Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1981/82:176

Regeringens proposition

1981/82:176

om garantier för nordiska projektinvesteringslån

beslutad den 25 mars 1982.

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

ROLF[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föreslås riksdagen godkänna att svenska staten får ikläda sig garantiansvaret för Sveriges andel gentemot Nordiska investeringsban­ken för projektinvesteringslån och -garantier. Dessutom föreslås att full­mäktige i riksgäldskontoret bemyndigas teckna avtal om sådant garan­tiansvar.

Med projektinvesteringslån menas lån till regeringar, myndigheter och företag främst i u-länder, men även i bl. a. statshandelsländer, för finan­siering av investeringsprojekt med nordiskt intresse.

1    Riksdagen 1981/82. I saml. Nr 176

Prop. 1981/82:176

2

Utdrag

EKONOMIDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1982-03-25

Närvarande: statsminister[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om garantier för nordiska projektinvesteringslån

1    Inledning

Nordiska ministertådet antog den 4 december 1975 en överenskommelse om upprättande av en nordisk investeringsbank. I proposition 1975/76:108 hemställde regeringen om riksdagens ratifikafion. Såväl riksdagen som de övriga nordiska parlamenten godkände överenskommelsen och Nordiska investeringsbanken bildades den I juni 1976.

Nordiska investeringsbankens uppgift är att ge lån och ställa garantier på bankmässiga villkor och i överensstämmelse med samhällsekonomiska hänsyn för genomförande av investeringsprojekt och export av nordiskt intresse.

Enligt sina stadgar kan Nordiska investeringsbanken lämna lån och ställa garantier på upp till 250% av sitt grundkapital, vilket för närvarande är 400 miljoner SDR (särskilda dragningsrätter som utges av Internationel­la valutafonden) vilket motsvarar ca 2,6 miljarder svenska kronor (enligt kursen den 3 mars 1982, 1 SDR = 6,53123 kr). Detta innebär en totalram för bankens verksamhet på 1000 miljoner SDR eller ca 6,5 miljarder svenska kronor.

Under Nordiska investeringsbankens fjärde verksamhetsår 1981 visade rörelsen fortsatt ökning. Sedan verksamhetens början år 1976 har banken totalt beviljat 121 lån fill ett värde av 592 miljoner SDR, motsvarande 56% av bankens låneram efter avdrag för låneamorteringar på 27,6 miljoner SDR. Under 1981 beviljades 37 lån motsvarande 175 miljoner SDR. Av bankens totala utlåning 1981 gick 84% till investeringsprojekt i Norden. Den geografiska spridningen vad gäller investeringsprojekten i Norden speglar i stort fördelningen av de nordiska ländernas kapitalinsatser i

Prop. 1981/82:176

3

banken. Väsentliga motiv till många av de nordiska investeringsprojekt som banken finansierat har varit behovet av strukturanpassning över land­gränserna i Norden och önskemålet att stärka den internationella konkur­rensförmågan hos nordiska företag.

Bankens nettoöverskott uppgick 1981 till 13,2 miljoner SDR, en ökning med 10% från året innan och en förräntning av det egna kapitalet på ca 10%.

2   Nordisk projektexport

2.1 Bakgrund

Nordiska ministerrådet föreslog i en skrivelse till Nordiska rådet ijanua­ri 1981 åtgärder för ett utökat nordiskt samarbete om projektexport (minis­terråd sförslaget B 33/e fill Nordiska rådets 29:e session). Med anledning därav beslutade Nordiska rådet den 4 mars 1981 att rekommendera minis­terrådet att besluta om sådana åtgärder (rekommendation 1/1981).

Nordiska ministerrådet (samarbetsministrarna) beslutade därefter vid sitt möte den 15 och 16 september 1981 att inleda ett nordiskt samarbete om projektexport. Syftet med ett sådant samarbete skall vara att öka de nordiska företagens konkurrenskraft vid affärer som rör s. k. systemleve­ranser till utvecklings- och statshandelsländer. Utdrag ur ministerrådets beslutsprotokoll bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Vid ministerrådets (samarbetsministrarna) sammanträde den 28 februari 1982 gjordes vissa ändringar i den tidigare överenskommelsen. Utdrag ur proto­kollet från detta sammanträde bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.

Ett första avsnitt i beslutet avser åtgärder på informationsområdet. Bl. a. rekommenderas de nordiska ländernas exportfrämjande organisafioner dels att förstärka sitt traditionella samarbete, dels att överväga gemensam­ma exportfrämjande aktioner i utvecklings- och statshandelsländer samt vid internationella utvecklingsorganisationer och banker. Vidare uppdras åt de nordiska ländernas utrikesförvaltningar att beakta möjligheterna till nordiskt samarbete och nordisk arbetsfördelning vid projektbevakning i tredje land och vid internationella organisationer.

Ett andra avsnitt i beslutet avser åtgärder för att främja nordisk pro­jektexport vad avser existerande arrangemang för statsunderstödda ex­portgaranti- och exportkreditanordningar. Det uppdras åt de nordiska län­demas garantiinstitut att, så långt möjligt, öka täckningsgraden avseende underleveranser från andra nordiska länder och samordna garantisyste­men. Vidare anmodas de nordiska ländernas exportkreditinstitut att inleda överläggningar om en harmonisering av villkoren för statsstödda export­krediter i de nordiska länderna samt att med Nordiska investeringsbanken utreda möjligheterna att skapa nordiska exportkreditramar. Avsikten är att

Prop. 1981/82:176

4

genom en sådan samordning skapa en gemensam upphandlingsregion i Norden vid leveranser till stora projekt framför allt i utvecklingsländer men även i statshandelsländer.

Ett tredje avsnitt i beslutet innebär att en nordisk projektexportfond inrättas på försök i tre år i anslutning till Nordiska investeringsbanken. Fonden skall framför alh kunna ge stöd till s. k. förinvesteringsstudier. Frågan om projektexportfonden har behandlats i regeringens proposition 1980/81:182 om Nordiska ministerrådets allmänna budget för år 1982 m. m.

En sista del av ministerrådets beslut avser inrättandet av ett för de nordiska länderna gemensamt finansieringssystem, nordiska projektinves­teringslån, vilket skall administreras av Nordiska investeringsbanken. Jag avser nu att behandla denna fråga.

2.2 Nordiska projektinvesteringslån

Eftersom det har bedömts föreligga ett behov av ett nordiskt, komplette­rande finansieringssystem för att fillgodose efterfrågan på en ändamålsen­lig totalfinansiering av projekt i främst u-länder men också bl. a. i statshan­delsländer, har Nordiska ministerrådet beslutat att genomföra ett sådant gemensamt finansieringssystem från 1 juli 1982. Projektinvesteringslånen anses kunna stärka nordiska företags möjligheter att konkurrera med de större industriländerna på projektexportmarknaden vad gäller finansie­ringsvillkor.

Ministerrådets beslut om projektinvesteringslån innebär i huvudsak föl­jande.

Med nordiska projektinvesteringslån avses lån till regeringar, myndighe­ter och företag främst i u-länder, men även i bl.a. statshandelsländer, för finansiering av investeringsprojekt med nordiskt intresse. Lånen skall vara komplement till existerande nordiska och andra internationella finansie­ringsmöjligheter.

De nordiska projektinvesteringslånen skall tillsammans med annan fi­nansiering medverka till totalfinansieringen av investeringsprojekt. Lånen avses bidra till finansieringen av bl.a. infrastrukturinvesteringar, fast rö­relsekapital, räntor under byggnadsfiden och utbildningskostnader. Lånen skall däremot inte lämnas för finansiering av sådana exportleveranser från Norden, vilka normalt finansieras genom exportkrediter. De skall inte heller knytas till finansiering av den s.k. kontantandelen vid exportkon­trakt.

Lånen skall lämnas till projekt utanför Norden där det föreligger ett intresse från minst två nordiska länder. Det kan härvid vara fråga om ett samarbete mellan leverantörer i två eller flera nordiska länder eller att leverantörer från olika nordiska länder är intresserade av olika komponen­ter i ett visst projekt eller av olika faser av projektet. Lån kan även lämnas till projekt där det vid tidpunkten för lånebeslutet föreligger leveransintres-

Prop. 1981/82:176

5

sen från minst två nordiska länder, även om beställning slutligen sker från enbart ett nordiskt land, t. ex. efter nordisk anbudstävlan. Ytterligare exempel på nordiskt intresse är långsiktigt samarbete mellan företag i låntagarlandet och företag i Norden. Även här skall det föreligga ett kommersiellt intresse för projektet från minst två nordiska länder.

Lånen skall lämnas selektivt och inriktas på projekt där nordiska.företag är internationellt konkurtenskraftiga samt, i likhet med motsvarande lån från Världsbanken och de regionala utvecklingsbankerna lämnas på bank­mässiga villkor och utan räntesubventioner. De bör i regel täcka endast en del av de totala investeringskostnaderna i enlighet med praxis hos investe­rings- och utvecklingsbanker.

Med hänsyn till kravet på bankmässiga villkor torde lån komma att bli beviljade företrädesvis för finansiering av projekt i s. k. medelinkomst-länder och statshandelsländer med relafivt god kreditvärdighet. Projektin­vesteringslån till högriskländer bör ges endast då särskilda skäl föreligger. För att sprida risktagandet, bör projektinvesteringslånen lämnas till pro­jekt i flera olika länder.

Lånen skall beviljas av Nordiska investeringsbanken samt av andra banker och kommersiellt arbetande kreditinstitut i Norden. Projektinves­teringslånen innebär ett risktagande som instituten och bankerna inte kan påta sig utan att försvaga sin kreditvärdighet. Detta gäller speciellt länder-riskerna. För att projektinvesteringslånen skall kunna rymmas inom ban­kemas resp. institutens normala verksamhet, bör kreditriskerna avlyftas genom ett särskilt system med garanfier utställda av de nordiska länderna.

Nordiska investeringsbanken skall administrera riskavlyftningssyste-met. Medlemsländemas garantier till investeringsbanken kan ges i garan­tiavtal mellan banken och vart och ett av medlemsländerna, innehållande regler för betalningsprocedurerna m.m.

Garantierna lämnas av de nordiska länderna såsom ett pro rata åtagande i relation till det totala garantiansvaret. Härigenom garanterar de enskilda länderna Nordiska investeringsbanken mot eventuella kreditförluster vid projektinvesteringslån. Garantiåtagandena görs i enlighet med den nordisr ka fördelningsnyckeln, dvs. i praktiken i förhållande till ländernas bmtto-nafionalprodukt. Den svenska andelen utgör för närvarande 41,4%. Vill­koren för dessa garantier, såsom garantiavgiftens storlek och självriskan­delen för garantitagaren, fastställes av Nordiska investeringsbanken från fall till fall. Banken skall göra särskilda avsättningar, att utgöra buffert för att ländemas garantiåtagande inte i ett enskilt fall skall behöva tas i anspråk. Nordiska investeringsbanken kan även utnyttja den allmänna reserveringen för kreditrisker, till dess de särskilda avsättningarna för projektinvesteringslånen bedöms vara tillräckligt stora. Garantitagarens självrisk skall vara lägst 10%. Inbetalning av medlemsländernas garanti­åtaganden skall ske på anmodan av Nordiska investeringsbankens styrelse när täckning av sådana kreditförluster inte bedöms kunna ske genom de särskilda avsättningarna för projektinvesteringslån, ti    Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 176

Prop. 1981/82:176

6

Som nämnts skall, förutom Nordiska investeringsbanken även andra banker och kreditinstitut i Norden kunna lämna projekfinvesteringslån. I sådana fall, och fömtsatt att lånen svarar mot de uppställda kraven och syftena, påtar sig Nordiska investeringsbanken garantiutfästelsen inom beloppsramen för projektinvesteringslån.

Av Nordiska investeringsbanken lämnade projektinvesteringslån och projektinvesteringsgarantier skall ingå i Nordiska investeringsbankens ba­lansräkning.

En beloppsram för utestående projektinvesteringslån och -garantier har fastställts. Denna begränsar volymen för sådana lån och garantier till en nivå som har bedömts vara rimlig i förhållande till Nordiska investerings­bankens totala låneverksamhet och upplåningsfömtsättningar i övrigt. Be­loppsramen för projektinvesteringslån och -garantier avräknas inte mot Nordiska investeringsbankens totala ram på 1000 miljoner SDR, utan innebär att banken får utökade lånemöjligheter i och med den nya verk­samheten.

Beloppsramen för utestående projekfinvesteringslån och -garantier är 350 miljoner SDR. Detta innebär att ca 25 % av Nordiska investeringsban­kens samlade ufiåningskapacitet, inklusive den nya beloppsramen, är av­satt för projektinvesteringslån.

Kredit- och garantilöften vid projektinvesteringslån kan eventuellt kom­ma att resultera i att lånetaket snabbt uppnås. Sådana löften kommer sannolikt endast delvis att resultera i lån eller garantier. Baserat på de erfarenheter, som kommer att göras vad avser utfallet av utställda löften, skall Nordiska ministerrådet, efter framställning från Nordiska investe­ringsbanken, kunna medge att banken lämnar kredit- och garantilöften utöver ramen på 350 miljoner SDR. Medlemsländernas garantiansvar är dock maximerat till 90% av ramen, dvs. 315 miljoner SDR.

Att inrätta ett system med nordiska projektinvesteringslån fömtsätter dels att frågan om garantier fill Nordiska investeringsbanken föreläggs parlamenten i de nordiska länderna, dels att Nordiska investeringsbankens stadgar ändras. Ministerrådet har redan beslutat om sådana stadgeändring­ar. Dessa träder i kraft den 1 juli 1982 under fömtsättning att länderna dessförinnan har lämnat garanfierna till banken. Beslutet om stadgeänd­ringar behöver inte föreläggas de nordiska parlamenten för ratificering enhgt den nordiska överenskommelsen från den 4 december 1975.

3   Föredragandens överväganden

Ministerrådet framhöll i sin skrivelse till Nordiska rådet att det under den senare hälften av 1970-talet skedde en märkbar stegring av investe­ringsverksamheten främst i de oljeexporterande och nyligen industrialise­rade u-länderna, men även i viss mån i andra u-länder och i statshandels-

Prop. 1981/82:176

7

länderna. Dessa investeringar baseras till en betydande del på systemleve­ranser från industriländerna, bl. a. i form av s. k. nyckelfärdiga anläggning­ar. Investeringsbehoven i u-länderna är omfattande. Fortsatta leveranser från industriländerna behövs sannolikt för att dessa behov skall kunna tillgodoses.

Ministerrådet menar att flera omständigheter talar för att mycket står att vinna med ett ökat nordiskt samarbete vid projektexport. Industrierna i de nordiska länderna håller en hög teknologisk nivå. Inom många områden kompletterar företag i de nordiska länderna varandra. Dessutom underlät­tas ett samarbete av ländernas geografiska och språkliga närhet. Minister­rådet anger att de nordiska länderna lämnar förhållandevis stora bidrag till internationella organisationer och utvecklingsbanker, som t. ex. UNDP, Världsbanken och de regionala utvecklingsbankerna samtidigt som Nor­den har en låg andel av upphandlingen till projekt som finansieras av dessa.

Som framgått av den tidigare lämnade redogörelsen har ministerrådet, efter rekommendation av Nordiska rådet beslutat om olika åtgärder röran­de nordiskt samarbete om projektexport. Ett viktigt inslag i detta samarbe­te är att införa finansieringssystemet för nordiska projektinvesteringslån.

Jag delar ministerrådets uppfattning om betydelsen av att förstärka det nordiska samarbetet i fråga om projektexport. Jag förordar därför att det nämnda systemet införs för finansiering av investeringsprojekt i tredje land, där nordiskt intresse föreligger. Projektinvesteringslånen torde kun­na förstärka de nordiska ländernas konkurrenskraft när det gäller att erbjuda finansieringsmöjligheter. Dessutom ges projekfinvesteringslånen till sektorer, där bl.a. u-ländernas behov av kompletta anläggningar är påtagligt.

Jag anser att Nordiska investeringsbanken, i sin egenskap av samnor­disk bank, är en naturlig längivare och administratör vid projektinveste­ringslånen. Men även andra nordiska affärsbanker och kreditinstitut bör kunna lämna projektinvesteringslån. Vare sig Nordiska investeringsban­ken eller någon av de andra långivarna torde, inom ramen för sin normala verksamhet, kunna lämna projektinvesteringslån om inte kreditriskerna avlyfts. Så bör ske genom ett särskilt riskavlyftningssystem med garantier från de nordiska länderna på upp till 90 % av eventuella kreditförluster när det gäller investeringsbanken, resp. från investeringsbanken inom be­loppsramen när det gäller övriga långivare. Ett sådant system har föresla­gits av ministerrådet.

Jag förordar att Sverige ikläder sig det angivna garantiansvaret för projekfinvesteringslån och garantiutfästelser uppgående till 130415000 SDR, motsvarande ca 851,8 miljoner kronor enligt kursen den 3 mars 1982, gentemot Nordiska investeringsbanken. Riksdagen bör därför föreslås att dels godkänna att svenska staten ikläder sig sådant garantiansvar, dels bemyndiga fullmäktige i riksgäldskontoret att teckna avtal härför med Nordiska investeringsbanken. En förutsättning är att motsvarande förslag godkänns av parlamenten i de övriga nordiska länderna.

Prop. 1981/82:176

4   Hemställan

Med hänvisning till vad jag anfört i det föregående hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att

1.

godkänna att svenska staten ikläder sig garantiansvaret för Sve­riges andel, uppgående till 130415000 SDR, gentemot Nordiska investeringsbanken för projekfinvesteringslån och projektinves­teringsgarantier,

2.

bemyndiga fullmäktige i riksgäldskontoret att teckna avtal med Nordiska investeringsbanken rörande svenska statens garan­tiansvar för projektinvesteringslån och projektinvesteringsgaran­tier.

5   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredragan­den har lagt fram.

Prop. 1981/82:176

9

Bilaga I

Utdrag

NORDISK MINISTERRÅD

BESLUTNINGS-

Sekretariatet

PROTOKOLL

Ministerrådets (samarbeidsministrenes) in0te 15.16. september 1981 ved Sunne i Sverige

Gjennomf0ring av ministerrådsforslag om nordisk samarbeid om prosjekt-eksport.

a) Ministertådsbeslutning angående nordisk samarbeid om prosjektek-

sport.

Ministertådet (samarbeidsministrene) godkjente beslutningsforslaget, inntatt som vediegg 1.

b) Ministerrådsdirektiv til Nordisk Investeringsbank angående nordiska

prosjektinvesteringslån.

Ministertådet (samarbeidsministrene) godkjente forslag til direkfiv, inntatt som vediegg 2.

c)  Ikrafttreden.

Ministertådet (samarbeidsministrene) besluttet att a) og b) skal tre i kraft den 1. juli 1982 under forutsetning av at de nasjonale garantier til Nordisk Investeringsbank foreligger på dette tidspunkt.

Prop. 1981/82:176

10

NORDISK MINISTERRÅD

Underbilaga 1.1

Sekretariatet

(vediegg 1)

Ministerrådets (samarbeidsministrenes) m0te 15.16. september 1981 ved Sunne i Sverige

Förslag till ministerrådsbeslutet angående nordiskt samarbete om projektex­port

Nordiska ministerrådet (samarbetsministrarna) beslutar förverkliga ett nordiskt samarbete om projektexport i linje med ministerrådsförslaget B 33/e till Nordiska rådets 29:e session genom följande åtgärder:

A. Åtgärder på informationsområdet

1.

Nordiska ministerrådet rekommenderar att de exportfrämjande organi­sationerna i de nordiska länderna undersöker möjligheterna att förstär­ka sitt traditionella samarbete såväl mellan hemmaorganisationerna som representationerna i utlandet. Organisafionerna bör därvid dryfta vilka nya former som kan behövas för att på ett mer effektivt sätt -också med tanke på möjliga kostnadsbesparingar - tillvarata de nordis­ka ländernas resurser för projektbevakning.

2.

Nordiska ministerrådet rekommenderar att de exportfrämjande organi­sationerna i de nordiska länderna undersöker möjligheterna att i sam­verkan utveckla samordnade informationsförmedlingssystem, öppna för alla nordiska företag. De exportfrämjande organisationerna bör tillsammans med näringslivets branschorganisationer ta initiafiv till se­minarier och symposier på konkreta områden, bland annat för att bygga upp personliga kontakter mellan företrädare för företag som är engage­rade i projektexport.

3.

Nordiska ministerrådet rekommenderar att de exportfrämjande organi­sationerna överväger gemensamma projektexportframstötar till exem­pel i form av presentation av nordiska kompetensområden i mottagar/ köparländer samt i form av speciella missioner till internationella ut-veckUngsorganisationer och -banker. På motsvarande sätt bör de nor­diska ländernas representation vid internationella utvecklingsorganisa­tioner utnyttjas för att gemensamt på hög nivå informera om de leve­rans- och samarbetsmöjligheter, som Norden kan erbjuda.

4.

Nordiska ministerrådet uppdrar åt den nordiska ämbetsmannakommit-tén för handelspolifiska frågor att följa att erforderligt informationsut­byte och erforderlig konsultation anordnas i de frågor som nämns i I3 och att årligen rapportera till ministertådet om verksamheten.

5.

Nordiska ministerrådet uppdrar åt de ansvariga myndighetrna att, när förändringar övervägs i representationen såväl vid internationella orga­nisationer som i tredje land, beakta möjligheterna till nordiskt samarbe­te eller nordisk arbetsfördelning när det gäller projektexportbevakning. Ämbetsmannakommittén för handelspolitiska frågor bör utveckla en för detta ändamål behövlig konsultafionsprocedur samt rapportera årligen till Nordiska ministertådet om resultatet av dessa överväganden.

6.

Nordiska ministerrådet uppdrar åt nordiska ämbetsmannakommittén för biståndsfrågor att verka för att de nordiska länderna får en rimlig representation på tjänster i de internationella utvecklingsorganisatio-nema.

Prop. 1981/82:176

II

7.

Nordiska ministerrådet uppdrar åt nordiska ämbetsmannakommittén för biståndsfrågor att överväga hur nordiska tjänstemän i internationella utveckhngsorganisationer kan, i samarbete med exportfrämjande orga­nisafioner, erbjudas möjligheter att göra sig bekanta med den nordiska industrins prestationsförmåga.

8.

Nordiska ministerrådet har uppmärksammat de problem som utred­ningen påvisat för personal som tjänstgjort vid internationella utveck­lingsorganisationer att återvända till yrkeslivet i hemlandet och uppma­nar de ansvariga nationella myndigheterna att överväga åtgärder för att underlätta detta.

B. Åtgärder avseende existerande finansieringsordningar

Nordiska ministertådet beslutar om följande åtgärder för att främja nordisk projektexport vad avser existerande statsstödda exportgaranti-och exportkreditordningar. Samfidigt vill Nordiska ministerrådet under­stryka betydelsen av en ökad harmonisering av de nationella finansierings-ordningarna i detta syfte. En ökad harmonisering skulle även minska på risken för eventuell konkurrensförvrängning.

1. Exportgaranfiordningarna

Nordiska ministertådet ger de nordiska ländernas exportgarantiinstitut i uppdrag att uppta en diskussion med målsättning att ingå avtal om

en så hög garantitäckning som möjligt från huvudleverantörlandets garantiinstitut avseende underleveranser från andra nordiska länder vid såväl köpar- som leverantörkrediter,

samordnade garantier vid köpar- och leverantörkrediter där ett ga­rantiinstitut inte täcker under- eller sidoleveranser från andra nordis­ka länder enligt punkten ovan, samt

på nordiskt plan samordnade säkerhetsgarantier (bonds) som vid exportleveranser lämnas som säkerhet fill beställaren i form av ga­rantier för anbud, förskott, leveranstid och andra leverantörers pres­tationer.

Som ett alternafiv till samordnade garantier bör insfituten även diskute­ra möjligheten till ett återförsäkringssystem.

Därtill bör garantiinstituten eftersträva att de praktiska problemen vid enskilda nordiska exportsamarbetsprojekt bhr lösta på ett så ända­målsenligt sätt som möjligt. Vid ändringar av de nationella exportgaran-tivillkoren bör även beaktas behovet av en utökad nordisk harmonise­ring.

2. Exportkreditordningarna

I syfte att underlätta nordiskt exportsamarbete anser Nordiska minis­terrådet att det är angeläget att de berörda finansieringsinstituten på det praktiska planet vid projekt, där behov för samordning av exportfinan­siering föreligger, i så stor utsträckning som möjligt försöker tillgodose leverantörernas intressen i detta avseende.

Önskemålen om en ökad nordisk harmonisering av exportkreditvill­koren bör beaktas när ändringar av de nationella exportkreditvillkoren övervägs. De nationella exportfinansieringsinstituten anmodas att ge­mensamt diskutera möjligheter till harmonisering och komma med öns­kemål och förslag härom.

3. Nordiska exportkreditramar

Nordiska ministerrådet konstaterar att nordiska exportkreditramar i vissa situationer kan utgöra ett intressant instrument att befrämja nor­disk export, men att problem även kan uppkomma vid dylika kreditra-

Prop. 1981/82:176

12

mar. Nordiska investeringsbanken anmodas att i samarbete med de berörda nafipnella insfituten utarbeta en rapport om den pågående försöksverksamheten avseende exportkreditramar med synpunkter på för- och nackdelar samt på möjligheterna att kunna etablera kreditramar bl.a. i samband med projekt som finansieras av internationella utveck­lingsbanker. En rapport över detta skall inlämnas till Nordiska minister­rådet före utgången av oktober 1982.

C.  Upprättande av en nordisk projektexportfond

Nordiska ministerrådet beslutar upprätta Nordiska projektexportfonden för en treårig försöksperiod. Fondens verksamhet finansieras över Nordis­ka ministerrådets allmänna budget.

Fondens verksamhet skall syfta till att stärka de nordiska företagens internationella konkurrenskraft vid export till framför allt utvecklings­länder men även statshandelsländer. Stödverksamheten skall utformas så att den främjar det industriella samarbetet i Norden.

Den nordiska projektexportfonden skall ge stöd till fömtsättnings- och lönsamhetsstudier (s.k. prefeasibility- och feasibility studier) av investe­ringsprojekt som är i nordiskt intresse. En studie, som erhållit stöd av fonden, bör utföras av ett eller flera nordiska företag varvid huvudregeln bör vara att flera nordiska företag deltar. Dessutom bör företag i minst två nordiska länder ha betydande leveransintressen eller andra kommersiella intressen i projektet såsom genom försäljning av tjänster eller i form av långsikfigt samarbete mellan företag i Norden och företag utanför Norden. 1 övrigt bör vid tolkningen av begreppet nordiskt intresse den erfarenhet utnyttjas som vunnits av Nordiska investeringsbanken i dess verksamhet. Stöd bör företrädesvis ges i samband med projekt som är ägnade att främja ett samarbete mellan konsult- och/eller leverantörföretag i två eller flera nordiska länder. Fonden kan bevilja bidrag som täcker högst 50 procent av kostnaderna för uppgörande av förutsättnings- och lönsamhetsstudier i samband med projektexport. Huvudregeln bör vara att det beviljade bidra­get återbetalas om ett anbud vars förarbeten stötts av fonden leder till affär. Styrelsen bör dock kunna medge undantag från återbetalningsskyl­digheten om särskilda skäl föreligger.

Som allmänna riktlinjer för verksamheten bör dessutom gälla följande. Stödet bör ges en sådan utformning att det någorlunda svarar mot utform­ningen av de enskilda nordiska ländernas motsvarande stödsystem. Fon­den bör med andra ord i det stora hela icke ställa en gruppering med deltagande av företag från mer än étt nordiskt land i en gynnsammare situation än en rent nationell gruppering. Ytterligare bör gälla att stödet fördelas så att en rimlig balans över tiden i fördelningen länderna emellan uppstår.

Stödet i samband med uppgörande av förutsättnings- och lönsamhetsstu­dier skall vara fondens huvuduppgift. Fonden skall emellertid hämtöver även kunna ge stöd med högst 50 procent av kostnaderna fill genomföran­det av

-

nordiska och internationella seminarier och konferenser inom områden och branscher, där nordiska företag internationellt sett är konkurrens­kraftiga;

-

gmndläggande marknadsundersökningar och studier av efterfrågesitua-tionen i målområden, där ett nordiskt intresse för leveranser kan förelig­ga och där studierna inte kan genomföras nationellt;

-

identifiering av nordiska kompetensområden genom analyser av indu­strisektorer, konsulttjänster osv. i Norden.

Prop. 1981/82:176

13

Hur stor del av fondens medel som skall kunna avsättas för stöd till detta slags aktiviteter fastställes vid budgetbehandlingen.

Det är av vikt att fonden i sin verksamhet nära samarbetar med de nordiska ländernas exportfrämjande organisationer. Dessa bör vara före­trädda i fondens styrelse. Denna föreslås bestå av två representanter för varje nordiskt land, utsedda för samma tid som försöksperioden, dvs. tre år.

Administrationen bör vara liten. Administrationens storlek fastställes vid budgetbehandlingen. Fonden föreslås placerad i Helsingfors, vilket bör möjliggöra samverkan med Nordiska investeringsbanken, också på ett administrativt plan. För att ytterligare underlätta en önskvärd koordine­ring med verksamheten i banken, bör denna vara företrädd med en obser­vatör vid sammanträden med projektexportfondens styrelse.

Nordiska ministerrådet fastställer stadgar för fonden enligt bilaga.

Nordiska ministerrådet beslutar att överenskommelsen den 31 januari 1974 om de anställdas rättsställning vid nordiska insfitutioner skall gälla för Nordiska projektexportfonden.

D. Nordiska projektinvesteringslån

Nordiska ministerrådet beslutar införa ett för de nordiska länderna ge­mensamt finansieringssystem, "nordiska projekfinvesteringslån". Här­med avses lån till stater, myndigheter och företag främst i utvecklings­länder, men även i bland annat statshandelsländer, för finansiering av investeringsprojekt med nordiskt intresse.

Införandet av nordiska projekfinvesteringslån förutsätter dels att frågan om garantier fill Nordiska investeringsbanken förelägges parlamenten i de nordiska länderna och dels att Nordiska investeringsbankens stadgar änd­ras.

Enligt artikel 2 i överenskommelsen om upprättande av Nordiska inves­teringsbanken kan bankens stadgar ändras genom beslut av Nordiska ministerrådet, dock icke så att förekommande borgenärers säkerhet mins­kas. Nordiska rådet skall beredas fillfälle att yttra sig över förslag till stadgeändringar av principiell betydelse för bankens ändamål, verksamhet och drift. Så har skett vid Nordiska rådets 29:e session år 1981 i Köpen­hamn ävensom vid möte i rådets ekonomiska utskott i Island den 29 och 31 juh 1981.

1. Definition

Med nordiska projektinvesteringslån avses lån till stater, myndigheter och företag främst i u-länder, men även i bl.a. statshandelsländer, för finansiering av investeringsprojekt med nordiskt intresse. Lånen skall vara komplement till existerande internafionella och nordiska finansieringsmöj­ligheter.

De nordiska projektinvesteringslånen skall tillsammans med annan fi­nansiering kunna medverka till totalfinansieringen av investeringsprojekt. Lånen avses bidra till finansieringen av bl.a. infrastrukturinvesteringar, fast rörelselkapital, räntor under byggnadstiden och utbildningskostnader. Lånen skall däremot inte lämnas för finansiering av exportleveranser frän Norden, vilka normalt finansieras genom exportkrediter. De skall inte heller knytas till finansiering av den s. k. kontantandelen eller lokala kost­nader vid exportkontrakt.

Lånen skall lämnas till projekt utanför Norden där det föreligger eU intresse från minst två nordiska länder. Det kan härvid vara fråga om ett

Prop. 1981/82:176

14

samarbete mellan leverantörer i två eller flera nordiska länder eller att leverantörer från olika nordiska länder är intresserade av olika komponen­ter i ett visst projekt eller av olika faser av projektet.

Lån kan även lämnas till projekt där det vid tidpunkten för lånebeslutet föreligger leveransintressen från minst två nordiska länder, även om be­ställning slufiigen sker från enbart ett nordiskt land t. ex. efter nordisk anbudskonkurrens.

Ytterligare exempel på nordiskt intresse är långsiktigt samarbete mellan företag i låntagarlandet och företag i Norden. Det kan härvid vara fråga om samarbete avseende råvamutvinning, produktion, utveckling och tillämp­ning av teknologi och/eller fortgående leveranser av komponenter. Även här skall det dock föreligga ett kommersiellt intresse ifråga om projektet från minst två nordiska länder. Också nordiska ägarintressen skall kunna beaktas vid bedömningen av det nordiska intresset.

Vid tolkningen av det nordiska intresset bör dessutom beaktas de prin­ciper som fastställts för och utvecklas inom Nordiska investeringsbankens verksamhet.

Lånen skall lämnas selektivt och inriktas på projekt där Norden är internationellt konkurrenskraftig. Därtill bör man sträva fill att uppnå en rimlig balans över en längre tidsperiod mellan de enskilda ländernas insats i form av stafiiga garanfier och "nytta" i form av export, samarbetsavtal el. dyl. avseende projekt för vilka lån lämnas.

2. Lånevillkoren

Investeringsprojekt som finansieras med nordiska projekfinvesterings­lån bör kunna bedömas bli ekonomiskt lönsamma.

De nordiska projekfinvesteringslånen skall i likhet med Väridsbankens och de regionala utvecklingsbankernas motsvarande lån lämnas på bank­mässiga villkor och utan räntesubventioner. Avsikten är att lånen i regel lämnas till fast räntesats under hela lånetiden, eventuellt med en ränteom-förhandlingsklausul vid långa lånetider för att underlätta refinansieringen. Lån bör dock även helt eller delvis kunna lämnas till rörlig ränta om låntagaren önskar detta. Räntan och den premie som uttas för risktäckning bör möjliggöra en avsättning för att i första hand täcka mindre kreditförlus­ter vid projektinvesteringslån. Låntagaren förutsätts stå för kursriskerna vid lånen. Om möjligt bör låntagarens valutaönskemål beaktas.

Lånetiden, liksom perioden för amorteringsfrihet, skall anpassas till ifrågavarande projekts penningflöde utgående från projektets totala finan­siering samt investeringens ekonomiska och tekniska livslängd.

I projekt där kortfristig finansiering under byggnadstiden är svår att uppbringa skall länen kunna utbetalas redan under byggnadstiden i likhet med Världsbankens praxis. Dylika byggnadskrediliv inom systemet med nordiska projektinvesteringslån bör kunna lämnas av t. ex. nordiska affärs­banker.

Lånen bör i regel täcka endast en del av de totala investeringskostnader­na i enlighet med praxis hos investerings- och utvecklingsbanker.

3. Riskspridning

De nordiska projektinvesteringslånen skall lämnas i enlighet med en bankmässig värdering av låntagarens förmåga att återbetala lånet. Av denna anledning torde län företrädesvis bli lämnade för finansiering av projekt i s. k. medelinkomstländer och statshandelsländer med relativt god kreditvärdighet. Även inom denna grupp finns ett stort antal länder för vilka projektinvesteringslånen medför förmånligare lånevillkor än om des-

Prop. 1981/82:176

15

sa gjorde en motsvarande upplåning på t. ex. euromarknaden. Projektin­vesteringslån till högriskländer bör lämnas endast ifall särskilda skäl före­ligger.

För att sprida risktagandet i fråga om projektinvesteringslån bör lånen lämnas till ett flertal länder.

4. Riskavlyftning

För att kommersiellt arbetande finansieringsinstitut och banker i Norden inom sin normala verksamhet skall kunna lämna här åsyftade projektinves­teringslån kommer kreditriskerna att avlyftas från dessa banker och insti­tut genom att ett särskilt riskavlyftningssystem med garantier av de nordis­ka ländernas inrättas. Projektinvesteringslånen innebär ett risktagande som instituten och bankerna inte kan påta sig utan att försvaga sin kredit­värdighet. Detta gäller speciellt ländertiskerna.

Nordiska investeringsbanken skall administrera riskavlyftningssyste-met. Medlemsländernas garantier till investeringsbanken kan ges i garan­tiavtal mellan banken och vart och ett av medlemsländerna, innehållande procedurregler för betalningen m. m.

Garantierna lämnas av de nordiska länderna såsom ett pro rata åtagande i relation till det totala garantiansvaret. Härigenom svarar de enskilda länderna för Nordiska investeringsbankens eventuella kreditförluster vid projektinvesteringslån i enlighet med den nordiska fördelningsnyckeln, dvs. i praktiken i förhållande till ländernas bmttonationalprodukt. Inbetal­ning av medlemsländernas garantiåtagande sker på anmodan av Nordiska investeringsbankens styrelse i anledning av kreditförluster som inte be­döms kunna täckas av de reserver som upprättas genom särskilda avsätt­ningar för projektinvesteringslån. Dessa kan åtminstone i början endast täcka begränsade kreditförluster, men utgör dock en viss buffert för att ländernas garantiåtagande gentemot Nordiska investeringsbanken inte i ett enskilt fall behövs tas i anspråk.

Medlemsländernas garantier täcker högst 95 % av eventuella kreditför­luster vid enskilda projektinvesteringslån. Vid projektinvesteringsgaran­tier enligt nästföljande avsnitt kommer Nordiska investeringsbanken emel­lertid inte att bära en självrisk utan självrisken bärs härvid av det långi­vande finansieringsinstitutet.

Det är naturligt att Nordiska investeringsbanken, med de särskilda rela-fioner som banken har till Världsbanken, de regionala utvecklingsban­kerna och Internafionella Valutafonden, vid beredningen av låneärenden införskaffar dessa instituts syn på länderriskfrågan samt i förekommande fall av finansieringsprojekt. Vidare förutsätts att ett samarbete avseende informations- och erfarenhetsutbyte även etableras med de nordiska ex-portgarantiinstituten och andra berörda organ.

5. Längivare vid projektinvesteringslån och projektinvesteringsgarantier

Olika finansieringsinstituts särskilda förutsättningar vid projektfinan­

siering bör utnyttjas inom systemet med nordiska projektinvesteringslån.

I sin egenskap av existerande samnordisk bank med uppgift att bl.a. lämna långfristiga investeringslån för projekt med nordiskt intresse är Nordiska investeringsbanken en naturlig långivare vid projektinvesterings­lånen. Nordiska investeringsbanken har en liknande juridisk uppbyggnad som Europeiska investeringsbanken och andra ledande utvecklingsbanker. Nordiska investeringsbanken har genom sin exportkreditverksamhet re­dan i viss utsträckning engagerat sig i långivning till u-länder. Vidare har

Prop. 1981/82:176

16

Nordiska investeringsbanken etablerad tillgång till de internationella kapi­talmarknaderna.

Nordiska affärsbanker och andra finansieringsinstitut bör även kunna lämna projektinvesteringslån. Ett exempel är affärsbankers byggnadskre-ditiv och rörelsekrediter som en del av projektfinansiering.

Vid projektinvesteringslån från andra banker och finansieringsinstitut än Nordiska investeringsbanken beviljar Nordiska investeringsbanken inom beloppsramen för projektinvesteringslån garantier (projektinvesteringsga­rantier), förutsatt att lånen uppfyller de krav och syften som uppställs för nordiska projektinvesteringslån, bl. a. att projektet är av nordiskt intresse.

Villkoren för Nordiska investeringsbankens projektinvesteringsgaran­tier såsom garantiavgiftens storlek och självriskandelen för garantitagaren fastställes av Nordiska investeringsbanken från fall till fall. Garantiavgif­ten förutsätts täcka Nordiska investeringsbankens administrationskost­nader samt möjliggöra att en avsättning till den nämnda reserven för kreditförluster även sker avseende projekfinyesteringsgarantier. Garanti­tagaren skall ha en självrisk vid projektinvesteringsgarantier på lägst 5 %.

6. Beloppsram för projekfinvesteringslån

Enligt sina stadgar kan Nordiska investeringsbanken lämna lån och ställa garantier på upp till 250 % av sitt gmndkapital, vilket för närvarande är 400 milj. SDR. Detta innebär en totalram för Nordiska investeringsban­kens verksamhet på 1 000 milj. SDR.

Av Nordiska investeringsbanken lämnade projektinvesteringslån och projektinvesteringsgarantier skaU ingå i Nordiska investeringsbankens ba­lansräkning.

En beloppsram för utestående projektinvesteringslån och -garantier har fastställts, vilken begränsar volymen för dessa lån och garantier till en rimlig nivå i förhållande till Nordiska investeringsbankens-totala låneverk­samhet och upplåningsförutsättningar. Beloppsramen för projektinveste­ringslån och -garantier avräknas inte mot nämnda ram på I 000 milj. SDR, utan Nordiska investeringsbankens lånemöjligheter utökas med beloppsra­men för den nya verksamheten.

Beloppsramen för utestående projektinvesteringslån och -garantier är 350 milj. SDR. Detta innebär att ca 25 % av Nordiska investeringsbankens totala utlåningsram inklusive den nya beloppsramen är avsatt för projekt­investeringslån. Ramen täcker behovet under en viss tid varefter ett nytt ställningstagande till systemet kan göras.

Kredit- och garantilöften vid projektinvesteringslån kan eventuellt med­föra problemet att en given ram relativt snabbt tas i anspråk av löften vilka med all sannolikhet endast delvis kommer att resultera i lån eller garantier. På basen av erfarenheter av utfallet för lämnade löften skall Nordiska ministerrådet, efter framställning från Nordiska investeringsbanken, kun­na medge att Nordiska investeringsbanken lämnar kredit- och garantilöften även utöver 350 milj. SDR. Medlemsländernas garanfiansvar är dock maximerat till 332,5 milj. SDR.

7. Stadgeändring

Nordiska ministertådet fastställer följande tillägg till Nordiska investe­ringsbankens stadgar: a.     Ett nytt andra stycke i § 6:

Därutöver kan banken ge projektinvesteringslån och ställa garantier för projektinvesteringslån (projektinvesteringsgarantier) enligt § 6A, upp till ett sammanlagt belopp motsvarande 350 miljoner SDR.

Prop. 1981/82:176

17

b.     En ny § 6A:

Lån och garantier som beviljas för investeringar utanför de nordiska länderna kan, i enlighet med beslut härom av styrelsen, ges som projektinvesteringslån och projektinvesteringsgarantier. Medlemssta-tema täcker bankens förluster i anledning av sådana lån och garantier upp till följande belopp: Danmark 78,80 miljoner SDR, Finland 53,20 miljoner SDR, Island 2,99 miljoner SDR, Norge 59,85 miljoner SDR och Sverige 137,66 miljoner SDR. Medlemsländernas garanti täcker härvid högst 95 % av kreditförluster vid enskilt projektinvesterings­lån. Inbetalning sker på anmodan av styrelsen i enlighet med avtal som ingås mellan banken och vart och ett av medlemsländerna.

Avsättningar skall göras för lämnade projektinvesteringslån och

projektinvesteringsgarantier i en särskild kreditriskfond för att i första

hand täcka förluster vid projektinvesteringslån och projekfinveste-

ringsgarantier.

Stadgeändringarna träder i kraft den 1 juli 1982 under förutsättning av att

länderna dessförinnan lämnat de fömtsedda garanfierna till banken.

Prop. 1981/82:176

18

Bilaga till

Förslag till ministerråds­beslutet angående nordiskt samarbete om projektexport

Stadgar för Nordiska projektexportfonden

1 §   Fondens syfte

Fondens syfte är att stärka de nordiska företagens internationella kon­kurrenskraft genom att ge stöd till projekt där ett nordiskt intresse förelig­ger.

2 §   Fondens verksamhetsområde

Fonden har fill uppgift att stödja nordiska företag och organisationer i uppgörandet av fömtsättnings- och lönsamhetsstudier i samband med in­ternationella projekt (s. k. prefeasibility- och feasibility studier).

Fonden kan även stödja genomförandet av

1.

nordiska och internationella seminarier inom områden och bran­scher, där nordiska företag är internafionellt sett konkurrenskraftiga;

2.

gmndläggande marknadsundersökningar och studier av efterfrågesi-tuationen i målområden, där ett nordiskt intresse för leveranser kan före­ligga;

3.

identifiering av nordiska kompetensområden såsom genom analyser av industrisektorer och konsulttjänster i Norden.

3 §   Fondens befogenheter att lämna stöd

Fonden beslutar inom ramen för de medel, som är ställda till fondens förfogande, efter ansökan om stöd till projekt och program i enlighet med §§ 1 och 2 i dessa stadgar samt i enlighet med av Nordiska ministerrådet givna direktiv för fondens verksamhet.

Stöd beviljas inte till projekt inom Norden.

Stödet bör fördelas så, att en rimlig balans över tiden uppstår i fördel­ningen länderna emellan.

Stöd enligt § 2 i dessa stadgar kan ges för täckande av högst 50 procent av kostnaderna.

Stöd till fömtsättnings- och lönsamhetsstudier i samband med interna­fionella projekt enligt § 2 mom. 1 i dessa stadgar fömtsätter att studierna är knutna till realiserandet av ett konkret projekt med sikte på en senare anbudsgivning i samband med projektet. Om anbud, som baseras på av fonden stödd studie, leder till att projektaffären realiseras, skall bidraget återbetalas. Fonden kan, om särskilda skäl föreligger, bevilja undantag fråii återbetalningsskyldigheten eller del därav. Återbetalade medel till­föres fonden.

4 §   Fondens administration

Fondens styrelse består av två representanter för vardera Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige. Representanterna utses av vederbö­rande regering för en tid av tre år. Styrelsen är beslutsför när minst sex

Prop. 1981/82:176

19

ledamöter, som företräder minst fyra länder, är närvarande. Om närvaran­de representanter för två länder motsätter sig ett beslut, kan detta inte fattas. Vid styrelsens sammanträden äger Nordiska investeringsbanken vara företrädd genom en observatör.

Styrelsen utser inom sig ordförande och vice ordförande. Över styrel­sens sammanträden skall protokoll föras.

Styrelsen anställer fondens sekretariat och utfärdar dess arbetsordning.

Ansökan om bidrag från fonden ställes till dess sekretariat.

För fonden gäller i fråga om budget, räkenskaper och revision m. m.

1.

budgetreglemente för Nordiska ministerrådets budget

2.

särskild instmktion för ekonomiförvaltningen vid Nordiska projekt­exportfonden fastställd av Nordiska ministerrådet.

Berättelse över verksamheten insänds årligen till Nordiska ministerrå­det.

5 §    Övrigt

Fonden skall ha sitt säte i Helsingfors.

Nordiska ministertådet beslutar om ändringar, fillägg eller upphävande av dess stadgar. Dessa stadgar träder i kraft [den 1 juli 1982].

Prop. 1981/82:176

20

Underbilaga 1.2 (vediegg 2)

NORDISK MINISTERRÅD Sekretariat

Ministerrådets (Samarbeidsministrenes)

m0te 15.-16. september 1981 ved Sunne i Sverige

Direktiv till Nordiska investeringsbanken avseende nordiska projektinvesteringslån

I syfte att begränsa risktagningen vid nordiska projekfinvesteringslån samt minska risken för konkurrensförvrängningar fastställer Nordiska minister­rådet följande direktiv till Nordiska investeringsbanken. Direktiven är avsedda att gälla i inledningsskedet av den nya verksamheten och kan, när Nordiska investeringsbanken erhållit erfarenhet av verksamheten, ändras av ministerrådet på framställan av banken.

1.

Nordiska investeringsbanken skall, i fall där det är möjligt och ända­målsenligt, eftersträva att projektinvesteringslån lämnas fill eller garan­teras av mottagarstat eller motsvarande (t. ex. centralbank).

2.

Nordiska investeringsbanken skall särskilt uppmärksamma sådana pro­jekt där samfinansiering kan komma till stånd med Världsbanken och andra internationella finansieringsorganisationer.

3.

Utfästelser att lämna projektinvesteringslån eller -garantier skall i sin helhet avräknas mot beloppsramen för projektinvesteringslån.

4.

Nordiska investeringsbanken skall inte lämna projektinvesteringsgaran­tier till andra banker eller finansieringsinstitut på bättre villkor än de som gäller avseende medlemsstaternas garantier till Nordiska investe­ringsbanken.

5.

Nordiska investeringsbanken skall söka ett nära samarbete avseende informations- och erfarenhetsutbyte förutom med de nationella garan­tiinstituten även med berörda exportkreditinstitut, institut för riskkapi­talinvesteringar i u-länder, biståndsmyndigheter och nationella export­främjande organisationer. Ändamålet härmed är bl. a. att minska risken för konkurrensförvrängning mellan företag i de nordiska länderna vid enskilda projektinvesteringslån. Särskild uppmärksamhet bör härvid fästas vid risken för konkurrensförvrängning i projekt där biståndsme­del kan komma till användning i samfinansiering med projektinveste­ringslån.

Prop. 1981/82:176

21

Bilaga 2

Utdrag

NORDISK MINISTERRÅD

BESLUTNINGS-

Sekretariatet

PROTOKOLL

Ministerrådets (Samarbeidsministrenes) m0te 28.februar 1982 i Helsingfors

2 Nordisk samarbeid om prosjekteksport

Gjennomf0ring av ministerrådsforslag om nordisk samarbeid om pros-jektsport.

Ministertådet (SAM) besluttet f0lgende endringer i ministerrådsbeslut-ningene av 15-16. september 1981:

a) Ministerrådsbeslutning angående nordisk samarbeid om prosjekteks­port.

Punkt D. Nordiska projektinvesteringslån, avsnitt 4, Riskavlyftning

1)      Nest siste avsnitt på s. 7 gis f0lgende tillegg:

"Banken kan även utnyttja den redan gjorda reserveringen för kredit­risker (per 31.12.1981 8,0 miljoner SDR) till dess de särskilda avsätt­ningarna för projektinvesteringslån bedöms vara tillräckligt stora. Ef­tersom projektinvesteringslåneverksamheten bör vara självfinansie­rande bör banken eftersträva att de medel som tagits i anspråk för eventuella förluster på projektinvesteringslån från den allmänna reser­veringen för kreditrisker återföras genom att banken avsätter motsva­rande medel från framfida överskott pä projektinvesteringslåneverk-samheten."

2)   Setningen som avslutter s. 7 og fortsetter på s. 8 gis f0lgende ordlyd;

"Medlemsländernas garantier täcker högst 90% av eventuella kredit­

förluster vid enskilda projektinvesteringslån."

Avsnitt 5, Långivare vid projektinvesteringslån och projektinvesterings­garantier

3)      Siste setning på s. 8 gis f0lgende ordlyd:

"Garantitagaren skall ha en självrisk vid projektinvesteringsgarantier på lägst 10%".

Avsnitt 6, Beloppsram för projektinvesteringslån

4)      Siste setning i 5. avsnitt på s. 9 gis f0lgende ordlyd:

"Medlemsländemas garantiansvar är dock maximerat till 315 milj. SDR."

Prop. 1981/82:176

22

Avsnitt 7, stadgeändring:

5) I den vedtatte §6A i stadger for Nordisk Investeringsbank erstattes 2. og 3. punktum med f0lgende ordlyd:

"Medlemsstaterna täcker bankens förluster i anledning av sädana län och garantier upp till följande belopp: Danmark: 74655 miljoner SDR, Finland 50400 miljoner SDR, Island 2830 miljoner SDR, Norge 56700 miljoner SDR och Sverige 130415 miljoner SDR.

Medlemsländernas garanti täcker härvid högst 90% av kreditförluster vid enskilt projekfinvesteringslån."

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1982