Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 52 år 1973

Prop. 1973: 52

Nr 52

Kungl. Majrts proposition angående statligt stöd till upptagande av gruvdrift vid Stekenjokk; given Stockholms slott den 23 februari 1973.

Kungl, Maj:t viU härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över industriärenden, föreslå riksdagen att bifalla de förslag om vars avlåtande till riksdagen föredragande departements­chefen hemställt,

GUSTAF ADOLF

RUNE B,[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås alt Kungl. Maj:t får bemyndigande att god­känna avtal med Boliden AB om upptagande av gruvdrift vid Steken­jokk, Avtalet innebär bl, a, alt staten skah lämna Boliden dels ett bidrag av 27 milj, kr, för planering, utbyggnad och idrifllagande av en gruva vid Stekenjokk, dels garanti för lån som Boliden för samma ändamål tar upp till ett belopp av 100 milj, kr. Vidare föreslås att 2 milj, kr, anvisas som Kungl, Maj:t får använda för att lämna lån lill vederbörande kom­mun i samband med bostadsbyggande och annan samhällsutbyggnad för gruvan.

1    Riksdagen 1973. 1 saml Nr 52

Prop. 1973: 52

Utdrag av protokollet över industriärenden, hållet inför Hans Majrt Konugen i statsrådet på Stockholms slott den 23 februari 1973.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], NOR­LING,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för industridepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om stat­ligt slöd till upptagande av gruvdrift vid Stekenjokk och anför.

Inledning

Malmfyndigheten vid Stekenjokk är känd sedan lång lid tillbaka och har i flera omgångar varit föremål för prospektering. Malmen innehål­ler omkring 1,5 % koppar, 3 % zink, 20 % svavel och 50 gram silver per ton. Den brytvärda kvantiteten malm bedöms f. n. uppgå till drygt 8 milj. ton. Statsmakterna har under senare år övervägt frågan om upp­lagande av gruvdrift vid Stekenjokk.

I prop, 1970: 1 (bU, 15 s, 146150) redovisades riktlinjer som i hu­vudsak innebar att Statsföretag AB skulle ta ansvaret för att förverkliga gruvprojektet i Stekenjokk, Riksdagen anvisade 8 milj. kr. för ett t. v. ränte- och amorteringsfritt lån till företaget som kompensation för åta­gandet såsom en av samhälleliga skäl betingad prestation från företagels sida (SU 1970: 13, rskr 1970: 13).

Sedan detta beslut fattals inträffade bl. a. kostnadsökningar som ledde lill alt projektet visade betydligt sämre lönsamhet än som tidigare an­tagits. I början av december 1970 anmälde Statsföretag AB detla tUl Kungl. Maj:t och föreslog alt förberedelsearbetena för gruvdrift skulle avbrytas tills resultatet av fortsatt prospektering förelåg. I avbidan härpå skulle frågan om gruvdrift ställas på framliden.

I februari 1971 hemställde Statsföretag AB om medel för alt genom­föra prospektering i Stekenjokk i enlighet med ett program som gjorts upp i samråd med Sveriges geologiska undersökning (SGU). Prospek­teringen skulle bidra tiU att klarlägga om underlag fanns för en gynn­sammare bedömning av produktionsförutsältningarna.

Sedan riksdagen anvisat medel för ytterligare prospektering i områ­det (prop. 1971: 75, NU 1971: 21, rskr 1971: 192) uppdrog Kungl. Maj:t

Prop. 1973: 52

3

den 18 juni 1971 åt SGU att genomföra prospekteringen i samråd med för ändamålet särskilt tillkallade sakkunniga.

Samma dag tiUkaUades med stöd av Kungl. Maj:ls bemyndigande sakkunniga! med uppdrag att dels undersöka de företagsekonomiska för­utsättningarna för och belysa de samhällsekonomiska konsekvenserna av gruvdrift i Stekenjokk, dels följa det fortsatta prospekteringsarbe­tet inom området och påkaUa de ändringar i prospekleringsprogrammet som motiverades av gruvekonomiska skäl. De sakkunniga antog namnet Stekenjokkutredningen, Utredningen avlämnade i augusti 1972 sin rap­port (Ds I 1972: 5) Slekenjokk.

På grundval av rapporten har överläggningar ägt rum med bl, a, Bo­liden AB om upptagande av gruvdrift vid Stekenjokk, Dessa överlägg­ningar har lett fram till en överenskommelse enligt vilken Boliden åtar sig alt under vissa förutsättningar bygga ut en gruva vid Stekenjokk. Till förutsättningama hör att staten lämnar ett bidrag på 27 mUj, kr, till utbyggnaden och ställer garanti för lån på 100 milj. kr. Överenskom­melsen, som för sin giltighet är beroende av Kungl. Maj:ts godkännande, har upptagits i två såsom ramavtal resp, arrendeavtal betecknade hand­lingar. Ramavtalet torde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga.

Utredningen

Utredningen redovisar till en början det faktamaterial som kunnat tas fram om vilka förutsättningar Stekenjokkprojektet har att bli normalt lönsamt, dvs, som ett investeringsprojekt av intresse för de företag som arbetar inom branschen.

Utredningen påpekar att materialet är avsett att så nära som möjligt ange de verkliga förutsättningarna, men att detla egentligen inte kan göras genom studier på förhand. De data som ingår i den företags­ekonomiska kalkylen är således trots sin tUl synes stora exakthet behäftade med osäkerhet. Fortsatta utredningar kan emellertid inte minska osäkerheten i stort. Detta gäller särskilt som det inle går alt kom­ma fram till ett säkrare underlag beträffande de i sammanhanget avgö­rande faktorerna, nämligen dels möjligheten till selektiv brytning, dels och framför allt kopparprisets utveckling och dess samband med kost­nadsutvecklingen i gruvan på sikt.

Utredningens kalkyl baserar sig i ett alternativ på en starkt selektiv brytning, som innebär att av en total kvantitet brytvärd malm om drygt 8 milj. ton, en rikare, lättillgänglig kvantitet om 3,7 milj, ton bryts först och resterande 4,4 milj, ton därefter. Ett andra alternativ som utred­ningen räknat med är att malm med samma genomsnittshalter bryts

' F. d, generaldirektören Erik Grafström, departementsrådet Hans[REDACTED_EFTERNAMN], kommunalrådet Yngve Lauritz, kommerserådet Thorsten Neyman och förbunds­ordföranden John[REDACTED_EFTERNAMN],

Prop. 1973: 52

4

varje år, dock alltjämt med stark seleklivilet för att begränsa gråbergs­inblandningen tUl ett minimum. Nuvärdet för projektet blir under i öv­rigt likadana förutsättningar ca 20 milj, kr, högre i det förra alternativet.

Relativt specieUa förutsättningar måste föreUgga för att förstnämnda altemativ skall kunna realiseras. Det verkliga utfallet kan därför enligt utredningen väntas ligga någonstans mellan de båda alternativen,

I sina diskussioner om malmvärdet har utredningen framför allt kon­centrerat sig på kopparpriset. Zinkpriset har inte samma betydelse för kalkylen och varierar inte heller lika starkt som kopparpriset. Zinkpriset har. därför i de ekonomiska kalkylema genomgående hållits vid drygt 1 850 kr/lon. För kopparpriset har utredningen försökt finna en grund för att bedöma mest sannolika pris under den period av 20 år som nu­värdeskalkylen omfattar. Någon entydig slutsals har emellertid inte kun­nat dras, Prognosullalanden av internationella experter på området va­rierar i hög grad. Den historiska utvecldingen visar enligt utredningen att de kortsiktiga prisfluktuationerna kan vara häftiga, ofta återkomman­de och ofta beroende av faktorer utanför kopparmarknaden, såsom poli­tiska förväntningar och förvecklingar, strejker osv. Dagens läge anses karakteriseras av ett visst överskott på tillgångssidan, som antas kunna bestå i tre eller fyra år framöver. Sett över hela efterkrigsperioden från år 1950 till år 1970 har dock kopparpriset relativt väl följt såväl den allmänna kostnadsutvecklingen i vårt land som den internationeUa, konstaterar utredningen.

En väsentlig fråga är enligt utredningen om man även för framtiden kan räkna med att ökade produktionskostnader i gruvorna kommer all slå igenom i form av höjda kopparpriser på den intemationella mark­naden och vidare om man skall våga antagandel alt kostnadsutveck­lingen i Stekenjokk blir i stort sett likformig med den internationella. Brytning av malmer av Stekenjokks karaktär låter sig inte rationalisera lika långt som brytning där stora arbetsmaskiner o, d, kan användas och där den tekniska utvecklingen på maskinsidan leder till stora fördelar från rationaliseringssynpunkl. Utredningen påpekar emellertid att det också har visat sig att effektivare brytningsmeloder snarast leder till alt gränsen för brytvärd malm kan sänkas, Aitikgruvan där en mycket låg­haltig malm f, n, bryts är ett exempel härpå.

Del är självfallet inte nödvändigt alt den framtida utvecklingen skall följa samma linjer som hittills men enligt utredningen föreligger inte heller några speciella faktorer, som talar för en radikalt annorlunda utveckling.

Utredningen har mot denna bakgrand gjort antagandet alt kostnads­utvecklingen i stort sett blir likformig överallt, att den på sikt mäste återspeglas i priset och att fasta priser därför kan användas. I utred­ningens företagsekonomiska kalkyl har således några anlaganden om kommande kostnadsökningar inle gjorts, I fråga om det internationella

Prop. 1973: 52

5

kopparpriset har på motsvarande sätt inga förändringar anlagils, I stäl­let har kalkyler gjorts för ett intervall från ca 5 000 till över 6 000 kr/ ton. Kopparpriset (fast pris) torde enligt aktuella bedömningar komma alt ligga inom intervallet under den period Stekenjokkprojektet skulle omfatta.

Den företagsekonomiska kalkylen baserar sig på en brytning av 400 000 ton per år. Driftstiden har i kalkylen satts lUl 20 år, vilket de malmkvanlileter som nu anses brytvärda är tillräckUga för.

Anläggningskostnaderna har i 1972 års priser beräknats till ca 130 milj, kr. Antalet anställda beräknas under driftstiden till storleksord­ningen 130 personer vid projekterade produktionsmetoder. Under upp­byggnadstiden torde nås en sysselsättningsmässig topp om ca 150 perso­ner. Uppbyggnadstiden har beräknats tUl sammanlagt ca 4 år. En rela­tivt stor del av de anställda väntas bosätta sig i Klimpfjälls by som ligger ca 20 km från gruvan, Veckopendlare från mer avlägset belägna områ­den beräknas behöva ha övemattningsmöjligheler i t, ex. Klimpfjäll,

Resultatet av kalkylen redovisas i form av ett intervall, inom vilket diskussion beträffande olika sannolika värden ger olika ekonomiskt ut­fall, Ytlerlighetsvärdena representeras av dels alternativet brytnmg av ge-nomsniltsmalm vid ett kopparpris om ca 5 000 kr/lon, där det eko­nomiska utfallet inle ger något överskott utöver ren kostnadstäckning vid en kostnadsränta om 8 %, dels alternativet maximalt selektiv bryt­ning vid ett kopparpris om 6 200 kr/ton, där det ekonomiska utfallet visar ett överskott utöver kostnadstäckning om drygt 100 milj, kr. Ef­tersom sannolikheten talar för att det riktiga värdet ligger någonslans mellan ytterlighetsvärdena är utrednmgens slutsats att projektet bör ha förutsättning att ge viss företagsekonomisk lönsamhet.

Den samhällsekonomiska utvärdering som utförts på utredningens uppdrag visar ett nettotillskott lill det företagsekonomiska nuvärdet av ca 70 milj, kr, Detla tillskott beror tUl helt övervägande del på att pro­jektet under såväl uppbyggnads- som driflperiod ger sysselsättning, di­rekt och indirekt, åt arbetskraft som annars skulle ha varit undersyssel-satl. Utredningen erinrar om alt de enskUda posterna i den samhällseko­nomiska värderingen var för sig kan diskuteras men anser att den total­bild, som studien utvisar, är realistisk.

Det totala samhällsekonomiska nuvärdet av en gruvbrylningsverk-samhet kommer därmed enligt utredningen att ligga någonslans mellan 70 och 170 milj, kr.

Utredningen finner med ledning av det förebragta materialet sam­manfattningsvis att Stekenjokkprojektet från samhällsekonomisk syn­punkt är värt att sälla igång.

Utredningen utgår vid sina bedömningar från att man i första hand söker finna annan verksamhetsform än entreprenad för driften. En ut­arrendering av gruvdriften pä visst antal år med bibehållen statlig ägan-

Prop. 1973: 52

6

derält till malmen förefaller vara det naturligaste. Med hänsyn till alt projektet vid de resultataltemativ som ter sig mest sannolika företer en ur företagsekonomisk synvinkel Inte särskilt gynnsam lönsamhet tor­de enligt utredningen ett arrendeavtal böra utformas så att väsentliga intäkter för staten erhålls först vid höga kopparpriser. Svårigheterna att långsiktigt belåna en gravanläggning som sådan kan vidare utgöra mo­tiv för staten att underlätta finansieringen av gruvprojektet. Uppförandet av serviceanläggningar och bosläder i Klimpfjäll kan även resa pro­blem. I det sammanhanget erinrar utredningen om det särskilda bidrag till samhällsbyggandet som anvisades vid 1970 års riksdagsbehandling. Om svårigheter skulle uppstå att på sedvanligt sätt till en del finansiera bostadsbyggandet med 30-åriga statliga lån torde även frågan om ett sär­ skilt bidrag böra prövas. Mot bakgrund av att medel ställts till förfogan­de för prospekteruig i avsikt att förse utredningen med ytterligare infor­mation om malmkroppens sträckning söderat konstaterar utredningen slutligen alt fortsatt prospektering inle längre är nödvändig ur denna synpunkt. Andra, mer långsiktiga motiv för fortsalt prospektering faller utanför utredningens uppdrag.

Avtalsförslag

Med skrivelse den 29 augusti 1972 har Boliden AB, Gränges AB och Luossavaara-Kurunavaara AB (LKAB) inbjudits att medverka lill att få en gruvbrytning tUl stånd i Stekenjokk efler i huvudsak de riktlinjer som anges i utredningsrapporten, I första hand skall enligt inbjudan eftersträ­vas en brytning av ca 400 000 ton per år under minst en 20-årsperiod, Vidare uttalas all ett arrendeavtal i första hand bör ifrågakomma och att detta bör utformas så att väsentliga intäkter för staten erhåUs först vid höga kopparpriser. Möjligheten tiU samgående meUan flera intressen­ter bör beaktas.

Konkreta förslag har lämnats av Boliden och LKAB, Gränges har av­böjt medverkan. Överenskommelse har därefter med förbehåll för Kungl, Maj:ts godkännande träffals med Boliden. Överenskommelsen finns in­tagen i ett ramavtal och ett arrendeavtal.

Genom ramavtalet upplåter staten sina gruvrätter i Slekenjokk på arrende till Boliden för en tid av 20 år. I övrigt tar ramavtalet upp de bestämmelser som är speciella för Stekenjokkprojektet.

Arrendeavtalet innehåller kompletterande detaljbestämmelser till ram­avtalet. Villkoren motsvarar i stort sett de bestämmelser som normalt till-lämpas när Kungl, Maj:t enligt gällande bemyndigande från riksdagen (rskr 1932: 56 och 1940: 110) beslutar om utarrendering av statens grav­egendom. Avtalet avser en tid av 20 år och kan bli föremål för förläng­ning med 10 år i sänder. Arrendeavgift skall utgå för varje år med dels grundavgift, dels tilläggsavgifter som är beroende av genomsnittsnote-

Prop. 1973: 52

7

ringarna för koppar och zink på Londons metallbörs och den under året brutna råmalmens genomsnittshalter av dessa metaller. Enligt avtalet får Boliden förfoga över den mark som behövs för gruvdriften och över­ta de byggnader och andra anläggningar som utförts före avtalels un­dertecknande. De utredningar om projektet som staten förfogar över ställs också till Bolidens förfogande.

Departementschefen

På senare år har statliga insatser övervägts för att få till stånd en gruvdrift vid Stekenjokk, Dessa insatser har motiverats dels av att malm­fyndigheten tillhör staten och har varit föremål för bl, a, statliga prospek­terings- och undersökningsarbeten, dels av att fyndigheten ligger i ett område med betydande sysselsättningsproblem. Mot bakgrund härav ställde statsmakterna år 1970 medel till förfogande för att förverkliga Stekenjokkprojektet, Förberedelserna för gruvdrift avbröts senare sam­ma år sedan nya kalkyler visat på en betydligt sämre lönsamhet än som tidigare anlagils, I avvaktan på resultat av fortsatt prospektering och bl, a, förnyad analys av det förväntade framlida kopparpriset ställdes frågan om gruvdrift t, v, på framtiden.

Därefter har SGU genomfört ytterligare prospektering i Slekenjokk-området i samråd med särskilda sakkunniga, Stekenjokkutredningen, som även haft i uppdrag att analysera företagsekonomiska och samhälls­ekonomiska aspekter på projektet.

Slutsatserna av detta arbete finns redovisade i Stekenjokkutredningens rapport hösten 1972. Utredningen framhåUer alt projektet vid de resul­tat som uppkommer vid mest sannolika utvecklingsalternativ inte visar någon särskilt gynnsam lönsamhet företagsekonomiskt sett. Enligt utred­ningen tyder emellertid den samhällsekonomiska utvärdering som man låtit göra på alt avsevärda positiva effekter kan nås som inte framgår av en företagsekonomisk kalkyl. Framför allt kan den sysselsättning, som projektet direkt och indirekt skulle ge upphov lill i regionen, åsättas ett betydande samhällsekonomiskt värde. Utredningen anser därför att pro­ jektet från samhällsekonomisk synpunkt är värt att sälla igång.

Det är enligt min uppfattning angeläget att peka på två omständighe­ter som har betydelse för statens fortsatta ställningstaganden i fråga om Stekenjokk, Den första är alt utredningens företagsekonomiska kalkyl visar att det är tveksamt om gruvdrift kommer att påbörjas i Stekenjokk om endast förelagsekonomiska synpunkter anläggs. Man får räkna med att de företag som kan vara intresserade har ett antal alternativa investe­ringsprojekt med förväntad bättre lönsamhet. För alt de skall välja Ste­ kenjokkprojektet kan de således behöva ges särskilda incitament.

Den andra omständigheten som jag vUl erinra om är alt ett positivt samhällsekonomiskt nuvärde inte i och för sig är ett tillräckligt motiv för

Prop. 1973: 52

8

att genomföra ett projekt. Frågan om hur delta värde fördelas på berör­da parter arbetskraften, staten, kommunen, gruvföretaget, osv, måste bl, a, beaktas. Beroende på vilka insatser som krävs från de olika partema för att genomföra projektet kan effekten för någon eller några parter bli negaliv trots ett totalt sett positivt samhäUsekonomiskl värde. Över huvud taget måste man vara medveten om att en sådan samhälls­ekonomisk kalkyl endast kan vara ett komplement till övriga metoder att bedöma om ett projekt bör komma till stånd eller ej eUer hur stora in­satser samhället kan åla sig i det särskilda fallet. En sådan fråga måste bedömas mot bakgrund av bl, a, samhäUets mål beträffande bl, ä, de in­satser som i övrigt kan göras för all skapa ökad sysselsättning,

Stekenjokkutredningens slutsatser bekräftar enligt min mening all­mänt sett den bedömning som tidigare föranlett statliga initiativ för att få gruvdriften till stånd. Mot bakgrund härav har jag ansett det angelä­get att i en första omgång ta reda på vilka företag som kan vara intres­serade av att förverkliga projektet och under vilka förutsättningar de är beredda att göra det. Boliden, Gränges och LKAB har därför inbjudits alt medverka lill att få en gruvbrytning till stånd med i huvudsak den inriktning som Stekenjokkutredningen anger i sin rapport.

Sedan Gränges förklarat sig inle vara intresserat har fortsatta för­handlingar skett med Boliden och LKAB, Därvid har två relativt art-skilda alternativ utkristalliserat sig. Företagen har inte varit intresserade av att få till stånd något gemensamt projekt.

Det ena alternativet ansluter sig i hög grad lill vad Stekenjokkutred­ningens rapport förutsätter, nämligen att staten arrenderar ul gruvrätter­na till ett förelag som med eventuellt ekonomiskt bidrag och med be­gränsad finansieringshjälp i övrigt självt driver gruvan med en årsbryt-ning av ca 400 000 ton, Boliden är villigt att bygga ut gruvan enligt delta alternativ på vUlkor som jag i det följande redovisar,

LKAB förordar i första hand ett annat alternativ som innebär bl. a, att gruvan byggs ut till en produktionskapacitet av ca 200 000 ton per år, I jämförelse med det stöiTC brylningsalternativet minskar här investe­ringens storlek, liksom även kraven på bidrag och finansieringshjälp från staten. Också de från sysselsättningssynpunkt positiva effekterna minskar emellertid.

En fuUständig och entydig ekonomisk jämförelse kan inle göras mel­lan ett projekt som avser 400 000 ton och ett som avser 200 000 ton. Allmänna överväganden får i stor utsträckning bli vägledande.

Min bedömning är att övervägande skäl talar för det större brylnings­alternativet. Särskilt tungt väger givetvis de positiva effektema i form av en större sysselsättning som detla alternativ ger. Andra faktorer som är gynnsammare i ett större alternativ är att malmkroppen som sådan blir mer fullständigt tillvaratagen, alt anläggningarna kan få en högre teknisk

Prop. 1973: 52

9

standard och alt förutsättningarna för bl, a, en god arbetsmiljö vid gru­van därmed blir bättre.

En förutsättning är emellertid att de insatser som samhället måste göra för att få detta alternativ till stånd kommer att ligga på en rimlig nivå. De villkor som Boliden ställer för att förverkliga ett större bryt-ningsallcrnaliv ligger enligt min mening inom ramen för vad som får anses vara skäliga insatser från samhällets sida.

Min slutsats blir alltså att en statlig insats är motiverad för att få Ste­kenjokkprojektet tUl stånd och alt det större bitningsalternalivet bör ha företräde. Med användande av Stekenjokkutredningens förutsättningar beräknas detta leda till en investeringskostnad för gruva och anriknings­verk av sammanlagt ca 130 milj, kr.

Med förbehåll för Kungl. Maj:ts godkännande har överenskommelse träffats med Boliden om upptagande av gruvdrift vid Stekenjokk. Över­enskommelsen innebär att parterna dels enats i fråga om speciella vill­kor och åtaganden för att förverkliga projektet, dels utgått från att i öv­rigt sådana regler skall gälla som är brukliga vid andra gruvprojekt.

Överenskommelsen har tagils in i ett s. k, ramavtal och ett arrendeav­tal. Ramavtalet innehåller den grundläggande bestämmelsen om upplå­telse av statens gruvrättigheter vid Stekenjokk och de villkor om finansie­ring m, m, som är speciella för Stekenjokkprojektet, Arrendeavtalet in­nehåller bestämmelser av det slag som normalt tillämpas vid utarrende­ring av statens gruvrättigheter.

Enligt ramavtalet upplåter staten sina gruvandelar i Stekenjokk på arrende för 20 år till Boliden och utfäster sig att för gruvans planering, utbyggnad och idrifllagande lämna Boliden dels ett kontant bidrag om 27 milj, kr,, dels garanti för lån som Boliden för samma ändamål tar upp till ell belopp av 100 milj, kr. Bohden å sin sida utfäster sig att senast den 1 juli 1979 ha gruvan utbyggd för en produktionskapacitet av lägst ca 400 000 ton per år och att omedelbart därefter inleda reguljär gruv­drift.

Statens åtagande att lämna lånegaranti innebär att Boliden kan la upp lån om 100 milj, kr, utan att behöva använda egna säkerheter och där­med inkräkta på möjlighetema att finansiera sitt övriga investeringspro­gram, Efiersom lånen skall tas upp, förräntas och återbetalas av Boli­den tar staten inte någon förstahandsrisk för beloppet. Garantin kom­mer med andra ord inte att behöva tas i anspråk i annat fall än om Bo­liden som helhet får betalningssvårigheler.

Eftersom tillstånd till gruvutbyggnad enligt bl, a. miljöskyddslagen (1969: 387) inte kunnat inhämtas i förväg har särskilda bestämmelser tagits in i ramavtalet för dels det fall att tillstånd inte kan erhållas eller blir förenade med villkor som väsentligt ändrar förutsättningarna för ut­byggnad och drift, dels också det fall att tillstånd försenas. Bolidens åta­ganden förutsätter att vederbörande myndigheter lämnar de tiUstånd som

Prop. 1973: 52

10

behövs för gruvans utbyggnad och drift. Om de tillstånd som lämnas blir förenade med villkor, som väsentligt ändrar de tekniska eller företags­ekonomiska förutsättningarna för utbyggnad och drift jämfört med de förutsättningar på vilka Stekenjokkutredningens rapport bygger, får Bo­liden påkaUa förhandling. Om ny överenskommelse inte kan träffas för­faller Bolidens åtaganden. Både ramavtalet och arrendeavtalet kommer då att upphöra alt gälla.

Erforderliga tillstånd kan i gynnsammaste fall hinna lärrmas i sådan tid att anläggningsarbete kan starta på platsen under innevarande år. Om tillstånd dröjer kan bl. a. klimatförhållandena dock leda tUl att bygg­starten måste uppskjutas till våren 1974.

De delar av vägnätet som kommer att beröras av transporter från gru­van är redan i stor utsträckning bra. Viss uppraslning pågår. Staten åtar sig enligt ramavtalet att svara för att erforderliga vägförbindelser finns för avfrakt av gruvans produkter och att dessa förbindelser i minst nuva­rande standard underhålls och hålls öppna genom statens försorg och på dess bekostnad,

I den mån sådana förändringar sker beträffande nu tUlgängliga trans­portmöjligheter att Bolidens kalkyl för gruvdriften väsentligt försämras skall Boliden ha rätt all påkalla kompensation härför från staten.

Jag anser en sådan bestämmelse vara skälig med hänsyn till gravans geografiska läge och till avtalstidens längd. Bestämmelsen innebär själv­fallet inle att krav får ställas på ekonomisk kompensation för konsekven­ser av mera generellt verkande åtgärder eller beslut på det trafikpolitiska området.

När det gäller samhällsbyggande och samhällsservice i anslutning till gruvans utbyggnad och drift hänvisas i överenskommelsen tUl riktlinjer som finns redovisade i Stekenjokkutredningens rapport. Detta innebär för statens del en förklaring att staten liksom tidigare är beredd att i viss utsträckning medverka till den samhällsutbyggnad som behöver ske i anslutning till gruvprojektet.

Enligt min mening kan det, som utredningen påpekar, visa sig svårt att lånefinansiera samhällsulbyggnaden på sedvanligt sätt efiersom sys­selsättningen i gruvan genom anknytningen till avtalets löptid formellt tidsbegränsas till 20 år. Sålunda kan t, ex, statliga bostadslån inte utgå. Även om sannolikheten talar för att malmreserven, här liksom i andra gruvor, kommer att visa sig större än vad som nu antas och alltså ge un­derlag för en längre driftperiod, finns inte nu någon garanti för att grav-driflen kommer alt fortsätta efler avtalsperiodens utgång. För att mot­verka de effekter som farhågorna för ett nedläggande av samhället efter 20 år kan få på exempelvis boendekostnaderna bör ett särskilt finansie­ringsstöd vid behov kunna lämnas till kommunen, som i övrigt torde få finansiera bostadsbyggandet med kommunal upplåning.

De föreslagna villkoren är enligt min mening skäliga och jag har inle

Prop. 1973:52

11

något att erinra mot överenskommelsen. Jag förordar därför alt Kungl, Maj:t inhämtar riksdagens bemyndigande att godkänna ramavtalet. Ar­rendeavtalet behöver inte underställas riksdagen och torde under för­utsättning att riksdagen godtar ramavtalet få anmälas tUl Kungl, Maj:t i annat sammanhang.

Bidraget till Boliden om 27 mUj, kr, bör lämnas i form av ett ränte-och amorteringsfritt lån att avskrivas då medlen tas i anspråk för in­vestering i markanläggningar, byggnader och maskiner för gruvan.

Beträffande lånegarantin bör Kungl. Maj:t föreslå riksdagen att be­myndiga fullmäktige i riksgäldskontoret att ikläda staten garanti för lån intill ett belopp av 100 mUj. kr.

Jag förordar vidare att Kungl. Maj:t inhämtar riksdagens bemyndi­gande att till ett sammanlagt belopp av högst 2 milj. kr. vid behov lämna lån till vederbörande kommun i samband med bostadsbyggande och an­nan samhällsutbyggnad för gravdriften i Stekenjokk. Lånen bör t. v. vara ränte- och amorteringsfria. Fråga om återbetalning och eventuell ränte­betalning får tas upp senast i anslutning till att den nu aktuella 20-åriga överenskommelsen meUan staten och Boliden löper ut, dvs. med ut­gången av år 1992.

Som framgått i det föregående har 1971 års riksdag anvisat medel till ytterligare prospektering vid Stekenjokk. Enligt vad jag tidigare i år re­dovisat vid min anmälan av medelsbehov för SGU:s prospekterings­verksamhet (prop, 1973: 1 bil, 15 s, 40) står 1 785 000 kr, outnyttjade av dessa medel. Eftersom statlig prospektering inte längre är aktuell för denna fyndighet behöver medlen inle tas i anspråk för sitt ursprungliga ändamål. Av medlen bör 1 636 000 kr, disponeras för att ersätta LKAB för de prospeklerings- och projekteringsarbeten som detta bolag utför­de för projektet åren 1969 och 1970, Jag förordar att Kungl, Maj:t in­hämtar riksdagens godkännande härav.

Under åberopande av det anförda hemställer jag alt Kungl, Maj:t föreslår riksdagen alt

1,

bemyndiga Kungl, Maj:t att godkänna den mellan staten och Boliden AB träffade överenskommelsen om upptagande av gruvdrift vid Stekenjokk,

2,

godkänna vad jag förordat angående bestridande av utgifter för vissa prospekterings- och projekteringsarbeten för Steken­jokkprojektet,

3,

bemyndiga fullmäktige i riksgäldskontorét att ikläda staten ga­ranti för lån intill ett belopp av 100 000 000 kr, som Boliden AB avser alt ta upp för anläggande av gruva vid Stekenjokk,

4,

lill Lån till Boliden AB på tilläggsstät III till riksstaten för bud­getåret 1972/73 under fonden för låneunderstöd anvisa ett in­vesteringsanslag av 27 000 000 kr,,

Prop. 1973: 52

12

5, till Lån till bostadsbyggande m. in. vid Stekenjokk på tilläggs-stat III till riksstaten för budgetåret 1972/73 under fonden för låneunderstöd anvLsa ett investeringsanslag av 2 000 000 kr.

Med bifall lill vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till riksdagen skall aviätas proposition av den ly­delse bilaga till detta protokoll utvisar.

Ur protokollet: Britta Gyllensten

Prop. 1973: 52

13

Bilaga

Ramavtal

Mellan staien och Boliden Aktiebolag, nedan kallat Boliden, har i dag träffals följande överenskommelse.

§ 1

Staten upplåter fr, o, m. den 1 februari 1973 t. o. m. den 31 december 1992 lill Boliden på arrende gruvrätten i utmålen Slekenjokk nr 19, gemensamt kallade Stekenjokkgruvan, inom Vilhelmina kommun, Väs­terbottens län,

§ 2

För upplåtelsen gäller §§ 38 nedan.

Övriga vUlkor har upptagits i ett denna dag med förbehåll för Kungl, Maj:ts godkännande träffat arrendeavtal.

Staten förbinder sig att för Stekenjokkgruvans planering, utbyggnad och idrifllagande

dels tillföra Boliden ett bidrag om 27 inUj, kr,,

dels ställa garanti för av Boliden för ändamålet upptagna lån till ell belopp av 100 milj, kr.

Lånegarantin skall gälla lån med en längsta löplid av 20 år och lånen skall vara återbetalda senast den 31 december 1995.

Bidragsbeloppet utbetalas lill Boliden snarast möjligt efler Kungl. Maj:ls godkännande av detta avtal.

§ 4

Boliden åtager sig att med början den 1 februari 1973 påbörja pla­nering för en utbyggnad i Slekenjokk, att senast den 1 juli 1979 ha gruvan utbyggd till drift för en produktionskapacitet av lägst cirka 400 000 ton/år samt att omedelbart därefter inleda reguljär gruvdrift.

Bolidens åtaganden enligt första stycket förutsätter att koncessions­nämnden för miljöskydd, vederbörande vattendomstol eller andra till-ståndsbeviljande myndigheter lämnar för utbyggnad och drift och för allt vad därmed äger samband erforderliga tillstånd.

Boliden åtager sig att snarast möjligt till vederbörande myndigheter inge ansökningar om erforderliga tUlstånd.

Därest erforderliga tillstånd skulle komina alt bli förenade med så­dana vilikor all förutsättningarna för utbyggnad och drift i tekniskt eller företagsekonomiskt avseende i väsentlig mån förändras jämfört med de förutsättningar på vUka Stekenjokkutredningens rapport (Ds I 1972: 5) byggt, skall Boliden äga påkalla förhandling och Bolidens åta­gande enligt första stycket gälla endast om överenskommelse mellan staien och Boliden då kan träffas om erforderlig revidering av bestäm­melserna i detta avtal. Kan sådan överenskommelse inte träffas upp­hör avtalet att gälla.

Därest för byggstart behövliga tillstånd inte skulle erhållas inom er-

Prop. 1973: 52

14

forderlig tid skall Bohden äga rätt att påkalla förhandlingar med staten om kompensation för därav föranledda fördyringar samt rätt att upp­skjuta utbyggnad och/eller produktionsstart i den utsträckning som på grund av tillståndens försening kan vara nödvändig.

Inträffar eldsvåda, vattenflod, vattenbrist eller annat naturhinder, uppror, krig, mobilisering eller annat statsingripande, arbetskonflikt (strejk, lockout, eUer blockad av varje slag) vare sig hos part eller tredje man, olyckshändelse vid verk eller gruvor, materialbrist, brist på arbets­kraft, transportsvårigheter eller annan händelse av vad slag det vara må, som ligger utanför Bolidens kontroll och som hindrar Boliden att full­göra sina åtaganden, är Boliden berättigat att ulan ersättningsskyldig­het uppskjuta utbyggnad och/eller produktionsstart i den utsträckning som på grund av sådan inträffad omständighet kan vara nödvändig.

I händelse hinder för utbyggnad och/eller produktionsslart enligt ovan inträffar skall Boliden snarast möjligt och senast inom 14 dagar från del hindret i fråga uppstod skriftligen underrätta kommerskollegium.

Staien är beredd att utan särskild ersättning låta Boliden inträda i kommerskollegiets ställe som avtalspart vad gäUer existerande avtal om leverans av elkraft till Stekenjokkgruvan,

Staten svarar i förhållande tUl Boliden för alt elkraft i erforderlig om­fattning och under sedvanliga villkor finns tillgänglig vid gruvan.

§ 6

Staten åtager sig att svara för att erforderliga vägförbindelser finns för avfrakt av gruvans produkter, och att dessa förbindelser i minst nuva­rande standard underhålles och hålls öppna genom statens försorg och på dess bekostnad.

I den mån sådana förändringar sker avseende nu tillgängliga transport­möjligheter, alt Bolidens kalkyl för gruvdriften väsentligt försämras skall Boliden ha rätt att påkalla ekonomisk kompensation härför från staien.

§ 7

Staten åtager sig alt medverka till att en utbyggnad i fråga om sam­hällsbyggande och samhällsservice i anslutning till gravans utbyggnad och drift äger rum i enlighet med de riktlinjer som anges i Stekenjokk­utredningens rapport (Ds I 1972: 5) sid. 5158.

§ 8

Tvist i anledning av detta avtal skall avgöras av skiljemän enligt den vid tiden för tvisten gällande skUjemannalagen.

Av detta avtal är två exemplar upprättade och utväxlade.

Stockholm den 19 januari 1973

Med förbehåll för Kungl. Maj:Is godkännande

BOLIDEN AKTIEBOLAG

ERIK GRAFSTRÖM

AKE[REDACTED_EFTERNAMN]

MARCUS BOKTR. STOCKHOLM 1973     730125