Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1984/85:86

Regeringens proposition

1984/85:86

om förnyelsefonder, m.m.;

beslutad den 1 november 1984.

Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

KJELL-OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås att företag, vars årsvinst 1985 uppgår tUl minst 500000 kr. och vars huvudsakliga verksamhet avser jordbmk, skogsbmk, fastighetsförvaltning eller rörelse, skall betala in ett belopp motsvarande 10 % av vinsten till ett räntelöst konto i riksbanken (förnyelsekonto). Inbetalningen är avdragsgill om företaget gör en lika stor avsättning till fömyelsefond. Förnyelsefonden får användas för att finansiera utbildning av anställda hos företagel samt forskning och utvecklingsarbete.

Ett företag som vill utnyttja sin förnyelsefond - och därmed kunna disponera medlen på förnyelsekontot - skall ansöka om detla hos rege­ringen eller statens induslriverk. Till ansökningen skall fogas yttranden från berörda arbetstagarorganisationer. Som huvudregel gäller att en ansö­kan skall avslås om organisationer som avstyrker ansökningen företräder fler anställda än organisationer sora lämnar ansökningen utan erinran. Kontomedel som inte kunnat disponeras i saraband raed fondutnyltjande betalas tillbaka till företaget efter fem år.

Propositionen innehåller vidare ett förslag om att inbetalningskvolen vid avsättning till allmän investeringsfond skall höjas. Ändringen innebär atl ett belopp motsvarande 75 % - och inte som nu 50 % - av avsättningen skall betalas in till riksbanken. Den nya bestämmelsen berör avsättningar som görs i bokslut per den 31 december 1984 och senare.

1    Riksdagen 1984185. I saml. Nr 86

Prop. 1984/85:86

2

1    Förslag till

Lag om inbetalning på förnyelsekonto

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Svenska aktiebolag, svenska ekonoraiska föreningar, svenska spar­

banker och svenska örasesidiga skadeförsäkringsanstalter skall, ora företa­

gets huvudsakliga verksamhet avser jordbmk, skogsbmk, fastighetsför­

valtning eller rörelse, betala in medel på ett räntelöst konto i riksbanken

(förnyelsekonto) enligt bestäraraelsema i denna lag.

Regeringen får, om det finns synneriiga skäl, medge befrielse helt eller delvis från skyldigheten att betala in medel på fömyelsekonto.

Företag, som avses i första stycket och sora betalar in medel på förnyel­sekonto, har rätt till avdrag enligt bestämmelserna i 4 § för det belopp sora i räkenskapema har avsatts till en särskild fond (förayelsefond).

Livförsäkringsanstalter särat bostadsföretag, som avses i 2 § 7 mom. lagen (1947:576) om statiig inkomstskatt, får inte betala in medel på för­nyelsekonto.

2 § Inbetalning på förnyelsekonto skall göras med ett belopp som mot­

svarar 10 procent av företagets justerade årsvinst under det beskattningsår

för vilket taxering i första instans sker år 1986 eller - om företaget på

gmnd av förlängning av räkenskapsåret inte skall taxeras detta år - år

1987. Understiger den justerade årsvinsten 500000 kronor behöver inbetal­

ning på förnyelsekonto inte göras.

Med justerad årsvinst avses årsvinsten enligt fastställd balansräkning sedan årsvinsten, i den mån den påverkats av nedan angivna poster,

a)

ökats med eriagda eller beräknade allmänna svenska skatter,

b)

ökats med belopp som har avsatts till aUmän investeringsfond enligt lagen (1979:609) om allmän investeringsfond och annan liknande fond,

c)

ökats med belopp som har donerats tUl aUmännyttigt eller därmed jämförligt ändamål,

d) minskats med restiluerade allraänna svenska skatter,

e) rainskats med belopp som enligt 6 § lagen om allmän investeringsfond

har återförts från lagerinvesteringskonto jämte tillägg på sådant belopp,

O justerats med belopp som har föranlett ändring av årsvinsten på grund av överföring av aUmän investeringsfond och annan liknande fond samt

g) ökats med belopp som har tagils i anspråk för av- eller nedskrivningar eller koncembidrag ulöver vad som kan godtas vid inkomsttaxeringen.

Omfattar beskattningsåret kortare eller längre tid än tolv månader skaU den justerade årsvinsten järakas med hänsyn till detta. Skall företaget laxeras för två beskattningsår skall årsvinsten för de båda beskattnings­åren läggas sararaan, varefter vinsten jämkas med hänsyn tiU de båda beskattningsårens sararaanlagda längd.

Har företaget vidtagit några åtgärder sora kan antas ha tillkommit i syfte atl helt eUer delvis undgå skyldighet att betala in raedel på fömyelsekonto skall vid bestämmande av underiaget för insättningsskyldigheten bortses från sådana åtgärder.

3 § Inbetalning till förnyelsekonto skall ha komrait ett riksbankskontor

till banda senast den dag, då företaget enligt 34 § 1 eller 2 raora. taxerings­

lagen (1956; 623) skall ha avläranat självdeklaration för beskattningsåret.

Inbetalning sora har gjorts senare än i första stycket sägs men senast den

Prop. 1984/85:86

3

15 oktober under taxeringsåret skall också godtas. 1 dessa fall skall företa­get betala en särskild avgift till statsverket. Avgiften är 1 procent av det för sent inbetalade beloppet för den kalenderraånad då beloppet rätteligen senast skulle ha betalats in och därefter 1 procent av beloppet för varje påbörjad kalenderraånad till dess inbetalning sker.

Den särskilda avgiften skall betalas inom den tid som länsstyrelsen bestämmer. Betalas inte avgiften inom föreskriven tid utgår reslavgift enligt 58 § I mom. första stycket uppbördslagen (1953:272) på avgiftsbe­loppet. Den särskilda avgiften och restavgiften får drivas in i samma ordning som gäller för indrivning av skatt enligt uppbördslagen.

Avgifterna är inte avdragsgilla vid inkomsttaxeringen.

Skall företaget inte taxeras år 1986 är företaget skyldigt att göra en preliminär inbetalning till riksbanken med belopp som motsvarar 10 pro­cent av den justerade årsvinsten eller - i förekoramande fall - den järakade årsvinsten, beräknad enligt 2 §, sora hänför sig till det eller de beskattningsår för vilket taxering sker år 1985. Inbetalningen skall ha korarait ett riksbankskontor till hända senast den 30 april 1986. Finner företaget, vid avläranandet av sin självdeklaration till 1987 års taxering, att ett större belopp skall betalas in till förnyelsekonto än vad sora preliminärt har betalats in, skall företaget betala in vad som fattas senast den dag, då företaget enligt 34 § I eller 2 raora. taxeringslagen skall ha avlämnat sin deklaration. Bestämmelsema i andra - fjärde styckena gäller även företag som avses i detta stycke.

Riksbanken skall lämna bevis till företaget om inbetalning till förnyelse­konto.

Riksbanken skall till statens industriverk och länsstyrelsen översända uppgifter angående de för beskattningsåret gjorda inbetalningarna till för­nyelsekonto senast den 31 raaj under taxeringsåret eller, om beloppet har betalats in vid senare tidpunkt, snarast därefter.

4 § Vid beräkning av nettointäkt av fastighet eller av rörelse enligt kom­

munalskattelagen (1928:370) och lagen (1947:576) om statlig inkorastskatt

har företag, sora avses i 1 §, rätt till avdrag för belopp sora i räkenskaperna

har avsatts till förnyelsefond. Avdrag medges inte med högre belopp än

vad företaget - i enlighet raed bestämmelsema i 2 § - senast den 15

oktober under taxeringsåret har betalat in till förnyelsekonto. Avdraget får

göras vid taxeringen det år då insättningen senast skall ha skett eller - om

förelaget på grund av förlängning av räkenskapsåret inte skall taxeras

nämnda år - vid påföljande års taxering.

Ett företag kan inte få avdrag för avsättning till förnyelsefond i mer än en förvärvskälla.

5

§ Om ett företag, sora enligt bestäramelserna i denna lag är skyldigt att betala in medel till förnyelsekonto, inte har gjort detta senast den 15 oktober under taxeringsåret skall som skattepliktig intäkt tas upp ett sär­skilt tillägg som svarar raot det belopp sora sålunda inte har betalats in tUl riksbanken.

6

§ Regeringen eller, efter regeringens berayndigande, statens industri­verk kan besluta att förnyelsefond får tas i anspråk för ändaraål sora avses i

7

§ första stycket. Beslut som nu sagts skall förses raed de villkor som är påkallade och kan gälla samtliga företag, företag av viss beskaffenhet eUer visst eller vissa företag.

11    Riksdagen 1984185. 1 saml. Nr 86

Prop. 1984/85:86

4

Förnyelsefond som har avsatts i viss förvärvskälla fär tas i anspråk i samma förvärvskälla eller i annan förvärvskälla inom inkomstslagen jord­bruksfastighet och rörelse. Regeringen eller, efter regeringens bemyndi­gande, statens industriverk får, om det finns särskilda skäl. medge att förnyelsefond som avsatts i förvärvskälla inom inkomslslagen jordbruks­fastighet eller rörelse tas i anspråk i inkomstslaget annan fastighet.

Till ansökan a» ta förnyelsefond i anspråk skall fogas yttranden frän de lokala arbetstagarorganisationer som är bundna av kollektivavtal i förhål­lande till företaget. Ansökningen skall avslås om organisationer som har avstyrkt ansökningen företräder fler anställda hos förelagd än organisatio­ner som har läranat ansökningen utan erinran. Har berörda centrala arbels-tagarorganisationer träffat överenskommelse om annan ordning för de anställdas inflytande än vad som nu sagts gäller dock vad som föreskrivs i överenskommelsen.

Saknas lokala arbetstagarorganisationer som avses i föregående slyckel skall de anställda på lämpligt sätt beredas tillfälle atl avge yttrande. Även sådant yttrande skall fogas till företagets ansökan.

Beslut om att förnyelsefond får tas i anspråk skall tillställas löietagel. riksbanken och länsstyrelsen.

7 § Förnyelsefond tår las i anspråk för utgifier för utbildning av arbetsta­

gare hos företaget samt för utgifter för forskning och utvecklingsarbete.

Om det finns synnerliga skäl får regeringen medge att förnyelsefond tas i

anspråk för annat ändamål än nu sagts.

Belopp, sora har avsatts till förnyelsefond, får tas i anspråk endast för arbete sora utförs, inventarier som levereras och i övrigt kostnader som hänför sig till tid efter bokslutsdagen.

Ianspråktagande av förnyelsefond får inte avse begagnade inventarier. I fråga om inventarier som företaget har anskatfat från en näringsidkare med vilken företaget är förbundet i väsentlig ekonomisk intressegemenskap fär fonden tas i anspråk endast om inventarierna har tillverkats under beskatt­ningsåret.

Om förnyelsefond får tas i anspråk för byggnadsarbete eller arbete pä markanläggning får företaget, såvida arbetet hänför sig till liera beskatt­ningsår och avdrag på grund av arbetet inte redan har sketl, underdel sisla året ta fonden i anspråk för avskrivning av tillgångarna eller för täckande av kostnaderna med högst ett belopp som svarar mot uppkomna koslnader under de ifrågavarande åren. Vad nu sagts gäller också i fråga om ny- eller orabyggnad av fartyg eller luftfartyg och i fråga ora byggnadsinveniarier och markinventarier.

Med byggnader, inventarier och markanläggningar förstås vid tillämp­ning av denna lag tillgångar som vid inkorasttaxeringen behandlas enligt de bestämmelser sora gäller för byggnader, raaskiner och andra för stadigva­rande bmk avsedda inventarier respektive raarkanläggningar. Motsvaran­de gäller i fråga om byggnadsinventarier och raarkinventarier. Sora inven­tarier anses dock inte tillgångar sora avses i punkt 6 av anvisningama till 29 § koraraunalskattelagen (1928:370).

8 § Har beslut enligt 6 § raeddelats får företaget från förnyelsekontot ta

ut raedel som svarar mot den del av förnyelsefonden som får las i anspråk.

Utbetalning får inte göras före utgången av juni månad det år då den mot

inbetalningen svarande avsättningen har prövats vid taxeringen i första

instans.

Prop. 1984/85:86

5

Har utbetalning skett skall ett belopp som svarar mot det utbetalade beloppet tas i anspråk av förnyelsefonden i enlighet med beslutet.

9 § Sedan fem år har förflutit från den dag då inbetalning på förnyelse­

konto har gjorts, har företaget rätt att efter uppsägning hos riksbanken få

tillbaka den kvarstående delen av medlen. Därvid skall en raot återbetal­

ningen svarande del av fonden omedelbart tas upp som skattepliktig intäkt

i den förvärvskälla där fondavsättningen har gjorts.

Om det finns synneriiga skäl, får regeringen medge att återbetalningen sker före utgången av den i första stycket angivna tiden.

10

§ Har en förnyelsefond eller en del av en sådan fond tagits i anspråk enligt denna lag, utgör det ianspråktagna beloppet inte skattepliktig intäkt. Å andra sidan får sådana utgifter, för vilka fonden har tagits i anspråk, vid taxeringen inte dras av som driftkostnad. Har fonden tagits i anspråk för anskaffning av en anläggningstillgång, skall vid beräkning av avskrivnings­underlag för tillgången räknas endast den del av utgifterna sora inte har täckts av det ianspråktagna beloppet.

11

§   Förnyelsefond skall återföras till beskattning om

a)

fonden har tagits i anspråk utan tillstånd,

b)

medel har tagits ut från förnyelsekonto raed stöd av beslut enligt 6 § utan att en mot de utbetalade medlen svarande del av fonden har tagits i anspråk i enUghet raed beslutet,

c)

företaget har träffat avtal ora överlåtelse eller pantsättning av raedel på förnyelsekonto,

d) företaget vid beskattningsårets utgång inte driver jordbmk, skogs­

bruk, fastighetsförvahning eller rörelse,

e) företaget genora fusion enligt 14 kap. I, 2 eller 8 § aktiebolagslagen

(1975:1385), 96 § 1 raora. lagen (1951:308) ora ekonoraiska föreningar eller

78 § lagen (1955:416) ora sparbanker skall anses upplöst och fonden inte

enligt fjärde stycket bar övertagits av det övertagande företaget,

O beslut har fattats att företaget skall träda i likvidation eller

g) beslut har raeddelats att företaget skall försättas i konkurs.

Återföringen till beskattning skall göras i den förvärvskälla där avsätt­ningen har gjorts.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, statens industriverk får, om det finns särskilda skäl, medge att en förnyelsefond, som skaU återföras till beskattning enligt första stycket d, får behållas under viss tid. Efter utgången av denna tid skall den kvarstående fonden återföras tUl beskattning i enlighet med vad sora nyss sagts.

Vid sådan fusion, sora avses i 2 § 4 raom. lagen (1947:576) ora statiig inkorastskatt, får moderbolaget eller den övertagande föreningen i beskatt­ningsavseende överta en förnyelsefond. Har fonden övertagits skall det anses sora om moderbolaget eller den övertagande föreningen har gjort inbetalning till riksbanken den dag då dotterbolaget eller den överlåtande föreningen gjorde inbetalningen. Vad sora har sagts nu gäller även i fråga om fusion enligt 78 § lagen ora sparbanker.

Vad i första - fjärde styckena sägs ora förnyelsefond skaU i förekora­raande falt gälla en del av en sådan fond.

12 §   Ora en förnyelsefond skall återföras tiU beskattning enligt 11 § förs­ta stycket skall som skattepliktig intäkt i den förvärvskälla, där avsättning-

Prop. 1984/85:86

6

en har gjorts, las upp ett särskilt tillägg som svarar mot 50 proceni av det återförda beloppet.

Regeringen får, om det finns synnerliga skäl. medge befrielse frän tilläg­get.

13 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, statens industri­

verk lår, om det finns särskilda skäl, medge atl ell företags förnyelsefond

helt eller delvis övertas av ett annat företag. För sådant medgivande krävs

a)

att det ena företaget är moderförelag och det andra förelaget dess helägda dotterföretag eller

b)

att båda förelagen är helägda dotieilöretag till samma moderföretag eller

c)

att det ena företaget är ett svenskt aktiebolag vars aktier till mer än 90 procent ägs av modertörelagel tillsammans med eller genom förmedling av ett eller flera av dess helägda dotterföretag och det andra förelaget anting­en är elt annat sådant aktiebolag eller också modertörelagel eller dess helägda dottertöretag.

Vid tillämpningen av det toregående slyckel avses med moderföielag svenskt aktiebolag, svensk ekonomisk förening eller svensk spaibank och med helägt dottertöretag svenskt aktiebolag vars aktier till mer än 90 procent ägs av modertörelagel.

1 beslui om övertagande av en förnyelsefond skall anges i vilken för­värvskälla hos det övertagande företaget som fonden skall anses avsatt.

Riksbanken skall på framställning av det överlåtande lörelagei övertöia medel, sora svarar raot den del av lörnyelsefonden som skall övertas med stöd av beslutet, från företagets förnyelsekonto lill ett motsvarande konlo för det övertagande förelaget.

Har en förnyelsefond övertagits skall det anses som om det övertagande företaget gjort avsättning till fonden och inbelalning till riksbanken vid den tidpunkt då det överiålande företaget gjorde avsättningen och inbetalning­en.

14 §    Medel, som har betalats in pä förnyelsekonlo. lar utbetalas endast

a)

i fall som avses i 8 § första siycket,

b)

i fall som avses i 9 §,

c)

ora förnyelsefond i fall som avses i 11 S första styckel d och e helt eller delvis har återtörts till beskattning.

d)    om beslut har meddelats atl företaget skall försäitas i konkurs.

e)    om förnyelsefond helt eller delvis har överförts till ett annat företag

och medlen därför skall överföras till det andra företagets förnyelsekonlo

eller

0 ora företaget har inbetalat mer än del belopp som skall betalas in pä

kontot.

Tidigare inbetalade medel skall anses ha utbetalats före senare inbetala­de raedel.

1     fall sora avses i första stycket c skall länsstyrelsen pä framställning av

företaget besluta ora utbetalning av mede! som svarar mot den del av

fonden sora har återförts till beskattning i den mån medlen inte lidigare har

återgått till företaget.

1 fall sora avses i första stycket f skall länsstyrelsen på framställning av företaget besluta om utbetalning av det överskjutande beloppet.

Har medel betalats ut från ett förnyelsekonto skall riksbanken underrät­ta statens industriverk och länsstyrelsen om detta.

Prop. 1984/85:86

7

15 8 Företag sora skall betala in medel till förnyelsekonlo skall i själv­

deklaralionen lämna uppgifter om beräkningen som skall ligga lill grund för

inbetalningsskyldighelen. Uppgifterna skall lämnas på blankett enligt for­

mulär som fastställs av riksskatteverket.

Företag som vid beskattningsårets utgång har förnyelsefond eller som under beskattningsåret har avvecklat sin förnyelsefond skall i självdeklara­tionen lämna uppgifter om fondens storiek. användning och avveckling. Uppgifterna skall lämnas i två exemplar på blankett enligt formulär som fastställs av riksskatteverket. Till deklarationen skall fogas bevis från riksbanken angående inbetalning på förnyelsekonto.

Efter anmaning är ett förelag, som avses i I §. skyldigt att lämna upp­gifter enligt första stycket. Anmaningen får utfärdas av chef för taxerings­enhet eller revisionsenhet, taxeringsnämnd eller taxeringsinlendent. I an­maningen får vite föreläggas. Beslämmelserna om vite i 123-125 SS taxer­ingslagen (1956; 623) gäller i tillämpliga delar på sådant vite.

16

S Taxeringsnämnden skall, i fråga om företag som niimnden skall laxera lill statlig inkomstskatt, lämna uppgift till länsstyrelsen om förnyel­sefonder som finns vid beskattningsårets utgång och förnyelsefonder som har avvecklats under beskattningsåret. Har uppgifter enligt 15 S första stycket inte lämnats av företag, som kan antas vara skyldiga att göra detta, skall taxeringsnämnden anmäla detta lill länsstyrelsen.

17

§ Länsstyrelsen skall snarast möjligt efter det att taxeringsnämnder­nas arbete beträffande vissl års taxering har avslutats till statens industri­verk översända de i 15 S andra stycket angivna uppgifterna. Sådana upp­gifter behöver inte lämnas belräffande företag som inle har medgivits avdrag för avsättning till förnyelsefond. Har beslut om avdrag för avsätt­ning till förnyelsefond eller ianspråktagande av fonden ändrats, skall läns­styrelsen snarast meddela slatens industriverk detta.

18

§ Förnyelsefonder skall stå under tillsyn av slalens industriverk. Fö­retag med förnyelsefond skall på anmaning till verket lämna de uppgifter om fondens storlek, användning och avveckling som verket behöver.

Hos statens industriverk och länsstyrelsen skall föras register över för­nyelsefonder.

Hos riksbankens huvudkontor i Siockholm skall föras register över samlliga förnyelsekonton.

19 § Statens industriverks beslut enligt denna lag får överklagas hos

regeringen genom besvär.

Länsstyrelsens beslut enligt denna lag får överklagas hos kammarrätten genom besvär. Kammarrättens beslut får inle överklagas.

Denna lag träder i kraft den I januari 1985.

Prop. 1984/85:86

8

2   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1979:609) om allmän investeringsfond

Härigenom föreskrivs att 3, 8, 9 och 14 8§ lagen (1979:609) om allmän investeringsfond skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 

§

Avdrag medges inte med högre belopp än två gånger det belopp som har inbetalats på räntelöst konto i riksbanken (konto för inves­tering). För att medföra rätt till av­drag skall inbetalningen ha kommit riksbankskontor tUl banda under det beskattningsår som avsättning­en avser eller därefter men senast den dag, då företaget enligt 34 § 1 mom. eller 34 § 2 mom. taxe­ringslagen (1956:623) skall ha av­lämnat aUmän självdeklaration för beskattningsåret.

Avdrag medges inte med högre belopp än fyra tredjedelar av det belopp som har inbetalats på ränte­löst konto i riksbanken (konto för investering). För att medföra rätt till avdrag skall inbetalningen ha kommit riksbankskontor till banda under det beskattningsår som av­sättningen avser eller därefier men senast den dag, då företaget enligt 34 § I mom. eller 34 § 2 mom. taxeringslagen (1956:623) skall ha avlämnat självdeklaration för be­skattningsåret.

Inbetalning som har gjorts senare än vad som sägs i första stycket men senast den 30 juni under taxeringsåret skall, om företaget begär det, medföra samraa rätt tUl avdrag. 1 nu avsedda fall skall företaget betala en särskild avgift till statsverket. Avgiften är fyra procent eller om inbetal­ning har gjorts senast en vecka efter den i första stycket angivna dagen -en procent av det för sent inbetalade beloppet.

Den särskilda avgiften skall betalas inom den tid som länsstyrelsen bestämraer. Betalas inte avgiften inom föreskriven tid utgår reslavgift enligt 58 § 1 mom. första stycket uppbördslagen (1953:272) på avgiftsbe­loppet. Den särskilda avgiften och restavgiften får drivas in i den ordning som gäller för indrivning av restförd skatt enligt uppbördslagen.

Avgifterna är inte avdragsgilla vid inkomsttaxeringen.

8 §

Har beslut enligt 4 eller 6 § med­delats får företaget från konto för investering ta ut raedel sora svarar raot hälften av den del av den all­raänna investeringsfonden som skall eller får tas i anspråk. Utbe­talning får inte göras före utgången av november raånad det år då den mot inbetalningen svarande avsätt­ningen har prövats vid taxeringen i första instans.

Har utbetalning skett skall ett be­lopp som svarar mot två gånger det utbetalade beloppet tas i anspråk av den allmänna investeringsfonden i enlighet raed beslutet.

Har beslut enligt 4 eller 6 S med­delats får företaget från konto för investering ta ut medel som svarar mot tre fjärdedelar av den del av den allmänna investeringsfonden som skall eller får tas i anspråk. Utbetalning får inte göras före ut­gången av novembei' månad det år då den mot inbetalningen svarande avsättningen har prövats vid taxe­ringen i första instans.

Har utbetalning skett skall ett be­lopp som svarar mot fyra tredjede­lar av det utbetalade beloppet tas i anspråk av den allmänna investe­ringsfonden i enlighet med beslutet.

Prop. 1984/85:86

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

9S'

Sedan fem år har förflutit från ingången av det kalenderår under vilket inbetalning lill konto för investering har gjoris, får företaget utan särskilt tillstånd ta ut medel som svarar mot trettio procent av de inbetalade medlen minskat med medel som under femårsperioden har betalats ut enligt 14 8 första stycket (fria sektorn). Med inbetalade medel avses inte medel som företaget enligt 13 8 fjärde siycket har övertagit från annat företag.

Har företaget tagit ut medel ur den fria sektorn skall under det be­skattningsår, dä uttaget skett, ett belopp som svarar raot två gånger de utbetalade raedlen tas i anspråk av den allmänna investeringsfon­den för ändamål som avses i 5 8 första stycket a)-d).

Har företaget tagit ut medel ur den fria sektorn skall under det be­skattningsår, då uttaget skett, ett belopp som svarar mot f\ra tredje­delar av de utbetalade medlen tas i anspråk av den allmänna investe­ringsfonden för ändamål som avses i 5 S första stycket a)-d).

14 8-Medel, som har inbetalats lill konto för investering, får utbetalas endast

a)

i fall som avses i 8 8 första siycket,

b)

i fall som avses i 9 8 första stycket.

c)

om allmän investeringsfond i fall som avses i 11 8 första stycket a)-g) helt eller delvis har återförts till beskattning,

d) om beslut har meddelats att företaget skall försättas i konkurs,

e) om allmän investeringsfond helt eller delvis har överförts till annat

företag och medlen därför skall överföras till annat företags konto för

investering eller

n om företaget för visst beskatt­ningsår inbetalat mer än tre fjärde­delar av det belopp som företaget avser att avsätta till allmän inves­teringsfond eller för vilket avdrag vid taxeringen har medgetts enligt bestämmelserna 12 8.

O om företaget för visst beskatt­ningsår inbetalat mer än hälften av det belopp som företaget avser att avsätta till allraän investeringsfond eller för vilket avdrag vid taxering­en har medgetts enligt bestämmel­serna 12 8.

Tidigare inbetaliide medel skall anses ha utbetalats före senare inbetala­de medel.

I fall som avses i första stycket c) skall länsstyrelsen på framställning av företaget beslula om utbetalning av medel som svarar mot hälften av den återförda fonden i den mån medlen inte tidigare har återgått till företaget. Sådant beslut får inle utan medgivande av taxeringsinten­dent fattas förrän laxeringen för det

I fall som avses i första stycket c) skall länsstyrelsen på framställning av företaget besluta om utbetalning av medel som svarar mot tre fjärde­delar av den återförda fonden i den mån medlen inte tidigare har åter­gått till företaget. Sådant beslut får inte utan medgivande av taxerings­intendent fattas förrän taxeringen

' Senaste lydelse 1981:299. - Senaste lydelse 1981:299.

Prop. 1984/85:86

10

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

beskattningsår, då återföringen har     för det beskattningsår, då återfö-

skett, har vunnit laga kraft.

ringen har skett, har vunnit laga

kraft.

1 fall sora avses i första stycket f) skall länsstyrelsen på framstäUning av företaget besluta ora utbetalning av det överskjutande beloppet.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1985. Därvid gäller följande.

t. De nya bestämraelserna i 3 § tillämpas första gången vid 1985 års taxering. Äldre bestäramelser tillärapas dock vid denna taxering för företag vars räkenskapsår avslutas före den 31 deceraber 1984.

2.

Äldre bestämmelser i 8, 9 och 14 8§ tillämpas om inbetalning av de ifrågavarande raedlen till konto för investering har gjorts enligt de äldre bestämmelserna i 3 8.

3.

Har avdrag vid 1985 års taxering medgetts på gmndval av den äldre lydelsen av 3 8 skall länsstyrelsen vid behov underrätta riksbanken om detta. Riksbanken skall vid underrättelse enligt 15 8 sista stycket ange om det utbetalade beloppet avser medel som inbetalats enligt de äldre eller de nya bestämmelserna i 3 §.

Prop. 1984/85:86

11

Utdrag

FINANSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssararaanträde 1984-11-01

Närvarande: statsrainistern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden 1.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN], Görans­son,[REDACTED_EFTERNAMN], R. Carisson,[REDACTED_EFTERNAMN], Thunborg, Wickbom

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om förnyelsefonder, m. m.

1    Inledning

1 propositionen om vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m.m. (prop. 1984/85:45) som överiämnades till riksdagen den 24 oktober 1984 anförde jag att det fanns skäl att överväga att införa ett obligatoriskt fondsystera avseende 1985 års vinster (fömyelsefonder). Fondema skulle ta sikte på att fräraja utbildning av de anställda i företagen samt forskning och utveck­lingsarbete. 1 propositionen uttalade jag vidare att det fanns anledning att höja inbetalningskvoten i samband med avsättning tUl allraän investerings­fond. Jag återkoraraer nu till dessa förslag.

Först tar jag upp frågor rörande de aviserade förnyelsefonderna. Däref­ter behandlar jag ändringen beträffande de allmänna investeringsfondema.

2   Föredragandens överväganden 2.1 Förnyelsefonder

Allmänna synpunkter

Det samlade kunnande som finns hos ett företag har under senare tid fått ökad betydelse för företagets existens och utveckling. Välutbildade an­ställda höjer produktiviteten och förbättrar därraed företagets konkurrens­kraft. Den tekniska utvecklingen har inom många områden förändrat och skärpt kraven på personalens kompetens. Samtidigt leder en höjd utbild­ningsnivå normalt till intressantare arbetsuppgifter och större arbetstill­fredsställelse för de anställda.

Äv det anförda följer att vär levnadsstandard i hög grad är beroende av

Prop. 1984/85:86

12

att tUlräckliga resurser avsätts för att öka den tekniska och administrativa kompetensen i företagen. Statsmakterna har en mycket viktig uppgift i detta sammanhang bl.a. genom sitt ansvar för utbildningsväsendet och stödet till forskningen. Som framgår av det utvecklingsavtal som år 1982 träffats meUan SAF, LO och PTK är det emeUertid också det enskilda företagets skyldighet att medverka till att de anställda utbildas för de nya arbetsuppgifter som kan uppkomma genom teknisk utveckling och andra förändringar på arbetsplatsen. Utbildningen kan ta sikte på såväl tekniska som organisatoriska frågor. Här kan ett särskih fondsystem - förnyelse­fonder - få en betydelsefull funktion. Avsättningen till förnyelsefond innebär nämligen att en del av vinsten stannar i företaget och reserveras för kommande utgifter för utbildning eller forskning och utvecklingsarbete. Ett företags förnyelsefond bör i princip kunna användas endast om före­tagsledning och anställda är ense om detta. Därigenom kommer samtliga kategorier anställda in i beslutsprocessen och kan påverka hur fonderna bäst skall utnyttjas för de angivna ändamålen.

F. n. pågår förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter om lönerna för år 1985. Jag fömtsätter att förnyelsefonderna beaktas vid beräkningen av tillgängligt löneutrymme. Förnyelsefonderna kan därigenom medverka tUl att löneökningen håUs på en samhäUsekonoraiskt försvarbar nivå.

Mot den nu redovisade bakgmnden anser jag att det aviserade systemet raed förnyelsefonder bör genomföras. Avsättning till förnyelsefond skall avse 1985 års vinster. Bestämmelserna om fonderna bör tas in i en särskild lag om inbetalning på förnyelsekonto. Lagen bör tekniskt sett utformas som lagen (1982: 1185) om inbetalning på särskilt investeringskonto, vilken i sin tur bygger på lagen (1980:456) om insättning på tillfälligt vinstkonto. Utgångspunkten är således att vissa juridiska personer åläggs att betala in ett belopp motsvarande viss del av företagets vinst till ett spärrat, räntelöst konto i riksbanken. Det inbetalda beloppet blir avdragsgillt vid inkomst­taxeringen om företaget gör en motsvarande avsättning lill en förnyelse­fond i sina räkenskaper.

Inbetalningen på förnyelsekonto bör avse ett belopp motsvarande 10 % av årsvinsten. Årsvinster under 500000 kr. bör inte obligatoriskt ligga till grund för inbetalning. Spärrtiden för medel som inte kunnat disponeras för tillåtet ändamål bör bestämmas till fem år. Fondema bör således vara ägnade att finansiera även långsiktiga projekt.

De nuvarande investeringsfonderna syftar främst till att stimulera inves­teringar i realkapital. Förnyelsefonderna tar däremot sikte på satsningar i kunnande. En lämplig utgångspunkt för användningen är därför enligt min mening de ändamål som anges i det nyssnämnda utvecklingsavtalet.

Jag övergår nu till att kommentera lagförslaget. Kommentaren avser frärast de delar där förslaget avviker från tidigare fondlagstiftning. I övrigt får jag hänvisa till förarbetena till lagstiftningen ora tillfälliga vinstfonder och särskilda investeringsfonder.

Prop. 1984/85:86

13

TUlämpningsområdel (1 8)

I första stycket anges vilka företag sora skall betala in medel på förnyel­sekonto. Inbetalningsskyldigheten omfattar svenska aktiebolag, svenska ekonomiska föreningar, svenska sparbanker och svenska ömsesidiga ska­deförsäkringsanstalter. Jämfört med de särskUda investeringsfonderna har kretsen av inbetalningsskyldiga företag utvidgats till att avse fömtora försäkringsaktiebolagen även de örasesidiga skadeförsäkringsanstaltema. Utvidgningen har gjorts raed hänsyn till önskeraål om konkurrensneutrali­tet inora försäkringsbranschen. Jag kan här erinra om att de ömsesidiga skadeförsäkringsanstalterna numera även har rätt att göra avsättning till investeringsfond enligt lagen (1979:609) om allmän investeringsfond.

Enligt första stycket krävs vidare för inbetalningsskyldighet att företa­gets huvudsakliga verksarahet avser jordbmk, skogsbmk, fastighetsför­valtning eller rörelse. Investmentföretag och andra företag som förvaltar värdepapper berörs alltså inte av fondsystemet.

Av paragrafens sista stycke framgår att livförsäkringsanstalter samt bostadsföreningar och andra bostadsföretag som schablontaxeras vid in­komstbeskattningen är undantagna från lagens tillärapningsområde. Dessa företag kan alltså inte betala in medel på förnyelsekonto. 1 förhållande tUl den särskilda investeringsfonden har undantagsregeln utökats med livför­säkringsbolagen. Ändringen kan ses som en anpassning tUl vad som i praktiken gällt. De särskilda reglerna för beräkning av dessa bolags in­komster har nämligen alltid ansetts utgöra gmnd för individuella dispenser från den obligatoriska fondlagstiftningen.

Omfatlningen av inbetalningsskyldigheten (2 8)

I första siycket anges inbetalningsskyldighetens storlek. 1 första mening­en föreskrivs att inbetalning på förnyelsekonto skall göras med ett belopp som motsvarar 10 % av företagets justerade årsvinst. Fråga skall vara om årsvinsten under det räkenskapsår för vilket taxering i första instans sker år 1986 eller - om företaget på gmnd av föriängning av räkenskapsåret inte skall taxeras detta år - år 1987. Av andra meningen framgår atl inbetal­ningen inte är obligatorisk för företag vars justerade årsvinst understiger 500000 kr. Minsta obligatoriska inbetalning är alltså 50000 kr.

Det är synneriigen svårt att uppskatta hur stora de sararaanlagda inbetal­ningarna på förnyelsekontona blir. F.n. är jag inte beredd att uttala mig mer precist än att beloppet torde ligga mellan 5 och 10 miljarder kr.

Arbetstagarorganisationernas inflytande (6 8)

Lagstiftningen om vinstfonder och allmänna och särskilda investerings­fonder innehåller bestäraraelser om att berörda arbetstagarorganisationer skall beredas tillfälle att avge yttrande över en ansökan om fondutnylt­jande. Något formellt hinder mot att bifalla ansökningen trots att de an­ställda avstyrker den föreligger inte. De anställda har således inte någon

Prop. 1984/85:86

14

vetorätt. 1 de fåtal fall då en ansökan avstyrkts av en raajoritet av de anställda har den dock regelmässigt avslagits.

Även i fråga om förnyelsefonderna bör utgångspunkten vara att ett företag, som vill få ut medel från sitt förnyelsekonto i riksbanken innan spärrtiden gått till ända, skall göra en ansökan hos statens industriverk (SIND). Enligt tredje stycket första meningen skall till ansökningen fogas yttranden från de lokala arbetstagarorganisationer som är bundna av kol­lektivavtal i förhållande till företaget. Med lokal arbetstagarorganisation avses i enlighet raed lagen (1976:580) ora raedbesläraraande i arbetslivet (MBL) sådan sararaanslutning av arbetstagare sora är part i lokala förhand-Ungar raed arbetsgivaren, t.ex. klubbar eller avdelningar. Förnyelsefon­dernas ändamål Uksom det förhållandet att de ingår sora ett led i löneför-handhngarna motiverar i detta fall att anställda sora omfattas av kollektiv­avtal tillerkänns ett starkare inflytande än vad sora gäller vid utnyttjande av investeringsfonder. Sora huvudregel gäller därför enligt andra mening­en att en ansökan skall avslås om arbetstagarorganisationer sora avstyrker ansökningen företräder fler anställda hos företaget än organisationer som godtar den. Denna raajoritetsregel bör gälla även ora företaget har andra anställda än sådana som företräds av avtalsslutande organisationer.

Majoritetsregeln innebär att en arbetstagarorganisation sora företräder obetydligt fler anställda än de andra organisationerna hos företaget ensara kan utöva vetorätten. Detta kan teoretiskt sett ge majoritetsorganisationen ett omotiverat starkt inflytande i samband med utnyttjandet av förnyelse­fonderna. För att minska risken för olämplig tillärapning av majoritetsre­geln och för att understryka önskvärdheten av enighet har en komplette­rande regel införts i tredje meningen. Denna korapletteringsregel ger be­rörda centrala arbetstagarorganisationer möjlighet att komma överens om att majoritetsregeln skall ersättas med exempelvis krav på kvalificerad majoritet eller enhällighet. Föreligger en sådan överenskommelse blir allt­så innehållet i denna bindande vid tillståndsgivningen i stället för majori­tetsregeln. Samtliga centrala arbetstagarorganisationer som företräder an­ställda hos företaget skall ha biträtt överenskommelsen för att denna skall vara giltig. Med central arbetstagarorganisation avses förbund eller där­med jämföriig samraanslutning av arbetstagare (jfr 6 8 MBL).

Det kan förekomma att ett företag med förnyelsefond inte har träffat kollektivavtal med någon arbetstagarorganisation. Önskar ett sådant före­tag utnyttja sin fond bör de anställda i företaget på lämpligt sätt beredas tillfälle att yttra sig över ansökningen. En bestämmelse om detta finns i fjärde stycket. Föreligger skilda uppfattningar raellan företagsledning och de anställda bör den praxis som i liknande fall tillämpas i fråga om de särskilda investeringsfonderna vara vägledande.

Frågor som gäller utnyttjande av förnyelsefonder kan beredas direkt raellan företagsledning och de fackliga organisationerna eller i särskilda saraarbetsorgan. Vilken ordning som är lämpligast får lösas i det enskilda

Prop. 1984/85:86

15

fallet. 1 de fall företagets ansökan föregås av priraär förhandling enligt 11 8 MBL torde många gånger förhandlingsprotokollet kunna fogas sora yttran­de till fondansökningen.

Förnyelsefondens ändamål (7 8)

De särskilda investeringsfonderna tar - liksora de allmänna investe­ringsfonderna - sikte på investeringar i realkapital. Fråga kan vara om byggnadsarbeten, arbeten på olika slag av markanläggningar och inköp av inventarier. Fonderna kan vidare - även om det inte är lika förmånligt från skattesynpunkt - finansiera kostnader för exerapelvis utbildning, forsk­ning och utvecklingsarbete samt marknadsföring utomlands. Som jag i det föregående framhållit är förnyelsefonderna inriktade på annat än realinves-teringar. En förnyelsefonds uppgift är att finansiera utgifter för utbildning av anställda hos företaget samt forskning och utvecklingsarbete. Fondens användningsområde framgår av bestämraelsen i första stycket första me­ningen.

Fondutnyttjande för utbildning bör - i enlighet med grunderna i det tidigare nämnda utvecklingsavtalet - syfta till alt förbättra de anställdas raöjligheter att utföra arbetsuppgifter i företaget. Med tanke bl.a. på fon­dernas anknytning till avtalsförhandlingarna på arbetsmarknaden är det enligt min mening angeläget alt särskild hänsyn las till de grupper av anställda som hittills fått liten del av utbildningsresurserna. För nyrekry-lerad arbetskraft föreligger också normalt ett påtagligt utbildningsbehov. Jag vill även fästa uppmärksaraheten på det förhållandet att kvinnor ofta innehar befattningar som riskerar att bortrationaliseras vid införandet av ny teknik i företagen. Utbildningen kan äga rum inom företaget eller externt t. ex. hos studieförbund, genom anlitande av de resurser som finns hos AMU-center eller hos det reguljära utbildningsväsendet. Erinras kan också om den utbildning som bedrivs av Stiftelsen Institutet för förelagsut­veckling (SIFU). Enligl vad jag har erfarit avser chefen för utbildningsde­partementet all i annal sammanhang ålerkomma till frågor som rör prin­ciper för uppdragsverksamhet när statliga och kommunala utbildningsan-ordnare utnyttjas tor den här akluella utbildningen. Det kan också finnas anledning att i del sammanhanget beröra konsekvenserna för det reguljära utbildningsväsendet av den förstärkning av de samlade utbildningsinsat­serna i landet som förnyelsefonderna möjliggör.

Som jag inledningsvis anfört är satsning pä forskning och utveckling en viktig förutsättning för företagens existens och expansion. Delta gäller såväl den verksamhet som bedrivs inom företagen som den forskning som finansieras av samhället.

I forskningspropositionen (prop. I98.V84: 107) underslröks att det såväl inom regeringen som industrin finns en stark medvetenhet om grundforsk­ningens betydelse för industrins långsiktiga förnyelse. Önskvärdheten av en utökad samverkan kring den grundläggande forskningen betonades.

Prop. 1984/85:86

16

Mot denna bakgmnd anser jag det angeläget att förnyelsefonderna även skall kunna finansiera forsknings- och utveckUngsinsatser vid universitet och högskolor eller andra organ sora är av betydelse för företagens långsik­tiga UtveckUng. Det kan t.ex. gälla finansiering av vetenskaplig utmstning.

Det bör betonas att användningsorarådet för fonderna - oavsett om det gäller intema eller externa insatser - inte är begränsat till åtgärder av teknisk eller naturvetenskaplig natur. Fonderna bör kunna utnyttjas även för t.ex. ekonomiskt och administrativt inriktat forsknings- och utveck­lingsarbete. Även raera raarknadsinriktade utvecklingsprojekt bör kunna ingå i användningsorarådet.

Jag vill i sararaanhanget understryka att avsikten raed förnyelsefonderna är att de skall stiraulera till insatser sora annars inte skulle koraraa till stånd. Användningen av fonderna skall således leda tUl ökade insatser på de aktuella orarådena. Det kan vara ändaraålsenligt att företagsledningen och organisationerna kommer överens ora riktlinjer för hur de resurser sora stäUs tUl förfogande skaU utnyttjas.

1 fråga om arten av utgifter för de aktueUa ändaraålen vill jag framhålla att förnyelsefonden i första hand är avsedd för löpande omkostnader, dvs. sådana kostnader som är direkt avdragsgilla vid taxeringen. Vad gäller utbildning kan fråga vara om kostnader för hela kurser, ersättningar till lärare eller instmktörer eller hyra av utbildningsmaterial. Inget hindrar emeUertid att förnyelsefonden utnyttjas även för investeringar i byggnader och utmstning i samband med utbildning, forskning eller utvecklingsarbe­te. Däremot bör anskaffning av tillgångar som över huvud taget inte är avdragsgilla inte kunna finansieras med hjälp av förnyelsefond.

Jag vill betona atl SlND:s prövning av ändamålet för ett fondutnyttjande normalt bör stanna vid ett konstaterande av att de formella villkoren är uppfyUda. SIND behöver således inte göra någon kvalitativ bedömning av den tilltänkta utbildningen, forskningen eller utvecklingsarbetet. Motsva­rande bör gälla även i de fall då prövningen ligger hos regeringen. Den faktiska beslutanderätten bör med andra ord ligga hos företaget och de anställda. Detta torde i hög grad vara ägnat att rainska de administrativa problemen. Enligt min uppfattning kan det vara lämpligt atl SIND i samråd med arbetsmarknadens parter utformar ansökningsblanketter m. ra. för att åstadkoraraa enklast raöjliga handläggningsrutiner.

Det kan undantagsvis vara raotiverat att ett företag får använda sin förnyelsefond för andra ändamål än utbildning eller forskning och utveck­lingsarbete. En sådan dispensregel vad gäller användningsområdet finns i första stycket andra meningen. För att dispensregeln skall få tillämpas bör krävas atl det föreligger synnerliga skäl. Regeln bör således användas mycket restriktivt. Beslutanderätten bör ligga hos regeringen och alltså inte delegeras tUl SIND.

Dispensregeln kan bli tillämplig om ett företag har investeringar i anlägg­ningar eller utgifter för utlandssatsningar som är av avgörande betydelse

Prop. 1984/85:86

17

för företagets framtid och som kan genomföras endast under förutsättning att förnyelsefonden får användas. Elt annat fall som kan komraa i fråga är ora ett företag raed angelägna investeringar har en förnyelsefond sora vida överstiger riraliga utgifter för utbildning, forskning eller utvecklingsarbete. Även ett företag sora befinner sig i en allvarlig ekonomisk kris kan tänkas falla in under dispensregeln. Jag vill betona att de anställdas inställning har lika stor betydelse när dispensregeln tillämpas sora vid den ordinarie tillståndsgivningen.

Av paragrafens andra stycke fraragår att ett belopp, sora har avsatts till förnyelsefond, får tas i anspråk endast för arbete som utförs, inventarier som levereras och i övrigt kostnader som hänför sig till lid efter boksluts­dagen. Bestämraelsen överensstämmer med vad som gäller i annan fond­lagstiftning. För ett företag med kalenderår som räkenskapsår innebär bestämmelsen att förnyelsefonden kan användas för utgifter för utbildning, forskning eller utvecklingsarbete fr. o. ra. den 1 januari 1986. Utgifter som är hänförliga till år 1985 kan dock finansieras genom företagets allmänna eller särskilda investeringsfond. Inget hindrar exerapelvis att ett utbild­ningspaket sora har påbörjats under år 1985 finansieras med investerings­fonder under år 1985 och därefter med förnyelsefonden. Fondsysteraen kan alltså medverka till ökad utbildning, forskning eiler utvecklingsarbete redan fr. o. m. nästa år.

Företagen skall betala in medel på förnyelsekonton senast i samband med att självdeklaration avges, dvs. norraalt under våren 1986. Inbetal­ningsskyldigheten måste fullgöras även om fonden får utnyttjas för utgifter fr.o.m. ingången av år 1986. Tidigaste dag för utbetalning är den I juli 1986. För alt den tillståndsgivande myndigheten skall kunna ange en så tidig utbetalningsdag krävs i princip att utgifterna hänför sig tiU första halvåret 1986. Om ett fondmedgivande avser exempelvis ell utbildnings­program sora sträcker sig över längre tid skall utbetalningarna från riks­banken ske i omgångar under utbildningstiden.

Spärrtid (9 8)

Inbetalade medel är låsta i fem år räknat från den dag då inbetalningen har gjorts. Under denna tid får utbetalning från förnyelsekonto göras endast om förelaget har fått tillstånd att utnyttja förnyelsefonden. För ett företag som av någon anledning inte fält sådant tillstånd är medlen däremol spärrade under hela femårsperioden. Bestämmelsen framgår av första stycket.

1 andra stycket finns - i likhei med tidigare fondsystem - en dispensre­gel intagen.

Prop. 1984/85:86

18

2.2 De allmänna investeringsfonderna

Den första lagstiftningen ora investeringsfonder kora år 1938. Väsentliga ändringar i reglerna gjordes år 1955. Den senaste större översynen av investeringsfondssysteraet skedde år 1979. 1 det sararaanhanget ersattes lagen (1955:256) om investeringsfonder för konjunktumtjämning av lagen (1979:609) om aUraän investeringsfond (AIL, ändrad senast 1983:1087).

De allmänna investeringsfonderna är - till skillnad från de särskilda investeringsfondema och de föreslagna förnyelsefonderna - av friviUig karaktär. Fondema kan användas av aktiebolag, ekonomiska föreningar, sparbanker och ömsesidiga skadeförsäkringsanstalter.

En avsättning till allmän investeringsfond redovisas hos företaget som en bokslutsdisposition. Avsättningen minskar alltså årets redovisade vinst. Avsättningen är avdragsgill vid beräkning av såväl beskattningsbar in­komst som underlag för vinstdelningsskatt i den mån avsättningen inte överstiger hälften av årets vinst (före skatt och avsättningen). För avdrag krävs vidare att ett belopp motsvarande halva avsättningsbeloppet betalas in på ett räntelöst konto i riksbanken. Inbetalningen skall i princip ske senast den dag då företaget skall lärana självdeklaration.

De allraänna investeringsfonderna får utnyttjas för bl.a. investeringar i byggnader och maskiner, utbildning av anställda, forskning, utvecklingsar­bete särat exportfrärajande åtgärder. Normalt krävs tillstånd från SIND. Regeringen anger ramarna för tillståndsgivningen. De nuvarande reglerna på detta område framgår av förordningen (1980:846) om frisläpp av inves­teringsfonder (ändrad senast 1984:800). En viss del av fonden (den s. k. fria sektorn) får efter fem år utnyttjas utan särskilt tillstånd.

Under senare år har skattesatsen för aktiebolag överstigit den del av avsättningsbeloppet som skall betalas in till riksbanken (inbetalningskvo­len). Fr.o.m. år 1985 uppgår skattesatsen tUl 52 %. DärtUl kommer för vissa företag vinstdelningsskatt. Den låga inbetalningskvoten gör att det även för ett förelag som inte har några aktuella investeringsprojekt kan te sig mer förmånligt att göra avsättning till investeringsfond än att betala skatt.

Som jag anförde i proposhionen om ekonomisk-politiska åtgärder, m.m. finns det således skäl att höja inbetalningskvoten. Jag anser att den bör bestämmas till 75 %. Höjningen leder typiskt sett till att mer likviditet dras in i högkonjunkturiägen och att en större del än hittills av utgifterna för investeringar och andra åtgärder kan finansieras av riksbanksmedlen. Höj­ningen av inbetalningskvoten är således väl förenlig med investerings­fondssystemets allmänna uppbyggnad.

Höjningen av inbetalningskvoten föranleder ändringar i bl. a. 3 8 AIL. 1 princip bör höjningen slå igenom redan vid 1985 års taxering. Vid denna taxering bör dock undantag göras för företag som inte har kalenderår som räkenskapsår. Ett företag som exerapelvis har gjort en avsättning lill

Prop. 1984/85:86

19

allmän investeringsfond i bokslut per den 30 juni 1984 bör således medges avdrag om ett belopp motsvarande 50% av avsättningsbeloppet betalas in till riksbanken.

I 8, 9 och 14 S§ AIL finns bestämraelser om sambandet mellan den utbetalning sora görs från riksbanken och den del av fonden som skall tas i anspråk. Hittills har gällt att ett belopp motsvarande 100/50, dvs. två gånger det utbetalade beloppet skall tas i anspråk. 1 fortsättningen blir relationen 100/75, dvs. fyra tredjedelar.

Utbetalning från riksbanken sker i första hand av de medel som stått inne längst. 1 fråga ora utbetalade medel som betalats in i samband med 1985 års taxering måste riksbanken känna till om medlen har betalats in enligt de äldre eller de nya bestämmelserna. Detta fömtsätter en viss rapportering mellan länsstyrelsen och riksbanken. 1 övergångsbestämmel­serna har därför angetts att länsstyrelsen vid behov skall underrätta riks­banken om avdrag vid 1985 års taxering har medgetts på gmndval av de äldre inbetalningsregleraa.

3   Upprättade lagförslag

I enlighet raed vad jag nu har anfört har inom finansdepartementet upprättats förslag till

1, lag om inbetalning på fömyelsekonto,

2, lag om ändring i lagen (1979:609) om allmän investeringsfond.

Med hänsyn frärast till lagstiftningsärendets samband med pågående löneförhandlingar är det angeläget att riksdagen hinner behandla ärendet i år. Jag anser därför att lagrådets yttrande över förslagen inte bör inhämtas.

4   Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta lagförslagen.

5   Beslut

Regeringen ansluter sig tili föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta det förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1984