Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1976/77: 48 Regeringens proposition

1976/77: 48

om ändrade avdragsregler för kostnader för tryggande av pensions­åtaganden, m. m.

beslutad den 18 november 1976.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har upptagils i bifogade uldrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

INGEMAR[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

För att underlätta genomförandet av 1975 års lagstiftning om nya be-skaltaingsregler för pensionsförsäkringar m. m. föreslås i propositionen vissa ändringar i de regler som gäller för arbetsgivares avdrag för kost­nader för tryggande av anställdas pensionering.

Genom 1975 års lagstiftning har arbetsgivares avdragsgilla kostnader för tryggande av pensionsåtagande i princip begränsats till kostaadema för att trygga pension enligt aUmän pensionsplan. Nu föreslås att avdrag skall medges även för kostaader för smärre avvikelser från sådan plan under förutsätming bl. a. att pensionsåtagandet, till den del det avser av­vikelserna, har tryggats genom pensionsförsäkring. Samtidigt föreslås viss utvidgning av begreppet allmän pensionsplan. För de fall då arbets­tagare inte omfattas av alhnän pensionsplan föreslås vidare en ny av­dragsregel som innebär att arbetsgivare i vissa fall kan få avdrag för kostnader för tryggande av pensionsåtagande med belopp motsvarande 30 % av den lön som har utgivits till arbetstagaren. Även i övrigt före­slås att arbetsgivares rätt till avdrag för pensionskostnader utvidgas i vissa avseenden.

De nya bestämmelsema föreslås i princip gälla fr. o. m. 1977 års taxe­ring.

1    Riksdagen 1976/77.1 saml Nr 48

Prop. 1916/11: 48

1    Förslag till

Lag om ändring i kommunaiskatteiagen (1928: 370)

Härigenom föreskrives att 28 § 1 mom., 46 § 2 mom., 53 § 1 mom., punkt 2 av anvisningarna lill 29 § samt punkt 2 av anvisnmgarna till 53 § kommunalskattelagen (1928: 370) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

28 §

1 m o m.i TUl intäkt av rörelse hänföres allt vad som av här i ri­ket bedriven rörelse kommit rörelseidkaren tillgodo, såsom:

vad som i rörelsen influtit i penningar eller varor;

värdet av i rörelsen tillverkade eller saluhållna varor eller produkter, som förbmkats för rörelseidkarens, hans familjs eller övriga hushålls­medlemmars räkning eller för avlöning åt arbetspersonal, som icke till­hört rörelseidkarens hushåll, så ock av annan förmån, som i rörelsen kommit honom tillgodo.

Räntor samt utdelningar å aktier, barJdotler och andelar i ekono­miska föreningar räknas såsom intäkt av rörelse, såvitt de influtit från kapital, som tillhört rörelsen.

Royalty och periodiskt utgående avgift för utnyttjande av patent, mönster eller dylikt är att anse såsom intäkt av rörelse, såvitt icke royal­tyn eller avgiften är av beskaffeidiet att böra hänföras till intäkt av jord­bruksfastighet eller av annan fastighet.

Ersättning, som idkare av rörelse uppburit för upplåtelse av driften till annan, räknas likaledes sora intäkt av rörelse.

Sådan gottgörelse för utgift eller kostnad, som arbetsgivare uppburit från pensions- eller personalstiftelse, räknas som intäkt av rörelse, om avdrag för avsättning till stiftelsen medgivits vid beräkning av nettoin­täkt av rörelse.

Vederlag, som arbetsgivare erhållit för alt han övertagit ansvaret för pensionsutfästelse i samband med övertagande av rörelse, räknas som intäkt av rörelsen.

Redovisar arbetsgivare enligt la-

Redovisar arbetsgivare enligt la­

gen (1967: 531) om tryggande av

gen (1967: 531) om tryggande av

pensionsutfästelse m. m. pensions-

pensionsutfästelse m. m. pensions­

skuld under rubriken Avsatt till

skuld under rubriken Avsatt till

pensioner i sin balansräkning,

pensioner i sin balansräkning,

skall han enligt 30 § 2 mom. ta;ce-

skall han enligt 30 § 2 mom. taxe­

ringslagen (1956: 623) särskilt re-

ringslagen (1956: 623), under den

dovisa vad som avser pensionsåta-

särskilda underrubriken Avdrags-

gande enligt allmän pensionsplan.

gilla pensionsåtaganden, redovisa

Allmän pensionsplan har därvid

vad som avser sådana pensionsåta-

samina innebörd som i 4 § lagen

ganden för vilkas tryggande av-

om tryggande av pensionsutfäs-

dragsrätt föreligger enligt punkt

telse m. m. Med allmän pensions-

2 d jämfört med punkt 2 e av an-

plan likställes i denna lag, i fall

visningarna till 29 § denna lag. Är

där  pensionsåtagande   enligt  all-

vad  som sålunda skall redovisas

> Senaste lydelse 1975:1347.

Prop. 1976/77: 48

Föreslagen lydelse

mindre än motsvarande belopp vid utgången av föregående be­skattningsår, räknas skillnaden som intäkt av rörelse. Finns dispo­nibla pensionsmedel vid utgången av beskattningsåret, får nyss­nämnda intäkt dock beräknas lägst lill summan av avdragsgill avsättning under året lill pensions­stiftelse och avdragsgill avgift un­der året för pensionsförsäkring varvid dock beaktas endast avsätt­ning eller avgift avseende pen­sionsåtaganden som redovisas un­der särskild underrubrik samt en tiondel av disponibla pensions­medel vid utgången av närmast föregående beskattningsår. Räknas disponibla pensionsmedel som in­täkt enligt närmast föregående punkt, skall senare minskningar av vad som redovisas under särskild underrubrik motsvarande vad som sålunda tagits till beskattning icke räknas som intäkt.

Nuvarande lydelse

män pensionsplan icke föreUgger, pensionsåtagande för pensionsför­måner soin rymmes inom vad som är sedvanligt enligt allmän pen­sionsplan i fråga om arbetstagare med motsvarande uppgifter eller hans efterlevande under förutsätt­ning att annat åtagande än sådant som innebär tryggande genom pensionsförsäkring eller avsättning till pensionsstiftelse tryggats genom kreditförsäkring. Är vad som sålunda skall redovisas mindre än motsvarande belopp vid utgången av föregående be­skattningsår, räknas skillnaden som intäkt av rörelse. Finns dispo­nibla pensionsmedel vid utgången av beskattningsåret, får nyss­nämnda mtäkt dock beräknas lägst till summan av avdragsgill avsättning under året till pensions­stiftelse, avdragsgill avgift under året för pensionsförsäkrmg samt en tiondel av disponibla pensions­medel vid utgången av närmast föregående beskattningsår. Räknas disponibla pensionsmedel som in­läkt enligt närmast föregående punkt, skall senare minskningar av vad som redovisats avseende pen­sionsåtagande enligt allmän pen­sionsplan motsvarande vad som sålunda tagits till beskattning icke räknas som intäkt.

Upphör arbetsgivare med sin rörelse, räknas disponibla pensionsme­del som intäkt av rörelse det beskattningsår då rörelsen upphörde. Går arbetsgivare i likvidation eller skiftas dödsbo efter arbetsgivare, räknas disponibla pensionsmedel som intäkt för det beskattningsår då beslutet om likvidation fattades eller skiftet ägde rum. För fusion som avses i 3 mom. gäller vad som föreskrives där och i 4 mom.

Med disponibla pensionsmedel avses vad som redovisas för be­skattningsårets ingång avseende pensionsåtagande enligt allmän pensionsplan jämte förmögenhe­ten i pensionsstiftelse vid beskatt­ningsårets utgång minskat med ar­betsgivarens pensionsreserv vid be­skattningsårets utgång för sådant

Med disponibla pensionsmedel avses vad som redovisas för be­skattningsårets ingång under sär­skild underrubrik jämte förmögen­heten i pensionsstiftelse, som tryg­gar de pensionsåtaganden som re­dovisas under särskild underru­brik, vid beskattningsårets utgång minskat med arbetsgivarens pen-

Prop. 1976/77: 48

4

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

pensionsåtagande i den mån det ej

sionsreserv vid beskattningsårets

är tryggat genom pensionsförsäk-

utgång för sådanl pensionsåta-

ring jämte vid sistnämnda tid-

gande i den mån det ej är tryggat

punkt kvarstående medel i stiflel-

genom pensionsförsäkring jämte

sen för viUca avdrag vid avsätt-

vid sistnämnda tidpunkt kvar­

ningen icke åtnjutits. Stiftelsens

stående medel i stiftelsen för vilka

förmögenhet skall härvid beräknas

avdrag vid avsättningen icke ål-

enligt de grunder som gäller vid

njutits. Stiftelsens förmögenhet

beräkning av stiftelses förmögen-

skall härvid beräknas enligt de

het enligt lagen (1947: 577) om

grunder som gäller vid beräkning

statlig förmögenhetsskatt. Dispo-

av stiftelses förmögenhet enligt la-

nibla pensionsmedel skall dock

gen (1947: 577) om statiig förmö-

icke upptagas till högre belopp än

geidietsskalt. Disponibla pensions-

som motsvarar vad som redovisas

medel skall dock icke upptagas till

för beskattningsårels ingång åv-

högre belopp än som motsvarar

seende pensionsåtagande enligt

vad som redovisas för beskatt-

allmän pensionsplan.

ningsårels  ingång  under särskild

underrubrik.

46 §

2 m o m.2 I hemortskommunen äger skattskyldig, som varit här i ri­ket bosatt under hela beskattningsåret, därjämte njuta avdrag:

1)

för periodiskt understöd «;ller därmed jämförlig periodisk utbetal­ning, som icke får avdragas från inkomsten av särskild förvärvskälla, i den utsträckning som framgår av punkt 5 av anvisningama;

2)

för påförda egenavgifter i. den omfattning som anges i anvisning­arna till 41 b §;

3)

för premier och andra avgifter, som skatlskyldig erlagt för försäk­ringar av följande slag, vilka ägas av honom själv eller, i förekom­mande fall, hans make eller hans omyndiga bam, nämligen kapitalför­säkring, till den del avdrag för premien ej medges enligt punkt 2 av an­visningarna till 22 § eller punkt 9 av anvisnmgarna till 29 §, arbetslös­hetsförsäkring samt sådan sjuk- eller olycksfallsförsäkring, därunder in­begripen avgift till sjukkassa för begravningshjälp, som ej avses i 33 § och som ej utgör sjukförsäkring enligl 24 kap. lagen om aUmän för­säkring;

4)

för belopp som den skallskyldige enligt vid självdeklaralionen fo­gat intyg eller annat skriftiigt bevis utgivit under beskatlnmgsåret för underhåll av icke heriimavarande barn om barnel är under 18 år eller, såvitt gäller underhåll på grund av dom, oavsett bamets ålder, dock högst med 2 500 kronor för varje barn;

6) för under beskattningsåret av den skattskyldige erlagd avgift av­seende annan pensionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring, som äges av arbetsgivare, om försäkringen äges av den skaltskyldige.

Har skatlskyldig under beskattningsåret varit skyldig erlägga sjömans­skatt, skall avdrag för periodiskt understöd, avgift för pensionsförsäk­ring och underhållsbidrag, som i första stycket 4) och 6) här ovan sägs, åtnjutas allenast i den mån hänsyn vid beräkningen av sjömansskatt icke tagits till understödet, avgiften eller underhållsbidraget.

Därest skattskyldig endast under en del av beskatlnmgsåret varit här i

« Som senaste lydelse har upptagits lydelsen enligt prop. 1976/77:41.

Prop. 1976/77: 48

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

riket bosatt, skall avdrag, som nu sagts, åtnjutas allenast i den mån del belöper å nämnda lid.

Avdrag för premier och andra avgifter, som avses i första slyckel 3) här ovan må ej för skatlskyldig åtnjutas till högre belopp än 250 kro­nor; dock all, om skattskyldig under beskattningsåret varil gift och levt lillsammans med andra maken, ifrågavarande avdrag för dem båda ge­mensaml må åtnjutas med högst 500 kronor. Avdrag, som nu sagts, med högst 500 kronor må vidare åtnjutas om skatlskyldig under beskatt­ningsåret varit ogift (varmed jämställes änka, änkling eller frånskild) och haft hemmavarande barn under 18 år.

Avdrag för avgift som avses i första stycket 6) får ej översliga den skattskyldiges A-inkomsl för beskattningsåret eller året närmast dessförinnan och beräknas med hänsyn till slorieken av sådan in­komst. Avdraget får uppgå lill högst 30 procent av inkomsi som hänför sig till jordbruksfastighet eller rörelse och 10 procent av öv­rig A-inkomsl, beräknat på en sammanlagd A-inkomsl av högst tjugo gånger det basbelopp som enligt lagen (1962: 381) om all­män försäkring bestämls för ja­nuari månad året närmast före taxeringsåret, men får i stället be­räknas till högst 7 000 kronor jämte 30 procent av inkomst som hänför sig lill jordbruksfastighet eller rörelse intill en sammanlagd A-inkomst av 23 000 kronor. Av­draget beräknas i sin helhet an-lingen på inkomst som skall upp­lagas till beskattning under be­skattningsåret eller på inkomst året närmast dessförinnan. Med A-inkomst avses inkomst som en­ligt 9 § 3 mom. andra slyckel la­gen (1947:576) om statiig in­komstskatt är att anse som A-in­komst.

Avdrag för avgift som avses i första stycket 6) får ej översliga den skattskyldiges A-inkomst för antingen beskattningsåret eller årel närmast dessförinnan och be­räknas med hänsyn till storleken av sådan inkomst. Avdraget får uppgå lill högst 30 procent av in­komst som hänför sig till jord­bruksfastighet eller rörelse eller som hänför sig till anställning, om den skattskyldige helt saknar pen­sionsrätt i anställning och icke är anställd i aktiebolag eller ekono­misk förening vari han har sådant bestämmande inflytande som av­ses i punkt 2 e femte stycket av anvisningarna till 29 §, samt 10 procent av övrig A-inkomst, be­räknat på en sammanlagd A-in­komst av högst tjugo gånger det basbelopp som enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring bestämls för januari månad året närmast före taxeringsåret, men får i stället beräknas till högst 7 000 kronor jämte 30 procent av inkomst som hänför sig lill jord­bruksfastighet eller rörelse intill en sammanlagd A-inkomst av 23 000 kronor. Avdraget beräknas i sin helhel antingen på inkomst som skall upptagas till beskattning under beskattningsåret eller på in­komst året närmast dessförinnan. Med A-inkomst avses inkomst som enligt 9 § 3 mom. andra styc­ket lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt är all anse som A-in­komst.

Prop. 1976/77: 48

Nuvarande lydelse

Om särskilda skäl föreligga, får riksskatteverket efter ansökan be­slula alt avdrag för avgift för pen­sionsförsäkring får åtnjutas med högre belopp än som följer av be­stämmelserna i föregående stycke. Därvid skaU dock följande gälla. För   skatlskyldig,   som   redovisar inkomst som är att anse som A-in­komst endast av tjänst men som i huvudsak   saknar   pensionsräll;   i anställning,   får   medges   avdrag högst med belopp, beräknat som för inkomst av jordbruksfastighet eller rörelse på det sätt som fcire-skrivits i föregående stycke. Har skattskyldig, som drivit jordbruk, skogsbruk  eller  rörelse,   upphört med driften i förvärvskällan och har han under verksamhetstiden ej skaffat sig ett betryggande pen­sionsskydd,  får  avdrag beräknas även på sådan inkomst som enligt 9 § 3 mom. andra stycket lagen (1947:576)   om   statlig   mkomst­skatt är att anse som B-inkomst. Avdraget får i detla fall beräknas med beaktande av det antal år varunder den skattskyldige drivit jordbruket, skogsbruket eller rö­relsen, dock högst för tio år. Hän­syn skall vid bedömningen av av­dragets storlek tagas till den skatt­skyldiges    övriga    pensionsskydd och andra möjligheter till avdrag för avgift som avses i första styc­ket 6). Avdraget får dock ej över­sliga ett belopp som för varje år som  driften  pågått motsvarar  6 gånger det basbelopp som enligt lagen om allmän försäkring be­stämts för januari månad det år varunder driften i förvärvskällan upphört och ej heller summan av de belopp som under beskattnings­året redovisats som nettointäkt av förvärvskällan och sådan inkomst av    tillfällig    förvärvsverksamhet som är att hänföra till vinst med anledning  av överlåtelse av för­värvskällan.  Mot beslut av riks-

Föreslagen lydelse

Om särskilda skäl föreUgga, får riksskatteverket efter ansökan be­sluta att avdrag för avgift för pen­sionsförsäkring får åtnjutas med högre belopp än som följer av be­stämmelserna i föregående stycke. Därvid skall dock följande gälla. För    skattskyldig,   som   redovisar inkomst   som    är   att   anse   som A-inkomst endast av tjänst men som i huvudsak saknar pensions-rätt i anställning, får medges av­drag högst med belopp, beräknat som för inkomst av jordbruksfas­tighet eller rörelse på det sätt som föreskrivits  i  föregående  stycke. Sådant avdrag får dock icke be­räknas  för   inkomst   som   härrör från   aktiebolag   eller  ekonomisk förening   vari   den   skattskyldige har   sådant   bestämmande   infly­tande som avses i punkt 2 e femte stycket av anvisningarna till 29 §. Har skatlskyldig, som drivit jord­bruk, skogsbruk eller rörelse, upp­hört med driften i förvärvskällan och har han under verksamhetsti­den ej skaffat sig ett betryggande pensionsskydd, får avdrag beräk­nas även på sådan inkomst som enligt 9 § 3 mom. andra stycket lagen  (1947:576)  om statlig m-komstskatt är att anse som B-in­komst. Avdraget får i  detta fall beräknas med  beaktande  av  det antal år varunder den skaltskyl­dige drivit jordbruket, skogsbruket eller rörelsen, dock högst för tio år. Hänsyn skall vid bedömningen av avdragets storlek tagas till den skattskyldiges    övriga    pensions­skydd och andra möjligheler till avdrag för avgift som avses i förs­ta stycket 6). Avdraget får dock ej  överstiga elt belopp som för varje år som driften pågått mot­svarar sex gånger det basbelopp som enligt lagen om allmän för­säkring bestämts för januari må­nad det år varunder driften i för­värvskällan upphört och ej heller

Prop. 1976/77: 48

7

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

skatteverket i fråga som avses i     summan av de belopp som under

detta stycke får talan ej föras.

beskattningsåret   redovisats   som

nettointäkt av förvärvskällan och sådan inkomst av tillfällig för­värvsverksamhet som är att hän­föra till vinst med anlednuig av överlåtelse av förvärvskällan. Mot beslut av riksskatteverket i fråga som avses i detla stycke får talan ej föras.

Har skatlskyldig erlagt avgift som avses i första stycket 6) men har avdrag för avgiften helt eller delvis icke kunnat åtnjutas enligt bestäm­melserna i femte slyckel, medgives avdrag för ej utnyttjat belopp vid taxering för del påföljande beskattningsåret. Sådant avdrag får dock icke åtnjutas med belopp som tillsammans med erlagd avgift sistnämnda år överstiger vad som angives i femte stycket.

Oavsett föreskrifterna i de föregående styckena får avdrag för avgift sorn avses i första stycket 6) ej åtnjutas till högre belopp än skillnaden mellan sammanlagda beloppet av inkomster från förvärvskällor, som äro skattepliktiga i hemortskommunen, och övriga avdrag enligt denna paragraf. Kan avdrag för avgift som avses i första stycket 6) icke utnytt­jas i hemortskommunen, må avdrag för återstoden av vad sålunda be­räknats åtnjutas i annan kommun med belopp intill den där redovisade inkomsten, i förekommande fall efler andra avdrag enUgt denna para­graf som åtnjutes vid taxeringen i kommunen. Vad som sålunda ej kun­nat avdragas får den skattskyldige tUlgodoföra sig genom avdrag senast vid taxering för sjätte beskattningsåret efter det år då avgiften erlades. Ej heller i sistnämnda fall får avdraget översliga vad som återstår sedan övriga avdrag enligt denna paragraf åtnjutits.

53 §

1 m o m.3 Skyldighet att erlägga skatt för inkomst åligger så framt ej annal föreskrives i deima lag eller i särskilda bestämmelser, meddelade på grund av överenskommelse eller beslut, varom i 72 och 73 §§ sägs:

a) fysisk person:

för tid, under vilken han varit här i riket bo­satt:

för all inkomst, som av honom här i riket eUer å utländsk ort förvär­vats; samt

för tid, under vilken han ej varit här i riket bosatt:

för inkomst av här belägen fastighet;

för inkomst av rörelse, som här bedrivits;

för avlöning eller annan därmed jämförlig förmån, som utgått av an­ställning eller uppdrag hos svenska staten eller svensk kommun;

för avlöning eller annan därmed jämförlig förmån, som utgått av an­nan anställning eller annat uppdrag, i den mån inkomsten uppburits härifrån och förvärvats genom verksamhet här i riket;

för pension och annan ersättning enligt lagen (1962: 381) om allmän

= Senaste lydelse 1976: 460.

Prop. 1976/77: 48

8

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

försäkring eller pension på grund av anställning eller uppdrag hos svenska staten eller svensk kommun;

för belopp, som ulgår på grund

för belopp, som utgår på grund

av pensionsförsäkring, som med- av annan pensionsförsäkring än

delats i här i riket bedriven för- tjänstepensionsförsäkring, om för-

säkringsrörelse;

säkringen meddelats i här i riket

bedriven försäkringsrörelse;

för ersättning enligt lagen (1954: 243) om yrkesskadeförsäkring och lagen (1956: 293) om ersättning åt smittbärare samt enligt annan lag el­ler författnmg, som utgått till någon vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller på grund av militärtjänstgöring;

för dagpeiming från erkjind arbetslöshetskassa enhgt lagen (1973: 370) om arbetslöshetsförsäkring och kontant arbetsmarknadsstöd enligt lagen (1973: 371) om kontant arbetsmarknadsstöd;

för timstudiestöd och inkomstbidrag enligt sludiestödslagen (1973: 349);

för annan härifrån uppburen, genom verksamhet här i riket förvärvad inkomst av tjänst;

för vinst å icke yrkesmässig avyttring av fastighet eUer rörelse här i riket eller tillbehör till sådan fastighet eller rörelse; samt

för belopp, varmed schablonavdrag för egenavgifter överstigit på­förda avgifter, samt restiluerade, avkortade eller avskrivna egenavgifter, allt i den omfattning, som anges i anvisningama till 41 b §;

b) staten:

för inkomst av jordbruksdomäner, skogar samt uthyrda eller med tomträtt eller vattenfallsrätt uppliitna fastigheter; samt

för inkomst av rörelse, som ej härflutit av bank- eller försäkringsrö­relse eUer av kommunikationsverk med tillhörande byggnader och an­läggningar eller av industriell verksamhet, som huvudsakligen avser att tillgodose statens egna behov;

c)   landsting, kommuner och andra menigheler ävensom hushållnuigs-

sällskap med stadgar som fastställts av regeringen eller myndighet som

regeringen beslämmer:

för inkomst av fastighet och av rörelse;

d)    akademier, Nobelstiftelsen samt stiftelsen Dag Hammarskjölds

Minnesfond, så ock allmänna imdervisningsverk, sådana sammanslut­

ningar av studerande vid rikets universitet och högskolor i vilka de stu­

derande enligt gällande stadgar äro skyldiga att vara medlemmar samt

samarbetsorgan för sådana sammanslutningar med ändamål att fullgöra

uppgifter som enhgt nämnda stadgar ankomma på sammanslutningarna,

sjömanshus, svenska skeppshypotekskassan, skeppsfartens sekundärlåne­

kassa, företagareförening som erhåUer statsbidrag, norrlandsfonden, sta­

tens utvecklingsfond, Apotekarsocietetens stiftelse för främjande av far­

macins utveckhng m. m.. Stiftelsen Industricentra, Sveriges exportråd,

järnkontoret, så länge kontorets vinstmedel användas till allmänt nyttiga

ändamål och kontoret icke lämnar utdelning åt sina delägare, aktiebola­

get tipstjänst, svenska pennmglotteriet aktiebolag, allmänna sjukförsäk­

ringsfonden, pensionsstiftelser som avses i lagen om tryggande av pen­

sionsutfästelse m. m., allmänna försäkringskassor, understödsföreningar,

som icke bedriva till livförsäkring hänförlig verksamhet, personalsliftel-

Prop. 1976/77: 48

9

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

ser som avses i lagen om tryggande av pensionsutfästelse m. m. med än­damål uteslutande att lämna understöd vid arbetslöshet, sjukdom eller olycksfall, stiftelser som bildals enligt avtal mellan organisationer av ar­betsgivare och arbetstagare med ändamål att utgiva avgångsersättning lill friställd arbetstagare eller främja åtgärder till förmån för arbetsta­gare som blivit uppsagd eller löper risk all bliva uppsagd lill följd av driftsinskränkning, företagsnedläggelse eller rationaUsering av förelags verksamhel ävensom sådana ömsesidiga försäkringsbolag, som avses i lagen om yrkesskadeförsäkring: för inkomsi av fastighet;

e)   kyrkor, andra trossamfund än svenska kyrkan därest de utöva

kyrklig verksamhel, sjukvårdsinrättningar vilkas verksamhet ej bedrives

i vinstsyfte, barmhärtighetsinrättningar, stiftelser som hava lill huvud­

sakligt ändamål atl under samverkan med mihlär eller annan myndighet

stärka rikets försvar eller att, ulan begränsning tUl viss familj, vissa fa­

miljer eller bestämda personer, främja vård och uppfostran av bam eller

lämna understöd för beredande av undervisning eller ulbildning eller ul­

öva hjälpverksamhet bland behövande eUer främja vetenskapUg forsk­

ning, ävensom sådana föreningar vilka, utan att i sin verksamhet tillgo­

dose medlemmarnas ekonomiska intressen, huvudsakligen verka för än­

damål av den i fråga om stiftelser här angivna art:

för inkomsi av fastighet och av rörelse;

f)   svenska aktiebolag och sådana bolag, som enligt särskild författning

äro skyldiga att avstå sin vinst, ekonomiska föreningar, samfund, stiftel­

ser, understödsföreningar, som bedriva tiU livförsäkring hänförlig verk­

samhel, verk, inrättningar och andra inländska juridiska personer, dock

såvitt gäller sådana juridiska personer som enligt författning eller på

därmed jämförligt sätt bildats för att förvalla samfällighel endasl om

samfäUigheten har taxerats såsom särskild taxeringsenhet och avser

marksamfäUighet eller regleringssamfäUighet, samthga här under f) av­

sedda bolag, verk och andra juridiska personer i den mån de ej inbegri­

pas under punkterna d) och e):

för all inkomst, som här i riket eller å utländsk ort förvärvats;

g)    utländska bolag:

för inkomst av här belägen fastighet;

för inkomsi av rörelse, som här bedrivits; samt

för vinst å icke yrkesmässig avyttring av fastighet eller rörelse här i riket eller tillbehör till sådan fastighet eller rörelse;

h) allmänna pensionsfonden:

för all inkomst som härflyter av medel, som förvaltas av fjärde fond­styrelsen, samt i övrigt för inkomst av fastighet.

Riksskatteverket må, om särskUda skäl därtUl äro, efter ansökan för­klara, att stiftelse eller förening, som har till huvudsakUgt ändamål alt främja nordiskt samarbete, i fråga om skattskyldighet eller eljest vid tUl­lämpning av denna lag skall anses jämställd med stiftelse eller förening, som ovan i första stycket vid e) angives. Sådant beslut må, när omstän­digheterna del föranleda, av riksskatteverket återkallas. Över beslut, som riksskatteverket meddelat enligt detta stycke, må klagan icke föras.

Prop. 1976/77:48

10

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse Anvisningar

tiU29 §

2.a.* Arbetsgivare får avdrag för medel, som avsatts tiU personalstif­telse enligt lagen om tryggande av pensionsutfästelse m. m.

Har fåmansföretag avsatt medel till personalstiftelse, medges avdrag endasl om företaget stadigvarande sysselsätter minst 30 årsarbetskrafter. Riksskatteverket får, om särskilda skäl föreligger, medge undantag från delta stycke. Mol beslul av riksskatteverket i sådan fråga får talan icke föras.

b.ä Arbetsgivare får avdrag för medel, som avsatts till pen­sionsstiftelse enligt lagen (1967: 531) om tryggande av pensions­utfästelse m. m. för att upp­bringa stiftelsens tiUgångar tiU vad som motsvarar arbetsgivarens pensionsreserv enligt allmän pen­sionsplan, som tryggas av stiftel­sen, efter avdrag för den skuld stiftelsen själv kan ha ådragit sig.

c. Arbetsgivare får avdrag för så stor del av kostnaderna för pensionsförsäkring som behövs för att helt eller delvis trygga pen­sionsåtagande enligt allmän pen­sionsplan. Arbetsgivare, som en­ligt 25 § lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m. m. är skyldig att trygga upplu­pen del av pensionsutfästelse genom att köpa pensionsförsäk­ring, får avdrag för hela kostna­den för sådan försäkring, om ut­fästelsen icke avser arbetstagare i aktiebolag eller ekonomisk för­ening som har bestämmande infly­tande över företaget. Till grund för bedömande om en arbetsta­gare har bestämmande inflytande lägges det samlade innehavet av aktier eller andelar i företaget hos arbetstagaren själv jämte sådana honom närstående personer som nämns i 35 § 3 mom. tionde styc­ket denna lag.

* Senaste lydelse 1976: 85. ' Senaste lydelse 1975:1347. « Senaste lydelse 1975: 1347.

b.    Arbetsgivare får avdrag för

medel, som avsatts till pensions­

stiftelse enligt lagen (1967: 531)

om tryggande av pensionsutfäs­

telse m. m. för att uppbringa stif­

telsens tillgångar till vad som mot­

svarar arbetsgivarens pensionsre­

serv för sådana pensionsåtagan­

den, som Iryggas av stiftelsen och

för vilkas tryggande avdragsrätt

föreligger enligt besiänimelserna i

e, efter avdrag för den skuld stif­

telsen själv kan ha ådragit sig.

c.     Arbetsgivare får avdrag en­

Ugt bestämmelserna i e för kostna­

der för pensionsförsäkring för att

trygga pensionsåtagande.

Prop, 1976/77: 48

11

Nuvarande lydelse

d.'' Redovisar arbetsgivare en­ligt lagen (1967:531) om tryg­gande av pensionsutfästelse m. m. pensionsskuld under rubriken Av­satt till pensioner i sin balansräk­ning och är vad som enhgt 30 § 2 mom. taxeringslagen (1956: 623) skall särskilt redovisas i fråga om pensionsåtagande enligt allmän pensionsplan större än motsva­rande belopp vid utgången av föregående beskattningsår, får han avdrag för skillnaden meUan de båda beloppen.

e.* Vid beräkning av avdraget enligt b eller d ovan får pensions­utfästelse beaktas endasl om för­säkring för utfästelsen skulle ha varil sådan pensionsförsäkring som avses i punkt 1 av anvisning­arna till 31 §.

Om särskilda skäl föreligga, får riksskatteverkel besluta om avdrag avseende kostnader för att trygga pensionsutfästelse utöver vad som gäller enligt bd ovan. Mot så­dant beslut får talan ej föras.

Föreslagen lydelse

d.    Redovisar arbetsgivare enligt

lagen (1967: 531) om tryggande

av pensionsutfästelse m. m. pen­

sionsskuld under rubriken Avsatt

till pensioner i sin balansräkning

och är vad som enligt 30 § 2 mom.

taxeringslagen (1956:623) skall

redovisas under den särskilda un­

derrubriken Avdragsgilla pen­

sionsåtaganden och avser sådana

pensionsåtaganden för vilkas tryg­

gande avdragsrätt föreligger enligt

bestämmelserna i e slörre än mol­

svarande belopp vid utgången av

föregående beskattningsår, får han

avdrag för skillnaden mellan de

båda beloppen..

e.    Arbetsgivares rätt till avdrag

för kostnader avsedda att trygga

pensionsåtagande skall motsvara

högst vad som behövs för att

trygga åtagande enligt allmän pen­

sionsplan. Om allmän pensions­

plan träder i kraft stegvis men ar­

betsgivaren lämnat utfästelse om

en snabbare tillämpning av pla­

nen, har arbetsgivaren rätt till av­

drag för kostnader föranledda av

denna utfästelse.

Allmän pensionsplan har samma innebörd som i 4 § lagen (1967: 531) om tryggande av pen­sionsutfästelse m. m. Med allmän pensionsplan avses emellertid i denna lag, i fall där pensionsåta­gande enligt allmän pensionsplan icke föreligger, även

a) pensionsåtagande för pen­sionsförmåner som rymmes inom vad som är sedvanligt enligt all­män pensionsplan i fråga om ar­betstagare med motsvarande upp­gifter eller hans efterlevande un­der förutsättning att annat åta­gande än sådant som innebär tryg­gande genom pensionsförsäkring eller avsättning till pensionsstif­telse tryggats genom kreditförsä­kring.

' Senaste lydelse 1975:1347. Senasle lydelse 1975: 1347.

Prop. 1976/77: 48

Nuvarande lydelse

12

Föreslagen lydelse

b) pensionsbestämmelser, som

rekommenderats av Svenska kom­

munförbundet, Landstingsförbun­

det eller Svenska kyrkans försam­

lings- och pastoratförbund och an-

tagUs såsom pensionsreglemente

av kommun, kommunalförbund.

Svenska

kommunförbundet.

Landstingsförbundet, Kommuner­

nas Pensionsanstalt, Svenska kyr­

kans församlings- och pastorat­

förbund eller Sjukvårdens och so­

cialvårdens planerings- och ratio-

naliseringsinslitut eller av annan

arbetsgivare, jör vars pensionsut­

fästelser enligt pensionsreglemen­

tet kommun, kommunalförbund.

Svenska

kommunförbundet.

Landstingsförbundet eller Svenska kyrkans församlings- och pastorat­förbund tecknat borgen, och

c) pensionsåtagande som har lämnats av statligt företag och för vilket staten har tecknat borgen.

Om särskilda skäl föreligga, får riksskatteverket besluta att även annat pensionsåtagande vid tUl­lämpning av denna lag skall anses som allmän pensionsplan. Mot be­slut av riksskatteverket i fråga som här avses får talan ej föras.

Vid bestämmande av avdrags­rätt enligt första stycket får även om detta ej har medgivits i allmän pensionsplan i pen­sionsåtagande inräknas såväl ar­betstagares anställningstid hos samma arbetsgivare innan åtagan­det lämnats som anställningstid hos förutvarande arbetsgivare. Vid beräkning av avdrag för tryg­gande av åtagandet skall härvid dock avräknas sådan pension åt arbetstagaren, som tidigare har ut­fösts och tryggats av arbetsgivare under anställningstid som inräk­nas i åtagandet.

Avdrag för kostnad avsedd att trygga pensionsåtagande som in­nebär rätt till pension före 65 års ålder härunder inbegripet kost-

Prop. 1976/77: 48

Nuvarande lydelse

13

Föreslagen lydelse

nad avsedd att vid arbetstagarens avgång före 65 års ålder trygga samma pensionsförmåner som skulle ha tillkommit honom vid avgång vid nämnda ålder med­ges i den utsträckning sådana för­måner kan utgå enligt allmän pen­sionsplan och med beaktande jäm­väl av bestämmelserna i tionde stycket. Är fråga om arbetstagare i aktiebolag eller ekonomisk för­ening som har bestämmande infly­tande över förelaget, är dock kost­nad som här avses och som hänför sig till avgång före 60 års ålder avdragsgiU endast efter beslut en­ligt elfte stycket. TiU grund för be­dömande om en arbetstagare har bestämmande inflytande lägges det samlade innehavet av aktier eller andelar i företaget hos ar­betstagaren själv jämte sådana ho­nom närstående personer som nämns i 35 § 3 mom. tionde styc­ket denna lag.

För medel, som avsatts enligt b eller d, medges sålunda avdrag in­tiU vad som motsvarar arbetsgiva­rens pensionsreserv, och för pen­sionsförsäkring medges avdrag för så stor del av kostnaderna som be­hövs för att trygga pensionsåta­gande, allt med iakttagande av be­stämmelserna i förstafemte styckena och beslut enligt elfte stycket av denna anvisningspunkt.

Dock medges avdrag även ut­över vad som anges i föregående stycke, om pensionsutfästelserna avser förmåner som innebär smärre avvikelser från allmän pensionsplan och utfästelserna till den del de avser sådana avvikelser har tryggats genom pensionsför­säkring. Med smärre avvikelser förstås sådana förmånsbelopp som utgår utöver allmän pensionsplan men inom ramen för högsta pen­sionsgrundande lön enligt planen under förutsättning att den ge­nomsnittliga   kostnaden   för   för-

Prop. 1976/77: 48

Nuvarande lydelse

14

Föreslagen lydelse

månsbeloppen icke överstiger åtta procent av kostnaden för pen­sionsåtagande enligt den allmänna pensionsplanen. Med genomsnitt­lig kostnad för förmånsbeloppen förstås den merkostnad som mot­svarande förmåner skulle med­föra, om de skulle lämnas åt samt­Uga som omfattas av den all­männa pensionsplanen. Överstiger kostnaden för förmånsbeloppen vad nu sagts, skall emellertid ing­en del av deh kostnad som över­stiger kostnaden för pensionsåta­gande enligt den allmänna pen­sionsplanen vara avdragsgill. För att erhålla avdragsrätt skall ar­betsgivaren med intyg av försäk­ringsgivaren styrka att endast smärre avvikelser från allmän pensionsplan föreligger.

Tryggas pensionsåtagande för arbetstagare som icke omfattas av allmän pensionsplan genom pen­sionsförsäkring, får arbetsgivaren, om han så önskar, i stället göra avdrag för kostnaderna för denna försäkring med högst ett belopp motsvarande 30 procent av vad arbetsgivaren utgivit till arbetsta­garen i lön antingen under be­skattningsåret eller under det när­mast föregående beskattningsåret. Vid beräkning av avdrag enligt detta alternativ får ej inräknas lön som överstiger tjugo gånger det basbelopp som enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring bestämts för januari månad året närmast före taxeringsåret.

Arbetsgivare, som enligt 25 § lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m. m. är skyldig att trygga upplupen del av pensionsutfästelse genom att köpa pensionsförsäkring, får avdrag för hela kostnaden för sådan försäk­ring om utfästelsen icke avser ar­betstagare i aktiebolag eller eko­nomisk förening som har bestäm­mande inflytande över företaget.

Prop. 1976/77: 48

Nuvarande lydelse

15

Föreslagen lydelse

Vid beräkning av avdrag för kostnader avsedda att trygga ar­betsgivares pensionsåtaganden får pensionsutfästelse bealctas endast om försäkring för utfästelsen skulle ha varit sådan pensionsför­säkring som avses i punkt 1 av an­visningama tUl 31 §.

Om särskUda skäl föreUgga, får riksskatteverket besluta om avdrag avseende kostnader för att trygga pensionsutfästelse utöver vad som gäller enhgt första och femte styc­kena ovan. Mot sådant beslut får talan ej föras.

tiU53 §

2. Verksamhet på grund av anställning i svenskt företag anses ut­ övad här i riket även om tjänsteinnehavaren i och för sin tjänst måste göra tillfälliga besök utomlands eller under längre tid uppehålla sig därstädes under kringresande (t. ex. handelsresande).

Person, som icke är bosatt eUer sladigvarande vistas i Sverige, be­skallas här för pension, som utgår enligt lagen om allmän försäkring eller på grund av förutvarande an­ställning eller uppdrag hos svenska staten eller svensk kom­mun, eller på grund av pensions­försäkring, som meddelats i här i landet bedriven försäkringsrörelse. Annan pension eller förmån, som utgår härifrån till sådan person på grund av förutvarande tjänst, be­skattas i Sverige, om den tidigare verksamheten huvudsakligen ut­övats här. För sådan person före­ligger däremot ej skattskyldighet för annan pension än nu sagts el­ler för livränta eller andra enhgt 31 § med inkomst av tjänst lik­ställda förmåner, som icke åtnju­tas på grund av något tjänsteför­hållande.

Person, som icke är bosatt eUer stadigvarande vistas i Sverige, be­skattas här för pension, som utgår enligt lagen om allmän försäkring eller på grund av fömtvarande an­stäUning eUer uppdrag hos svenska staten eUer svensk kom­mun, eller på grund av annan pen­sionsförsäkring än tjänstepensions­försäkring, om försäkringen med­delats i här i landet bedriven för­säkringsrörelse. Pension på grund av tjänstepensionsförsäkring samt annan pension eller förmån beskat­tas i Sverige, om förmånen utgår härifrån till sådan person på grund av förutvarande tjänst och den ti­digare verksamheten huvudsakli­gen utövats här. För sådan person föreligger däremot ej skattskyldig­het för annan pension än nu sagts eller för livränta eUer andra enligt 31 § med inkomst av tjänst lik­stäUda förmåner, som icke åtnju­tas på grund av något tjänsleför-hållande.

» Senaste lydelse 1975:1347.

Prop. 1976/77: 48

16

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Bestämmelsen i 53 § 1 mom. första stycket a) om skattskyldighet för den som ej varit bosatt här i riket för avlöning eller annan därmed jäm­förlig förmån eller pension, som utgått på grund av anställning eller uppdrag hos svenska slalen, gäller beträffande den som anställts av svensk utlandsmyndighet eller utomlands för fältprojekt för bUateral bi­ståndsverksamhet (lokalanställd) blott om han icke är medborgare i an-ställningslandet. Regeringen äger medgiva befrielse från skattskyldighet, som här nämnts, för sådan lokalanställd i utomeuropeiskt land som icke är svensk medborgare.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enUgt uppgift på den har uikommit från trycket i Svensk författningssamling, och till-lämpas enligt lagen (1975: 1348) om ikraftträdande av lagen (1975: 1347) om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370), ikraflträdandela-gen. Hänvisning i ikraftträdandelagen till de nya bestämmelsema i 28 § 1 mom., 46 § 2 mom., 53 § 1 mom., punkt 2 av anvisningarna till 29 § och punkt 2 av anvisningarna, till 53 § kommunalskattelagen (1928: 370) skall därvid avse nämnda lagrum i deras lydelse enligt denna lag.

Har skattskyldig vid 1976 års inkomsttaxering erhåUit avdrag för kostnader för tryggande av pensionsåtagande enligt äldre bestämmelser i deras lydelse enligt lagen (1975: 1347) om ändring i kommunalskattela­gen (1928: 370) och uppgår avdraget till lägre belopp än som följer av de nya bestämmelserna i denna lag, får han genom besvär i särskUd ordning som anföres före utgången av år 1977 föra talan om sådan änd­ring av nämnda inkomsttaxering som föranledes av de nya bestämmel­sema i deima lag. I sådant fall får inom samma tid besvär även anföras av taxeringsintendent till den skattskyldiges förmån. I fråga om, besvär som här avses gäller 103 och 104 §§ taxeringslagen (1956: 623) i till­lämpliga delar.

Har riksskatteverket med slöd av 46 § 2 mom. sjätte stycket kommu­nalskattelagen (1928: 370) i dess lydelse enligt lagen (1975: 1347) om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370) beslutat att skattskyldig får åtnjuta avdrag för avgift för p>ensionsförsäkring beräknat på grundval av tjänsteihkomst härrörande från aktiebolag eller ekonomisk förening vari den skattskyldige har bestämmande inflytande, får den skattskyl­dige åtnjuta avdrag i enUghet med beslutet, dock längst t. o. m. 1978 års taxering. Riksskatteverket äger med stöd av sistnämnda lagrum i dess angivna äldre lydelse meddela beslut som nu sagts även efter ikraftträ­dandet av denna lag, under förutsättning att den skattskyldiges ansökan om beslut inkommit till verket senast den 22 november 1976.

2   Förslag till

Lag om ändring i lagen (1975:1348) om ikraftträdande av lagen (1975:1347) om ändring i koimmnnalskattelagen (1928: 370)

Härigenom föreskrives att 2 och 8 §§ lagen (1975:1348) om Utraftträ-dande av lagen (1975: 1347) om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370) skaU ha nedan angivna lydelse.

Prop. 1976/77:48

17

Nuvarande lydelse

2

§

De nya bestämmelsema i punkt 1 av anvisningarna till 31 § kom­munalskaltelagen (1928: 370) till-lämpas första gången vid 1977 års taxering. Har pensionsförsäkring tagits i överensstämmelse med an­sökan, som kommit in till försä­kringsgivarens huvudkontor före utgången av år 1975, skall dock äldre bestämmelser aUtjämt gälla. Ändras försäkringsavtalet eller in­sattes förmånslagare efter ut­gången av år 1976 i strid mot de nya bestämmelsema, skall mot försäkringen svarande premiere­serv och övriga tiUgodohavanden vid tidpunkten för ändringen an­ses som på gmnd av försäkringen utbetalt belopp under det beskatt­ningsår då ändringen sker. Över­enskommelse, som medför ökad premieförpliktelse totalt eller för år räknat, skaU vid tiUämpning av denna paragraf anses som nytt försäkringsavtal.

Föreslagen lydelse

De nya bestämmelserna i punkt 1 av anvisningama tUl 31 § kom­munalskattelagen (1928: 370) tiU-lämpas första gången vid 1977 års laxering. Har pensionsförsäkring tagits i överensstämmelse med an­sökan, som kommit in tiU försäk­ringsgivarens huvudkontor före utgången av år 1975, skaU dock äldre bestämmelser alltjämt gäUa. Ändras försäkringsavtalet eller in­sattes förmånslagare efter ut­gången av år 1976 i strid mot de nya bestämmelsema, skaU mot försäkringen svarande premiere­serv och övriga tiUgodohavanden vid tidpunkten för ändringen an­ses som på grund av försäkringen utbetalt belopp under det beskatt­ningsår då ändringen sker. Om pensionsförsäkring tagits i över­ensstämmelse med ansökan, som kommit in till försäkringsgivarens huvudkontor före utgången av år 1975, och om försäkringen enligt äldre bestämmelser skall anses ha tagits i samband med tjänst, skall sådan påföljd dock ej inträda om ändringen sker före utgången av år 1977. Överenskommelse, som. medför ökad premieförpUktelse totalt eUer för år räknat, skaU vid tiUämpning av denna paragraf an­ses som nytt försäkringsavtal.

8 §1

De nya beslämmelsema i 19 §, 28 § 1 mom. samt punkt 1 av an­visningama tUl 22 §, punkt 6 av anvisningarna tiU 25 § och punkt 2 av anvisningama tUl 29 § kom­munalskaltelagen (1928: 370) tUl-lämpas första gången yid 1977 års taxering. Äldre bestämmelser gäl­ler vid 1976 års taxering och i fråga om eftertaxering för år 1976 och tidigare år. Vidare får arbets­givare tUlämpa äldre bestämmel­ser jämväl beträffande utfästelse

De nya bestämmelsema i 19 §, 28 § 1 mom. samt punkt 1 av an­visningarna tiU 22 §, punkt 6 av anvisningama tUl 25 § och punkt 2 av anvisningama tiU 29 § kom­munalskattelagen (1928: 370) tUl-lämpas första gången vid 1977 års taxering. Äldre bestämmelser gäl­ler vid 1976 års taxering och i fråga om eftertaxering för år 1976 och tidigare år. Vidare får arbets­givare tiUämpa äldre bestämmel­ser jämväl beträffande utfästelse

1 Som senaste lydelse har upptagits lydelsen enligt prop. 1975/76: 208. 2   Riksdagen 7976/77.1 saml Nr 48

Prop. 1976/77: 48

18

Nuvarande lydelse

om pension som lämnats skriftU­gen senast den 31 december 1975.

I fråga om pensionsutfästelse till arbetstagare med sådant be­stämmande inflytande i aktiebolag eller ekonomisk förening som av­ses i de nya bestämmelsema i punkt 2 c av anvisningama tUl 29 § kommunalskattelagen gäUer dock följande. De nya bestämmel­serna i punkt 1 av anvisningarna till 22 §, punkt 6 av anvisningama till 25 § och punkt 2 c av anvis­ningarna tiU 29 § tiUämpas första gången vid 1977 års taxering samt i det faU pensionsförsäkring tagits på grund av ansökan, som inkom­mit tUI försäkringsgivarens huvud­kontor efter den 24 april 1975, re­dan vid 1976 års taxering. Har pensionsförsäkring tagits på gnmd av ansökan, som inkommit till för­säkringsgivarens huvudkontor se­nast den 19 november 1975, får dock i stället för vad som angivits i punkt 2 c av anvisningama tiU 29 § kommunalskattelagen avdrag för premie som erlägges för för­säkringen under år 1976 åtnjutas med högst 30 procent av den lön som under detta år utgivits till ar­betstagaren, dock högst med 60 000 kronor. För räkenskapsår, som avslutats efter den 30 juni 1975, får avdrag för medel, som avsatts till pensionsstiftelse enUgt lagen (1967:531) om trygga.nde av pensionsutfästelse m. m., en­dast ske för att uppbringa stiftel­sens tiUgångar i vad de är hänför­liga till sådan arbetstagare till vad som motsvarar arbetsgivarens

Föreslagen lydelse

om pension som lämnats skriftU­gen senast den 31 december 1975 flv honom eller av den anställdes förutvarande arbetsgivare under , förutsättning att han ej samtidigt erhåller avdrag enligt de nya be­stämmelserna i punkt 2 e åttonde stycket av anvisningarna till 29 § kommunalskattelagen eller enligt andra stycket fjärde meningen nedan.

I   fråga  om  pensionsutfästelse till arbetstagare med sådant be­stämmande inflytande i aktiebolag eller ekonomisk förening som av­ses   i  de  nya  bestämmelsema  i punkt 2 e femte stycket av anvis­ningarna tUl 29 § kommunalskat­telagen gäller dock följande. Av­drag   för   pensionskostnad   som hänför sig till sådan arbetstagares avgång före 60 års ålder medges även utan beslut som avses i elfte stycket   av   nämnda   anvisnings­punkt om skriftlig utfästelse om lägre  pensionsålder har  lämnats senast den 22 november 1976. De nya beslämmelsema i punkt 1 av anvisningama tiU 22 §, punkt 6 av anvisningama tUl 25 § och punkt 2 c jämfört med punkt 2 e av an­visningarna  tUl  29 §  tiUämpas  i övrigt första gången vid 1977 års taxering samt i det fall pensions­försäkring tagits på grund av an­sökan, som inkommit tiU försäk­ringsgivarens   huvudkontor   efter den 24 aprU 1975, redan vid 1976 års laxering. Har pensionsförsäk­ring tagits på grund av ansökan, som inkommit tUl försäkringsgiva­rens huvudkontor senast den 19 november 1975, får dock i stäUet för vad som angivits i pimkt 2 c jämfört med punkt 2 e av anvis­ningama till 29 § kommunalskat­telagen avdrag för premie som er­lägges för försäkringen under år 1976 åtnjutas med högst 30 pro­cent av den lön som under detta år utgivits till arbetstagaren, dock

Prop. 1976/77: 48

19

Nuvarande lydelse

pensionsreserv enUgt allmän pen­sionsplan. Redovisas för sådant räkenskapsår enligt bestämmel­serna i nämnda lag pensionsskuld under rubriken Avsatt tUl pensio­ner i balansräkningen, får avdrag åtnjutas för ökad avsätlnmg en­dast i den mån ökningen är erfor­derUg för att trygga pensionsåta­gande enligt allmän pensionsplan. I övrigt tillämpas i fråga om rä­kenskapsår som här avses de nya bestämmelserna i 28 § 1 mom. sjunde stycket tredje punkten för arbetstagare varom fråga är i detta stycke.

Föreslagen lydelse

högst med 60 000 kronor. För rä­kenskapsår, som avslutats efter den 30 juni 1975, får avdrag för medel, som avsatts lUl pensions­stiftelse enligt lagen (1967: 531) om tryggande av pensionsutfäs­telse m. m., endast ske för att upp­bringa stiftelsens tUlgångar i vad de är hänförliga tUl sådan arbets­tagare till vad som motsvarar ar­betsgivarens pensionsreserv enligt vad som medges till följd av be­stämmelserna i punkt 2 e av anvis­ningarna till 29 § kommunalskat­telagen. Redovisas för sådant rä­kenskapsår enligt bestämmelserna i nämnda lag pensionsskuld under rubriken Avsatt tiU pensioner i ba­lansräkningen, får avdrag åtnjutas för ökad avsättning endast i den mån ökningen är erforderlig för att trygga pensionsåtagande som är avdragsgillt enligt nyssnämnda bestämmelser.

Föreligger särskUda skäl får riksskatteverket besluta alt avdrag för kostnad, som hänför sig tiU tid före ikraftträdandet, får medgivas med högre belopp än som följer av bestämmelsema i denna paragraf. Mot riksskatteverkets beslut får talan ej föras.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgift på den har utkommit från trycket i Svensk författningssamling.

3   Förslag till

Lag om ändring i taxeringslagen (1956; 623)

Härigenom föreskrives i fråga om 30 § taxeringslagen (1956: 623)i dels att 2 mom. skall ha nedan angivna lydelse, dels att ett nytt moment, 4 mom., av nedan angivna lydelse skall in­föras.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

30 

§

2 mom. Deklarationsskyldig som avses i 1 mom. och som för beskattningsåret      enligt      lagen

2 m o m .2 Deklarationsskyldig som avses i 1 mom. och som för beskattningsåret      erdigt      lagen

 Lagen omtryckt 1971: 399. Senaste lydelse av lagens rabrik 1974:773. » Senaste lydelse 1975:1352.

Prop. 1976/77: 48

20

Nuvarande lydelse

(1967: 531) om tryggande av pe.a-sionsulfästelse m. m. i sin balans­räkning redovisar pensionsskuld under mbriken Avsatt till pensio­ner skall i självdeklarationen sär­skilt redovisa vad som avser pen­sionsåtagande enligt allmän pen­sionsplan. Sådan redovisnuig skaU avse förhåUandena vid såväl be­skattningsårets ingång som dess utgång. Allmän pensionsplan har därvid samma innebörd som i 4 § lagen om tryggande av pensionsut­fästelse m. m. Med allmän pen­sionsplan likställes i fall där pen­sionsåtagande enligt allmän pen­sionsplan icke föreligger pensions­åtagande för pensionsförmåner som rymmes inom vad som är sedvanligt enligt allmän pensions­plan i fråga om arbetstagare med motsvarande uppgifter.

Föreslagen lydelse

(1967: 531) om tryggande av pen­sionsutfästelse m. m. i sin balans­räkning redovisar pensionsskuld under rubriken Avsatt till pensio­ner skaU i självdeklarationen un­der den särskilda underrubriken Avdragsgilla pensionsåtaganden redovisa vad som avser sådana pensionsåtaganden för vilkas tryg­gande avdragsrätt föreligger enligt punkt 2 d jämfört med punkt 2 e av anvisningarna till 29 § kommu­nalskattelagen (1928:370). Sådan redovisning skaU avse förhåUan­dena vid såväl beskattningsårets ingång som dess utgång.

4 mom. Försäkringsanstalt, som meddelat tjänstepensionsför­säkring avseende arbetsgivares pen­sionsutfästelse gentemot arbetsta­gare, är skyldig att på begäran av försäkringstagaren utfärda intyg i det hänseende varom föreskrives i punkt 2 e sjunde stycket av anvis­ningarna till 29 § kommunalskat­telagen (1928: 370).

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgift på den har utkommit från trycket i Svensk författningssamling.

Prop. 1976/77: 48

21

Utdrag

FINANSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1976-11-18

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Boh­man,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dahl­gren, Asling,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Buren­stam[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ändrade avdragsregler för kostnader för tryggande av pensionsåtaganden, m. m.

1   Inledning

Hösten 1975 infördes nya beskattamgsregler för pensionsförsäkringar och arbetsgivares kostnader för tryggande av anställdas pensione­ring (prop. 1975/76:31, SkU 1975/76:20, rskr 1975/76: 132, SFS 1975:1347-1354). Denna lagstiftning innebar en genomgripande ändring av de regler som dittUls hade gäUt på området. Redan i propositionen (s. 145) pekade föredraganden på vissa frågor som skulle vara olösta även efter det att den nya lagstiftningen hade genomförts och framhöU att han var beredd att göra en översyn av dessa frågor i ett annat samman­hang. I riksdagsskrivelsen begärde riksdagen prövning av möjUgheterna att tiUgodose önskemål om bibehåUen avdragsrätt för tryggande av pen­sionsåtaganden som avviker från s. k. allmän pensionsplan.

För att utreda de frågor som hade berörts i propositionen och riks­dagsskrivelsen tiUkaUades Utredningen (Fi 1976: 02) om beskattning av tjänstepensioner för att se över vissa frågor angående avdrag vid in­komsttaxering för kostnader för tryggande av anstäUdas pensionering, m. m. EnUgt sina du-ektiv är utredningen oförhindrad att ta upp även andra problem som kan ha uppstått vid genomförandet av den nya lag­stiftningen på detta område. I direktiven har framhåUits att det är önsk-

' Utredningsman regeringsrådet Göran[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1976/77:48

22

värt att lagstiftning i den fråga som riksdagen har påkallat prövning av träder i kraft och kan tUlämpas redan vid 1977 års taxermg.

Utredningen har i augusti 1976 avlämnat delbetänkandet (Ds Fi 1976: 6) Avdrag för kostnader för tryggande av pensionsåtaganden som avviker från allmän pensionsplan, m.m. I betänkandet behandlas dels den av riksdagen väckta frågan, dels vissa andra problem som har upp­stått vid tiUämpningen av de nya reglerna. I syfte bl. a. att underlätta genomförandet av 1975 års lagstiftnuig föreslår utredningen att arbetsgi­vares avdragsrätt för kostnader för tryggande av anstäUdas pensionering skall utvidgas i vissa hänseenden. Samtidigt föreslås även en utvidgnmg av arbetsgivares och försäkruigsanstalters skyldighet att lämna uppgifter till ledning för taxeringen. Utredningen avser att i ett senare betänkande återkomma bl. a. till de frågor som enligt vad föredraganden påpekade i prop. 1975/76: 31 fortfarande var olösta.

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgelts av Göta hovrält, kammarrätten i Göteborg, riksförsäkringsverket, försäkringsinspektio­nen, riksskatteverket (RSV), länsstyrelsema i Stockholms, Jönköpings, Kristianstads, Göteborgs och Bohus samt Västernorrlands län, livförsäk­ringsskattekommittén (Fi 1971: 07), Familjeföretagens förening, Folk­sam, Föreningen auktoriserade revisorer (FAR), Försäkringsbolaget pensionsgaranti (FPG), FÖrsäkringstjänstemannaförbundet, Kommuner­nas pensionsanstalt (KPA), Kooperativa förbundet (KF), Kooperatio­nens pensionsanstalt (KP), Landsorganisationen i Sverige (LO), Lant­brukarnas riksförbund (LRF), Svensk industriförening. Svenska bankför­eningen. Svenska företagares riksförbund, Svenska Försäkringsbolags riksförbund. Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, Svenska personal-pensionskassan (SPP), Svenska revisorsamfundel (SRS), Svenska sparbanksföreningen, Sveriges advokatsamfund, Centralorgani­sationen SACO/SR (SACO-SR), Sveriges grossistförbund, Sveriges hant­verks- och industriorganisation (SHIO), Sveriges industriförbund, Sveri­ges köpmannaförbund. Taxeringsnämndsordförandenas riksförbund (TOR), Tjänstemännens centralorganisation (TCO) och Skånes handels­kammare.

Yttrande över betänkandet hai vidare avgetts av Stockholms handels­kammare.

FoUcsam, KF och KP har avg(;tt ett gemensamt yttrande. LO har tiU sitt yttrande fogat yttrande från Svenska kommunalarbetareförbundet. LRF har åberopat yttrande av Lantbmkarnas skattedelegation. Svenska bankföreningen, Sveriges grossistförbund och Sveriges industriförbund har åberopat yttrande av Näringslivets skattedelegation.

Prop. 1976/77: 48

23

2    Huvudprinciperna för arbetsgivares avdrag för kostnader för att trygga anställdas pensioneriDg

2.1   Nuvarande ordning

2.1.1   Inledning

En arbetsgivare kan välja meUan att låta pensioneringen av de an­ställda ombesörjas av försäkringsanstalt eller att sköta pensioneringen i egen regi. Om pensioneringen ombesörjs av försäkringsanstalt tecknar arbetsgivaren en tjänstepensionsförsäkring och betalar premier för denna, varefter pensionen betalas ut av anstalten. När företaget svarar för pensioneringen kan pensionsutfästelserna tryggas genom avsättning till pensionsstiftelse eUer tiU ett särskilt konto i balansräkningen (Avsatt till pensioner). Såvitt gäller pensionsutfästelser som tryggas genom så­dan avsättning finns de grundläggande civUrättsliga bestämmelserna i lagen (1967: 531) om tryggande av pensionsutfästelse m. m. (tryggande­lagen). De skatterättsUga reglema i kommunalskattelagen (1928: 370), KL, anknyter tUl tryggandelagens bestämmelser.

Genom 1975 års lagstiftning ändrades KL:s regler för beskattning av pensionsförsäkringar och för arbetsgivares avdrag för kostnader för tryggande av anställdas pensionering i väsentUga hänseenden. Ikraftträ­dandet av de nya bestämmelserna regleras i lagen (1975:1348) om ikraftträdande av lagen (1975:1347) om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370) (ikraftträdandelagen). I avsnitten 2.1.2 och 2.1.3 lämnas en allmän översikt över de nya beskattningsreglerna och deras ikraftträ­dande. En mer detaljerad redogörelse för de regler som berörs i detta lagstiftningsärende lämnas i avsnitten 38 i samband med att utred­ningens olika delförslag redovisas. Beträffande de beskattningsregler som gällde på ifrågavarande område före 1975 års lagstiftning hänvisas till framställnmgen i prop. 1975/76: 31 (s. 40 ff).

2.1.2   KL:s regler

För att en försäkring skall anses som pensionsförsäkring fordras en­ligt punkt 1 av anvisningarna tiU 31 § KL att den har meddelats i en här i landet bedriven försäkringsrörelse samt att inte andra försäkringsbe­lopp än ålderspension, invalidpension eller efterlevandepension utgår på grund av försäkringen. Med tjänstepensionsförsäkring förstås pensions­försäkring som har samband med tjänsten och för vilken den försäkra­des arbetsgivare har åtagit sig att svara för betalning av hela avgiften.

För premier för egen pensionsförsäkring får skattskyldig avdrag enligt beslämmelsema i 46 § 2 mom. KL. Avdraget får mte överstiga hans A-inkomst för beskattningsåret eller närmast föregående år och beräknas med hänsyn till storleken av denna inkomst. Avdraget får uppgå tUl högst 30 % av inkomst av jordbruksfastighet eller rörelse och 10 % av

Prop. 1976/77: 48

24

annan A-inkomst, beräknat på en sammanlagd A-inkomst som motsva­rar högst 20 basbelopp. Avdraget får dock i stället beräknas tiU högst 7 000 kr. plus 30 % av inkomst av jordbruksfastighet eller rörelse intill en sammanlagd A-inkomst av 23 000 kr.

Reglerna om arbetsgivares avdragsrätt för kostaader för tryggande av tjänstepension återfmns i punktema-2 b-e av anvisningama tiU 29 § KL. Dessa bestämmelser omfatiar de tre huvudformema för tryggande av pensionsutfästelse, nämligen avsättaing till pensionsstiftelse, pensions­försäkring och avsättning tUl konto. Bestämmelsema iimebär att arbets­givaren får avdrag för så stor del av kostnaderna för de anstäUdas fram­tida pensionering som behövs för att helt eller delvis trygga pensionsåta­gande enUgt allmän pensionsphin. Allmän pensionsplan definieras i 4 § tryggandelagen som sådana aUmänna grunder för pensionering av ar­betstagare eUer arbetstagares efterlevande, som innehåller regler om tryggande av arbetsgivarens utfästelse genom kreditförsäkring, avsätt­ning tUl pensionsstiftelse enUgt tryggandelagens bestänmielser eUer an­nan likvärdig anordning och som på arbetstagarsidan är godkända av organisation som enUgt lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbets­livet är att anse som central arbetstagarorganisation. Om pensionsåta­gande enligt allmän pensionsplan inte föreUgger, skall vid inkomstbe­skattningen med allmän pensionsplan likställas pensionsåtagande för pensionsförmåner som ryms inom vad som är sedvanligt enligt aUmän pensionsplan i fråga om arbetstagare med motsvarande uppgifter eller hans efterlevande (28 § 1 mom. isjunde stycket KL).

På arbetsmarknaden finns f. n. ett stort antal pensionsplaner som har karaktär av allmän pensionsplan. För LO-området gäller den s. k. STP-planen som allmän pensionsplan (STP = särskUd tilläggspension). STP har tUl syfte att komplettera folkpension och ATP och utgår numera från 65 års ålder med 10 % av en på visst sätt beräknad pensionslön för den som är berättigad tiVL full pension. Intjänandetiden för full STP är i princip 30 år, men f. n. gäUer särskilda övergångsregler som innebär att väsentUgt kortare tid räcker. STP utgår endast på lönedelar upp till 7,5 basbelopp.

Den viktigaste allmänna pensionsplanen för tjänstemän inom det pri­vata näringslivet är den s. k. ITI'-planen. Övriga pensionsplaner som har genomförts på den privata arbetsmarknaden inom tjänstemannaområdet har i stor utsträckning utformats med ITP-planen som förebUd. ITP-planen har också varit utgångspunkt för den nya lagstiftningen om änd­rade beskattningsregler för tjänstepensionsförsäkringar. Beträffande in­nehållet i ITP-planen hänvisas tiU den redogörelse som har lämnats i avsnitt 3.2 i betänkandet. Efter det att utrednmgen avlämnade sitt be­tänkande har partema godtagit ett förslag tUl nytt ITP-avtal som har lagts fram av en särskild förUkningskommJssion. Det nya avtalet avses gälla tUl den 31 mars 1982. Av intresse i förevarande sammanhang är

Prop. 1976/77: 48

25

främst följande ändrmgar i förhållande till det gamla avtalet. I fullfunk-tionsstadiet 1980 utgör ålderspensioneii inkl. beräknad folkpension och ATP ca 65 % av lönen upp tUl 20 basbelopp. På lönedelar meUan 20 och 30 basbelopp utgör ålderspensionen 32,5 %. Pensionsåldem för ål­derspension är 65 år om inte lägre pensionsålder har överenskommits mellan arbetsgivaren och tjänstemannen. Avtalet innebär att ITP:s stan-dardplan tillförs en kompletteringsplan till vilken en viss del av löne­summan avsätts. Kompletteringsplanen är utformad så att varje tjänste­man själv får bestämma hur han vUl komplettera ITP-planen inom ra­men för den pensionsreserv som har byggts upp för honom enligt kom­pletteringsplanen. Han skaU sålunda själv kunna beslämma om han vUl använda dessa medel tiU en rörUg pensionsålder med möjUghet tUl pension från 62 års ålder eller om han vill höja sm pensionsnivå livs­varigt från 65 år eller endast under vissa år.

EnUgt 25 § tryggandelagen skall arbetsgivare, som upphör med nä­ringsverksamhet utan att ansvaret för pensionsutfästelse överflyttas på annan, i princip trygga upplupen del av utfästelsen genom att köpa pen­sionsförsäkring. Från detta krav görs undantag när pensionsrätten kan anses tryggad utan inköp av försäkring. Arbetsgivare som enligt nämnda bestämmelse är skyldig att köpa pensionsförsäkring får enUgt punkt 2 c av anvisningarna tUl 29 § KL avdrag för hela kostnaden för försäk­ringen. Sådan avdragsrätt föreUgger dock inte om utfästelsen avser ar­betstagare i aktiebolag eller ekonomisk förening som har ett bestäm­mande inflytande över företaget (arbetstagare-huvuddelägare enligt ut­redningens termmologi). För sådan arbetstagare kan endast pensionsför­måner enligt allmän pensionsplan lösas m med obeskattade medel. TiU grund för bedömande av om en arbetstagare har bestämmande infly­tande läggs det samlade innehavet av aktier eUer andelar hos arbetstaga­ren själv samt hans föräldrar, far- eller morföräldrar, make, avkomling eller avkomlings make, syskon eller syskons make eller avkomling samt dödsbo vari någon av de nämnda personema är delägare.

Enligt punkt 2 e av anvisningama till 29 § KL kan RSV, om särskilda skäl föreUgger, medge avdrag för kostnader för att trygga pensionsutfäs­telse ulöver vad som följer av här angivna regler. I prop. 1975/76: 31 nämns som ett möjligt dispensfall att en anställd pensioneras i förtid med fuUa förmåner. Vidare har skatteutskottet framhållit att frågan om avdragsrätt för tjänstepensionsförsäkring för huvuddelägare i mindre företag bör kunna prövas dispensvägen, eftersom avdragsutrymmet är svårt alt bedöma i dessa faU (SkU 1975/76: 20 s. 54 f).

2.1.3 Ikraftträdandebestämmelser för 1975 års lagstiftning m. m.

Huvudregeln är att den nya lagstiftnmgen skaU tillämpas första gången vid 1977 års taxermg. Flera viktiga undantag finns dock från denna regel.

Prop. 1976/77: 48

26

De nya s. k. kvaUtativa reglerna för pensionsförsäkringar dvs. de regler i punkt 1 av anvisningama tUl 31 § KL som anger vilka krav som måste vara uppfyllda för att en försäkring i skattesammanhang skall an­ses som pensionsförsäkring tUlämpas första gången vid 1977 års taxe­ring. Om en pensionsförsäkring har tagits i överensstämmelse med an­sökan som har kommit in till försäkringsgivarens huvudkontor före ut­gången av år 1975 skall dock även i fortsättningen äldre bestämmelser tUlämpas på sådan försäkring (2 § ikraftträdandelagen).

Även beträffande avdragsrätten för privata pensionsförsäkringar tUl-lämpas de nya bestämmelsema första gången vid 1977 års taxering. Om försäkringen har tagils på gmnd av ansökan som har kommit in tiU för­säkringsgivarens huvudkontor efter den 20 januari 1975 gäUde dock sär­skilda regler redan vid 1976 års laxering (6 § ikraftträdandelagen).

I fråga om arbetsgivares avdrag för kostnader för anställdas pensione­ring skall de nya bestämmelserna tillämpas första gången vid 1977 års taxering. Har utfästelse om pension lämnats skriftUgen senast den 31 de­cember 1975 får dock äldre bestämmelser tillämpas även i fortsätt­ningen (8 § första stycket ikrafrträdandelagen). Beträffande avdrag för kostnader för pensionsutfästelse till arbetstagare i aktiebolag eller eko­nomisk förening som har bestämmande inflytande över företaget gäller dock följande (8 § andra stycket ikraftträdandelagen). I fråga ora pen­sionsförsäkring för sådan anställd skaU de nya reglema tillämpas redan vid 1976 års taxering om försäkruigen har tagits på gmnd av ansökan som har kommit in till försäkringsgivarens huvudkontor efter den 24 ap­ril 1975. Tryggas pensionsutfästelsen genom avsättning tUl stiftelse och avslutas räkenskapsåret efter den 30 juni 1975 får avdrag för avsättning till stiftelse ske endast för att uppbringa stiftelsens tillgångar såvitt de är hänförliga lill här ifrågavarande arbetstagare till vad som mot­svarar arbetsgivarens pensionsreserv enligt allmän pensionsplan. Om tryggandet sker genom avsättning till konto och räkenskapsåret avslutas efter nämnda tidpunkt, medges avdrag för ökad avsättning endast i den mån ökningen behövs för all trygga pensionsåtagande enligt allmän pensionsplan.

Ora särskilda skäl föreligger kan RSV enligl 8 § tredje stycket Ucraft-trädandelagen besluta att avdrag för kostnad som hänför sig till tid före ikraftträdandet, dvs. före den 1 januari 1976, får raedges med högre be­lopp än som följer av ikraftlrädandelagens bestämraelser. RSV har ut­färdat anvisningar angående avdrag vid 1976 års taxering för avgift för pensionsförsäkring sora den skattskyldige tecknat under tiden den 21 ja-nuari-den 19 november 1975 (RSV Dt 1975: 51) och anvisningar om av­drag för erlagd begynnelse- eller engångspremie för tjänstepensionsför­säkring, som tecknats under tiden den 25 april-den 19 november 1975 (RSV Dt 1975: 52).

Prop. 1976/77: 48

27

För att undamöja vissa problem i samband med övergången till de nya bestämmelsema har i prop. 1975/76: 208 ora ändrade beskattnings­regler för vissa äldre pensionsförsäkringar m. m. bl. a. föreslagits en ändring i 8 § andra stycket ikraftträdandelagen. Ändrmgen avser de faU då pensionsförsäkring för arbetstagare med bestämmande inflytande i företaget har tagits på grund av ansökan sora korarait in tUl försäkrings­givarens huvudkontor senast den 19 november 1975 och innebär att ar­betsgivaren i dessa fall får avdrag för premie som har erlagts under år 1976 raed belopp motsvarande 30 % av arbetstagarens lön från företa­get, dock högst med 60 000 kr.

2.2 Utredningens aUmänna överväganden

Utredningen konstaterar att vissa tillämpningsproblem kan upp­komma vid tolkningen av begreppet allmän pensionsplan och de be­stämmelser som kan anses falla inom ramen för en sådan plan. Vidare har utrednmgen funnit att svårigheter kan uppstå vid tillämpningen av de regler som gäller för arbetstagare som inle omfattas av aUmän pen­sionsplan. För att komma lUl rätta med dessa svårigheter liksom vissa andra problem med anknytning till den nya lagstiftningen föreslår ut­redningen nya regler som i flertalet fall medför en utvidgad avdragsrätt för arbetsgivares kostnader för tryggande av anställdas pensionering. Utredningen har vid utformningen av sina förslag strävat efter att un­derlätta genomförandel av 1975 års lagstiftning genom att utvidga ar­betsgivares rätt att göra avdrag för pensionsutfästelser sora inte översti­ger den stadard som statsmakterna uppställde vid genomförandet av 1975 års lagstiftning, dvs. pension raotsvarande ITP-nivån. Utredningen framhåller att dess förslag gör det ännu mer angeläget än tidigare alt förenkla taxeringsarbetet på detta område. I detta syfte föreslås att ar­betsgivares och försäkringsgivares uppgiftsskyldighet enligt taxeringsla­gen (1956: 623), TL, skall utvidgas i vissa faU.

2.3 Remissyttrandena

Flertalet remissinstanser tUlstyrker i princip utredningens förslag. Svenska bankföreningen, Sveriges grossistförbund och Sveriges industri­förbund framhåller atl ett genomförande av ulredningens förslag skulle leda till väsentliga förbättringar i förhållande lill nu gällande lagstift­ning. LRF påpekar bl. a. att en viktig konsekvens av förslaget skuUe bli att antalet dispenser på detta område kunde nedbringas. Länsstyrelsen i Kristianstads län tiUstyrker visserligen förslaget men konstaterar samti­digt alt det inte medför någon förenkling av beskattningsreglema.

Prop. 1976/77: 48

28

FPG konstaterar att utredningens förslag tydligt visar de svårighe­ter som är förenade med en ingående reglering av avdragsrätten för tjänstepensionskostnader. Bolag:et frarahåller därför att dess principieUa uppfattning är att tjänstepensionsorarådet borde lämnas utanför regle­ringen av avdragsrätten. Liknande synpunkter framförs av bl. a. LRF, Svenska försäkringsbolags riksförbund, Sveriges advokatsamfund och Skånes handelskammare.

3    Skattemässiga problem som uppkommer i samband med tolk­ningen av begreppet allmän pensionsplan

3.1 Förhandstecknad full ITP

3.1.1  Nuvarande ordning

Vid tidigare avtal om ITP har partema flera gånger kommit överens om ett stegvis ikraftträdande av nya bestämmelser. Det har då förekom­rait att företag har tecknat den nya planens fulla nivå omedelbart (för­handstecknad fuU ITP). Det har ansetts i viss mån osäkert om en sådan förhandstecknad ITP skall anses utgöra aUmän pensionsplan redan från tecknandet.

3.1.2  Utredningen

Utredningen frarahåller att företag sora vid successivt ikraftträdande av en ny ITP-plan oraedelbart viU teckna försäkruig upp tiU den slutUga nivån bör ha möjUghet att göra detta. Utredningens uppfattning innebär att planens slutUga nivå skaU betraktas som allmän pensionsplan även under den övergångstid som har avtalats för att bygga upp förmånen. Ulredningens författningsförslag innehåller inte någon uttryckUg be­stämmelse angående förhandstecknad fuU pensionsrätt.

3.1.3 Remissyttrandena

Utredningens förslag godtas eUer lämnas utan eriman av flertalet re­missinstanser. Folksam, KF och KP framhåller alt man utgår från att förslaget inte är begränsat tUl ITP utan gäller samtUga befintUga plan­pensionssystem. Kammarrätten i Göteborg påpekar att den föreslagna avdragsrätten enligt utredningens förfaltningsförslag synes fömtsätta att utfästelsen har tryggats genom pensionsförsäkring eller kreditförsäkring. Enligt kararaarrättens menmg bör motsvarande avdragsrätt gäUa även när försäkring inte föreUgger. Kammarrätten framhåller också att lag­texten bör kompletteras med en bestäraraelse om att avdragsrätten för att trygga fuU pensionsförmån vid stegvis ikraftträdande av allmän pen­sionsplan inte skall begränsas av den s. k. åttaprocentregeln (angående sistnämnda regel hänvisas tiU avsnitt 4.2). Även LSK anser att en ut-

Prop. 1976/77:48

29

trycklig föreskrift om omedelbar avdragsrätt i dessa faU bör införas i lagtexten. Länsstyrelsen i Stockholms län föreslår att omedelbar av­dragsrätt skaU föreUgga även vid avsättning tiU konto.

3.2 Avgång i förtid. Lägre pensionsålder

3.2.1   Nuvarande ordning

Det förekommer att anstäUda pensioneras före ordmarie pensionsål­der men att arbetsgivaren ändå åtar sig alt utge fuUa pensionsförmåner. Sådan avgång i förtid kan t. ex. ske vid rationaliseringar och föregås ofta av förhandUngar meUan arbetsgivaren och den anstäUdes fackliga organisation. Det är i sådana fall ofta ett fackUgt krav att pensionen tryggas genom att arbetsgivaren betalar en engångsavgift tUl försäkrings­anstalt eUer gör en engångsavsättning inom ramen för FPG/PRI-sysle­met. F. n. gäUer enUgt punkt 2 e av anvisningarna till 29 § KL att ar­betsgivare kan få avdrag för sådana kostnader efter dispens från RSV (jfrprop. 1975/76: 31 s. 134).

3.2.2   Utredningen

Utrednmgen frarahåller att bl. a. ITP-planen gÖr det möjUgt att avtala om lägre pensionsålder än 65 år. Ett avtal härom kan därför enUgt ut­redningens uppfattning inte anses innebära någon avvikelse från allmän pensionsplan. Detta medför enUgt utredningen att någon dispens inte bör krävas för avdrag för kostnader på grund av avtalet när pensions­åtagandet har gjorts enligt allmän pensionsplan eller när åtagandet en­ligt 28 § 1 mom. sjunde stycket KL skaU likstäUas med allmän pensions­plan. Utredningen anser dock att detta bör gälla i obegränsad utsträck­ning endast i de fall där den anstäUde saknar ägarinflytande i företaget och där alltså ett reellt tvåpartsförhåUande föreUgger mellan arbetsgi­vare och arbetstagare. Härvid måste beaktas att den lägsta pensionsål­dem för att en försäkring enhgt punkt 1 av anvisningama tiU 31 § KL skall anses som pensionsförsäkring är 55 år. En så låg pensionsålder kan enUgt utredningens mening inte accepteras för en arbetstagare som är huvuddelägare. Skälet härtiU är att en sådan möjlighet i dessa faU på grund av arbetstagarens inflytande i företaget kan antas komma att ut­nyttjas i annat syfte än för pensionering, t. ex. för inkomstutjämning. Utredningen anser å andra sidan, med hänsyn tiU den utveckUng som f. n. sker på arbetsmarknaden mot en rörUgare pensionsålder, att det även beträffande arbetstagare-huvuddelägare bör finnas möjUghet att bestämma en lägre pensionsålder än 65 år. För denna kategori föreslås därför att det skall vara möjligt att utan dispens nedsätta pensionsåldem tiU 62 år. Utredningen fömtsätter att avdrag för kostnader för att trygga en lägre pensionsålder än 62 år i dessa faU bör få ske efter dispens från RSV. Sådana dispensansökningar torde enligt utredningens mening bU

Prop. 1976/77:48

30

av den art att försakririgsteknisk sakkunskap skulle vara värdefull vid bedömningen. Utredningen föreslår därför att RSV i normalfallet in­hämtar yttrande från Svenska Urförsäkrmgsbolags skattenämnd.

Om en arbetstagare-huvuddelägare redan har en lägre pensionsålder än 65 år anser utredningen att han bör få bibehåUa denna lägre pen­sionsålder, dock lägst 55 år. En förutsättning för detla är alt skriftlig ut­fästelse härom lämnats senast desn 31 december 1975.

3.2-3 Remissyttrandena

Utredningens förslag om avdragsrätt för pensionskostaader vid av­gång i förlid kommenteras av flera reraissinstanser. Förslaget om ålders­gränser tUlstyrks i princip av försäkringsinspektionen, TOR, RSV och LSK. Ett stort antal remissinstanser förordar emeUertid att en lägre pen­sionsålder än 62 år för arbetstagare-huvuddelägare bör kunna godtas utan dispens. Sålunda föreslår kammarrätten i Göteborg samt flera re­missinstanser inom den privata, sektom att åldersgränsen även i dessa faU bör sättas tUl 55 år. Sveriges advokatsamfund. Svenska försäkrings­bolags riksförbund, Folksam, KF, KP, FAR och Försäkringstjänsteman-naförbundet föreslår att pension till arbetstagare-huvuddelägare skall kunna utgå från 60 år utan dispens.

Beträffande de fall då dispens blir aktuell för arbetstagare-huvuddel­ägare framhåller RSV, LSK och TOR att frågan om dispensgrunder bör närmare behandlas i propositionen. RSV, kammarrätten i Göteborg och TOR anser att det i normalfaUen inte bör krävas att yttrande inhämtas från Svenska livförsäkringsbolags skattenämnd i dispensärendena.

FPG påpekar att STP-planen inte innehåller något uttalande om att pension kan utgå från tidigare tidpunkt än 65 år men att utredningens avsikt torde vara att arbetsgivaren ändå skall ha möjlighet att avtala med arbetare om förtidspensionering och få avdragsrätt för kostaaden för att trygga en sådan pension. Skånes handelskammare framhåller att uitjänandereglerna i STP-planen, enUgt vilken pensionsrätt uppkommer först under de sista arbetsåren före pensionsåldem, inte kan få vara väg­ledande om en arbetsgivare vUJl bygga upp pension åt en anställd inom LO-området under ett tidigare skede av tjänsten.

Svenska försäkringsbolags riksförbund och Svensk industriförening påpekar att det vid förtida avgiing och vid utfästelse om lägre pensions­ålder inträffar att ATP försämras och att arbetstagaren kompenseras för detta. Förbundet föreslår att ett förtydligande uttalande görs i proposi­tionen om att tryggandekostnaden är avdragsgiU även i dessa fall.

Svenska försäkringsbolags riksförbund och Svensk industriförening anser vidare att det i 8 § ikraft.trädandelagen bör anges att gränsen för lägsta pensionsålder för arbetstagare-huvuddelägare inte gäUer då skrift­Ug utfästelse ora den lägre pensionsåldern har lämnats senast den 31 de­cember 1975.

Prop. 1976/77: 48

31

3.3 Kompensation för bortfallande ATP vid utlandstjänstgöring

3.3.1   Nuvarande ordning

Det förekommer numera ofta att anställda i svenska företag tjänstgör ulomlands under längre eUer kortare perioder. En sådan utlandsanställ­ning kan, om inte särskUda åtgärder vidtas, leda till alt den anstäUde får ett sämre pensionsskydd än han skulle ha haft om han hade tjänstgjort i Sverige under motsvarande tid. Orsakema till detta är dels att inkorast förvärvad utoralands inle aUtid grundar rätt tiU ATP, dels att den an­ställde inle heller alllid kan förvärva molsvarande pensionsrätt enligt tjänstgöringslandels regler. Resultatet kan således bU att ATP inte intjä­nas under utlandsljänstgöringen och inte heUer automatiskt ersätts av någon motsvarande förmån.

För att kompensera den anställde för bortfaUet av ATP tecknar ar­betsgivaren ofla en "ATP-liknande" pensionsförsäkring tiU den anstäU­des förmån eller gör utfästelser av raotsvarande innehåll. Avsikten med detla är i alhnänhel alt inora ATP:s och ITP:s beloppsramar tUlförsäkra den anställde samraa totala pensionsskydd sora han skuUe ha haft om han hade arbetat i Sverige hela tiden. Det har ansetts tveksamt i vilken mån arbetsgivare är berättigad till avdrag för sådana kostnader.

3.3.2   Utredningen

Utredningen konstaterar att den pension som arbetsgivaren i dessa faU åtar sig att utge inte kommer att överstiga den pensionsnivå som stalsmaklema vid genomförande av 1975 års lagstiftning uppstäUde som standard. Enligt utredningens uppfattning är därför kostnadema för ATP-lUoiande pensionsförmåner avdragsgiUa till den del de avser att tiUförsäkra den anstäUde ett pensionsskydd som ligger inom ATP:s och ITP:s beloppsramar. Detta arrangemang motsvarar, enligt utredningens mening, ITP-planens allmänna intentioner för tryggande av försäkring i nu avsedda fall.

3.3.3   Remissyttrandena

Vad utredningen har uttalat i denna del lämnas utan ermran av re­missinstansema.

4   Pensionsutfästelser som avviker från allmän pensionsplan

4.1 Nuvarande ordning

Elt antal företag eller gmpper av företag tiUämpar pensionsplaner som i något avseende avviker från vad som gäUer enligt den pensions­plan som vanligen tiUämpas i branschen. I vissa fall avser dessa avvikel­ser en utbyggnad med pension på lönedelar över den allmänna pensions-

Prop. 1976/77: 48

32

planens maximum, medan awik;elserna i andra faU gäller förbättrade pensionsförmåner inom planens :maximibelopp. 1975 års lagstiftning in­nebär att avdrag inte raedges för den del av pensionskostnaden som hänför sig tUl avvikelse från allraän pensionsplan.

Frågan om avdragsrätt för dessa kostnader aktualiserades vid riks­dagsbehandlingen av prop. 197f776: 31. Med anledning av en motion med yrkande om atl smärre avvikelser från allmän pensionsplan borde kunna godkännas genom dispens frarahöll skalleutskottet (SkU 1975/76: 20 s. 53 f) att utskottet hade förståelse för önskemålen att mmdre betydande avvikelser boj-de kunna godtas även i fortsättningen. Utskottet framhöU också att det enligt dess uppfattning var av vikt att på alla sätt underlätta genomförandet av de nya reglerna och så långt möjUgt förenkla uppkommande praktiska problem. Med anledning av vad utskottet hade anfört begärde riksdagen i skrivelse tUl regermgen (rskr 1975/76: 132) prövning av möjUghetema alt tUlgodose önskemålen om bibehållen avdragsrätt för pensionsåtaganden som innebär mindre avvikelse från allmän pensionspkm.

4.2 Utredningen

Som en bakgrund tUl sina förslag i denna del lämnar utredningen några exempel på faktiskt förekoramande avvikelser från allmän pen­sionsplan. Utredningen framhåUer sålunda att det inom jordbrukskoo­perationen på de flesta håll tiUämpas en särskUd pensionsplan, rekom­menderad av Lantbrukarnas Rilsförbund. Denna plan ger något högre sjukpension och famUjepension iin enUgt ITP-planen. Förklarmgen här­tiU är rent historisk. Från kostnadsmässig synpunkt betyder denna "övemivå" mycket litet. Kostnaden för en nyinträdande 35-årig man belyses enUgt utredningen av följande sammanstäUning.

Lön uttryckt i basbelopp

Kostnaden i °y

{, av lönen

Kostnaden enligt jord­bruksplanen i förhållande till ITP

enligt ITP

enligt jord­bruksplanen

7,5 10,0 15,0 20,0

5,6

9,8

12,3

12,2

5,6

9,8

12,9

12,7

100% 100% 105% 104%

En awUielse från alhnän pensionsplan sker också när arbetsgivare inom SPP:s verksamhetsområde viU ge sina anställda samma pensions­villkor som gäUer för statens tjänstemän (en s. k. SPR-härmande plan). Kravet på att SPP måste kunna fastställa en premie redan vid inträdet gör att SPP i dessa faU måsle försöka att efterlikna SPR så långt det är möjligt. SPP har därvid valt en schablon, som avgiftsmässigt över- eUer

Prop. 1976/77:48

33

understiger SPR raed högst 5 %. Utöver ren ITP mnehåUer den SPR-härmande planen för män en familjepension på 6 % av lönen från bot­ten upp tUl 7,5 basbelopp och för kvmnor en famUjepension på 18,5 % av lönen upp lUl 7,5 basbelopp. SPR-härmande plan tillämpas av ca 50 företag.

Som ytterligare ett exempel på förekommande awUcelser anför utred­ningen att en koncern utöver ITP för manliga tjänstemän har en koUek­tiv familjepension på lönedelar raellan 15 och 20 basbelopp. Kostnaden för denna plan i förhåUande till ITP för en nyinträdande 35-årig raan med en lön motsvarande 20 basbelopp utgör enUgt utredningen 102 %.

Utredningen framhåUer att uppskattningsvis 200 SPP-anslutna förelag tillämpar pensionsplaner som innebär förmåner utöver allmän pensions­plan i fråga om lönedelar inom planens maximibelopp. Det påpekas att dessa avvikelser vanligen har Uten betydelse för den totala pensionskost­naden och att de ofta har förekommit inora en bransch eUer ett företag under lång tid. Utredningen framhåller att de nya reglerna medför alt avdrag numera inte kan medges för kostaader för tryggande av sådana utfästelser i den mån utfästelserna inte har lämnats före utgången av år 1975. Utredningen påpekar att den nya skattelagstiftningen på detta om­råde i och för sig inte, utgör något hinder för arbetsgivare att lämna ut­fästelser ulöver allmän pensionsplan men att det är sannolikt att av­dragsrätten är av så väsentUg betydelse att beskattningsreglema ändå kommer att beslämma utfästelsemas storlek.

Utredningen delar skatteutskottets uppfattning att det är angeläget att underlätta genomförandet av den nya lagstiftningen om pensionsförsäk­ringar genom att medge avdrag även för kostnader avseende sraärre avvikelser från aUmän pensionsplan. Av principiella skäl anser dock ut­redningen att förbättringar svarande mot lönedelar över ITP-planens maximum inte bör medföra rätt tiU. avdrag.

Utredningen föreslår att man vid utformningen av regler för en sådan avdragsrätt skall utgå från kostnadssidan, vilket innebär att avdrag med­ges för koslnaderna för en pensionsplan som inte avviker mer från all­män pensionsplan än att den av awikelsema betingade genomsnittliga kostnadsöknmgen för planen utgör högst en bestämd andel av kostnaden för allmän pensionsplan. Detta utrymme bör enligt utredningens menuig få disponeras för avvikelser av det slag som har nänrnts i de anförda ex­emplen, allt i den mån awikelsema avser sådana förbättringar av pen­sionsförmånerna som svarar mot lönedelar inom ramen för den all­männa pensionsplanens maximilön.

Ett vUlkor för avdragsrätt bör enUgt utredningen vara att kostaaden för den aktueUa pensionsplanen ryms inom den stipulerade merkostna­den. Om merkostnaden genomsnittUgt överstiger den tUlåtna ramen, bör avdrag medges endast för kostnaden enligt allmän pensionsplan. Utred­ningen motiverar denna del av förslaget med att den antagna procent-

3    Riksdagen 1976/77.1 saml Nr 48

Prop. 1976/77: 48

34

satsen måste anses motsvara maximum för vad som kan falla inom be­greppet smärre avvikelser.

Utredningen framhåller alt de i betänkandet redovisade exemplen på faktiska avvikelser från allmän pensionsplan från försäkringshåU har uppgivits vara representativa för de avvikelser som förekommer. De kostaadsberäkningar som har utförts visar enligt utredningen att de ex­emplifierade pensionsplanema på ett representativt personalbestånd samtUga ryms inom en total me:rkostnad motsvarande 8 % av kostaaden för pension enUgt allmän pensionsplan. Utredningens slutsats är därför alt en bestämmelse som medger avdrag utöver vad sora nu gäller raed 8 % av kostnad för pensionsutfästelse enUgt aUmän pensionsplan skuUe medföra avdragsrätt för i stort sett samtUga förekommande mindre avvikelser från sådan plan. Enligt utredningens uppfattaing torde en sådan regel även korama att ge möjlighet till avdrag för avvi­kelser från den ITP-plan som parterna förhandlade om när utredningen utformade sitt förslag.

Utredningens förslag innebär alltså att den kostaadsökning som skaU beaktas skaU vara den genomsnittUga kostnadsökningen på grund av av­vikelserna. Med genomsnittUg kostnadsökning menas den ökning av kostaadema som uppkommer om samtUga arbetstagare som omfattas av den aktueUa allmänna pensionsplanen skuUe få de förmåner som avvi­kelserna innebär. Förslaget motiveras av att samma avvikelse kan ge olika utslag på kostnadssidan btToende på ålderssammansättning m. m. i det enskUda företaget. Denna olägenhet bortfaUer enUgt utredningens mening om kostnadsökningen beräknas på ett genomsnittligt personal­bestånd. Även taxeringsadministrativa skäl anses tala för en sådan lös­ning.

Utredningen konstaterar att de stora svårigheter som redan i dag före­ligger för taxeringsmyndigheterna att avgöra om yrkat avdrag för pen­sionskostnad motsvarar kostnad för pension enUgt allmän pensionsplan torde bli än större om dess förslag i denna del genomförs. Av dessa skäl har utrednuigen ägnat taxerinjjs- och kontroUfrågoma stor uppmärk­samhet. Avsikten har varit att åstadkomma en ordning som ger taxe-rmgsrayndigheteraa reella möjUgheter att kontrollera avdrag utan att för den skuU belastas av ett komplicerat och tidskrävande arbete. I detta syfte föreslår utredningen dels att avdragsrätten för avvikelser från all­män pensionsplan endast skaU gäUa pensionsutfästelser tryggade genom pensionsförsäkring och dels att arbetsgivaren på ett särskilt formulär av­sett att bifogas deklarationen skall lämna uppgifter om gjorda pensions­utfästelser och hur dessa har tryggats. Utredningen har även utarbetat ett principutkast till ett sådant formulär. Vidare föreslår utredningen att en arbetsgivare som yrkar avdrag för pensionskostnader som innebär mindre avvikelse från allmän pensionsplan genom intyg av försäkrings­givaren skall styrka att avvikelsen inte överstiger godtagen nivå.

Prop. 1976/77:48

35

4.3 Remissyttrandena

Förslaget att man med utgångspunkt i kostnadssidan skaU bestämma vilka avvikelser från aUmän pensionsplan som bör vara tillåtna godtas eller läranas utan erinran av flertalet reraissinstanser. LRF anser dock att det saknas anledning att inte medge avdrag för hela pensionskostna­den när pensionsförmånerna grundas på kollektivavtal. Endast när kol­lektivavtal inte föreUgger är det enligt LRF:s mening befogat att an­vända den föreslagna raetoden med awikelseprocent.

Även utredningens förslag beträffande storleken av de tiUåtna awi­kelsema Uksom förslaget att ramen för de tiUåtaa avvikelserna skaU be­stämmas med hjälp av en beräknuig av genomsnittlig kostnad godtas el­ler lämnas utan erinran av de flesla remissinstansema. Folksam, KF och KP anser dock att någon kostnadsram inte bör fixeras i lagtexten. De anser att det i stäUet bör anges i propositionen att raraen f. n. är 8 % samt att RSV, ora förhållandena ändras, bör kunna utfärda anvisningar ora ny lämpUg nivå för avvikelserna. Kammarrätten i Göteborg, LSK och länsstyrelsen i Stockholms län ifrågasätter om inte rätten till avvi­kelse bör begränsas till sådana faU där planen utformats med ITP-pla­nen som förebild. Skånes handelskammare avvisar förslaget om genom­snittlig kostnadsberäkning och föreslår i stället att det bör vara det en­skUda företagets kostaader för varje enskilt faU som bör få höjas med en lämpUg procentsats.

Ett stort antal remissinstanser motsätter sig utredningens förslag att avdrag för raindre awikelser skall raedges endast när utfästelsen tryggas genom pensionsförsäkring. Sålunda anser bl. a. kammarrätten i Göte­borg, LSK, FPG, Svenska bankföreningen, SHIO och Skånes handels­kammare att den föreslagna regeln bör gäUa även när utfästelsen har tryggats genom avsättning tUl stiftelse eller konto. RSV och länsstyrelsen i Stockholms län föreslår att avsättning till konto skaU godtas medan bl. a. Folksam anser att rätten tUl avvikelse bör omfatta de fall då pen­sionen tryggats genom avsättning tiU stiftelse. Bl. a. försäkringsinspek­tionen och RSV anser alt även om utredningens förslag genomförs skyldigheten att försäkra pensionsförmåner åtminstone bör begränsas till den del av förmånema som överstiger nivån enligt allmän pensions­plan.

Bl. a. Svenska företagares riksförbund, Sveriges advokatsamfund och SRS finner det stötande att man i de faU där avvikelsen är större än 8 % av kostnaden för aUmän pensionsplan inte ens godtar den del av den överskjutande kostnaden som ryms inom 8 %. De framhåUer därvid bl. a. att utrednmgens förslag leder tiU tröskeleffekter. Enligt RSV kan det diskuteras om mte avdragsrätt bör föreUgga även i det fall då kost­naden för förmåner som urspmngUgen har legat inom 8 %-ramen se­nare på gmnd av ändrat kostaadsläge visar sig något överstiga 8 %.

Prop. 1976/77: 48

36

RSV, FPG och SPP anser alt det i lagtexten uttryckUgen bör anges att awikelser som svarar mot lönedelar utöver ramen för den allmänna pensionsplanens maximilön inte godtas.

5    Tjänstetidsberäkning för full pension

5.1 Nuvarande ordning

Huvudregeln enUgt ITP och cindra allmänna pensionsplaner är att det för full pension krävs 30 års anställning med pensionsrätt. När en ar­betstagare byter anställning medför han i många fall tjänslepensionsrätt inom ITP-planens område s. k. fribrev och inom stat och kommun livräntor och får därför tillgodoräkna sig den gångna tjänstetiden före inträdet hos den nya arbetsgivaren. I gengäld inräknas den intjä­nade pensionsrätten i den penisionsrätt som tillkommer honom enligt den pensionsplan som den nye arbetsgivaren tillämpar. Det förekonuner emeUertid atl anstäUda som omfattas av en allmän pensionsplan inte kan uppnå den tjänstelid av 30 år som i allmänhet krävs för fuU pen­sionsrätt. Orsakerna härtill kan vara flera. Det kan t. ex. vara så att tidi­gare tjänst visserUgen har raedfört rätt till pension men att pensionsrät­ten varit antastbar och falUt bort vid avgång ur tjänsten före uppnådd pensionsålder. En annan orsak kan vara att den anställde har arbetat ut­omlands och under denna lid inle intjänat någon pension. Det förekom­raer emellertid att arbetsgivaren i sådana faU utfäsler sig att utge fuU pension eUer pensionsförmåner med muidre reduktion än vad som följer av pensionsplanen. 1975 års beiikattningsregler för pensionsförsäkringar ra. m. medför att arbetsgivaren iinte har avdragsrält för kostnader för så­dana utfästelser lill den del de medför förmåner utöver allmän pensions­plan.

5.2 Utredningen

Utrednmgen ermrar om att 1975 års beskattnmgsregler har utformats i avsikt att göra det möjUgt att bygga upp en pension som motsvarar den pensionsstandard som gäller vid allmän tjänst eUer som utgår i enskild tjänst när pensioneringen är anordnad enUgt ITP-planen. Reg­lema kan därför sägas ge uttiryck åt uppfattningen att arbetsgivarna skaU ha möjUghet att med obesikattade medel tUlförsäkra sbia anställda pension av åtminstone nu angiven omfattning. En konsekvens av delta är enligt utredningen att anställda vars pensionsgrundande tjänstetid en­ligt ITP-planens regler understiger 30 år ändå i vissa faU bör kunna få fuU pension med avdragsrätt för arbetsgivaren för hela kostnaden och detta oberoende av hur utfästelsen har tryggats.

Utredningen föreslår att en anställds tjänstetid hos ett visst företag

Prop. 1976/77:48

37

skall få räknas från tidpunkten för hans anställnmg i företaget även om arbetsgivaren mträder i ITP-planen först vid en senare tidpunkt. EnUgl utrednmgens uppfattning kan några allvarUgare mvändnmgar inle resas raot alt man även medger att tidigare anställning hos ett annat företag får räknas in i tjänstetiden. Avgiften för en pensionsrätt som svarar mot liden innan ITP-planen trädde i kraft för den anställde skall enligl för­slaget få betalas på en gång eUer genora förhöjnmg av den framtida av­giften. För att en arbetsgivare med avdragsrätt skall kunna tillförsäkra en arbetstagare fuU pension enligt ITP-planen bör enligt utrednmgen krävas att den anställde hos den aktuella arbetsgivaren och hos tidi­gare arbetsgivare har en sammanlagd total tjänstetid av minst 30 år, även om denna tiU någon del mte har raedfört pensionsräll. Ulred­ningen framhåller alt avsikten med förslaget är atl för varje anställd en pensionsutfästelse skall kunna tryggas raed avdragsrätt endast intill elt samraanlagt belopp som motsvarar ITP-planens förmåner. Det skall däremot mte vara möjligt att tUlgodoräkna gången tjänstetid och samti­digt utöver ITP-planen ha kvar tidigare intjänad pensionsrätt. Pensions­rätt som har intjänats före anslutningen skall därför enligt förslagel av­räknas från bmttoförmånema enhgt planen.

5.3 Remissyttrandena

Ett stort antal remissinstanser, bl. a. Folksam, Försäkringstjänsteman-naförbundet, LRF, Svenska försäkringsbolags riksförbund, SPP, SHIO, SRS och Sveriges köpmannaförbund, godtar i princip utredningens för­slag men anser att man med anstäUningstid bör jämställa tid sora egen företagare. Länsstyrelsen i Stockholms län anser däreraot atl del raed hänsyn tiU kontrollproblemen bör övervägas att begränsa avdragsrätten till sådana faU där den tidigare tjänsten har fullgjorts här i riket hos ett företag i vilket den anställde inte har haft något bestämmande infly­tande.

Bl. a. Svenska försäkringsbolags riksförbund framhåller att det för praktiskt bruk fordras en regel för beräkning av den pensionsräll som svarar mot tjänstetid före planens ikraftträdande. LSK ifrågasätter om det inle behövs en generell bestäraraelse ora hur avräkningsfrågoma skall lösas.

6   Avdragsrätten i fall där allmän pensionsplan inte föreligger 6.1 Kommuners och kommunala företags pensionsavsättningar

6.1.1 Nuvarande ordning

Enligt 28 § 1 mora. sjunde stycket KL skaU i de faU då pensions­åtagande enligt allraän pensionsplan inte föreUgger raed allmän pen­sionsplan likställas pensionsåtagande för förmåner som ryms inom vad

Frop. 1976/77: 48

38

som är sedvanligt enligt allmän pensionsplan i fråga om arbetstagare med motsvarande arbetsuppgifter eUer hans efterlevande. En fömtsätt­ning är dock att åtagande som inte har tryggats genom pensionsförsäk­ring eUer avsättning tiU stiftelse i stäUet tryggas genom kreditförsäk­ring.

AUa kommuner samt ett stort antal kommunala företag och institutio­ner tiUämpar pensionsregleraenten som överensstämmer raed ett av kommunförbunden rekommenderat formulär. Delta normalpensionsreg-lemenle (KPR för det primärkoramunala området, LKPR för det landstmgskoraraunala) har tiUkcmrait efter förhandlingar meUan kom­munförbunden och berörda personalorganisationer. De kommunala pen-sionsbestäramelsema är inte kollektivavtal ulan fastställs forraeUt av ar­betsgivarsidan.

Vissa förelag och institutioner sora inte ägs av koramun tiUämpar kommunala löne- och pensionsbestämmelser. Hit hör ett betydande an­tal vårdmrättnmgar och utbildningsanstalter, exerapelvis Svenska dia­kon- och diakonissällskapen, riksförsäkringsverkets sjukhus, vårdhem tillhörande De Enskilda Anstalternas Förbund (DEAF) m. fl., vissa ar­betstagarorganisationer samt speciella institutioner såsom Sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaUseringsinstitut (Spri). En del av dessa institutioner har pensionsstiftelser tiU vilka avsatts medel mot­svarande upplupen pensionsskuld enligt det koramunala normalpen-sionsreglementet.

De kommunala pensionsregleinentena utgör inte allraän pensionsplan i den menig som avses i 4 § tryggandelagen. Eftersom de saknar bestäm­melser om finansiering och tryggande av pensionsutfästelserna får de inte heller enligt KL:s beslämmelser likställas med allmän pensionsplan.

I praktiken föreligger f. n. vissa svårigheter att kredilförsäkra kora­munala pensioner. Visserligen medger FPG:s bolagsordning kreditför­säkring av andra utfästelser än enligt ITP-planen, men i praktiken har awikelser från ITP kreditförsäkrats endast i ringa utsträckning.

Det är i normalfaUet inte heller möjligt att trygga kommunala pen­sionsutfästelser genom pensionsförsäkring. Detta beror på att utfästel­serna är bmttoförmåner, dvs. de inkluderar ATP och folkpension. Det finns f. n. inte något system för försäkring av bruttoutfästelser. Arbetsgi­vare som har tillämpat kommunala löne- och pensionsvillkor och som har ansetts böra försäkra sina pensionsutfästelser har av KPA, i sararåd med Koraraunalarbetareförbundet, uppmanats att gå över från KPR tUl ITP, sora är försäkringsbart.

6.1.2 Utredningen

Utredningen konstaterar att 1975 års lagstiftning har raedfört att ar­betsgivare som tillämpar kommunala pensionsregleraenten i fortsätt-

Prop. 1976/77: 48

39

ningen i flertalet faU inte kommer att kunna med avdragsrätt trygga pensionsutfästelser för nyanställd personal. EnUgt utredningens uppfatt­ning är det angeläget att denna fråga får en snar lösning, eftersora pro­blemen bUr aktueUa redan vid 1977 års taxering.

Utredningen framhåUer att likformigheten i de kommunala pensions­reglementen som tiUämpas av kommuner, kommunförbund och kom­munala bolag samt av vissa icke-koramunala företag och institutioner är så stor att man kan tala om en kommunal pensionsplan. Denna "plan" är enUgt utredningen tUl sin konstmktion i stort sett likvärdig med ITP-planen, även ora den i vissa delar har en något avvikande ulforranmg. En naturUg lösning är enligt utredningen att likställa de koramunala pensionsbestäraraelsema med allmän pensionsplan. Ett problera är då att entydigt definiera begreppet kommunalt pensionsreglemente. Utred­ningen föreslår att ett sådant reglemente skall anses sora aUraän pen­sionsplan under förutsättning att det är rekomraenderat av Svenska kommunförbundet, landstingsförbundet eller Svenska kyrkans försara-Ungs- och pastoratsförbund och att det har antagits som pensionsregle­menten av kommun, kommunalförbund. Svenska kommunförbundet, KPA, Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund, Spri eUer av stiftelse eller företag för vars utfästelser enligt reglementet borgen har tecknats av kommun eller något av de nämnda kommunförbunden. Kra­vet på borgen kan enligt utredningens uppfattning ses som en motsvarig­het till kravet på kreditförsäkring i nuvarande bestämmelser.

Utredningen konstaterar alt en fömtsättning för att kunna anta ett kommunalt pensionsreglemente i praktiken torde vara att KPA admi­nistrerar reglementet. KPA har också enligt utredningen utfäst sig att beträffande saratliga regleraenlen sora anstalten adrainistrerar utfärda intyg, varav framgår om de av arbetsgivaren uppgivna pensionskostna­derna slår i överensslämmelse med reglementet. Genom elt sådanl förfa­rande anser utredningen alt taxermgsmyndigheternas arbete i hög grad kan underlättas.

Ett särskUt problera som utredningen har uppraärksamraat i detta saramanhang är komraunernas skyldighet att understäUa beslut om bl. a. borgensansvar regeringens godkännande. EnUgt utredningens uppfatt­ning bör dock denna skyldighel icke utgöra något hinder mot den före­slagna lösningen. Detta ställningstagande motiveras fraraför aUt av so­ciala och praktiska synpunkter. Utredningen erimar härvid om att den s. k. bruttoraetoden för utbetalande av pensioner sora används av kom­muner och kommunala företag inte lämpar sig för försäkring.

Det kan enligt utredningens mening inte vara lämpligt att kommu­nerna och de kommunala företagen lägger om sitt pensionermgssystem bara för att bU i tiUfälle att kredilförsäkra pensionsutfästelser. Det är enligt utredningen inte heUer godtagbart att kommuner och kommunala företag av det slag sora här avses skall uteslutas från möjUgheten att 

Prop. 1976/77: 48

40

med bibehållna skattekonsekvenser skuldföra sina pensionsutfästel­ser.

6.1.3 Remissyttrandena

Ulredningens förslag i denna del tiUstyrks eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. Således anser bl. a. KPA, Svenska kommun­förbundet och landstingsförbundet att den föreslagna lösningen är ända­målsenUg. KPA och Svenska kommunförbundet framhåUer också all det är viktigt att borgensåtaganden l:år ske utan regeruigens tUlstånd. Även LO finner förslaget väl motiveiat men framhåUer att det även inom t. ex. Folkels Hus- och Folkets parkrörelserna samt ABF finns enhetliga pensionsbestäinmelser som tillämpas för grupper av anställda utan att formella avtal träffats mellan arbetsmarknadens parter. LO anser att även dessa pensionssystem bör jämstäUas raed allraän pensionsplan. Folksam, KF och KP föreslår att även pensionssystem som administre­ras av KP skall betraktas som alhnän pensionsplan.

TCO anser att frågan om kommunala pensioner närmast rör ett övergångsproblem eftersom de kommunala pensionsreglementena avses bU ersatta av kollektivavtal redan under år 1977. Organisationen godtar i princip utrednmgens förslag men anser att KPR och LKPR borde an­ses likstäUda med aUmän pensionsplan även om arbetsgivaren inte är kommunal huvudman eller har fått särskUd borgen för pensionsutfästel­serna. Skånes handelskammare har inte någon erinran mot utredningens förslag i sak men framhåller att den lagtekniska lösning utredningen föreslår skulle innebära att statUga och kommunala pensionsreglementen fullt ut måste acceptera att pension är intjänad lön, vilket f. n. inte torde vara fallet.

6.2 Övriga fall

6.2.1 Nuvarande ordning

Arbetsgivares avdragsrätt för kostnader för pensionsåtagande för an­ställda som inte omfattas av allmän pensionsplan bestäms av den regel i 28 § 1 mom. sjunde stycket KL som har redovisats i inledningen tiU av­snitt 6.1.1.

6.2.2 Utredningen

Utredningen konstaterar att s%årigheter uppstår vid den praktiska tiU-lämpningen av bestämmelserna om avdragsrätt för pensionsåtaganden utanför alhnän pensionsplan. Dessa svårigheter torde enUgt utredningen till stor del ha sin gmnd i de skUhiader som råder meUan pensionsför­måner som utgår enligt alhnän piensionsplan och förmåner som grundas

Prop. 1976/77: 48

41

på annan pensionsutfästelse. SkUlnaden består i att förmåner enUgt all­män pensionsplan regelmässigt är bestämda i pensionsreglementen som gäller för ett större anlal personer och följer växlingar i inkomst och fa­miljesammansättning, medan de förmåner som utgår enUgt andra pen­sionsutfästelser är fixerade i individueUa avtal. Utredningen konstaterar vidare att pensionsreglementena fömtsätter att de anställda har inkoras­ter som är konstanta eUer följer ett bestämt utvecklingsmönster, medan del däremot när det gäUer individueUa tjänslepensionsavtal i stor ut­sträckning rör sig om personer raed starkt växlande inkorasler. I betän­kandet frarahålls att de personer sora inte omfattas av allmän pensions­plan ofta torde vara sådana som antingen ensararaa eller tillsaramans med ett fåtal delägare driver rörelse i aktiebolagsform. Utredningen på­pekar att de inkomster sådana personer tar ut ur sina företag inte sällan varierar med företagels resultat, konsolideruigsbehov ra. m. och att även detta förhållande bidrar lill att försvåra den prövning som nuvarande regler förutsätter.

Mot detma bakgrund anser utredningen att det finns behov av kom­pletterande regler på området. Utredningen föreslår en alternalivregel av innebörd att arbetsgivare som här avses i stället för att utreda kostnaderna för pensionering enligt jämförbar allmän pensionsplan skall kunna få rätt till avdrag för premier för individuella tjänstepen­sionsåtaganden gentemot arbetstagare, som inte omfattas av allraän pen­sionsplan, med belopp som svarar mot viss del av faktiskt utgiven lön. En förutsättning för denna avdragsrätt bör enligt utredningen vara att pensionsåtagandet har tryggats genom pensionsförsäkring. Motivet för denna begränsning är att den anses förenkla taxeringskontrollen, varige­nom även skatteflyktsåtgärder bättre skulle kunna motverkas, samt att det genom en sådan ordning skulle skapas bättre garantier tiU skydd för här avsedda pensionsåtaganden. Avdragsrätt enUgt altemativregeln för­utsätter vidare att försäkringen utgör pensionsförsäkring enligt bestäm­melsema i punkt 1 av anvisningama tiU 31 § KL. Utredningen påpekar att förslaget inte innebär någon inskränkning i arbetsgivares nuvarande möjUgheter alt inom ramen för allmän pensionsplan trygga pensionsut­fästelse till huvuddelägare genom avsättning till stiftelse eUer till konto Avsatt tiU pensioner.

Vid utforraningen av sitt förslag till alternativregel har utrednmgen funnit det naturligt att utgå från de beräkningar sora i förarbetena tiU 1975 års lagstiftning gjordes i och för bestäraraandet av avdragsrättens omfattning och som grundade sig på kostaadema utslagna över ge-norasnittet för ett pensionsskydd av ITP-standard. Detta leder enligt utredningen till att avdrag bör medges för belopp raotsvarande 30 % av utgiven lönesuraraa till den del denna inte överstiger 20 basbelopp. Ut­redningen förklarar sig medveten ora att detta belopp representerar en­dast ett mycket grovt genomsnitt och såvitt avser arbetstagare-huvud-

Prop. 1976/77: 48

42

delägare i några fall kan bedömas som snävt beräknat. Utredningen påpekar dock samtidigt att det knappast finns möjUgheter att med bibe­hållet krav på enkelhet i adraiidstrationen göra någon differentiering. För att utjärana de skiUnader i lönesättningen som kan utgöra ett pro­blem främst i fråga om arbetstagare-huvuddelägare föreslås att som "basår" skaU få räknas antmgen det aktuella beskattningsåret eller när­mast föregående beskattningsår. Förslaget innebär att överensstämmelse i detta hänseende skulle korama att föreligga med de regler som gäller för rätten att göra avdrag för premier avseende privata pensionsförsäk­ringar.

6.2.3. Remissyttrandena

Ulredningens förslag tiUstyrks av bl. a. LSK, Folksam, Försäkrings-tjänstemannaförbundet, TOR och Svensk industriförening samt raed vissa raodifUcationer av RSV. RSV föreslår alt sora basår bör föredras det kalenderår sora föregått taxeringsåret eUer året dessförinnan särat att avdraget bör justeras om räkenskapsåret omfattar annan tid än 12 månader. Skånes handelskammare har bedömt att utredningens förslag förutsätter att samtliga pensionsförmåner inom företaget försäkras. Handelskamraaren avvisar ett siidant krav och menar atl 30-procentre-geln, om den tiUämpas för huvuddelägare, inle bör hindra företagen att trygga övriga pensioner genom avsättning tiU konto eller stiftelse. Svenska försäkringsbolags riksförbund anser att det kan uppkomma vis­sa tolkningsproblem när det gäUer att avgöra om en arbetstagare omfat­tas eUer inte omfattas av aUraän pensionsplan.

Ett par reraissinstanser anser att den föreslagna avdragsrätten är för begränsad. Svenska företagares riksförbund anser sålunda att i ana­logi med vad som har föreslagits beträffande godtagbar avvikelse vid tryggande av pensionsåtagandeni enligt plan avdrag bör medges med 33 % av utgiven lönesumma. LRF föreslår att procentsatsen höjs till 40 % och att raotsvarande höjning också görs beträffande egenföreta-gamas preraier för privata pensionsförsäkringar.

Några reraissinstanser med anknytning till den privata sektorn, bl. a. FPG, Svenska bankföreningen och SHIO, anser att avdragsrält bör före­ligga inte endast när pensionsåtagandet har tryggats genora pensionsför­säkring utan även när tryggandet skett i de övriga former sora har ac­cepterats i lagstiftningen och på arbetsraarknaden.

Skånes handelskammare tar upp en fråga som inte har behandlats av utredningen, nämligen i vad raån gottgörelse ur en sedan tidigare bildad pensionsstiftelse kan utjämnas genom avdrag för en raotsvarande pen-sionsförsäkrmgspremie sora i och för sig går utöver det tUlåtna avdrags-utryramet. Handelskammaren anser att sådan utjäraning f. n. inte är möjlig raen anser att detta förhåUande bör ändras.

Prop. 1976/77: 48

43

7   Övriga frågor

7.1. Beskattning av tjänstepension vid bosättning utomlands

7.1.1   Nuvarande ordning

I 53 § 1 mom. KL samt punkt 2 av anvisningarna tUl samma lagrum anges under vilka förutsättningar skattskyldighet för inkomst föreUgger i Sverige. Beslämmelsema innebär bl. a. följande. Fysisk person är för tid under vUken han har varit bosatt i Sverige skattskyldig för aU inkomst vare sig den har förvärvats här i landet eller utomlands. För tid under vilken fysisk person inte har varit bosatt i Sverige är han skattskyldig för belopp som utgår på grund av pensionsförsäkring som har meddelats i här i riket bedriven försäkringsrörelse och för annan pension eller för­mån som utgår härifrån på grund av fömtvarande tjänst, om den tidi­gare verksamheten huvudsakligen har utövats här. Skattskyldigheten en­ligt KL:s bestämmelser kan vara inskränkt genom dubbelbeskattningsav­tal.

Bestämmelsen om skattskyldighet för belopp som utgår på grund av pensionsförsäkring tUlades genom 1975 års lagstiftning på förslag i prop. 1975/76: 31. Som bakgrund liU förslaget anfördes i propositionen (s. 137 f) bl. a. alt pension på grund av tidigare anställning i Sverige beskatta­des enligt intem svensk lagstiftning här i landet oavsett om pensionen hade ordnats i arbetsgivarens regi eUer genom tjänstepensionsförsäkring. Vidare framhölls att belopp, som utgick på grund av pensionsförsäkring som försäkringstagaren själv hade tecknat, däreraot enligt då gällande regler inle kunde beskattas här i de faU då försäkringstagaren var bosatt utoralands. Avdrag för premie för pensionsförsäkring innebar enligt föredraganden en form av skattekredit, och han underströk att me­ningen var att avdragsrätten vid premiebetalning skulle motsvaras av be­skattning då pensionen föll ut. Denna princip i beskattningen borde inle kunna brytas. Sverige borde därför behåUa beskattningsrätten för så­dana försäkringsbelopp som utbetalas av försäkringsanstalt som driver rörelse här i landet i den mån avdrag vid beskattning här har medgivits för motsvarande premier.

7.1.2  Utredningen

Ulredningen konstaterar att näranda ändring av de regler som gäller för beskattning av pensionsförsäkringar har medfört att tjänstepension nuraera kan bU olika beskattad, antuigen i Sverige eUer i bosättningslan­det, beroende på om pensionsutfästelsen har tryggats genom försäkring eUer på annat sätt. Sålunda kan det enligt utrednmgen t. ex. inträffa att två personer, som intjänat ITP-pension i Sverige under i övrigt identiska förhållanden, blir olika beskattade beroende på om pensionerna varit tryggade genom försäkring i SPP eller genom avsättamg enligt FPG/PRI-systemet.   Om   skUda   delar   av   en   persons   pension   har

Prop. 1976/77: 48

44

tryggats på olika sätt kan vidare den situationen uppkomma att viss del av pensionen blir skattepliktig i Sverige och viss del i bosättningslan­det. Utredningen utgår ifrån att dessa olikheter i beskattningen av tjäns­tepensioner inte har varit avsedda och föreslår därför att bestämmelser­na i 53 § 1 mom. KL och i punkt 2 av anvisningama tiU 53 § KL ändras på så sätt att bestämmelsen om skattskyldighet för belopp sora utfaUer på gmnd av pensionsförsäkring inskränks tUl att avse endast annan pen­sionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring. Däremot kvarstår enligt förslaget föreskriften att "annan pension eUer förmån", sora utgår härifrån på grund av fömtvarande tjänst, skaU beskattas i Sverige ora den tidigare verksainheten har utövats här. Förslaget medför enligt utredningen att näranda olikheter i beskattningen av tjänstepen­sioner bortfaller och att för aUa tjänstepensioner, oberoende av hur de har tryggats, samma regler kommer att gäUa i fråga om skattskyldighe­ten. Utredningen framhåller att förslaget inle medför någon ändring be­träffande skattskyldigheten för andra pensionsförsäkringar än tjänste-pensionsförsäkringar.

7.1.3 Remissyttrandena

Utredningens förslag i denna del tUlstyrks i sak eller lämnas utan ermran av remissinstansema. RSV anser att det i författningstexten tyd­ligare bör anges att belopp som faller ut på grund av Ijänstepensionsför-säkring omfattas av uttrycket "annan pension" och aUtså skall beskattas i Sverige ora beloppet utgår härifrån på grund av förutvarande tjänst som huvudsakUgen utövats här i landet. Svenska försäkringsbolags riks­förbund, SPP och länsstyrelsen i Stockholms län erinrar om atl den dis­traktion som i utredningsförslaget har gjorts meUan tjänstepensionsför­säkring och privat pensionsförsäkring inte har fått någon motsvarighet i det nyUgen slutna dubbelbeskattningsavtalet med Spanien.

7.2 När skall s. k. fortsättningsförsäkring anses tecknad

7.2.1 Nuvarande ordning

När anstäUd, för viUcen arbetsgivare har tecknat kollektiv tjänstepen­sionsförsäkring, avgår från sm tjänst utan att någon ny arbetsgivare "övertar" försäkringen, kan SPP bereda den anställde tiUfäUe att själv överta försäkringen som då brukar benänmas fortsättnmgsförsäkring. Detta förfarande sker på begiiran av försäkringsmspektionen och ar­betsmarknadens parter. Praktiskt går det tUl så att försäkruigen avgifts­mässigt låses vid läget före avgången varefter försäkringsförmånerna inte kan höjas. En sådan försäkring torde enligt utredningen betraktas som en privat pensionsförsäkring. Tveksamhet råder om en sådan för­säkring skaU anses tecknad vid den tidpunkt då den försäkrade först

Prop. 1976/77: 48

45

blev anmäld till inträde i SPP eller då försäkruigen formeUt övertas av den anstäUde. Problemet får praktisk betydelse eftersom bestämmelsen i 6 § ikraftträdandelagen innebär fördelaktigare avdragsregler för pen­sionsförsäkring, som har kommit ra till försäkringsgivarens huvudkontor senast den 20 januari 1975, än för försäkring som har tecknats senare. Beskattningsresultatet kan således bli olika beroende på ora försäkring­en skall anses tecknad vid den ena eller den andra lidpunkten.

7.2.2   Utredningen

Enligt ulredningens raening bör fortsättiiingsförsäkring anses tecknad vid den tidigare av de båda angivna lidpunkterna, dvs. när den försäk­rade först blev anraäld hos SPP. Utredningen raotiverar detta stäU­ningstagande raed att en anstäUd som övertar en sådan försäkring inte har möjlighet att påverka försäkringens sammansättning och storlek. Försäkringen är i släUet helt beroende av vad som gäller enligt den ur­sprungliga tjänslepensionsförsäkringen. En omständighet, som indirekt visar alt övertagandet inle innebär en ny försäkring, är enUgt utred­ningen att SPP vid denna tidpunkt inte har möjUghet att göra någon ny hälsoprövning, vilket eljest regelmässigt sker när en ny pensionsförsäk­ring tecknas. Utredningen påpekar i detla sammanhang även att, om en arbetsgivare tecknar individuell tjänstepensionsförsäkring för en an­ställd och den anstäUde senare övertar försäkringen, denna anses teck­nad vid den tidpunkt då arbetsgivaren tecknade försäkringen. EnUgt ut­rednmgens mening saknas skäl för att behandla koUektiva tjänslepen-sionsförsäkringar sora övergår tiU den anstäUde på annat sätt.

7.2.3   Remissyttrandena

Det fåtal remissinstanser som kommenterar betänkandet i denna del ansluter sig till vad utredningen har anfört.

7.3 Utfästelse om pension utöver aUmän pensionsplan lämnad senast den 31 december 1975

7.3.1 Nuvarande ordning

Enligt 8 § första stycket Utraftträdandelagen tiUämpas äldre bestäm­raelser beträffande pensionsutfästelse som har lämnats skriftUgen senast den 31 deceraber 1975. En arbetsgivare sora har gjort sådan utfästelse genteraol en anstäUd får avdrag för hela den kostnad som svarar mot ut­fästelsen, alltså även för den del av kostnaden sora raolsvarar förmåner utöver alhnän pensionsplan. Denna avdragsrätt gäller beträffande aUa som var anstäUda i ett företag senast den 31 deceraber 1975. Om utfäs­telsen innebär pensionsrätt på lönedelar utöver 20 basbelopp, föreligger avdragsrätt för hela kostnaden för den som var anställd vid nämnda tid-

Prop. 1976/77: 48

46

punkt, även om hans lön först senare koraraer att översliga 20 basbe­lopp.

7.3.2 Utredningen

Utredningen konstaterar att tfeksamhet råder huruvida en ny arbets­givare skall tUlerkännas samma avdragsrält, som har tillkoinmit en tidi­gare arbetsgivare, i de fall då en anstäUd som omfattas av den aktueUa beslämraelsen i ikraftträdandelagen byter anställning under år 1976 el­ler senare. Enligt utredningens mening är det vid diskussion av denna fråga lärapUgt att skilja meUan å ena sidan de fall där anstäUning byts mom samma företag eller koncem och å andra sidan byte tUl anstäU­ning i helt fristående företag.

Vad först beträffar de faU då anstäUning byts inom samma företag el­ler koncem framhåUer utredningen att skattereglerna kan få olika kon­sekvenser i olika faU. Om flyttaing sker från en avdelning inom arbets­givarföretaget tUl en annan forisätter sarama pensionsutfästelse alt gäl­la, vUket medför att flyttainger inte får några skattekonsekvenser i nu aktuellt avseende. Sker flyttningen däremot t. ex. till ett nystartat kon­cernföretag lär en ny pensionsutfästelse lämnas. I sistnämnda fall torde enligt utredningen gällande regler innebära att den del av pensionskost­naden som går utöver allmän pensionsplan inte blir avdragsgill. EnUgt utredningens uppfattning är derma skUlnad i avdragsrätten olycklig, ef­tersom den inte kan motiveras av skattepolitiska skäl och eftersom den anställde i båda fallen även efter bytet av anställning kan korama att ha i huvudsak samma arbetsuppgifter som tidigare. Utredningen föreslår därför såvitt gäUer andra arbetstagare än arbetstagare-huvuddelägare att en tidigare lämnad utfästelse ora pension utöver allmän pensions­plan skaU medföra avdragsrätt i samma omfattning som tidigare, även ora arbetstagaren byter anställnmg inom företaget eller koncemen efter den 31 deceraber 1975.

Utredningen anser däremot uite att de särskUda skäl som talar för bi­behållen avdragsrätt vid byte av anställning inom sarama företag eUer koncem kan göras gäUande raed sarama styrka om den anstäUde över­går tUl en helt ny arbetsgivare. Det kan visserUgen enligt utrednmgen även beträffande dessa fall anföras, att det är naturligt att den som på gmnd av en före den 31 deceraber 1975 lämnad utfästelse har fått pen­sionsrätt utöver aUraän pensionsplan skaU få behåUa denna vid byte av företag. Det skulle dock enligt utredningens mening föra för långt att låta tidigare pensionsutfästelser följa med en anställd vid byte tUl en helt ny arbetsgivare. Utredningen påpekar emeUertid att dess förslag i och för sig inte innebär något hinder för den nye arbetsgivaren att åta sig att utge pension i enlighet med en äldre utfästelse. Vad frågan gäUer är om den nye arbetsgivaren h(;lt eller endast delvis skall kunna trygga utfästelsen med obeskattade raedel.

Prop. 1976/77: 48

47

7.3.3   Remissyttrandena

En klar raajoritet bland reraissinstanserna, t.ex. kammarrätten i Göte­borg, försäkringsinspektionen, RSV, LO, Svenska bankföreningen, SACO-SR och TCO, förordar att ifrågavarande äldre pensionsutfäs­telser bör kunna tryggas med avdragsrält av en ny arbetsgivare också efter den anstäUdes övergång till förelag utanför koncer­nen. Som skäl för en sådan lösning har bl. a. anförts att den även i skattemässigt hänseende skulle ge uttryck för principen om arbetstaga­rens obundenhet av viss arbetsgivare samt att ett anstälhimgsbyle inte bör medföra försämrade möjligheter att få pensionsutfästelser tryggade.

Svenska försäkringsbolags riksförbund och TOR, som i övrigt delar majoritetens uppfattning, pekar på ett annat problem som uppkomraer i detta sammanhang, nämUgen vad som gäUer i fråga om avdragsrätten för pensionslöfte utöver plan, som har lämnats före den 31 december 1975 till en arbetstagare raed bestäraraande inflytande, när denne senare genora Överlåtelse av aktiema förlorar detta inflytande. Riksförbundet berör även de problera som uppkommer i det motsatta faUet, dvs. när en arbetstagare med bestäraraande inflytande har intjänat viss pensionsrätt under tid då sådant inflytande saknades.

7.4 Sambandet mellan avdrag för pensionsförsäkringspremier och de ändrade avdragsreglema för egenavgifter

7.4.1 Nuvarande ordning

1975 års lagstiftaing ora pensionsförsäkringar m. ra. innebär att den sora har inkomst som hänför sig till jordbmksfastighet eUer rörelse får göra avdrag för kostaad för premie för egen pensionsförsäkring med högst 30 % av sådan inkomst. Avdrag beräknas högst på en samman­lagd A-inkomst sora motsvarar tjugo gånger det basbelopp som enUgt lagen (1962: 381) ora allmän försäkring har bestämts för januari månad året närmast före taxeringsåret. Alternativt får avdraget beräknas tiU 7 000 kr. järate 30 % av nämnda inkomster intiU en sammanlagd A-in­komst av 23 000 kr. Avdrag beräknas i sin helhet antingen på den in­korast som skaU tas tiU beskattoing under beskattningsåret eUer på in­korast året närraast dessförinnan.

Genom lagstiftamg under våren 1976 infördes nya avdragsregler för egenavgifter ra. ra. (prop. 1975/76:178, SkU 1975/76: 68, rskr 1975/ 76:408, SFS 1976:460). Med egenavgifter avses socialförsäkrmgs-avgifter och allmän arbetsgivaravgift som utgår på egenföretagares in­komster. De nya reglema iimebär att sådana avgifter fr. o. ra. 1977 års taxering skall dras av som omkostnad i förvärvskäUan vid beräkning av inkomst av jordbmksfastighet och rörelse i stäUet för sora tidigare sora allraänt avdrag. Från inkomsten under visst beskattnmgsår medges ett schablonavdrag för egenavgifter. Detta avdrag avstäms senare raot de

Prop. 1976/77: 48

48

definitiva avgifter som påförs på grund av Inkomsten i fråga. De nya avdragsreglerna för egenavgifler kommer att raedföra att ulrymraet för avdrag för premier för privat pensionsförsäkring komraer att minska utora i de fall då inkorasten även efter schablonavdrag uppgår till mmst 20 basbelopp.

7.4.2 Utredningen

Utrednmgen erinrar om att föredraganden i prop. 1975/76:178 om ändrade avdragsregler för egenavgifter hade påpekat att en överflytt­ning av avdragsrätten liU den inkomstbringande förvärvskäUan inte bara skuUe komma alt medföra en avgiftsmmskning utan alt även förmånssi­dan skuUe påverkas. Det hade sålunda framhåUits atl såväl den pen­sionsgrundande som den sjukpenninggrundande inkomsten skulle komma alt beräknas på i princip samma sätt som för löntagare. De änd­rade avdragsreglema för egenavgifter skulle därför i många fall komma att leda tUl att underlaget för iVTP minskade. Enligt utredningens me­ning är det olyckUgt om därutöver underlaget för avdragsrätt för premie för privat pensionsförsäkring skulle minska. Utredningen fömtsätter att någon inskränkning i avdragsrätten för pensionsförsäkringspremier inte var avsedd när den nya lagstiftningen om egenavgifter genomfördes.

Utrednuigen anser således atl det även i fortsättningen bör vara möj­ligl alt göra avdrag för premie för pensionsförsäkring i samraa omfatt­nmg som innan lagstiftningen om nya avdragsregler för egenavgifter ge-norafördes. Ett sådant resultat kan enUgt ulredningen uppnås på i prin­cip två skUda sätt, nämligen antingen så atl försäkringsavdraget får gö­ras från inkomst av jordbruksfastighet och rörelse innan dessa inkoms­ter reduceras med schablonavdi-ag för egenavgifter eUer genom att för­säkringsavdraget beräknas på nämnda inkomster efter schablonavdrag men raed en högre procentsats än sora f. n. gäller. Ulredningen anser att en lösning enUgt det första alternativet är avsevärt lättare att genoraföra och att en sådan lösning också iinnebär en säkrare raetod att uppnå öns­kat resultat. Utredningens förslag innebär därför att avdrag för preraie för privat pensionsförsäkring skall få göras med 30 % av inkomst av jordbruksfastighet och rörelse ökad med erhållet schablonavdrag för egenavgifter. EnUgt utrednmgens mening bör man vid beräkning av av­draget för pensionsförsäkruigar inte ta hänsyn tiU de korrigeringsposter som kan bli aktuella när schablonavdraget skall avstämmas mot de defi­nitiva egenavgiftema.

7.4.3 Remissyttrandena

Bland remissinstanserna har LRF särskUt understmkit vikten av att förslaget genomförs. Förslaget tiUstyrks även av Svenska försäkringsbo­lags riksförbund, Sveriges advokatsamfund, SRS, Svensk industriför­ening och länsstyrelsen i Stockholms län. Kammarrätten i Göteborg vUl

Prop. 1976/77: 48

49

inle motsätta sig förslaget, och TOR godtar detta i prmcip men framhål­ler samtidigt att förbundet därraed inte har tagit ställning tiU frågan hu­ruvida inkorasten efter tillägg av schablonavdrag för egenavgifter utgör ett rättvisande underlag för beräkning av avdrag för pensionsförsäk­ringspremier.

Förslaget avstyrks däremol av RSV, LSK och LO. RSV anser del inle nödvändigt att komplicera lagstiftningen och dess tillämpning med jus­teringar av detla slag. LO framhåller bl. a. alt förslaget strider mot syf­tet alt uppnå likställighet mellan rörelseinkomster och lönlagarinkoras-ter.

7.5 Yissa taxeringsfrågor

7.5.1   Utredningen

Utredningen har ägnat del praktiska taxeringsarbetet och kontrollfrå­gorna slor uppraärksarahel. Utgångspunkten för laxeringsarbelet bör en­ligt utredningen vara elt särskilt forraulär, avsett all biläggas deklaratio­nen. Arbetsgivaren skall enligt forrauläret lämna grundläggande upplys­ningar om sina pensionsutfästelser och sättet för deras tryggande. Ett ut­kast till formulär har inlagils i betänkandet. Enligt utredningens upp­fattning torde en sådan uppgiflsskyldighel redan följa av beslämmel­sema i 25 och 26 §§ TL. Vidare föreslås vissa redaktionella ändringar i 30 § 2 mora. TL till följd av utredningens förslag till ändringar i KL.

För att ytterligare underlätta laxeringsarbelet och taxeringskontrollen föreslår utredningen dessutom att försäkringsgivare skall åläggas att lärana intyg i de fall då arbetsgivare tiUärapar pensionsplan. En bestära­raelse om sådan uppgiflsskyldighel bör enligl utredningen tas in i ett nytt fjärde moment till 30 § TL.

7.5.2   Remissyttrandena

RSV tillstyrker i princip utredningens förslag i denna del. Svenska bankföreningen, Sveriges grossist förbund och Sveriges industriförbund ifrågasätter däremot ora uppgiftema behöver infordras varje år. Sist­näranda reraissinstanser anser liksora bl. a. försäkringsinspektionen och Svenska försäkringsbolags riksförbund att utkastet till formulär behöver bearbetas ytterligare.

8   Ikraftträdande 8.1 Utredningen

Utredningen erinrar om att det i direktiven har framhållits att det är önskvärt att lagstiftning i den fråga som riksdagen har påkallat prövning av dvs. bibehållen avdragsrätt för tryggande av pensionsåtagande som iimebär mindre avvikelse från allmän pensionsplan kan tilläm-

4   Riksdagen 1976/77.1 saml Nr 48

Prop. 1976/77: 48

50

pas redan vid 1977 års taxering. Ulredningen anser det angeläget att även övriga frågor som behandlas i betänkandet får en snar lösning. Med hänsyn härtUl föreslås att förslagen i deras helhel tUlämpas första gången vid 1977 års taxering.

I belänkandet påpekas att jordbrukare, innehavare av enskild firma, delägare i handelsbolag etc. intill utgången av år 1975 har haft rätt att teckna försäkringar som uppfyUde då gällande krav på pensionsförsäk­ring. För att åstadkomma en likformig behandling av alla rörelseidkare oavsett företagsform bör enUgt utredningen den föreslagna altemativre­geln om avdrag för kostnad för Ijänslepensionsförsäkring med högst 30 % av utgiven lön tiUämpas inte endast på nytecknade individueUa tjänstepensionsförsäkringar ulan även på sådana försäkringar som om­fattas av viUkoren i punkt 1 av anvisningarna lill 31 § KL i dess lydelse före den 1 januari 1976.

Speciella övergångsproblem föreligger enligt utredningen i fråga om arbetstagare-huvuddelägare. Enligt 8 § andra stycket ikraftträdandela­gen skulle beträffande dessa arbetstagare vissa bestämmelser i 1975 års lagstiftning tUlärapas redan vid 1976 års laxering. Detta gäUde beträf­fande reglema om avsättning till stiftelse eller konto i de fall då räken­skapsåret har avslutats efter den 30 juni 1975 och i fråga om avdrag för premier för tjänstepensionsförsäkring när ansökan har inkommit tiU för­säkringsgivarens huvudkontor efter den 24 april 1975. De av utred­ningen föreslagna reglerna innebär för dessa fall viss utvidgning av av­dragsrätten särat en ändrad terminologi och en redaktionell överarbel­ning av lagstiftningen. Enligt utredningens mening bör det inte raöta nå­got hinder att tUlämpa de nya reglerna redan såvitt avser 1976 års taxe­ring, där så är möjligt. Något särskilt skäl att medge extraordinär be­svärsrätt i de fall då 1976 års laxering redan har vunnit laga kraft anses emellertid inte föreUgga.

Utredningen frarahåller all den i prop. 1975/76: 208 föreslagna be­stämmelsen ora provisorisk avdragsrätt för preraier avseende tjänstepen­sionsförsäkringar som har tecknats senast den 19 november 1975 kan undvaras ora utredningens förslag angående alternativ avdragsrätt med 30 % av utgiven lön genoraförs. Ulredningen anser därför att den i nänrnda proposition föreslagna bestämmelsen bör utgå. Det påpekas att utrednmgsförslaget innebär en viss skärpning, men utredningen anser denna vara försumbar (det raaxiraala avdragsbeloppet blir enligt utred­ningens förslag 58 200 kr. och enligt propositionen avrundat 60 000 kr.). Någon särskild regel för de fall, sora omfattas av förslaget i propositio­nen, anser utredningen således inte vara erforderlig.

Med hänsyn tUl den osäkerhet som hittUls har rått i fråga om tjänste­pensionsförsäkringar bör enhgt utredningen den bestämmelse i 2 § ikraftträdandelagen, som innebär rätt att under år 1976 ändra försäk-ringsviUkor inom ramen för de tidigare gällande anvisningama till 31 §

Prop. 1976/77: 48

51

KL, utsträckas att gälla även under år 1977 i fråga om tjänstepensions­försäkringar.

8.2 Remissyttrandena

Utredningens förslag till ikraftlrädandebeslämraelser komraenteras bara av ett fåtal remissinstanser. Svenska försäkringsbolags riksförbund förklarar sig inte ha något alt erinra mot förslaget. RSV anser att det kan diskuteras ora de ikrafllrädanderegler sora utredningen har föresla­git bör tas in i den gamla ikraftträdandelagen eller i en ny lag. Enligt verket talar vissa skäl för den senare lösningen. RSV anser vidare att ar­betstagare-huvuddelägare bör ha rält att tiUämpa de nya bestämmelser­na redan vid 1976 års taxering i den mån detta är förmånligt för honom samt att han bör ha extraordinär besvärsrätt i dessa fall. RSV påpekar även att förslaget om avgång i förtid för arbetstagare-huvuddelägare in­nebär en skärpning av gällande räll säsom den har kommit till uttryck i ett avgörande av RSV:s nämnd för rätlsärenden den 18 juni 1976. En­ligt verkels mening är det därför mindre lämpligt att låta denna be­stämmelse gälla aUa skriftliga utfästelser lämnade efter den 31 decem­ber 1975.

Skånes handelskammare anser att förslaget i prop. 1975/76: 208 bör genoraföras trots utredningens förslag eftersom propositionen omfattar en vidare krets av skattskyldiga än utredningsförslaget.

9   Föredraganden

9.1 Allmänna överväganden

Hösten 1975 infördes nya beskattningsregler för pensionsförsäkringar och för arbetsgivares kostnader för tryggande av anställdas pensione­ring. Lagstiftningen innebar en genomgripande ändring av de regler som dittUls hade gällt på området och medförde bl. a. att avdragsrätten för dessa kostnader på olika sätt begränsades.

En arbetsgivare kan nu liksom tidigare välja mellan att låta en försäk­ringsanstalt ombesörja de anställdas pensionering eller att sköta pensio­neringen i egen regi. I det förra fallet tecknar han en tjänstepensionsför­säkring och betalar premier för denna, varefter försäkringsanstalten be­talar ut pensionen. Vid pensionering i företagets egen regi kan pensions­utfästelserna tryggas genora avsättning till stiftelse eller till konto Avsatt till pensioner. Såvitt gäller utfästelser som tryggas genom avsättning till stiftelse eller konto finns de grundläggande civilrättsliga bestämmelserna i lagen (1967: 531) om tryggande av pensionsutfästelse m. ra., tryggan­delagen, till vilka de skatlerättsliga reglema i komraunalskattelagen (1928: 370), KL, anknyter.

Prop. 1976/77: 48

52

KL:s regler innebär all arbetsgivaren numera oberoende av om han li7ggar utfästelsen genom pensionsförsäkring eller genora avsätt­ning till pensionsstiftelse eller konto får göra avdrag för så stor del av kostnadema för de anställdas framtida pensionering som behövs för alt hell eller delvis trygga pensionsåtagande enligt allraän pensionsplan. Begreppet allmän pensionsplan definieras i 4 § tryggandelagen. Ora all­män pensionsplan inte föreligger, skall vid inkomstbeskattningen raed sådan plan likställas pensionsåtagande för förmåner sora ryras inora vad som är sedvanligt enligt allmän pensionsplan i fråga om arbetstagare med molsvarande uppgifter eller hans efterlevande. En förutsättning är i sistnämnda fall all åtagandet tryggas genom pensionsförsäkring, avsätt­ning tUl pensionsstiftelse eller kreditförsäkring.

Redan i den proposition som. låg till grund för 1975 års lagstiftning pekade föredraganden på vissa frågor angående beskattning av tjänste­pensioner som skulle förbli olösta även om hans förslag genomfördes (prop. 1975/76: 31 s. 145). Vidare begärde riksdagen i skrivelse lill rege­ringen (rskr 1975/76: 132) prövning av möjlighelerna alt tUlgodose öns­keraål om bibehållen avdragsrält för pensionsåtaganden sora avviker från allmän pensionsplan. I den praktiska tUlämpningen av lagstift­ningen har ytterUgare problern uppmärksammats. För atl överväga dessa frågor tillkallades Utredningen (Fi 1976: 02) om beskattning av tjänstepensioner. Ulredningen har avgeit delbelänkandet (Ds Fi 1976: 6) Avdrag för kostnader för tryggande av pensionsåtaganden som avviker från allraän pensionsplan, ra. ra. I betänkandet behandlas den av riksda­gen väckta frågan liksora vissa problem av i huvudsak teknisk art med anknytning till den nya lagstiftningen. Ulredningens förslag raedför i flera fall en ulvidgning av arbetsgivares avdragsrätt för kostnader för tryggande av anstäUdas pensionering. Utredningen har vid ulformningen av sina förslag strävat efler alt underlätta genomförandet av 1975 års lagstiftning och alt utöka arbetsgivarnas möjligheter att göra avdrag för pensionsutfästelser inom den ram som statsmakterna fastställde vid ge-noraförandet av 1975 års lagstiftning. Vidare har utredningen ägnat uppraärksamhet ål taxerings- och kontrollproblemen. För att lösa dessa problem föreslår utredningen bl. a. all arbetsgivares och försäkrmgsgiva-res uppgiftsskyldighet skall utvidgas i vissa fall.

Flertalet remissinstanser släller sig i huvudsak positiva tiU utredning­ens förslag, även om de samtidigt riktar viss kritik mot den tekniska de­taljutformningen. Några remissinstanser med anknytaing till den privata sektorn anser dock alt förslagen även om de i och för sig innebär för­bättringar ändå tydligt visar de svårigheter som uppkomraer vid en ingående reglering av avdragsriitten för tjänstepensionskostnader. Dessa remissinstanser anser därför att tjänstepensionerna bör hållas utanför det regelsystem som begränsar avdragsrätten för pensioneringskostna­der.

Prop. 1976/77: 48

53

För egen del får jag anföra följande. Utgångspunkten för 1975 års lagstiftning var alt avdragsrätten för kostnader för pensionering skulle begränsas så att endast verkliga pensioneringsbehov kunde tillgodoses med obeskattade medel. Skatteutskottet ansåg att dessa skäl i princip borde föranleda begränsning av avdragsrätten inte bara i fråga om skatt­skyldigs egna pensionsförsäkringspremier ulan även på tjänstepensions-området. Utskottets bedömning delades av en klar raajoritet i riksda­gen. De nya reglema blir i huvudsak tillämpUga första gången vid taxe­ringen för innevarande år, och raan kan utgå ifrån alt arbetsraarknadens parter, försäkringsanstalierna och laxermgsrayndighelerna har vidtagit en rad åtgärder för att inrätta sig efter det nya systemet. Med hänsyn till det anförda talar enligt min mening såväl principiella sora praktiska skäl raot alt nu överväga en total oraläggning av de nya beskattningsreglema på tjänstepensionsområdet. Jag anser i stället att man på det sätt sora utredningen har föreslagit bör underlätta genoraförandet av 1975 års lagstiftning genora smärre justeringar av de nya reglema. Enligt mui raening är utredningens förslag i allt väsentligt ägnade att tillgodose detta syfte. Frågan humvida en raer genomgripande ändring behövs får prövas när man har vunnit praktiska erfarenheter av hur det nya syste­met fungerar.

9.2 Förhandstecknad full pension enligt allmän pensionsplan

Utredningen föreslår alt företag som vid ett successivt ikraftträdande av en ny ITP-plan oraedelbart tecknar försäkring eUer lämnar utfästelse upp till den slutliga nivån skall få avdrag för denna kostnad.

Utredningens förslag har godtagits eller lämnats utan erinran av fler­talet remissinstanser.

Även jag anser att omedelbar avdragsrält bör föreligga i dessa fall. I likhet med ett par av remissinstanserna anser jag att avdragsrätten bör regleras i lag och jag föreslår därför att punkt 2 e av anvisningarna tiU 29 § KL kompletteras med en bestäraraelse härom. Eftersom tveksamhet vid reraissbehandlingen har förelegat om tillämpningsområdet för utred­ningens förslag vill jag framhålla att den omedelbara avdragsrätten inte bör vara begränsad till de faU då pension utgår enligt ITP-planen utan att sanuna regel bör gälla vid avtal om successivt ikraftträdande av an­nan aUmän pensionsplan. Den begränsning i avdragsrätten som följer av den s.k. 8-procentregeln (avsnitt 9.5) är inte tiUämplig i här avsedda faU.

9.3 Avgång i förtid. Lägre pensionsålder

Det förekommer att anställda pensioneras före ordmarie pensionsål­der men att arbetsgivaren ändå åtar sig att utge fuUa pensionsförmåner.

Prop. 1976/77: 48

54

F. n. kan arbetsgivaren få avdrag för sådana kostnader efler dispens från riksskatteverket (RSV) i varje enskilt fall.

Utredningen framhåUer atl bl. a. ITP-planen gör det möjligt att avtala om lägre pensionsålder än 65 år, varför ett avtal härora i de faU sora omfattas av planen inte kan anses innebära någon avvikelse från allmän pensionsplan. Detta medför enligt utredningen alt någon dispens inte bör krävas när den anställde saiknar ägarinflytande i företaget och när pensionsåtagandet har gjorts enligt allmän pensionsplan eller enligt därmed likställd pensionsplan. Utredningen erinrar om alt lägsta pen­sionsålder för pensionsförsäkring enligt punkt 1 av anvisningarna till 31 § KL är 55 år. Vad beträffar arbetstagare-huvuddelägare anser ut­redningen att en möjlighet till så låg pensionsålder sora 55 år kan komma att utaytljas för annal syfte än för pensionering. För dessa fall föreslås därför att pensionsåldern inte utan dispens skaU få sättas lägre än tUl 62 år. Efter dispens från RSV skall det däremot vara möjligt att med avdragsrätt trygga en lägre pensionsålder även för arbetstagare-hu­vuddelägare. Det föreslås att RSV i normalfaUen inhämtar yttrande från Svenska livförsäkringsbolags skattenämnd i dispensärendena. Om skrift­lig utfästelse om lägre pensionsålder än 65 år har lämnats till arbetstaga­re-huvuddelägare före den 31 december 1975, anser dock utredningen att den lägre pensionsåldern bör godtas vid beskattningen.

Flertalet remissinstanser tillslyrker förslaget om utökade möjligheter att med verkan i beskattningshänseende utan dispens avtala om lägre pensionsålder än 65 år. ÅtskilUga reraissinstanser anser dock att det inte finns något skäl att göra skillnad raellan arbetstagare-huvuddelägare och andra anställda i detla hänseende. Andra anser att den lägsta pen­sionsålder som utan dispens godtas för arbetstagare-huvuddelägare bör sänkas tUl 60 år.

Jag delar uppfattningen att, om tillämplig allmän pensionsplan med­ger lägre pensionsålder än 65 år, dispens inle skall behövas. En sådan ordning finner jag naturlig att bibehåUa. Den bör komraa till uttryck i lagtexten. Detsanuna bör gälla plan som likställs med allraän pensions­plan. Kan lägre pensionsålder iin 65 år inte medges enligt den tiUämp­liga planen, bör dock raöjlighet föreligga för arbetsgivaren att efter dis­pens trygga kostnaden för lägre pensionsålder med fulla pensionsförmå­ner. Såvitt gäller arbetstagare-huvuddelägare kan man dock inte bortse från den omständigheten att det inte föreligger något reellt tvåpartsför­håUande mellan den anställde och arbetsgivaren. Detta motiverar en särregel för denna kategori av arbetstagare. Även i dessa faU bör det dock vara möjUgt att utan dispens avtala om lägre pensionsålder än 65 år, om detta medges enligt den tillämpliga planen. EnUgt min mening bör den lägsta pensionsålder som inte fordrar dispens sättas tUl 60 år i dessa fall. För denna gräns talar att 60 år är lägsta ålder för delpension och för förtida uttag av ålderspension enligt lagen (1962: 381) ora all-

Prop. 1976/77: 48

55

män försäkring. Den av mig föreslagna sänkningen av åldersgränsen i förhåUande till utredningsförslaget lorde medföra alt antalet dispensfall ytterligare nedbringas. I ärenden sora avser dispens från 60-årsregeln bör det enligt min mening stå RSV fritt att vid behov inhämta yttrande från Svenska livförsäkringsbolags skallenämnd. Dispens bör kunna medges t. ex. om arbetsförmågan av hälsoskäl är nedsatt, ora pensione­ring vid lägre ålder än 60 år är sedvanlig inora branschen eller om pen­sionsavgången motiveras av förestående omorganisation av företagets ledning.

Det har under remissbehandlingen påpekats att den s. k. STP-planen mellan SAF och LO inte innehåller något uttalande om att pension kan ulgå från tidigare tidpunkt än 65 år. Även för anstäUda som omfattas av denna plan bör det emellertid enligt min mening vara möjligt att avtala ora lägre pensionsålder med avdragsrätt för kostnaden för att trygga en sådan pension. Detta är dock ett fall där, sora jag nyss har berört, dis­pens erfordras. Härvid bör gälla den aUmänna begränsningen i avdrags­rätten att förmånsnivån skall ligga inom ramen för förmåner enligt all­män pensionsplan.

Har arbetstagare-huvuddelägare i enlighet med tUlämplig allmän pen­sionsplan fått utfästelse om lägre pensionsålder än 65 år, dock lägst 55 år, har enligt 1975 års lagstiftning denna lägre pensionsålder godtagits utan dispens. De nya bestämmelser som jag nu har föreslagit innebär att dispens fordras för lägre pensionsålder än 60 år. Enligt min mening bör dock de arbetstagare-huvuddelägare som i enUghet med plan fått skrift­lig utfästelse om lägre pensionsålder än 60 år före den dag då proposi­tion avses bli överlämnad till riksdagen, dvs. före den 23 noveraber 1976, få behålla denna pensionsålder utan att arbetsgivaren förlorar av­dragsrätten. Detta bör uttryckligen anges i 8 § andra stycket ikraftträ­dandelagen.

Några remissinstanser har påpekat att det vid förtida avgång och vid utfästelse om lägre pensionsålder inträffar att ATP försämras och att ar­betstagaren kompenseras för detta. Enligt min menmg bör kostnaden för att trygga sådana pensionsförmåner vara avdragsgUl under förutsättaing att förmånema ligger inom ramen för allmän pensionsplan. Någon ut­trycklig bestämmelse om detta torde inte vara erforderlig.

9.4 Kompensation för bortfallande ATP vid utlandstjänstgöring

När anslällda i svenska företag tjänstgör utomlands kan de i vissa fall få ett sämre pensionsskydd än de skulle ha haft om de hade tjänstgjort i Sverige under motsvarande tid. För att kompensera den anställde för det bortfall av ATP sora kan ske i dessa fall tecknar arbetsgivaren ofta en "ATP-liknande" pensionsförsäkring till den anställdes förmån eller gör utfästelser av motsvarande innehåll. Enligt utredningens uppfattaing

Prop. 1976/77: 48

56

är kostnader för ATP-liknande pensionsförmåner avdragsgilla till den del som de avser all tUlförsäkra den anställde etl pensionsskydd som lig­ger mom ATP:s och ITP:s belojjpsramar.

Vad ulredningen har anförl; lämnas utan erinran av remissinstan­serna.

Även jag delar utredningens uppfattning i denna fråga. Kostnaderna för ATP-liknande pensionsförmåner bör således vara avdragsgilla ora de faUer inom ramen för ITP eller annan tillämpUg allmän pensionsplan. Någon uttrycklig författningsbestämmelse synes inte vara nödvändig för att åstadkomma här avsedd avdragsrätt.

9.5 Pensionsutfästelser som avviker från allmän pensionsplan

Inom vissa företag och branscher tUlämpas pensionsplaner som i nå­got avseende innebär förmåner utöver allmän pensionsplan. Utred­ningen konstaterar att dessa awUcelser i regel har mycket Uten betydelse för den totala pensionskostnaden och att de ofta har tiUämpats under lång tid. Awikelsema kan t. ej:, innebära något förmånUgare sjuk- eller famUjepension än vad som utgår enligt aUmän pensionsplan. Nuvarande regler innebär att avdrag inte kan medges för kostnad som belöper på avvikelse från aUraän pensionsplan. När frågan om nya beskattnings­regler för pensionsförsäkringar m. ra. år 1975 behandlades i riksdagen frarahöU skatteutskottet bl. a. att utskottet hade förståelse för önske­raålen att mindre betydande awikelser borde kunna godtas även i fort­sättningen. Riksdagen begärde därefter i skrivelse till regeringen (rskr 1975/76:132) att möjUgheterna att tUlgodose önskemålen om bibehål­len avdragsrätt för pensionsåtaganden som avviker från allmän pen­sionsplan skulle prövas.

Utrednmgen föreslår att avdragsrätt skall införas för kostnader av­seende smärre awikelser från allmän pensionsplan och att raan vid be­stämmande av avvikelsens storlek skall utgå från kostnadssidan. Utred­ningen anser att en rätt tUl avdrag med utöver vad som nu gäller 8 % av kostnaden för pensionsutfästelse enligt allmän pensionsplan bör innebära att avdragsrätt kommer att föreligga för i stort sett samtUga nu förekommande mindre avvikelser från sådan plan. Enligt utrednmgens förslag skall avvikelsens storlek bestämmas raed utgångspunkt i ök­ningen av den genomsnittiiga kostnaden, vilket mnebär att man skall beakta den merkostnad som avvikelserna skulle medföra om de gällde för saratliga personer inora eller utom företaget som omfattas av den tiUämpUga pensionsplanen. Om merkostnaden överstiger den tUlåtna ra­men, bör enUgt utredningeni; uppfattnmg avdrag medges endast för kostaad enligt aUmän pensionsplan och således inte för någon del av den överskjutande kostnaden.

Det föreslås vidare att avdragsrätten begränsas tUl de fall där pen-

Prop. 1976/77: 48

57

sionsutfästelserna har tryggats genom pensionsförsäkring och förbätt­ringarna svarar mot lönedelar inom ITP-planens maximUön.

Flera remissinstanser anser att den utvidgade avdragsrätten bör gälla även när pensionsutfästelser har tryggats på annat sätt än genom pen­sionsförsäkring. Från några håU riktas även kritik mot förslaget att mte någon del av kostnaden för avvikelse från allmän pensionsplan skaU vara avdragsgUl när 8-procentgränsen har överskridits.

För egen del får jag anföra följande. Utredningen har klargjort att de smärre awikelser från allmän pensionsplan som förekommer i praktiken vanUgen har raycket liten betydelse för den totala pensionskostnaden. Samtidigt kan konstateras att pensionsutfästelser sora mnebär sraärre awikelser har förekommit under lång tid inom vissa företag eUer bran­scher. Jag delar utredningens uppfattning att avdragsrätt bör införas i dessa faU. I likhet med utredningen anser jag också att man skall be­slämma smärre awikelser genom att utgå från kostnadssidan. Såväl rättviseskäl som administrativa skäl talar för att man bör bestämma storleken av awikelsema med hänsyn tUl den merkostnad som det skulle iimebära att ge samtliga sora omfattas av den tUlämpliga pen­sionsplanen de förmåner som följer av awikelsema. Om man i enUghet med utredningens förslag tillåter att den genomsnittliga merkostaaden för sraärre awikelser får uppgå till 8 % av kostnaden för åtaganden en­ligt aUmän pensionsplan, torde avdragsrätt komma att föreUgga även för de awikelser som kan komma att ske från den nya ITP-plan som par­terna har enats om. Med hänsyn tiU att syftet med förslaget är att möj­Uggöra avdrag för kostnad för awikelser endast i de faU då sraärre awi­kelser från allmän pensionsplan har förekommit anser jag i likhet med utredningen att inte någon del av kostnaden för awikelsema bör vara avdragsgill när den genomsnittUga kostnadsökningen överstiger 8-pro­centgränsen. Jag är medveten om att en sådan lösning kan medföra vissa tröskeleffekter men viU samtidigt erinra om att den föreslagna av­dragsrätten är beräknad med viss marginal i förhållande tiU de awikel­ser som nu förekommer och som har föranlett förslaget. EnUgt mui me­ning finns det inte anledning att såsom har ifrågasatts i några remiss­yttranden begränsa rätten tiU avvikelse tUl de faU där planen har ut­formats med ITP-planen som förebUd. Rätten tUl smärre awikelser bör föreligga i fråga om varje tiUämplig plan sora är att anse som allmän pensionsplan.

Bland remissinstansema råder olika meningar om vilka krav som bör ställas på formen för tryggande av pensionsförmånema för att avdrag för smärre awikelser skaU medges. I denna fråga viU jag tiU en början framhålla att awikelser bör kunna tiUåtas oberoende av om de förmå­ner sora ligger inom ramen för allmän pensionsplan har tryggats genom försäkring eUer genom avsättning tiU stiftelse eUer konto. Frågan gäller således vilka krav som bör stäUas på tryggandet av de pensionsförmåner

5   Riksdagen 1976/77.1 saml Nr 48

Prop. 1976/77: 48

58

som går utöver allmän pensionsplan. Liksom utredningen anser jag att kontroll- och taxeringsfrågoma måste tUlmätas stor betydelse i detta sammanhang. Det är nödvändij;t att i så stor utsträckning som möjUgt underlätta taxeringsmyndigheternas arbete på ett tekniskt komplicerat beskattningsområde utan att för den skuU ge efter på kravet på en effek­tiv kontroU. Med hänsyn härtiU är det enligt min raening inte raöjUgt att införa elt systera som innebär att taxeringsmyndigheterna i varje enskilt fall måste pröva om en avvikelse ligger inom den tUlåtna ramen eller inte. Det är i släUet nödvändigt alt vid taxermgen ha tUlgång till tillför­litlig uppgift från sakkunnigt hiill ora avvikelsens storlek. För pensions­utfästelser som har tryggats getiom pensionsförsäkring kan försäkrings­givaren lämna intyg i frågan på det sätt utredningen har föreslagit. Om pensionsutfästelser i stället har tryggals genom avsättning är det i regel svårare att få frara motsvarande uppgifter. Trots att det i princip är önskvärt att ha en likformig behandling av olika tryggandeformer tUl­styrker jag därför utredningens förslag att de förmåner som går utöver allmän pensionsplan skall ha tryggats genom pensionsförsäkring.

Jag delar ulredningens uppfattning att man som smärre avvikelser inte skall godta förmåner som svarar mot lönedelar utöver den allmänna pensionsplanens maximUön. Jag föreslår att uttrycklig bestämmelse om detla las in i punkt 2 e av anvisningama tUl 29 § KL.

9.6 Tjänstetidsberäkning för fulll pension

Huvudregeln erdigt ITP och andra allmänna pensionsplaner är att det för full pension krävs 30 års anställning med pensionsrätt. När en ar­betstagare byter anställning medför han i många faU tjänstepensionsrätt och får då tiUgodoräkna sig den gångna tjänstetiden hos den nye arbets­givaren. Det inträffar dock att en anstäUd som orafattas av allmän pen­sionsplan inte kan uppnå den tjänstetid av 30 år som i allmänhet krävs för full pensionsrätt. Orsakema. till detta kan variera. Deit kan t. ex. för­hålla sig så att den anställde under någon tid har arbetat utomlands och då inte har intjänat någon pension. Det förekoramer att arbetsgivaren i sådana fall åtar sig att utge fuU pension eller pension med mmdre re­duktion än som följer av pensionsplanens bestämmelser. Nuvarande regler innebär att arbetsgivaren i dessa fall inte får avdrag för kostaaden för sådana utfästelser tUl den del de innebär förmåner utöver allraän pensionsplan.

Utredningen föreslår att en arbetsgivare skaU få avdrag för kostnad för pensionsåtagande enligt aUmän pensionsplan även i de faU då han i åtagandet inräknar arbetstagarens anställnmgstid före åtagandet ocb dennes anställnmgstid hos amian arbetsgivare. Det fömtsätts dock att pension sora har intjänats före åtagandet avräknas från förmånerna en­ligt planen.

Flertalet remissinstanser tiUstyrker i princip utredningens förslag men

Prop. 1976/77: 48

59

många anser att man med anstäUningstid bör jämställa lid som egen företagare.

För egen del anser jag att en utvidgnmg av avdragsrätten på det sätt som utredningen har föreslagit ligger väl i Unje med målsättningen för 1975 års lagstiftning. Jag tiUstyrker därför förslaget. I likhet med utred­ningen anser jag att avgift för tryggande av pensionsräll som svarar mot tjänstetid före planens ikraftträdande bör vara avdragsgill vare sig den betalas på en gång eUer genom förhöjning av fraratida avgift.

Sora jag redan har närant innebär utredningens förslag också att tjänstetid före anslutningen till allraän pensionsplan skaU få tillgodoräk­nas den anstäUde endast under förutsättning att den pensionsrätt sora han har intjänat före anslutningen avräknas mot planens bruttoförmå­ner. Jag delar denna uppfattning. Vid remissbehandlingen har efterlysts ett klarläggande av hur pensionsrätt som svarar mot tjänstetid före an­slutningen skall beräknas och hur avräkningen raot planens förraåner i praktiken skaU gå tUl. EnUgt min menmg bör arbetsgivaren få avdrag för så stor del av planens förraåner grundade på total tjänstetid för fuU pension sora svarar mot förhållandet meUan tjänstetid före an­slutningen och total tjänstetid hos fömtvarande och aktuell arbetsgivare fram till dess pensionsåldern inträder. Från denna del av förmånema avräknas värdet av de pensionsförmåner som har intjänats före anslut­ningen, dock endast i den mån de är tryggade genom försäkruig eller av­sätlnmg.

För tydUghelens skull viU jag i detta sararaanhang tiUägga följande. Det förekoraraer att en arbetsgivare vid nyanställning av en arbetstagare eller vid införande av allmän pensionsplan inte gör åtagande om att till­godoräkna tjänstetid före nyanställningen resp. införandet av planen. Tjänstetid som berättigar tUl pension enligt planen räknas alltså i detta fall endast från den anstäUdes anslutning till planen och någon sam­ordning raed tidigare intjänad pensionsrätt sker inte. Ett sådant förfa­rande bör självfaUet kunna godtas vid beskattningen. Arbetsgivaren får i delta fall avdrag för kostnaden för sitt åtagande enligt planen utan av­räkning av värdet av pensionsrätt före anslutningen.

Flera reraissinstanser har sora nämnts förordat att även tid som egen företagare skall få tillgodoräknas. Principiella skäl kan i och för sig an­föras för en sådan lösning. Den skulle emellertid göra det nödvändigt att avräkna värdet av privata pensionsförsäkringar, som har tecknats under den tid då den anstäUde var egen företagare, mot de bruttoförmä-ner som utgår enligt allmän pensionsplan. Man skulle alltså behöva ge­nomföra en saraordning mellan egna pensionsarrangemang och tjänste­pensioner. Lösningar av detta slag är förenade med praktiska och kon-trolllekniska svårigheter och de avvisades när 1975 års lagstiftning ge­nomfördes. Jag är inte beredd att på det underlag sora nu föreligger till­styrka en sådan lösning.

Prop. 1976/77: 48

60

9.7 Avdragsrätten i fall där allmän pensionsplan inte föreligger

9.7.1 Kommuners och kommunala företags pensionsavsättningar

I de fall då aUmän pensionspla.n inte föreligger bestäms avdragsrätten för pensionskostnader f. n. av bestämmelsen i 28 § 1 mom. sjunde styc­ket KL. Bestämmelsen innebär att med alhnän pensionsplan skaU lik­ställas pensionsåtagande för förmåner som ryms inom vad som är sed­vanligt enUgt allmän pensionsplan i fråga om arbetstagare med molsva­rande arbetsuppgifter eller hans efterlevande. För avdragsrätt krävs vi­dare att pensionsåtagande som inte har tryggats genom pensionsförsäk­ring eller avsättning till stiftelse skall tryggas genom kreditförsäki-ing. Samtliga korarauner och ett stort antal kommunala förelag och institu­tioner tUlämpar liksom vissa icke-koramunala arbetsgivare pen­sionsreglementen som har rekommenderats av kommunförbunden. De kommunala pensionsbestämmelsema utgör inte kollektivavtal utan fast­ställs formellt ensidigt av arbetsgivarsidan. Det torde f. n. vara svårt att kredilförsäkra kommunala pensioner och det är i regel inte heUer möj­ligl att trygga dessa genom pensionsförsäkring.

Utredningen konstaterar atl 1975 års lagstiftning har medfört att ar­betsgivare som tillämpar kommunala pensionsreglementen i fortsätt-nuigen inle kommer att kunna med avdragsrätt trygga pensionsutfästel­ser för nyanstäUd personal. För att lösa denna fråga föreslår utred­ningen att kommunala pensionsregleraenten skall få likstäUas med all­raän pensionsplan om de har rekommenderats av kommunförbund och antagits av vissa angivna rättssubjekt. För de fall då arbetsgivaren är ett förelag eller en stiftelse föreslås som ytterUgare krav att borgen för ut­fästelsen skall ha tecknats av kommun eller kommunförbund. EnUgt ut­redningens uppfattnmg bör kommuner inte vara skyldiga att inhämta re­geringens godkännande för sådant borgensåtagande.

Flertalet remissinstanser tUlstyrker utredningens förslag eller lämnar det ulan erinran. I några yttranden framhålls dock att även andra pen­sionssystem än de som berörs i i:örslaget bör kunna anses utgöra aUmän pensionsplan.

För egen del får jag anföra 1 oljande. Sora redan nänrnts innebär de nya beskattaingsregler som skall tiUämpas fr. o. ra. 1977 års taxermg att det när allmän pensionsplan inte föreligger fordras att pensions­åtagandena har tryggats antingen genom pensionsförsäkring eUer avsätt­ning tiU stiftelse eUer genom kreditförsäkring. Det torde i praktiken vara svårt att kredilförsäkra konununala pensioner i FPG. HärtiU koinmer att det i normalfallen av tekniska skäl är omöjligt att trygga kommunala pensionsutfästelser genom pensi

Prop. 1976/77: 48

61

Utredningen konstaterar att likformigheten i de koramunala pensions-reglementena är så stor att man kan tala ora en enda koramunal pen­sionsplan som tiU sin konstmktion är i stort sett Ukvärdig med ITP-pla­nen. Med hänsyn härtiU anser jag i likhet med ulredningen att den naluriigasle lösningen för alt nå det åsyftade resultatet är att lUcställa komraunala pensionsbestämmelser med aUraän pensionsplan. Som ul­redningen påpekar är det härvid väsentiigt att klart definiera begreppet kommunalt pensionsreglemente. Jag delar utredningens uppfattning att denna avgränsning lämpligen bör ske på så sätt att man kräver såväl alt reglementet är rekomraenderat av koramunförbund sora alt det har an­tagils av vissa angivna rättssubjekt. När regleraentel har anlagils av företag, stiftelse eller annan sådan arbetsgivare bör vidare fordras alt konunun eller kommunförbund har tecknat borgen för utfästelsen. Kra­vet på borgen i dessa faU kan som utredningen påpekar ses som en mot­svarighet tUl kravet på kreditförsäkring enligt nuvarande bestämraelser. Enligt min menuig bör sådana kommunala borgensåtaganden inte anses vara underställningspUktiga enligt kommunallagen (1953: 753). Även i denna fråga delar jag således ulredningens uppfattning. Med hänsyn till att de föreslagna reglerna om kommunala pensionsreglementen uteslu­tande grundas på skattemässiga överväganden är det dock enligl min mening lämpUgare alt föra in dem i anvisningarna till 29 § KL än att såsom utredningen har föreslagit ha dem i tryggandelagen.

Som anges i betänkandet har Komraunernas pensionsanstalt (KPA) förklarat sig berett att beträffande de regleraenlen sora anstalten admi­nistrerar utfärda intyg, varav framgår om uppgivna pensionskostnader slår i överensslämmelse med reglementet. Med hänsyn härtill torde för­slaget i denna del inte behöva medföra något större merarbete för taxe­ringsmyndigheterna.

Under remissbehandlingen har påpekats att det inom Kooperationens Pensionsanslaits (KP:s) verksamhetsområde ofta förekommer att ett förelag, ulan att vara medlem i arbetsgivarorganisation, tUlämpar t. ex. den kooperativa arbetsgivarorganisationens avtal. Det har vidare upp­givits atl anstäUda inom folkrörelsesektorn, t. ex. fackföreningar samt Folkets Hus- och Folkels Parkrörelserna, omfattas av liknande system. Med hänvisning tUl detta har yrkats att utredningens förslag utvidgas till att gäUa även pensionssystem som administreras av KP och omfattar ar­betstagare i företag inom folkrörelsesektorn. I detta sammanhang upp­komraer också frågan om den föreslagna lösningen kan utsträckas till att gäUa sådana fall där statUga företag har lämnat pensionsåtaganden, som inte sammanfaUer med allraän pensionsplan och beträffande vilka det är svårt alt få kreditförsäkring hos FPG.

Jag delar uppfattningen att det är önskvärt att låta även vissa pen­sionssystem utanför den kommunala sektom bli Ukställda med allmän pensionsplan. En förutsättning för detta måste dock vara att det förelig-

Prop. 1976/77: 48

62

ger en motsvarighet tUl förhåUandena på den kommunala sidan. Jag vill erinra om att förslagel om kommunala pensioner fömtsätter att regle­mentet har rekommenderats av kommunförbund eller raotsvarande. Härigenom uppnås en sådan enhetlighet att det i praktiken är möjligt att tala om en enda kommunal pensionsplan. Vidare har förutsatts att kom­mun, kommunförbund eller församlings- eller pastoratsförbund tecknar borgen för utfästelser som lämnas av företag eUer stiftelse samt att KPA genom att utfärda intyg medverkar tiU att göra systemet lätthanterligt för taxeringsmyndigheterna. Även om motsvarigheter kan föreligga ut­anför den komraunala sektorn, varierar förhållandena alltför raycket för alt det skaU vara raöjUgl alt i lag tUlräckligt noga precisera förutsätt­ningama för alt ett pensionssyslera skall anses likvärdigt raed alhnän pensionsplan. Jag kan därför inte tillstyrka någon generell ulvidgning av utredningens förslag.

Däremot är det enUgt min mening lämpUgt och önskvärt att man för två gmpper av fall utanför den kommunala sektorn öppnar raöjlighet att vid inkomstbeskattnmgen få ett pensionssyslera godtaget som aUmän pensionsplan. Den ena gruppen orafatlar vissa statliga företag, dvs. i första hand aktiebolag i vilka staten direkt eller indirekt äger huvudde­len av aktiema. Det förekommer att sådana företag trots att de läm­nar pensionsutfästelser som tUl sitt innehåU är i stort sett likvärdiga med aUraän pensionsplan antmgen saknar praktiska möjligheter att kredit-försäkra utfästelserna utan statlig borgen eller ändå raed hänsyn till oraständighetema bör kunna få ersätta kreditförsäkring med statiig bor­gen. I dessa fall bör enligl min mening den omständigheten att staten lämnar borgen för utfästelserna medföra att utfästelserna får likställas med allmän pensionsplan. Jag vill erinra om atl borgensåtagande från statens sida kräver medverkan av riksdagen. Härigenom får riksdagen möjlighet att allsidigt pröva lämjjligheten av att ett visst statligt företag befrias från kravet på kredilförsäkrmg. Som underlag för sin bedömning av pensionsutfästelsernas innehåll bör riksdagen ha tiUgång till yttrande från RSV. Riksdagen får möjlighet att allsidigt pröva frågan och kan därvid bl. a. tiUse att företaget uite genom borgensåtagandet bereds för­mån som kan verka snedvridande på konkurrensen. Den andra gruppen av fall som jag syftar på gäller privata företag eller organisationer av det slag som omnärants vid remissbehandlingen. Jag anser att RSV i dessa fall bör ha raöjlighet att genora dispens förklara att ell visst pen­sionssystem vid inkomstbeskattningen skall Ukställas med allmän pen­sionsplan. Vid dispensprövningen bör i första hand beaktas att pensions­åtagandena i allt väsentligt skaU överensstämma med aUmän pensions­plan. Ett villkor bör i norraalfaUet också vara att företaget eUer organi­sationen i fråga i likhet raed vad som gäller på det komraunala områ­det i praktiken har svårigheter att kredilförsäkra pensionsåtagandet. Detta viUkor bör dock kunna efterges i särskilda fall under förutsättamg

Prop. 1976/77: 48

63

bl. a. att dispensen inte medför att företaget får en förmån som kan verka konkurrenssnedvridande. En ytterligare fömtsättning bör i regel vara att betryggande borgen har tecknats för åtagandet.

Jag föreslår därför att i punkt 2 e av anvisningarna tiU 29 § KL mtas bestäraraelser som Innebär dels att med allmän pensionsplan skaU lUt-ställas pensionsutfästelser som lämnats av statligt företag om staten har tecknat borgen för utfästelsema, dels att RSV får möjUghet alt om sär­skilda skäl föreligger besluta atl även annat pensionsåtagande skall lUc-ställas med allmän pensionsplan.

9.7.2 Övriga faU

I inlednmgen till det föregående avsnittet 9.7.1 har jag redogjort för de villkor som skall vara uppfyllda för att arbetsgivare skaU få avdrag för kostnader för pensionsåtagande i de faU då allmän pensionsplan inle föreligger.

Utredningen konstaterar att svårigheter i praktiken ofta kan komma att uppstå vid tiUämpning av reglema om avdrag för kostnader för pen­sionsåtaganden utanför allmän pensionsplan. Svårigheterna har enligt utredningen sin grund i de skiUnader sora råder raellan pensionsförmå­ner som utgår enligt allmän pensionsplan och sådana som grundas på utfästelse som inte följer plan. Utredningen framhåller bl. a. alt de per­soner som inte omfattas av allmän pensionsplan ofta är sådana som en­samma eller tUlsanunans med ett fåtal delägare driver rörelse i aktiebo­lagsform. Det påpekas att de inkoraster sådana personer tar ut ur sina företag ofta varierar från ett år till ett annat, vilket bidrar tiU all för­svåra den prövning som nuvarande regler förutsätter. Utredningen fm­ner mot denna bakgrund att det finns behov av kompletterande regler på området och föreslår en alternativregel som innebär atl arbetsgivare i fråga om arbetstagare som inte omfattas av allmän pensionsplan skall få göra avdrag för premier för individuella tjänslepensionsförsäk-ringar med högst 30 % av utgiven lönesuraraa tiU den del denna mite överstiger 20 basbelopp. Förslaget gäller således endast pensionsåtagan­den som har tryggals genom pensionsförsäkring. Sora "basår" vid beräk­ning av avdraget föreslås gälla antingen beskattningsåret eller närraast föregående beskattningsår.

Flertalet remissinstanser tiUstyrker i princip utredningens förslag. Många anser dock att alternativregeln bör gälla oberoende av tryggan­deform.

För egen del kan jag i likhet med utredningen konstalera alt väsent­liga skiUnader ofla föreligger mellan pensionsförmåner sora utgår enligt allraän pensionsplan och sådana sora grundas på individuella utfästelser. Den vUitigaste olikheten är att en individueU pensionsutfästelse är knu­ten till förhåUandena vid en viss tidpunkt, raedan förraåner som utgår enligt allmän pensionsplan regelmässigt följer växlingar i inkomst och

Prop. 1976/77: 48

64

familjesammansättning och således har en inbyggd automatik. Denna skUlnad har raedfört att det kan vara svårt att beräkna avdragsrätten för pensionsåtaganden när allmän pensionsplan inte föreUgger. Svårighe­tema ökas av att personer som omfattas av individuella utfästelser ofta i egenskap av delägare i fåmansföretag har starkt varierande inkomster. Jag delar därför ulredningens ujjpfattning att det är lämpUgt att införa en alternativ avdragsregel för de fall då en arbetstagare inte omfattas av allmän pensionsplan. Vidare anser jag i likhet med utredningen att en sådan allernativregel av kontrol Itekniska skäl bör begränsas tiU de fall då pensionsåtagandet har tryggats genom pensionsförsäkring.

I likhet med utredningen anser jag det naturligt att vid bestämmande av avdragsrättens omfattning enligt en sådan alternativregel utgå från de bedömningar som låg till gmnd för 1975 års lagstiftning. I enUghet här­med bör avdrag medges med högst ett belopp motsvarande 30 % av ut­given lönesumma till den del denna inte överstiger 20 basbelopp. Av­drag bör kunna beräknas på lön sora har utgivits under beskattningsåret eller året närmast dessförinnan. Härigenom når man överensstämmelse med vad som gäller i fråga om avdrag för preraier för privata pensions­försäkringar. Det har vid remissbehandlingen framhållits att tUlämpning av reglema om bmtna räkenskapsår kan leda tUl stora variationer i av­dragets sloriek. Med hänsyn bl. a. till de begränsningar som den nya bokföringslagen (1976: 125) innebär i fråga om möjUgheterna att till-lämpa bmtet räkenskapsår och att lägga om räkenskapsåret torde emel­lertid de av remissinstansema avsedda inkomstvariationema inte komma att utgöra något större problem i praktiken. Jag anser därför inte att någon särregel behövs för dessa fall.

Som utredningen har framhålUt innebär förslaget ingen inskränk­ning i den rätt arbetsgivare enligt 1975 års lagstiftaing har att trygga pensionsutfästelse till huvuddelägare genom avsättning tUl stiftelse eller till konto Avsatt till pensioner. Delta innebär att sådan avsättning får ske för att trygga pensionsutfästelser enhgt allmän pensionsplan. Jag vill dock erinra om att en arbetsgivare som väljer att tUlämpa 30-procentre-geln för viss arbetstagare inte sEimtidigt kan få avdrag i annan form för kostnader för tryggande av pension för samme arbetstagare.

Med anledning av vad som har framhåUits i ett reraissyttrande vill jag påpeka att tillärapning av 30-piocentregeln inte fömtsätter att samtliga pensionsförmåner inom företaget har tryggats genom pensionsförsäk­ring. Det enda krav som bör gälla i delta hänseende är att de pensions­åtaganden för vilka regehi åberopas har tryggats på detta sätt. Jag vUl i delta sararaanhang även understryka alt 30-procentregeln skaU tiUämpas endast i fråga om arbetstagare som mte omfattas av alhnän pensions­plan. Detta mnebär alltså att beskattningsmyndighelerna vid regelns lill­lämpning har att ta stälhimg tiU ora en viss arbetstagare orafattas av all­män pensionsplan eUer inte. Denna fråga bör avgöras raed utgångspunkt

Prop. 1976/77: 48

65

i de bestämmelser om allmän pensionsplan och därmed likställda pen­sionssystem som finns i andra och tredje styckena av punkt 2 e av anvis­ningarna till 29 § KL enligt mitt förslag till lagtext. Om det framstår som tveksamt huruvida en anställd omfattas av sådan plan bör enligt min mening arbetsgivarens uppfattning i frågan ofta kunna tUlerkännas vitsord. En sådan ordning lorde knappast medföra någon olägenhet, ef­tersom frågan endast gäller ora avdragsrätten skall bestäraraas raed ut­gångspunkt i nuvarande regler eUer den föreslagna altemativregeln och dessa regler avses vara i princip likvärdiga.

Vid remissbehandlingen har även aktualiserats frågan i vad mån gott­görelse från en tidigare bildad pensionsstiftelse kan kvittas mot avdrag för en motsvarande pensionsförsäkringspremie som i och för sig går ul­över det tiUåtna avdragsutrymmet. EnUgt min menmg bör etl sådant förfarande vara möjligt även beträffande huvuddelägare eftersom det i dessa fall inte är fråga om någon förstärkning av pensionsskyddet. Elt sådant resultal synes också kunna uppnås genom dispens redan enligt gällande beslämmelser.

I anslutning till förslaget om en alternaliv avdragsregel för arbetsgi­vare vjll jag också ta upp en fråga som rör arbetstagares avdrag för pre­mier för egen pensionsförsäkring. Enligt huvudregeln i 46 § 2 mom. femte stycket KL får sådant avdrag uppgå till högst 10 % av tjänstein­komsten. RSV har emeUertid enligt sjätte stycket av samma lagrum möj­lighet atl genom dispens medge att en arbetstagare som i huvud­sak saknar pensionsrätt i anställning får avdrag för pensionsförsäk­ringspremie med upp till 30 % av tjänsteinkomsten. EnUgt såväl huvud­regeln som dispensregeln gäller den begränsningen att avdrag får be­räknas på en sararaanlagd A-inkomst av högst 20 basbelopp. RSV har prövat ett stort antal dispensansökningar. I flertalet fall har det varit fråga om anslällda som har bestämmande inflytande i företaget och har valt att själva ordna sitt pensionsskydd. Andra fall har gäUt arbetstagare som inte har haft sådant bestäraraande inflytande och sora helt har sak­nat pensionsräll i anställningen. Det finns anledning att beträffande båda dessa grupper ompröva lämpligheten av dispensregeln.

Vad först beträffar anställda som har bestämmande mflytande i ett företag ändras förhållandena på ett avgörande sätt om alternativregeln för arbetsgivares avdrag införs. Om förelaget övertar ansvaret för pen­sionsskyddet, får företaget nämligen enligt altemativregeln avdrag med belopp upp till 30 % av utgiven lön samtidigt som delägaren behåller rätten att göra avdrag för premier för egen pensionsförsäkring med högsl 10 % av lönen. Mol den bakgrunden finns det inte längre något egentligt behov av dispensregeln för denna grupp av anställda. Regeln bör alltså kunna slopas för deras del. Upphävs dispensregeln förhindrar man också att nuvarande beslämmelser i förening med de i det före­gående föreslagna reglerna utnyttjas för större avdrag än som har varit

Prop. 1976/77: 48

66

avsett. Man kan t. ex. tänka sig att en anställd, som har bestämmande inflytande, under ett antal år själv svarar för sitt pensionsskydd och genom dispens får rätt tUl avdrag för pensionsförsäkringspremierna med 30 % av lönen från företaget. Om företaget därefter åtar sig att svara för pensioneringen, kan den föreslagna nya regeln om tillgodoräknande av tjänstetid göra det möjligt föj: företaget att få avdrag för kostnader för etl pensionsåtagande som omfattar även de år då den anstäUde har fått avdrag för premier. Med b.ibehåUen dispensregel skulle det alltså vara möjUgt att i dessa och Uknande fall bygga upp elt dubbelt pensions­skydd med obeskattade medel. Med hänsyn tUl det anförda föreslår jag alt dispens i prmcip inte längre skall medges för anställd som har be­stämmande uiflylande. Dispensiegeln bör dock slopas endast beträf­fande sådan tjänsteinkomst som härrör från del eller de förelag där den anställde har bestämmande inflytande.

Vad härefter beträffar anslällda sora inle har sådant inflytande och sora helt saknar pensionsräll i anslällning har denna kategori vid RSV:s dispensprövning så gott som undantagslöst fått rält till avdrag med maxi­malt belopp. Av denna anledning och med hänsyn lill all det av admi­nistrativa skäl är angeläget att nedbringa antalet dispensärenden föreslår jag att anslällda som här avses även ulan dispens skall få avdrag för egna pensionsförsäkringspreraier raed högst 30 % av uppburen lön inom ramen för 20 basbelopp.

I anslutaing tiU förslagen om ändrmg av bestämraelserna i 46 § 2 mom. KL vill jag tillägga följande. Som redan har nämnts gäller enligt detta lagrum olika beloppsmässiga begränsningar i fråga om avdragsrät­ten för premier för egna pensionsförsäkringar. Det kan visa sig önskvärt att i ett senare sammanhang justera dessa beloppsgränser med hänsyn tUl de kontinuerliga ändringarna av de pensionsplaner som tillämpas på arbetsmarknaden och med beaktande av prisutveckUngen. Jag vill i detta sammanhang erinra om atl skatteutskottet i samband raed införan­det av den s. k. 7 000-kronorsregeln i 46 § 2 mom. femte stycket KL särskilt uttalade att omprövning av beloppsgränsen borde ske ora pen­ningvärdeförändringen gav anledning därtiU (SkU 1975/76: 20 s. 49).

9.8 Beskattning av tjänstepensioiti vid bosättning utomlands

Fysisk person som är bosatt utomlands är skatlskyldig i Sverige för belopp som utgår på grund av pensionsförsäkring som har meddelats i här i riket bedriven försäkringsrörelse och för annan pension eller för­mån som utgår härifrån på grund av förutvarande tjänst, ora den tidi­gare verksamheten huvudsakligen har utövats här i landet. Genom dub­belbeskattningsavtal kan denna skattskyldighet inskränkas.

Utredningen konstaterar att gällande regler kan medföra att tjänste-

Prop. 1976/77: 48

67

pension blir beskattad antingen i Sverige eller i bosättningslandet be­roende på om utfästelsen har tryggats genom försäkruig eller på annat sätt. Utredningen föreslår därför en ändring i 53 § KL som är avsedd alt undanröja dessa olikheter och medföra alt belopp som utfaller på gmnd av tjänstepensionsförsäkring beskattas endast i samraa utsträckning sora annan tjänstepension.

Utredningens förslag har i sak tillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna.

För egen del får jag anföra följande. Bestäramelsen att den som är bosatt utomlands är skattskyldig här i landet för belopp sora utgår på grund av pensionsförsäkring sora meddelats av här i riket bedriven för­säkringsrörelse tiUkom genom 1975 års lagstiftaing om pensionsförsäk­ringar ra. m. Avsikten med bestämmelsen var att Sverige skulle behåUa beskattningsrätten för utfallande pensionsförsäkringsbelopp även efter del alt försäkringstagaren hade flyttat utomlands i de fall då premierna för försäkringen har varit avdragsgilla vid taxering här i landet. Bestäm­melsen har emellertid medfört alt belopp som utfaller på grund av tjäns­tepensionsförsäkring till skiUnad mot annan tjänstepension kan beskattas här även när den tidigare verksamheten huvudsakUgen har ut­övats utomlands. Även om frågan torde ha begränsad praktisk betydelse anser jag ändå i likhet med utredningen att en ändring bör ske så att en­hetliga regler gäller för beskattningen av alla tjänstepensioner. Jag till­slyrker därför att ulredningens förslag genomförs. Belopp som utfaller på grund av tjänstepensionsförsäkring skall alltså i likhet med annan tjänstepension beskattas i Sverige endasl om den tidigare verksamheten huvudsakligen har utövats här i landet. I likhet med RSV anser jag att en smärre justering av förfallningsförslagel bör ske så alt den nu an­givna innebörden kommer till klarare uttryck.

Beträffande den av några remissinstanser väckta frågan om bestäm­melserna i det nya dubbelbeskattningsavtalet med Spanien får jag hän­visa tiU vad skatteutskottet nyUgen har anfört i denna fråga (SkU 1976/77: 3).

9.9 När skall s. k. fortsättningsförsäkring anses tecknad

När en anstäUd för vilken arbetsgivaren har tecknat kollektiv tjänste­pensionsförsäkring avgår ur tjänsten utan att någon ny arbetsgivare övertar försäkringen, kan den anställde beredas tillfälle att själv överta denna. Sådan försäkring brukar kallas fortsätlningsförsäkring och torde betraktas som en privat pensionsförsäkring. Jag delar utredningens upp­fattning alt sådan försäkring bör anses tecknad vid den tidpunkt då den försäkrade först blev anmäld för inträde i SPP. Enligt min mening be­hövs inte någon uttrycklig bestäraraelse i ämnet.

Prop. 1976/77: 48

68

9.10 Utfästelse om pension utöver allmän pensionsplan lämnad senast den 31 december 1975

Nuvarande regler innebär atl en arbetsgivare som senast den 31 de­cember 1975 har lämnal skriftlig utfästelse om pension i fortsältningen får avdrag för hela den kosinad som svarar mot utfästelsen, aUtså även den del som innebär förmåner utöver allmän pensionsplan. Tveksamhet har rått om en ny arbetsgivare skall tUlerkännas sararaa avdragsrätt som förutvarande arbetsgivare i de faU då en anstäUd, som har fått en pen­sionsutfästelse före utgången av år 1975, byter anslällning under år 1976 eller senare. Utredningen föreslår att avdragsrätten skall vara oföränd­rad när arbetslagaren har bytt anställning inom samma företag eller koncem. När arbetstagaren däreraot övergår till en helt ny arbetsgivare har enligt utredningen de skäl Jiora talar för bibehållen avdragsrätt inte samma styrka. Utredningen föreslår därför att den utvidgade avdrags­rätten i sistnämnda fall inte skall få övertas av den nye arbetsgivaren.

Flertalet remissinstanser förordar att en äldre pensionsutfästelse bör kunna tryggas med avdragsrält även av en ny arbetsgivare utanför den koncem där den anställde tidigare har arbetat.

För egen del anser jag i likhet med flertalet remissinstanser att av­dragsrätten på grund av äldre pensionsutfästelse skall vara oförändrad inte endast när en arbetstagare byter anställning inom elt företag eller en koncern ulan även när han övergår tUl elt helt fristående företag. En annan ordning skulle få den betänkliga konsekvensen att den anställdes möjligheter att få pensionsutfästelser tryggade försämrades vid byte av anställning.

I ett par remissyttranden har berörts frågan om beskattningskonse­kvenserna i det fall då en arbet;>tagare, som har bestämmande inflytande i ett företag, sedermera förlorar detta inflytande. Frågan blir aktuell be­träffande pensionsutfästelser sora har lämnats före utgången av år 1975. Det står enligt min mening bäst i överensstämmelse med gmnderna för 8 § ikraftträdandelagen att fästa avgörande vikt vid de förhållanden som rådde vid nämnda tidpunkt. Hade arbetstagaren bestäraraande infly­tande vid utgången av år 1975 bör således 8 § andra stycket ikraftträ­dandelagen tiUärapas även efle:r det att han sedermera förlorar detta in­flytande.

I ell yttrande har också berörts det motsatta fallet, nämligen att en ar­betstagare sora förvärvar bestämmande inflytande har intjänat viss pen­sionsrätt under tid då han saknade sådant inflytande. Enligt mm mening bör i detta fall avdrag för kostnaderna för pensionsåtagandet kunna medges enligt 8 § första stycket ikraftträdandelagen tUl den del åtagan­det avser pension som har intjänats och tryggats under beskattningsår som har föregått det beskattningsår då arbetstagaren förvärvar bestäm­mande inflytande. Detta resultat synes följa redan av nu gällande regler.

Prop. 1976/77: 48

69

9.11 Sambandet mellan avdrag för pensionsförsäkringspremier och de ändrade avdragsreglerna för egenavgifter

Den som har inkomst av jordbruksfastighet eller rörelse får f. n. med viss begränsning göra avdrag för preraie för egen pensionsför­säkring med belopp som motsvarar högst 30 % av sådan inkomst. Under våren 1976 genomfördes nya avdragsregler för egenavgifter, dvs. social­försäkringsavgifter och allmän arbetsgivaravgift som utgår på egenföre­tagares inkomster. Tidigare medgavs allmänt avdrag för påförda avgif­ter. De nya reglerna innebär att avgiftema skall behandlas som omkost­nad i förvärvskällan vid beräkning av inkomst av jordbmksfastighet och rörelse. Från inkomsten under elt beskattningsår medges ett schablonav­drag, som senare avstäms raot de definitiva avgifter sora påförs på gmnd av inkorasten. De ändrade avdragsreglerna för egenavgifter raed­för att utrymmet för avdrag för premier för egen pensionsförsäkring i flertalet fall minskar för skattskyldiga som har inkorast av jordbmksfas­tighet eller rörelse.

Utredningen erinrar om att det i samband med genoraförandet av de nya avdragsreglema för egenavgifter framhölls att dessa regler i många fall skulle leda till att underlaget för ATP minskade. Utredningen anser det vara olyckligt om dämtöver avdragsrätten för preraie för egen pen­sionsförsäkring skulle minska och förutsätter att någon skärpning i detta hänseende inte avsågs när den nya lagstiftningen om egenavgifter ge­nomfördes. För att undanröja denna effekt föreslår utredningen att av­drag för premie för pensionsförsäkring skall få beräknas på inkomst av jordbmksfastighet och rörelse innan inkorasten reduceras med scha­blonavdrag för egenavgifter.

Bland remissinstansema är meningama om utredningens förslag dela­de. Några anser det viktigt att förslaget genomförs, medan andra tvärt­ora anser förslaget vara otUlfredsstäUande från principiell synpunkt.

För egen del får jag anföra följande. De nya avdragsreglerna för egenavgifter har inneburit att egenföretagarnas egenavgifter rainskat och att den eftersläpningseffekt som tidigare regler haft vid inkomstbeskatt­ningen har kunnat undanröjas. En given konsekvens har samtidigt varit att sjukpenninggmndande och ATP-gmndande inkomst mmskat i många fall och att även underlaget för beräknuig av avdrag för privata pensionsförsäkringspremier har blivit mindre. Ett väsentiigt syfte med reformen var alt i nämnda avseenden uppnå likstäUighet raellan tjäns-teinkomster och företagarinkomster. Ett genomförande av utredningens förslag skulle strida mot detta syfte. Förslaget har även vissa praktiska olägenheter. Av dessa skäl anser jag mig inte kunna tillstyrka utredning­ens förslag i denna del.

Prop. 1976/77:48

70

9.12    Vissa faxerlngsfrågor

Som tidigare nämnts delar jag utredningens uppfattning att det är vä­sentligt all uppmärksamma de problem som på detta område uppkom­mer i det praktiska taxeringsarbetet. Utredningen har föreslagit att ut­gångspunkten för taxeringsarbetet bör vara ett till deklarationen fogat formulär i vilket arbetsgivaren lämnar gmndläggande upplysningar om sina pensionsutfästelser och sättet för deras tryggande. Jag anser della förslag välgrundat och anser även att utredningens förslag om utökad uppgiflsskyldighel i vissa fall för försäkringsgivare bör genomföras. Det får ankomma på RSV alt svara för detaljutformningen av de erforder­liga formulären.

9.13   Ikraftträdande

Ulredningen föreslår att dess förslag i alla delar tiUämpas första gången vid 1977 års taxering.

Enligt utredningen bör den föreslagna altemativregeln om avdrag med 30 % av utgiven lön tillämpas inte endast på nytecknade pensions­försäkringar utan även på sådana försäkringar som omfattas av vUlko­ren i punkt 1 av anvisningama tiU 31 § KL i deras lydelse före den 1 januari 1976. Det bör vidare enligt utredningen inte möta något hinder att tillämpa de föreslagna reglerna beträffande arbetstagare-huvuddel­ägare redan vid 1976 års taxering där detta är möjligt. Utredningen an­ser det dock inte raotiverat att raedge extraordinär besvärsrätt i de fall då 1976 års taxering redan har vunnit laga kraft. Enligt utredningens mening behöver förslaget i prop. 1975/76: 208 ora provisorisk avdrags­rätt för premier som under år 1976 har erlagts för vissa tjänstepensions- försäkringar inte genomföras om dess förslag till 30-procentregel ge­nomförs. Utredningen anser vidare att det bör vara möjligt att även un­der år 1977 ändra villkoren för äldre tjänstepensionsförsäkringar inom ramen för tidigare gällande anvisningar till 31 § KL.

Ett fåtal remissinstanser berör förslagen till ikraftlrädandebeslämrael­ser. De anser bl. a. att arbetstagare-huvuddelägare genora extraordinär besvärsrätt bör kunna få de nya bestämmelsema tUlämpade redan vid 1976 års taxering samt att förslaget i prop. 1975/76: 208 bör genomföras även om utredningens förslag antas.

I Ukhet med utredningen anser jag det angeläget att de föreslagna reglema kan tiUämpas så snart som möjligt. Jag delar därför uppfatt­ningen att samtUga förslag i princip bör tUlämpas första gången redan vid 1977 års taxering.

Beträffande arbetstagare-huvuddelägare bör dock de nya reglerna i den mån de leder till större avdrag än nuvarande regler kunna tUl-lämpas redan vid 1976 års taxermg. I likhet raed vissa reraissinstanser

Prop. 1976/77: 48

71

anser jag det skäligt alt medge rätt tUl besvär i särskUd ordning i dessa fall om 1976 års taxering har vunnit laga kraft.

Den föreslagna alternativa 30-procentregeln för arbetsgivares avdrag bör som ulredningen har förordal kunna tillämpas även på äldre tjäns­tepensionsförsäkringar. Altemativregeln är något mindre förmånlig än den provisoriska bestämmelse sora enligt förslaget i prop. 1975/76: 208 skall las in i 8 § andra stycket ikraftträdandelagen. Som en remissinstans har påpekat gäller vidare att altemativregeln i raotsats till förslaget i nämnda proposition är begränsad tiU arbetstagare som inte omfattas av allmän pensionsplan. Även om det är tveksamt om dessa skUlnader får någon slörre betydelse i praktiken, anser jag det ändå motiverat atl förslaget i prop. 1975/76: 208 efter en redaktionell ändring genomförs. I 8 § första stycket ikraftträdandelagen bör dock för tydlighetens skull an­ges att den nya 30-procentregeln resp. den bestämmelse som föreslagils i prop. 1975/76: 208 får tillämpas beträffande äldre pensionsåtagande en­dasl under förutsätining alt avdrag för sarama åtagande inle har erhål­lits enligt äldre avdragsregler.

Jag tillstyrker vidare utredningens förslag att möjlighet införs att även under år 1977 ändra villkoren för äldre tjänstepensionsförsäkringar i en­lighet med punkt 1 av anvisningarna till 31 § KL i dess äldre lydelse.

Mitt förslag lill ändring av dispensreglerna i 46 § 2 mora. KL innebär atl RSV:s möjlighet att medge avdrag för egna pensionsförsäkringspre­mier med belopp upp till 30 % av tjänsteinkomst upphör såvitt gäller inkomst som härrör från aktiebolag eller ekonomisk förening där arbets­tagaren har bestämmande inflytande. De dispenser som RSV redan har beviljat för dessa fall bör till följd härav i princip upphöra att gälla. Det är emellertid enligt min mening skäUgt att företaget och arbetstagaren får viss tid för atl inrätta sig efter de nya reglerna genom att låta företa­get överta ansvaret för pensioneringen. Ifrågavarande dispenser bör därför fortfarande gäUa under en övergångstid, dock längst t. o. m. 1978 års taxering. Jag ulgår ifrån att försäkringsbolagen under övergångsti­den kommer all medverka till att informera berörda försäkringstagare om de nya reglerna. För att undvika praktiska svårigheter för enskUda skattskyldiga bör RSV emellertid ha möjlighet att meddela sådan dis­ pens som nu sagts även efter den nya lagstiftningens ikraftträdande om ansökan därom har inkommit tUl verket redan innan propositionen överlämnas tiU riksdagen, dvs. senast den 22 november 1976. Sådana beslut bör i enlighet med vad jag nyss har anfört gälla längst t. o. m. 1978 års taxering.

10   Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att rege­ringen föreslår riksdagen att aniaga inom finansdepartementet upprät­tade förslag till

Prop. 1976/77: 48

72

1.

lag om ändring i kommunaliikaltelagen (1928: 370),

2.

lag ora ändring i lagen (1S>75:1348) om ikraftträdande av lagen (1975: 1347) om ändring i kommunalskaltelagen (1928: 370),

3.

lag om ändring i taxeringslagen (1956: 623).

11    Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen alt antaga de förslag som före­draganden har lagt fram.

NORSTEDTS TRYCKERI    STOCKHOLM 1976 

«

0043