Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 43 år 1974

Prop. 1974: 43

Nr 43

Kungl. Maj:ts proposition med förslag till lag om handel med arbeten av guld, silver eller platina, m. m.; given den 1 mars 1974.

Kungl. Maj:t viU härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över industriärenden,

dels föreslå riksdagen all bifalla del förslag om vars avlålande till riksdagen föredragande departementschefen hemställt,

dels inhämta riksdagens yttrande över vad föredragande departe­mentschefen förordat.

Under konungens frånvaro:

BERTIL

RUNE B.[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsaldiga innebåll

Genom propositionen läggs fram förslag till en ny lag om handel med arbeten av guld, silver eUer platina. I enlighet med vad riksdagen uttalat år 1972 föreslås all den nuvarande obligatoriska kontrollstämp-lingen bibehålls.

Lagen avses bli tillämplig på yrkesmässig handel med arbeten av guld, silver eller platina. Sådana arbeten skall liksom f. n. vara underkastade kontroll med avseende på tillverkning, försäljning och import.

Den föreslagna nya lagen har karaktären av en ramlag innehållande de grundläggande bestämmelserna angående ädelmetallkontrollen. De detaljföreskrifter som behövs avses bli meddelade i en tillämpningskun­görelse.

En betydande del av kontroUstämplingen sker f. n. utan att föremålen dessförinnan har undersökts. I propositionen läggs fram förslag som syftar till en effektivare kontroll av ädelmetallarbeten än den som nu sker.

Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1974.

1    Riksdagen 1974. 1 saml. Nr 43

Prop. 1974: 43

2

Förslag till

Lag om handel med arbeten av guld, silver eller platina

Härigenom förordnas som följer.

1 §    Denna lag äger tillämpning på yrkesmässig handel med arbeten av

guld, silver eller platina som innehåller, när fråga är om arbete av

guld, 200 tusendelar eller mer fint guld,

silver, 400 tusendelar eller mer fint silver, och

platina, 400 tusendelar eUer mer fin platina, om guldet, silvret eller platinan ingår i arbetet på annat sätt än enbart såsom plätering, förgyllning, försilvring eller platinering.

Arbete som avses i första stycket är underkastat kontroll enhgt denna lag med avseende på tillverkning, försäljning och införsel hit till riket.

Lagen gäller ej sådana arbeten som är avsedda uteslutande för medi­cinsk, vetenskaphg eller industrieU användning eUer uppenbarhgen har antikvariskt värde.

2 § Med ädelmetallarbele avses i denna lag arbete av guld, silver eller

platina som innehåller, om del är utfört av

guld, 750 tusendelar eller mer fint guld,

silver, 830 tusendelar eller mer fint silver,

platina, 950 tusendelar eller mer fin platina, med en tillåten avvikelse nedåt för guld och platina av fem tusendelar samt för silver av åtta tusendelar.

3     §    Endast ädelmetallarbele får förses med stämplar enligt denna lag.

Annat arbete av guld, silver eller platina än sådant ädelmetallarbele

som är försett med föreskrivna stämplar får icke saluhållas eller för­säljas inom riket eller införas till riket.

Ädelmetallarbete eller arbete som icke till utseendet tydligt skiljer sig från sådant får icke förses med stämpel eller annat märke som lätt kan förväxlas med stämpel enligt denna lag.

4 § Ansvarsslämplar för här i riket tUlverkat ädelmetallarbete är till-

verkarstämpel, årsbeteckning, finhallsslämpel och ortsmärke. Finns ej

tillräckligt utrymme på arbetet, får ortsmärke och årsbeteckning ute­

lämnas.

. :

Ansvarsstämpel för ädelmetallarbete som införts lUl riket är finhalts-stämpel.

5

§ Tillverkarstämpel får innehåUa endast bokstäver. Sådan stärhpei skall vara godkänd av och registrerad hos den i 19 § angivna tUlsyns-myndigheten.

6

§ Årsbeteckning skall ange tillverkningsåret och skall vara en av bokstäverna A, B, C, D, E, F, G, H, I, K, L, M, N, O, P, Q, R, S, T, U, V, 

X, 

Y, Z med efterföljande siffra eller siffror. Bokstäverna skall användas i följd, en för varje år, varvid bokstaven A anger år 1759. Siffra eller siffror som fogas vid bokstaven skall ange den omgång bok­stavsserien är i användning sedan år 1759.

Prop.1974: 43

3

7     §    Finhaltsstämpel skaU ange finhallen.

Som finhaltsslämplar skall användas

för guldarbeten 18 K, 20 K och 23 K, utmärkande en finhall av lägst 750, 840 respektive 975 lusendelar,

för silverarbeten 830 och 925, utmärkande en finhalt av lägst 830 respektive 925 lusendelar, saml

för platinaarbeten 950, utmärkande en finhall av lägst 950 tusen­delar,

med en tillåten avvikelse nedåt för guld och platina av fem lusendelar saml för silver av åtta lusendelar.

I fråga om ädelmetaUarbele som införes till riket får myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer medge att annan finhaltsstämpel än sådan som anges i andra stycket användes.

8 §    Ortsmärke fastställes av den i 19 § angivna tUlsynsmyndighelen.

9 § I ädelmetallarbete får förutom delar av guld, sUver eller platina

samt legeringar av dessa metaller ingå delar av annan metall eller annat

ämne under förutsättning att varje sådan del är lätt skönjbar och till

utseendet tydligt skiljer sig från ädelmelaUen.

På metalldel som icke är ädelmetallarbete skall vara inslaget beteck­ningen "METALL" eUer "MET" eller metallens benämning eUer ke­miska beteckning, om tillverkningstekniska skäl icke utgör hinder for detta.

10

§ Ansvarsstämplar skall på ädelmetallarbele anbringas av tillver­karen eller genom importörens försorg. Som tillverkare anses därvid även den som yrkesmässigt givit annan i uppdrag att utföra ädelmetall­arbete (legotillverkning).

11

§ Tillverkare skall tillse att utfört ädehnetallarbele motsvarar åsatta ansvarsstämplar. Detsamma gäller importör i fråga öm ädelme­tallarbete som införts lUl riket.

Den som saluhåller eUer säljer ädelmetallarbete skall tillse att före­skrivna stämplar är åsatta arbetet.

12 § Ädelmetallarbete som tillverkals i riket eller som införes hil och

vars vikt uppgår för guld- eller plalinaarbete till ett gram eller däröver

och för silverarbete till 15 gram eller däröver, skall kontrolleras av myn­

dighet som Kungl. Maj:l bestämmer.

Motsvarar ädelmetallhalten åsätt finhaltsstämpel och motsvarar ar­betet i övrigt gällande föreskrifter, skall myndigheten förse arbetet med kontrollstämpel.

När särskilda skäl föreligger får Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer beträffande viss ort medge all ädelmetallarbete förses med konlrollslämpel sedan prov för kontroll av ädelmetallhalten tagils och kontroll skett av att arbetet i övrigt motsvarar gällande före­skrifter.

Konlrollslämpel utgöres av tre kronor i Irepassformad sköld för in­om riket tUlverkat arbete och i oval sköld för hit infört arbete med ett efterföljande S för silverarbele och P för plalinaarbete.

13 § På begäran skall även annat ädelmelaUarbete än som avses i 12 §

kontrolleras och, om arbetet motsvarar gäUande föreskrifter, förses med

Prop. 1974: 43

4

konlrollslämpel. Detsamma gäUer ädelmetallarbete som ej är föremål för yrkesmässig handel. Sådant arbete behöver ej vara försett med annan ansvarsstämpel än finhallsslämpel.

14

§ Ädelmetallarbete, vars vikt ej uppgår till vad som angives i 12 § första stycket, samt annat arbete av guld, silver eller platina skall då det införes till riket kontrolleras i fråga om finhalten.

15

§ Kontroll enligt 1214 §§ får ske genom stickprov när sådan kontroll kan anses tillräcklig.

16

§ Ingår i arbete skUda ädelmetaller skaU kontroUstämplingspliklen bedömas särskilt för varje sådan metall.

17

§ Kan kontrollslämpling ej ske ulan att arbetet skadas, skall kon­trollmyndigheten i stället utfärda bevis om att arbetet uppfyller ford­ringarna för kontrollslämpling.

18

§ För undersökning enligt 1214 §§, kontrollstämpling eller kon­trollbevis utgår kontrollavgift.

19

§ Tillsyn över efterlevnaden av denna lag utövas av myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer.

Tillsynsmyndigheten äger tillträde till lokal, där arbete av guld, sU­ver eller platina tillverkas, säljes eller förvaras, och får därifrån med­taga sådant arbete för undersökning.

Den hos vilken tillsyn sker är skyldig all därvid lämna det biträde som behövs.

20 § Den som yrkesmässigt inom riket tillverkar eller försäljer ädel­

metallarbete eller till riket inför sådant arbete eller annat arbete av

guld, silver eUer platina skaU vara registrerad hos tillsynsmyndigheten.

För registrering utgår årlig registreringsavgift.

Föreligger ej längre registreringsskyldighet enligt första stycket, skall den registrerade senast två veckor efter det att registreringsskyldigheten upphört anmäla detta hos tillsynsmyndigheten.

21

§ Kungl. Maj:l eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer fast­ställer avgifter enhgt denna lag.

22

§ Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer får medge undantag eller avvikelse från denna lag, om del är påkallat med hänsyn tUl överenskommelse med främmande stat eller till intematio­neUt ekonomiskt samarbete eller om eljest särskilda skäl föreligger.

Medgivande enligt första stycket får förenas med villkor.

23 §    Den som uppsåtiigen eller av oaktsamhet

1.

bryter mot 3, 7, 911 eUer 20 §§ eller mot villkor som med­delats med stöd av 22 §,

2.

använder lUlverkarstämpel, årsbeteckning eller finhaltsstämpel som ej är utformad enligt föreskrifterna i 5, 6 respektive 7 §,

3.

använder tillverkarstämpel som ej är godkänd och registrerad en­ligt 5 §,

4.

använder ortsmärke som ej är fastställt enligt 8 §,

dömes till böter eller fängelse i högst sex månader, om ej gärningen är belagd med straff i brottsbalken.

Prop. 1974: 43

5

Den som uppsåtiigen eller av oaktsamhet underlåter alt fullgöra vad som åligger honom enligl 19 § dömes till böter, om ej gärningen är be­lagd med straff i brottsbalken.

I ringa fall dömes ej till ansvar.

24

§ Arbete av guld, silver eller platina, som saluhålles i strid mol denna lag, eller värdet därav skall förklaras förverkat, om del ej är uppenbart obUligt.

25

§ Arbete av guld, silver eller platina får icke ulan tillstånd av myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer tagas om hand på sätt som avses i 3 § andra stycket luUagen (1973: 670). I övrigt gäller i fråga om rätlen att hanlera oförtuUat sådant arbete lagen (1973: 980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor ra. m.

26

§ Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna lag meddelas av Kungl. Maj:l eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1974. Genom lagen upphäves

1.

lagen (1971: 1082) om handel med ädelmetallarbeten,

2.

förordningen (1956: 328) om kontroll å ädelmetaUarbeten,

3.

ädelmetallstadgan (1956: 329),

4.

förordningen (1901: 20) angående förbud mot anbringande av vissa stämplar eller märken å förgyllda och försilvrade med flera ar­beten av oädel metall m. m.

De under 2 och 3 angivna författningarna gäller fortfarande i fråga om ädelmetallarbele, som åsatts stämplar med stöd av någon av dessa författningar eller som före denna lags ikraftträdande införts till riket eller inlämnats för kontrollslämpling.

I fråga om skyldighet alt anbringa finhallsslämpel på ädelmetallar­bete av silver eller platina får äldre bestämmelser tUlämpas om arbetet införes till riket eller inlämnas för kontrollslämpling före utgången av år 1974.

Prop. 1974: 43

Utdrag av protokoUet över industriärenden, håUet inför Hans Kungl. Höghet Regenten, Hertigen av Halland, i statsrådet den 1 mars 1974.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för ulrikesärenden AN­DERSSON, statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], ASP­LING,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], HJELM-VALLÉN.

Chefen för industridepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om förslag till lag om handel med arbeten av guld, silver eller platina, m. m. och anför.

1    Inledning

Sedan lång tid tillbaka är ädelmetaUarbeten, dvs. guld-, silver- och platinaarbelen underkastade kontroU vid liUverkning, försäljning och import. Reglerna om den statliga kontrollen av ädelmetallarbeten finns f. n. i förordningen (1956: 328) om kontroll å ädelmetallarbeten och den i anslutning därtUl utfärdade ädelmetallstadgan (1956: 329).

Den gällande förordningen föreskriver att ädehnetallarbelen med vissa undantag skall underkastas obligatorisk kontrollstämpling. Enligt beslut av 1971 års riksdag skulle bl. a. den nämnda förordningen den 1 juli 1973 ersättas av en ny lag (1971: 1082) om handel med ädelmetallarbe­ten. Enligt denna lag skulle kontrollstämpling ske på begäran i varje sär­skih fall (prop. 1971: 165, NU 1971: 50, rskr 1971: 356).

Sedan 1972 års riksdag uttalat sig för ell bibehållande av den obliga­toriska kontrollen (mot. 1972: 1349, NU 1972: 57, rskr 1972: 305) har ikraftträdandet av den år 1971 antagna lagen skjutils upp liU den 1 juli 1974 för att göra del möjligt all närmare undersöka vilka lagstift­nings- och andra åtgärder som måsle vidtas med anledning av riksdagens uttalande. Denna undersökning har ulförts av en arbetsgrupp inom in­dustridepartementet. Resultatet av arbetsgruppens arbete har redovisats i promemorian (Ds I 1973: 3) ÄdelmetallkontroU, som innehåller bl. a. förslag till ny lag om handel med ädelmetallarbeten. Förslaget torde få fogas till statsrådsprotokollet i della ärende som bilaga.

Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av Göta hov­rätt,   rikspolisstyrelsen,   generaltullstyrelsen,   riksantikvarieämbetet   ocb

Prop. 1974: 43

7

statens historiska museum, kommerskollegium, patent- och registre­ringsverket, näringsfrihelsombudsmannen, konsumentombudsmannen, konsumentverket, statens provningsanstalt, fullmäktige i riksbanken, guldsmedsbranschens leverantörförening, AB Guld-Fynd, svenska me­tallindustriarbetareförbundet, svenska museiföreningen, Sveriges all­männa exportförening, Sveriges grossistförbund och tjänstemännens centralorganisation (TCO). Vidare har gemensamma yttranden över promemorian avgelts av guldsmedsmästarnas riksförbund och Sveriges juvelerare- och guldsmedsförbund saml av Skånes och Stockholms han­delskammare. Yttranden i ärendet har dessutom inkommit från chefen för myntverket, myntdirektör Benkt Ulvfot, och Sveriges urgrossisters förening.

2    Nuvarande ordning

Förordningen om kontroll å ädelmetallarbeten innehåller bestämmel­ser bl.a. om finhalt, ansvarsstämpling och konlrollslämphng, förfaran­det med underhaltiga arbeten, avgifter, tillsyn och ansvar.

Som ädelmetallarbeten anses enligt förordningen arbeten av platina, guld och sUver om de består av en metallegering som innehåller be­träffande guldarbeten minst 200/1000 fint guld och beträffande plalina-och silverarbelen minst 400/1000 fin sådan metaU. ÄdelmelaUerna skall ingå i arbetet på annat sätt än enbart såsom plätering, platine­ring, förgyllning eller försilvring. Ädelmetallarbeten är underkastade kontroll vid tillverkning, försäljning och import. Undantag från bestäm­melserna gäller bl. a. för ädelmetallarbeten som tillverkas för export, utländska mynt och medaljer, arbeten som uppenbarligen har antikva­riskt värde, instrument och apparater för vetenskapliga eller industriella ändamål, reservoarpennor, glasögonbågar m. fl. särskUt angivna varor. Statens provningsanstalt kan föreskriva ytterligare undantag för före­mål med ett ringa ädelmetallvärde i förhållande till arbetets övriga värde.

I fråga om finhallen gäller att ädelmetallarbete inte får tillverkas av metallegering med lägre finhalt än 950/1000 fin platina för platina­arbete, 750/1000 fint guld (= 18 karat) för guldarbete och 830/1000 fint silver för silverarbete med én-tolerans för platina och guld av 5/1000 och för silver av 8/1000. Oih ädelmelaUarbete inte har lägst den finhalt som föreskrivs är- arbetet underhaltigt. Särskilda regler gäller för lödning på ädelmetallarbete och vid förening av ädelmetaU med annan ädelmetaU eller annat ämne. Om ämnet utgörs av anriän metall, skall beteckningen "Metall" eUer annan beteckning finnas in­slagen, såvida lillyerkningstekniska skäl inte gör detta omöjligt.

Ädelmetallarbete som inte uppfyller de angivna fordringarna får inte försäljas eUer importeras. Undantag har gjorts för försäljning under

Prop. 1974: 43

8

hand eller på auktion av ädelmetallarbeten som tagits i mät eller till­hör konkursbo eller dödsbo ulan alt ha lUlverkals eller inköpts för boet. Del är vidare tillåtet att till riket införa bl. a. lävlingspris och föremål som är avsedda för eget eller närståendes personliga bruk. Om särskilda skäl föreligger, kan statens provningsanslalt medge ytterligare undan­tag.

När det gäUer stämpling av ädelmetallarbeten skiljer förordningen mellan ansvarsstämplar, som tillverkaren skall anbringa, och kontroll­stämplar, som anbringas av statens provningsanstalt eller av särskUda kontroUstämplingsförrättare. Inom riket tillverkade arbeten skall förses med ansvarsstämplar i form av ortsmärke, tUlverkarens namn­stämpel (tillverkarstämpel), årsbokstav och i fråga om guldarbeten även finhaltsstämpel. Vid brist på utrymme får dock ortsmärke och årsbok­stav utelämnas. Importerat ädelmetallarbele får inte vara försett med eller efter införseln förses med annan ansvarsstämpel än finhaltsstäm­pel. I förordningen lämnas närmare föreskrifter om stämplarnas utse­ende. Ortsmärke bestäms för varje särskUd lUlverkningsorl av prov-ningsanstallen. Tillverkarstämpel skall vara godkänd av och registrerad hos provningsanslalten. Tillverkaren är ansvarig för att utfört arbete iTiotsvarar åsatta ansvarsstämplar.

Konlrollslämpel bestyrker att arbetet uppfyller fordringarna enligt förordningen. Sådan stämpel skall anbringas på alla arbeten av ädelmetaU, både inom riket tillverkade och hit importerade, med undan­tag för sådana arbeten av guld eller platina som väger mindre än ett gram och arbeten av silver med en vikt under 15 gram. Vidare undantas halvfabrikat och sådana ädelmetallarbeten, t. ex. för personligt bruk importerade arbeten, som inte omfattas av bestämmelserna om finhalt. På begäran kan även sådana föremål kontrollstämplas liksom föremål under angivna viktgränser. Kontrollstämpeln består av tre kronor i hjärlformig (Irepassformad) sköld för inhemska guldarbeten och i oval sköld för importerade arbeten. Platina- och silverarbelen förses med samma stämpel, kompletterad med P resp. S.

Kontrollslämpling utförs i Stockholm av statens provningsanstalt och på vissa andra orter f. n. cirka 100 av särskilda kontroUstämp­lingsförrättare, som utses av provningsanslalten. Vid inlämnande för kontrollstämpling skall arbetet vara försett med ansvarsslämplar och företes till alla delar. Ädelmetallarbeten som kommer från utiandet till tullmyndighet skall sändas till statens provningsanstalt på importö­rens bekostnad för kontroll och eventuell stämphng. Utan stämpling skall provningsanslalten kontrollera finhalten i bl. a. importerat halvfabrikat.

Arbeten som kontrollstämplas av statens provningsanstalt skall före stämplingen undersökas beträffande finhalt (proberas). Hos kontroU-stämplingsförrältarna sker stämpling utan föregående probering. Innan stämpling äger rum tas emellertid prov för probering, som sker i efter-

Prop. 1974: 43

9

hand hos statens provningsanslalt. Provtagning får ske som stickprov på sätt provningsanstalten bestämmer. Om kontrollstämpling inte kan ske ulan att föremålet skadas, skall i stället kontrollbevis utfärdas om all arbetet uppfyller fordringarna för kontrollstämpling.

Konlrollslämpel eller ansvarsstämpel som åsatts ädelmetallarbete får utplånas endast om det är nödvändigt vid lagning eller omarbetning av arbetet eller när det skall skrotas.

Ädelmetallarbete som inle är försett med föreskriven konlrollslämpel eller ansvarsstämpel eller som är försett med stämpel eller annat märke, som inte får åsättas arbetet, får inte försäljas. Utförliga beslämmelser finns om hur del skall förfaras med underhaltiga arbeten. Om ett till försäljning avsett ädelmetallarbele som omfattas av förordningens be­stämmelser befinns vara underhaltigt, skall del slås sönder genom sta­tens provningsanstalts försorg eller enligl dess föreskrifter. Dessförin­nan skall probering ske och tillverkaren eller försäljaren underrättas om proberingens resultat. Regler ges också om ändring av oriktig fin­haltsstämpel och om förfarandet med importerade ädelmetallarbeten, som inle uppfyller de för införsel föreskrivna fordringarna.

Kungl. Maj:t får medge undantag från förordningen bl. a. i fråga om finhaller och stämpling om del påkallas med hänsyn till överens­kommelse med främmande stal eller till internalionellt ekonomiskt sam­arbete. Bestämmelsen syftar till att göra del möjligt all från svensk sida della i del pågående harmoniseringsarbele på ädelmetaUområdet, som bedrivs bl. a. inom ramen för den europeiska frihandelssamman­slutningen EFTA.

För konlrollslämphng och probering skall erläggas kontrollavgift, fast avgift och konlrollstämplingsavgifl. En märkningsavgifl skall erläggas för varje arbete på vilket anbringas plomb eller annat identifieringsmär­ke. Enligt kungörelsen (1947: 813) angående avgifter för probering av ädelmetaller m. m. utgår vidare dels särskild avgift för probering utan kontrollstämpling, för bestämning av vikten fin metall och för om-smältning, dels fast avgift.

Den som vUl tUlverka ädelmetallarbeten för försäljning eller sälja sådana arbeten som är underkastade kontroll enligl förordningen skall göra anmälan till statens provningsanstalt innan han börjar rörelsen. Till anmälan skall fogas vissa uppgifter. Ombud för statens provningsan-stall äger tillträde till alla lokaler, där ädelmetallarbeten tUlverkas eller säljs, och får ta med sig sådant arbete för undersökning. Förordningen stadgar straff bl. a. för den som tillverkar och säljer ädelmetallarbete i strid mol förordningens bestämmelser, förser ädelmetallarbete med orik­tig stämpel, överflyttar eller utplånar stämpel eller bryter mot vissa and­ra bestämmelser i förordningen.

Kungl. Majrt eller den Kungl. Maj:t därtiU förordnar kan meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för tUlämpningen av förordningen.

fl    Riksdagen 1974. 1 saml. Nr 43

Prop. 1974: 43

10

Sådana föreskrifter har meddelats av Kungl. Maj:t i den förut nämnda ädelmetallstadgan. Den innehåller närmare föreskrifter bl. a. om skyldig­het för tillverkare av ädelmetallarbeten att föra arbetsbok, att varje år lämna uppgift till statens provningsanslalt om beräknad tillverkning för export och att föra förteckning över denna tillverkning. Arbetsbok och förteckning skall varje år överlämnas till statens provningsanstalt för granskning. I stadgan ges vidare detaljbestämmelser om ansvarsstämp­ling, registrering och kontroll av ansvarsstämplar, förfarandet i samband med kontrollstämpling, probering, redovisning av kontrollavgifter m. m.

TUl de angivna bestämmelserna om kontroll av ädelmetallarbeten anknyter förordningen (1901:20) angående förbud mot anbringande av vissa stämplar eller märken ä förgyllda och försilvrade med flera arbeten av oädel metall m. m. Enligl denna förordning är del förbjudet att förse arbeten som i sitt inre innehåller oädel metall med stämplar liknande de för ädelmetallarbeten föreskrivna ansvars- och kontroll-stämplarna eller all utbjuda eller för försäljning införa sådana arbeten med liknande stämplar till riket.

Som tidigare nämnts skall ädelmetallarbete, när del kommer från utlandet till tullmyndighet, sändas till statens provningsanslalt för pro­bering och i förekommande fall stämpling. Förtullning av ädelmetall­arbeten som får importeras sker vid en särskild tullavdelning i prov­ningsanstaltens lokaler. Enligt anm. 5 till kap. 71 i tulltaxan (1971: 920) anses som legeringar av ädel metall endast sådana legeringar som inne­håller en eller flera ädla metaller under förutsättning att halten av någon ädel metall uppgår till minst två viktprocent. Tull utgår f. n. för alla ädelmetallarbeten utom för dem som härrör från länder ingående i EFTA och från Storbritannien och Danmark.

3    Lagen (1971:1082) om handel med ädelmetallarbeten, m. m.

Riksdagen förelades hösten 1971 förslag till en ny lag om handel med ädelmetallarbeten (prop. 1971: 165). Förslaget omfattade den yrkesmäs­siga handeln med ädelmetallarbeten och innebar i huvudsak följande.

Den statliga kontroUstämplingen bibehålls men skall inte längre vara obligatorisk utan ske på begäran i varje särskilt fall. Den obligatoriska ansvarsstämplingen för arbeten tillverkade inom landet bibehålls. An-svarsstämplingen, som omfattar tillverkarstämpel, årsbokstav och fin­haltsstämpel, skall kontrolleras genom stickprovsundersökningar. Även importörer av ädelmetallarbeten skall förse dessa med ansvarsslämplar. Begreppet ädelmelallvaror förbehålls sådana varor som direkt är under­kastade positiva lagbestämmelser. Med ädelmetallarbete förstås sålunda föremål, som innehåller minst 750/1000 fint guld, 830/1000 fint silver eller 950/1000 fin platina med en tolerans för guld och platina av fem tusendelar samt för silver av åtta tusendelar. Från lagen undantas arbe-

Prop. 1974:43

11

len som uteslutande är avsedda för medicinsk, vetenskaplig eller indu­striell användning eller har antikvariskt värde. Hämtöver kan undantag från lagen medges, om det är påkallat med hänsyn till överenskommelse med främmande stat eller till intemationeUt ekonomiskt samarbete eller om eljest särskUda skäl föreligger.

Lagen föreslogs träda i kraft den 1 juli 1973. Förordningen om kon­troll å ädelmetallarbeten, ädelmetallstadgan och förordningen angående förbud mot anbringande av vissa stämplar eller märken å förgyllda och försilvrade med flera arbeten av oädel metall m. m. skulle samtidigt upphävas. Riksdagen antog lagförslaget med endast en smärre jämkning (NU 1971:50, rskr 1971:356).

I en motion (1972: 1349) av herrar[REDACTED_EFTERNAMN] m. fl. liU 1972 års riks­dag föreslogs sådana ändringar i den nya lagen att kontrollstämpling av ädelmetallarbeten även i fortsättningen skulle vara obligatorisk. Mo­tionärerna konstaterade all guldvaror är en begärlig vara vid inbrott och alt polisens spaning efter häleriguld skulle försvåras om den obli­gatoriska stämplingen försvann. Riksdagen följde näringsutskottets förslag som innebar all riksdagen i anledning av motionen hos Kungl. Maj:l skulle anhålla om förslag till sådan ändring i lagen om handel med ädelmetallarbeten att kontrollstämpling av ädelmetallarbeten även framdeles skulle vara obligatorisk (NU 1972: 57, rskr 1972: 305).

Genom lagen (1973: 276) om ändring i lagen om handel med ädel­metallarbeten har ikraftträdandet av den nya ädelmelallagstiftningen skjutits upp till den 1 juli 1974.

4    Branschens struktur

4.1 Tillverkningen inom landet

Det finns för närvarande drygt 1 000 guldsmedsfirmor i landet, orga­niserade i tre branschföreningar, nämligen Sveriges juvelerare- och guld­smedsförbund. Guldsmedsmästarnas riksförbund och Guldsmedsbran­schens leverantörförening. Dessutom finns ell mindre antal guldsmeder som står utanför branschföreningarna.

De flesta guldsmedsfirmorna har en myckel liten egen tillverkning. Större delen av lUlverkningen utförs av elt fåtal stora firmor. Guldcen-Iralen ekonomisk förening, som på riksbankens uppdrag svarar för för­säljningen av obearbetat guld till guldsmederna, levererar 25 % av gul­del till 3 stora tillverkare, 25 % till 5 något mindre tillverkare och 25 % till ytterligare 8 tillverkare. Återstående 25 % försäljs lUl ett större an­tal guldsmeder med liten tillverkning.

Antalet inhemskt tillverkade arbeten är f. n. drygt 3 milj. Den starka koncentrationen av tillverkningen lUl ell fåtal tillverkare och orter fram­träder tydligt av fördelningen av kontrollslämplingsinläklerna över lan-

Prop. 1974: 43

12

det. Ar 1972 kom 8590 % av dessa intäkter från de åtta orter (Stock­holm, Göteborg, Malmö, Eskilstuna, Köping, Norrtälje, Falköping och Lidköping) som var och en inlevererade mer än 50 000 kr. i kontroll-stämplingsavgifler. Medlas de tre orter (Uppsala, Lindesberg och Vet­landa) som inlevererade mellan 10 000 och 50 000 kr. i sådana avgifter kan konstateras all dessa elva orter svarade för 9095 % av intäk­terna.

Av de nämnda elva orterna har EskUstuna, Lidköping och Lindesberg huvudsakligen intäkter från silverslämpling och Siockholm, Malmö, Köping och Falköping huvudsakligen intäkter från guldslämpling. I Gö­teborg, Norrtälje, Uppsala och Vetlanda är fördelningen mera jämn. Norrtälje och Eskilstuna har dessutom en förhållandevis stor stämpling av platina.

Under den senaste femårsperioden har del märkts en tydlig tendens till alt en allt större andel av de i Sverige tUlverkade ädelmetallarbetena kontrollslämplas utanför Stockholm av kontroUstämplingsförrättare. Budgetåret 1967/68 var'denna andel 54%  och 1972/73 76%.

4.2 Importen av ädelmetallvaror

Kontrollen av importerade arbeten av guld, silver och platina sker ute­slutande vid statens provningsanstalt i Stockholm. Omkring en tredjedel av importen går till Stockholmsområdet. Importen sker genom ett tiotal stora och ett antal små importörer. Antalet importerade arbeten upp­gick budgetåret 1972/73 till 2,8 milj.

Kontrollen avser endast den yrkesmässiga importen eftersom ädelme­tallarbeten inköpta i utiandet av privatpersoner och avsedda för per­sonligt bruk inte omfattas av kravet på kontrollstämpling. Sådana ar­beten kan dock frivilligt lämnas till provningsanslalten för kontroll och stämpling. Det har visat sig att andelen underhaltiga arbeten bland des­sa är stor.

Intäkterna från kontrollstämpling av importerade ädelmetallarbeten uppgick budgetåret 1972/73 till 45 % av de totala intäkterna av kontroll­verksamheten. Andelen importerade arbeten har visat en stigande ten­dens. Budgetåret 1967/68 var motsvarande intäkter 26 % av de totala.

5    Kontrollförfarandet

5.1 Organisationen av den nuvarande ädelmetallkontrollen

I avsnitt 2 har lämnats en redogörelse för det statliga kontrollsyste­mets uppbyggnad.

Konlrollslämpel anbringas på ädelmelallarbetel för alt bestyrka att del motsvarar de i förordningen om kontroll å ädelmetallarbeten upp-

Prop. 1974:43

13

ställda fordringarna. KontroUstämplingen utförs, som tidigare nämnts, i Siockholm av provningsanslalten och i övrigt på ell 100-tal andra orter i landet av särskilda konlrollstämplmgsförrätlare. Stämpling hos en kon­troUstämplingsförrättare medges endast för registrerade tillverkare på or­ten och närliggande orter.

Kontrollslämplingsförrällare utses av provningsanslalten efter höran­de av länsstyrelsen i del län där kontrollen skaU ulföras. Krav på kun­skaper i probering eller i guldsmedsyrket uppställs inle. Vid tUlsätlning-en får en kontrollslämplingsförrällare en detaljerad instruktion för till­vägagångssätt vid kontroUförrätlning saml redskap för provtagning och kontrollslämpling. Därefter håller provningsanslalten kontakt med kon-trollstämplingsförrättaren per telefon och utför vid behov inspektion på platsen. Som regel har till förrältare utsetts personer med kommunal eller statlig anstäUning eller annan form av myndighelsanknylning.

Ersättningen till kontroUstämplingsförrättare är reglerad i ädelme­tallstadgan. Den baseras på konlrollslämplingens omfattning och utgör för de flesta förrältare endast några hundratal kronor per år. Totalt uppgår arvodena till kontroUstämplingsförrältarna tiU ca 125 000 kr. per år.

5.2 Kontrollen av inhemsk tillverkning

Som nämnts i avsnitt 2 sker kontrollen av inhemska arbeten på två sätl. Hos det centrala ädelmetaUaboratoriel vid statens provningsanslalt i Siockholm sker kontrollen av finhalten innan kontrollstämpling utförs, medan hos kontroUstämplingsförrältarna i landsorlen kontrollstämpling sker utan föregående probering. I det senare fallet tas dock prov ut av de stämplade ädelmetallarbetena, och dessa prov skickas till provningsan­stalten för probering.

Arbeten som inlämnas tUl provnrngsanstalten kontrollvägs och vikten förs in i tillverkarens arbetsbok, där arbetena skall vara förtecknade, eller på en särskild blankett. Arbetena besiktigas sedan med avseende på ansvarsslämplar och andra stämplar. Man kontrollerar också alt andra föreskrifter, t. ex. beträffande oädla metaller i arbetet, är uppfyllda. Därefter proberas arbetena. Arbeten som förekommer i mindre serier än fem proberas var för sig och i alla sina delar, t. ex. kropp, botten, lock, handlag och pip på en tekanna. Arbeten som förekommer i större serier än fem och som inte skiljer sig åt i fråga om- färgnyans proberas stick­provsvis, dvs. en viss andel av arbetena proberas var för sig och i alla sina delar. Konstateras då en för låg hall i någon del av ett arbete pro­beras samtliga arbeten i serien.

Efter proberingen kontrollslämplas arbetena eller förses med kon-Irollbevis, om kontrollstämpling ej kan ske utan att de skadas. Arbeten som ej uppfyller gällande fordringar slås sönder.

Prop. 1974: 43

14

Arbeten som inlämnas till kontroUstämplingsförrättare behandlas på samma sätl som vid provningsanslalten med den skillnaden, alt i stället för probering ullagnmg sker av prover ur arbetena. Uttagningen sker genom skavning eller klippning. KontroUstämplingen sker vanligen av tillverkaren under uppsikt av konlrollslämplingsförrättaren, eftersom den sistnämnde i allmänhet saknar den hantverksskicklighet som behövs.

Uppbuma avgifter och ullagna prov insänds till statens provnings­anstalt i Stockholm, där probering av proven sker. Upptäcks därvid un­derhalter anmodas tillverkaren all sända in arbetet som provet är taget ifrån till provningsanslalten för noggrannare kontroll. Har arbetet redan sålts måste det, åtminstone när del är fråga om grövre fel, spåras och ersättas med ett fullgott. Får en tillverkare upprepade gånger arbeten underkända hänvisas han dessutom till alt i fortsättningen sända in sina arbeten tUl provningsanslalten för probering och stämpling. Frekvensen underhaltiga prov är emellertid mycket liten, mindre än 0,01 %.

5.3      Kontrollen av importvaror

Imporlförsändelser, som innehåller eller kan antagas innehålla ädel­metallarbete eller halvfabrikat av ädelmetaU, skall av tuUanslalt över­sändas tUl statens provningsanstalts tullavdelning. Efter uppackning och tullbehandling sker probering och kontrollstämpling på samma sätt som i fråga om inhemska arbeten.

Importerade arbeten som ej uppfyller gällande fordrmgar skall återex-porleras. Undantag härifrån kan göras t. ex. för halvfabrikat som skall bearbetas i Sverige och sedan exporteras.

Fördröjningen genom tullbehandling och kontroll uppgår i normala fall till omkring en vecka, men kan under vissa perioder när antalet för­sändelser är stort, speciellt inför julhelgen, uppgå lUl tre veckor.

5.4      KontroUstämpIingens betydelse för polisens brottsförebyggande

verksamhet

Kontrollslämplingen anses påverka omfattningen av två typer av brottslig verksamhet, nämligen försäljning av ädelmetallarbeten tillver­kade av legeringar med för låg finhall eller av oädel metall, och handel med insmugglad eller stulen ädelmetaU, främst guld.

Försäljningen av ädelmetallarbeten med för låg finhalt har såvitt är känt en liten omfattning i Sverige, troligen beroende på den obligatoriska kontroUstämplingen men också på att vinsterna av denna hantering är så små att falsk kontrollstämpling bedöms som alltför riskfylld.

Den förut nämnda motionen till 1972 års riksdag föranleddes ej främst av farhågor för en ökning av sistnänmda typ av brott. Avgörande var i StäUet det förhållande att polisens möjligheter att avslöja och utreda

Prop. 1974: 43

15

handel med stulet guld (häleriguld) skulle minska om den obligatoriska kontroUstämplingen slopades. Möjlighetema alt kontrollera hur stor mängd guld som upparbetats till guldsmedsvaror, skulle nämligen för­svinna.

Före konlrollslämphngen vägs varje arbete och vikten antecknas i tUl­verkarens arbetsbok. Efter årets slut skriver tillverkaren under arbets­boken och den skickas in till statens provningsanslalt där den arkiveras. Kvartalsvis redovisar dessutom tillverkaren upparbetad mängd guld till Guldcentralen ekonomisk förening. För all kontroUera att guldel verk­ligen används till guldsmedsarbeten jämför Guldcentralen för varje guldsmed mängden inköpt guld med den kvarlalsvisa redovisningen av upparbetad mängd guld. Är mängden inköpt guld större lyder detta på att guldsmeden använt guld för andra ändamål. Är den däremot mindre har guldsmeden inköpt guld från andra än Guldcentralen. Mindre skill­nader kan förklaras av skrotning av gamla arbeten, inköp av auktions­gods etc. Större skillnader kan tyda på inköp av häleriguld.

För all undvika uppläckt tvingas därför den guldsmed som köpt hä­leriguld alt åsätla detta falska kontrollstämplar. Dessa falska stämplar gör det möjligt all avslöja varor tillverkade av sådant guld. Denna möj­lighet visade sig vara myckel värdefull under de razzior efter häleri­guld som gjordes av polisen under år 1971. Sammanlagt beslagtogs ett 20-lal falska konlroUstämplar och ca 100 kg guldvaror.

Rikspolisstyrelsen framhöll i sill remissyttrande över motionen att starka skäl ur polisiär synvinkel talade för ett bibehållande av den obligatoriska kontroUstämplingen av guldvaror. Ett upphävande av den­na skulle komma att medföra väsentliga risker för ökad kriminalitet på delta område och allvarlig försämring av polisens möjligheter att för­hindra och avslöja sådana brott.

I en skrivelse till industridepartementet den 3 september 1973 under­stryker rikspolisstyrelsen synpunkterna i sitt tidigare remissyttrande. Styrelsen föreslår vissa förbättringar i nuvarande kontrollsystem, bl. a. att kontrollslämplarna med regelbundna intervaller bör få vissa detaljför­ändringar, att deras utseende regelbundet bör kontrolleras, att tUlverkar-nas arbetsböcker bör förvaras hos kontrollstämphngsförrältaren och alt tillverkarna åläggs alt föra journal över alla inköp och byten av guld­arbeten, halvfabrikat och obearbetat guld.

Därutöver föreslår styrelsen vissa åtgärder för kontroll av handeln med guld. Dessa åtgärder berör dock inle kontroUstämplingsverksam-heten.

Prop. 1974: 43

16

6    Departementspromemorian

6.1 Riktlinjer för en översyn

I promemorian anförs alt det huvudsakliga syftet med ädelmetallkon­trollen har varit att skapa en offentiig kvalilelsgaranti i fråga om ädel-melallarbetens finhalt. Riksdagens beslut år 1972 grundades emellertid på pohsiära synpunkter. Man befarade att en avveckling av den obliga­toriska kontroUstämplingen skulle komma att medföra en ökad krimi­nalitet på detta område. KontroUstämplingen försvårar bl. a. handeln med guld som är åtkommet genom brott på så sätl alt en jämförelse blir möjlig mellan å ena sidan legalt inköpt mängd guld och å andra sidan guld som använts för tillverkning av guldarbeten. Om häleriguld används för upparbetning kan kontrollstämpling inte ske utan risk för upptäckt. Falska stämplar-som anbringas på sådana arbeten kan av en fackman skiljas från äkta.

Riksdagen har i sitt beslut år 1972, påpekas del i promemorian, inte uttalat sig i frågan om den obligatoriska kontrollens omfattning. 1971 års lag om handel med ädelmetallarbeten bygger på att varje kontroll-stämplat föremål har proberats före stämplingen. En så omfattande kontroll skulle enligt promemorian kräva en avsevärd förstärkning av provningsanslaltens personella och tekniska resurser och medföra bety­dande kostnader. Dessa skulle ytterst drabba konsumenterna. Tanken på ett obligatoriskt system som bygger på att varje enskilt arbete probe­ras före kontroUstämplingen måste av dessa skäl avvisas.

I promemorian framhålls i forisättningen att det nuvarande systemet har kritiserats framför allt mol bakgrund av att den övervägande delen av antalet inhemska arbeten, ca 75 %, kontrollslämplas utan att dess­förinnan ha undersökts. Kritiken får anses ha visst fog för sig såvitt av­ser kontrollen av de arbeten som lämnas in till de särskilda kontroll-slämplingsförrättarna ute i landet. Den kontroll som utförs i Stockholm av statens provningsanstalt måsle däremot, sägs del i-promemorian, an­ses uppfylla de krav som rimligen kan ställas på en fullgod ädeimetall-konlroll. Varje större arbete proberas före kontroUstämplingen. Del­samma gäller arbeten som förekommer i mindre antal än fem. På arbeten som förekommer i större serier sker provlagningen stickprovsvis. Vid urvalet tillämpas statistiska metoder. Kontrollen torde kunna jämföras med en god normal produklionskontroU i en tillverkande industri. En­ligt promemorian tiUgodoser den de krav som rimligen bör ställas i detta hänseende.

Vad gäller förhållandena i landsorten är läget enligl vad som anförs i promemorian delvis elt annat. KontroUstämplingen sker där utan före­gående probering. Provlagningen och efterhandskontrollen torde emel­lertid ha en betydande preventiv effekt. Risken för att underhaltiga ar-

Prop. 1974: 43

17

beten kommer ut i marknaden är på grund av eflerhandskonlroUen i själva verket inle särskilt stor. Andelen underhaltiga prov är mindre än 0,01 %. I promemorian framhålls att de brottsliga förfaranden, som förekommer, inte möjliggörs genom att proberingen sker i efterhand utan genom att vederbörande undandrar sig kontroll. När underhall kon­staterats i efterhand har det i allmänhet varit möjligt alt spåra föremå­let. Möjlighet finns också all man, när en tillverkare beslagits med alt förfärdiga underhaltiga arbeten, övergår till alt konlrollslämpla först när probering ägt rum. Delta innebär en kännbar påföljd för tillverka­ren eftersom hans möjlighet att snabbi få kontrollslämpling utförd upp­hör. När det gaUer möjligheterna att kontrollera inköp och förbrukning av guld torde förhållandena vara i stort sett likvärdiga i hela landet.

Enligl vad som uttalas i promemorian är del emellertid angeläget all de påvisade bristerna hos systemet så långt som möjligt avhjälps. Rikt­märket bör härvid vara att all ädelmetallkontroll skall ske enligt de principer som gäller för statens provningsanstalts verksamhet i Stock­holm. En centralisering av verksamheten till en enhet torde dock inte vara möjlig att genomföra med tanke på den tidsutdräkt och de kostna­der som skulle uppkomma. Vid övervägande av i vilken ulslräckning del bör finnas möjligheter att få probering och kontrollstämpling ut­förd utanför Siockholm måsle beaktas all tillverknmg och handel med ädelmetallarbeten är synnerligen ojämnt fördelad över landet. Omkring en fjärdedel av intäkterna från kontroUstämplingen av föremål som lUl­verkals i Sverige härrör från Stockholm och drygt två tredjedelar från tio orter där större guldsmedsfirmor ligger. Övriga 90 orter där kon-IroUslämphng förekommer svarar för återstoden, dvs. mindre än 10 %. Det är av kostnadsskäl knappast möjligt aft anordna probering på alla dessa orter. En avvägning måste ske mellan angelägenheten av en ef­fektiv kontroll, kraven på service från branschens och allmänhetens sida och kostnaderna för verksamheten.

Mot den nu skisserade bakgrunden föreslås i promemorian att ädel­metallkontrollen anordnas enligt följande riktlinjer.

Organisationen vid statens provningsanstalt i Stockholm bibehålls oförändrad. På ett antal orter med större intäkter av kontrollstämpling ordnas proberingsfilialer med ulmstamg för all kunna probera finhalten hos ädelmetallarbetena innan de kontrollstämplas. Provtagningen sker enligl samma principer som i Stockholm. Ger proberingen elt resultat som ej är entydigt, skall dock arbetet ifråga skickas till provningsanstal­ten för noggrannare probering.

Systemet med kontrollstämplingsförrätlare bibehålls enligl förslagel för de orter dar intäkterna är för små för alt betala en proberingsfilial. Rätt att kontrollstämpla hos kontroUstämplingsförrättare bör dock, som hittills, tillkomma endast registrerade guldsmeder på orten. Den guld­smed som beslagils med all tillverka underhaltiga arbeten föreslås för-

t2    Riksdagen 1974. 1 saml. Nr 43

Prop. 1974: 43

18

lora denna rätt under viss tid. Hos kontroUstämplingsförrättare får en­dast sådana arbeten stämplas, som inte utan avsevärd olägenhet kan skickas till provningsanstalten eller en proberingsfilial för probering och stämpling.

Proberingsfilialer bör, betonas det i promemorian, anordnas på så många orter att mindre än 10 % av alla inhemska arbeten stämplas utan föregående probering. I enlighet med förslag som rikspolisstyrel­sen lagl fram bör, för att försvåra handeln med häleriguld, tillverkarna av ädelmetallarbeten åläggas all föra en särskild journal över del guld och de guldarbeten som inköps från annat håll än Guldcenlralen. I sam­ma syfte bör detaljändringar i kontrollstämpeln göras med jämna mel­lanrum. Del bör ankomma på statens provningsanstalt att närmare reg­lera detta.

De grundläggande bestämmelserna angående ädelmetallkontrollen en­Ugt promemorians förslag bör las in i en särskild lag. Denna bör ha ka­raktären av en ramlagstiftning. Erforderliga delaljföreskrifter bör ges i en tUlämpningskungörelse.

Arbetsgmppen har utarbetat förslag till en ny lag om handel med ädelmetallarbeten. I sak bygger den på 1956 års förordning. I enlighet med del nyss sagda har emellertid åtskilliga detaljföreskrifter fått utgå. Lagen har ställts upp efter förebild av 1971 års lag om handel med ädelmetallarbeten. Därifrån har även hämtats bestämmelsema om en årlig avgift för tillverkare och importörer, om införandel av finhalts-stämplar även för arbeten av silver eUer platina, saml om hur del skall förfaras med underhaltiga ädelmetallarbeten.

Förslaget medger som tidigare att kontrollen sker i form av stick­provskontroll. Denna stickprovskontroll skall utformas enligt statis­tiska kvalitetskontrollprinciper, men innebär dock en viss risk för att underhaltiga arbeten kontrollstämplas. Kontrollstämpeln kommer där­för i arbetsgruppens förslag inte att innebära någon absolut garanti, utan snarare bestyrka att varan kontrollerats enligt de principer som tiUämpas vid normal noggrann produktionskontroll. Det kan i samman­hanget erinras om att Sverige i likhet med ett antal andra stater den 15 november 1972 undertecknat en internationell konvention om kon­troll och märkning av ädelmetallarbeten som utarbetats inom ramen för EFTA. Enligt denna konvention godtas inga minusloleranser från de i konventionen förutsedda finhalterna.

6.2 Fördelningen av kontrollen mellan Stoekbolm ocb andra orter i landet

Enligl de i promemorian angivna riktlinjerna kommer huvuddelen av alla ädelmetallarbeten att kontrolleras på tillverkningsorten. Detta motiveras främst av omtanken om guldsmeder med liten tillverkning.

Prop. 1974: 43

19

Få dessa ej möjlighet tUl en snabb kontrollstämpling kommer deras konkurrensförmåga alt drastiskt minska jämfört med kolleger på orter med denna möjlighet. Detta skulle enligt promemorian leda tiU en ytter­ligare förstärkning av koncentrationstendenserna inom branschen.

De föreslagna proberingsfilialerna bör enligt förslaget få ånalyslabo-ratorier med utrustning för att utföra probering av finhalten genom strykprov. Beslut om inrättande av sådana filialer överlåts på statens provningsanstalt, som bör överlägga med företrädare för guldsmeds­branschen i frågan. Riktlinjer för besluten bör som nämnts vara att kon­troUstämplingen på orten har tillräcklig omfattning och att högst 10 % av alla inhemska arbeten får stämplas utan föregående probering. Be­sluten bör kontinuerligt omprövas med hänsyn till förändringar i kon-trollstämplingens omfattning.

Inrättas analyslaboratorier i Göteborg, Malmö, Eskilstuna, Köping, Norrtälje, Falköping och Lidköping kommer dessa att tUlsammans med Stockholmslaboratoriet svara för 8590 % av all kontrollstämpling av svenska ädelmetallarbeten. Laboratorier i Uppsala, Lindesberg och Vetlanda tar hand om ytterligare ca 5 %.

Ger analyslaboratoriernas strykprov ett tveksamt resultat, skall enligt promemorian arbetet ifråga eller prov ur delta skickas in till provnings­anstalten för noggrannare analys innan arbetet kontrollslämplas.

KontroUstämplingen av importerade ädelmetallarbeten har hittills skett enbart i Stockholm. Arbetsgruppen föreslår inte någon ändring av detta förhållande så länge provningsanslaltens huvuddel är belägen i Stockholm.

6.3 Omlokaliseringen av statens provningsanstalt tUl Borås

Enligt riksdagens beslut våren 1971 (prop. 1971:29, InU 1971:15, rskr 1971: 196) skall huvuddelen av statens provningsanslalt omlokali­seras till Borås år 1976. Planeringsarbetet för denna omlokahsering har påbörjats. I Stockholm skall kvarlämnas endast vissa delar av anstaltens uppdragsverksamhet.

I promemorian framhålls att detta för ädelmetallkontrollens del in­nebär att det centrala laboratoriet för kontroll av ädelmetaU flyttas till Borås. Det tekniska ansvaret och det centrala administrativa ansvaret för all kontrollstämpling i landet fortsätter att vila på del centrala la­boratoriet. Analysen av prov som sänds in från konlrollstämplingsför-rätlarna sker också där och flyttas alltså till Borås. I Stockholm kvar-stannar en ädelmetallgmpp som skall svara för Stockholmsregionens kontrollstämpling.

Provningsanslalten har den 14 juni 1973 upprättat ett förslag till ny organisation för verket efter omlokaliseringen 1976. Enligt förslagel, som f. n. prövas av statsmakterna, flyttas sexton tjänster vid det centrala

Prop. 1974: 43

20

laboratoriet för ädelmetallkontroll tiU Borås. Sex tjänster blir kvar i Stockholm och avses för den lokala kontrollverksamheten.

6.4      KontroUen av importerade ädelmetallvaror

I promemorian framhålls, att den svenska ädelmetallimporten är för­hållandevis omfattande och säsongmässigl når sin största omfattning månadema före jul. Allt importgods kontroUeras och förtullas f.n. i Stockholm och för alt underlätta arbetet har tullverket inrättat en särskild loUavdelning i anslutning tUl laboratoriet för ädelmetallkon­troll. Under budgetåret 1972/73 kontrollerade provningsanslalten 2,8 milj. importerade guld- och silverarbelen.

Enligt promemorians förslag bör kontrollen av importerade ädelme­lallvaror fram liU mkten av år 1976 kunna bedrivas på ungefär samma sätt som nu. Ny luUagsliftning trädde i kraft den 1 januari 1974, men får inte några större konsekvenser för ädelmetallimporten. Medgivande enligt 3 § andra stycket tullagen (1973: 670) om hemlagning bör en­ligt promemorian ej lämnas för ädelmetallarbeten.

Omlokaliseringen av provningsanslaltens huvuddel får, framhålls del i promemorian, som konsekvens att importen av ädelmetallvaror i fram­tiden kommer att gå över Borås. Godset kan nå provningsanslalten bl. a. via Göteborgs hamn eller den nya storflygplatsen i Härryda. För att kontrollen av imporlgodsel skall bh effektiv fordras tillgång tiU goda laboratorieresurser. Om kostnaderna för konlroUorganisationen skall kunna hållas på en rimlig nivå kan därför importkontroUen inte bedrivas på mer än en ort i riket.

Enligt promemorian bör de hittillsvarande väntetiderna vid kontroll och förtullning förkortas. Extra personal bör därför utbUdas i Borås­området. Denna personal skall kunna las i anspråk under perioder med stor arbetsbelastning.

6.5      Personalfrågor

Några väsenthga förändringar på personalsidan förutsätts ej i pro­memorian. En viss ökning av arbetsinsatsen kan dock förutses på de or­ter i landet som får särskilda analyslaboralorier. Vid dessa laboratorier skall man i fortsättningen probera ädelmetallarbetena före kontroll­slämplingen i stället för att la prov för vidare befordran till provnings­anslalten i Stockholm. KontroUstämplingsförrättarna på dessa orter måste få utbildning för att kunna utföra proberingen.

I promemorian förutses inga väsentliga förändringar ske i arbetsvoly- men vid provningsanstaltens centrala laboratorium. Närmare erfarenhe­ter för all bedöma verkningarna av omläggningen av kontrollsystemet bör föreligga kring årsskiftet 19741975.

Prop. 1974: 43

21

6.6      Utbildningsfrågor

I promemorian franUiålls att förslaget fömtsätter all personalen får ytterligare utbildning. Detta gäller främst kontroUslämplingsförrällama på de orter som får analyslaboratorier. Dessa måste få utbUdning bl. a. i probering genom strykprov. För övriga kontroUstämplingsförrättare och för personalen vid del centrala laboratoriet torde en informations-dag vara tillräcklig för all informera om de nya bestämmelserna.

I promemorian uppskattas preliminärt kostnaderna för alt genomföra ett utbildningsprogram under perioden den 1 januari 1974den 31 de­cember 1975 tUl 88 000 kr.

6.7      Lokal- och utmstningsfrågor

I promemorian upplyses alt provningsanslalten undersöker behovet av särskilda lokaler för de föreslagna analyslaboralorierna i tio orter utanför Stockholmsområdet. Enligt provningsanstaltens uppfattning kom­mer del inte att krävas särskUl omfattande utrymme för verksamheten vid dessa laboratorier men frågan är inle helt utredd f. n. Nyanskaffning av utrustning till analyslaboralorierna beräknas kosta ca 33 000 kr.

6.8      Finansieringsfrågor ocb taxesättning

Utgifterna för provningsanstaltens verksamhet med justering och ädelmetallkontroll bestrids f. n. över ett särskilt förslagsanslag över riks­staten. Inkomstema redovisas på driftbudgeten under uppbörd i statens verksamhet.

Med hänsyn tUl att ikraftträdandet av lagen om handel med ädel­metallarbeten flyttats fram till den 1 juli 1974 och tUl redovisningstek­niska svårigheter har provningsanslalten hemställt all verksamheten även budgetåret 1974/75 skall finansieras över étl särskilt förslags­anslag.

Enligt promemorian kommer man kring årsskiftet 19741975 att ha vunnit tillräckliga erfarenheter av den nya lagstiftningen för all kunna ta ställning till förslag till en eventuellt ändrad anslagskonslmktion.

Gällande föreskrifter för disposition av anslaget Statens provnings­anstalt: Justering och ädelmetallkontroll ger möjlighet alt använda an­visade medel för bl. a. lokalkostnader, instrument och diverse materia-lier. I promemorian föreslås alt erforderliga utbildningskostnader får belasta anslaget efter en närmare prövning av beloppens storlek.

Promemorian bygger på förutsättningen all samtliga kostnader för den offentliga ädelmetallkontrollen skall läckas genom avgifter på ut­förda arbeten. Intill 1973 har vissa förluster på ädelmelaUkontrollen täckts genom bidrag över statsbudgeten. Det erinras dock om att verk-

Prop. 1974: 43

22

samheten tidigare lämnade elt visst överskoti till statsverket. Den 1 ja­nuari 1973 genomfördes en höjning av taxan, som sannolikt medför att intäkterna från ädelmetallkontrollen åter överstiger kostnadema.

Taxan för ädelmetallkontrollen fastställs f. n. av Kungl. Maj:t. Enligt promemorian bör provningsanslalten själv, i likhet med vad som gäller inom anstaltens övriga verksamhetsområde, i samråd med riksrevisions­verket fastställa taxan.

I samband med en ändring i organisationen bör, framhålls det i pro­memorian, gällande taxa ses över. Detta bör ske i samråd med inte bara riksrevisionsverket utan även företrädare för guldsmedsbranschen. Provningsanslalten har redan ett kontinuerligt informellt samråd med branschen i frågor av gemensamt intresse. Detta samråd bör vidmakt­hållas och utökas. Vid utformningen av både taxan och organisationen av ädelmetallkontrollen torde samrådet vara av stort värde.

I promemorian framhålls att de utbildningskostnader av engångs­karaktär som uppkommer vid elt genomförande av promemorians för­slag inte bör finansieras genoin avgifter. Till en del torde de kunna skrivas av på tidigare överskott från ädelmetallkontrollen, och resten torde kunna betalas under förslagsvis en femårsperiod.

7    Remissyttrandena

Departementspromemorian har fått ett övervägande positivt motta­gande vid remissbehandlingen. Principen att ädelmetallkontrollen skall vara obligatorisk och motsvara en god normal produktionskontroll har godtagits av praktiskt taget alla remissinstanser.

Svenska museiföreningen framhåller att om förslaget i departements­promemorian antas så bibehålls ett stämplingssystem som brukals i Ivåhundraljugo år och har en fasl förankrad internationell goodwUl, märkbar såväl när det gäller modern som äldre svensk silvertillverk­ning. Även AB Guld-Fynd finner det vara viktigt att bibehålla den obligatoriska ädelmetallkontrollen, inte bara från konsumentsynpunkt ulan även från social synpunkt, eftersom kontrollen försvårar handeln med stulet guld, som är ett begärligt betalningsmedel för narkotika och liknande droger.

Guldsmedsbranschens leverantörförening, Skånes handelskammare och Stockholms handelskammare har dock framhållit att en obligato­risk kontroll endast kan motiveras av dess betydelse för polisens brotts­förebyggande och brottsupptäckande verksamhet. Myntdirektören Ulv­fot finner i sill yttrande att omsättningen av ädelmetallvarorna inte på något sätt kan motivera en speciell konsumentskyddslagstiftning vid sidan om den allmänna lagstiftning som under senare år vuxit fram samt att den från polisiär synpunkt önskade kontrollen över giildhan-deln inte kan motivera en obligatorisk kontroll av silvervaror. Om man

Prop. 1974: 43

23

avskaffar silverstämplingen skulle ädelmetallkontrollens arbetsvolym drastiskt minskas, vilket enligt honom är eftersträvansvärt.

Klart tillstyrkande yttranden föreligger från Göta hovrätt, rikspolis­styrelsen, generaltullstyrelsen, riksantikvarieämbetet och statens historis­ka museum, kommerskollegium, patent- och registreringsverket, konsu­mentombudsmannen, konsumentverket, statens provningsanstalt, full­mäktige i riksbanken, svenska metaUindustriarbetareförbundet och TCO.

Riktlinjerna för organisationen av ädelmetallkontrollen tillstyrks, för­utom av de nyss nämnda myndigheterna och organisationerna, även av giildsmedsinästarnas riksförbund, AB Guld-Fynd, svenska museiför­eningen och Sveriges jiivelerare- och guldsmedsjörbund.

Enligl konsumentombudsmannen synes det kontrollsystem soin före­slås i promemorian uppfylla de krav som bör ställas. Konsumentverket finner det vara värdefuUt att tillförlitligheten hos denna form av hävd­vunnen kontrollmärkning stärks genom en utbyggnad av kontrollen, och fullmäktige i riksbanken framhåller att del föreslagna kontroll­systemet ger väsentliga fördelar också när del gäller kontrollen av guld­förbrukningen. Svenska museiföreningen ser utlokaliseringen av probe­ringen till orter utanför Stockholm som en väsentiig fördel, och på­pekar att systemet med kontroUstämplingsförrättare och efterhandskon-Iroll ursprungligen berott på 1700-lalels dåliga kommunikationer. För­slaget om inrättandet av proberingsfilialer i landsorten kritiseras dock av näringsfrihetsombudsmannen, som inte finner skälen för den före­slagna utbyggnaden av kontrollen särskilt starka. Skulle åtgärden med­föra betydande merkostnader med åtföljande fördyring av varupriset bör förslaget i detta avseende inte genomföras. Guldsmedsbranschens leverantörförening, Skånes handelskammare, Stockholms handelskam­mare och myntdirektören Ulvfot kritiserar å sin sida förslaget att en viss del av ädelmetallarbetena som hittills får kontrollstämplas utan föregående probering hos kontroUstämplingsförrättare i landsorten. De anser att den obligatoriska kontrollen av ädelmetallarbeten bör ske på ett sätt som ger största möjliga garanti för att de stämplade varorna håller den ädelmetallhall som fordras, vilket kräver att all eller så gott som all kontrollstämpling sker först efter att varorna proberats.

Göta hovrätt och konsumentombudsmannen påpekar att den före­slagna lagtexten bör kompletteras för att ge utrymme för den efter­handskontroll som avses skola bedrivas genom kontroUslämplingsför-rättarna.

Utöver den föreslagna kontrollen av guldförbrukningen hos guld­smederna tar rikspolisstyrelsen, fullmäktige i riksbanken och TCO upp frågan om kontrollen av handeln med guld vid de s. k. affinerierna, som legerar och renar guld och andra ädelmetaller. Dessa remissin­stanser förordar en reglering av denna handel i syfte att ytterligare för­svåra avyttrandet av häleriguld.

Prop. 1974: 43

24

Guldsmedsbranschens leverantörförening, AB Guld-Fynd, Skånes handelskammare, Stockholms handelskammare och Sveriges grossistför­bund motsätter sig förslaget all kontrollen av importerade ädelmetall­varor, i samband med statens provningsanstalts utlokalisering år 1976, tUlsammans med anstaltens huvuddel flyttas från Siockholm till Borås. En sådan flyttning medför enligl leveranlörföreningen en avsevärd ök­ning av transportkostnaderna och försvårar kontakten mellan prov­ningsanstalten och importörerna. Grossistförbundet och Sveriges all­männa exportförening uttalar sin tillfredsställelse över att möjlighet till undantag med hänsyn till internationella avtal finns och all någol krav på imporlmärkning inte aktualiserats. Kommerskollegium anser också det vara ändamålsenhgt all sådana undanlag får göras, men dessa bör då närmast komma i fråga när det gäller att godta den probering och kontroll som utförts i elt annat land. Undanlag från lagens grundläg­gande beslämmelser, som t. ex. krav på lägsta finhaller, bör inte med­ges. Kollegiet förklarar sig vidare dela uppfattningen att hittillsvarande väntetider vid kontroll och förtullning bör förkortas, så alt importen ej åsamkas onödiga hinder.

Undanlag från den nya lagen om handel med ädelmetallarbeten har föreslagils för arbeten som innehåller mindre än 20 % guld eller 40 % silver eller platina. Statens provningsanstalt påpekar alt de för­håUanden som ursprungligen föranledde införandel av dessa gränser inte längre är för handen och anser att överensstämmelse med de nedre gränser som gäller vid tuUlaxering, nämligen 2 % ädel metall, torde vara lämplig. Riksantikvarieämbetet och statens historiska museum, Sveriges grossistförbund, Sveriges urgrossisters förening och myntdirek­tören Ulvfot föreslår att i lagen nuvarande undantag bibehålls för bl. a. urboetter, glasögonbågar, mynt och medaljer.

GeneraUullstyrelsen påpekar att del i likhet med vad som nu gäller bör införas en föreskrift i lagen med innebörden all hemlagning enligt 3 § tullagen (1973: 670) av arbeten av guld, silver eller platina inte får ske utan tillsynsmyndighetens tiUstånd. Vidare bör en hänvisning ske till lagen (1973: 980) om transport, förvaring och förstöring av införsel-reglerade varor m. m.

Guldsmedsmästarnas riksförbund och Sveriges fuvelerare- och guld-sinedsförbund föreslår en detaljreglering av vilka delar av ett ädelmetall­arbete som skall få utföras av oädel metall, i enlighet med bestämmel­serna i EFTA-konventionen. Statens provningsanstalt anser all sådana regler hör hemma i kungörelse och tUlämpningsföreskrifter, efterjiom de för att anpassas till verkliga behovet måste göras mycket detaljerade. Anstalten betonar att ändamålet med reglerna måsle vara konsumentens skydd parat med minsta möjliga begränsning av tillverkarens frihet vid utformningen av ädelmelallarbetel.

Guldsmedsbranschens leverantörförening och Sveriges grossistförbund

Prop. 1974: 43

25

vänder sig mot att de nu gällande nedre viktgränserna för obligatorisk kontrollstämpling, ell gram för guld- eller platinaarbeten och 15 gram för silverarbelen, bibehålls. I stället föreslår organisationerna alt grän­serna sätts vid 2 gram för guld- eller platinaarbelen och vid 6 gram för silverarbelen saml att möjligheten all frivilligt kontrollstämpla arbeten med lägre vikt las bort. Leveranlörföreningen motiverar detta med all kostnaderna för kontroll och slämplLng av arbeten med lägre vikt än dessa gränser anger blir för stora, att en sådan stämpling saknar allmänt och fiskall intresse saml alt tidsutdräkten för den blir oacceptabel.

Leverantörföreningen för också fram vissa förslag angående avgifter­na för ädelmetallkontrollen. Kontrollavgiften bör enligt föreningen utgå enbart efter varans vikt och inle som nu basera sig på antalet kontrollera­de arbeten, deras vikt, lidåtgång vid upp- och inpackning, m. m. Vidare bör den årliga registreringsavgiften inte minst av polisiära skäl sättas så hög att den förhindrar en tillfällig registrering av tillverkare eller impor­törer. Slutligen förklarar sig föreningen helst se alt Kungl. Maj:t även i fortsättningen fastställer kontrollavgiftema. Av annan mening är statens provningsanstalt, som fömtsätter att anstalten själv, i samråd med riks-revisionsverket, får fastställa taxor och årlig registreringsavgift på sam­ma sätt som gäller för anstaltens övriga uppdragsverksamhet. Prov­ningsanstalten anser dessutom, till skUlnad mot departementspromemo­rians förslag, att en del av anstaltens lUlsynsuppgifter liU följd av den nya Jagen är att betrakta som myndighetsuppgifter, som inte bör finan­sieras via avgifter på kontrollverksamheten.

Göta hovrätt och konsumentombudsmannen påpekar all eftersom den föreslagna lagen utgör en ramförfattning lagtexten bör kompletteras med ett stadgande om alt Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:l bestämmer skall meddela de tillämpningsföreskrifter tUl lagen som är erforderliga.

Guldsmedsmästarnas riksförbund och Sveriges juvelerare- och guld­smedsförbund föreslår att ikraftträdandet av lagen i vad gäller stämp­lingen av silver och platina skjuts upp till den 1 januari 1975, eftersom finhaltsstämplar måste tillverkas för dessa metaller och slämpeltillverk-ningen vanligen sker vid årsskiftet. Statens provningsanstalt framhåller att det fullständiga genomförandet av den föreslagna organisationen med proberingsfilialer inle kan ske förrän i slutet av år 1975, med hän­syn till behovet all först utbilda personal till dessa filialer.

8    Departementschefen

Ädelmetallarbeten, dvs. arbeten av guld, silver eller platina och vissa legeringar därav, är med vissa begränsade undanlag sedan lång lid tillbaka underkastade statiig kontroll vid tillverkning, yrkesmässig för­säljning och import. I princip gäller vissa minimikrav i fråga om ädel-

Prop. 1974: 43

26

metallarbetens finhalt för att de skall få säljas yrkesmässigt i riket eller införas hil. De gällande reglerna för den statiiga kontrollen finns främst i 1956 års förordning (1956: 328) om kontroll å ädelmetallarbeten och den i anslutning därtill utfärdade ädelmetallstadgan (1956: 329).

Hösten 1971 antog riksdagen en ny lag (1971: 1082) om handel med ädelmetallarbeten. Lagen innebär att den obligatoriska kontroUstämp­lingen ersätts med en statlig kontrollslärhpling som sker på begäran i varje särskilt fall. Varje föremål skall regelmässigt undersökas beträf­fande sin halt av ädelmetaU (proberas) före kontrollslämplingen. Lagen avsågs träda i kraft den 1 juli 1973. Sedan 1972 års riksdag uttalat sig för att den obligatoriska kontrollslämplingen skulle bibehållas har stats­makterna beslutat att uppskjuta ikraftträdandet till den 1 juli inneva­rande år (SFS 1973: 276) för att man skulle kunna undersöka vilka åt­gärder som måste vidtas med anledning av delta uttalande av riksdagen.

En arbetsgrupp inom industridepartementet har företagit den nämnda undersökningen. Resultatet har redovisats i en promemoria (Ds 1 1973: 3) Ädelmetallkontroll med förslag till ändringar i kontrollsystemet. Pro­memorian har remissbehandlats.

Det huvudsakliga syftet med ädelmetallkontrollen har från början varit att skapa en offentlig kvalitetsgaranti i fråga om ädelmelallarbe-lens finhalt. Den obligatoriska kontrollslämplingen försvårar emellertid också den illegala handeln med guld därigenom att en jämförelse blir möjlig mellan å ena sidan legalt inköpt mängd guld och å andra sidan guld som använts för tUlverkning av guldarbeten. Om häleriguld används för upparbetning kan kontrollslämpling inte ske utan risk för upptäckt. Falska stämplar som anbringas på sådana arbeten kan av en fackman skiljas från äkta.

Förslagen i promemorian utgår från att den obligatoriska kontroll­slämplingen såsom riksdagen uttalat skall bibehållas. Remissinstanserna har så gott som undantagslöst anslutit sig tUl att obligatoriet bör bestå. De som tidigare varit tveksamma tiU en obligatorisk ädelmetallkontroll har nu godtagit en sådan med hänvisning till dess betydelse för polisens verksamhet för att förhindra och avslöja brott på detta område. Endast en remissinstans ställer sig fortfarande avvisande till obligatoriet.

Jag delar uppfattningen att kontrollslämplingen även i fortsättningen bör vara obhgatorisk. En sådan kontroll är värdefull från konsument­synpunkt under förutsättning att den anordnas på ett tillfredsställande sätt. Detta innebär bl. a. att ädelmetallarbetena endast undantagsvis bör få kontrollstämplas utan att probering först har skett. Vid remissbehand­lingen har också de myndigheter som har att ta till vara konsumenter­nas intressen uttalat sig för att kontroUstämplingen anordnas på delta sätt. Avgörande för riksdagens ställningstagande synes ha varit den be­tydelse kontroUstämplingen har för polisens brottsförebyggande och hrottsavslöjande verksamhet. Även jag anser all ell slopande av den

Prop. 1974: 43

27

obligatoriska kontrollslämplingen skulle medföra risk för en ökad kri­minalitet på detta område.

Kontrollen bör liksom hittills omfatta arbeten av guld, silver och pla­tina av viss finhalt. Nuvarande viktgränser, ett gram för guld och pla­tina samt 15 gram för silver, bör bibehållas.

Utformningen av del nuvarande kontrollsystemet har kritiserats främst därför att en betydande del av arbetena stämplas utan all dessförinnan ha proberats. Kontroll sker i stället i efterhand på grundval av ett vid stämplingslUlfället tagel prov. I promemorian uttalas att kritiken är i viss utsträckning berättigad. Del kan, franihålls det i promemorian, inte anses tillfredsställande all ca 75 % av antalet inhemska arbeten kon­trollstämplas utan föregående probering, även om efterhandskontroUer visat all andelen underhaltiga prov är ringa. Enhgt promemorian är det emellertid inte rimhgt all utsträcka ädelmetallkontrollen så långt att varje enskilt arbete undersöks före kontroUstämplingen. En sä omfat­tande kontroll skulle kräva en avsevärd förstärkning av både de personel­la och tekniska resurserna vid kontroUmyndighelen, statens provnings­anstalt, och medföra betydande kostnader. Dessa skuUe ytterst drabba konsumentema. I stäUet förordas en vidgad användning av det kontroll­system som tillämpas av provningsanstalten i Stockholm. Där proberas, till skillnad mot i landsorten, varje större arbete före kontroUstämp­lingen. Detsamma gäller arbeten som förekommer i mindre antal än fem. När det gäller arbeten som förekommer i större serier sker provlag­ningen stickprovsvis. Vid urvalet tillämpas statistiska metoder. Kontrol­len torde kunna jämföras med en god normal produklionskontroU i en tillverkande industri och ger ett tillfredsställande skydd för konsumen­terna.

I promemorian föreslås alt ädelmetallkontrollen anordnas enligt föl­jande riktiinjer. Organisationen i Stockholm behålls oförändrad. På ell antal orter där kontrollslämplingen har stor omfattning ordnas probe­ringsfilialer med utrustning för att probera finhallen hos ädelmetall­arbetena innan de kontrollstämplas. Provtagningen sker enligt samma principer som i Stockholm. Ger proberingen ett resultat som inte är en­tydigt skall dock arbetet ifråga skickas till provningsanstalten i Stock­holm för noggrannare probering. Proberingsfilialer bör anordnas på så många orter att endast omkring 10 % av alla inhemska arbeten stämplas utan föregående probering. Systemet med kontrollstämplingsförrätlare behålls för de orter där verksamheten har för liten omfattning för att motivera en proberingsfilial. Endast guldsmeder som registrerats hos till­synsmyndigheten bör få kontrollstämpling utförd hos kontrollstämp-lingsförrältaren på den orten. Hos denne får för övrigt endast sådana arbeten stämplas, som ej utan avsevärd olägenhet kan skickas till prov­ningsanstalten eller en proberingsfilial för probering och stämpling.

1 departementspromemorian erinras om att Sverige i likhet med ett

Prop. 1974: 43

28

antal andra länder undertecknat en intemationell konvention om kon­troll och märkning av ädelmetallarbeten inom ramen för den euro­peiska frihandelssammanslutningen EFTA. De stämplar som åsälls enligl denna konvention kommer att innebära en garanti för ädelmelallarbete-nas finhall i den bemärkelsen alt konventionen inte tillåter några minus­toleranser i fråga om finhaller. Den s. k. EFTA-stämpeln blir friviUig.

I syfte att försvåra handeln med häleriguld föreslås i promemorian vidare vissa ytterligare förbättringar i konlroUsystemet. Bl. a. bör till­verkare av ädelmetallarbeten åläggas alt föra journal över alla inköp och byten av guldarbeten, halvfabrikat och obearbetat guld.

Den svenska ädelmetallimporten är förhåUandevis omfattande och når säsongmässigt sin största omfattning månaderna före jul. AUt im­portgods kontrolleras och förtullas f. n. i Stockholm. I promemorian erinras om alt huvuddelen av statens provningsanslalt enligl riksdagens beslut våren 1971 skall flyttas till Borås år 1976. Omlokahseringen får som konsekvens att importen av ädelmetallvaror i framliden kommer att gå över Borås. För alt kontrollen av importgodset skall bli effektiv fordras tillgång till ändamålsenliga laboratorieresurser. Sådana resurser kommer att etableras för provningsanslalten i Borås. Om kostnaderna för konlroUorganisationen skall kunna hållas på en rimlig nivå är del enligt promemorian nödvändigt att koncentrera importkontroUen till en ort.

I departementspromemorian föreslås slutligen alt de grundläggande bestämmelserna angående ädelmetallkontrollen tas in i en särskild lag. Denna bör ha karaktären av en ramlagstiftning. De delaljföreskrifter som behövs bör ges i en tUlämpningskungörelse. Promemorian inne­håller förslag till en ny lag om handel med ädelmetallarbeten.

Lagförslaget bygger i sak på den tidigare nämnda förordningen om kontroll å ädelmetallarbeten. Delaljföreskrifter har dock i enlighet med del nyss sagda utmönstrats. I tillämpliga delar har den nya lagen om handel med ädelmetallarbeten varit förebUd.

Förslagen i departementspromemorian har fått ett positivt mottagande vid remissbehandlingen. Detta gäller såväl den föreslagna lagen om handel med ädelmetallarbeten som organisationen av kontrollen. Den kritik som har förts fram gäller i allt väsentligt detaljer.

Jag anser i likhet med remissinstanserna all lagförslaget är väl ägnal att läggas till gmnd för lagstiftning. Den nya lagen bör träda i kraft den 1 juli 1974.

Jag finner även all den föreslagna organisationen av ädelmetallkon­trollen är ändamålsenhg. Genom inrättandet av proberingsfilialer kom­mer huvuddelen av alla ädelmetallarbeten all kunna proberas före kon­trollslämplingen, vilket innebär en förbättring av tiUförlitiighelen hos ädelmetallkontrollen. Samtidigt bevaras möjligheten för guldsmeder på ell flertal mindre orter alt snabbt få sina arbeten stämplade genom att

Prop. 1974: 43

29

systemet med kontrollslämplingsförrältare bibehålls på dessa orter. Den­na möjlighet är av väsentiig betydelse för många guldsmeder. Huvud­regeln bör dock vara att stämpling sker efter probering vid en proberings­filial eller hos statens provningsanstalts centrallaboratorium.

Del bör ankomma på Kungl. Maj:t eUer myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer alt fastställa på vUka orter kontrollstämpling får ske utan föregående probering. Riktmärket bör därvid vara all endast om­kring 10 % av alla ädelmetallarbeten får omfattas av ett sådant undan­lag. Innan den nya organisationen hunnit byggas ul får man dock räkna med att andelen kan bli betydligt större.

För att ytterligare försvåra handeln med häleriguld föreslås i departe­mentspromemorian bl. a. att guldsmederna skall åläggas att föra jour­nal över alla inköp och byten av guld och guldvaror. Bestämmelser härom torde ha sin plats i tillämpningsföreskrifter. Några remissinstan­ser har föreslagit att denna kontroll skall utsträckas till de s. k. affineri­erna. Kontrollen av affinerierna är visserligen angelägen från polisiär synpunkt, men bör enligt min mening inte regleras i samband med kon­trollslämplingen av ädelmelallvaror. Enligl vad jag erfarit övervägs f. n. inom handelsdepartementet en översyn av skrothandelsförordningen (1949: 723). I det sammanhanget kan del bli aktuellt att ta upp också denna fråga.

Några remissinstanser har motsatt sig att kontrollen av importerade ädelmetallvaror flyttas från Siockholm till Borås år 1976. Jag anser att denna fråga bör ses i samband med omlokaliseringen av statens prov­ningsanstalts verksamhet dit. De skäl som framförts mot promemorians förslag i denna del har enligl min mening inle den tyngden att de mo­tiverar ett avsteg från principen all huvuddelen av verksamheten flyttas tUl Borås.

I enlighet med departementspromemorians förslag bör kontrollav­gifter och registreringsavgifter fastställas av Kungl. Maj:t eller av myn­dighet som Kungl. Maj:l bestämmer. Avgifterna skall sättas så att fuU kostnadstäckning uppnås.

9    Upprättat lagförslag

I enlighet med del anförda har inom industridepartementet upprät­tals förslag till lag om handel med arbeten av guld, sUver eller platina.

Genomförandet av den nya konlrollorganisalionen kommer att under budgetåret 1974/75 medföra vissa ökade utgifter, bl. a. för utbildning av personal. Vid min beräkning av medelsbehovet för statens prov­ningsanslalt nästa budgetår har jag tagit hänsyn lUl dessa utgifter (prop. 1974: 1 bU. 15 s. 135).

Prop. 1974: 43

30

10    Specialmotivering

I jämförelse med departementspromemorians förslag har i det inom industridepartementet upprättade förslaget företagits vissa ändringar av redaktionell art. Sålunda har den föreslagna lagens rubrik fått en annan lydelse som bättre anger lagens tillämpningsområde. Därjämte har vad som förslås med arbete av guld, silver eller platina tagits upp i den föreslagna lagens 1 § och tUl bestämmelserna om s. k. frivillig kontrollstämpling förts reglerna om kontrollstämpling av ädelmetallar­bete som inle är föremål för yrkesmässig handel. Sist nämnda bestäm­melser återfinns i 13 §.

I delta förslag har vidare införts dels en bestämmelse om undantag från regeln all kontrollstämpling skall föregås av probering (12 § tredje stycket), dels två nya paragrafer, 25 och 26 §§. De jämkningar som härutöver företagils framgår i huvudsak under resp. paragraf.

1 §

Denna paragraf innehåller bestämmelser om lagens tillämpningsom­råde. Som jag tidigare anfört omfattar 1971 års lag om handel med ädehnetallarbelen endast sådan handel med guld, silver eller platina som sker yrkesmässigt. Den nu föreslagna lagen har samma tillämp­ningsområde. Med handel avses såsom framgår av 3 § andra stycket handel inom riket.

Uttrycket yrkesmässig handel innefattar inte bara den som idkar rörelse med vilken följer bokföringsskyldighet utan varje rättssubjekt som bedriver handel i sådan omfattning alt den kan betecknas som yrkesmässig. Av della följer att också tUlfällig handel faller inom lagens tillämpningsområde. Däremot avses inte enskUd underhandsförsäljning av personligt lösöre, försäljning av föremål av guld, silver eller platina, som ingår i dödsbo eller konkursbo, eller tvångsförsäljning av exempel­vis utmätt gods.

I paragrafen anges också vad som är att förslå med arbete av guld, silver eller platina. Bestämmande för om ett visst arbete är ett arbete av guld, silver eller platina eller ett ädelmetallarbete är finhallen av den eller de i föremålet ingående metallen eller metallerna. Arbeten, vilka visserligen irmehåUer guld, silver eller platina men vilkas finhall inte uppgår till de i paragrafen angivna metallvärdena, omfattas icke av lagstiftningen.

I enlighet med vad som redan nu gäller skall guldel, silvret eUer pla­tinan ingå i arbetet och inle enbart utgöra plätering, förgyllning, för­silvring eller platinering. Dessa beslämmelser äger självfallet tillämplig­het också i fråga om ädelmetallarbeten.

De värden som anges i paragrafen är samma som de som f. n. gäller. Internationellt arbete pågår för alt åstadkomma enhetiiga normer på

Prop. 1974: 43

31

detta område. För egen del anser jag att strävandena mot en harmoni­sering i princip bör stödjas. Arbetet har emellertid ännu inte lett till så­dana resultat att en internationell standardisering kommit till stånd. I avvaktan härpå har jag inle ansett skäl föreligga all ändra de nu gällan­de värdena. Några väsentliga olägenheter av att behålla gällande värden synes inte finnas.

De angivna värdena anger den nedre gränsen för vad som betecknas som arbeten av guld, silver eller platina. Värdena är absoluta minimi-värden.

Enligl gäUande bestämmelser är guld-, silver- och platinaarbeten underkastade kontroll med avseende på tillverkning, försäljning och import. Arbeten som tUlverkas för export är undantagna. I den nu före­slagna lagen görs inte någon ändring i dessa delar. Eftersom lagen är tillämplig endast på handel inom riket, är exporthandeln undantagen från lagens tillämpningsområde. En uttrycklig föreskrift härom har inte ansetts vara erforderlig.

Från lagens tillämpningsområde görs i Iredje stycket, i överensstäm­melse med föreskriften i 1 § andra stycket lagen om handel med ädel­metallarbeten, undanlag för sådana arbeten som uteslutande är avsedda för medicinsk, vetenskaplig eller industriell användning. Det behov av kontroll, som eljest föreligger i fråga om arbeten av guld, silver eller platina, får beträffande arbeten avsedda för dessa ändamål i detta sammanhang anses vara ringa eller t. o. m. helt saknas. Motsvarande gäller, liksom enligt nuvarande ordning, beträffande föremål som up­penbarligen har antikvariskt värde. Frågan om när elt föremål har antikvariskt värde får bedömas i varje särskUl fall med ledning av all­mänt gällande normer.

I 3 och 4 §§ förordningen om kontroll å ädelmetallarbeten görs en lång rad undantag från förordningens bestämmelser. Vissa av dessa täcks av paragrafens tredje stycke. Enligl 22 § kan Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:l bestämmer vidare medge undantag eller avvikelse från lagen om särskUda skäl föreligger. Härigenom öppnas möjlighet att undanta också de övriga föremål som avses i 3 och 4 §§ förordningen. Även i övrigt skapas fömtsättningar för en smidig an­passning av lagens tillämpningsområde.

2 §

I denna paragraf anges vad som är alt förslå med ädelmetallarbele. Som framgår under 1 § är finhalten av den eller de i ett arbete ingående metallen eller metallerna bestämmande för om arbetet är ett ädelmetall­arbete eller inle. Såsom där också sägs skall guldet, silvret eller platinan ingå i arbetet och inte endast utgöra plätering, förgyllning, försilvring eller platinering.

I fråga om ädelmetallarbeten medges en avvikelse från minimihalten.

Prop. 1974: 43

32

Denna är, i överensstämmelse med vad som hittUls gällt beträffande ädelmetallarbeten som tillverkats i landet, bestämd till 5/1000 för guld och platina och tUl 8/1000 för silver. Bibehållandet av en sådan lUlåten avvikelse nedåt motiveras av alt en felmarginal bör finnas vid mät­ningen eftersom mätmelodema kan vara behäftade med en viss otill-förlitlighel samt av att slopandet av tUlåtna toleranser i fråga om fin­halten skuUe kunna framtvinga en överlegering och fördyring av ädel­metallarbetena.

För bedömningen av om ell arbete är ett ädelmetallarbele förutsätts att det är komplett till alla sina metalliska delar samt all del i övrigt motsvarar gällande tekniska föreskrifter.

3 

§

Den slämpelskyldighet som stadgas i förslaget omfattar ädelmetall­arbeten. För all ett arbete skall åsättas kontrollstämpel fordras alt del är försett med föreskrivna ansvarsslämplar. Syftet med den offentliga kontrollen skulle inle uppnås om arbeten som inte är ädelmetaUarbeten får förses med stämplar liknande dem i denna lag föreskrivna. Ett ar­bete skulle härigenom kunna ges sken av att vara ädelmetallarbete. Det är därför nödvändigt all införa ell uttryckligt förbud mol att förse andra arbeten än ädelmetallarbeten med stämplar enligl lagen. Elt så­dant förbud har upptagits i paragrafens första stycke.

I paragrafens andra stycke slås fast alt handel här i riket får ske endast med ädelmetallarbeten och endast under fömtsättning all arbe­tena är åsatta föreskrivna stämplar. Detta innebär att annat arbete än i vederbörlig ordning stämplat ädelmetallarbete inte får saluhållas eller försäljas inom landet. Ej heUer får sådant arbete importeras för att säljas här.

Endast ädelmetaUarbeten, dvs. arbeten med vissa föreskrivna minimi-halter, får sålunda vara föremål för handel inom riket eller importeras. Däremot inbegrips inte tillverkning av arbete vars finhalt understiger de för ädelmetallarbeten angivna minimihallerna. Hinder föreligger så­ledes inte mot all sådant arbete tillverkas för export. Del får emellertid inle säljas eller utbjudas till försäljning inom landet.

En tillverkare av sådant arbete som skall exporteras har möjlighet all importera guld, silver eller platina med lägre halt än som är lUlåtiig efter medgivande av Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer. Medgivande kan lämnas med stöd av 22 §.

Med all annat arbete än sådant ädelmelaUarbete som är försett med föreskrivna stämplar inte får säljas eller importeras avses inte att för­bjuda handel med ädelmetallarbete om detta är försett också med an­nan än i lagen föreskriven stämpel. På importerat arbete kan förekom­ma all den utländske lUlverkaren låtit stämpla in sitt namn eller annan

Prop. 1974: 43

33

tillverkarbeteckning. En dylik stämpel bör kunna godtagas under förut­sättning att den inte lätt kan förväxlas med någon i den nu föreslagna lagen angiven stämpel.

För att bereda de föreskrivna stämplarna skydd föreskrivs i para­grafens tredje stycke förbud mol att förse ädelmetallarbete med stämpel eller annat märke som lätt kan förväxlas med stämplar enligt den före­slagna lagen. Förväxlingsrisk kan uppstå vad gäller såväl stämpelns typ, t. ex. relief stämpel, som dess utformning, exempelvis tre kronor. Om ett ädelmetalliknande arbete förses med stämpel eller annat märke som lätt kan förväxlas med någon föreskriven stämpel får stämpeln eller märket genom arbetets utseende sken av att vara äkta. Förbudet mot alt anbringa förväxlingsbar stämpel eller annat förväxlingsbart märke har därför utsträckts alt gälla också arbete som inte till utseendet tyd­ligt skiljer sig från ädelmetallarbete.

Den som bryter mot föreskrifterna i denna paragraf straffas enligt

23 §, om gärningen inle faller under brottsbalkens beslämmelser. Om

ett arbete som inte är ädelmetallarbete förses med stämplar eller märke

eller på annat sätl ges sken av att vara ädelmetallarbete torde gärningen

regelmässigt vara att bedöma enligt brottsbalken.

'.

4 

§

1 denna paragraf ges föreskrifter om ansvarsstämplar.

I departementspromemorians förslag betecknades ortsmärke inte som ansvarsslämpel och någol behov av att bibehålla det ansågs inte före­ligga. Vid remissbehandlingen av förslagel har från guldsmedsmäslarnas riksförbund, Sveriges juvelerare- och guldsmedsförbund samt svenska museiföreningen påpekats att det bör vara värdefullt för tillsynsmyndig­heten, guldsmedsbranschens utövare och polisen om ortsmärket kan bibehållas som obligatoriskt eftersom dess förekomst förenklar iden­tifieringen av ädelmetallarbeten. Vidare anförs all andra länder vilkas reglering på förevarande område saknar föreskrifter om ortsmärke har svårigheter att identifiera guldsmedsarbeten framför allt som initialkom­binationer i tillverkningsstämplar med säkerhet måste komma åter.

De skäl som sålunda åberopats för att bibehålla ortsmärke som an­svarsstämpel finner jag bärande. Ortsmärke har därför, i överensstäm­melse med vad som f. n. gäller, i förslaget behållits som en ansvars­slämpel.

Ansvarsstämplarna är för inom landet tillverkat ädelmetallarbete till­verkarstämpel, årsbeteckning, finhaltsstämpel samt ortsmärke. Stämp­larna är obligatoriska. Det innebär att ansvarsstämplar måste vara åsatta ett ädelmetallarbele för att detta skall bli kontroUstämplal och för att det skall få säljas inom landet. I fråga om ädelmetallarbete som impor­terats krävs att del åsatts finhaltsstämpel.

Prop. 1974: 43

34

5  §

Enligt 17 § förordningen om kontroll å ädelmetallarbeten skall till­verkarstämpel vara godkänd av och registrerad hos tillsynsmyndighe­ten. Stämpeln får endast innehålla bokstäver eller ord och inte vara så utformad att den med lätthet kan förväxlas med annan hos tillsynsmyn­digheten registrerad och i bmk varande tillverkarstämpel. Stämpeln får inte ange annan än den som ansvarar för det tillverkade arbetet. Bestämmelserna i denna paragraf innebär inte någon ändring i vad som hitiUls gäUt.

En fråga som i detta sammanhang övervägts är om en tillverkar­stämpel som avförts ur liUsynsmyndighetens register omedelbart eller efter viss tid får registreras för annan lUlverkare. I begreppet tillverkar­stämpel ligger all stämpeln skall vara särskiljande. Del torde vara i såväl den enskilde tillverkarens som tillsynsmyndighetens intresse att en tillverkarstämpel bibehåller sin särskiljande förmåga även efter av-registrering. Något häremot stridande intresse synes inte finnas. Med tiden kan dock svårigheter uppstå att finna en bokstavskombination som inle kan förväxlas med en tidigare använd. Under sådana omstän­digheter anser jag att en ur registret avförd stämpel bör kunna registre­ras för en annan tillverkare. Härvid bör beaktas att tillverkarstämpelns särskiljande förmåga ökar i kombination med ortsmärke. Det får an­komma på tillsynsmyndigheten att i samband med ansökan om registre­ring göra de bedömanden som fordras.

6  §

Den gällande årsbokstavsserien består av bokstav jämte efterföljande siffra. Med år 1974, som betecknas Z 9, utlöper serien. Utvägen att låta årtal betecknas av bokstav jämte två siffror angavs i departementspro­memorian ha vissa nackdelar. Dels skulle årsbeteckningen komma att utgöras av tre tecken, dels skulle del uppstå risk för förväxling med lillverkarslämplar. Med hänsyn härtill föreslogs i promemorian att om­gångssiffran fr. o. m. år 1975 skulle sältas före bokstaven varigenom en ny serie med endast två tecken kunde tUlämpas i ca 200 år. För­slagel om elt nytt system för årsbeteckning har under remissbehand­lingen mött kritik. Det framhålls att det nuvarande systemet är väl in­arbetat i konsumentledet och att en stämpel med tre tecken inte utgör något hinder från teknisk synpunkt. Det sättes också i fråga om för­växlingsrisk med tiUverkarstämpeln kan uppstå. Vidare anges att det i promemorian föreslagna systemet kan vålla missförstånd eftersom silver- och guldarbeten från 1783 till 1800-talets mitt ofta har siffran stämplad framför bokstaven och modernt silver ofta efterbildar före­mål i äldre stil.

För min egen del anser jag att det nuvarande systemet bör behållas.

Prop. 1974: 43

35

Delta kan på elt enkelt sätl ske genom att till bokstaven fogas två siff­ror. Ett sådant förfarande möter enligl guldsmedsbranschens utövare inte någol hinder från teknisk synpunkt. Någon nämnvärd risk för att beteckningen skall förväxlas med tiUverkarstämpeln synes ej heller be­höva uppstå. Paragrafen har utformats i överensstämmelse med vad jag nu anfört. Termen årsbokslav har bytts ul mot årsbeteckning.

7  

§

Paragrafen innehåller beslämmelser om finhaltsstämpeln. I överens­stämmelse med gällande ordning skall finhalten anges i tusendelar och i fråga om guldarbeten uttryckas i karat. Någon ändring har inte heller förelagils beträffande lägsta finhalter. I fråga om guld anges sålunda tre finhaller, nämligen 750/1000, 840/1000 och 975/1000. För silver medges två halter, 830/1000 och 925/1000. För platina blir 950/1000 enda lill-låtna halt. De angivna finhaltema är minhnihalter. Av skäl som tagits upp under 2 § medges en viss avvikelse nedåt av dessa halter.

Den som uppsåtligen eller av vårdslöshet stämplar ett ädelmetall­arbete med finhaltsstämpel som inle svarar mol arbetets finhalt kan straffas enligt 23 §, om gärningen inte faller under brottsbalkens be­stämmelser.

På importerad vara kan ibland förekomma finhaltsstämpel vars an­vändning inte är tUlålen enligl den föreslagna lagens bestämmelser så­som 750 i StäUet för 18 K för guld och 835 i stäUel för 830 för sUver. Om en sådan finhaltsstämpel inte kan misstolkas, bör förekomsten av stämpeln inte föranleda att ytterligare finhaltsstämpel åsatts arbetet. I paragrafens sista stycke har därför föreskrivits att en sålunda avvikan­de finhaltsstämpel får användas efter särskilt medgivande. Medgivande bör lämnas av myndighet som Kungl. Maj:l bestämmer.

8  

§

I paragrafen anges att ortsmärke fastställs av tillsynsmyndigheten. Be­stämmelsen har sin förebild i 16 § förordningen om kontroll å ädel­metallarbeten. Användande av ortsmärke som inte blivit fastställt kan medföra straff enligt 23 §, om gärningen inle är belagd med straff i brottsbalken.

9 §

1 departementspromemorians förslag gavs bestämmelser om stämp­ling av s. k. sammansatta arbeten. Dessa bestämmelser har under re­missbehandlingen blivit föremål för kritik. Kritiken går ul på all be­stämmelserna synes svårtolkade och kunna medföra risk för missbruk. Statens provningsanstalt anför att regler för sammansättningen måste för att anpassas till verkliga behovet göras mer detaljerade och att plat­sen för sådana regler därför inte bör vara i en ramlagstiftning utan i en

Prop. 1974: 43

36

kungörelse med tUlämpningsföreskrifter. Ändamålet med reglerna måsle enligt provningsanstalten vara konsumentens skydd parat med minsta möjliga begränsning av tillverkarens frihet vid utformningen av ädel­metallarbete.

Jag delar den av provningsanstalten framförda meningen all detalj­föreskrifter bör ges i en kungörelse. De bestämmelser som krävs för s. k. sammansatta arbeten behöver enligt min mening ges en tämligen detaljerad utformning. Bestämmelserna bör därför meddelas i till-lämpningsföreskrifter till den nu föreslagna lagen. Enligt min mening är det dock motiverat att i den föreslagna lagen ta in en allmän be­stämmelse om utformning av kombinationer av olika ädelmetaller och kombination av ädelmetaU med annan metall eller annat ämne. En så­dan allmän beslämmelse las upp i paragrafens första stycke. Av del förbud mol saluhållande, försäljning och import av arbeten som inte håller lägst de för ädelmetallarbeten föreskrivna finhalterna följer att annat arbete av guld, silver eller platina än ädelmetallarbete inte får användas i sammansatta arbeten.

Förekommer på ett ädelmetallarbete någon del som inle är utförd av guld, silver eller platina såsom fästnål eller dylikt skall denna del enligt 7 § förordningen om kontroll å ädelmetallarbeten stämplas med beteckningen "METALL" eller "MET", om tillverkningslekniska skäl inte hindrar detta. Också metallens benämning eller kemiska beteckning får användas. Motsvarande bestämmelser har tagits upp i paragrafens andra stycke.

Den som bryter mol skyldigheten all åsatta metaUslämpel straffas enligl 23 §, om gärningen inte faUer under brottsbalkens bestämmelser.

10 §

Liksom enligt gällande ordning skall ansvarsslämplar på ädelmetall­arbeten som tillverkats här i riket anbringas genom tillverkarens försorg. I fråga om importvaror bör det åvila importören att förse eller låta förse sina varor med finhaltsstämpel. Importören bör få låta lUlverkaren anbringa finhaltsstämpeln.

Enligl vad som f. n. gäller får tillverkarstämpel inle ange annan än den som tillverkat arbetet. Förbud råder sålunda mol s. k. fullmakls-slämpling. Före 1956 års förordning kunde som tillverkarstämpel använ­das antingen tillverkarens eller försäljarens namnstämpel. För använ­dande av försäljarens namnstämpel fordrades emellertid försäljarens be­myndigande. Enligl min mening bör det nuvarande förbudet inle upp­rätthållas. Ett skäl som talar för denna ståndpunkt är alt den som svarar för ett föremåls formgivning också bör få sälta sitt namn på arbetet, även om det framställts av en legolUlverkare. Ett annat skäl är all del i praktiken är ogörligt att kontrollera ett förbud mot fullmaktsslämpling.

Underlåtenhet att åsätla ansvarsstämplar kan medföra straff enhgt 23 §.

Prop. 1974: 43

37

11 §

I paragrafens första stycke stadgas att ansvaret för att ett arbete motsvarar åsatta stämplar åvilar tillverkaren. Ett motsvarande ansvar har lagts på importör. Dennes ansvar begränsas dock till arbetets fin­hall.

Vad gäller återförsäljare av ädelmetallarbete är dennes ansvar enligt andra stycket begränsat såtillvida all han endast har att se till att ar­betet är försett med föreskrivna stämplar. Han kan inte göras ansvarig för oriktiga stämplar på elt arbete. Har han emeUertid känt till rätta förhållandet eller medverkat vid anbringandet av stämplarna kan själv­fallet fråga om ansvar enligt brottsbalkens bestämmelser för exempelvis bedrägeri uppkomma. Underlåtenhet att kontrollera att ett ädelmetall­arbete har föreskrivna stämplar kan emellertid alltid medföra ansvar enligl 23 § och leda till alt arbetet förklaras förverkat.

12 §

Denna paragraf .innehåller bestämmelser om kontrollstämpling. Som framgår av den allmänna motiveringen är denna stämpling obligatorisk.

Skyldigheten att låta kontrollstämpla arbete som tillverkats i landet eller som importeras hit omfattar ädelmetallarbete. Vad som avses med sådant arbete anges i 2 §.

Det skulle emellertid föra aUlför långt att låta kontrollstämplingsplik-ten omfatta samtliga ädelmetallarbeten. För att tillgodose syftet med den offentiiga kontrollen, nämligen att utöva tUlsyn över handeln med ädelmetallarbeten, är det tillfyllest om kontroUstämplingspliklen omfat­tar arbeten med visst ädelmetallinnehåll. Skyldigheten att kontrollstämpla ädelmetaUarbeten kan därför begränsas tUl arbeten över viss vikt. De i 21 § förordningen om kontroll å ädelmetallarbeten angivna lägsta viktgränserna har bibehållits i förslaget.

Kontrollstämplingsplikl föreligger sålunda för ädelmetallarbete som tUlverkats i landet eller importeras hit och som väger ett gram eller däröver om det är arbete av guld eUer platina och 15 gram eller däröver om det är arbete av silver.

Kontrollstämpeln innebär att ett arbete genomgått föreskriven kon­troll bl. a. med avseende på finhalten. Kontrollen av arbetets finhalt sker genom probering, som i princip skall föregå stämpelns åsältande. Det förutsätts härvid att arbetet är komplett tUl alla sina metalliska delar, har åsatta ansvarsstämplar och motsvarar de föreskrifter som i övrigt kan gälla. Om ädelmetallhalten motsvarar den åsatta finhalts­stämpeln och hinder inte heller eljest finnes möta skall arbetet förses med kontrollstämpel. Som framgår under 15 § får kontrollen ske genom stickprov när sådan kontroll kan anses betryggande. Del får ankomma på provningsanslalten alt utfärda närmare föreskrifter härom.

Probering och kontrollslämpling utförs av-myndighet som  Kungl.

Prop. 1974: 43

38

Maj:l bestämmer. F.n. har statens provningsanslalt hand om ädelme­tallkontrollen. Kontrollslämpling får liksom hittills ulföras av sär­skilda kontrollstämplingsförrätlare ute i landet.

Som framgått av den aUmänna motiveringen måste det även i fort­sättningen i viss utsträckning medges att kontrollstämpling sker utan all probering ägt rum dessförinnan. Ett sådant förfaringssätt bör emellertid få tillämpas bara beträffande registrerade guldsmeder på mindre orter där underlag för proberingsverksamhet saknas. Även där bör viss restrik­tivitet iakttas. Är ärendet inte på något sätt brådskande bör prov tas och sändas in tUl provningsanslalten och utlåtande därifrån avvaktas innan kontrollslämpling sker. Skulle någon guldsmed missbmka förtro­endet bör han inle längre få ha möjligheten kvar att få kontrollstämp­ling utförd utan att probering skett.

I paragrafens Iredje slycke har tagits upp en bestämmelse om undan­tag från regeln alt probering skall föregå kontrollslämpling. Bestäm­melsen gör det möjligt att i vissa fall förse ädelmelaUarbete med kon­lrollslämpel före probering. Del krävs dock att prov för kontroll av ädelmetallhalten dessförinnan tagits. Medgivande att använda detta för­faringssätt bör lämnas av Kungl. Majrt eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer och avse viss ort. För medgivande fordras all särskilda skäl föreligger.

Om ett arbete inle håller lägst den tillåtna finhalten eller lägst den finhalt som anges i finhaltsstämpeln eUer om det av annan anledning inte kan godkännas för kontrollstämpling blir följden alt arbetet inte får saluhållas eller försäljas. Är fråga om arbete som kommer till landet får det inle inforas. Beslämmelser härom ges i 3 § andra stycket. Ett sålunda underkänt arbete skall om det tillverkats i landet återlämnas till den som lämnat in det för kontrollstämpling. Kan rättelse ske exempelvis genom alt arbetet åsatts rättvisande finhaltsstämpel möter inte hinder mot att arbetet på nytt ges in för konlrollslämphng. I fråga om importarbete bör det återsändas om rättelse inle kan ske.

KonlroUslämpelns utfomming är densamma som enligl 24 § för­ordningen om kontroll å ädelmetallarbeten. Bestämmelser härom läm­nas i paragrafens fjärde stycke.

Den som saluhåller eller försäljer eller till riket inför ädelmetall­arbete som inte i vederbörlig ordning blivit kontroUstämplal kan straf­fas enligt 23 §, om gämingen inte faller under brottsbalkens bestäm­melser. Därjämte kan arbetet förklaras förverkat enligt 24 §.

13 §

Paragrafen behandlar s. k. frivillig kontrollstämpling och kontroll­stämpling av ädelmetallarbete som inte är föremål för yrkesmässig han­del. I paragrafen föreskrivs att ädelmetallarbete som inte omfattas av kontroUslämplingsplikten enligt 12 § skaU kontrolleras och kontroll-

Prop. 1974: 43

39

stämplas om det begärs. Bestämmelsen tar sikte på sådana arbeten som tillverkats inom landet och vilkas vikt understiger de i 12 § angivna viktgränserna. I fråga om importerade ädelmetallarbeten, vilkas vikt inte uppgår till vad som anges i 12 §, kontrolleras dessa när de införs till riket. På begäran skall sådana arbeten också förses med kontroll-stämpel om fordringarna för konlrollslämphng är uppfyUda.

I paragrafen ges möjlighet också för personer som inte yrkesmäs­sigt handlar med arbeten av guld, sUver eller platina, t. ex. amalörtill-verkare, att på begäran få ädelmetallarbete kontroUstämplal om förut­sättningarna för konlroUslämpling, främst i fråga om finhall, är upp­fyllda. För kontrollstämpling behöver arbetet inte vara försett med an­nan ansvarsstämpel är finhallsslämpel.

En förutsättning for kontrollstämpling är att denna föregås av en tUlfredsställande probering. Därav följer att om prov inle kan tas i erforderlig omfattning ulan att arbetet skadas, kontrollstämpling inte bör ske. Elt uttryckligt stadgande om detta har inte ansetts vara behöv­ligt.

14 §

I 12 § lämnas bestämmelser om de ädelmetallarbeten som är under­kastade kontrollstämplingsplikl. För att den offentliga tillsynen över ädelmetallhandeln skall vara effektiv krävs att kontroll sker också av import av arbeten ay guld, sUver eller platina. Enligt 3 § får annat arbete av guld, silver eller platina än sådant ädelmetallarbete som är försett med vederbörliga stämplar inle införas till riket. Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer kan dock enligt 22 § medge att sådan import får ske.

De arbeten som enligt paragrafen skall kontrolleras när de införs till riket är ädelmetallarbeten i den mån sådana arbeten inte är underkastade konlrollslämplingsplikt, dvs. vilkas vikt ej uppgår lUl de i 12 § angivna viktgränserna, samt annat arbete av guld, sUver eller platina som im­porteras med vederbörligt tillstånd. Vad som förstås med sist nämnda arbeten anges i 1 §.

TUl skillnad mol kontrollstämphngsplikten avser kontrollen enligt den­na paragraf endast undersökning. Stämpling sker ej.

15 §

I princip skall probering ske av varje föremål som kontrolleras. Lik­som enligt gällande räll bör det emellertid vara möjligt alt företa kontroll genom stickprov. En förutsättning för delta är dock att kon­trollen kan anses tiUfredsställande. Delta får anses vara faUel om kon­troll sker enligt de principer som tillämpas vid normal noggrann pro­duklionskontroU. Del bör kunna överlämnas ål liUsynsmyndigheten alt fastställa när kontroll får ske genom stickprov.

Prop. 1974: 43

40

16 §

I denna paragraf ges en bestämmelse om kontrollslämpling när olika ädelmetaller ingår i ett arbete. Bestämmelsen har sin förebild i 22 § förordningen om kontroll å ädelmetaUarbeten. Stämplingsplikten skall bedömas särskilt för varje ädelmetaU. Härvid är bestämmelserna i 12 § tiUämphga.

17 §

Om det kan antas att ett ädelmetallarbele skadas genom åsältande av kontrollstämpel skall stämpling inte ske. I ett sådant fall skall kon­trollmyndigheten i stället utfärda konlrollbevis. Av detta skall framgå att arbetet uppfyller de krav som ställs upp för kontrollslämpling.

18 §

För den offentliga kontrollen skall utgå avgift. Denna skall, såsom av den allmänna motiveringen framgår, täcka de kostnader som uppkom­mer för probering, kontrollstämpling och utfärdande av kontrollbevis.

19 §

Det ankommer enligt denna paragraf på Kungl. Maj:t att bestämma vilken myndighet som bör anförtros tUlsynen över efterlevnaden av den nu föreslagna lagen. F. n. utövas lillsynsuppgifterna av statens provningsanslalt.

Om tillsynen skall kunna göras effektiv bör personalen hos liUsyns­myndigheten ha fritt tillträde till lokal där ädelmetallarbete eUer arbete av guld, silver eller platina tillverkas, säljes eller förvaras. Liksom enligt gällande ordning bör en beslämmelse härom tas in i lagen. Den har fått sin plats i paragrafens andra stycke. Tillsynsmyndigheten bör ha rätt att få biträde av den hos vilken tUlsyn sker.

Om den som är skyldig att lämna liUsynsmyndigheten behövligt bi­träde underlåter att göra detta, kan han straffas enligt 23 §, om inle gärningen är straffbelagd i brottsbalken.

20 

§

En förutsättning för all tillsynen skall bli effektiv är att lUlsynsmyn-digheten har kännedom om vilka som tUlverkar, importerar och säljer ädelmetaUarbeten och, med vederbörligt tUlstånd, andra arbeten av guld, silver eller platina. I denna paragraf har därför dessa näringsidkare ålagts skyldighet all registrera sig hos tillsynsmyndigheten. Skyldigheten all vara registrerad forlvarar så länge yrkesmässig handel bedrivs. När­mare föreskrifter om de uppgifter som bör lämnas och om formerna för registreringen bör utfärdas av tUlsynsmyndighelen.

Registrering skall ske när skyldighet därtill uppkommer och den upphör efter anmälan om att sådan skyldighet inle längre föreligger. An-

Prop. 1974: 43

41

mälan skall göras hos tillsynsmyndigheten inom två veckor från regi-streringsskyldighelens upphörande.

Under remissbehandlingen av departementspromemorian har av guld­smedsmästarnas riksförbund saml Sveriges juvelerare- och guldsmeds­förbund föreslagils att stämplar från avregistrerad rörelse bör tillställas tillsynsmyndigheten i samband med avregislreringen för all minska risken för all stämplarna utnyttjas otillbörligt. Tillverkning eller innehav av stämpel är emellertid inte olillåtiigt enligt den föreslagna lagen. Denna tar i stället sikte på stämplarnas användning. Först när en orik­tigt utformad eller ej registrerad stämpel åsatts ett arbete och detta bjuds ut till försäljning kan straff följa. I detta sammanhang bör också beaktas all stämplama är enskUd egendom. Det synes inte kunna fordras all dessa tillställs tillsynsmyndigheten i samband med avregistrering, åt­minstone inle utan att ersättning lämnas för dessas värde. Av de skäl som jag nu anfört har jag inte ansett mig kunna biträda det under re­missbehandlingen framförda förslagel.

För registreringen skall utgå registreringsavgift. Denna bör erläggas när registrering första gången sker efter del all regislreringsskyldighel uppkommit och därefter utgå årligen så länge regislreringsskyldighel föreligger. Avgiftens storlek bör bestämmas så att den täcker kostnader­na för registreringen och den löpande tillsynsverksamheten.

Underlåtenhet att fullgöra regislreringsskyldighel och att anmäla regislreringsskyldighetens upphörande kan medföra straff enligt 23 §.

21 §

Denna paragraf anger all Kungl. Maj:l eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer fastställer storleken av kontroll- och registreringsav-giflerna.

22 

§

Paragrafen är motiverad av det internalionella samarbetet på handelns område och av behovet alt kunna medge undantag från den föreslagna lagen om särskilda skäl föranleder det. Bestämmelsen har sin förebild i 4 a § förordningen om kontroll å ädelmetallarbeten. I förtydligande syfte har i paragrafen tillagts ordet avvikelse.

Frågan om ädelmetallkontrollen har såsom framgår av den allmänna motiveringen tagits upp i olika internationella sammanhang bl. a. inom EFTA och del nordiska ekonomiska samarbetet. Probering och stämp­ling av ädelmetallarbeten tillhör också frågor som uppmärksammals inom de europeiska gemenskaperna, EG.

Enligt den nu gällande förordningen om kontroll å ädelmetallarbe­ten kan undanlag från förordningen medges av Kungl. Maj:t. Också i den nya lagen bör finnas en dispensbestämmelse, bl. a. för att möjlig­göra sådana undantag från lagen, som kan sammanhänga med önske-

Prop. 1974: 43

42

mål från svensk sida att della i det pågående internationella harmonise­ringsarbetet på ädelmetaUområdet. Undantag kan även komma i fråga exempelvis beträffande föremål, vUka från kontroUsynpunkt är utan betydelse, och beträffande import av guld, silver eller platina med lägre halt än som är lUlåtiig. Bestämniélsen om dipens bör vara för­enad med ett medgivande för Kungl. Maj:t att delegera sin beslutande­rätt till underlydande myndighet.

Både frågan om omfattningen av en ev. sådan delegation och frå­gan om den närmare utsträckning, i vilken dispensrätlen kan komma alt utnyttjas, är svåra att bedöma på nuvarande stadium. Det går inte att förutse de olika omständigheter som kan föranleda undantag. Den i lagen inskrivna möjligheten all ge dispens bör därför inte vara be­gränsad till viss eller vissa beslämmelser. Det skaU dock strykas under att dispens ej bör få medges från den föreslagna lagens grundläggande stadganden såsom bestämmelserna om vad som förstås med ädelmetall­arbeten. Om i sådant avseende krävs anpassning av stadgandena exem­pelvis till intemationell överenskommelse bör della ske genom lagänd­ring.

Första stycket i paragrafen har utformats med beaktande av vad nu sagts. Det heter sålunda att Kungl. Majrt eUer myndighet som Kungl. Maj:l bestämmer får medge undantag eller avvikelse från denna lag, om det är påkallat med hänsyn till överenskommelse med främmande stat eller liU internationellt ekonomiskt samarbete eller om eljest sär­skilda skäl föreligger.

Hur förordnanden om undantag skall utformas får avgöras efter om­ständigheterna i det enskUda fallet.

Del har ansetts lämpligl alt uttryckUgen ange alt undanlag får för­bindas med särskilda föreskrifter. Den som bryter mot sådan föreskrift kan ådraga sig straff enligt 23 §.

23 §

I denna paragraf ges regler om straff. Straffansvar inträder vid upp­såtligt brott mol lagens bestämmelser. Också överträdelser söm skett av oaktsamhet medför ansvar.

Straffansvar enligt den föreslagna lagen kan komma i fråga i de fall som angivits i paragrafen genom hänvisning till tillämpligt lagrum. Erinran om att straff kan följa har i specialmotiveringen intagits under varje sådant angivet lagrum.

Syftet med en överträdelse av lagens regler kan vara att bedra en annan person. I sådant fall blir självfallet brottsbalkens bestäminelser om bedrägeri tillämpliga. Straffbestämmelserna i förevarande stadgande är alltså endast subsidiärt tiUämpliga. En föreskrift härom har tagits upp i paragrafen.

Påföljden bör i normalfallet vara böter. Är brottet alt anse som grovt

Prop. 1974: 43

43

kan fängelse i högst sex månader utdömas. Om brottet skall anses som grovt eller inte får bedömas med hänsyn till gärningens art och om­fattning. Ett upprepat åsidosättande av lagreglerna torde regelmässigt böra medföra att brottet bedöms såsom grovt.

Den som underlåter alt lämna tillsynsmyndighet biträde enligt 19 § kan i vissa fall straffas enligl brottsbalkens bestämmelser. Det brott som närmast kommer i fråga är hindrande av förrättning enligl 17 kap. 13 § andra stycket brottsbalken. Påföljden för della brott är böter. Eftersom straffbestämmelserna i den föreslagna lagen är subsidiärt tillämpliga i förhållande till brottsbalkens stadganden bör påföljden för underlåtenhet enligt 19 § vara böter.

24 

§

Enligt gällande ordning skall s. k. underhaltiga arbeten som är av­sedda för försäljning, oberoende av om förhållandel kan medföra an­svar, slås sönder genom provningsanstaltens försorg. Skrotet överlämnas härefter till ägaren. I fråga om importerade varor skall dessa i första hand på importörens bekostnad åtemtföras genom provningsanslaltens försorg. Har importvaror tagits i beslag och förklarats förverkade skall de regelmässigt slås sönder och smältas ner iiman tullverket får sälja dem.

De gällande bestämmelserna om sönderslagning av" underhaltiga arbeten synes inte böra bibehållas. I denna paragraf har i stället, efter mönster av 1971 års lag om handel med ädelmetallarbeten, tagits upp en generell bestämmelse om förverkande av arbete av guld, silver eller platina som saluhållits i strid mol lagens bestämmelser. Finns arbetet ej i behåll skall i stället värdet förverkas. Med hänsyn till att fall kan före­komma då förverkande kan le sig stötande för del allmänna rättsmedve­tandet, har i paragrafen intagits en bestämmelse om att förverkande skall helt eller delvis kunna efterges.

Förverkandebestämmelsen avser endast arbete av guld, silver eller platina. Detta är av betydelse när fråga är om t. ex. elt föremål som består av olika material. Förverkande kan i sådant fall ske endast av den eller de delar som består av guld, silver eller platina.

25 §

I paragrafen ges bestämmelser om hantering av importerade arbeten. Bestämmelserna har förebild i 9 § förordningen om kontroll å ädel­metallarbeten. Den nya tullagens regler om hemlagning bör få tilläm­pas efter medgivande av tillsynsmyndigheten.

26 §

Enligl denna paragraf kan Kungl. Maj:l delegera tUl myndighet att meddela närmare föreskrifter för tillämpningen av lagen.

Prop. 1974: 43

44

övergångsbestämmelser

Lagen bör träda i kraft den 1 juli 1974.

Genom lagen upphävs bl. a. förordningen (1956: 328) om kontroll å ädelmetaUarbeten och den därtill hörande ädelmetallstadgan (1956: 329). Författningarna bör emeUertid aUtjämt vara tiUämpliga på ädel­metallarbeten som stämplats enligt gällande ordning. Likaså får de till-lämpas på arbeten som inlämnats för kontrollstämpling innan den nya lagen trätt i kraft.

Enligt nu gällande bestämmelser föreligger ej skyldighet att förse ädelmetallarbeten av silver eller platina med finhaltsstämpel. Några remissinstanser har med hänsyn tiU alt stämpelset för år 1974 redan lUlverkals föreslagit att den nuvarande ordningen får fortsätta till ut­gången av år 1974. Förslaget har tUlgodosetts genom särskild övergångs­bestämmelse.

11    Hemställan

Under åberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. Majrt dels föreslår riksdagen att antaga inom industridepartementet upp­rättat förslag till lag om handel med arbeten av guld, silver eller pla­tina,

dels bereder riksdagen tillfälle att yttra sig över de av mig förordade riktlinjerna för ädelmetallkontrollen.

Med bifall tUl vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Regenten att tiU riksdagen skall avlålas pro­position av den lydelse bilaga till della protokoll utvisar.

Vid protokollet: Eva Dybeck

45

BUaga Departementspromemorians förslag

Lag om handel med ädelmetallarbeten

Härigenom förordnas som följer.

1 § Denna lag äger tUlämpning på yrkesmässig handel med arbeten

av guld, sUver eller platina. Sådant arbete är underkastat kontroll enligt

denna lag med avseende på tUlverkning, försäljning och import.

Kontrollslämpling enligl 12 och 13 §§ får ske även av arbete som ej är föremål för yrkesmässig handel.

Lagen gäller ej sådana arbeten som uteslutande är avsedda för medicinsk, vetenskaplig eller industriell användning eller har antikva­riskt värde.

2 § Med arbete av guld, silver eller platina förslås arbete som inne­

håller, om det är utfört av

guld, 200 tusendelar fint guld eller däröver, silver, 400 tusendelar fint silver eller däröver, samt platina, 400 tusendelar fin platina eller däröver, om guldet, silvret eller platinan ingår i arbetet på annat sätt än en­bart såsom plätering, förgyllning, försUvring eller platinering.

3 § Med ädelmetallarbete förslås arbete av guld, silver eller platina

som innehåller, om det är utfört av

guld, 750 tusendelar fint guld eller däröver, silver, 830 tusendelar fint silver eller däröver, platina, 950 lusendelar fin platina eller däröver, med en tillåten avvikelse nedåt för guld och platina av fem tusen­delar samt för sUver av åtta lusendelar.

4     §    Endast ädelmetallarbele får förses med stämplar enligt denna lag.

Annat arbete av guld, silver eller platina än sådant ädelmetallarbete

som är försett med föreskrivna stämplar får icke saluhållas eller för­säljas inom riket eller införas till riket. Om undanlag härifrån stadgas i 22 §.

På ädelmetallarbele eller arbete som liknar sådant får icke förekomma stämpel eller annat märke som lätt kan förväxlas med stämpel enligl denna lag.

5 § Ansvarsstämplar för här i riket tillverkat ädelmetallarbete är till­

verkarstämpel, årsbeteckning samt finhaltsstämpel. Finnes ej tillräck­

ligt utrymme på arbetet, får årsbeteckning utelämnas.

Ansvarsstämpel för ädelmetallarbele som införts till riket är finhalts­stämpel.

46

6

§ TUlverkarstämpel får innehålla endast bokstäver. Sådan stämpel skall vara godkänd av och registrerad hos den i 19 § angivna tillsyns­myndigheten.

7

§ Årsbeteckning skall ange lillverkningsårel och skall vara en av bok­stäverna A, B, C, D, E, F, G, H, I, K, L, M, N, O, P, Q, R, S, T, U, V, 

X, 

Y, Z, föregången av siffra. Beteckningen 2 A skall ange år 1975. Bokstäverna skall användas i följd, en för varje år. För varje ny om­gång bokstavsserien är i användning skall närmast högre siffra begagnas.

8     §    Finhallsslämpel skall ange finhallen.

Som finhallsslämpel skall användas

för guldarbelen 18 K, 20 K och 23 K, utmärkande en finhalt av lägst 750, 840 respektive 975 tusendelar,

för silverarbelen 830 och 925, utmärkande en finhalt av lägst 830 respektive 925 lusendelar, samt

för platinaarbeten 950, utmärkande en finhalt av lägst 950 tusendelar,

med en tillålen avvikelse nedåt för guld. och platina av fem tusendelar saml för silver av åtta lusendelar.

I fråga om ädelmetallarbete som införes till riket får myndighet som Kungl. Majrt bestämmer medgiva att annan finhallsslämpel användes.

9 §    Åsätt finhaltsstämpel gäller för arbetet i dess helhet.

Beslår arbetet av olika metaller, varav någon del ädelmetaU, eller av skilda delar, som ej fogals ihop genom lödning eller nilning, gäller fin­haltsstämpeln för den del vara stämpeln anbringats.

På metalldel som icke är ädelmetallarbete skall vara inslaget beteck­ningen "Metall" eller "Mel" eller metallens benämning eller kemiska beteckning om tillverkningslekniska skäl icke utgör hinder för detta.

10 § Ansvarsstämplar skall på ädelmetallarbete anbringas av lUlver­

karen eller importören.

Såsom tillverkare anses även den som yrkesmässigt givit annan i upp­drag att utföra ädelmetallarbete (legotillverkning).

11 § Tillverkare skall tillse alt utfört ädelmetallarbete motsvarar

åsatta ansvarsslämplar. Detsamma gäller importör i fråga om ädel­

metallarbete som införts till riket.

Den som saluhåller eller säljer ädelmetallarbete skall tiUsC alt före­skrivna stämplar är åsatta arbetet.

12 § Ädelmetallarbele som tillverkats i riket eller hit införes och vars

vikt uppgår för guld- eller plalinaarbete tUl ett gram eller däröver och

för silverarbele lUl 15 gram eller däröver, skall kontrolleras av myn­

dighet som Kungl. Majrt bestämmer.

Motsvarar ädelmetallhalten åsätt finhallsslämpel och motsvarar arbetet i övrigt gällande föreskrifter, skall myndigheten förse arbetet med konlrollslämpel. Bestämmelserna i 9 § äger därvid motsvarande tillämpning.

Kontrollstämpel utgöres av tre kronor i Irepassformad sköld för inom riket tillverkat arbete och i oval sköld för hit infört arbete med ett efterföljande S beträffande silverarbele och P beträffande platinaarbete.

13 § Även annat ädelmetallarbete än som avses i 12 § första stycket

skäll på begäran kontrolleras och förses med stämpel.

47

14

§ Ädelmetallarbete, vars vikt ej uppgår lUl vad som angives i 12 § första stycket, samt annat, arbete av guld, silver eller platina skall då del införes till riket kontrolleras i fråga om finhalten.

15

§ Kontroll enhgt 1214 §§ får ske genom stickprov när sådan kontroll kan anses tillförlitlig.

16

§ Ingår i arbete skUda ädelmetaller skall kontrollstämplingspliklen bedömas särskUt för varje ädelmetaU.

17

§ Kan kontrollstämpling ej ske ulan all arbetet skadas, får kon­trollmyndigheten i stället utfärda bevis om att arbetet uppfyller ford­ringarna för kontrollslämpling.

18

§ För undersökning enhgt 1214 §§, kontrollstämpling eller kon­trollbevis utgår kontrollavgift.

-

19

§ Tillsyn över efterlevnaden av denna lag utövas av myndighet som Kungl. Majrt bestämmer.

Tillsynsmyndigheten äger tillträde till lokal, där arbete av guld, silver eller platina tillverkas, säljes eller förvaras, och får därifrån medtaga sådant arbete för undersökning.

20 § Den som yrkesmässigt inom riket tUlverkar eUer försäljer ädel­

metallarbele eller till riket inför ädelmetallarbele eller annat arbete

av guld, silver eller platina skall vara registrerad hos tillsynsmyndig­

heten. För registrering utgår årlig registreringsavgift.

Förehgger ej längre regislreringsskyldighel enligt första stycket, skall den registrerade senast två veckor efter del alt regislreringsskyldigheten upphört anmäla delta hos tillsynsmyndigheten.

21

§ Kungl. Majrt eller myndighet som Kungl. Majrt bestämmer fastställer avgifter enligt denna lag.

22

§ Kungl. Majrt eller myndighet som Kungl. Majrt bestämmer får medge undantag från denna lag, om det är påkallat med hänsyn till överenskommelse med främmande stat eller till internationellt ekono­miskt samarbete eller om eljest särskilda skäl föreligger.

Medgivande enligl första stycket får förenas med villkor.

23 §    Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

1.

bryter mot 4 eUer 8 §§, 9 § tredje stycket, 10, 11 eUer 20 §§ eller mot villkor som meddelats med stöd av 22 § andra stycket,

2.

använder tillverkarstämpel, årsbeteckning eller finhaltsstämpel som ej är utformad enligt föreskriftema i 6, 7 respektive 8 §§,

3.

använder tillverkarstämpel som ej är godkänd och registrerad en­ligt 6 §,       

4.

underlåter att fullgöra vad som åligger honom enligl 19 § andra stycket,

dömes lUl böter eller fängelse i högst sex månader, om ej gämingen är belagd med straff i brottsbalken. I ringa fall dömes ej till ansvar.

48

24 § Arbete av guld, silver eller platina, som saluhålles i strid mol denna lag, eller värdet därav skall förklaras förverkat, om del ej är uppenbart obilligt.

Denna lag träder i kraft den

Genom lagen upphäves

1.

lagen (1971r 1082) om handel med ädelmetallarbeten,

2.

förordningen (1956r 328) om kontroll å ädelmetallarbeten,

3.

ädelmetallstadgan (1956r 329),

4.

förordningen (1901 r 20) angående förbud mot anbringande av vissa stämplar eller märken å förgyllda och försilvrade med flera ar­beten av oädel metall m. m.

De under 2 och 3 angivna författningarna gäller fortfarande i fråga om ädelmetallarbeten, som åsatts stämplar med stöd av någon av dessa författningar eller som före denna lags ikraftträdande införts tUl riket eller inlämnats för kontrollstämpling.

Ortsmärke, som enligl 16 § förordningen om kontroll å ädelmetall­arbeten bestämls före denna lags ikraftträdande, får även i fortsätt­ningen åsättas ädelmetallarbete.

I fråga om årsbeteckning för år 1974 gäller äldre bestämmelser.

MARCUS BOKTR.STOCKHOLM 1974  740038