Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 5 år 1973

Prop. 1973: 5

Nr 5

Kungl. Maj:ts proposition angående ratificering av ändring i internatio­nella arbetsorganisationens stadga; given Stockholms slott den 15 december 1972,

Kungl. Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över socialärenden, föreslå riksdagen att bifalla det förslag om vars avlåtande till riksdagen föredragande departements­chefen hemställt.

GUSTAF ADOLF

SVEN[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås att riksdagen godkänner svensk ratificering av en akt angående ändring i internationella arbetsorganisationens stad­ga. Ändringen, som antogs av internationella arbetskonferensen den 22 juni 1972, innebär att antalet medlemmar i internationella arbetsbyråns styrelse ökas från 48 till 56.

1    Riksdagen 1973.1 saml. Nr 5

Prop. 1973:5

Utdrag av protokollet över socialärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet på Stockholms slott den 15 december 1972.

Närvarande: statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], ODH­NOFF,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], CARLS­SON,[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för socialdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter förslag om ra­tificering av ändring i internationella arbetsorganisationens stadga och anför.

Genom sin anslutning till Nationernas förbund den 9 mars 1920 inträdde Sverige som medlem av internationella arbetsorganisationen (ILO) i Geneve.

Organisationens beslutande församling intemationella arbetskonfe­rensen som sammanträder minst en gång varje år, har enligt artikel 19 i organisationens stadga att vid godtagande av förslag, som upp­förts på dess dagordning, välja mellan två former. Antingen skall ett sådant beslut resultera i ett förslag till intemationell konvention, avsedd att ratificeras av organisationens medlemmar, eller också skall det ut­mynna i en rekommendation, avsedd att övervägas vid lagstiftning eller på annat sätt men utan den bindande karaktär, som tillkommer en rati­ficerad konvention. Om beslutet är av mindre räckvidd eller av väsent­ligen formell innebörd, t. ex. då det gäller en begäran om utredning, brukar det ges formen av en resolution.

Varje medlem av organisationen skall inom ett år från avslutandet av ett konferenssammanträde underställa därå antagna konventioner och rekommendationer vederbörlig myndighet (i vårt land riksdagen) för lagstiftnings- eller andra åtgärder. Varje medlem har vidare skyldighet att underrätta internationella arbetsbyråns generaldirektör om de åtgär­der, som vidtagits för att underställa konventioner vederbörlig myndig­het, samt om eljest vidtagna åtgärder. Medlem, som inte ratificerat viss konvention, skall tid efter annan till internationella arbetsbyråns general­direktör avge redogörelse för såväl lagstiftning och praxis med avseende på de i konventionen behandlade frågorna som den omfattning, vari konventionens bestämmelser genomförts eller avses att genomföras ge­nom lagstiftning, administrativa åtgärder, kollektivavtal eller på annat sätt, samt ange de omständigheter, som förhindrar eller fördröjer ratifi­cering av konventionen. Motsvarande gäller i fråga om rekommen­dationer med tillägg, att redovisning skall lämnas även för sådana Jämk-

Prop. 1973: 5

3

ningar i rekommendationer, som befunnits eller kan befinnas erforder­liga vid antagande eller tillämpning av dem.

De konventioner och rekommendationer, som beslutas av internatio­nella arbetsorganisationen, skall deponeras hos Förenta nationernas ge­neralsekreterare. Varje ratifikation av en sådan konvention skall delges Förenta nationernas generalsekreterare för registrering i enlighet med bestämmelsen i artikel 102 av Förenta nationernas stadga.

Internationella arbetskonferensens femtiosjunde sammanträde hölls i Geneve under tiden den 727 juni 1972. 1 sammanträdet deltog dele­gationer från 108 av ILO:s 123 medlemsstater jämte representanter för mellanstafliga och internationella icke statliga organisationer. Social-eller arbetsministrar från flera i konferensen deltagande liinder bevista­de sammanträdet. Under ell kort besök vid konferensen höll Jag ett anförande i generaldebatten. Det stora flertalet medlemsstater hade sänt fullständiga delegationer, dvs. två regerings-, ett arbetsgivar- och ett arbetstagarombud. Sverige deltog i sammanträdet med en fullständig delegation.

Konferensens dagordning upptog följande ämnen.

I. Generaldirektörens rapport.

II. 

Program- och budgetförslag samt andra finansiella frågor.

III.

Upplysningar och rapporter om medlemsstaternas tillämpning av konventioner och rekommendationer.

IV.

Minimiålder för tillträde till arbete (första behandling).

V.  De sociala återverkningarna av nya lasthanteringsmetoder i ham­

nar (första behandling).

VI.  

De sociala återverkningarna av automation och annan teknisk ut­

veckling (allmän diskussion).

1 Enligt Kungl. Maj:ts beslut den 21 april 1972 deltog följande personer i konferensen, nämligen

för Sveriges regering: som ombud departementssekreteraren, numera kans­lirådet i socialdepartementet Ingemar[REDACTED_EFTERNAMN] och rättschefen i inrikesde­partementet, numera regeringsrådet Ingrid Hilding samt som experter kans­lirådet i inrikesdepartementet Olof[REDACTED_EFTERNAMN] och förste ambassadsekretera­ren vid Sveriges ständiga delegation hos de internationella organisationerna i Geneve Lars Ståhlberg, de båda sistnämnda tillika ersättare för regerings-ombuden, socialattachén vid svenska ambassaden i London Bo[REDACTED_EFTERNAMN], hov­rättsassessorn Karl-Ingvar Rundqvist och departementssekreteraren Ulla[REDACTED_EFTERNAMN], båda i socialdepartementet, kanslisekreteraren i inrikesdeparte­mentet Elizabeth[REDACTED_EFTERNAMN] samt aspiranten i utrikesdepartementet Erik Belfrage;

JÖr arbetsgivarna: som ombud direktören i Svenska arbetsgivareföreningen Gullmar Bergenström samt som experter direktörerna i Svenska arbetsgivare­föreningen Stig[REDACTED_EFTERNAMN] och Erik Forstadius, direktören i Sveriges stuvare-förbund Claes Mangnäs samt ingenjören Yngve[REDACTED_EFTERNAMN], Svenska arbets­givareföreningen;

för arbetstagarna: som ombud internationelle sekreteraren i Landsorganisa­tionen i Sverige Thorbjörn[REDACTED_EFTERNAMN] samt som experter jur. kand. Bert Ahl­gren, Landsorganisationen, ombudsmannen i Svenska transportarbetareför­bundet Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN] samt jur. kand. Stig[REDACTED_EFTERNAMN], Tjänstemännens centralorganisation.

It    Riksdagen 1973.1 saml. Nr 5

Prop. 1973: 5

4

VII. Utbyte av siffrorna "fyrtioåtta", "tjugofyra", "fjorton" och "tolv" mot siffrorna "femtiosex", "tjugoåtta", "aderton" och "fjorton" i de bestämmelser i internationella arbetsorganisationens stadga, som hänför sig till styrelsens sammansättning.

Vidare framlades inför konferensen den rapport om Sydafrikas s. k. apartheidpolitik som generaldirektören årligen skall utarbeta. Rappor­ten föranledde ingen åtgärd från konferensens sida.

Följande av konferensen fattade beslut, som hänför sig till punkt VII på dagordningen, skall i enlighet med artikel 19 av ILO:s stadga un­derställas riksdagen, nämligen akt angående ändring i intemationella arbetsorganisationens stadga.

Texten på engelska och svenska till nämnda akt torde få fogas till statsrådsprotokollet som bilaga 1. En särskild förteckning över samtliga resolutioner som antagits vid konferensen torde även få fogas till pro­tokollet som bilaga 2. Bland resolutionerna vill Jag särskilt fästa upp­märksamheten på en som behandlar lLO:s medverkan till skydd för och förbättring av arbetsmiljön.

Innan jag tar upp frågan om ratifikation av förenämnda akt vill jag i korthet beröra ett par av lLO:s verksamhetsområden, där man från svensk sida gjort vissa särskilt aktiva insatser, nämligen lLO:s världs-sysselsättningsprogram (World-Employment Programme) samt arbets­miljön.

lLO:s världssysselsättningsprogram har två huvudkomponenter. Den ena består i att i samarbete med nationella forskningsinstitut utröna sys­selsättningsproblemens omfattning och natur Jämte medel att främja sysselsättning. Den andra komponenten innefattar praktisk tillämpning och består av rådgivningsanalys och rådgivning till enskilda u-länder. Inom ramen för World Employment Programme finns sålunda forsk­ningsprojekt som bl. a. avser förhållandet mellan teknisk förändring och sysselsättning samt frågan om sambandet mellan sysselsättning och inkomstfördelning. Projekten syftar till att ge underlag för praktiska riktlinjer och policybeslut. Avsikten är att världssysselsättningsprogram-mets forskningsverksamhet från svensk sida skall stödjas med ett bi­drag på sammanlagt nära 5 milj. kr. för budgetåren 1972/73 och 1973/74.

När det gäller arbetsmiljöfrågoma vill jag på nytt erinra om den re­solution om lLO:s medverkan till skyddet för och förbättringen av ar­betsmiljön som konferensen antog. 1 resolutionens operativa del betonas bl. a. betydelsen av lLO:s aktiviteter i syfte att förbättra arbetsmiljön och utiovas lLO:s fulla stöd och effektiva medverkan till varje sam­fälld världsomfattande kampanj för skydd och förbättring av den mänskliga miljön.  Regeringarna samt arbetsgivarnas och arbetslagar-

Prop. 1973: S

5

nas organisationer uppmanas att intensifiera sina strävanden att för­bättra arbetsmiljön, att intimt samverka vid utformning och genomfö­rande av program för ekonomisk och social utveckling i syfte bl. a. att skydda den mänskliga miljön samt att engagera sig i intimt och re­gelbundet samråd rörande problem som kan föranledas av sådana pro­gram och som kan hindra förverkligandet av en högre levnadsnivå i samhället.

1 samband med utformningen av nyssnämnda program bör regering­arna enligt resolutionen ta följande under övervägande. Arbetsinspek-tionssystemet bör förstärkas och läinpliga sanktioner bör införas mot bl. a. överträdelser av säkerhetsnormer och hygieniska normer. Stads­bebyggelsen och industrin bör utvecklas under hänsynstagande till hela landets och miljöns utveckling. Godtagbara nivåer för användning av skadliga ämnen och biprodukter bör fastställas. Sådana nivåer bör be­stämmas efter samråd med arbetstagarnas och arbetsgivarnas organisa­tioner. Vidare bör program utarbetas för yrkesutbildning och för under­visning av arbetstagare för att göra den enskilde arbetstagaren mera medveten om de hälsorisker som kan uppstå i hans arbetsmiljö och lära honom vidta åtgärder för att skydda sig. Program bör också ut­arbetas för utbildning av chefspersonal syftande till att bibringa före­tagsledningen kunskap om medel och metoder att säkerställa förbätt­ringar i arbetsmiljön och att skydda den mänskliga miljön i dess helhet. I resolutionen betonas även att regeringarna och arbetsgivarna har ett ansvar för att skyddsåtgärder och förebyggande åtgärder vidtas för deras anställda samt att de är skyldiga att tillförsäkra de anställda ett reellt inflytande över de lämpligaste formerna och metoderna för arbetar­skydd.

Resolutionen slutar med en uppmaning till lLO:s generaldirektör att studera de problem som uppstår beträffande arbetsvillkor och arbetar­skydd ävensom det eventuella sambandet mellan frekvensen av olycks­fall i arbete och försämring av arbetsmiljön, varjämte arbetsbyråns sty­relse anmodas att på dagordningen för en kommande konferens ta upp frågorna om arbetarskydd och förebyggande av olycksfall i arbete samt andra frägor, som berör arbetsmiljön, med sikte på möjligheten att an­taga nya intemationella instrument.

1 arbetet på denna resolution, som ursprungligen föreslogs från fack­ligt håll, medverkade den svenska regeringsdelegationen aktivt. På dess initiativ tillkom bl. a. avsnittet om de anställdas medinflytande på ar­betsmiljön. När resolutionsförslaget behandlades i konferensens plenum underströk det svenska regeringsombudet på de nordiska regeringarnas vägnar vikten av att lLO:s arbete på detta område intensifieras och präg­las av en helhetssyn på arbetsmiljön. Resolutionen antogs enhälligt den 27 juni 1972.

Jag noterar denna resolution med stor tillfredsställelse och hoppas

Prop. 1973: 5

6

den skall få betydelse för ILO:s fortsatta arbete. I mina anföranden in­för olika internationella arbetskonferenser har jag vid upprepade till­fällen framhållit vikten av att frågor berörande arbetsmiljön tas upp till diskussion inom ILO. Redan vid arbetskonferensen 1970 berörde jag arbetsmiljöfrågorna. Vid 1971 års arbetskonferens uttalade jag bl. a, att intemationella överenskommelser om en förbättring av arbetsmil­jön kan bidra till att industriella konkurrenshänsyn inte lägger hinder i vägen för framsteg på detta område. Jag framhöll vidare att det inte var sannolikt att miljövårdskonferensen i Stockholm år 1972 skulle komma att ägna arbetsmiljöfrågoma någon mera ingående diskussion och att det därför var angeläget att dessa frågor togs upp till behand­ling vid en framtida arbetskonferens.

Vid 1972 års arbetskonferens fullföljde jag dessa tankegångar. Jag framhöll sålunda att arbetarskyddsfrågorna alltid varit en central del av ILO:s verksamhet. lLO:s generaldirektör hade i sin rapport till konferensen pekat på de risker som är förbundna med dagens arbets­miljö. Arbetslivets utformning och arbetsprocesserna undergår allt snabbare förändringar som skapar en ny arbetsmiljö och nya villkor för arbetstagaren. Produktionens traditionella hälsorisker buller, damm, giftiga ämnen, farliga maskiner etc. kvarstår och har särskilt när det gäller kemiska ämnen fått ökad aktualitet. Samtidigt ger ut­vecklingen upphov till nya slag av risker i arbetslivet.

Det är därför, framhöll Jag vidare, inte längre möjligt att behandla arbetarskyddsfrågorna uteslutande enligt traditionella metoder. Arbets­miljösynpunkterna måste beaktas redan vid planeringen av arbets­platsen. Arbetstagarnas fysiska och psykiska hälsa måste skyddas på varje stadium av produktionen och de måste också ges ett ökat infly­tande på sin egen arbetsmiljö. En helhetssyn på arbetsmiljön måste tillämpas varvid hänsyn tas till alla de faktorer som påverkar arbets­tagarnas arbets- och levnadsförhållanden. Sådana synpunkter hade också framförts inom en av styrelsen tillsatt kommitté för arbetar­skyddsfrågor som haft till uppgift att göra en översyn av lLO:s in­satser på arbetarskyddets området. Jag slutade med en förhoppning att ILO skulle ta upp arbetsmiljön till samlad behandling redan vid 1974 års konferens. Liknande synpunkter anfördes av de andra nordiska ländernas ministrar.

1 sitt svar på de olika debattinläggen i anslutning till rapporten be­tonade generaldirektören bl. a., att arbetsmiljön är en viktig del av hela den mänskliga miljön och att det måste ankomma på ILO att ta sig an arbetsmiljöfrågorna. Hela problemet om förebyggande av ohälsa och olycksfall i arbetet måste göras till föremål för lika kraftfulla åt­gärder som de som kommit till uttryck i världssysselsättningsprogram-met. Med hänvisning till den nyligen verkställda översynen av hela lLO:s arbetarskyddsprogram samt till den i det föregående refererade

Prop. 1973: 5

7

resolutionen om miljön framhöll generaldirektören att arbetsmiljö-frågorna skulle komma att inta en central ställning i lLO:s program för de närmaste åren.

Generaldirektörens svar visar att våra ansträngningar att arbets­miljöfrågorna skall ges högre prioritet i ILO:s verksamhet börjar ge resultat. Det är de nordiska regeringarnas avsikt att i ILO:s styrelse fortsätta att driva dessa frågor främst i samband med behandlingen av lLO:s program och budget för tvåårsperioden 19741975. Vi fortsätter också i styrelsen från de nordiska regeringarnas sida med stöd av bl. a. arbetstagargruppen ansträngningarna att få upp hela arbetsmiljön till behandling på en kommande ILO-konferens. Jag vill betona att man från de nordiska regeringarnas sida kommer att fästa uppmärksam­heten på vikten av att frågorna om medinflytande på arbetsplatsen också tas upp till behandling i detta sammanhang.

Innan jag lämnar ILO:s befattning med arbetsmiljöfrågorna vill jag meddela att ILO inom ramen för sitt verksamhetsprogram för år 1972 hade avsett att hålla ett expertmöte om skyddsföreskrifter inom varvs­industrin. På grund av de finansiella svårigheter som ILO f. n. har an­såg sig arbetsbyrån inte ha medel till att hålla detta expertmöte. 1 detta läge förklarade sig svenska regeringen med hänsyn till frågans stora betydelse villig att åtaga sig värdskapet och erbjöd sig att tillsammans med arbetarskyddsfonden bestrida kostnadema för mötet. Mötet, som ägde rum den 48 december 1972 i Göteborg, bestod av 15 represen­tanter för regeringar, arbetsgivare och arbetstagare från tio av de största varvsindustriländerna.

Akten angående ändring i internationella arbetsorganisationens stadga

Akten innebär en utökning av antalet medlemmar i internationella arbetsbyråns styrelse. För ILO gäller en den 9 oktober 1946 antagen stadga. Ändringar i stadgan träder enligt dess artikel 36 i kraft, när de antagits av arbetskonferensen med en majoritet av två tredjedelar av de röster som avgivits av de vid konferensen närvarande ombuden och se­dermera ratificerats eller godkänts av två tredjedelar av organisationens medlemmar, däribland fem av de tio i industriellt hänseende mest bety­delsefulla medlemmarna som har fasta platser i arbetsbyråns styrelse.

ILO:s verksamhet leds närmast under konferensen av en styrelse, be­stående av 48 medlemmar, av vilka 24 är regeringsombud, 12 arbetsgi-varombud och 12 arbetstagarombud. Tio av de 24 regeringsplatserna är som nyss nämnts fasta platser avsedda för de största industriländerna, medan övriga 14 platser besätts genom val vid arbetskonferensen vart tredje är.

Prop. 1973: 5

8

Styrelsen erhöll sitt nuvarande medlemsantal år 1962 då arbetskon­ferensen beslöt höja antalet frän 40 till 48. Artikel 7 i lLO:s stadga ändrades i enlighet härmed. Riksdagen godkände ändringen år 1963 (prop. 1963:29, 2LU 1963:9, rskr. 1963:89).

Sedan flera år tillbaka pågår inom ILO en diskussion om organisa­tionens struktur. Diskussionen gäller bl. a. frågan om att avskaffa de fasta platserna och den s. k. vetorätt innehavarna av dessa platser har vid stadgeändringar, frågan om representation i styrelsen för företags­ledare från länder med i huvudsak statsägd industri samt kompetensför­delningen mellan styrelsen och konferensen. I dessa frågor råder djup­gående meningsskiljaktigheter i många hänseenden. 1 ett avseende är man emellertid i stort sett enig, nämligen i fråga om önskvärdheten av att ut­öka styrelsen och att ökningen bör omfatta åtta platser (fyra regerings­platser, två arbetsgivarplatser och två arbetstagarplatser). Flärigenom skulle styrelsens sammansättning åtminstone i viss mån anpassas till den ökning av organisationens medlemstal med ett 20-tal stater som ägt rum sedan år 1962, då den senaste revisionen företogs. Vidare skulle ök­ningen reducera de fasta platsernas relativa betydelse.

Mot denna bakgrund förelade styrelsen konferensen ett förslag om utökning av antalet platser i styrelsen från nuvarande 48 till 56. Försla­get hänsköts till ett av konferensens utskott och på dess rekommenda­tion antog konferensen med 371 röster mot O och två nedlagda en akt rörande vissa ändringar i artikel 7 av lLO:s stadga. Genom bestämmel­serna i deima akt ökas antalet regeringsrepresentanter i styrelsen från 24 till 28, antalet arbetsgivarrepresentanter från 12 tiil 14 och antalet ar-betstagarrepresentanter likaledes från 12 till 14. Dessutom skall 18 av regeringsrepresentanterna (i stället för 14 såsom hittills varit fallet) väljas av regeringsdelegaterna vid konferensen. 1 detta val deltar inte delegater­na från de tio i industriellt hänseende mest betydande staterna, vilka är ständiga medlemmar av styrelsen.

Yttranden

Yttranden har i ärendet inhämtats från Svenska arbetsgivareförening­en, Landsorganisationen i Sverige, Tjänstemännens centralorganisation och ILO-kominittén. Samtliga remissinstanser tillstyrker svensk rati­ficering av akten. ILO-kommittén anför dessutom följande.

En fortsatt behandling av ILO:s strukturfrågor är avsedd att äga rum vid 1973 års arbetskonferens. Därvid torde bl. a. frågan om att av­skaffa de fasta platserna komma upp till diskussion. Dessa platser inne­has av Amerikas förenta stater, Frankrike, Indien, Italien, Japan, Ka­nada, Kina, Sovjetunionen, Storbritannien och Förbundsrepubliken Tyskland. Såsom framgår har varken Afrika eller Latinamerika någon av de fasta platserna.

Prop. 1973: 5

9

Från de nordiska regeringarnas sida har under strukturdiskussioner­na hävdats alt de fasta platserna är oförenliga med principen om demo­krati och likställdhet mellan medlemsstaterna. Dessa platser är också ur regional synpunkt mycket ojämnt fördelade. En viss kontinuitet vad beträffar medlemsstaternas representation inom ILO:s styrelse är vis­serligen önskvärd, men en sådan kan enligt kommittén uppnås på andra vägar än genom att tilldela vissa medlemmar fasta platser.

En utvidgning av styrelsen är motiverad med hänsyn till omfattningen av ILO:s medlemskrets och behovet av utökad representation för vissa regioner. En utvidgning innebär också enligt kommittén att de fasta medlemmarnas relativa betydelse minskar. Utvidgningen av styrelsen löser visserligen inte i sig de mer kontroversiella strukturfrågorna men den kan skapa bättre förutsättningar för att lösa vissa av dem.

Vid det val till styrelsen som förrättades vid 1972 års arbetskonfe­rens förelåg enligt kommittén en ganska omfattande enighet beträffan­de den regionala fördelningen av regeringsplatserna. Det föreligger ock­så enighet om fördelningen av de nya regeringsplatser som inrättas ge­nom ifrågavarande ändring i stadgan. Efter genomförande av stadge­ändringen bör det finnas större fömtsättningar än tidigare att formellt lägga fast denna fördelning och härigenom bereda alla regioner möjlig­het att själva bedöma behovet av kontinuitet vid besättandet av de rege­ringsplatser som regionen disponerar över.

Slutligen framhåller kommittén att den nu beslutade utvidgningen av styrelsen ökar förutsättningarna för de nordiska länderna att enligt ett sedan länge tillämpat rotationssystem vara representerade i styrelsen.

Departementschefen

Med hänvisning till vad ILO-kommittén anfört tillstyrker jag svensk ratificering av ifrågavarande akt.

Under åberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. Maj:t föreslår riksdagen

att godkänna att Sverige ratificerar Akt av år 1972 angående ändring i internationella arbetsorganisationens stadga.

Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till riksdagen skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.

Ur protokollet: Britta Gyllensten

Prop.1973:5

10

Bilaga 1

Akt angående ändring organisationens stadga

Instrument for the Amendment of the Consti-tution of the International Labour Organisation

The General Conference of the Interna­tional Labour Organisation,

Having been convened at Geneva by the Governing Body of the International La­bour Office, and having met in its Fifty-seventh Session on 7 June 1972; and

Having decided upon the adoption of proposals for the substitution, in the pro­visions of the Constitution of the Interna­tional Labour Organisation relating to membership of the Governing Body, of the figures "fifty-six", "twenty-eight", "eigh-teen" and "fourteen" for the figures "forty-eight", "twenty-four", "fourteen" and "twelve", a question which is the seventh item on the agenda of the session.

(Översättning) Internationella arbets-

Internationella arbetsorganisationens all­männa konferens,

vilken av styrelsen för internationella ar­betsbyrån sammankallats till Geneve och där samlats den 7 juni 1972 lill sitt femtio-sjunde sammanträde,

samt beslutat antaga förslag, syftande lill att i de bestämmelser av internationella ar­betsorganisationens stadga, vilka hänför sig till styrelsens sammansättning, utbyta siff­rorna "fyrtioåtta", "tjugofyra", "fjorton" och "tolv" mot siffrorna "femtiosex", "tju­goåtta", "aderton" och "fjorton", en fråga som utgör sjunde punkten på sammanträ­dets dagordning.

adopts this twenty-second day of June of the year one thousand nine hundred and seventy-two the following instrument for the amendment of the Constitution of the Internationa! Labour Organisation, which may be cited as the Constitution of the In­ternational Labour Organisation Instrument of Amendment, 1972:

antager denna den tjugoandra dagen i juni månad år nittonhundasjuttiotvå följan­de akt angående ändring i internationella ar­betsorganisationens stadga, vilken kan be­nämnas Akt av år 1972 angående ändring i internationella arbetsorganisationens städ-

at/7/c/e 1

In the text of the Constitution of the In­ternational Labour Organisation as at pres­ent in force, the figures "fifty-six", "twenty-eight", "eighteen" and "fourteen" shall be substituted for the figures "forty-eight", "twenty-four", "fourteen" and "twelve" in paragraphs 1 and 2 of artide 7.

Artide 2

As from the date of the coming into for­ce of this Instrument of Amendment the Constitution of the International Labour Organisation shall have effect as amended in accordance with the preceding Artide.

Artide 3

On the coming into force of this Instru­ment of Amendment, the Director-General

Artikel 1

I nu gällande text av internationella ar­betsorganisationens stadga skall siffrorna "fyrtioåtta", "tjugofyra", "fjorton" och "tolv" i artikel 7 mom. 1 och 2 bytas ut mot siffrorna "femtiosex", "tjugoåtta", "ader­ton" och "fjorton".

Artikel 2

Från och med den dag, då denna akt trä­der i kraft, skall internationella arbetsorga­nisationens stadga ha ändrad lydelse i en­lighet med föregående artikel.

Artikel 3

När denna akt trätt i kraft, skall interna­tionella   arbetsbyråns   generaldirektör   låta

Prop. 1973: 5

11

of the International Labour Office shall cause an official text of the Constitution of the International Labour Organisation as modified by the provisions of this Instru­ment to be prepared in two original copies, duly authenticated by his signature. One of these copies shall be deposited in the archives of the International Labour Office and the other shall be communicated to the Secre-tary-General of the United Nations for registration in accordance with Artide 102 of the Charter of the United Nations. The Director-General shall communicate a certified copy of the text to each of the Members of the International Labour Or­ganisation.

Artide 4

Two copies of this Instrument of Amend­ment shall be authenticated by the signa-tures of the President of the Conference and of the Director-General of the Interna­tional Labour Office. One of these copies shall be deposited in the archives of the International Labour Office and the other shall be communicated to the Secretary-General of the United Nations for registra­tion in accordance with Artide 102 of the Charter of the United Nations. The Direc­tor-General shall communicate a certified copy of the Instrument to each of the Members of the International Labour Or­ganisation.

Artide 5

1.

The formål ratifications or acceptan-ces of this Instrument of Amendment shall be communicated to the Director-General of the International Labour Office, who shall notify the Members of the Organisa­tion of the receipt thereof.

2.

This Instmment of Amendment will come into force in accordance with the provisions of artide 36 of the Constitution of the Organisation.

3.

On the coming into force of this In­strument, the Director-General of the In­ternational Labour Office shall so notify all the Members of the International Labour Organisation and the Secretary-General of the United Nations.

The English and French versions of the text of this Instrument of Amendment are equally authoritative.

upprätta en officiell text till internationella arbetsorganisationens stadga med däri ge­nom bestämmelserna i denna akt vidtagna ändringar i två med hans underskrift ve­derbörligen bestyrkta originalexemplar. Av dessa exemplar skall det ena deponeras i in­temationella arbetsbyråns arkiv och det andra översäcidas till Förenta nationernas generalsekreterare för registrering enligt ar­tikel 102 av Förenta nationernas stadga. Generaldirektören skall tillställa envar av intemationella arbetsorganisationens med­lemmar bestyrkt avskrift av texten.

Artikel 4

Två exemplar av denna akt skall under­tecknas av konferensens ordförande och av internationella arbetsbyråns generaldurektör och skall därmed vara autentiska. Av dessa exemplar skall det ena deponeras i intema­tionella arbetsbyråns arkiv och det andra översändas till Förenta nationemas gene­ralsekreterare för registrering enligt artikel 102 av Förenta nationemas stadga. Gene­raldirektören skall tillställa envar av inter­nationella arbetsorganisationens medlemmar bestyrkt avskrift av akten.

Artikel 5

1.

De formella ratifikationerna eller god­kännandena av denna akt skall översändas till intemationella arbetsbyråns generaldi­rektör, som skall lämna meddelande till or­ganisationens medlemmar därom.

2.

Denna akt skall träda i kraft i enlig­het med bestämmelsema i artikel 36 av in­ternationella arbetsorganisationens stadga.

3.

När denna akt trätt i kraft, har inter­nationella arbetsbyråns generaldirektör att därom underrätta envar av internationella arbetsorganisationens medlemsstater och Förenta nationemas generalsekreterare.

De engelska och franska texterna till den­na akt skall äga lika vitsord.

Prop. 1973: 5

12

Bilaga 2

Resolutioner

I. Resolution om upptagande av Folkrepubliken Bangladesh så­som medlem av internationella arbetsorganisationen. 11. Resolution om internationella arbetsorganisationens medverkan till skydd för och förbättring av arbetsmiljön.

III. Resolution om internationella arbetsorganisationens program för

industriell verksamhet.

IV. 

Resolution om likabehandling av migrerande arbetstagare m. m.

V. Resolution om kvinnliga arbetstagare.

VI. 

Resolution om kolonialt förtryck, rasdiskriminering och kränk­ning av fackliga rättigheter som utövas av Portugal i Angola, Mozambique och Guinea (Bissau). VII. Resolution om uppförande på dagordningen för nästa allmänna konferenssammanträde av ett ämne med beteckningen "Minimi­ålder för tillträde till arbete". VIII. Resolution om uppförande på dagordningen för nästa allmänna konferenssammanträde av ett ämne med beteckningen "Sociala återverkningar av nya lasthanteringsmetoder i hamnar". 

IX. 

Resolution om de sociala verkningarna av automation och an­nan teknisk utveckling. 

X. 

Resolution om Arabrepubliken Yemens oguldna avgifter. 

XI. 

Resolution om medgivande för Bolivia att rösta. XII. Resolution om medgivande för Arabrepubliken Yemen att rösta enligt artikel 13: 4 i intemationella arbetsorganisationens stadga.

XIII.

Resolution om fastställande av avgifter för nya medlemmar av internationella arbetsorganisationen.

XIV.

Resolution om ökat lån för finansiering av intemationella ar­betsorganisationens nybyggnad,

XV. 

Resolution om ändrade bestämmelser för revision. XVI. Resolution om ändrade bestämmelser rörande tillsyn över och

investeringar i fonder m. m. XVII. Resolution om standardisering av budgetnomenklaturen. XVIII. Resolution om sammansättningen av internationella arbetsorga­nisationens administrativa domstol.

MARCUSBOKTR.STOCKHOLM 1973   72060E