    -    -

a)   ulan dröjsmål sälta' sig i förbindelse-

med närmaste behörige företrädare för den

stat i vilken personen är medborgare eller

vilken på annan grund är behörig att skydda

hans rättigheter eller, om han är statslös,

den stat som på hans begäran är vUlig alt

.

-    ,  -

skydda hans rättigheter, samt

.

. -

b) mottaga besök äv en företrädare för

sådan stal.

:

.

;

Artikel 7

Om den avlalsslutande stat, inom Vars ter­ritorium den för brottet misstänkte befinner sig, icke utlämnar honom, skall staten utan undanlag och utan otUlbörligt dröjsmål hän-, skjuta fallet itill sina behöriga, myndigheter med sikte på åtal genom förfarande i en­lighet med denna stats lag.

Artikel 8

1,

I den mån de brott vilka anges i ar­tikel 2 ej är'Utlämningsbara enligt de ut­lämningsavtal som gäller mellan avtalsslu-. lande stater, skall de ändå anses som utläm­ningsbara enligl dessa avtal. De avlalsslu­tande staterna åtager sig att medtaga dessa brott som utlämningsbara i varje utiäm­ningsavtal som i framtiden ingås mellan 

dem.

,' .   :....

2,

Om en avlalsslutande stat som gör ut­lämning beroende av förekomsten av ett av­tal, mottager en bejgäran om utlämning från annan avtalsslutande stat,'med VUken den icke har utlämningsavtal, kan deh, öm den

Prop. 1975: 71

 44

dite, consider this Convention as the legal basis for extradition in respect of those cri­mes, Extradition shall be subject to the pro­cedural provisions and the other conditions of the law of the requested State,

3. States Parties which do not make ex­tradition conditional on the existence of a treaty shall recognize those crimes as extra­ditable offences between Ihemselves subject to the procedural provisions and the other conditions of the law of the requested State,

trader, considérer.la-;présente Convention

comme constituant la base juridique de

réxtradition' å-Tégard de ces infractions.

L?extradition est soumise aux régles de pro­

cedure'et'aux autres conditions prévues par'

le droit de TEtat requis.

.i .

-'3,'Les-Etats parties qui ne subordonnent pas'1'extradition å Fexisterice'd'uri traité're-connaissent ces - irif raclions comme consti-. tuant entré eux des cas d'extraditiön soumis aux régles de procedure etaux autres: con­ditions prévues par. le droit'de TEtat requis.

4. Each of the crimes shall be treated, for the purpose of extradition between Sta­tes Parties, as if it had been committed not only in the place in which it occurred but also in the lerritories of the States required to establish their jurisdiction in accordance with paragraph 1 of artide 3.

-.4. Eritre Etats pårtiés; ces infractions sont considérées aux fins d'extradition comirié; äyarit été'commises tantäu lieude leur per­pétration que sur lé térritoire des Etats te­nns d'établir leur competence en vertu du paragraphe Ide rarlicle 3.".   . . '        ,      ;;

Artide 9

Any person regarding whom proceedings are being carried out in connexion with any of the crimes set forth in artide 2 shall be guaranteed fair treatment at all stages of the proceedings.

Artide.9

/  ;     ,

::Touté personne contre laquelle une pro­cedure est engagée en raison d'une dés in­fractions. prévues å rartide .2 jouit de la garantie d'un traitement equitable å tousles siades de la procedure.

Artide 10

1, States Parties shall af förd one another the greatest measure of assistance in con­nexion with criminal proceedings brought in respect of the crimes set forth in artide 2, including the supply of all evidence at their disposal necessary for the proceedings.

Artide. 10   r

..    . '      - , ;    .'

;.l, Les Etats parties s'accofdent rentraide judiciaire la pliis large possible dans toute procedure;'pénale felätive. aux .infractions. prévues,lä 1'articlé' 2, y corripris en ce qui concerne lacommunication de tous les ele­ments de preuve.dont ils disposent et qui sont nécessaires aux fins de la procedure.

2. The provisions of paragraph 1 of this artide shall not affect obligations concern­ing mutual judicial assistance embodied in any other treaty.

'2. Les dispositions du paragraphe 1 du present artide n'affectent pas les obligations relatives å Tenlraide judiciaire stipulées dans tout autre traité.;    .       

Artide 11

The State Party where an alleged offen­der is prosecuted shall communicate the fi­nal outcome of the proceedings to the Sec-relary-General of the United Nations, who shall transmit the information to the other States Parties.

Artide 11

.

. .   -    ;    .:,

L'Etat partie dans lequel une action pé­nale äété;engagée_ contre Tauteur présumé de.lUnfraction en communique le resultat définitif au Secrétaire general de TOrgani-sation des Nations Unies, qui en informe les. aulres'Etats parties.   '   ;-   -'.':

Prop. 1975: 71

:.45

beslutar om utlämning, betrakta denna kon­vention som laglig grund för' utlämning i fråga om dessa brott För ullämrUngeri skall-, gälla deri anmodade statens bestäm­melser om förfarandet och de övriga-vUl-. korsom uppställts;! denna stats lag. '3. De avtalsslulande stater, som.ej gör ut-, lämning beroende av förekomsten av ett av­tal, skall sig emellan arise dessa. brott .som utlämningsbara men. underkastade den an-"» modade statens bestämmelser om förfaran­det och de övriga villkor som uppställts i denna stats lag,

4; Såvitt angår utlämning mellan avtals-

slutande stater-skall dessa brott anses ha.be­

gåtts icke:endast på den plats där de förö­

vats utan-även inom'de staters territorier

vilka är skyldigasäkerslälla sin domsrätt en­

ligt stycke, 1 i artikel 3. '

. >   ;

Artikel 9 ' ' '-"' -' ' .... : . -. 

Varje person som blir: föremål .'för rätts-' ligt förfarande på grund av något av de brott som anges i artikel 2 skall-tUlförsäkras rättvis behandling under alla skeden av för­farandet -

Artikel 10

-

' 11;" Dé ' avtalsslutande staterna skall ' i största möjliga utsträckning gé varandra-rättsligt bistånd vid straffrättsliga förfaran­den beträffande de brott som anges i artikel 2. Härvid skall de slällalill varandras förfo­gande allt bevismaterial som de förfogar över öch söm är nödvändigt för'förfaran­det: .--.-''.'

2. Bestämmelserna i- stycke 1 av. dérina

artikel skall icke påverka förpliktelserna be­

träffande ömsesidigt rättsligt bistånd enligl

andra avtal.   ''     '

'

 '

Artikel 11

Den avtalsslutande stat vari den för brot­

tet misstänkte åtalas skall lämna underrät­

telse om utgången av. målet tUl ".Förenta

Natipnemas-', generalsekreterare, som ' skall

vidarebefordra dessa upplysningar 'tUl öv­

riga avtalsslutande stater.

,-...

,. .;'     '        (

Prop. 1975: 71

46

Artide 12

The provisions of this Convention shall not affect the application of the Trealies on Asylum, in force at the date of the adop­tion of this Convention, as between the Sta­tes which are parties to those Treaties; but a State Party to this Convention may not invoke those Trealies wilh respect to ano­ther State Party to this Convention which is not a party to those Treaties.

Artide 12

Les dispositions de la présente Conven­

tion n'affecleront pas rapplication des Trai-

tés sur TAsile, en vigueur å la.date d'adop-

tion de ladite Convention, en ce qui con­

cerne les Etats qui sont parties å;ces Trai-

tés; mals un Etat partie ä la présente,Con­

vention ne pourra. invoquer ces Traités ä

regard d'un autre Etat partie, å la présente

Convention qui n'est .pas partie å ces Trai­

tés: .-

'-,.-,

Artide 13

1.

Any dispute between two or more Sta­tes Parties concerning the interpretation or application of this Convention which is not settled by negoliation shall, at Ihe request of one of them, be submitted to arbitration. If within six monlhs from the date of the request for arbilralion the parties are unable to agree on the organization of the arbitration, any one of those parties may refer the dispute to the International Court of Justice by request in conformily with the Stalule of the Court

2.

Each State Party may al the time of signature or ratification of this Convention or accession thereto declare that it does not consider itself bound by paragraph 1 of this artide, The other States Parties shall not be bound by paragraph 1 of this artide with respect to any State Party which has made such a reservation.

3.

Any State Party which has made a re­servation in accordance with paragraph 2 of this artide may at any lime wilhdraw that reservation by notification to the Secretary-General of the Unhed Nations.

Artide 14

This Convention shall be open for signa­ture by all States, unlU 31 December 1974 at United Nations Headquarters in New York.

Artide 13

1.

Tout différend'entré deuxou plusieurs Etats parlies concernant rinterprétation ou 1'application de la présente Convention qui n'est pas réglé par.voie de négociation.est soumis å 1'arbitrage; å la demande de Tun d'entre eux. Si, dans les six mois qui suivent la date de la demande d'arbitrage, les par­lies ne parviennenl pas å se mettre d'accord sur Torganisation de Tarbitrage, Tune quel­conque d'entre elles peut soumettre le dif­férend å la Cour inlernationale, de Justice, en déposant une requéle conformément au Statut de lä Cour.

,

2.

Tout Etat partie pourra,;au moment ou il signera la présente Convention, la ratifiera ou y adhérera, dédarer qu'il ne se considére pas lié par les dispositions du paragraphe 1 du present artide, Les autres Etats parties ne seront pas lies par lesdites dispositions envers un Etat partie qui aura formule une telle reserve, ,.

3.

Tout Etat-parlie qui aura,formule une reserve conformémenl. aux dispositions du paragraphe 2 .du present artide pourra å tout moment lever cetle reserve ,par une notification adressée au Secrétaire general de TOrganisaliön desi Nations, Unies,

Artide .14

La présente Convention sera ouverte å la signature å tous les Etats, jusqu'au 31 dé-cembre 1974, au Siége de rOrganisation des Nations Unies, å New York.

Artide 15

This Convention is subject to ratification, The instruments of ratification shall be de­posited with the Secretary-General of the United Nations,

Artide 15      -:    ;

-

..'La présente Convention sera ratifiée. Les instmments de ratification seront dépösés auprés du Secrétaire general dé TOrganisa­liön des Nations Unies:

Prop. 1975: 71

47

Artikel 12

Bestämmelserna i denna konvention skall

-ej inverka på tUlämpningen av de avtal om

asyl vUka, när denna konvention antages, är

i kraft mellan de stater som är parter i så­

dana avtal. Däremot får avlalsslutande stat

icke åberopa dessa avtal i förhållande till

annan avtalsslulande stat vilken ej är part i

nämnda avtal.

.

Artikd. 13    -.,..-.

1. Om en tvist mellan två eller flera av­talsslulande; stater rörande tolkningen eller tillämpningen av denna konvention icke kan biläggas genom förhandlingar, skall den hänskjutas tUl skiljedom på endera partens begäran. Om.parterna icke inom en tid av sex månader från begäran om skiljedom kunnat enas om vUlkoren för skiljeförfaran­det, kan någon aV parterna hänskjuta tvisten till Internationella domstolen genom att in­lämna ansökan enligt domstolens stadga.

2.

Avtalsslulande, stat kan, när den un­dertecknar, ratificerar eller ansluter sig till denna konvention, förklara, att den icke an­ser sig bunden av stycke 1 i denna artikel. Övriga avtalsslutande stater skall icke vara bundna av stycke 1 i denna artikel i förhål­lande tUl en avtalsslulande stat, som , har gjort sådant förbehåll.

3.

Avtalsslutande stat, som har gjort ett förbehåll enligt stycke 2 i denna artikel, får när som helst återkalla detla förbehåll genom underrättelse. till Förenta Nationer­nas generalsekreterare.

Artikel 14       . .

Denna konvention skall vara öppen för undertecknande av aUa stater tUl den 31 december 1974 i Förenia Nalionemas hög­kvarter i New York,

Artikd 15

Denna konvention skall ratificeras. Rati­fikationsinstrumenten skall deponeras hos Förenta Nationernas generalsekreterare.

Prop. 1975: 71

.

Artide 16

This Convention shall remain open for accession by any State. The instruments of accession shall be deposited with the Secre­tary-General of the UnUed Nations,

Artide 16

.La- présente Convehtion restera ouverte ä

Tadhésion de tout 'Etat,Les instruments

d'adhésion :sei-ont' déposés auprés du Secré­

taire general de rOrganisalion des Nations

Unies,   ;

,      ,     .        '  .

- ;,

Artide 17

1.    This Convention shall enter into force

on the thirtieth day following the date of

deposit of the twenly-second instrument of

ratification or accession with the Secretary-

General of the United Nations,

2,    For each State ratifying or acceding to

the Convention after the deposit of the

twenly-second instmment of ratification or

accession, the Convention shall enter into

force on the thirtieth day after deposit by

such State of ils instrument of ratification

or accession.

Artide 17.

'.: .,

;'

1, La présente Convention.entrerä. en- vi­

gueur le trentiéme jour qui suivra la date

de dépot auprés du Secrétaire general de

1'Organisation des Nations Unies du vingt-

deuxiéme instrument de ratification ou

d?adhésiön. ;   .

,     ,    ;   '   ,

'2. Pourchacuii des Etats qui.ratifiéront

la Convention ou. y adhéreront apres le''dé-

pot du vingtrdeuxiéme instrument de.fäli-

fication'ou.d'adhésiori, la Convention entfé-

ra én vigueur le trentiéme jour. apres, lé dé­

pot pari cet: Etat de sön instrument de rati­

fication öu 'd'adhésion.    '   ;.'.

: ;

Artide 18

1.    Any State Party may denounce this

Convention by writlen notification to the

Secretary-General of the United Nations,

2,    Denunciation shall take effect six

monlhs following the date on which noti­

fication is received by the Secretary-General

of the United Nations,

Artide 19

The Secretary-General of the United Nations shall inform all States, inter alia:

(a)

of signatures to this Convention, of the deposit of instruments of ratification or accession in accordance wilh artides 14, 15 and 16 and of nolifications made under ar­tide 18.

(b)

of the date on which this Convention wUl enter into force in accordance with artide 17,

Artide 18- '   ' ',   ;.',,'-v ''.: ;

.ii;

1, Tout Etat partie peut dénoncer la pré­sente Convention par voie de notification écrite ; adressée au- Secrétaire' general, de rOrganisation des Nations Unies,       .    ::i

2.- Ladénonciatiön prendra effet sbcmöis

apres la date å laquelle la notification-aura

:été regue par le Secrétaire general, de rOr­

ganisation des Nations Unies:

-  "

Artide 19'      -    '      i   ' .

Le Secrétaire general-de-rOrganisation des :Nations Uniesnolifie å;tous. les Etats, entré autres i: ' i. . - i';;' . a) Léssigriatures apposées å la présente Convention el ilé dépot 'des instruments de ratification ou d'adhésion coriformément aux artides 14, 15 et 16, ainsi que les noli­fications faites en vertu de rartide 18,

b) La date a laquelle la présente Conven­tion entrerä en'' vigueur,' - 'conformémenl å rarliclein.     .i-        -     >-

Artide 20

The original of this Convention, of which the Chinese, English, French, Russian and Spanish texts are equally authentic, shall be deposited wilh the Secretary-General of the United Nations, who shall send certified copies thereof to all States.

Artide 20

L'original de la présente Convention, dont

les texles anglais, chinois, espagnol, fran--gais etrusse font,également fpi, sera déposé - auprés,du Secrétaire general de l'Organisa-

tion-/des Nations, Unies,- qui en fera, tenir

copie cerlifiée conforme å tous les Etats,

Prop. 1975:71

49

Artikel.l6  .   '    -.'.   iC  "'f   i'','   ';';   "'

-:'.;:

',''-.: xl-l "   -'

Denna konvention skaU förbli Öppen för

;..,'.      '..-.

.anslutning;av varje, stat. Anslutningsinstm-

;:;r:.;    .,-' .

.,   .;';._:'

menlen skall deponeras'hos Förerita Natio-

/,'u,,;(

nernas generalsekreterare, ,'        ;, - -,,-,  ;

.-.;   i .,      .      ;  ;

,

Artikd 17

1.

Denna konvention skall träda i kraft på trettionde dagen efter den dag då det tjugoandra ratifikations- eller anslutningsin­strumentet deponerats hos Förenta Natio­nemas generalsekreterare.

2.

För varje stat, som ratificerar konven­tionen eller ansluter sig tUl denna efler det att det tjugoandra ratifikations- eller anslut­ningsinstrumentet deponerats, skall konven­tionen träda i kraft på trettionde dagen efter det atl slalen deponerat sitt ratifikations-eller anslutningsinstrument.

Artikel 18

1,

Avtalsslulande stat kan uppsäga denna konvention genom skriftlig underrättelse lill Förenta Nationernas generalsekreterare.

2,

Uppsägningen skall träda i kraft sex månader efler den dag då underrättelsen mottogs av Förenta Nationernas general­sekreterare.

Artikel 19

Förenta Nationernas generalsekreterare skall underrätta alla stater om bland annal

a)

undertecknanden av denna konven­tion, deposition av ratifikations- eller an­slutningsinstrument enligt arlLklarna 14, 15 och 16 samt underrättelser enligt artikel 18,

b)

den dag då överenskommelsen träder i kraft enligt artikel 17,

Artikel 20

Huvudskriflen till denna konvention, vars engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska texter äger lika vitsord, skall depo­neras hos Förenta Nationernas generalsek­reterare, som skall överlämna bestyrkta av­skrifter därav till alla stater.

Prop. 1975: 71

50

IN  WITNESS  WHEREOF   the  under-

EN FOI DE QUOI les soussignés, du-

signed,  being  duly  authorized  thereto  by

ment: autorisés  ipar   leurs   gouvememenls

their respective Governments, have signed

respeclifs, ont signé-la présente Convention,

this  Convention,  opened  for signature  at

ouverte ä la signature å New. York le 14

New York on the 14th December 1973.

Décembre 1973,   - -.    .

/;.,.-:

Prop. 1975: 71

51

Till bekräftelse härav har undertecknade, därtiU vederbörligen bemyndigande av sina respektive regeringar, undertecknat denna konvention, som öppnats för underteck­nande i New York den 14 december 1973.

HUNGL. BOKTR. STOCKHOLM 1975     750126

1?