Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1981/82:48

Regeringens proposition

1981/82:48

om upprättande av en toxikologisk informationsservice, m. m.;

beslutad den 22 oktober 1981.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

Pä regeringens vägnar BIRGIT[REDACTED_EFTERNAMN]

ANDERS[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag rörande den fortsatta informations­verksamheten inom miljövårdsområdet. Förslagen innebär bl.a. att en toxikologisk informationsservice upprättas, knuten Ull karolinska institu­tets bibliotek och informationscentral. Vidare föreslås en fortsatt utveck­ling av miljöstatistiken. Naturvårdsverket fär enligt förslagen i uppgift att fortlöpande bevaka behovet av informationsinsatser på miljövårdsområ­det. Förslagen innebär också att miljödatanämndens verksamhet upphör.

1    Riksdagen 1981/82.1 saml. Nr 48

Prop. 1981/82:48

2

Utdrag

JORDBRUKSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1981-10-22

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om upprättande av en toxikologisk informationsservice, m.m.

1   Inledning

Riksdagen beslutade år 1974 om utveckling av ett informationssystem för miljövården (prop. 1974:46, JoU 1974:20, rskr 1974:218). Syftet med miljövärdens informationssystem skulle vara att med hjälp av bl. a. ADB-teknik ge myndigheter, organisationer och enskilda tillgång till för reform­arbetet pä miljövårdsområdet erforderliga data rörande såväl den yttre miljön som arbetsmiljön. Utvecklingsarbetet skulle bedrivas i form av olika projekt som successivt skulle utvärderas. För att leda arbetet med utvecklingen av miljövärdens informationssystem inrättades fr. o. m. den 1 juli 1974 den s.k. miljödatanämnden.

Genom beslut i juni 1978 uppdrog regeringen ät miljödatanämnden att inkomma med en samlad redovisning av verksamheten inom miljövårdens informationssystem. Därvid skulle förslag lämnas om inriktning, omfatt­ning och organisation av den framtida verksamheten. Vidare fick miljöda­tanämnden i maj 1979 i uppdrag att utreda vissa frågor rörande toxikolo­gisk informationsservice med inriktning på miljöfrågor och hälsoaspekter.

Miljödatanämnden överlämnade i juni 1980 betänkandet (SOU 1980:24) Bättre miljöinformation. Betänkandet har remissbehandlats. Till protokol­let i detta ärende bör fogas dels nämndens sammanfattning av betänkandet som bilaga I, dels en förteckning över remissinstanserna och en samman­ställning av remissyttrandena som bdaga 2.

2   Föredragandens överväganden

2.1 Allmänt

Betydande insatser har gjorts och görs fortlöpande på miljövårdsområ­det. Reformer och åtgärder inom miljövårdsområdet har under 1970-talet i

Prop. 1981/82:48

3

stor utsträckning inriktats på sådana frågor, där problemen har kunnat klart definieras och där godtagbara tekniska lösningar funnits fill rimliga, kostnader. I det fortsatta miljövårdsarbetet kan i mänga fall förutses ökade svårigheter att bedöma både hur allvarliga olika miljöproblem är och vilka åtgärder som är mest lämpade för att lösa problemen. En mer noggrann prövning kommer därför att krävas av fördelningen av resurserna inom ramen för miljöpolitiken. En samlad bedömning och prioritering av beho­vet av åtgärder inom hela miljövårdsområdet förutsätter ökad kunskap om miljöproblemen. Det är då också angeläget att den kunskap som finns hanteras på ett rafionellt sätt så att aktuell och tillförlitlig information finns tillgänglig som underlag för olika ställningstaganden.

Riksdagens beslut är 1974 innebar att ett informationssystem för miljö­vården skulle utvecklas. Utvecklingsarbetet skulle ledas av miljödata­nämnden och bedrivas i form av olika projekt som successivt skulle utvär­deras. Miljövårdens informationssystem skulle ses som en sammanfat­tande beteckning för projektvis insamling, lagring och bearbetning av miljödata, som tas fram antingen från pågående verksamheter eller genom initiering av särskilda projekt. Syftet med verksamheten skulle vara att successivt bygga upp en central för den information på miljövårdsområdet som myndigheter och andra behöver för sitt arbete. Verksamheten skulle ses som ett löpande utvecklingsarbete med en kontinuerlig utvärdering av de olika projekten. Det angavs att det slutliga ställningstagandet när det gäller administrationen av miljövärdens informationssystem borde anstå tills vidare.

Miljödatanämnden inrättades den 1 juli 1974.1 nämnden finns företräda­re för olika myndigheter och andra organ med sakkunskap på miljövärds-området. Till sitt förfogande har miljödatanämnden ett särskilt kansli som svarar för det löpande arbetet. Kansliet består f. n. av ett tjugotal personer. Statskontoret och statistiska centralbyrån har genom regeringens före­skrifter ålagts att biträda miljödatanämnden.

Flera projekt som utvecklats av miljödatanämnden har resulterat i beslut av statsmakterna om en fortsatt verksamhet med särskilt anvisade resurser och med ett organisatoriskt ansvar hos någon befintlig myndighet.

Miljödatanämnden redovisade är 1976 ett förslag om införande av ADB-rutiner som hjälpmedel i tillsynsarbetet enligt miljöskyddslagen. Syftet med förslaget var att underlätta för tillsynsmyndigheterna, dvs. i första hand länsstyrelserna, att hantera det mycket omfattande informationsflöde som det är fråga om för att effektivisera tillsynsarbetet. Genom beslut av riksdagen år 1977 påbörjades ett successivt införande av detta ADB-system (MI-01) vid länsstyrelserna (prop. 1976/77: 100 bil. 13, JoU 1976/ 77: 13, rskr 1976/77:182). Under budgetåret 1981/82 kommer tolv länssty­relser att vara anslutna till systemet. Det centrala ansvaret för ledningen av verksamheten ligger numera på naturvårdsverket.

Prop. 1981/82:48

4

Efter förslag av miljödatanämnden beslutade riksdagen under hösten 1977 att ett program för övervakning av miljökvalitet skulle upprättas (prop. 1977/78:7, JoU 1977/78:6, rskr 1977/78:22). Inom ramen för pro­grammet skall kontinuerliga provtagningar och undersökningar genomfö­ras vid mätstationer och inom observationsytor över hela landet. Under­sökningarna skall belysa hur olika föroreningar transporteras i luft, mark och vatten samt hur föroreningarna påverkar miljön. Redovisning skall ske på ett sådant sätt att det blir möjligt att följa långsiktiga förändringar i miljön. Ansvaret för uppbyggnaden och driften av programmet ligger pä naturvärdsverket. För budgetåret 1981/82 har 8,2 milj. kr. anvisats för verksamheten inom övervakningsprogrammet.

Under innevarande är har vidare beslut fattats om att ansvaret för vissa verksamheter som utvecklats av miljödatanämnden skall flyttas över till statens livsmedelsverk resp. arbetarskyddsstyrelsen. Miljödatanämnden har i samarbete med statskontoret och livsmedelsverket bedrivit ett ut­vecklingsarbete som syftat till att med hjälp av ADB-rutiner förbättra informationen om livsmedel samt att underlätta livsmedelsverkets kon­trollverksamhet. Ansvaret för den fortsatta verksamheten har fr.o.m. budgetåret 1981/82 överförts till livsmedelsverket (prop. 1980/81:100 bil. 13, JoU 1980/81:18, rskr 1980/81:207). I samarbete med statskontoret och arbetarskyddsstyrelsen har miljödatanämnden också bedrivit ett projekt om information om arbetsmiljön i syfte att underlätta arbetarskydds­verkets arbete med tillsynen enligt arbetsmiljölagstiftningen. Inom projek­tet har bl.a. rymts försök med arbetsställeregistrering, där yrkesinspek-Uonens manuella registrering av företag samordnas i en ADB-baserad arbetsställeregistrering för arbetarskyddstillsyn. Arbetarskyddsstyrelsen har fr.o.m. budgetåret 1981/82 tagit över ansvaret för projektet (prop. 1980/81: 100 bil. 15, SoU 1980/81:24, rskr 1980/81263).

Miljödatanämnden har i sitt betänkande givit en översikt över den hit­fillsvarande verksamheten och redogjort för de utrednings- och utveck­lingsprojekt som nämnden arbetat med. I betänkandet lämnas förslag i fräga om fortsättningen av projekt som f. n. bedrivs inom nämnden. Vidare redovisar nämnden överväganden och förslag om hur behoven i övrigt av informationsservice och samordning av miljöinformation bör mötas.

Förslagen innebär att ansvaret för ett antal funktioner eller aktiviteter som har bevakats, utvecklats eller föreslagits av miljödatanämnden förs över till någon annan organisation och att miljödatanämnden samtidigt upphör. En väsentlig del i miljödatanämndens förslag är en skisserad ny statlig organisation för toxikologisk informationsservice. Enligt nämnden innebär förslagen ett antal dellösningar som tillsammans bedöms svara mot rimliga behov av samverkan och samordning av rutiner för hantering och redovisning av miljödata samt av informationsservice i övrigt på miljöom­rådet.

Jag delar miljödatanämndens bedömning att det grundläggande utveck-

Prop. 1981/82:48

5

lings- och utredningsskedet när det gäller miljövårdens informationsfrågor nu bör betraktas som i huvudsak avslutat och att miljödatanämndens verksamhet bör kunna upphöra. För de informationsaktiviteter som be­döms värdefulla för framtiden bör fasta organisatoriska lösningar eftersträ­vas varvid också ansvaret för erforderlig vidare utveckling av de olika aktiviteterna bör åligga resp. huvudman. I det följande kommer jag först att behandla nämndens förslag rörande en toxikologisk informationsser­vice. Därefter kommer jag att behandla nämndens förslag i övrigt och de anslagsfrågor m. m. som är aktuella.

2.2 Toxikologisk informationsservice

Under de senaste decennierna har antalet kemiska ämnen av kommersi­ell betydelse ökat mycket kraftigt och kan nu beräknas uppgå till fiera tiotusental. Härtill kommer ämnen som bildas som biprodukter i kemiska processer samt ett stort antal fill största delen ännu okända nedbrytnings­produkter av olika kemiska ämnen. Riskerna med exponeringen för ke­miska ämnen vad gäller sävärmänniskor som den levande miljön i övrigt har kommit att uppmärksammas i allt större utsträckning.

Vår kunskap för bedömning av kemiska ämnens effekter pä människor bygger i stor utsträckning på toxikologisk testning på andra organismer. Sådana tester liksom tester för att fastlägga kemiska ämnens miljöeffekter deras giftighet för olika organismer i miljön, nedbrytbarhet och eventu­ella anrikningsförmåga - är många gånger mycket dyrbara. Mot denna bakgrund är det väsentligt att i så stor utsträckning som möjligt kunna utnyttja resultat frän redan utförda toxikologiska undersökningar i Sverige och i utlandet. Den vetenskapliga litteraturen på området är redan mycket omfattande och ökar kraftigt.

Mot den angivna bakgrunden har miljödatanämnden på regeringens upp­drag utrett frågan om en toxikologisk informationsservice. Nämnden har därvid bl. a. kartlagt behovet av en sådan informationsservice. En slutsats som enligt nämnden kan dras av kartläggningen är att trycket frän myndig­heternas sida pä näringslivet att leva upp till intentionerna bakom gällande lagstiftning rörande kontroll av kemiska produkter kommer att öka under de närmaste åren. Härigenom skulle speciellt näringslivet komma att fä betydligt ökade behov av toxikologisk information. Samtidigt bedömer nämnden att en fungerande toxikologisk informationsservice kan vara en viktig praktisk förutsättning för att myndigheterna skall kunna ställa krav på näringslivet och utöva en effekfiv tillsyn, speciellt genom regionala och lokala organ.

Enligt nämnden är det viktigt att särskilda resurser avsätts för toxikolo­gisk informationsservice och att samhället pä lämpligt sätt garanterar re­sursernas tillgänglighet och fortbestånd. Nämnden pekar på nödvändighe­ten av att befintlig toxikologisk information utnyttjas så effektivt som

Prop. 1981/82:48

6

möjligt dels med tanke på de begränsade undersökningsresurser som finns, dels med tanke pä de stora kostnaderna för att ta fram ny information om kemikaliers effekter. Enligt nämnden är det f. n. svårt för mänga att finna relevant information om kemiska ämnens eller produkters egenskaper och risker, att förstå innehållet i den vetenskapliga dokumentation som finns och att värdera riskerna. Även möjligheterna att t. ex. med hjälp av kon­sulter få fram den information som önskas är i många fall begränsade. Nämnden föreslår därför att en toxikologisk informationsservice nu byggs upp.

Med utgångspunkt i bl.a. den tidigare nämnda kartläggningen har miljö­datanämnden också närmare analyserat vilka typer av tjänster som borde ingå i en toxikologisk informationsservice. Härvid behandlas litteraturser­vice, hänvisningsservice, nyhetsservice, frågeservice avseende enkla frå­gor eller frågor som snabbt kan besvaras med hjälp av handboksuppgifter e.d., service med sammanställningar av litteraturuppgifter samt utvärde­ringsservice. Den sistnämnda innefattar ett moment av informationsvärde­ring där tillgängliga data och slutsatser med hjälp av framför allt externa experter bedöms med hänsyn till informafionens vetenskapliga relevans.

Enligt miljödatanämnden bör sanitliga av de angivna uppgifterna ingå i den föreslagna serviceverksamheten. När det gäller verksamhetens organi­sation är det enligt nämnden fördelaktigt att söka en anknytning till en redan befintlig verksamhet. Den organisation som därvid kan komma i fråga är enligt nämnden giftinformationscentralen vid karolinska sjukhuset (GIC). Centralen är ett serviceorgan för rådgivning till allmänhet och läkare vid akuta förgiftningssituationer och fungerar även som ett rådgiv­ningsorgan för frågor rörande förgiftningar i samband med bl. a. yrkesutöv­ning, transportolyckor och industriutsläpp. Enligt miljödatanämnden sam­manfaller giftinformationscentralens uppgifter delvis med den föreslagna informationstjänstens, varför en sammanslagning skulle medföra fördelar.

Utöver förslaget att slå samman den föreslagna nya informationsservi­cen med den nuvarande giftinformationscentralen diskuterar miljödata­nämnden ytterligare ett anknytningssteg för verksamheten. Här berörs anknytningsalternativ dels till någon verksamhet med biblioteks- och do­kumentationsservice, dels till någon verksamhet som har vetenskaplig expertis av betydelse för den nya enheten. När det gäller bibliotekssidan anser miljödatanämnden att en anknytning fill medicinska informations­centralen (MIC), som numera tillsammans med karolinska institutets bib­liotek bildar karolinska institutets bibliotek och informationscentral (KIBIC), bör sättas före andra anknytningsmöjligheter. Vid en eventuell anknytning till verksamhet med vetenskaplig expertis diskuteras möjlighe­terna fill samordning med statens miljömedicinska laboratorium. Dessa båda alternativ anses inte av nämnden vara aktuella i nuläget men bör kunna prövas vid en framtida översyn av verksamheten.

Miljödatanämnden diskuterar också frågan om en eventuell anknytning

Prop. 1981/82:48

7

av en informationsservice till en myndighet med kontroll- eller tillsynsupp­gifter enligt lagstiftning på området, i första hand produktkontrollnämn­den. Av principiella skäl avvisas emellertid en sådan lösning eftersom nämnden anser att informationsservicen bör stå fri från en myndighets­utövning med kontrollfunktioner.

För finansieringen av serviceverksamheten har miljödatanämnden for­mulerat vissa principer som bygger pä dels att samhället genom medelsfill-delning garanterar uppbyggnad och fortbestånd av verksamheten, dels att de som använder verksamhetens tjänster i lämplig utsträckning skall betala för den service som ges. För uppdrag i egentlig mening, främst med sammanställningar och riskutvärderingar, föreslås avgifter utgä efter grun­der som successivt fasfiäggs. Under verksamhetens uppbyggnad förutses förhållandevis begränsade intäkter i verksamheten. Medelsbehovet för den nya verksamheten beräknas vara av storleksordningen 68 milj. kr. per år under de första åren.

Bland remissinstanserna råder stor enighet om att det finns behov av särskilda resurser för någon form av toxikologisk informafionsservice. När det gäller omfattningen av en sådan serviceverksamhet varierar emellertid synpunkterna alltifrån dem som i princip helt ansluter sig till miljödata­nämndens bedömningar och förslag eller som speciellt framhäver vissa behov till dem som förordar begränsningar i resurssatsningarna eller före­språkar en långsammare uppbyggnadstakt. Några instanser ställer sig av­vaktande till förslagen och några intar en direkt negafiv hållning. Flera remissorgan berör sambandet med frågan om produktkontrollens framtida organisation och frågan om resurser för produktkontrollen.

Många remissinstanser tar upp frågan om den närmare inriktningen av en toxikologisk informationsservice och om vilka typer av service som bör prioriteras. Flertalet remissorgan understryker behovet av hänvisnings-och litteraturservice. När det gäller miljödatanämndens förslag om riskut-värderingsservice råder däremot delade meningar. Några remissinstanser biträder förslaget men betydligt fler är tveksamma till att en särskild sådan service byggs upp. Därvid pekas bl. a. på bristen på toxikologer och på problemet att avgränsa serviceorganets och de produktkontrollerande myndigheternas ansvarsområden i förhällande till varandra. Flera remiss­organ menar därför att riskutvärdering är en uppgift för tillsynsmyndighe­terna och bör ligga kvar vid de myndigheter där den nu bedrivs, medan informationsservicen bör begränsas till hänvisnings- och litteraturservice.

För egen del vill jag till att böija med framhålla att jag delar den uppfattning som miljödatanämnden och det stora flertalet remissinstanser har, nämligen att det är nödvändigt att informationen förbättras om ke­miska ämnen och produkter och deras effekter på människor och i miljön. Särskilda resurser behövs därför för en utökad informationsservice med inriktning på toxikologi.

När det gäller den närmare omfattningen och inriktningen av en särskild

Prop. 1981/82:48

8

toxikologisk informationsservice liksom i fräga om verksamhetens organi­satoriska anknytning har miljödatanämndens förslag mött åtskilliga in­vändningar vid remissbehandlingen. En av nämndens ledamöter har också i en reservafion framfört synpunkter som i vissa delar sammanfaller med flera remissinstansers kritik. Invändningarna har bl.a. gällt förslaget att informationsservicen skall inbegripa större sammanställningar och riskut­värderingar. De synpunkter som förts fram pekar bl. a. på att vissa oklar­heter kan uppstå rörande förhällandet mellan ett statligt informationsser­viceorgan med uppgift att göra riskutvärderingar och de myndigheter som svarar för produktkontrollen. Den begränsade tillgången pä inte minst personella resurser gör det enligt min uppfattning också svårt att bygga upp en toxikologisk informationsservice av den omfattning som nämnden föreslagit. Jag förordar därför att en toxikologisk informafionsverksamhet främst inriktad på hänvisningsservice nu inrättas. I uppgifterna för en sådan serviceverksamhet bör ingå bl. a. att bevaka och kunna hänvisa till informationskällor i form av böcker, rapporter, tidskriftsartiklar, data­baser, personer m.m. Inom ramen för verksamheten torde bl.a. behöva byggas upp kartotek och register av olika slag för att underlätta möjlighe­terna att ge god hänvisningsservice. Andra uppgifter inom denna verksam­het kan vara att ge ut hänvisningspublikationer, faktablad eller handböcker som beskriver olika informafionskällor, deras tillgänglighet och använd­barhet. Denna typ av verksamhet har redan prövats av miljödatanämnden med gott resultat. De informationsresurser som sålunda skapas bör i till­lämpliga delar även kunna användas för sådana angränsande verksamheter som t. ex. utbildning i fräga om att utnyttja hjälpmedel för hänvisning.

Med den inriktning av informationsverksamheten som jag nu angivit kommer några oklarheter när det gäller förhållandet till olika myndigheter med tillsynsuppgifter på produktkontrollomrädet inte att behöva uppstå. Informationsservicen bör i stället ses som en naturlig komplettering av myndigheternas verksamhet. Informationsverksamheten skall självfallet kunna betjäna såväl myndigheter av olika slag som intresseorganisationer, företag, forskningsinsUtutioner m.fl. En toxikologisk informationsservice av nu angivet slag bör enligt min uppfattning kunna utvecklas till en viktig del av samhällets totala resurser för kunskap om kemiska ämnens effekter och därmed också för kontrollen av användningen av sädana ämnen. Jag vill samtidigt understryka att tillkomsten av en toxikologisk informafions­service självfallet inte får hindra insatser för att effektivisera produktkon­trollmyndigheternas verksamhet. En översyn av produktkontrollens orga­nisation har genomförts av en särskild utredning och redovisats i betänkan­det (Ds Jo 1980:04) Ny produktkontrollorganisation. Berörda frågor bereds f. n. inom jordbruksdepartementet.

Jag övergår nu till frågan om hur en sådan informationsservice som jag här angivit bör organiseras. En utgångspunkt bör därvid vara att en sam­ordning med något befintligt organ med likartad verksamhet bör eftersträ-

Prop. 1981/82:48

9

vas. Den av miljödatanämnden föreslagna samordningen med giftinforma­tionscentralen är därvid, med hänsyn till den inriktning av verksamheten som jag nu förordat, knappast aktuell. I stället bör enligt min uppfattning en anknytning till något organ med erfarenhet och kompetens när det gäller just sådana praktiska funktioner som hänvisningsservice och biblioteks­verksamhet inom något angränsande område eftersträvas. Jag har därvid efter samråd med chefen för utbildningsdepartementet funnit att karolins­ka institutets bibliotek och informationscentral är den befintliga insfitution vars inriktning bäst svarar mot de behov som här föreligger. Jag förordar därför att centralen får i uppgift att praktiskt svara för den föreslagna informationsservicen.

Med den lösning jag nu förordat säkerställs den nödvändiga kompeten­sen när det gäller frågor rörande informationshantering o. d. Det är samti­digt angeläget, särskilt i ett uppbyggnadsskede, att verksamheten fortlö­pande kan bedömas och påverkas av något organ med kunskap om och ansvar för de sakfrågor som informationsservicen skall täcka. Därmed bör möjligheterna underlättas att ge informafionsservicen den ställning av komplement till samhällets övriga insatser för att stärka kontrollen av kemiska ämnen och andra miljörisker som jag berört i det föregående. Vidare bör därigenom synpunkter från olika avnämare av informationsser­vicen lättare kunna kanaliseras och tas till vara.

Jag har hittills främst behandlat frågan om behovet av en informations­service med inriktning på toxikologiska frågor. Jag kommer i det följande att förorda att den informafionsverksamhet som sålunda byggs upp även skall omfatta andra delar av miljövårdsområdet där ett utnyttjande av denna resurs skulle innebära en rationell arbetsfördelning mellan berörda intressenter. Med hänsyn härtill och till de viktiga uppgifter när det gäller samhällets produktkontroll som nu ligger på naturvårdsverket bör verket få i uppgift att följa utbyggnaden av denna informationsservice samt att pröva verksamhetsplaner och resursdispositionen inom de av statsmak­tema givna anslagsramarna. Medel för denna verksamhet bör anvisas särskilt över tionde huvudfiteln. Jag vill framhålla att den organisation jag här angivit med en särskild myndighet som huvudman för en informations­service som skall utföras av karolinska institutets bibliotek och informa­tionscentral överensstämmer med organisationsprinciper som redan till-lämpas för delar av den verksamhet som bedrivs vid centralen.

Vid sidan av naturvårdsverket finns en rad andra myndigheter och organ i övrigt vilka såsom avnämare eller på annat sätt har ett stort intresse av verksamheten och av att kunna medverka till att den får en så ändamålsen­lig utformning som möjligt. Det är angeläget att verksamhetens uppbygg­nad sker i samarbete med olika berörda organ. Jag bedömer det dock inte som lämpligt att särskilt formalisera detta samarbete genom av regeringen inrättade samrådsorgan e. d. Det bör ankomma pä karolinska institutet och naturvårdsverket att svara för att lämpliga samarbetsformer utvecklas. Det

Prop. 1981/82:48

10

är också en viktig uppgift för dessa båda organ att i samarbete med andra intressenter följa det framfida behovet av olika slag av informationsservice när det gäller kemiska ämnen och deras egenskaper och risker sä att utvecklingen av servicen fortlöpande anpassas till aktuella behov i samhäl­let.

2.3 Miljödatanämndens förslag i övrigt

Jag övergår härefter till att behandla miljödatanämndens bedömningar och förslag när det gäller den allmänna miljöinformationen. En viktig uppgift för miljödatanämnden har hittills varit att svara för samordning av de olika ADB-projekt som påbörjats inom miljövårdsområdet. När miljö­datanämnden upphör, finns det enligt nämnden knappast längre något behov av ett särskilt organ med ansvar för ADB-samordning speciellt för miljövårdsområdet. Nämnden anser att det inte heller f.n. finns något behov av någon formell reglering av frågor om informationsbehandling inom dess ansvarsområde. För speciella slag av miljödata såsom analys­uppgifter frän miljöprover kan dock enligt nämnden utvecklingen, inte minst genom ett pågående nordiskt samarbete, aktualisera behovet av ökad standardisering av ADB-rutiner jämte behov av nationellt ansvariga organ härför. Sådana frågor bör enligt nämnden i framtiden kunna lösas av berörda fackmyndigheter.

Remissbehandlingen har inte givit anledning till någon annan bedömning än den som miljödatanämnden gjort av berörda samordningsbehov. Jag utgår från att berörda fackmyndigheter och statskontoret fortlöpande be­vakar det behov av ADB-samordning som kan föreligga inom miljöinfor­mationsområdet.

I samband med riksdagsbeslutet år 1974 om utveckling av ett informa­tionssystem för miljövården uttalades att en löpande statistikproduktion på miljövårdsområdet var ett betydelsefullt hjälpmedel för att följa miljöför­hållandena. Det bedömdes därför angeläget att stafistiken skulle presente­ras officiellt i likhet med annan för samhället viktigt stafistik. En miljösta-tisfisk årsbok borde därför utges.

Efter inrättandet av miljödatanämnden har arbetet med miljöstatistisk årsbok bedrivits i projektform, varvid statistiska centralbyrån haft nämn­dens uppdrag att utarbeta en sådan publikation. En provutgåva av en miljöstafisfisk årsbok förelåg i slutet av år 1975 och remissbehandlades av miljödatanämnden. Nämnden beslöt därefter i april 1976 att den miljösta-tisfiska årsboken skulle publiceras i två delar, en del med information om den yttre miljön, naturmiljön, och en del med informafion om arbetsmiljön. Naturmiljödelen av den miljöstatistiska årsboken har utkommit i två utgå­vor, åren 1977 och 1979. Arbetsmiljödelen har utkommit i en provutgåva år 1978 vilken remissbehandlats av miljödatanämnden.

Nämnden föreslår att det tidigare principbeslutet om en officiell miljö-

Prop. 1981/82:48

11

statistik ligger fast och att statisfiska centralbyrån nu får det formella ansvaret för verksamheten. Det förutsätts härvid att miljövårdsmyndighe­ter och andra bidrar med underlag till statistikredovisningar inom ramen för ;,ina resurser. Inget remissorgan har uttalat sig mot förslagen att miljö­statistik skall ingå i den officiella stafistiken och att statistiska centralbyrån får ansvaret för statistikproduktionen. Efter samråd med chefen för ekono­midepartementet kan jag också för egen del biträda nämndens förslag när del gäller ansvaret för den framtida miljöstatistiken. Jag vill därvid fram­hålla betydelsen av ett nära fortsatt samråd mellan slafistiska centralbyrån och berörda fackmyndigheter i fråga om bl. a. statistikproduktionens in­riktning.

Sådana projekt som startats eller vidareutvecklats av miljödatanämnden och som speciellt berör rufinerna i någon myndighets verksamhet bör enligt nämnden helt övergå till denna myndighet vid lämplig tidpunkt. Såsom jag tidigare nämnt har så skett när det gäller användningen av ADB i tillsynen enligt miljöskyddslagen, samt i fråga om projekt rörande infor­mation om arbetsmiljön och om livsmedel. Nämnden har också tidigare biträtt produktkontrollnämnden och naturvårdsverket med systemutveck­lingsarbetet för produktregistret liksom med den registrering som med stöd av författning sker när det gäller miljöfarligt avfall. Något behov av biträde från eller samråd med annat organ i dessa frågor när miljödatanämnden upphör föreligger enligt nämnden knappast. Miljödatanämnden tar också upp frågan om fullföljandet av sådana projekt där det finns flera registre­rande intressenter. Enligt nämnden bör parterna även här, om verksamhe­ten inte klart kan hänföras till mera allmän extern informationsservice, ta över ansvaret och därvid vid behov gemensamt besluta om förläggning av driftansvar, erforderliga styrgrupper m. m. Detta gäller exempelvis för ett av miljödatanämnden utvecklat mindre program för registrering av tid­skrifter i biblioteken hos några miljövårdsmyndigheter och för en numera väl etablerad verksamhet med registrering av visst material i myndigheters akter. När det gäller den sedan flera år pågående registreringen av svensk miljöforskning föreslår nämnden att den i fortsättningen skall bedrivas i permanenta organisatoriska former. Nämnden anger därvid att verksam­heten skulle kunna läggas till den föreslagna organisationen för toxikolo­gisk informationsservice eller alternativt till någon annan myndighet eller organisation förutsatt att denna får tillräckliga resurser härför. Naturvärds­verket anser i sitt yttrande att ansvaret lämpligen bör åläggas verket som självt leder en stor del av forskningsarbetet.

Jag delar nämndens uppfattning att det fortsatta ansvaret för sådana projekt som syftar till att med hjälp av 1. ex. ADB-teknik effekfivisera vissa rutiner hos myndigheter eller att på annat sätt förbättra myndigheternas informationshantering bör ligga på resp. myndighet. Endast därigenom ges möjlighet att fortlöpande väga insatser när det gäller informationshantering mot andra krav på effektivisering av myndigheternas verksamhet. När det

Prop. 1981/82:48

12

gäller arbetet med registrering av svensk miljövårdsforskning berörs en rad olika organ i egenskap av såväl uppgiflslämnare som användare av regi­strerade uppgifter. Med hänsyn till att naturvårdsverket redan har omfat­tande uppgifter inom detta område anser jag det emellertid lämpligt att verket nu fär huvudansvaret för det fortsatta arbetet med denna registre­ring. Jag förutsätter därvid att verket i samråd med främst arbetarskydds­styrelsen och arbetsskyddsfonden prövar lämpliga former för framfida samarbete när det gäller regisirering av forskning om den yttre och den inre miljön.

Miljödatanämnden har vidare haft som särskild uppgift att vara Sveriges kontaktenhet i det internationella referenssystemet för miljöinformation, INFO-terra, inom FN:s miljöprogram (UNEP). Nämnden framhåller att något annat organ bör överta nämndens uppgift beträffande INFO-terra när nämnden upphör. Jag delar miljödatanämndens uppfattning att Sverige också i fortsättningen bör medverka i det samarbete som sker inom ramen för INFO-terra. Jag anser därför att naturvårdsverket bör överta också ansvaret som svensk kontaktenhet för INFO-terra. På motsvarande sätt bör naturvärdsverket också överta miljödatanämndens uppgift som svensk kontaktpunkt när det gäller en annan UNEP-aktivitet på informationsom­rådet, nämligen det s.k. internationella registret för farliga kemikalier, IRPTC.

Miljödatanämnden har påbörjat en försöksverksamhet med att utveckla en svensk miljökvalitetsredovisning. Syftet är att ge en bred översikt när det gäller miljösituationen och miljöutvecklingen i landet. En provutgåva av en svensk miljökvalitetsredovisning är f.n. under utarbetande och väntas föreligga under hösten 1981. Enligt miljödatanämnden bör någon organisation fristående från de för miljövårdsarbetet ansvariga organen få i uppdrag att bevaka frågan om en sammanhållen svensk miljökvalitetsredo­visning.

Vissa remissorgan har tagit upp frågan om förhällandet mellan en sådan redovisning och andra publikationer och betonat vikten av att undvika dubbelarbete. Några har understrukit vikten av att de som utarbetar redo­visningen är fristående frän ansvariga myndigheter. Naturvårdsverket an­ser att beskrivningen av miljökvaliteten bör ses som ett naturligt led i den miljövärdande verksamheten och att ansvaret därför bör åvila verket.

För egen del ser jag det som värdefullt att ett försök till miljökvalitetsre­dovisning initierats av nämnden. Innan redovisningen lagts fram och utvär­derats anser jag det dock inte möjligt att ta ställning till frågorna om behovet av en fortsatt verksamhet med en särskild svensk miljökvalitetsre­dovisning, den närmare utformningen av verksamheten eller förhällandet mellan en sådan redovisning och myndigheternas normala informations­verksamhet. Dessa frågor bör därför tas upp i ett senare sammanhang.

Miljödatanämnden har också tagit upp frågan om en epidemiologisk övervaknings- och undersökningsverksamhet och dess betydelse som in-

Prop. 1981/82:48

13

formationsunderlag i miljövårdsarbetet. Liknande frågor har nyligen be­rörts bl. a. i samband med inrättandet av statens miljömedicinska laborato­rium och omorganisationen av socialstyrelsen. Det är i första hand en uppgift för dessa organ att bevaka behovet av insatser inom detta område.

Vid sidan av de särskilda informationsuppgifter som jag i det föregående berört har inom miljödatanämndens ram utvecklats en viss allmän bevak­nings- och servicefunktion inom miljövårdsområdet i form av projekt med allmän referensservice eller hänvisningsservice, vissa hänvisningspublika­tioner samt en allmän bevakning av behovet av publikationer. Vidare har viss kursverksamhet och rådgivning om informafionssökning på miljöom­rådet bedrivits av miljödatanämnden. Miljödatanämndens förslag innebär att en allmän bevakningsfunktion när det gäller informationsservice inom miljövårdsområdet i stort bör läggas på något lämpligt organ. Enligt nämn­den talar flera skäl för att nu angivna uppgifter anknyts till den föreslagna toxikologiska informationsservicen.

Med hänsyn bl. a. till den organistoriska lösning när det gäller den toxikologiska informationsservicen som jag i det föregående förordat ser jag det som naturiigt att på naturvårdsverket lägga uppgiften att i fortsätt­ningen bevaka det allmänna behovet av informationsservice när det gäller frågor som rör skyddet av den yttre miljön. För att genomföra de projekt som kan bli aktuella bör i första hand karolinska institutets bibliotek och informationscentral anlitas.

Jag vill i detta sammanhang framhålla att enligt vad jag erfarit har visst samarbete på biblioteks- och dokumentationsområdet inletts mellan natur­vårdsverket och arbetarskyddsstyrelsen för att effektivisera och rafionali-sera verksamheten. Det är värdefullt att sådant samarbete fortsätter och kan vidgas också till andra myndigheter och organ med verksamhet inom miljövårdsområdet. Därvid bör det också vara av intresse att ta till vara de möjligheter som kan finnas till ytterligare framtida samarbete mellan berör­da myndigheter och karolinska institutets bibliotek och informafionscen-tral så att tillgängliga resurser kan utnyttjas så effektivt som möjligt.

2.4 Anslagsfrågor m. m.

Jag har i det föregående redovisat en rad förslag till olika åtgärder för en förbättrad informationsverksamhet pä miljövårdsområdet. Tyngdpunkten i förslagen ligger på inrättandet av en särskild toxikologisk informafionsser­vice. Jag tar nu upp vissa frågor om anslag m.m. som föranleds av förslagen.

För den verksamhet som miljödatanämnden nu svarar för har för bud­getåret 1981/82 under anslaget Kommittér m.m. under tionde huvudtiteln beräknats en ram av 6453000 kr. Miljödatanämnden har i sitt betänkande redovisat kostnadsberäkningar för olika delar av nämndens förslag men inte något belopp för den totala årskostnaden för ett genomförande av de

Prop. 1981/82:48

14

samlade förslagen. Förslagen innebär dock sammantagna ett kraftigt ökat anslagsbehov. Med hänsyn till bl.a. den begränsning av uppgifterna för den toxikologiska informationsservicen som mitt förslag innebär jämfört med det som nämnden lagt fram bedömer jag det som möjligt att genomfö­ra mina förslag till kostnader som ryms inom nuvarande kostnadsram för informationsverksamheten på miljövårdsområdet. Jag har därvid bl.a. ut­gått frän att personalbehovet för de uppgifter som naturvårdsverket samt karolinska institutets bibliotek och informafionscentral får, i huvudsak motsvarar den storlek som miljödatanämndens kansli nu har. Med hänsyn bl.a. fill den kunskap och erfarenhet på miljöinformationsområdet som samlats inom miljödatanämnden ser jag det också som naturligt att nämn­dens personal i största möjliga utsträckning kan beredas anställning inom ramen för den nya verksamhet som jag har angivit.

Enligt vad jag tidigare förordat skall statistiska centralbyrån ta över ansvaret för miljöstatistiken. För innevarande är har av de medel som står fill förfogande för miljövårdens informationssystem anvisats 550000 kr. till centralbyrån för arbetet med miljöstatisfiken. För nästa budgetår bör me­del för detta arbete anvisas direkt till centralbyrån över sjunde huvudfiteln.

Några av de informationsprojekt som miljödatanämnden arbetat med skall enligt mina förslag fullföljas direkt av naturvårdsverket. Medel för dessa projekt liksom för den toxikologiska informationsservicen och all­män miljöinformafion bör anvisas samlat under ett anslag under tionde huvudfiteln. Som jag tidigare uttalat bör den allmänna miljöinformations­servicen och den toxikologiska informationsservicen samordnas så långt det erfordras. Mina förslag innebär ett samlat organisatoriskt ansvar i dessa avseenden. En samlad prioritering av behovet av insatser inom det toxikologiska området resp. miljöområdet i stort behövs också. Av vad jag fidigare anfört om det starka behovet av en förbättring av den toxikolo­giska informationsservicen följer att en koncentration av insatserna till detta område bör ske under de närmaste åren.

Jag vill i detta sammanhang ta upp frågan om avgiftsbeläggning av de tjänster som den föreslagna informationsservicen skall tillhandahälla. Vid karolinska insfitutets bibliotek och informationscentral tas f.n. ut vissa avgifter för olika slag av informationstjänster. Motsvarande avgiftsbe­läggning bör ske också när det gäller den nytillkommande informationsser­vice som jag här har behandlat. Självfallet måste därvid beaktas de särskil­da förutsättningar som föreligger under uppbyggnadsskedet. Pä sikt bör dock möjligheterna att i större utsträckning göra verksamheten ekono­miskt självbärande beaktas. Jag förutsätter att de avgifter som inlednings­vis tas ut ses över i detta syfte. Eventuella senare utvidgningar av informa­tionsservicen bör i princip också finansieras genom avgifter.

De förslag om upphörande av miljödatanämndens verksamhet och över­flyttning av ansvar för olika projekt m. m. som jag redovisat bör i princip genomföras fr.o.m. den 1 januari 1982. Av praktiska skäl kan emellertid

Prop. 1981/82:48

15

vissa övergångsåtgärder bli nödvändiga för att en smidig anpassning till en ny organisation och nya uppgifter skall kunna genomföras. Det bör ankom­ma på regeringen att vidta de övergångsåtgärder som blir nödvändiga och därvid också fastställa den exakta tidpunkt dä miljödatanämnden skall upphöra.

Jag räknar med att kostnaderna under tiden den 1 januari-den 30 juni 1982 för arbetet med uppbyggnad av den nya verksamheten samt för miljödatanämndens arbete fram till dess den upphör skall bestridas av de medel för miljövärdens informationssystem som enligt vad jag fidigare nämnt har anvisats för innevarande budgetär under tionde huvudtitelns kommittéanslag. Frågan om medel för den fortsatta verksamheten efter den 1 juli 1982 får tas upp i kommande budgetproposition.

3   Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen

att godkänna de rikfiinjer för upprättande av en toxikologisk infor­mationsservice och för utveckling av informationsverksamhet i övrigt inom miljövårdsområdet som jag har angett i det föregåen­de.

4   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga det förslag som föredra­ganden har lagt fram.

Prop. 1981/82:48

16

Bilaga 1

Sammanfattning och slutsatser ur rapporten (SOU 1980:24) B

ä

ttre milj

ö

information

1 Milj

ö

datan

ä

mndens verksamhet. Utg

å

ngspunkter f

ö

r f

ö

rslag

I en proposition till 1974 års riksdag (prop 1974:46) föreslogs att riksdagen skulle godkänna riktlinjerna för utvecklingen av ett informationssystem för miljövården. Syftet med detta system var enligt propositionen att med hjälp av bl a ADB-teknik ge myndig­heter, organisationer och enskilda tillgång till för reformarbetet på miljöområdet erforderliga data rörande såväl den yttre miljön som arbetsmiljön. Utvecklingsarbetet föreslogs ledas av en miljödata­nämnd inom ramen för olika projekt som successivt utvärderas.

Sedan riksdagen bifallit förslaget tillkallade regeringen en grupp personer som tillsammans skulle utgöra miljödatanämnden. Antalet ledamöter är f n 16 och representerar olika intressenter inklusive myndigheter och annan sakkunskap på miljöområdet. Miljödata­nämnden har till sitt förfogande ett särskilt kansli som svarar för det löpande arbetet. Statskontoret och statistiska centralbyrån har vidare genom regeringens föreskrifter ålagts att biträda miljödatanämnden. Detta har skett i första hand genom att dessa myndigheter ansvarat för ledning av projekt i vissa fall.

Miljödatanämnden har arbetat sedan den 1 juli 1974. Nämnden får medel för sin verksamhet från jordbruksdepartements kommittéan­slag, även om behovet av medel för utvecklingen av miljövårdens informationssystem hittills har behandlats särskilt i respektive års budgetproposition. För nämndens verksamhet har utbetalats ca 28 miljoner kronor tom budgetåret 1978/79.

Regeringen har föreskrivit att miljödatanämnden nu skall inkornma med en samlad redovisning av verksamheten inom miljövårdens informationssystem och därvid också lämna förslag om inriktning, omfattning och organisation av den framtida verksamheten.

Prop. 1981/82:48

17

I föreliggande rapport lägger miljödatanämnden fram förslag om hur olika delaktiviteter, utvecklade genom nämndens projekt, bör fortleva samt hur behoven i övrigt av infonnationsservice och samordning av miljöinformation bör mötas. Som en följd härav förutskickas också i det följande att miljödatanämnden som särskilt organ senare kan avvecklas.

Ett första samlat grepp på frågan om informationsunderlag i miljövårdsarbetet och databehandling i miljökontrollen m m togs av statsmakterna för ungefär tio år sedan, då en särskild utredning, miljökontroilutredningen (MKU) tillsattes. Utredningen redovisade sina förslag i betänkandet (SOU 1973:36 och 37) "Miljövårdens informationssystem (Ml)". Det blev också dessa förslag som enligt den nyss nämnda propositionen kom att utgöra grunden för ett vidare utvecklingsarbete med Ml.

Ml borde enligt MKU uppfylla vissa preciserade krav, nämligen dels medverka till hög effektivitet i det av myndigheter och andra organ bedrivna hälso- och miljövårdsarbetet, dels medge en rationell hantering av information på miljövårdsområdet. Utredningen talade därvid om en samordnad hantering av sådan information som har betydelse från miljökontrollsynpunkt. Det nämndes speciellt att Ml även skall ge näringslivet, allmänheten, forskare och andra intres­senter möjlighet till information om miljöförhållandena och deras förändringar. Den internationella anknytningen betonades också.

MKU hade relativt ingående inventerat och diskuterat ett antal sakområden som borde omfattas av Ml. Med hjälp av i första hand statskontoret hade utredningen i flera fall också fört utvecklingsar­betet ett steg längre - genom förstudier fram till nya rutiner att hantera information, i regel med hjälp av ADB-teknik. Detta kunde gälla data som redan togs in manuellt, på papper, t ex mätuppgifter i författningsenligt fastställda kontrollprogram från miljöfarliga anläggningar. Det kunde också innebära förslag till "ny informa­tion", t ex att man i Ml borde registrera referenser till svenska forsknings- och undersökningsprojekt på miljövårdsområdet.

Mot bakgrunden av de närmare rilitlinjer som getts i propositionen 1974:46 för utvecklingen av miljövårdens informationssystem inklu­sive hänvisningar till miljökontrollutredningens förslag kan miljöda­tanämndens uppdrag i dessa delar sammanfattas på följande sätt - att konkret utreda förutsättningarna för en samordnad insamling

av  s k   basdata  för  att  följa  de  långsiktiga  förändringarna  i

miljön

2   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 48        ,;

Prop. 1981/82:48

18

-

att pröva och i förekommande fall arbeta vidare med de delprojekt som MKU föreslagit för utvecklingen av Ml

-

att följa utvecklingen och ta initiativ till nya projekt, bl a vad gäller informationsservicen på området, för att främja de allmänna intentionerna bakom Ml.

En kort redovisning av miljödatanämndens verksamhet i dessa hänseenden lämnas i avd I i denna rapport. Härav framgår också hur långt olika delaktiviteter har förts, vilka som redan avrapporterats och i förekommande fall lett till resultat, samt vilka som fortsätter tills vidare. Det hänvisas även till en tidigare rapport från miljödatanämn­den till regeringen (1977) med rubriken "Fortsatt verksamhet mea miljövårdens informationssystem (Ml)" samt remissyttranden här­över. Det skall vidare nämnas att miljödatanämnden i samband med rapporten också hemställde att en särskild utredning borde komma till stånd avseende toxikologisk informationsservice med inriktning på miljöfrågor och hälsoaspekter. Ett uppdrag inom denna ram lades på miljödatanämnden genom beslut av regeringen i maj 1979 att redovisas tillsammans med övriga förslag om miljövårdens informa­tionssystem.

När miljödatanämnden därefter i avd 

II 

lägger fram förslag beträffande miljöinformationen i framtiden sker det mot bakgrunden av bl a följande

-

att en samordning av basdata beträffande den yttre miljön kommit till stånd efter förslag från nämnden genom etablering av programmet för miljökvalitetsövervakning med statens natur­vårdsverk som ansvarig organisation

-

att ett grundläggande utvecklingsarbete beträffande hanteringsru­tiner m m fullgjorts i fråga om flera av de av MKU skisserade, mera omfattande administrativa ADB-systemen för miljödata

-

att de större centrala myndigheterna på miljövårdsområdet är mera medvetna än tidigare om såväl de möjligheter som de problem ADB-tekniken kan medföra i verksamheten och strävar efter att bygga upp en egen kompetens på området

-

att frågan om ADB i statsförvaltningen, allmänt sett, nyligen gåtts igenom av statsmakterna som också här givit principiella riktlinjer om ansvar och ansvarsfördelning

-

att den i MKUs förslag skisserade informationen inom olika delområden i Ml i den fortsatta projektverksamheten kunnat brytas ner i mindre, sinsemellan ofta olikartade delar och analyseras för sig med hänsyn till bl a samordningsbehovet

-

att även i övrigt värdefulla erfarenheter och idéer framkommit såväl i den direkta försöksverksamheten som genom impulser utifrån

Prop. 1981/82:48

19

- att den av miljödatanämnden tidigare särskilt påtalade frågan om behovet av toxikologisk informationsservice numera kunnat utre­das mera ingående av nämnden.

2 Milj

ö

datan

ä

mndens paketl

ö

sning

Miljödatanämndens förslag innebär ett antal dellösningar som tillsammans bedöms möta rimliga behov av samverkan och samord­ning av rutiner för hantering och redovisning av miljödata samt av informationsservice i övrigt på miljöområdet. Det bör dock tilläggas att kvalificerad informationsanalys inom det toxikologiska området (riskutvärderingar av kemiska ämnen) under lång tid framåt kommer att begränsas av brist på tillgänglig expertis trots att sådan verksam­het framstår som ett angeläget samhällsintresse.

Det väsentligt nya i miljödatanämndens förslag i övrigt är en skisserad statlig organisation "Toxikologisk informationstjänst", som också avses innefatta den nuvarande giftinformationscentralen. Förslaget innebär en samlad satsning på informationsunderlag för bl a beslut om åtgärder mot de s k kemiska riskerna. Samtidigt kan verksamheten till vissa delar bygga vidare på projekt som utvecklats av miljödatanämnden. Mer om förslaget beträffande denna informa­tionsservice om kemiska ämnens egenskaper och effekter m m kommer längre fram i texten.

Bilden på nästa sida åskådliggör miljödatanämndens samlade för­slag. Den visar ett antal verksamheter av betydelse för vad som hittills benämnts miljövårdens informationssystem (Ml), men med fördel­ning på olika ansvariga organisationer. Samma verksamheter eller delar därav kan också tänkas utgöra komponenter i andra informa­tionssystem. Förslaget innebär följande (jfr staplarna på bilden).

Vissa frågor om samordning inom området miljöinformation bör enligt miljödatanämndens mening kunna innefattas i de allmänna uppgifter som ligger på centrala statljga rationaliseringsorgan, dvs i detta fall statskontoret. Denna myndighet har sålunda redan idag ansvar för övergripande frågor om samordning av ADB inom (den civila) statsförvaltningen i stort. Frågan om rationalisering och ADB i statsförvaltningen vad gäller det samlade myndighetsansvaret kom­mer även att aktualiseras hos riksdagen genom en proposition inom kort. Miljödatanämnden grundar sina förslag på nu gällande instruktioner för myndigheterna.

När miljödatanänmdens verksamhet upphör, finns knappast behov av något organ med särskilt sektorsansvar för ADB-samordning

Prop. 1981/82:48

20

MIUODATANAMNDENS FORSLAG verksiimhct

samordning av ADB,

ansvarig statskontoret

officiell miljöstatistik-.

SCB

MDN-projekt med an; knytning till viss(a) niyndighet(er) ;

Ml-01:l

andra projekt

SNV,   Ist

jppfoljn.

S och vidare­

utveckling

resp

myndighet

andra pågående el. framtida verksamheter betr miljöinfor-malion inom cn organisation

uppföljn.

r,p

r "Ch vidare-  myndighet utveckling

PM K

SNV

LpP el motsv (uiredning)

to.xikologisk infonnationsservice inkl vissa MDN-projékt

allmän miljöinformåtionsservicc baserad på vissa MDN-projékt'

7 OX IT

TOXIT

alt andra organisationer

SCB

statistiska centralbyrån

MDN

miljödalanämnden

MI-01:1

dala i tillsynen enl miljöskyddslagen

SNV

slalcns naturvårdsverk

Isi    .'

liinsstyrelserna

PMK

programmet för miljökvalitelsövervakning

EpP el motsv syftar p

TOXlT

den föreslagna statliga organisationen Toxiko-

logisk informationstjänst

.4/iHi. Fvllda staplar visar var beslut erfordras om verksamheten som sädan och/eller om ansvarig organisation.

Prop. 1981/82:48

21

speciellt för området miljöinformation, som också i fråga om sakinnehåll är både omfattande och olikartat. Miljödatanämnden har inte heller underlag för att nu föreslå någon formell reglering, t ex en särskild förordning med regler för informationsbehandling inom nämndens ansvarsområde. För speciella slag av miljödata såsom analysuppgifter från miljöprover kan utvecklingen, inte minst genom ett pågående nordiskt samarbete, dock aktualisera behovet av ökad standardisering av ADB-rutiner jämte behov av nationellt ansvariga organ härför. Sådana frågor bör i framtiden kunna lösas via befintliga fackmyndigheter med hänsyn bl a till vilka som har största behovet av att också kunna utnyttja mätdata m m från de andra nordiska länderna.

Erfarenheten visar i övrigt att ett nära samarbete mellan dem som producerar/använder register med miljödata är en förutsättning för att eventuella samordningsbehov skall kunna konkretiseras och resultera i gemensamma förslag till riktlinjer el dyl. Arbetet kan lämpligen liksom hittills bedrivas frivilligt och i första hand grundas på erfarenhetsutbyte. Statsmakterna bör emellertid uttala att stats­kontoret noga bör följa utvecklingen av ADB-systemen på miljöom­rådet. En inventering som miljödatanämnden låtit göra visar att mellan 100 och 200 sådana system, enbart inom statlig verksamhet och hos närmare ett 50-tal olika organ, kan vara av intresse i ett miljövårdsarbete. Det bör emellertid samtidigt betonas att utveck­lingen inom vissa delar av området har gått mot en koncentration av ansvaret till färre organ. Detta gäller sålunda särskilt statens naturvårdsverk, som numera bl a kan samordna de delaktiviteter och data vilka ingår i programmet för miljökvalitetsövervakning.

Miljödatanämnden föreslår att det tidigare principbeslutet enligt propositionen 1974:46 om en officiell miljöstatistik ligger fast och att statistiska centralbyrån (SCB) får det formella ansvaret för en sådan permament verksamhet. Det förutsätts att miljövårdsmyndigheter och andra bidrar med underlag till statistikredovisningar inom ramen för sina resurser och med stöd av planer som successivt tas fram. Vid sidan av den officiella statistiken kan annan statistisk redovisning elier bearbetad information med uppgifter om miljöförhållandena ges ut av andra än SCB. Att ansvaret för den officiella miljöstatisti­ken ligger hos ett organ, SCB, innebär emellertid ökade möjligheter att upptäcka samverkansbehov och att ta initiativ till samordning av rutiner beträffande olika mätdata m m.

Sådana projekt, som startats eller vidareutvecklats av miljödata­nämnden och som speciellt berör rutinerna i någon myndighets verksamhet,   bör  övergå  helt  till  denna  myndighet  vid  lämplig

Prop. 1981/82:48

22

tidpunkt. Så har t ex redan skett enligt statsmakternas beslut med ADB-systemet för data i tillsynen enligt miljöskyddslagen, ehuru endast ett begränsat antal länstyrelser ännu så länge deltar. Naturvårdsverket ansvarar för systemet som sådant. Ansvaret för pågående projekt rörande information om arbetsmiljön och oin livsmedel bör nu kunna överföras från miljödatanämnden till arbetarskyddsstyrelsen respektive livsmedelsverket. Nämnden har vidare för egen del avslutat viss hjälp, via statskontoret, till produktkontrollnämnden/naturvårdsverket rörande systemutveck­ling för det s k produktregistret. En annan registrering som sker med stöd av författning gäller miljöfarligt avfall. Naturvårdsverket, som skall administrera tillämpningen härav, får ett begränsat projektstöd från miljödatanämnden, som också enligt denna författning skall ge synpunkter på formulär för registreringen. Föreskriften blir inaktuell om miljödatanämnden upphör. Något behov att sätta in ett annat samrådsorgan i stället beträffande denna detalj föreligger knappast. -En mellanställning intar projekt med flera registrerande intressenter. Om verksamheten inte klart kan hänföras till mera allmän extern informationsservice, bör parterna även här ta över ansvaret men tillsammans besluta om förläggning av driftansvaret, erforderliga styrgrupper etc. Detta gäller exempelvis för ett av miljödatanämnden utvecklat mindre program för registrering av tidskrifter i biblioteken hos några miljövårdsmyndigheter och för en numera väl etablerad verksamhet med registrering av visst material i myndigheters akter. Här bör även möjligheten att utöka antalet medverkande enheter/ myndigheter bevakas.

När det gäller andra pågående verksamheter sotn ej utvecklats under Ml-projektrubrik eller framtida sådana verksamheter beträffande miljöinformation inom en organisation föreslår miljödatanämnden ingen ändring. Detta gäller såväl statliga som andra organisationer som tar fram nya uppgifter eller sammanställer uppgifter eller på annat sätt hanterar ett "stycke information" av intresse i ett miljövårdsarbete. Det primära ansvaret för informationshanteringen ligger här pä vederbörande organisation.

I bilden med miljödatanämndens förslag till paketlösning för miljöinformationen i framtiden har som en särskild stapel angivits det tidigare nämnda programmet för miljökvalitetsövervakning (PMK). Detta har sålunda en central betydelse när det gäller uppgifter om den allmänna miljön, speciellt naturmiljön. Flera myndigheter/ forskargrupper medverkar med data till programmet som samordnas genom naturvårdsverket. Verket strävar också efter att samordna data i den s k recipientkontrollen, vilket på sikt bör bidra till bättre möjligheter att belysa helheten i fråga om miljötillståndet. Program-

Prop. 1981/82:48

23

met är emellertid begränsat såtillvida att det inte upptar data direkt hänförliga till människor. Miljödatanämnden har här tidigare (i annat sammanhang) framfört tanken på ett kompletterande epide-miologiskt program (EpP), där bl a vissa erfarenheter från arbetet med PMK kunde tillgodogöras.

EpP eller någon annan motsvarande, sammanhållen aktivitet kunde lämpligen utgöra såväl ett övervaknings- som ett undersökningspro­gram beträffande miljöfaktorer och människors hälsa. Det bör också betonas att de vetenskapliga problemställningarna är annorlunda än den vetenskapliga basen för PMK. Ett omfattande utredningsarbete måste sannolikt föregå tillkomsten av ett program som här avses. Det bör emellertid också noteras att hithörande frågor börjat uppmärk­sammas alltmera och att statliga kommittéer och andra arbetsgrupper på skilda håll skall eller kan tänkas komma med förslag som preciserar behov av resurser och åtgärder inom det här aktuella området. I regeringens proposition 1979/80:6 om socialstyrelsens uppgifter och organisation m m betonas likaså de epidemiologiska frågorna. Miljödatanämnden har själv bidragit med visst arbete, inom ramen för utvecklingen av Ml. Med hänsyn till den splittrade bild som området f n uppvisar och de begränsade resurserna påtalar nämnden risken för att framtida förslag faller mellan två stolar. Miljödatanämnden understryker också att ett tänkt miljövårdens informationssystem inte blir fullgott så länge informationsunderlaget för bedömning av miljöfaktorers inverkan på människors hälsa är ojämnt eller obefintligt. När det bedöms möjligt att en systematisk, samlad ansats på det nationella planet kan bidra till bättre informa­tion/kunskap härvidlag, bör en sådan komma till stånd, som ett epidemiologiskt program eller på annat lämpligt sätt.

Särskilda resurser för informationsservice på miljövårdsområdet ingår som en integrerad och betydelsefull del i miljödatanämndens samlade lösning för den framtida informationsförsörjningen på detta område. Resurserna skall komplettera andra resurser som redan finns, ehuru uppdelade och helt otillräckliga. Detta gäller särskilt den toxikologiska informationen i vid bemärkelse. Informationsservice innebär här hänvisning till informationskällor, olika slag av informa­tionsbearbetning m m samt bevakning av avnämarnas behov jämte möjligheter att ta initiativ till förbättringar.

Den nya organisationen Toxikologisk informationstjänst avses inte ha några formella samordningsuppgifter men kan indirekt bidra till samordning och minskat dubbelarbete bl a genom god överblick över informationskällor och över sådana pågående eller planerade verk­samheter som leder till ny toxikologisk information. Verksamheten i

Prop. 1981/82:48

24

Toxikologisk informationstjänst förutsätter att kontakter och samar­betsrutiner kan byggas upp med myndigheter, forskare, informa­tionscentraler m m inom landet men också att resurser utomlands genom avtal eller på annat sätt bättre kan nås av svenska användare. Ett internationellt samarbete beträffande toxikologisk information kan härigenom främjas.

Vissa andra aktiviteter med informationsservice som utvecklats av miljödatanämnden men som ej specifikt avser det toxikologiska området, bl a den sedan flera år pågående registreringen av svensk miljöforskning, föreslås fortsätta i fastare organisatoriska former. De skulle kunna läggas till den nya organisationen för toxikologiska informationstjänster, som därmed formellt skulle få ett större område för informationsservice än det toxikologiska men som därvid i tillämpliga delar kan repliera på vissa av sina egna basresurser och rutiner för informationsservice. De aktuella projekten kan också läggas till någon annan myndighet eller institution förutsatt att denna får tillräckliga resurser härför. Det bedöms att i första hand praktiska/ekonomiska skäl talar för den förstnämnda organisatoriska lösningen. - Arbetet med en svensk miljökvalitetsredovisning, som kan komma att bh en fortlöpande verksamhet, anses vara ganska skilt från övriga här avsedda verksamheter och bör förläggas fristående från de för miljövårdsarbetet ansvariga organen i samhället och ges tillräckliga möjligheter att anlita experter för medverkan.

Samtliga här åsyftade förslag bör träda i kraft den 1 juli 1981. Miljödatanämnden kan därvid upphöra med sin verksamhet från samma tidpunkt.

Med hänsyn till miljödatanämndens karaktär äv utrednings- och utvecklingsorgan bedöms det som en klar fördel att vissa aktiviteter nu kan överföras till permanenta organisationer inklusive den föreslagna toxikologiska informationstjänsten. De kan härigenom planeras och drivas på ett mera ändamålsenligt sätt än som försöksverksamhet. A andra sidan har koncentrationen av utveck­lingsresurser till ett organ, utan andra uppgifter än att svara för genomförande av sådana projekt och för initiativ till nya rutiner och hjälpmedel för miljöinformationen, otvivelaktigt inneburit fördelar. Oberoende av om man i framtiden talar om ett miljövårdens informationssystem eller ej - miljödatanämnden anser närmast att själva benämningen numera kan utgå - så kommer utvecklingen då det gäller miljöinformation och teknik för att hantera densamma att fortgå i snabb takt. Resurser för framförhållning och utveckling för ett effektivt utnyttjande av miljöinformation kommer att behövas

Prop. 1981/82:48

25

också i fortsättningen, även om ansvaret blir uppdelat på flera händer.

3 Mer om f

ö

rslaget att inr

ä

tta Toxikologisk informa­tionstj

ä

nst (TOXIT)

Att utnyttja befintlig toxikologisk information är en nödvändighet med tanke dels på de begränsade undersökningsresurser som finns inte bara i vårt land utan totalt i världen, dels med tanke på de utomordentligt stora kostnaderna för att ta fram ny information -åtminstone om man skall få en samlad bild av exempelvis en viss kemikalies egenskaper och effekter.

Det är för många svårt att finna relevant information om kemiska ämnens eller produkters egenskaper och risker, att förstå innehållet i den vetenskapliga dokumentation som finns och att värdera riskerna. Möjligheterna att erhålla eller på konsultbasis köpa hjälp ined dessa arbetsuppgifter är begränsade och för många i praktiken nästan obefintliga.

Miljödatanämndens förslag om en särskild satsning på toxikologisk informationsservice avser att avhjälpa en del av dessa brister och öka möjligheterna att få fram information. De tillkommande resurserna bör dimensioneras och inriktas så att de leder till ökad effektivitet i redan pågående miljövårdsarbete. De skall också innebära en höjd ambitionsnivå särskilt i den meningen att gällande bestämmelser om skydd mot kemiska risker, genom bättre informationstillgång, skall kunna tillämpas och fungera bättre än hittills, inte minst vad gäller näringslivets ansvar för förebyggande åtgärder.

En förbättrad toxikologisk informationsservice inom landet bör på sikt leda till en bättre miljö.

Toxikologisk informationstjänst (TOXIT) bör tills vidare fungera som självständigt statligt organ med verksamhet som i princip innebär att tillhandahålla informationstjänster och ta uppdrag i samband därmed (servicemyndighet) men ej myndighetsutövning.

Man har anledning räkna med att verksamheten i Toxikologisk informationstjänst i likhet med viss annan statlig service/konsulthjälp på sikt i ökande utsträckning kommer att vara finansierad av enskilda användare eventuellt jämte andra intressenter. Medelsbehovet för den nya verksamheten är av storleksordningen 6-8 milj kr per år under de första åren. Häri ingår också en fortsättning på några aktiviteter som utvecklats av miljödatanämnden. Därtill kommer

Prop. 1981/82:48

26

kostnader för den del som är giftinformationscentraleii (GIC). De uppgår f n till ca 2,5 milj kr.

Användningen av resurserna i Toxikologisk informationstjänst bör styras av etterfrågan såväl vad gäller sakområden som servicety­per.

Genom bl a en omfattande kartläggning av behovet av toxikologisk informationsservice har miljödatanämnden fått fram en bild av intressenter/avnämare, sakomåden i servicen och typer av informa­tionstjänster som är aktuella. Man talar här om litteraturservice, hänvisningsservice, nyhetsservice, service beträffande sammanställ­ningar i fråga om uppgifter ur litteraturen m m och riskutvärderingar på basis av sådana uppgifter samt service beträffande kortare frågor i såväl akuta som andra situationer. Detta ses i förhållande till befintliga resurser för "informationsservice", som är ojämna och otillräckliga.

Behovskartläggningen speglar i stort sett dagens situation, men med vissa blickar framåt. Det finns sålunda flera faktorer som pekar på att t ex trycket från myndigheternas sida på näringslivet att söka leva upp till intentionerna bakom lagstiftningen kommer att öka påtagligt under de närmaste åren. Samtidigt kan det här vara fråga om en växelverkan: en fungerande toxikologisk informationsservice kan vara en viktig praktisk förutsättning för myndigheternas möjligheter att ställa krav på näringslivet och att utöva en effektiv tillsyn, speciellt genom regionala och lokala organ.

Inom Toxikologisk informationstjänst bör en successiv kapacitets­uppbyggnad ske och olika servicetyper undan för undan introduceras i verksamheten enligt en föreslagen treårsplan. Samtidigt måste viss flexibilitet finnas med hänsyn till de erfarenheter som görs. GIC-delen föreslås ingå i verksamheten redan från början.

För finansieringen har miljödatanämnden formulerat vissa principer som bygger på dels att samhället genom medelstilldelning garanterar uppbyggnad och fortbestånd av verksamheten, dels att de som använder verksamhetens tjänster i lämplig utsträckning bör betala för den service som ges. För uppdrag i egentlig mening, främst med sammanställningar och riskutvärderingar, bör avgifter utgå efter grunder som successivt fastläggs. Det föreslås särskilda riktlinjer för avgiftsuttag under kapacitetsuppbyggnadsperioden. Under denna tid förutses förhållandevis begränsade intäkter i verksamheten. Priori­tering av resursernas användning i förhållande till användarnas önskemål och fördelning på olika uppdrag kan komma att bli en

Prop. 1981/82:48

27

besvärlig fråga. Erfarenheterna under den första uppbyggnadsperio­den får ge vid handen om särskilda normer eller regler erfordras härför.

En organisationskommitté bör få i uppdrag att lösa vissa praktiska/ organisatoriska detaljfrågor innan verksamheten startar.

Betydelsen av samverkan med andra, såväl organisationer som personer, har betonats i det föregående. Utöver förslaget att de tillkommande resurserna bör sammanföras med giftinformationscen­tralen diskuterar miljödatanämnden möjligheten av ytterligare ett anknytningssteg, nämligen till ett bibliotek (Karolinska institutets bibliotek med den medicinska informationscentralen), det blivande statens miljömedicinska laboratorium (SML) eller produktkontroll­nämnden. Det senare alternativet avvisas. Inget av de båda förstnämnda anses aktuellt f n.

Även om utredningsarbetet enligt miljödatanämndens mening nu förts så långt det är rimligt och möjligt som grund för statsmakternas beslut om inrättande av Toxikologisk informationstjänst måste erinras om att här finns vissa osäkerheter rörande den framtida utvecklingen. Miljödatanämnden föreslår att en översyn av verksam­heten görs 5 å 6 år efter driftstart varvid bör ingå alla relevanta förhållanden för verksamheten såsom internorganisation, hur sam­verkan och avtal med utomstående fungerar m m. Verksamhetsfor­men och frågan om anknytning i ytterligare något steg till annan organisation bör också ingå, varvid alternativet med en anknytning till SML särskilt bör prövas.

Milj

ö

datan

ä

mnden f

ö

resl

å

r bl a

-   att s

ä

rskilda resurser avs

ä

tts f

ö

r b

ä

ttre m

ö

jligheter till

Information om de kemiska riskerna och att dessa resurser tillsammans med den nuvarande giftinfor­mationscentralen bildar organisationen Toxikologisk informationstj

ä

nst

-   att n

å

gra andra aktiviteter med informationsservice p

å

milj

ö

omr

å

det i stort, vilka utvecklats av milj

ö

data­n

ä

mnden, forts

ä

tter i fasta organisatoriska former

-   att ansvaret f

ö

r 

ö

vriga av milj

ö

datan

ä

mnden utvecklade

hanteringsrutiner f

ö

r milj

ö

information eller andra projekt 

ö

verg

å

r till respektive myndighet

-   att dessa f

ö

rslag genomf

ö

rs fr

å

n och med den 1 juli 1981

varvid milj

ö

datan

ä

mnden samtidigt upph

ö

r.

Prop. 1981/82:48

28

Bdaga2

Sammanställning av remissyttrandena över miljödata­nämndens betänkande (SOU 1980:24) Bättre miljöinfor­mation

Innehåll

Remissinstanserna

I Behov av och principer för hantering av miljödata och annan miljöin­

formation    ..................................................... 

1

Allmänna synpunkier pä det hittillsvarande arbetet, miljöinforma­tionens betydelse m.m      

2

Miljödatanämndens förslag i stort, samordning av miljödata m. m.

2.1

Vissa synpunkter pä miljödatanämndens förslag i stort        

2.2

Den s. k. paketlösningen, samordning av miljödata m.m       

3 Vissa särskilda frågor  ........................................ 

3.1

Den officiella miljöstatistiken - innehåll, speciella samver-kansfrägor m. m       

3.2

Miljöfaktorers hälsoeffekter och frågan om ett epidemiologiskt undersöknings- och övervakningsprogram   ................................................................. 

3.3                                                                  Övrigt (ej informationsservice)           

II 

Informationsservice på miljöområdet    ................. 

4

Några generella synpunkter   .............................. 

5

Behov av särskilda resurser för någon form av toxikologisk infor­mationsservice       

5.1

Resursbehovet i stort - positiva synpunkter   .... 

5.2

Prioriteringar och/eller begränsningar    ............ 

5.3

Motiv för att vänta med beslut om resurssatsningar eller för avstyrkan          

6.................................................................... Frågan om organisatoriskt ansvar för toxikologisk informationsser­

vice    ............................................................ 

6.1

Kanalisering av resurserna för toxikologisk informationstjänst (TOXIT) till en organisation      

6.2

Fördelning av resurser för toxikologisk informationsservice på flera befintliga organisationer             

6.3

Övriga synpunkter på kanalisering av resurser m.m   

6.4

Frågan om giftinformationscentralens ställning   . 

7 Övriga frågor rörande toxikologisk informationsservice   

7.1

Organisation och uppbyggnad av service med riskutvärdering­ar, m. m   

7.2

Jourservice avseende frågor i samband med akuta miljöhot   ..

7.3

Finansiering och prioritering av utnyttjandet av tjänster hos den toxikologiska informationstjänsten                                                                     

7.4

Frågan om tillgång till och ansvar för informationen 

7.5

Diverse frågor .............................................. 

8 Allmän miljöinformationsservice   .......................... 

8.1

Egentlig informationsservice   ......................... 

8.2

Särskilda synpunkier i fräga om miljökvalitetsredovisning   ...

Prop. 1981/82:48

29

Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av rikspolisstyrelsen, datainspektionen, försvarets sjukvårdsstyrelse, försvarets forskningsan­stalt, socialstyrelsen, sjukvärdens och socialvårdens planerings- och ra­tionaliseringsinstitut, statens miljömedicinska laboratorium, televerket, statens järnvägar, sjöfartsverket, Sveriges meteorologiska och hydrologis­ka institut, statistiska centralbyrån, statskontoret, riksrevisionsverket, riksarkivet, delegationen för vetenskaplig och teknisk informationsförsörj­ning, universitets- och högskoleämbetet, lantbruksstyrelsen, skogsstyrel­sen, statens livsmedelsverk, fiskeristyrelsen, statens jordbruksnämnd, sta­tens naturvårdsverk, produktkontrollnämnden, koncessionsnämnden för miljöskydd, statens strålskyddsinstitut, generaltullstyrelsen, konsument­verket, arbetarskyddsstyrelsen, styrelsen för arbetarskyddsfonden, sta­tens planverk, statens lantmäteriverk, statens industriverk. Sveriges geo­logiska undersökning, styrelsen för teknisk utveckling, statens brand­nämnd, Karolinska sjukhuset, forskningsrådsnämnden, medicinska forsk­ningsrådet, naturvetenskapliga forskningsrådet, Sveriges lantbruksuniver­sitet, statens veterinärmedicinska anstalt. Standardiseringskommissionen i Sverige, länsstyrelserna i Jönköpings, Gotlands, Blekinge, Hallands, Öre­bro och Jämtlands län, utredningen (K 1979:01) om transport av fadigt gods, utredaren (A 1979:01) om information rörande arbetsmiljörisker. Ingenjörsvetenskapsakademien, Svenska kommunförbundet, landstings­förbundet. Svenska naturskyddsföreningen, Sveriges industriförbund. Lantbrukarnas riksförbund. Landsorganisationen i Sverige (LO), central­organisationen SACO/SR, Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Svenska arbetsgivareföreningen, Kemisk-Tekniska Leverantörsförbun­det, Kooperativa förbundet. Miljöförbundet, Plast- och Kemikalieleveran­törers Förening, Riksförbundet för Allmän Hälsovård, SOS Alarmering AB, Studsvik Energiteknik AB, Svensk Förening för Toxikologi och Sve­riges Kemiska Industrikontor. Därutöver har kommerskollegium inkom­mit med yttrande.

Socialstyrelsen har bifogat yttranden frän statens miljömedicinska labo­ratorium, länsläkarorganisationerna i Uppsala, Skaraborgs och Norrbot­tens län samt l:e statsläkaren i Malmö. Universitets- och högskoleämbetet har bifogat yttranden frän Wallenbergslaboratoriet vid universitetet i Stockholm; miljövårdscentrum vid tekniska högskolan i Stockholm; rek­torsämbetet vid universitetet i Uppsala med bifogande av yttrande frän matematisk-naturvetenskapliga fakultetsnämnden; medicinska fakultets­nämnden vid universitetet i Linköping; rektorsämbetet vid universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN] med bifogande av yttranden från tekniska, matematisk-naturveten­skapliga och medicinska fakultetsnämnderna samt styrelsen för miljö-värdsprogrammet; rektorsämbetet vid universitetet i Göteborg med bifo­gande av yttranden från biologisk- geovetenskapliga sektionsnämnden och

Prop. 1981/82:48

30

linjenämnden för biolog-, fiskevårds- och geovetariinjerna; Centrum för Miljöteknik vid Chalmers tekniska högskola; rektorsämbetet vid Umeå universitet med bifogande av yttrande från samhällsvetenskapliga och matematisk-naturvetenskapliga fakultetsnämnderna. Landsorganisationen i Sverige har bifogat yttranden från Svenska Metallindustriarbetareförbun­det, Svenska fabriksarbetareförbundet, Beklädnadsarbetarnas förbund och Hotell- och Restauranganställdas förbund. Centralorganisationen SACO/SR har bifogat yttrande från Agrifack, Sveriges naturvetareförbund och Sveriges veterinärförbund.

Prop. 1981/82:48

31

Avd. I   Behov av och principer för hantering av miljö­data och annan miljöinformation

1    Allmänna synpunkter på det hittillsvarande arbetet, miljöinfor­ mationens betydelse m.m.

Vissa remissorgan har rent allmänt behandlat frågan om miljöinforma­tionens betydelse m. m. Några remissorgan har också kommenterat miljö­datanämndens hittillsvarande arbete då det gällt utvecklingen av miljövår­dens informationssystem (Ml) samt den genom rapporten gjorda redovis­ningen och diskussionen. Några förslag till breddat innehåll i miljöinforma­tionen, dvs. nya eller hittills endast delvis behandlade sakområden, återges också i detta avsnitt. Andra synpunkter på sakinnehållet och omfattningen i övrigt, då det gäller olika delar av miljöinformationen och informations­service på miljöområdet, tas upp under resp. rubriker i de följande avsnit­ten.

Hittillsvarande arbete, miljöinformationens betydelse

Länsläkarorganisationen i Uppsala lån ser positivt pä att miljödata­nämnden bildats och fått tillfälle att göra en rad probleminventeringar och metodstudier. Miljödatanämnden har också sökt sprida information om sitt arbete och var det går att söka ytteriigare information inom ett visst område. Tack vare miljödatanämndens arbete bör enligt länsläkarorganisa­tionen mänga tillsynsmyndigheter ha fått en mer realistisk bild av hur bl. a. ADB kan användas och hur viktigt det är att överväga vad som bör matas in respektive vad som kan komma ut.

Sjukvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut (Spri) betonar att landstingens krav på god och lättillgänglig miljöinformation kommer att öka i framtiden. Förslaget till hälso- och sjukvårdslag (Mål och medel för hälso- och sjukvärden, SOU 1978:78) syftar till att ge landstingen ett ansvar för hela befolkningens hälsa med en helhetssyn på individen i sin totala miljö. Detta kommer att ha till följd att landstingen ännu mer engage­rar sig i frågor som rör miljöövervakning och regional samhällsplanering. - Spri anser bl. a. att det finns behov av centrala insatser för att utveckla, samordna och förmedla information om miljödata.

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI) anser det viktigt att den verksamhet som miljödatanämnden inlett fullföljes av de myndigheter som övertar ansvaret när miljödatanämndens verksamhet upphör.

Delegationen för vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning (DFI) konstaterar att i utredningen behandlas informationsförsörjningen inom en bred och viktig sektor. DFI anser att det är värdefullt att man på detta sätt sökt skapa sig en uppfattning om informationsbehoven inom hela området och möjligheter att lösa dem. - Enligt DFIs bedömning har

Prop. 1981/82:48

32

utredningen visat på det stora behovet av en förbättrad miljöinformation. Det är därtor viktigt att tillräckliga resurser satsas på informationsförsörj­ningen inom detta område i framtiden.

Linjenämnden för biolog-, fiskevårds- och geovetarlinjen vid Göteborgs universitet, till vars yttrande rektorsämbetet hänvisar, anför följande: Ut­redningen i sig fyller ett stort behov av en samlad genomgäng och diskus­sion av de många ADB-baserade databaser inom miljöområdet som finns i Sverige och därtill några av de utländska.

Centrum för miljöteknik vid Chalmers tekniska högskola i Göteborg skriver: Utredningens förslag inrymmer en rad olika delprojekt inom olika områden och dessa föreslås bli permanentade i en eller annan form. För att bli nyttiga krävs att projekten ges tillräckliga personella och ekonomiska resurser för att snabbt kunna genomföras i sin helhet. Vissa program som t. ex. MI-01 och produktregistret pekar på svårigheterna vid uppbyggnad av nya system. En tydligare prioritering av insatserna vore önskvärd för att kunna fördela resurserna pä bästa sätt.

Miljövårdscentrum vid Kungl. tekniska högskolan i Stockholiti säger bl.a. följande: Innan vi diskuterar miljödatanämndens förslag i rapporten Bättre miljöinformation bör framföras att vi anser att miljödatanämndens verksamhet hitintills varit mycket värdefull. Nämnden har initierat och organiserat ett stort antal olika aktiviteter vad gäller informationsverksam­het inom miljövårdsområdet.

Fiskeristyrelsen anför bl.a.: De resultat som framkommit ur miljödata­nämndens verksamhet har inneburit en omfattande upprustning inom det stora arbetsfält som miljöinformationen utgör.

Statens naturvårdsverk anför rent allmänt följande: God information om naturmiljön, bl.a. om miljökvalitetens utveckling, och om olika förore­ningars orsaker, spridning och effekter är av stor betydelse för ett fram­gångsrikt miljöskydd.

Miljödatanämnden har spelat en stor roll för uppbyggnaden av olika informationssystem pä miljövårdsområdet. Flera av dessa system har de senaste åren övertagits av resp sektormyndighet för fortsatt uppbyggnad och drift. En fortsatt överföring av informationsprojekt till sektormyndig­heterna har aktualiserat frågorna om miljödatanämndens framtid.

Miljödatanämnden har i sin slutrapport gjort en förtjänstfull genomgång av sina olika aktiviteter. Genom att dessa verksamheter nu föreslås förde­las på olika myndigheter bör enligt naturvårdsverket en avveckling av nämnden kunna genomföras per 1981-06-30.

Utredningen om information rörande arbetsmiljörisker (INRA) skriver bl.a.: Delar av den verksamhet som miljödatanämnden för närvarande svarar för har bidragit till en bättre överblick över tillgänglig kunskap om arbetsmiljörisker. Ett exempel på det är den del av miljöstatistisk årsbok som rör arbetsmiljön. Ett annat är katalogen över den arbetsmiljöforskning i landet som bedrivs av olika huvudmän. Ett tredje är översikten över

Prop. 1981/82:48

33

gällande regler om kemiska ämnen. Det är värdefullt om arbetet med att ta fram sådana översikter över kunskapsläget kan fortsätta.

Styrelsen för Svenska kommunförbundet erinrar om att miljödatanämn­den (MDN) sedan år 1974 har arbetat med olika projekt för att utveckla ett informationssystem för miljövården. Mänga försök har gjorts av MDN för att med hjälp av ADB-teknik främja reformarbetet inom miljövården. Enligt styrelsens mening har MDNs verksamhet pä olika sätt stimulerat arbetet med att sprida information om den svenska miljövärdspolitikens metoder och resultat. Den har också främjat en samordning av rutiner för hantering av miljödata.

Många av MDNs projekt har dock enligt kommunförbundet visat att

miljöinformation är en väsentlig del av berörda myndigheters tillsynsan­

svar och därför primärt bör utformas och spridas genom den ansvariga

myndighetens försorg. Andra projekt har visat pä en övertro dä det gäller

ADB-teknikens möjligheter. 

Svenska naturskyddsföreningen säger beträffande behovet av miljöin­formation rent allmänt följande: Inledningsvis vill föreningen konstatera att behovet av information om miljön är mycket stort. Jordens resurser och de olika - ofta mycket komplicerade och komplexa - samband som rader mellan olika organismer (inklusive människan) och deras livsmiljö sätter klara gränser inom vilka samhällsutvecklingen måste ske för att kunna bli bestående på lång sikt. God kännedom om de naturgivna förutsättningarna är av utomordentligt stor betydelse vid all samhällsplanering och i en läng rad andra sammanhang. Det måste i samhället finnas system som vidarebe­fordrar den kunskap som vinns genom forskning eller genom olika myn­digheters och andras verksamhet sä att denna kunskap kan beaktas i olika beslutssituationer och misstag därigenom förebyggas.

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) understryker inledningsvis den stora vikten av en effektiv information i miljöfrågor. Förbundet vill dock samti­digt framhålla att den producerade informationsmängden ej bör vara större än vad som efterfrågas för produktiva ändamål. Att producera information för informationens egen skull har inget intresse. LRF förordar därför att informationsanvändarnas behov i största möjliga utsträckning får styra uppbyggandet av miljöinformationen samtidigt som restriktivitet och höga effektivitetskrav iakttas.

Tjänsteniännens centralorganisation (TCO) anser följande: Miljödata­nämndens arbete med att utveckla ett informationssystem för miljövården, projekt rörande administrativa datasystem hos miljövårdande myndighe­ter, försöksdatabank om forskningsprojekt och kemiska ämnen, miljösta­tistiska publikationer m. m. har fyllt väsentliga behov.

Breddat innehåll i miljöinformationen

Länsläkarorganisationen i Uppsala län anför: Miljödatanämndens arbe­te har främst inriktats på naturmiljön och arbetsmiljön, men också berört 3   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 48

Prop. 1981/82:48

34

andra delar av människans miljö. Ett sådant exempel är kontrollen av livsmedel. Länsläkarorganisationen vill för sin del framhålla att den byggda miljön - boendemiljön - också är en mycket betydelsefull del av människans miljö. Självfallet var det nödvändigt avgränsa miljödatanämn­dens arbetsområde som redan har varit mycket omfattande, men samtidigt bör metoder och erfarenheter frän miljödatanämnden även utnyttjas för boendemiljön.

Miljövårdsprogrammet vid Lunds universitet menar att den kanske vik­tigaste bristen i betänkandet är att frågan om naturresursräkenskaper som del av ett miljöinformationspaket har utelämnats. Dessa frågor och deras samband med miljökvalitetsövervakningen (PMK-verksamheten) hade förtjänat närmare belysning inte minst mot bakgrund av pågående utveck­lingsarbete vid statistiska centralbyrån och statens naturvårdsverk avseen­de naturresursräkenskaper och förslaget att den officiella miljöstatistiken skall vila på SCB medan PMK-verksamheten bedrivs vid naturvårdsver­ket.

Svenska naturskyddsföreningen erinrar om sitt yttrande 1974 över miljö­kontrollutredningens betänkande "Miljövärdens informationssystem" (SOU 1973: 36 och 37), som ligger till grund för den verksamhet som miljödatanämnden vidareutvecklat. Här framhöll föreningen att informa­tion måste finnas tillgänglig såväl om den opåverkade naturen som om miljöstörningar av olika slag. Föreningen framhöll vidare att miljökontroll­utredningen lagt för liten vikt vid information om den opåverkade naturen.

De gångna årens verksamhet med miljövårdens informationssystem har lett till att ett basdatanät etablerats. Vidare har miljöstatistiken förbättrats och databanker om miljöforskning, miljölitteratur m. m. byggts upp. Trots detta är det emellertid föreningens mening att det fortfarande finns en slagsida i informationssystemet så till vida som att miljöstörningar ägnas mera utrymme än baskunskap om den opåverkade naturen. Det sagda får inte tolkas som att föreningen är emot uppbyggnaden av en toxikologisk informationstjänst och annan information om miljöstörande produkter och verksamheter. Vad föreningen menar är i stället att liknande satsningar mäste göras även beträffande den opåverkade naturen. En del i detta är självfallet att tillförsäkra naturvärdsverket de ökade medel som begärs till basdatanätet.

Föreningen framhåller också att det inte endast är en produkts toxiska egenskaper som avgör om den är acceptabel eller inte från miljövärdssyn-punkt. Höga anspråk på råvaror och energi i tillverkningsskedet liksom andra svårigheter att ta om hand produkten sedan den tjänat ut är exempel pä andra omständigheter som måste beaktas i detta sammanhang. Även denna typ av information måste enligt naturskyddsföreningen finnas lätt tillgänglig i någon av de databanker och informationssystem som tillsam­mans utgör miljövärdens informationssystem.

Prop. 1981/82:48

35

2   Miljödatanämndens förslag i stort, samordning av miljödata m.m.

Synpunkter i remissyttrandena på miljödatanämndens förslag i stort är ofta mer eller mindre uttalat kopplade till nämndens modell med den s.k. paketlösningen och frågor om samordning av miljödata m.m. Någon klar avgränsning mellan yttranden citerade i avsnitt 2.1 och i 2.2 finns således inte.

2.1 Vissa synpunkter på miljödatanämndens förslag i stort

Några remissorgan har kortfattat helt eller delvis tagit ställning till miljö­datanämndens förslag i stort, utan att ta upp de olika delförslagen var för sig. Sådana yttranden är också tillämpliga på förslagen om informations­service på miljöområdet, behandlade i avdelning 

II 

i det följande, om det inte framgår annat. Ett par remissorgan, som i princip avstått från yttran­den, men som därutöver lämnat vissa synpunkter, refereras också här.

Försvarets forskningsanstalt (FOA) har inga principiella invändningar mot de i rapporten presenterade förslagen.

Enligt den mening som länsläkarorganisationen i Norrbottens län har, synes i princip miljödatanämndens olika överväganden och förslag te sig invändningsfria. (Vederbörandes synpunkter beträffande organisatorisk anknytning av den tänkta toxikologiska informationstjänsten återges i av­snitt 6.1.2 i det följande.)

Statens järnvägar (SJ) skriver: SJ har, med tanke pä sin mångsidiga

verksamhet, stort intresse av miljöinformation och är berörda av både

arbets- och naturmiljön. SJ anser att bra och lätt tillgänglig informa­

tion om miljön - inte minst om nya rön om kemiska hälsorisker och

ämnenas toxikologiska inverkan är av intresse för SJ vid planering och

produktion. - SJ har intet att erinra mot utredningens förslag.

Sjöfartsverket anför följande: Rapporten anvisar en stegvis fortsatt upp­byggnad av miljöinformationssystemet som innebär direkt organisatorisk lokalisation av olika informationsaktiviteter. Detta framgångssätt synes enligt verkets uppfattning vara riktigt. Det är emellertid svårt att endast med hjälp av betänkandet och tillhörande underrapporter bilda sig en uppfattning om de framtida resultaten. Dessa är naturligtvis beroende pä hur uppbyggnadsfaserna gestaltar sig. Sjöfartsverket känner därför ett behov av att i sin egenskap av avnämare fä vara med och ge ytterligare synpunkter under uppbyggnadsskedet.

Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), som bifogat erhållna yttran­den frän universitet och tekniska högskolor, konstaterar att högskoleenhe­terna tillstyrker de flesta av förslagen som förs fram i rapporten. Detta gäller t. ex. förslaget att miljödatanämnden upphör, varvid dess arbetsupp­gifter överförs pä andra lämpliga organ och att SCB får ansvaret för den

Prop. 1981/82:48

36

officiella miljöstatistiken. Enheterna delar vidare utredningens åsikt om att det föreligger ett stort behov av en toxikologisk informationsservice. Högskoleenheterna riktar däremot kritik mot den föreslagna organisatoris­ka uppbyggnaden av den toxikologiska informationsservicen (TOXIT). -UHÄ ansluter sig i stoit sett till högskoleenheternas synpunkter.

Matematisk-naturvetenskapliga fakultetsnämnden. Uppsala universi­tet, skriver:

Sammanfattningsvis vill fakultetsnämnden

         i stort tillstyrka den föreslagna omorganisationen

-       framhålla betydelsen av att insamlade data förses med källhänvisningar

och metodbeskrivningar och att ett sä brett källmaterial som möjligt

nyttjas

     yrka pä att miljöstatistik och miljökvalitetskontroll i största möjliga

utsträckning bedrives som ett nordiskt samarbete

-       med skärpa framhålla att om miljöstatistik, miljökvalitetskontroll och

miljöinformation skall ge avsedd effekt är det oundgängligen nödvändigt

att personer med vetenskaplig kompetens knytes till de aktuella aktivi­

teterna och ges ansvar för utvärderingen av insamlade data.

Det finns anledning att allvarligt överväga om ett fullständigt genomfö­rande av de framförda förslagen verkligen kommer att ge sädana vinster att de motsvarar de erforderiiga resurserna. Enligt nämndens mening bör förslagen därför inte omedelbart genomföras i full skala och senare utökas i den män erfarenheterna från verksamheten visar att ett utbyggnadsbehov föreligger.

Lantbruksstyrelsen hänvisar till miljödatanämndens förslag om ett antal dellösningar som tillsammans bedöms möta rimliga behov av samverkan och samordning av rutiner för hantering och redovisning av miljödata samt informationsservice i övrigt pä miljöområdet, m. m. Lantbruksstyrelsen har inget att erinra mot dessa förslag. (Ytterligare synpunkter frän styrel­sen beträffande ansvarsfördelning m. m. citeras i avsnitt 2.2.)

Statens jordbruksnämnd skriver: Jordbruksnämnden har i ett tidigare yttrande anfört att den endast i ringa omfattning kan bidra med information till miljövårdens informationssystem eller har behov av att hämta informa­tion därur. Detta uttalande gäller fortfarande. Jordbruksnämnden har emellertid ingen erinran mot de förslag som miljödatanämnden nu framläg­ger för samverkan och samordning av rutiner för hantering och redovisning av miljödata samt av informationsservice i övrigt på miljöområdet. Huvud­ansvaret bör således ligga för samordning av ADB på statskontoret, för den officiella miljöstatistiken på statistiska centralbyrån och för program­met för miljökvalitetsövervakning (PMK) pä statens naturvårdsverk.

Koncessionsnämnden för miljöskydd anför: Frän de synpunkter konces­sionsnämnden har att beakta finner nämnden ej anledning till erinran mot i rapporten framförda synpunkter och förslag. (Nämnden ifrågasätter dock

Prop. 1981/82:48

37

om inte det nya organet TOXIT bör knytas till annat statligt organ, se vidare avsnitt 6.1.2.)

Statens strålskyddsinstitut skriver bl.a. följande: Miljödatanämndens förslag innebär ett antal dellösningar, vilka delvis innebär att nya funktio­ner tillskapas, delvis att äldre funktioner bibehålles. Förutom vad nedan (refererat i avsnitt 6.3) anföres angående den föreslagna toxikologiska informationsservicen finner strälskyddsinstitutet de föreslagna lösningarna tillfredsställande.

Statens planverk anför: Planverket har inget att erinra mot de av miljö­

datanämnden föreslagna åtgärderna annat än vad gäller placeringen av den

toxikologiska informationsservicen.  

Sveriges geologiska undersökning (SGU) säger följande: Sammanfatt­ningsvis kan konstateras att SGU i stort sett delar utredningens åsikter om den framtida organisationen och ansvarsfördelningen inom miljödataområ­det. - En stor del av rapporten (kap. 7) upptas av förslag om toxikologisk informationsservice. Då denna verksamhet har liten anknytning till SGUs verksamhet avstår vi frän att yttra oss över detta avsnitt av rapporten.

Forskningsrådsnämnden har i stort inte något att erinra mot miljödata­nämndens paketlösning för att skapa bättre miljöinformation och bättre samordning av denna.

Naturvetenskapliga forskningsrådet tillstyrker den föreslagna omor­ganisationen men vill framhålla att ett bredare källmaterial än hittills insamlas bland annat genom att

utnyttja information från allmänheten att datamaterialets kvalitet kontrolleras genom metodikredovisning och

analyser av variation i tid och rum att materialets användbarhet ökas genom vetenskaplig bearbetning och tolkning med avseende pä konsekvenser för miljön och människans hälsa att möjligheterna till internationellt och nordiskt samarbete ytteriigare prö­vas.

Länsstyrelsen i Kronobergs län tillstyrker i stort miljödatanämndens förslag till framtida organisation av miljödatainformation och verksamhe­ten knuten till den. Man anser dock att tänkbara alternativa organisatoris­ka lösningar för den toxikologiska informationstjänsten skulle ha presente­rats mera utförligt (jfr avsnitt 6.2.2 i det följande).

Agrifack, med instämmande av SACO/SR, uppehåller sig mest vid för­slaget om en toxikologisk informationstjänst och har vissa synpunkter härpå (återgivna i avsnitt 5.2.2). Agrifack anför därefter: 1 övrigt tillstyrker Agrifack utredningens förslag.

Riksförbundet för Allmän Hälsovård (FAU) skriver: Miljödatanämnden har enligt FAHs uppfattning redovisat sitt uppdrag på ett övertygande sätt. Den föreliggande rapporten med sina förslag riktar uppmärksamheten på

Prop. 1981/82:48

38

hälso- och miljövärdens komplicerade arbetsuppgifter på ett mycket klar­görande och detaljbeskrivande sätt.

FAH finner förslaget rörande ett miljövårdens informationssystem vara en betydelsefull hjälp vid framtagning av uppgifter såsom statistik, ke­miska ämnens farlighet, exponeringstider m. m., mätserier och biologiska prov för att man pä ett bästa möjliga sätt skall kunna planlägga och övervaka människans hälso- och miljöförhållanden under de skiftande förutsättningar som dessa kan bli aktualiserade.

2.2 Den s. k. paketlösningen, samordning av miljödata m. m.

Ett mycket stort antal remissinstanser har närmare gått in pä miljödata­nämndens s. k. paketlösning, en modell för innehåll i och organisatorisk ansvarsfördelning för vidareföring av hittillsvarande arbete med miljövår­dens informationssystem (Ml). Frågan om samordning av miljödata tas därvid upp och utvecklas i flera remissyttranden. 1 princip ansluter sig samtliga till tanken att hittillsvarande Ml-projekt överförs till permanenta organ, varvid miljödatanämnden samtidigt upphör.

Ett mindre antal remissorgan har i detta sammanhang även tagit ställning till hela paketlösningen inkl. bl. a. den del som innefattar en informations­service.

I några få yttranden eller delar av yttranden går man konkret även in på vissa Ml-projekt som sker i samarbete mellan flera parter eller som speci­ellt berör rutinerna i någon myndighets verksamhet. Sädana citat har sammanförts i slutet av detta avsnitt, under 2.2.2.

2.2.1 Allmänt

Datainspektionen anför: Enligt förslaget bör en del frågor rörande sam­ordning inom miljöinformationsområdet kunna handhas av statskontoret. Denna del av förslaget baseras pä förhällandet att statskontoret redan i dag svarar för samordning av ADB inom statsförvaltningen och att därför denna del av MDNs hittillsvarande uppgifter hör hemma där. Datainspek­tionen finner anledning påpeka att den samordning inom ADB som stats­kontoret utfört avsett teknisk och upphandlingsmässig samordning och knappast inneburit en innehällsmässig samordning av olika ADB-system. Inspektionen ställer även frågan huruvida en samordningsuppgift av det slag som åsyftas i förslaget står i överensstämmelse med den framtida inriktning av statskontoret som riksdagen beslutat om (prop. 1979/80:124, FiU 1979/80:26).

Enligt det remitterade förslaget skall projekt inom miljövårdens informa­tionssystem (Ml), som speciellt berör rutinerna i någon myndighets verk­samhet, övergå helt till denna myndighet. Datainspektionen anser att detta är en riktig grundprincip och förordar att den tillämpas generellt för Ml-

Prop. 1981/82:48

39

system. I de fall det finns flera intressenter bör huvudregeln vara att ansvaret tilldelas endast en av dessa.

Socialstyrelsen skriver: Miljödatanämndens förslag vad gäller samord­ning av ADB, officiell miljöstatistik, principer för uppföljning och vidare­utveckling av vissa MDN-projekt och andra pågående eller framtida verk­samheter beträffande miljöinformation samt programmet för miljökvalitetsövervakning (PMK) tillstyrks av styrelsen.

Länsläkarorganisationen i Uppsala län skriver: Det förefaller riktigt att statskontoret och statistiska centralbyrån får till uppgift att samordna ADB respektive publicera den officiella miljöstatistiken. På sä sätt bör de metoderfarenheter som kommit fram kunna samlas och utvecklas ytterii­gare.

Sedan försöksperioden avslutats bör det också vara lämpligt att respek­tive myndighet följer upp de projekt som har anknytning till myndigheten. Det hade kanske legat nära till hands att skapa ytterligare en myndighet som bidragit till att komplicera ansvars- och kompetensförhällandena inom natur-, arbetsmiljö och produktkontroll. Ansvaret för att söka, använda och sprida information är så väsentligt för myndigheterna att det vore olyckligt om det fick en oklar fördelning mellan sektorsmyndighet och miljödatanämnden eller dess efterföljare.

Statens miljömedicinska laboratorium (SML) anför: Utredningen omfat­tar dels en redogörelse för av miljödatanämnden hittills bedriven verksam­het. Detta avsnitt utmynnar i ett förslag att den hittillsvarande miljödata­nämnden avvecklas och att ansvaret för de olika pågående projekten överföres till respektive ansvariga myndigheter. SML delar i detta avsnitt utredningens förslag.

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI) anför: SMHI stöder förslaget att de enskilda projekten helt övergår till berörda myndig­heter. I de fall projekt omfattar flera intressenter anser SMHI det mycket viktigt att regeringen klart uttalar var driftsansvaret skall förläggas: detta för att undvika konflikter vid uppdelning av projekt.

SMHI anser vidare det vara en fördel om samverkan kan ske pä frivillig basis. En frivillig verksamhet kan emellertid vara svår att prioritera inom en statlig myndighet. Om statsmakterna beslutar att en myndighet skall ansvara för samordningen inom en viss verksamhet sä bör också myndig­heten få direktiv och resurser för detta. SMHI delar miljödatanämndens uppfattning att en förutsättning för att eventuella samordningsbehov skall kunna konkretiseras och resultera i gemensamma förslag till riktlinjer eller dylikt, är ett nära samarbete mellan dem som producerar och dem som använder register med miljödata. SMHI delar också uppfattningen att arbetet i första hand grundas på erfarenhetsutbyte och bedrivs frivilligt.

I detta sammanhang pekar SMHI också på den utredning institutet gjort inom ramen för utvecklingen av miljövårdens informationssystem (Ml) och menar att staten bör se till att erforderliga resurser finns så att de i det

Prop. 1981/82:48

40

åsyftade arbetet föreslagna rekommendationerna för samordnade informa­tionsuttag ur Ml och SMHIs register skall kunna följas.

SMHI kommenterar sammanfattningen av miljödatanämndens förslag och anser att samordning av såväl information som verksamhet kan bli effektiv först när speciella resurser ställs till både samordnande m.yndig-hets och samordnade verksamhets förfogande. Erfarenheter har visat att det är svårt för enskilda myndigheter/organisationer/projekt att få fram de nödvändiga resurserna trots fördelarna av en samordning.

Statistiska centralbyrån (SCB) anför följande: SCB vill i stort sett till­styrka den paketlösning som presenteras i sammanfattningen (s. 246-252), dock utan att ta ställning till huruvida den föreslagna Toxikologiska infor­mationstjänsten bör vara ett självständigt organ eller knytas till någon existerande organisation, och inte heller till dess storlek.

Vissa delar av paketet avser hänvisnings- och bevakningsverksamhet. Utrymmet för sådan verksamhet bör bedömas också med hänsyn till den brist pä relevanta primärdata som föreligger pä flera områden (ett färskt exempel gäller emissioner i Östersjön, jfr Ambio nr 3-4 1980, s. 145). Det är dock fakta om miljön och miljösammanhang som först och främst utgör miljöinformation. Nyttan av hänvisningssystemen har för SCBs del varit mycket begränsad.

SCB noterar vidare att förslaget till paketlösning har en oavslutad prägel i detaljerna (exempel se avsnitt 8.2).

SCB sammanfattar sitt yttrande sålunda: SCB tillstyrker utredningens förslag att det fulla ansvaret för den officiella miljöstatistiken överförs till SCB. Verket tillstyrker i huvudsak även övriga delar av MDNs paketlös­ning, och vidare i allt väsentligt detaljförslagen beträffande miljöstatistiken och Miljöstatistisk årsbok.

Statskontoret anför: Statskontoret delar miljödatanämndens uppfattning att den verksamhet som har bedrivits av nämnden inom miljövårdsområdet i princip bör övertas av befintliga organ. Statskontoret anser i likhet med miljödatanämnden att den fortsatta utvecklingen av ADB-system på mil­jöområdet noga bör följas.

Riksrevisionsverket (RRV) skriver följande: RRV delar miljödatanämn­dens uppfattning att ansvaret för informationsprojekt som berör en myn­dighets verksamhetsområde bör åvila myndigheten i fråga. 1 rapporten föresläs att flertalet av de projekt som nämnden drivit skall flyttas över till framför allt vissa centrala myndigheter. Enligt RRVs mening bör det ankomma på de myndigheter hos vilka projekten väsentligen hör hemma att bedöma värdet av ett fortsatt projektarbete. RRV utgår från att sådana bedömningar görs i remissbehandlingen av nämndens förslag och att pro­jektens värde och de resurskrav projekten eventuellt innebär därvid ställs i relation till respektive myndighets övriga verksamhet.

Delegationen för vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning (DFI) anför: DFI finner det vara riktigt att ansvaret för miljöinformationen

Prop. 1981/82:48

41

där så är möjligt läggs på de myndigheter som svarar för övrig verksamhet

på resp. delområde. Enligt delegationens uppfattning mäste informationen

vara en integrerad del av verksamheten inom varje ämnesområde. Härige­

nom fär informationen bl. a. en klar saklig anknytning. En förutsättning för

att detta skall fungera måste dock vara att de myndigheter det nu gäller

också i instruktion e. d. får ett klart inskrivet uppdrag att svara för informa­

tionen. -- DFI anser att ett samordningsansvar skall finnas kvar när

miljödatanämnden försvinner, förutom det allmänna ansvar för ADB-ut-nyttjandet som statskontoret har.

Med en uppdelning av ansvaret på olika myndigheter kan DFI visserli­gen ansluta sig till att miljödatanämnden inte finns kvar. DFI vill i stället förorda att en rådgivande samordningsgrupp inrättas. I denna grupp skulle kunna ingå representanter för de myndigheter som har ansvar för informa­tion inom miljöområdet. Ansvar för att en sådan grupp fungerar skulle kunna läggas pä t. ex. statens naturvärdsverk. DFI har, med utgångspunkt i sitt allmänna ansvar för planering inom informationsförsörjningen, anled­ning att fortsatt följa arbetet även inom miljöområdet, och är också beredd att delta i arbetet i en sådan samordningsgrupp om den kommer till stånd.

En uppgift för ett sådant organ blir att tillse att de olika instanserna får tillräckliga resurser för miljöinformation.

Andra viktiga uppgifter för en samrådsgrupp blir att bevaka att informa­tionen hälls allmänt tillgänglig samt att stimulera till erfarenhetsutbyte och informella kontakter som är viktiga inom ett område i utveckling.

Lunds universitet, rektorsämbetet, skriver: Universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN], som beretts tillfälle avge yttrande, överlämnar frän tekniska, matemaUsk-natur-vetenskapliga och medicinska fakultetsnämnderna samt styrelsen för mil­jövårdsprogrammet inkomna yttranden. Samhällsvetenskapliga fakultets­nämnden har avstått från att yttra sig.

Samtliga organ tillstyrker förslaget att miljödatanämnden skall upphöra

och att dess arbetsuppgifter skall överföras pä andra organ. Flertalet organ

tillstyrker även förslaget att SCB bör ha ansvar för den officiella miljösta­

tistiken. -- Rektorsämbetet instämmer i dessa bedömningar.

Styrelsen för miljövårdsprogrammet vid Lunds universitet anför: Det är tillfredsställande att se att en organisation som skapats som försöksverk­samhet inte automatiskt föreslår permanentning. Förslagen att lägga ut olika delar av verksamheten och statistikinsamling på berörda myndighe­ter är i de enskilda fallen väl motiverade. Detta fär samtidigt inte innebära att det nödvändiga forsknings- och utvecklingsarbetet på området efter­satts. Värdet av all statistik på detta område är helt beroende av att använda metoder för datainsamling är pålitliga.

Lantbruksstyrelsen anför: I rapporten lägger miljödatanämnden fram förslag till ett antal dellösningar som tillsammans bedöms möta rimliga behov av samverkan och samordning av rutiner för hantering och redovis­ning av miljödata samt informationsservice i övrigt på miljöområdet. Miljö-

Prop. 1981/82:48

42

datanämnden föresläs upphöra den 1 juli 1981. De olika projekt som miljödatanämnden utvecklat föreslås överföras till de myndigheter vars verksamhet dessa projekt direkt berör eller anknyter till. För de projekt där det finns flera registrerande intressenter föreslär miljödatanämnden att parterna övertar ansvaret och tillsammans beslutar om var driftsansvaret bör läggas. Lantbruksstyrelsen har inget att erinra mot dessa förslag. Styrelsen vill dock särskilt understryka miljödatanämndens förslag om att det principbeslut som finns om en offentlig miljöstatistik bör ligga fast och att SCB bör ha det formella ansvaret för den fortsatta permanenta fram­ställningen av denna statistik.

Skogsstyrelsen anför: Skogsstyrelsen framförde 1973 i yttrandet över Miljövårdens informafionssystem att de organ som har specialister inom olika områden bör svara för att miljöinformationen blir tillgänglig för användarna utan att man har några extra mellanled. Styrelsen kan nu med tillfredsställelse konstatera att utredningen föreslår att ansvaret för mil­jöinformationen i princip skall ligga pä resp "fackmyndighet" naturvärds­verket, arbetarskyddsstyrelsen osv. - Att lägga ansvaret för all officiell miljöstatistik på en myndighet, nämligen statistiska centralbyrån fär dock anses vara en stor fördel och tillstyrkes.

Fiskeristyrelsen anför; I rapporten föreslås att miljödatanämnden skall upphöra att verka 1 juli 1981. Nämndens hittillsvarande arbete har avsatt ett flertal goda projekt och användbara produkter. Sammantaget kommer de i rapporten framförda förslagen att möjliggöra att arbetet fortsätter inom andra, redan existerande, organisationer samtidigt som en toxikologisk informationstjänst inrättas. Fiskeristyrelsen vill därför inte motsätta sig förslaget att miljödatanämnden upphör som organisatorisk enhet.

Arbetarskyddsstyrelsen anför bl.a. följande (se även under 2.2.2): De samordningsfrågor rörande miljöinformation som ingått i miljödatanämn­dens uppdrag gäller både informationens omfattning och möjligheterna att genom utveckling av rationella ADB-system och andra organisatoriska åtgärder tillgodose informationsbehovet. I kapitel 4 tar nämnden upp sin egen ställning som samordningsorgan i anslutning till de av nämnden upptagna projekt som samlats i programmet Samordning av ADB. Frå­gorna har dock getts en mera generell karaktär (samordning av miljödata i stället för samordning av ADB), även om de praktiska och ekonomiska aspekterna på samordning av miljödata givetvis överväger just beträffande datoriserade system.

Arbetarskyddsstyrelsen instämmer i miljödatanämndens slutsats att det på sikt knappast finns behov av något organ med det särskilda sektoran­svar som nämnden haft för ADB-samordning inom området miljöinforma­tion. Genom de olika fackmyndigheternas överblick av behovet av samar­bete i olika sammanhang bör en hög grad av samordning följa som en naturlig del vid uppbyggnaden av systemen. Statskontorets övergripande

Prop. 1981/82:48

43

ansvar för samordning av ADB bör därför vara tillräcklig garanti för behövlig samordning vid sidan härav.

Styrelsen för arbetarskyddsfonden skriver: Styrelsen är positivt inställd till att miljödatanämndens verksamhet, genom utredningens förslag till ett antal dellösningar, kan fortsätta i mera fasta organisatoriska former. Inom fondens verksamhetsområde finns behov av service beträffande miljösta­tistik, basinformation och bearbetad information beträffande miljöförhål­landen som med fördel bör kunna sökas hos en myndighet. Med hänsyn härtill delar styrelsen utredningens uppfattning att ansvaret för den offi­ciella miljöstatistiken bör ligga hos statistiska centralbyrån. Styrelsen för­utsätter att SCB också ges i uppdrag att, på det sätt som antyds i betänkan­det, verka för samordning även av annan miljöinformation än den officiella miljöstatistiken, och vid behov ta initiativ till t. ex. samordning av rutiner beträffande mätdata m. m. I övrigt bör myndigheterna ansvara för sädana rutiner som klart hänger samman med respektive myndighets verksam­hetsområde.

Statens industriverk (SIND) anför att miljödatanämndens förslag i prin­cip innebär att respektive myndigheter inom sitt speciella kunskapsområde svarar för statistikunderlaget till informationsdatasystemet. Statskontoret föreslås vidare bli den samordnande instansen för samtliga databaser. Industriverket hänvisar till sitt tidigare remissyttrande över miljökontroll­utredningens betänkande (SOU 1973: 36 och 37) med förslag om införande av ett miljövärdsinformationssystem. 1 remissyttrandet intog verket en positiv ställning till införandet av ett databaserat miljöinformationssystem. SIND har därför inget att erinra mot miljödatanämndens förslag.

Sveriges geologiska undersökning (SGU) skriver: Data om miljödata insamlas i mänga sammanhang och ofta med andra huvudsyften än att belysa miljöförhållandena. Från SGUs verksamhetsområde kan som ex­empel nämnas strålningsmätningar och geokemiska undersökningar som utförs i prospekteringssyfte men också ger värdefulla miljödata. Datain­samling av denna typ bör ligga hos de organisationer och myndigheter som svarar för undersökningen i fräga. Bl. a. mot bakgrund av detta instämmer SGU i utredningens uppfattning att samordningen av miljödata inte får innebära att det formella ansvaret för insamling, lagring och bearbetning av data koncentreras till en organisation. En precisering av olika myndig­heters och organisationers ansvarsområden är dock önskvärd. - Det vä­sentliga i sammanhanget är således inte att miljödata är samlade i ett system, utan att ansvaret mellan olika myndigheter är klarlagt och att data är lättåtkomliga på dessa olika myndigheter.

Medicinska forskningsrådet (MFR) skriver följande: MFR tillstyrker att miljödatanämnden avvecklas och att ansvaret för dess projekt snarast överförs till berörda myndigheter.

Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) anför följande: Allmänt kan sägas att SLU instämmer i miljödatanämndens förslag att, efter att ha fullgjort

Prop. 1981/82:48

44

sin uppgift att utveckla miljövårdens informationssystem, överföra sina nuvarande arbetsuppgifter på andra organ medan vi avstyrker förslaget att i rådande ekonomiska krisläge bygga upp ett nytt organ till en kostnad som vida överstiger vad miljödatanämnden har kostat.

Standardiseringskommissionen i Sverige (SIS) anför följande: SIS till­styrker miljödatanämndens förslag att samordning av ADB inom området miljöinformation innefattas i de allmänna uppgifter som redan ligger på statskontoret. Samtidigt är det dock viktigt att understryka att ansvaret för användningen av hjälpmedel av typ ADB bör ligga pä den fackmyndighet i vars verksamhet hjälpmedlet används. Härigenom ges möjlighet till en avvägning mellan målen för myndighetens verksamhet och resursutnytt­jande. Denna principiella grundsyn på användning av ADB i statsförvalt­ningen överensstämmer med det synsätt som regeringen redovisat i propo­sition 1978/79: 121 som riksdagen anslutit sig till.

Beträffande de regler för informationsbehandling som nämnden redan i en tidigare rapport behandlat, vill SIS något uppehålla sig vid den föreslag­na bevakningen av "nationellt och internationellt standardiseringsarbete". SIS är i enlighet med av regeringen fastställda stadgar centralorgan för standardiseringsverksamheten i Sverige. Såsom medlem i den internatio­nella standardiseringsorganisationen ISO representerar SIS Sverige i det internationella standardiseringsarbetet inom ISO. Frågor om ADB be­handlas inom en av de huvudkommittéer som ingår i SIS Standardiserings-grupp. Denna huvudkommitté, HK 30 Administrativ teknik, databehand­ling och informationsförsörjning, består av representanter för ett tjugofem­tal organisationer och myndigheter bl.a. statskontoret. Företrädare för statskontoret och vissa andra myndigheter ingår i de tekniska kommittéer och arbetsgrupper som tillsatts för olika delområden och projekt. Några deltar också i det internationella standardiseringsarbetet.

På förslag av datasamordningskommittén tillkom år 1974 ett statskonto­rets standardiseringsräd för ADB-området inom hela den offentliga sek­torn. SIS deltager med en ledamot i standardiseringsrädets verksamhet. SIS finner därför att förutsättningarna för en bevakning av pågående standardiseringsarbete är goda om miljödatanämndens förslag beträffande ansvaret för ADB-samordning inom miljöinformationsomrädet genomförs.

Länsstyrelsen i Hallands län anför: Miljödatanämnden har sedan starten 1974 utvecklat och drivit en rad projekt rörande miljövårdens informa­tionssystem. Då det grundläggande utvecklingsarbetet nu är genomfört föreslås att ansvaret och den fortsatta utvecklingen av de olika projekten förs över till berörda myndigheter, bl.a. statistiska centralbyrån och sta­tens naturvärdsverk, samt att miljödatanämnden upphör frän och med den Ijuli 1981. Länsstyrelsen tillstyrker förslaget.

Länsstyrelsen i Jönköpings län anför: Miljödatanämndens förslag att de färdigställda Ml-systemen bör överlämnas till respektive ansvarig myndig­het tillstyrkes av länsstyrelsen, men samtidigt betonas vikten av att de

Prop. 1981/82:48

45

hädanefter ansvariga ges resurser att aktivt bevaka driftserfarenheter hos brukarna och vidareutveckla och anpassa systemen efter vunna erfarenhe­ter med hjälp av statskontoret som har samordnande ansvar för ADB i statsförvaltningen.

Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) tillstyrker att miljödatanämnden avvecklas och att ansvaret för dess projekt snarast överförs till berörda myndigheter.

Landstingsförbundet anför: Styrelsen delar miljödatanämndens uppfatt­ning att en kvalificerad miljöinformation är ett angeläget samhällsintresse, och att det är nödvändigt med samarbete mellan de olika parter som producerar och nyttjar denna information.

Därmed är, vilket också framgår av nämndens förslag, inte sagt att samordningsfrågorna bäst löses genom införande av speciella organ med övergripande samordningsansvar. Landstingsförbundets styrelse delar därför nämndens uppfattning att de projekt inom miljöinformationsområ­det som nämnden ansvarat för, bör överföras till respektive myndighet och att miljödatanämnden därefter bör upphöra. Samtidigt är det också viktigt att alla som producerar miljöinformation underlättar ett bättre utnyttjande av befintlig information genom samordning av rutiner och liknande samt genom fortlöpande erfarenhetsutbyte.

Svenska naturskyddsföreningen (SNF) anför: Miljödatanämndens för­slag i övrigt (utöver den toxikologiska informationstjänsten) går ut pä att ansvaret för den miljöinformationsverksamhet som initierats och under ett antal år drivits av miljödatanämnden successivt överiäts pä statistiska centralbyrån, naturvårdsverket, livsmedelsverket och de andra myndighe­ter som närmast berörs av respektive delprojekt. Föreningen tillstyrker detta förslag liksom förslaget att miljödatanämndens verksamhet därefter ska upphöra.

Allmänt vill föreningen tillägga att den omständigheten att någon sam­lande organisation för miljöinformation inte längre kommer att finnas inte får tas till intäkt för att minska de resurser som tilldelas informationsverk­samheten. Tvärtom är det enligt föreningens mening mycket viktigt att miljöinformationen byggs ut ytterligare inom några områden. Naturinven­teringar - såväl översiktliga som detaljerade - måste bli regel vid alla typer av exploateringsverksamhet av någon omfattning och resultaten frän dessa inventeringar måste på olika sätt spridas och komma till användning i olika beslutssituationer. Programmet för miljökvalitetsövervakning (bas­datanätet) måste byggas ut och garanteras tillräckliga resurser. Över hu­vud taget behöver baskunskapen om den opåverkade naturen ökas genom forsknings-, kartläggnings- och inventeringsverksamhet och härtill kopp­lad informationsverksamhet.

Sveriges industriförbund anför: I rapportens andra del lägger miljödata­nämnden fram förslag om hur olika av nämnden utvecklade delaktiviteter inom miljövårdens informationssystem skall drivas i fortsättningen, och

Prop. 1981/82:48

46

hur samordning av miljöinformation och behov av informationsservice skall tillgodoses.

Nämndens förslag utgörs av ett antal dellösningar med följande inne­börd. Viss nödvändig samordning inom området miljöinformation läggs på statskontoret, som ju är det centrala statliga rationaliseringsorganet med ansvar inom förvaltningens ADB-användning.

Sädana informationssystem, som speciellt berör rutinerna i någon viss myndighets verksamhet bör övertas helt av denna myndighet. Detta har redan skett när det gäller naturvärdsverket för tillsynen enligt miljöskydds­lagen och håller pä att genomföras i fräga om t. ex. information rörande arbetsmiljön och livsmedel till arbetarskyddsstyrelsen respektive livsme­delsverket.

Ett genomförande av dessa förslag skulle leda till att något behov av ett särskilt organ med ansvar för ADB-utveckling inom området miljöinforma­tion inte längre föreligger efter utgången av löpande budgetär, och att miljödatanämndens verksamhet upphör. Industriförbundet tillstyrker liv­ligt en sådan utveckling.

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) skriver följande: LRF instämmer i miljödatanämndens uttalande att samordningen av den automatiska data­behandlingen inom miljöinformafionen i fortsättningen bör handhas av statskontoret. Miljödatanämnden föreslår också att statskontoret skall åläggas att noga följa utvecklingen av ADB-system pä miljöområdet. Det nämns i detta sammanhang att det redan nu finns l(X)-200 sådana system hos närmare ett 50-tal olika organ inom den statliga verksamheten. Enligt LRFs uppfattning bör alla möjligheter till samordning och annan rationali­sering av denna verksamhet noga beaktas.

LRF instämmer också i att av miljödatanämnden startade eller vidareut­vecklade projekt bör övertoras till respektive myndighet. ADB-systemet för data i tillsynen enligt miljöskyddslagen har ju sålunda redan överförts till länsstyrelserna, även om ännu så länge endast ett begränsat antal länsstyrelser deltar. - Informationen om arbetsmiljön och om livsmedel synes lämpligen böra överföras till arbetarskyddsstyrelsen respektive livs­medelsverket.

Landsorganisationen i Sverige (LO) anför: LO ansluter sig till utred­ningens bedömning att de presenterade förslagen avseende det som hittills benämnts miljövårdens informationssystem utgör dellösningar som till­sammans kan bedömas möta rimliga behov av samverkan och samordning när det gäller hantering och redovisning av miljödata.

LO har således ingen erinran mot förslaget om samordning av ADB

inom den civila statsförvaltningen i stort och fördelningen av uppgifter pä

statskontoret och myndigheter med sektorsansvar. Inte heller har LO

någon invändning mot att produktionen av en officiell miljöstatistik fortsät­

ter med statistiska centralbyrån som produktionsansvarig myndig­

het. --- 

Prop. 1981/82:48

47

Från LOs synpunkt framstår det som följdriktigt att, i enlighet med utredningens förslag, överlåta ät fackmyndighet att fortsätta verksamhet som startats av miljödatanämnden och som berört rutiner i myndighetens verksamhet. Detsamma bör enligt LOs uppfattning gälla de verksamheter som, med stöd av miljödatanämnden, utvecklats utanför ramen för miljö­värdens informationssystem men inom organisation eller myndighet.

Sveriges veterinärförbund, med instämmande av SACOISR anför: Det är förbundets uppfattning att ansvaret för en officiell miljöstatistik bör ligga på statistiska centralbyrån. Förbundet delar också utredningens upp­fattning att de s. k. miljöinformationsprojekten som startats eller vidareut­vecklats av miljödatanämnden, bör övergå helt till respektive myndighet vid lämplig tidpunkt. Här bör emellertid påpekas vikten av samarbete mellan myndigheter och SCB för bl.a. samordning av rutiner betr. mät­data, statistisk metodik m. m.

Tjänstemännens centralorganisation (TCO) skriver: Vad gäller miljöda­tanämndens verksamhet i övrigt (utöver den toxikologiska informations­tjänsten) t. ex. de projekt som speciellt berör rutinerna i någon myndighets verksamhet, bör dessa övergå helt till respektive myndighet vid lämplig tidpunkt.

I och med att TCO i stort tillstyrker utredningens förslag delar organisa­tionen även uppfattningen att miljödatanämnden kan upphöra med sin verksamhet från den 1 juli 1981.

Svenska arbetsgivareföreningen (SAF) anför: Beträffande fortsättning­en av vissa pågående arbeten instämmer arbetsgivareföreningen i miljöda­tanämndens åsikt att det inte längre torde föreligga något behov av en särskild myndighet med ansvar för ADB-samordning inom området mil­jöinformation. Statskontoret kan även inom detta område svara för att nödvändig ADB-samordning sker. För speciella slag av miljödata bör respektive fackmyndigheter själva ansvara för lämpliga hanteringsrutiner.

För produktionen av miljöstatistik har hittills statistiska centralbyrån varit produktionsansvarig. SCB bör även i fortsättningen vara det lämpli­gaste organet för miljöstatistisk produktion.

Rik.tförhundet för Allmän Hälsovård (FAH) skriver: Beträffande olika Ml-projekt delar förbundet den i rapporten redovisade uppfattningen att den myndighet som har de bästa kompetensförutsättningarna skall ta an­svaret för projektets drift och underhåll. Det är emellertid väsentligt att uppgifter blir lättillgängliga sä att man ur Ml snabbt kan få en sä fullständig bild som möjligt av de problemställningar som aktualiseras. Detta oavsett inom vilken myndighet, institution eller dylik som ansvaret för uppgifterna ligger. Det är därför viktigt att en samordningsfunktion möjliggör att upp­gifter kan hämtas ur olika projekt.

Studsvik Energiteknik AB tillstyrker miljödatanämndens förslag

 att särskilda resurser avsätts för bättre möjligheter till information om

de kemiska riskerna---- 

Prop. 1981/82:48

48

-

att några andra aktiviteter med informationsservice på miljöområdet i stort, vilka utvecklats av miljödatanämnden, fortsätter i fasta organisa­toriska former

-

att ansvaret för övriga av miljödatanämnden utvecklade hanteringsru­tiner för miljöinformation eller andra projekt övergår till respektive myndighet och

-

att dessa förslag genomförs från och med den 1 juli 1981, varvid miljö­datanämnden samtidigt upphör.

2.2.2 Speciella Ml-projekt

Statens livsmedelsverk skriver: Inledningsvis bör understrykas att livs­medelsverket ställer sig positivt till en fortsatt samordning då det gäller ADB-system och registeruppbyggnad inom området toxikologisk informa­tion. Verket har för övrigt deltagit i miljödatanämndens arbete pä detta område, såväl i arbetsgrupper som i referensgrupper och genom försöks­verksamhet med vissa Ml-system, exempelvis Ml-07 D, MI-10, MI-21 och MI-23.

Verkets toxikologiska laboratorium, som bl.a. prövat MI-21-systemet,

har efter utvärdering för sin del ställt sig positivt till detta system. Miljöda­

tanämnden föreslär att de myndigheter som deltar i försöksverksamheten

rörande MI-21 (registrering av material i myndigheters akter) övertar detta

system. Kontakt med övriga deltagande myndigheter har etablerats och

resurs- och ansvarsfrågan är under diskussion. Verket har begärt vissa

resurser härför i sin petita. 

MI-07 D-verksamheten har hittills ägnats åt resultat från den offentliga livsmedelskontrollen avseende mikrobiologiska livsmedelsundersökning­ar. Vissa sammanställningar av inkommande data har gjorts. Utvärdering­ar av dessa sammanställningar pekar emellertid mot att denna typ av datauppgifter är av mer begränsat intresse. Mot bakgrund härav föreslär verket att denna del av MI-07-systemet ändras sä att endast resultat frän kemiska livsmedelsundersökningar inom den offentliga livsmedelskontrol­len databehandlas. Databaserade register över förekomst av vissa kemika­lier, t. ex. pesticidrester och tungmetaller, i olika livsmedel är under upp­byggnad hos verket.

Arbetarskyddsstyrelsen anför: Miljödatanämnden tar i detta samman­hang upp projektet MI-08 Information om arbetsmiljön. Styrelsen har redan projektansvaret för detta och har i sin anslagsframställning föreslagit att viss del av projektet, nämligen ett datorbaserat arbetsställeregister för arbetarskyddsverket skall genomföras fr.o.m. budgetåret 1981/82. Styrel­sen finner det naturligt att helt överta projektet från miljödatanämnden. Detta förutsätter att medel för fortsatt försöksverksamhet tillförs styrel­sen, t. ex. via de projektmedel styrelsen disponerar från arbetarskyddsfon­den. Dessa utnyttjas för innevarande budgetär pä vissa delar av försöken.

I kapitel 7 tar miljödatanämnden även upp vissa Ml-projekt, av vilka Ml-

Prop. 1981/82:48

49

21 Regisirering av material i myndigheters akter och MI-23 Biblioteks- och dokumentationsservice pä miljöområdet särskilt berör styrelsen. Styrelsen är liksom i fräga om MI-08 helt införstådd med att överta dessa projekt i den del de rör styrelsen om medel till erforderliga utvecklingskostnader under 1981/82 ställs till styrelsens förfogande. Styrelsen har sålunda i sin anslagsframställning för 1981/82 äskat medel för en tjänst med arbetsupp­gifter inom MI-21 och bekostar för innevarande år denna lönekostnad med särskilda projektmedel.

När det gäller MI-21 skisserar nämnden en sammanhållen ledningsfunk­tion för verksamheten med hänsyn till att den berör flera myndigheter. Styrelsen kan för sin del inte se något behov av särskilda administrativa former för sammanhållning. Varje myndighet bör ha ett eget system av den typ som prövas inom MI-21 med begränsning till myndighetens egna akter. Här kan en utvidgning utöver de enheter inom myndigheterna som deltagit i försöket väl tänkas, men detta måste vara en utvecklingsfråga inom resp. myndighet. Samarbetet mellan myndigheterna sker enklast och säkrast genom personliga kontakter, där kontaktmannen i sin tur genom ADB-systemet har full överblick över verkels interna material i den aktuella frågan.

Beträffande MI-23 Biblioteks- och dokumenlationsservice pä miljöom­rådet har styrelsen redan angett sig vara villig helt överta sin del av projektet. Styrelsen är också beredd att medverka i en databas för kriteria-dokument (TOXLIT eller någon fortsättning av denna) genom att mata in kriteriadokument från såväl NIOSH som styrelsens egen verksamhet på detta område inkl. i styrelsens serie Arbete och Hälsa iniagna dokument från del nordiska samarbetet på krileriaomrädel.

Länsstyrelsen i Uppsala län framhåller alt utnyttjandet av modern data­teknik är en förutsättning för att en rimlig kontroll och övervakning med stöd av speciallagstiftning pä miljöområdet skall kunna upprätthållas.

Flera av de redovisade ADB-projeklen utgör delar av ett system som kompletterar varandra och som på sikt bör leda lill ökad förståelse för de storskaliga skeendena, exempelvis MI-01, PMK, produktregistret och TOXIT. I tillsynsarbetet enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor mäste det vara en fördel om en direktkoppling kan erhållas till produktre­gistret och TOXIT. Målet för länsstyrelsernas del måste vara att dels fä MI-01 systemet fullt utbyggt och dels via dess terminaler kunna erhålla information från de övriga systemen och registren. Frågan om på vilket sätt lagrad miljöinformation skall spridas och nyttiggöras i det praktiska arbetet är av största betydelse för systemens användbarhet. Kraven på samordning av det fortsatta arbetet är därför av särskild betydelse. Rap­porten föreslär här att statskontoret ges denna roll. Länsstyrelsen förutsät­ter samtidigt att erforderliga befogenheter ges, så att de redovisade kraven på samordning skall kunna uppfyllas i framtiden. Underiag för rättvisande miljöstatistik bör exempelvis kunna tas fram från likartade register. 

4   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 48

Prop. 1981/82:48

50

Styrelsen för Svenska kommunförbundet, som först allmänt kommente­rat miljödalanämndens (MDN) hittillsvarande arbete (jfr avsnitt 1) fortsät­ter: Många av MDNs projekt har dock visat alt miljöinformation är en väsentlig del av berörda myndigheters tillsynsansvar och därför primärt bör utformas och spridas genom ansvariga myndigheters försorg. Andra projekt har visat pä en övertro då det gäller ADB-teknikens möjligheter. I några fall (t. ex. projekten MI-01 och MI-07) har del tillskapats datasystem, vars värde kan ifrågasättas på grund av brister i det primärmalerial som malas in i systemen. Stora svårigheter har förelegat då det gällt all utvärde­ra projektens reella betydelse för miljövårdsarbetet.

Styrelsen för Svenska kommunförbundet anser därför alt miljövårdsin­formationen i första hand måste baseras på del ansvar och formas av de akluella arbetsuppgifter som faller på berörda centrala myndigheter. När det gäller all sprida denna information finns det många insfilulioner och kanaler utöver myndigheternas egna. Styrelsen tillstyrker därför att MDNs verksamhet som fristående nämnd upphör.

Beklädnadsarbetarnas förbund anför: Information om arbetsmiljön be­drivs av nämnden som försöksverksamhet och avser dels administrativ databehandling (ADB) i tillsynen av arbetsställen, dels ADB av informa­tion om arbetstagares hälsa. Förbundet finner denna försöksverksamhet värdefull. Garantier bör därför skapas för att nämndens förslag inte resul­terar i att projekten - i konkurrens med andra angelägna verksamheter om knappa resurser i ett ämbetsverk - läggs ner. Förbundet finner det särskilt angeläget, att projektet med ADB-baserad information om personers hälsa får utvecklas. Nämndens rapport innehåller motiv för en sådan slutsats.

3    Vissa särskilda frågor

3.1 Den ofTiciella miljöstatistiken innehåll, speciella samverkansfrågor m.m.

Inget remissorgan har uttalat sig mot tidigare principbeslut att miljösta­tistik skall ingå i den officiella statistiken. Någon erinran mot att statistiska centralbyrån, SCB, nu helt övertar ansvaret härför har inte heller fram­kommit (se även avsnitt 2 i det föregående). Vissa synpunkter på statisti­kens innehåll och anpassning till avnämarnas behov har dock lämnats, liksom beträffande utgivningen av Miljöstatistisk årsbok. Samspelet mel­lan s.k. indataleverantörer och SCB har tagits upp i några fall, bl.a. av SCB självt. Några framförda synpunkter på datakvalitet m.m. i olika sammanhang återges i avsnitt 3.3 i det följande.

Sjukvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut (Spri) pekar på ett ökat engagemang från landstingens sida i frågor som rör miljöövervakning och regional samhällsplanering vilket enligt Spri bl. a. innebär att miljösta-

Prop. 1981/82:48

51

fistisk årsbok bör redovisa aktuella data på regional nivå (län, kommun etc). Trendanalyser bör också vara av stort intresse.

Sjöfartsverket anför att man bl. a. har ansvar för sjötrafiksäkerhet t. ex. vad avser transporter till sjöss av farligt gods och olja. Inom detta område är sjöfartsverket intresserat av statistik och andra upplysningar om trans­porterade godsslag och transportvägar. Inom området torde sjöfartsverket som delproducent kunna lämna bidrag.

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI) anför: SMHI stöder förslaget om fortsatt utgivning av Miljöstatistisk årsbok (MÅ). Uppdelningen i två delar kallade inre och yttre miljön bör bibehållas. SCBs roll bör vara samordnande och likriktande med sådan målinriktning att indataleverantörer inom sina kompetensområden producerar miljöinfor­mation som kan ingå i Sveriges officiella statistik utan speciella resurskrä­vande åtgärder.

Statistiska centralbyrån (SCB) har uttalat att den officiella miljöstatisti­ken bör vara en stomme av statistik av god kvalitet - en statistik, som skall utgöra underlag för samhällsdebatt, samhällsplanering och forskning inom miljöområdet. Den skall vara en statistik som redovisar tillförlitliga och relevanta data om miljön på ett opartiskt sätt.

SCB instämmer vidare i utredningens yttrande att "Miljöstatistisk års­bok bör knappast syfta till att ge direkt informationsstöd i ärendehand­läggning", i varje fall inte vad gäller t. ex. enskilda industrianläggningar. Årsbokens redovisningar är med en av miljödatanämnden godtagen formulering - anpassade för "en tämligen vid krets av intressenter bestå­ende av t. ex. intresseorganisafioner, studieförbund, politiska organisatio­ner, massmedia och utbildningsväsendet". Årsboken kan därför ge ett jämförelsematerial där länets eller rikets nivå for de variabler som är aktuella i ett visst ärende kan avläsas, och en sädan information kan också tänkas ha betydelse vid handläggningen.

SCB fortsätter: Miljöstatistikens innehåll och omfattning kommer att fortsätta att vara under snabb förändring. SCB noterar därför med tillfreds­ställelse att utredningen betonar att man inte bör se officiell miljöstatistik som något en gång för alla avgränsat och väldefinierat.

Ett kontinuerligt utvecklingsarbete i nära samverkan med dataleveran­

törer och användare är enligt SCB ofrånkomligt. Det är viktigt med en bred

satsning på utvecklingsarbete och statistiska metoder i miljöstatistiken,

och vi vill framhålla att detta redan utgör ett inom SCB prioriterat områ­

de. --- 

SCB delar miljödatanämndens åsikter att den officiella miljöstatistiken tills vidare bör delas upp på naturmiljö och arbetsmiljö - inte enbart vad gäller årsboken utan över huvud taget.

SCB anser att den officiella miljöstatistiken bör kunna presenteras pä

olika sätt.-- En statistisk årsbok kan ses som en bred allmän informa­

tion och en hänvisning till mer detaljerad statistik. Längre fram bör nya

Prop. 1981/82:48

52

spridningsformer, t ex terminal, övervägas för vissa delar av miljöstatisti­ken.

En flerärsplan för Miljöstatistisk årsbok - och annan officiell statistik -är enligt SCB ett naturligt arbetsinstrument. 1 flera fall, både vad gäller natur- och arbetsmiljön, kan man dock vänta sig att det kommer att dröja många är innan de register som är under uppbyggnad blir tillräckligt täckande eller når tillräcklig likformighet för att kunna användas i årsbo­ken. I sädana fall blir det mycket svårt att redan nu klargöra hur insatserna från indataleverantörerna bör se ut och hur de skall samordnas.

Samverkansfrågorna då det gäller miljöstatistiken behandlas utförligt i SCBs yttrande. Miljödatanämnden hade föreslagit att SCB övertar det fulla ansvaret för den officiella miljöstatistiken senast fr. o. m. budgetåret 1981/82. SCB skriver att man tillstyrker detta förslag, som väl anknyter till SCB-instrukfionen, SFS 1979:739.

SCB bör enligt vad byrån framfört således fä ansvaret för miljöstatistik­processen, alltifrån behovsanalys till presentation av den officiella miljö­statistiken, inklusive en viss analys. Bl.a. måste detta också betyda att SCB fär reella möjligheter att påverka uppläggningen och delta i samord­ningen av administrativa ADB-system (jfr SCB-instruktionen 3 § p 3). SCB fäster mycket stor vikt vid samråd av detta slag. Man har erfarenhetsmäs­sigt störst möjligheter att tillgodose de statistiska kraven om samråd äger rum under hela systemutvecklingsarbetet.

SCB sammanfattar sina synpunkter då det gäller samverkan enligt föl­jande: Samverkan mellan SCB och indataleverantörerna är ytterst knapp­händigt behandlad. SCB visar på det stora behovet av samverkan, under­stryker vikten av att statistiska synpunkter beaktas redan vid planeringen av administrativa datasystem och förklarar sig beredd att aktivt bistå med service och rådgivning inom sitt kompetensområde. SCB noterar att kost­naderna för utveckling och samordning av miljöstatistik inte har behand­lats i utredningen.

Tekniska fakultetsnämnden vid universitet i[REDACTED_EFTERNAMN] anför: Fakultetsnämn­den stöder utredningens uppfattning att SCB bör ha ansvar för officiell miljöstatistik. Denna bör i likhet med annan officiell statistik koncentreras på sådant som motsvarar flera avnämargruppers behov. Möjligheterna att enkelt fä fram indata bör endast i begränsad omfattning få styra innehållet i den officiella miljöstatistiken. Fakultetsnämnden vill särskilt understryka betydelsen av att den officiella miljöstatistiken icke sä som hittills endast inriktas mot naturmiljö och arbetsmiljö, utan även mot boendemiljön (in­klusive miljön i bostadskomplement såsom detaljhandelscentra, skolor och

lekplatser).--- För delar av materialet bör riksuppgifter kunna vara

tillfyllest, medan för andra en särredovisning bör göras, exempelvis på kommuner, län resp. glesbygd/tätort. Fakultetsnämnden vill i detta sam­manhang också peka pä möjligheterna att inom vissa avsnitt utnyttja koordinatsatta data.

Prop. 1981/82:48

53

Den av miljödatanämnden initierade Miljöstatistiska årsboken anses mycket värdefull av Miljövårdscentrum vid Kungl. tekniska högskolan i Stockholm. Det är därför angeläget att boken regelbundet kan tas fram

även i framtiden.-- Centret anser det naturligt att verksamheten i

framtiden överförs på SCB.

Rektorsämbetet vid Umeå universitet har inget att erinra vad gäller utredningens förslag om Miljöstatistisk årsbok (MÅ). Det bör dock påpe­kas att riksdagen i höst kommer att behandla förslaget till hälso- och sjukvårdslag (Mäl och medel för hälso- och sjukvården, SOU 1979:78), som innebär att landstingen får ett vidgat ansvar för hela befolkningens hälsa med en helhetssyn pä individen i sin totala miljö. Detta kommer att kräva ett ökat engagemang i den regionala samhällsplaneringen och miljö­övervakningen frän landstingens sida. Vidare häller man inom flera lands­ting på att inrätta organ med ansvar för hälso- och sjukvärden på kommu­nal nivå. Detta sammantaget ställer enligt rektorsämbetet ökade krav pä tillgängligheten på miljöinformation av den typ som finns i MÅ framför allt vad avser den regionala redovisningen och aktualiteten, men även t. ex. trendanalyser.

Skogsstyrel.%en hänvisar beträffande utformningen av miljöstatistiken och Miljöstatistisk årsbok till styrelsens yttrande 1978 och fortsätter: Dä det gäller att samla in statistik över markresursernas utnyttjande fär skogs­styrelsen peka på de möjligheter som finns att för relativt små merkost­nader utöka riksskogstaxeringens uppgiftsinsamling pä skogsmark till att omfatta även andra ägoslag och pä sä sätt fä en mera fullständig bild av markutnyttjandet och dess förändring.

Styrelsen fortsätter: 1 rapporten berörs statistiken över miljövårdens kostnader och resultat. Statistiken borde enligt miljökontrollutredningen omfatta såväl statliga och kommunala som privata utgifter för miljövårds­insatserna. Skogsstyrelsen vill här understryka vikten av att även statistik över de intäktsminskningar som orsakas av krav på miljövårdshänsyn redovisas så att man fär en fullständig bild av miljövårdens kostnader.

Publicerandet av Miljöstatistisk årsbok (MÅ) innebar enVigt fiskeristyrel­

sen att en överskådlig sammanfattning av data och resultat från ett stort

arbetsfält presenterades pä ett lättfattligt sätt inom en begränsad ram.

Fiskeristyrelsen delar miljödatanämndens uppfattning att publiceringen av

årsboken skall fortsätta. Styrelsen betonar vidare bl.a. att utgiv­

ningen bör ske ärligen eftersom uppgifterna annars kommer att vara kraf­

tigt föråldrade vid publiceringen.

Statens naturvårdsverk har inget att erinra mot att SCB övertar det fulla ansvaret för den officiella miljöstatistiken inklusive miljöstatistisk årsbok. En utbyggnad av denna statistik kommer att ställa ökade krav också på naturvårdsverket när det gäller att ta fram underlag för statistiken (indata).

För arhetarskyddsstyrelsens del finns det enligt styrelsen inte någon anledning att ändra på nuvarande princip att miljöstatistik är en del av den

Prop. 1981/82:48

54

officiella statistik som ges ut av statistiska centralbyrån. Det är såvitt nu kan bedömas lämpligt att ha en särskild årsbok för arbetsmiljöomrädet. Styrelsen förutsätter att centralbyrån liksom hittills kommer att samarbeta med styrelsen när det gäller den närmare utformningen av denna.

Sveriges geologiska undersökning (SGU) delar utredningens åsikt att ansvaret för miljöstatistiken bör ligga pä SCB. En fortsatt redovisning i form av Miljöstatistisk årsbok kan enligt SGUs uppfattning vara ändamåls­enlig. Därvid bör naturmiljö och arbetsmiljö redovisas i separata volymer. Utgivningen behöver ej vara ärlig.

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) tillstyrker att riksdagens tidigare be­slut om en officiell miljöstatistik, innebärande bl. a. utgivande av miljösta­tistiska årsböcker, följes och att SCB ges ansvaret för denna statistik. Vad LRF anfört om behovet av restriktivitet och effektivisering bör dock även gälla här, också beträffande av annan än SCB producerad sädan statistik. LRF understryker i detta sammanhang behovet av uppgifterom förekoms­ten av joniserande strålning frän olika källor i naturen och samhället.

Landsorganisationen i Sverige (LO) understryker det angelägna i att statistikproduktionen hålls anpassad till faktiska behov och verklig an­vändning av statistiken och att statistikproducenten fortlöpande bevakar förändringar i behov och användningar.

Sveriges naturvetareförbund med instämmande av SACO/SR erinrar om att naturvårdsverket är en av de större indataleverantörerna till svensk miljöstatistisk årsbok (MÅ). Som framhålles krävs det relativt stora insat­ser på planeringsområdet hos indataleverantörerna med åtföljande resurs­behov. En fullständig utgåva av MÅ bör därför inte utges oftare än vart tredje eller vart femte år.

Svenska arbetsgivareföreningen (SAF) påpekar att SCB mäste ges klara direktiv sä att statistikproduktionen blir bättre anpassad till avnämarnas behov. 1 samband med utarbetandet av Miljöstatistisk årsbok-Arbetsmil­jön tenderade t. ex. SCBs arbete enligt SAF att få en sädan inriktning att resultatet i vissa avseenden kunde ifrågasättas. Om inte miljöstatistiken i fortsättningen bättre anpassas till faktiska orsaksmodeller kan denna bli vilseledande,

3.2 Miljöfaktorers hälsoeffekter och frågan om ett epidemiologiskt under­söknings- och övervakningsprogram

Nästan alla de remissorgan, som närmare gått in på rubricerade fråga, understryker starkt betydelsen av epidemiologisk övervakning med hän­syn till miljöfaktorers hälsoeffekter. Ingen har uttalat sig mot satsningar pä detta område. I flera fall förordas fortsatt utveckling enligt de av miljödata-nämnden angivna intentionerna. Synpunkter lämnas vidare bl. a. på frågan om verksamhetens innehåll och omfattning samt om organisatoriskt an­svar. Individrelaterade data (personregister) för miljöinformationsändamäl berörs i avsnitt 3.3 i det följande.

Prop. 1981/82:48

55

Försvarets sjukvårdsstyrelse delar uppfattningen i miljödatanämndens rapport att behov av mer och bättre miljöinformation finns. Styrelsen tillstyrker bl. a. att ett epidemiologiskt program skapas i stort enligt miljö­datanämndens förslag.

Socialstyrelsen anför följande: 1 miljödatanämndens rapport presenteras ett program för epidemiologisk bevakning. Styrelsen anser det värdefullt att detta programförslag presenterats. Det angelägna i en utbyggnad av den epidemiologiska verksamheten har betonats både i propositionen om inrät­tande av statens miljömedicinska laboratorium och i propositionen om socialstyrelsens omorganisation. Hur den framtida verksamheten kommer att bedrivas blir bl.a. beroende av vilka resurser de planerade miljömedi­cinska enheterna vid landstingen kommer att tilldelas.

Länsläkarorganisationen i Norrbottens län skriver bl.a. att man bekla­gar att ett epidemiologiskt bevakningssystem inte redan inrättats.

Länsläkarorganisationen i Uppsala län säger att det är värdefullt att miljödatanämnden har föreslagit ett epidemiologiskt program. Organisatio­nen fortsätter bl.a.: Tiden borde vara mogen för att dels avgöra om en systematisk epidemiologisk övervakning behövs, dels vem eller vilka som bör utföra arbetet. I propositionen, som behandlar socialstyrelsens omor­ganisation, finns en positiv hållning till epidemiologiska undersökningar, och statens miljömedicinska laboratorium väntas få en viktig roll. Fortfa­rande är det dock oklart om och hur landstingens miljömedicinska enheter kan bidra till att ett epidemiologiskt program verkligen sätts upp och genomförs. Risken är att frågan lämnas öppen och att en betydelsefull del av miljökontrollen försummas.
[REDACTED_EFTERNAMN] stadsläkaren i Malmö säger att ett heltäckande epidemiologiskt program är en utopi, eftersom de vetenskapliga problemställningarna är legio. Prioritering av övervaknings- och undersökningsprogram bör ske genom statens miljömedicinska laboratorium.

Det epidemiologiska programmet (EpP) för undersökningar och över­vakning av miljöfaktorer och människans hälsa är enligt Sjukvårdens pla­nerings- och rationaliseringsinstitut (Spri) av mycket stort intresse för landstingen. I detta program bör i första hand tillgängliga registerdata användas som t. ex. cancer-miljöregistret. Spri anser dock att frågan om ett epidemiologiskt program bör utredas ytterligare.

Sjöfartsverket är intresserat av de möjligheter till "samkörningar" i analytiskt avseende som kan öppnas i miljövårdens informationssystem, t. ex. jämförelse av olika miljöfaktorers förekomst och fynd av skador eller symptom eller andra reaktioner hos berörda grupper.

Statistiska centralbyrån (SCB) sammanfattar sina synpunkter i här aktu­ellt hänseende enligt följande: Arbetet på ett epidemiologiskt program bör fortsätta. Det understryks att SCBs dödsorsaksstatistik och övrig befolk­ningsstatistik samt metodologiskt kunnande vid SCB därvid kan utnyttjas.

Medicinska fakultetsnämnden och miljövårdsprogrammet vid universi-

Prop. 1981/82:48

56

tetet i[REDACTED_EFTERNAMN], med instämmande av rektorsämbetet, understryker utred­ningens slutsats om behovet av en kontinuerlig epidemiologisk uppföljning av efTekter pä befolkningens hälsa pä grund av förändringar i miljöfaktorer­na.

Rektorsämbetet vid Umeå universitet finner frågan om ett epidemiolo­giskt program lindrigt sagt bristfälligt utredd med hänsyn till dess angelä­genhetsgrad. Här krävs stora insatser med medverkan av framför allt kvalificerade epidemiologer.

Statens naturvårdsverk anser i likhet med miljödatanämnden att ett epidemiologiskt program vad gäller miljöfaktorers skadliga inverkan på människors hälsa bör dubbleras. 1 detta arbete bör också ingå att informera om var och hur man kan få del av sådana data. Statens miljömedicinska laboratorium torde vara den myndighet på miljöområdet som är bäst ägnad att ta hand om detta problemområde. Verket tror inte att erfarenheterna frän uppbyggnaden av programmet för övervakning av miljökvalitet kan vara av större betydelse för uppläggningen av ett epidemiologiskt program.

Arbetarskyddsstyrelsen anför följande: Behovet av ökade insatser för en epidemiologisk övervakning av vissa miljöfaktorer är inte minst angeläget inom arbetsmiljöområdet. Miljödatanämnden redovisar flera pågående ar­beten med denna inriktning. Arbetarskyddsstyrelsen vill instämma i att området måste ägnas stor uppmärksamhet. Styrelsen är emellertid tvek­sam om lämpligheten av ett omfattande informationssystem av den typ som tycks ligga bakom tanken på ett särskilt "epidemiologiskt program". Det är förmodligen bättre att de olika myndigheterna samarbetar i andra former. Styrelsen vill i sammanhanget erinra om det ansvar för att över­blicka och utveckla olika informationskällor inom arbetsmiljöområdet som ligger i styrelsens ställning som central tillsynsmyndighet på detta område. - För övrigt kan nämnas att arbetarskyddsstyrelsen driver ett projekt rörande samordnad informationshantering inom svensk företagshälsovård, där bl. a. arbetarskyddsstyrelsens företagshälsovärdsdelegation medver­kar.

Sveriges geologiska undersökning (SGU) anför att diskussionen om miljöpåverkan på människan i allmänhet avser påverkan orsakad av för­ändringar i miljön, vilka i sin tur orsakats av mänsklig aktivitet. En viktig faktor som ofta förbises är den opåverkade miljöns effekter på människan. Vi vet att det finns mycket stora variationer i den geokemiska miljön. Vi vet också att vissa av dessa har direkt medicinskt betydelse (exempelvis fluorhalterna i grundvattnet). Om ett undersöknings- och övervaknings­program avseende miljöfaktorer och människans hälsa kommer till stånd anser SGU det väsentligt att även geomedicinska förhållanden belyses inom ramen för ett sådant program.

Forskningsrådsnämnden pekar på den begränsning som finns i utred­ningens förslag när det gäller miljödata som är direkt hänförda till männi­skan. Det är därför enligt nämnden viktigt att den framförda tanken pä ett

Prop. 1981/82:48

57

kompletterande epidemiologiskt program snarast utreds. Ett sådant pro­gram bör beakta den totala miljö som en individ är exponerad för.

Naturvetenskapliga forskningsrådet delar miljödatanämndens uppfatt­ning att ett utredningsarbete krävs liknande det som planeras för miljökva­litetsprogrammet.

I detta sammanhang bör enligt rådet också framhållas risken för att en

informationsklyfta uppkommer mellan de två övervakningsprogrammen 

den yttre miljön och människans hälsa. En antydan till åtgärder som skulle

kunna överbrygga en sådan klyfta är att man i varje fall under en över­

gångsperiod tog enkla prover från människan såsom hår, naglar, talgkörtel-

sekret eller mjölktänder för analys av upplagringen av miljögifter i den

mänskliga organismen.- 

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) anför: Det av miljödatanämnden utar­betade programmet för miljökvalitetsövervakning anges ha en central be­tydelse när det gäller uppgifter om den allmänna miljön, speciellt naturmil­jön. Detta program samordnas av naturvärds verket, som också strävar efter att samordna data i den s. k. recipientkontrollen, dvs. övervakningen av föroreningssituationen runt miljöstörande anläggningar. Detta bör pä sikt bidra till bättre möjligheter att belysa helheten i fräga om miljötillstån­det. Programmet upptar dock inte data direkt hänförliga till människor. LRF understryker vikten av ett kompletterande epidemiologiskt program och uttalar en förhoppning att sjukvårdsdelegationen, till vilken denna fråga överlämnats, skall ge densamma en positiv lösning. Miljödata­nämnden har framfört förslag om ett epidemiologiskt program, där erfaren­heter frän programmet för miljökvalitetsövervakning kunde tillgodogöras. Det behövs dock tydligen ett omfattande utredningsarbete, innan över­vaknings- och undersökningsprogram beträffande miljöfaktorer och män­niskors hälsa kan igångsättas.

LRF understryker att det synes vara ett primärt behov att information om miljöfaktorernas inverkan på människors hälsa kan tillgodoses och förordar att resurser avsattes för utredning av denna fråga.

Landsorganisationen i Sverige (LO) säger följande: Vad beträffar det epidemiologiska programmet - som framförts som en komplettering till programmet för kontroll av miljökvalitet (PMK) - noteras att förslag härom saknas i utredningen. Frågan om ett epidemiologiskt program (EpP) kräver enligt utredningens bedömning ett omfattande utredningsarbete för sin tillkomst. LO ansluter sig till denna bedömning.

Svenska metallindustriarbetareförbundet menar att frågan om ett epide­miologiskt program bör utredas ytteriigare, förslagsvis med arbetarskydds­fonden och forskningsrädsnämnden som ansvariga.

Svenska arbetsgivareföreningen (SAF) säger att ett epidemiologiskt pro­gram är viktigt för ett aktivt miljöarbete. Detta är inte minst angeläget inom arbetsmiljöområdet där epidemiologisk bedömning är av mycket stort in­tresse. Företagshälsovården är härvid en primär målgrupp där erfarenheter

Prop. 1981/82:48

58

finns och där också ett starkt behov av användbara epidemiologiska mo­deller efterfrågas. Föreningen delar därför miljödatanämndens uppfattning i denna fråga.

Riksförbundet för Allmän Hälsovård (FAH) anför: Ett exempel, som förbundet vill framhålla bland de många projektbeskrivningarna som syn­nerligen viktigt, är "MI-34 Utredning om miljöfaktorer som påverkar människan". Kunskap och dokumentation på detta område är speciellt betydelsefullt vid ställningstaganden då det krävs största möjliga erfaren­hetsunderlag och väl grundat vetande. Det är därför med stor tillfredsstäl­lelse förbundet noterar att miljödatanämnden understryker att ett tänkt miljövärdens informationssystem inte blir fullgott så länge informationsun­derlaget för bedömning av miljöfaktorers inverkan pä människors hälsa är ojämnt eller obefintligt.

3.3 Övrigt (ej informationsservice)

Användbarhet av data och datakvalitet

Naturvetenskapliga forskningsrådet anför här följande: Redovisning av statistik fär inte bli något självändamål. Förutsättningen för utgivningen av statistisk information är att någon utnyttjar den och att den är tillförlitlig. Statistiska redovisningar är i regel baserade på medeltal avseende olika regioner och tidsintervall. Sädana data kan utgöra underlag för hypoteser men är farliga som beslutsunderlag vid okritisk användning. Det redovi­sade medeltalet kan vara påverkat av olika faktorer som varierar i tid och rum. Först när insamlade data kan knytas till objekt där viss kontroll av de påverkande faktorerna är möjlig kan en meningsfull tolkning av det insam­lade materialet ske.

Rådet vill särskilt lägga synpunkter pä den statistik, som anknyter lill förändringar i människans livsmiljö dvs. främst programmet för miljö­kvalitetsövervakning och ett framtida undersökningsprogram beträffande relationen mellan miljöfaktorer och människors hälsa. Denna statistiks användbarhet är synnerligen beroende av datamaterialets kvalitet och variablernas variationer i tid och rum.

Inledningsvis önskar rådet framhålla betydelsen av alt snabbt utnyttja indikationer på förändringar i människans livsmiljö. Sådana kan erhållas t. ex. genom att information frän allmänheten kanutnylljas, t. ex. i form av tidningsnotiser. En sådan insamling av information har lidigare inte uppta­gils i miljödalanämndens förslag.

Förutsättningen för en bedömning av datamaterialets kvalitet är att en redovisning av metodiken vid insamlingen redovisas samt alt en veten­skaplig tolkning av insamlade dala ulföres. Att tillhandahålla register med statistiska data innebär slor risk för feltolkningar utan en föregående kontroll av säkerheten i materialet och en analys av detta.

Prop. 1981/82:48

59

När det gäller programmet för miljökvalitetsövervakning har upplägg­ningen genomförts under medverkan av forskare pä olika områden. Detta är enligt rådet en mycket positiv åtgärd. Önskvärt är all denna uppläggning sen ire uppföljs på så sätl att erhållna data kan analyseras av olika forska­re.

En liknande analys är önskvärd när del gäller ett eventuellt kommande övervakningsprogram beträffande miljöfaktor och människors hälsa.

Liknande synpunkter framförs i långa stycket av matematisk-naturve­tenskapliga fakultetsnämnden vid Uppsala universitet som bl.a. också säger att det är bättre med en kompetent hantering av ett något niindre dalamaterial än ovederhäftigl eller ofullständigt utvärderande av större datamängder. Fakultetsnämnden menar även all sammanställningar av viktiga parametrar bör publiceras med korta tidsintervall, t. ex. ärligen, sä all utomstående frän sina kunskapsramar kan granska data och trender.

Referensdata - Qärranalysmeloder

Lantmäteriverket (LMV) anför: De synpunkier och förslag som förs fram i rapporten Bättre miljöinformation berör LMV i ringa utsträckning. Vissa beröringspunkter med LMVs verksamhet kan dock finnas.

För exempelvis redovisning och analys av miljöinformation finns ibland behov av s. k. basdata eller referensdata. Dvs. grundläggande information om markanvändning och naturresurser. Här erbjuder olika (järranalysme-toder intressanta möjligheter i fräga om insamlandet av uppgifterna. Fjärr­analysmaterial, främst flygbilder, kan naturligtvis också användas som redovisningsunderlag för miljöinformation. Detta gäller också de allmänna kartorna. Genom att LMV deltar i utvecklingsarbetet på Qärtanalysområ-del och ansvarar för de allmänna kartorna framstår del därför som naturligt alt kontakterna mellan miljödatanämnden och LMV upprätthålls.

Personregister

Datainspektionen anför bl.a.: Den remitterade rapporten ger inte till­räckligt underlag för någon ingående bedömning av om de personregister som kan komma att skapas för bl. a. miljöinformationsändamål är känsliga från inlegritetssynpunkt. Den nödvändiga prövningen av registren och de föreskrifter som kan erfordras mäste enligt datainspektionens bedömning ske för varje särskilt register. Om säkra garantier skapas för att principen att de som registreras ges information om alla de förhållanden som kan antas påverka deras villighet all delta i undersökningar iakttas, ser inspek­tionen pä delta stadium inget hinder för den planerade verksamheten.

Hantering av vissa mätdata. Resurser för datorbehandling i den samlade recipientkontrollen

Fiskeristyrelsen anför bl.a. följande: Programmet för övervakning av miljökvalitet (PMK) har tillkommit som resultat av ett särskilt utrednings-

Prop. 1981/82:48

60

uppdrag från regeringen lill miljödatanämnden, MDN. Programmet sam­ordnas nu av statens naturvärdsverk. Fiskeristyrelsen delar MDNs upp­fattning att naturvårdsverket även i framtiden skall ha detta ansvar.

Fiskeristyrelsen arbetar aktivt inom PMK genom att styrelsens hydro­grafiska laboratorium svarar för programmets ulsjödel. Laboratoriet utför omfattande hydrografiska mätningar samt svarar för biologisk provtag­ning. Denna verksamhet finansieras med särskilda budgetmedel, som för­delas av naturvärds verket. Erfarenheterna av programmet är i stort sett goda, men hanteringen av mätdata innebär två problem som bör särskilt uppmärksammas. Arbetet med systemutveckling, programmering etc. ut­förs av en person, som är anställd av PMK-medel. Delta medför en stor sårbarhet så tillvida att en, ur styrelsens synvinkel, oönskad ändring av programmet skulle pä ett avgörande sätt kunna påverka laboratoriets möj­lighet till datoriserad mätdatabehandling. Det andra problemet gäller möj­ligheter och system för utbyte av mätdata. 1 sitt arbete med sammanställ­ning och utvärdering av förändringar av den marina miljön behöver labora­toriet tillgång lill inte endast egna mätdata utan också resultat från institut i de andra östersjöländerna. I detta avseende är det alltså viktigare för styrelsen med den internationella utbytbarheten än med den nationella. Styrelsens hydrografiska laboratorium har funktionen som nationell kon­taktpunkt (designated national agency, DNA) beträffande internationellt utbyte av oceanografiska data, inklusive föroreningsdata. De praktiska problemen bör dock kunna lösas genom samverkan mellan fackmyndighe­terna i enlighet med MDNs förslag. I sin rapport har MDN vidare framfört åsikten att sådana miljödataprojekt, som speciellt berör rutinerna i någon myndighets versamhet, helt bör övergå till denna myndighet vid lämplig tidpunkt.

Inom fiskeriadministrationen handläggs varje är ett stort antal miljöären­den. Framför allt den lokala och regionala fiskeriorganisationen har dä stort behov av resultat från recipientundersökningar. Det skulle då vara mycket värdefullt om resultat av bl.a. naturvårdsverkets samordnade recipientkontroll på ett enkelt sätt fanns tillgängliga i ett datorsystem. Fiskeristyrelsen anser att naturvärdsverket bör ges resurser att utvidga PMK-verksamheten på detta sätt.

Arkivfrågor

Riksarkivet konstaterar att miljödatanämnden har medverkat vid upp­byggandet av flera datorbaserade informationssystem inom miljöområdet och anför därefter bl. a. följande:

Informationen i dessa system har stor betydelse för forskningen och för lösandet av samhällets miljöfrågor. Eftersom de ämnen som påverkar vår miljö kan ha effekter som ger utslag först efter mycket lång tid, har informationen intresse under överskådlig framtid. Det är i mänga fall omöjligt att i dag förutsäga vilken information som kommer att fä betydelse

Prop. 1981/82:48

61

för framtida forskning på området. Informationens betydelse för samhälls­planering och annat utredningsarbete är i vissa avseenden av grundläggan­de betydelse. Det är därför mycket viktigt att frågor om bevarande av miljöinformationen beaktas. Detta påpekades redan av miljökontrollutred­ningen (SOU 1973:36, s. 171 f.).

För Ml-systemen saknas f. n. föreskrifter om hur informationen skall

bevaras för framtiden. De frågor som enligt riksarkivets uppfattning är

speciellt angelägna gäller val av lagringsmedium, gallring och avställning.

Detta är särskilt viktigt för de system där informationen lagras på direktac-

cessminnen (skivminnen o.dyl.), eftersom informationen inte kan ligga

kvar i databasen obegränsad tid, bl. a. av kostnadsskäl. Vid val av lagrings­

medium måste framför allt frågor om beständighet, tillgänglighet och be­

hov att ånyo bearbeta informationen maskinellt beaktas. Det är väsentligt

att dessa frågor löses i nära samarbete med riksarkivet. Enligt gällande

bestämmelser (15§ allmänna arkivstadgan, 1961:590) får gallring i statliga

myndigheters arkiv ske endast med stöd av gallringsföreskrifter som utfär­

dats av regeringen eller riksarkivet. Beslut om utgallring av personupp­

gifter på ADB-medium fattas av datainspektionen efter samråd med riksar­

kivet. --- 

Prop. 1981/82:48

62

Avd. 

II    

Informationsservice på miljöområdet

4   Några generella synpunkter

I några få fall är remissuttalandena om informationsservice på miljöom­rådet generellt formulerade och har därför sammanförts i detta inledande avsnitt, 4. Behovet av informationsservice på miljöområdet berörs sålunda liksom, i ett par fall, frågan om prioritering beträffande olika områden m.m.

Det övervägande flertalet av det stora antal remissorgan, som yttrat sig över förslagen om informationsservice på miljöområdet, har emellertid klart angivit huruvida de avser den mera omfattande delen rörande det toxikologiska området med flera specificerade "typer av service" (kapitel 7 i miljödatanämndens rapport) eller den kompletterande allmänna miljöin­formationsservice som huvudsakligen bygger pä vissa av miljödatanämn­dens nu pågående projekt (kapitel 8 i rapporten). Sådana synpunkter återges i avsnitten 57 resp. 8 i det följande.

Här hänvisas också fill mera allmänt formulerade ställningstaganden till miljödatanämndens förslag i stort, refererade i avsnitt 2 särskilt 2.1 i det föregående. Sådana remissyttranden är också tillämpliga på förslagen om informationsservice på miljöområdet, om det inte framgår annat.

I avsnitt 2.1 citeras uttalanden av följande remissorgan, nämligen försva­rets forskningsanstalt, statens bakteriologiska laboratorium, statens järn­vägar, sjöfartsverket, universitets- och högskoleämbetet, lantbruksstyrel­sen, statens jordbruksnämnd, koncessionsnämnden för miljöskydd, sta­tens strälskyddsinsdtut, statens planverk, Sveriges geologiska undersök­ning, forskningsrådsnämnden, naturvetenskapliga forskningsrådet, läns­styrelsen i Kronobergs län, SACO/SR och Riksförbundet för Allmän Häl­sovård. Dessutom citeras uttalanden frän ett par av de organisationer, som erhållit förslaget pä undenemiss. Beträffande avsnitt 2.2 hänvisas särskilt till yttranden av statistiska centralbyrån, fiskeristyrelsen, statens industri­verk, Sveriges lantbruksuniversitet och Tjänstemännens centralorganisa­tion (TCO).

Nästan samtliga av de remissorgan, som uppräknats från avsnitt 2, ansluter sig i de där återgivna yttrandena uttryckligen till miljödatanämn­dens förslag i stort, i vissa fall dock med förbehåll. Man har exempelvis ibland inte tagit ställning till den föreslagna toxikologiska informations­tjänsten (TOXIT) eller har ändringsförslag enligt vad som i så fall framgår av de efterföljande avsnitten.

Rikspolisstyrelsen anför bl.a. följande: Med hänsyn till att polisens verksamhet spänner över i stort sett alla samhällsområden är det nödvän­digt att polismännen för att kunna fullgöra sina olika uppgifter snabbt och utan större omgång kan erhålla nödvändig information om t. ex. lagstift-

Prop. 1981/82:48

63

ning inom berört område. Detta gäller särskilt förhållandena inom mil­jöområdet som under senare år genomgått en snabb utveckling såväl författningsmässigt som riskmässigt genom ökad användning av kemiska ämnen. Det är framför allt vid övervakningen av vägtransporter med fariigt gods samt i samband med olyckor vid sädana transporter som polisen upplevt avsaknaden av en enhetlig informationsservice som besvärande. Behovet av sådan informationsservice kommer ytterligare att accentueras, därest polisen får hand om tillsynen av transporter av farligt gods på väg (Ds K 1980:10). Miljödatanämndens förslag om inrättandet av informa­tionsservice pä miljövårdsområdet fyller således ett angeläget behov och tillstyrks därför i princip.

Datainspektionen vill inte ifrågasätta behovet av en informationstjänst inom miljöområdet. Däremot kan frågan om dess finansiering övervägas ytterligare, särskilt som det är fräga om en servicefunktion. (Datainspek­tionens närmare synpunkter härvidlag refereras i avsnitt 7.3 i det följande).

Riksarkivet konstaterar att en väsenfiig del av miljödatanämndens (MDN) rapport rör informationsservice pä miljöområdet och erinrar om MDNs förslag att en särskild toxikologisk informationstjänst (TOXIT) inrättas. MDN framför också (i kap. 8) att motsvarande funktion hör byggas upp vad gäller allmän miljöinformation. Även denna funktion kan enligt MDN knytas till TOXIT.

Riksarkivet säger vidare att information om vär miljö finns i många

myndigheters, organisationers och företags arkiv. De kataloger som publi­

cerats av MDN ger ett vältaligt besked härom. Det kan därför vara mycket

svårt att överblicka all denna informafion. Detta torde i minst lika hög grad

gälla litteraturen på området. En informationscentral av det slag MDN

föreslår, som utan att själv förvara eller förfoga över arkivhandlingar eller

upptagningar kan ge hänvisningar till var informationen kan sökas, bör

därför vara av stort värde för forskning och förvaltning. Riksarkivet vill i

detta sammanhang påpeka att det statliga arkivväsendet har omfattande

kunskaper om arkivmaterialet, både vad gäller konventionella handlingar

och maskinläsbar information, inom både offentlig och enskild sektor. Den

föreslagna informationscentralen har därför anledning att söka samarbete

med arkivmyndigheterna i denna fråga.      

Biologisk-geovetenskapliga sektionsnämnden vid Göteborgs universi­tet, till vars yttrande rektorsämbetet hänvisar, är positivt inställd till en förstärkning av samhällets miljöinformationstjänst. Det är dock osäkert om miljödatanämndens förslag om en fristående myndighet för allmän miljöinformationsservice är det mest rationella sättet att åstadkomma öns­kat resultat.

Centrum för Miljöteknik i Göteborg, Chalmers tekniska högskola anför: Det finnes ett stort behov av att göra information på miljöområdet mera lättillgängligt vilket är syftet med utredningens förslag. Behovet gäller såväl lättfattliga uppgifter som riktar sig till icke specialister som veten-

Prop. 1981/82:48

64

skapligt kvalificerade sammanställningar och tolkningar. Ur allmän syn­punkt synes det vara rikfigt att, som utredningen föreslår, speciellt inrikta sig på toxikologisk information (i vid bemärkelse), men detta får inte innebära att frågor inom den allmänna miljövården försummas.

Matematisk-naturvetenskapliga fakidtetsnämnden vid Uppsala univer-sdet, som tagit upp behovet av vetenskaplig kompetens för utvärdering av insamlat datamaterial för att möjliggöra slutsatser om miljöns förändringar, har bl. a. tillagt följande: Likartade synpunkter på den vetenskapliga kom­petensen torde gälla även andra delar av den föreslagna verksamheten. För att den föreslagna informationsservicen skall fungera optimalt krävs exem­pelvis en nära kontakt med experter från olika områden.

Kommerskollegiuin anför bl.a.: Vad gäller frågan om insamling, infor­mation och samordning av miljödata finner kollegiet följande. Det torde fä anses som ett allmänt intresse också från de handelspolitiska utgångspunk­ter kollegiet närmast har att beakta att det i Sverige finns tillgäng till tillförlitlig och samordnad information om svenska, utländska och interna­tionella regler m.m,, såväl pä det toxikologiska området som pä miljö­vårdsområdet i allmänhet. Kollegiet har således inget att erinra mot att den miljöinformation som idag insamlas/finns tillgänglig på olika häll blir före­mål för särskilda samordningsåtgärder. Detta bör enligt kollegiet kunna åstadkommas genom vederbörlig samordning mellan redan befintliga in­stanser. Det synes därför enligt kollegiet knappast av behov påkallat att inrätta en särskild myndighet för information och sammanställning av ifrågavarande data (litteratur-, nyhets-, hänvisnings- och sammanställ­ningsservice enligt rapporten).

5    Behov av särskilda resurser för någon form av toxikologisk infor­mationsservice

Ett mycket stort antal remissinstanser har behandlat miljödatanämndens förslag om inrättande av en toxikologisk informationstjänst (TOXIT). Här­vid är enigheten nära nog total om att där finns behov av särskilda resurser för någon form av toxikologisk informationsservice. När det gäller frågan i vilken utsträckning olika behov bör mötas varierar synpunkterna längs en skala alltifrån dem som i princip helt ansluter sig Ull miljödatanämndens bedömningar och förslag eller som speciellt framhäver vissa behov ull dem som förordar vissa eller kraftiga begränsningar i de resurssatsningar som bör komma till. Härvid talar man i vissa fall om en långsammare uppbygg­nadstakt. Några ställer sig avvaktande till förslagen f. n. och några få intar en direkt negativ hållning.

Vissa synpunkter på behov av de föreslagna servicetyperna riskutvär-deringsservice och jourservice avseende frågor i samband med akuta mil-

Prop. 1981/82:48

65

jöhot återges i avsnitt 7.1 resp. 7.2 i samband med att dessa frågor tagits upp till närmare diskussion av flera remissorgan.

Frågor om organisatoriskt ansvar för en sammanhållen eller uppdelad toxikologisk informationsservice och andra speciella frågor i anslutning till miljödatanämndens förslag om TOXIT tas upp i avsnitt 6 och 7 i det följande.

5.1 Resursbehovet i stort positiva synpunkter

Här refereras sädana yttranden där man antingen ansluter sig till miljö-daianämnens förslag i dess helhet (avsnitt 5.1.1) eller i varje fall till bedöm­ningen att resursbehov föreligger och att de bör mötas pä ett eller annat sätt (avsnitt 5.1.2). Några remissorgan har här inte ansett sig kunna ta ställning vad gäller omfattningen av resurssatsningarna eller har i ett par fall förordat fortsatt försöksverksamhet (avsnitt 5.1.2).

Här hänvisas vidare till de remissorgan som i övrigt uttalat sig om miljödatanämndens förslag till informationsservice pä miljöområdet (refe­rerade i avsnitt 4) eller som redovisat mera allmänt formulerade uttalanden om miljödatanämndens förslag i stort (avsnitt 2). Sålunda kan påpekas att i varje fall försvarets forskningsanstalt, statens järnvägar, naturvetenskapli­ga forskningsrådet, koncessionsnämnden för miljöskydd, statens planverk och rikspohsstyrelsen enligt vad som tidigare framgått klart anslutit sig till miljödatanämndens förslag om resurser för TOXIT.

5.1.1 Miljödatanänmdens förslag om TOXIT

Försvarets sjukvårdsstyrelse anför: Försvarets sjukvårdsstyrelse delar uppfattningen att behov av mer och bättre miljöinformation finns. Styrel­sen tillstyrker att ett epidemiologiskt program och en toxikologisk info-service skapas i stort enligt nämndens förslag.
[REDACTED_EFTERNAMN] stadsläkaren i Malmö skriver: En samordning av toxikologisk information inom landet är sedan länge efterlängtad. Arbetet med uppbyg­gandet av en ny organisation, toxikologisk informafionstjänst, bör ges högsta prioritet. Att-satserna på sidan 254 i utredningen tillstyrkes till fullo.

Televerket anför: Förslaget att inrätta en enhet för toxikologisk informa­fionsservice - där toxikologi tolkas i vid bemärkelse - är säkerligen väl motiverat, eftersom många i dag saknar eller har begränsade möjligheter att få fram sådan information. En sådan enhet skulle få en överblick över detta viktiga område som saknas idag, vilket i sin tur skulle betyda att mycket dubbelarbete kan sparas in samtidigt som luckor i kunskaperna identifieras. Om enheten kan leva upp till ambitionsnivån i rapporten bör den kunna bli ett viktigt hjälpmedel för många kategorier av intressenter.

Sett ur arbetsgivarens synpunkt bör tillskapandet av en enhet för toxiko­logisk informationsservice (TOXIT) innebära bättre möjligheter, dels att få 5   Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 48

Prop. 1981/82:48

66

tag i toxikologisk information både i en konkret situation och i form av kontinuerlig nyhetsbevakning dels att som användare av kemiska pro­dukter kunna kräva bättre underlag av tillverkare och importörer.

Fiskeristyrelsen anför: Med anledning av de mänga påfrestningar på och störningar av naturmiljön, som orsakas av utsläpp av ett stort antal olika substanser, är behovet av toxikologisk information synnerligen stort. Det­ta är fallet, inte minst på fiskets område, då det gäller bedömning av den inverkan som ett visst utsläpp kan ha på fisken eller dess näringsorga­nismer. En central servicefunktion med tillgång till ett stort antal informa­tionskällor, och som dessutom har egen kompetens att göra sammanställ­ningar och utvärderingar, kommer att fylla ett hos många avnämare länge känt behov. En förutsättning är dock att den föreslagna verksamheten ges tillräckliga resurser för ett effektivt arbete i form av korta handläggnings­tider och för att hålla registermaterialet aktuellt. Förslaget att inrätta en toxikologisk informationstjänst tillstyrkes av fiskeristyrelsen.

Generaltullstyrelsen anför: Generaltullstyrelsen tillstyrker rapportens förslag om inrättande av en toxikologisk informationstjänst med bl.a. resurser för en jourservice avseende akuta frågor om miljöeffekter.

Statens veterinärmedicinska anstalt (SVA) anför: Mot bakgrund av de intressen SVA har att företräda inskränker anstalten sin granskning till rapportens avsnitt om toxikologisk informationsservice. Behovet av infor­mation i toxikologiska frågor i vidsträckt bemärkelse föreligger i dagens samhälle hos flera grupper, myndigheter, institutioner, forskare, bransch­organ m.fl. Informationen pä området är starkt uppsplittrad och svår­överskådlig. Inom SVA uppstår ofta behov av effektbedömningar och risk­utvärdering i speciella situafioner i anslutning till anstaltens egna under­sökningar eller till utredningar. Anstalten har ett markant behov av toxiko­logisk information (vilket inte framgår av rapportens intressentredovis­ning). Framtagandet av underlaget sker inom anstalten och är mången gång mödosamt. Det kan förväntas att etablerandet av en effektiv fungerande, toxikologisk informationsservice sådan som den av rapporten skisserade skulle underlätta framtagandet av sådant underlag. Av de servicetyper som diskuteras i rapporten torde för SVA främst litteratur-, hänvisnings- och eventuellt sammanställningsservice vara av intresse. För att åstadkomma denna typ av service synes en utbyggnad av giftinformationscentralen vid Karolinska sjukhuset (GIC), så som föreslagits i rapporten, vara en ända­målsenlig åtgärd.

Sammanfattningsvis vill SVA uttala att anstalten i princip kan acceptera det i rapporten framlagda förslaget om inrättande av en toxikologisk infor­mafionsservice genom utbyggnad av GIC och resursförstärkning vid vissa toxikologiska institutioner. SVA betonar också vikten av resursförstärk­ningar för utbildning, forskning och rutinanalyser på det veterinärtoxikolo­giska området.

Länsstyrelsen i Hallands län anför: Behovet av en central enhet för

Prop. 1981/82:48

67

toxikologisk information är väldokumenterat. De tjänster TOXIT enligt

förslaget ska kunna erbjuda kan antas inverka positivt pä bl.a. produkt­

kontrollen. Här kan såväl myndigheter som företag fä information om

riskerna med olika ämnen eller hänvisning till forskningsinstitutioner som

kan utföra riskutvärderingar. Behovet av sådana utvärderingar finns t. ex.

då beredskapsplaner ska upprättas för industrier som hanterar hälso- och

miljöfariiga varor.-- Länsstyrelsen vill trots de svårigheter som före­

ligger förorda att TOXIT bildas. Ett mycket stort antal kemiska föreningar

är idag i kommersiellt bruk och ett ännu större antal nyframställs årligen.

Omkring 63000 olika kemikalier används dagligen i större eller mindre

omfattning. Beträffande nyframställning kan som exempel nämnas att

omkring 300000 nya organiska föreningar framställts i världen varje är

under 1970-talet. Flertalet av dessa ämnen har inte testats med avseende

pä hälso- och miljöfarlighet. Mot bakgrund av sådana uppgifter framstår

bildandet av TOXIT som mycket angeläget.

Lånsstyrelsen i Jämtlands län anför: För närvarande upplever miljövår­dande myndigheter, inte minst på regional och kommunal nivå, stora svårigheter när det gäller att få fram uppgifter om olika kemiska ämnen. Informationsflödet är i stor utsträckning beroende av rent personliga kon­takter, vilket innebär att det ofta är slumpen som avgör om existerande kunskaper är praktiskt tillgängliga när de behövs. Detta förhållande bidrar påtagligt till att minska effektiviteten i miljöskyddsarbetet. Bildandet av den föreslagna organisationen Toxikologisk informafionstjänst skulle där­för hälsas med stor tillfredsställelse av länsstyrelsen.

Länsstyrelsen i Jönköpings län anför: Likaså tillstyrkes förslaget att miljödatanämndens ännu ej färdigställda projekt på informationsområdet sammanföres i ett informationsserviceorgan TOXIT.

För närvarande finns information om kemiska ämnens effekter på hälsa eller miljö spridd på ett flertal institutioner, myndigheter och organisatio­ner såväl inom som utom landet. För att fä en väl fungerande tillsynsverk­samhet enligt miljöskyddslagen och lagen om hälso- och miljöfarliga varor är det angeläget att sädan information göres lätt tillgänglig för såväl till­synsmyndigheter som för de företag som använder kemikalierna, och helst då hos en samordnande institution som har den nödvändiga överblicken och tillgäng till alla informafionskällor.

Länsstyrelsen anser således att det är viktigt att det tillskapas ett cen­tralt samordnande organ för informationsservice på området hälso- och miljöfarliga varor, men avstyrker förslaget att TOXIT skall fungera som en fristående statlig servicemyndighet och hänvisar därvid till länsstyrelsens yttrande över remissen "Ny produktkontrollorganisation". - TOXIT bör sålunda komma till stånd vad gäller innehållet, men bör ingå i det föreslag­na centrala produktkontrollorganet.

Länsstyrelsen i Örebro län anför: Inom naturvårdsenhetens verksam­hetsområde finns ett stort behov av att på relativt snabba vägar erhålla

Prop. 1981/82:48

68

säker information om kemiska ämnens allmänna egenskaper, giftighet, nedbrytbarhet i naturen, ackumulerbarhet m.m. Detta behov är idag ej tillgodosett. Även för hälsovårdsnämnder och industrier vore denna infor­mafionsservice av stort värde.

På grund av stor arbetsbelastning har länsstyrelsen ej möjlighet att granska och kommentera förslaget närmare med avseende på Toxits orga­nisation, uppbyggnad och finansiering.

Dä behovet är synneriigen stort är länsstyrelsen angelägen om att den föreslagna toxikologiska informationstjänsten kommer till stånd.

Svenska naturskyddsföreningen anför: Föreningen är mycket oroad av den snabba takt i vilken nya kemikalier och kemiska preparat framställs och introduceras i större eller mindre skala i näringsliv, hushåll m.m. Enligt föreningens mening mäste betydligt högre krav än idag ställas på att fillverkare och importörer av nya kemikalier och kemiska preparat sörjer för att bl.a. deras miljöeffekter blir tillräckligt undersökta innan introduk­tionen sker. Denna undersökningsskyldighet - som i princip finns redan i dag - måste fullgöras oavsett om en toxikologisk informationstjänst till­kommer eller ej. En toxikologisk informationstjänst kan emellertid under­lätta för tillverkare och importörer att fullgöra sin skyldighet. Även till­synsmyndigheternas arbete bör kunna underlättas av den föreslagna infor­mationstjänsten. Med en väl fungerande toxikologisk informationstjänst bör det vara möjligt att höja ambitionsnivån avsevärt vad gäller dokumen­tation rörande nya kemikaliers och kemiska preparats egenskaper och effekter. Mot denna bakgrund finns det enligt föreningens mening all anledning att bygga upp den föreslagna informationstjänsten, i synnerhet som tjänsten till stor del skall vara avgiftsfinansierad. Föreningen tillstyr­ker således att TOXIT byggs upp i enlighet med miljödatanämndens för­slag.

Svenska metallindustriarbetareförbundet skriver: Vi har givetvis ett intresse av att sådan service kommer till stånd, bl.a. med tanke på att många av våra skyddsombud kommer att vara betjänta av den här ser­vicen. Pä samma sätt torde företagshälsovården ha behov av service frän en sådan resurs. Densamma utgör således ett välkommet komplement till arbetarskyddsstyrelsen och andra tillsynsmyndigheter på miljöområdet genom att deras verksamhet dä kan avlastas en del i första hand enklare informationsfrågor.

Vi stöder därför förslaget att inrätta en Toxikologisk informationsser­vice.

Tjänstemännens centralorganisation (TCO) anför: Det finns idag flera problemområden där TCO skulle ha nytta av en instans som kunde för­medla litteratursammanställningar, riskutvärderingar m.m. Redan nu är existerande kunskapsvolymer svårtillgängliga och oöverskådliga för flerta­let intressenter.

TCO ansluter sig därför till utredningens förslag att särskilda resurser

Prop. 1981/82:48

69

avsätts för bättre möjligheter till information om de kemiska riskerna och att dessa resurser tillsammans med den nuvarande giftinformafionscentra-len bildar organisationen Toxikologisk informationstjänst. Det är naturligt att arbetsmarknadens parter ingår i styrelsen för organisaUonen.

Riksförbundet för Allmän Hälsovård (FAH) anför: Miljödatanämndens förslag om en Toxikologisk informationstjänst (TOXIT) är enligt FAH:s mening en mycket värdefull service genom vilken kan erhållas svar beträf­fande kemiska ämnen, från enkla handboksuppgifter till komplicerade riskutvärderingar. Att man relativt lättillgängligt kan fä sådana uppgifter är av stort värde.

Riksförbundet för Allmän Hälsovård finner inte anledning att ingående kommentera den remitterade rapportens innehåll. Från de synpunkter förbundet har att företräda tillstyrkes att det föreslagna Miljövårdens infor­mationssystem genomföres. Mycket talar för att systemet bör kunna bli ett utmärkt komplement i miljövårdsarbetet inom förvaltningar och enskilda företag. Detta bör bidra till att tillsynsorgan på olika nivåer får ökade förutsättningar att ha goda underlag för de beslut som skall fattas och de krav som ställs i hälso- och miljövårdens intresse.

Studsvik Energiteknik AB anför: Studsvik Energiteknik AB har beretts tillfälle att yttra sig och vill härmed tillstyrka miljödatanämndens förslag bl.a. att särskilda resurser avsätts för bättre möjligheter till information om de kemiska riskerna och att dessa resurser tillsammans med den nuvarande giftinformationscentralen bildar organisationen Toxikologisk informationstjänst. Vi välkomnar inrättandet av en informationstjänst med tillägg av tjänster utöver de sedvanliga (litteratur-, nyhets- och hänvis­ningsservice) såsom sammanställnings-, utvärderings- och frågeservice, vilket kan erbjuda en mera djupgående informationsservice.

5.1.2 Övriga synpunkter

Sjöfartsverket anför: Sjöfartsverket vill (därför) här i korthet söka preci­sera sina behov som avnämare. I det remitterade materialet har sjöfarts­verkets avnämarroll fått en begränsad framtoning.

Sjöfartsverket är tillsynsmyndighet för säkerheten på fartyg, vilket inne­bär att verket i stället för motsvarande myndigheter i land - är tillsyns­myndighet för de ombordanställdas arbetsmiljö, boendemiljö, hygieniska förhållanden. Sjöfartsverket är också tillsynsmyndighet ifråga om skyddet mot vattenförorening från fartyg. Sjöfartsverket kommer därför i kontakt med de problem som nämnts i betänkandet i betydligt vidare omfattning än som redovisats.

Inrättandet av en toxikologisk informationstjänst skulle därför kunna få betydelse för verkets kontroll av den kemiska arbetsmiljön - ämnen som används i fartygsarbetet eller kommer frän farligt gods som inlastas i fartyg, samt hygieniska förhållanden, t. ex. invändig målning av dricksvat­tenförråd.

Prop. 1981/82:48

70

Statistiska centralbyrån (SCB) anför: SCB vill i stort sett tillstyrka den paketlösning som presenteras i sammanfattningen (s. 246252), dock utan att ta ställning till huruvida den föreslagna Toxikologiska informations­tjänsten bör vara ett självständigt organ eller knytas till någon existerande organisation, och inte heller till dess storlek.

Statskontoret, som avstyrker att TOXIT inrättas såsom en ny myndig­het, skriver emellertid vidare: De uppgifter rörande toxikologisk informa­tionsservice som miljödatanämnden har hänfört till TOXIT bör emellertid även enligt statskontorets mening samlas till en organisation. SML bör fä i uppdrag att bygga ut sina resurser för toxikologisk informationsservice med hänsyn till de behov som redovisas.

Delegationen för vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning (DFI) anför: En bedömning av behovet av toxikologisk information ligger som tidigare påpekats utanför DFls kompetensområde. Miljödatanämn­dens utredning pekar dock på att ett utbrett sådant behov finns.

Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) anför: Högskoleenheterna

tillstyrker de flesta av förslagen som förs fram i rapporten.    Enhe­

terna delar vidare utredningens åsikt om att det föreligger ett stort behov

av en toxikologisk informationsservice.

Biologisk-geovetenskapliga sektionsnämnden vid Göteborgs universitet

anför: Sektionsnämnden är positivt inställd till en förstärkning av samhäl­

lets miljöinformationstjänst. Det är dock osäkert om miljödatanämndens

förslag om en fristående myndighet för allmän miljöinformationsservice är

det mest rationella sättet att åstadkomma önskat resultat. Utredningen för

fram den grundläggande synpunkten att toxikologisk testning är dyrbar.

"Att utnyttja andras rön är billigare än att genomföra toxikologiska under­

sökningar". Andra länder får alltså dras med kostnaderna, medan Sverige

nöjer sig med att inrätta en byråkratisk apparat, som utför "litteratursam­

manställningar". Säkert blir en sådan verksamhet dyrbar och av tvivelak­

tigt värde, om den inte baseras på egen vetenskaplig kapacitet. Utredning­

en citerar källor enligt vilka antalet ämnen av praktisk kommersiell bety­

delse uppskattas till 50000-100000. Emellertid har endast en bråkdel av

dessa ämnen miljömässig betydelse, t. ex. genom att de används eller finns

i stora kvantiteter. Toxikologiska data av samhällelig eller vetenskaplig

betydelse kommer i stort sett att beröra endast ett urval av dessa ämnen.

Toxikologisk testning av övriga ämnen kommer att göras med ett fåtal

relativt billiga screening metoder. Informationsflödet blir därför inte fullt

så omfattande och oöverskådligt, som utredningen antyder. 

Sektionsnämnden har i den framlagda boken fått otillräckligt sakunder­lag för att bedöma, om det föreslagna systemet på lämpligaste sätt tar hänsyn till och samordnar data från fysiologi, kemi, genetik, ekologi, miljöforskning osv. Framtagning av adekvata informationer, samordning av informationsflödet och utnyttjande av detsamma fordrar medverkan av personer med sakkunskap förankrad i vetenskaplig yrkesutövning.

Prop. 1981/82:48

71

Rektorsämbetet vid Lunds universitet anför att utredningens slutsats om behovet av toxikologisk informationsservice understryks av samtliga (till­frågade underremiss) organ. Rektorsämbetet instämmer i denna bedöm­ning.

Miljövårdsprogrammet vid Lunds universitet anför: Miljövårdsprogram­met finner det angeläget att understryka det starka behov som finns av toxikologisk informationsservice. Det måste emellertid framhållas att en sädan service under läng tid måste komma att huvudsakligen få karaktären av litteraturservice, sammanställningsverksamhet m. m. Den toxikolo­giska riskvärdering, som utredningen också ser som den föreslagna organi­sationens funktion, kommer under lång tid att vara praktiskt ogenomförbar pä grund av avsaknad av expertis på området. Utredningen kunde möjligen ha tryckt starkare på behovet att vidta omedelbara och kraftfulla åtgärder inom utbildningssystemet för att avhjälpa bristen på adekvat utbildad expertis på olika nivåer.

Styrelsen för arbetarskyddsfonden anför: Det finns ett påtagligt behov av att samla och utvärdera information om kemiska risker i arbetslivet. Styrelsen ställer sig därför positiv till förslaget att öka resurserna pä detta område samt biträder även uppfattningen om sammanhållna resurser för informationsservice om kemiska risker.

Arbetarskyddsstyrelsen anför: Arbetarskyddsstyrelsen och yrkesinspek­tionen har daglig kontakt med det omfattande behov av toxikologisk infor­mafion som utgör bakgrunden till miljödatatnämndens förslag om en toxi­kologisk informationsservice. Området har vuxit i lavinartad takt och det är förenat med stora svårigheter att få en överblick både av regelsystemen och än mer av vilka kunskaper som finns pä skilda håll. Det är därför i hög grad angeläget att satsa större resurser totalt sett på en bättre information och att ta fram bra hjälpmedel för de informationssökande. Frågan om på vad sätt man skall kunna tillgodose behovet måste emellertid till den del arbetsmiljön ingår ses mot bakgrund av dels organisationen av produkt­kontrollen; dels det utredningsarbete om information om risker i arbetsmil­jön, som bedrivs i särskild ordning (A 1979:01). Med hänsyn härtill kan styrelsen inte nu ta ställning till förslaget om organisation för toxikologisk informationsservice. Styrelsen har härutöver följande synpunkter på frå­gan.

Anledningen till att olika intressenter (tillverkare, importörer, arbetsgi­vare, arbetstagare, konsumenter, myndigheter, m.fl.) f.n. upplever en informationsbrist är mycket varierande. Det hade därför varit en stor fördel om miljödatanämnden kunnat redovisa vilka brister i information olika kategorier av informationsavnämare klagade över. Det är nödvändigt att identifiera de olika avnämarna och noggrant karakterisera deras behov av information för att kunna ta ställning till vilka förbättringar i informa­tionsspridningen som bör genomföras.

Det finns t. ex. behov av att kraftigt förbättra spridningen och därmed

Prop. 1981/82:48

72

tillgängligheten av publikationer med utvärderad information som hand­böcker och skyddsblad. För flera intressenter torde direkttillgäng till lämp­liga handböcker och skyddsblad väsentligt reducera behovet av informa­tion via en central informafionsservice.

En annan viktig faktor som påverkar produktanvändarnas behov av informationsservice är de primärt produktansvarigas (tillverkare och im­portörer) spridning av information. Nämnda kategorier kan genom förbätt­rade regler t. ex. för klassificering av produkter och för informations­spridning (märkning, skyddsblad o. dyl.) samt förbättrad tillgång fill någon form av informationsservice ges avsevärt bättre möjligheter att klara av sitt informationsansvar. Det kan här nämnas att det såväl på arbetar­skyddsstyrelsen som inom produktkontrollnämndens kansli pågår arbete med den typ av regler som ovan nämnts. Det kan också förväntas att ett resultat av dessa nya regler och av översynen av produktkontrollens organisation kommer att bli en ökad tillsyn vad gäller såväl tillverkning och import som saluförande och användning av kemiska produkter.

Styrelsen för teknisk utveckling (STU) anför: Tillgäng till relevant infor­mation om kemiska ämnens eller produkters egenskaper och risker, att förstå innehållet i den vetenskapliga dokumentation som finns och att kunna värdera riskerna med dessa ämnen är en förutsättning för att sam­hället skall ha möjligheter att ingripa i och styra den tekniska utvecklingen.

Statens naturvärdsverk har därtor bland andra stort behov av en infor­mationstjänst. Likaså ligger det i allmänhetens och näringslivets intresse att i görligaste mån kunna undvika ämnen och produkter som ger skador, dålig PR och skadeståndskrav. Det förutsätter tillgång till information.

Behov av någon form av informationstjänst finns således. En förbättrad toxikologisk informationsservice inom landet bör på sikt kunna leda till en bättre miljö. STU saknar emellertid möjlighet att yttra sig över frågor rörande medelsbehov och organisation.

Utredningen rörande information otn risker i arbetsmiljön (INRA) an­för: Miljödatanämndens förslag om en toxikologisk informationstjänst kommer utredningen att ta upp i sitt fortsatta arbete eftersom en stor del av de frågor som kan komma att ställas till en sädan informationstjänst torde komma att röra just kemiska hälsorisker i arbetsmiljön. Utredningen vill emellertid redan nu betona vikten av att det i samhället finns informations­service med ungefär den typ av tjänster som miljcdatanämnden föreslår.

Det förefaller rimligt att verksamheten med en toxikologisk informa­tionstjänst inledningsvis prövas i begränsad omfattning under ett par år sä att bättre underiag finns för bedömning av efterfrågan, kundkrets, resurs­behov och lämplig organisation av en mera permanent verksamhet m.m. Det kan vara lämpligt att bedriva en sädan försöksverksamhet t. ex. i anslutning till giftinformationscentralen, statens miljömedicinska laborato­rium eller de yrkesmedicinska klinikerna men med ett särskilt styrorgan. 1 ett sådant styrorgan bör finnas förträdare för arbetsmarknadens parter.

Prop. 1981/82:48

73

Länsstyrelsen i Uppsala län anför: Flera av de redovisade ADB-projek-ten utgör delar av ett system som kompletterar varandra och som på sikt bör leda till ökad förståelse för de storskaliga skeendena exempelvis MI-01, PMK, produktregistret och TOXIT. I tillsynsarbetet enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor mäste det vara en fördel om en direktkoppling kan erhållas till produktregistret och TOXIT. Målet för länsstyrelsernas del mäste vara att dels få MI-01-systemet fullt utbyggt och dels via dess terminaler kunna erhålla information från de övriga systemen och regist­ren. Länsstyrelsen ställer sig positiv till den föreslagna organisationen för uppbyggnad av TOXIT.

Landsorganisationen i Sverige (LO) anför: Det är enligt LOs bedömning en oundgänglig förutsättning för det fortsatta miljöarbetet att informations­frågorna om kemiska ämnens och produkters hälsorisker löses på ett effektivt sätt. Som stöd för denna hållning hänvisar LO till de synpunkter som efter underremiss av utredningen framförts av Svenska Metallindu­striarbetareförbundet, Svenska Fabriksarbetareförbundet och Bekläd­nadsarbetarnas förbund. (Förbundens yttranden har bifogats av LO.)

LO anför vidare: LO sympatiserar således med utredningens inten­tioner. LO är emellertid inte beredd att betrakta det av utredningen fram­lagda materialet som färdigt underlag för beslut om inrättande av TOXIT knutet till Karolinska sjukhusets giftinformationscentral (GIC). LO vill rikta uppmärksamheten på att utredningen fokuserat sitt intresse pä frå­gans toxikologiska aspekt, som utgör endast en del av underlaget i de riskbedömningar som är en del av praktiskt miljöarbete. LO vill framhålla att de anställda och deras fackliga företrädare har krav på relevant infor­mation om kemiska risker, framtagen och värderad av kompetenta perso­ner och presenterad pä ett pedagogiskt riktigt och trovärdigt sätt. LO vill därför förorda att utredningen drivs vidare med en fördjupad analys av informationens syfte och dess praktiska användning i avnämarledet.

LO är sammanfattningsvis inte beredd att enbart pä föreliggande utred­ningsmaterial tillstyrka inrättande av organisationsenheten TOXIT i före­slagen utformning och anknuten till giftinformationscentralen pä Karolins­ka sjukhuset. LO vill emellertid understryka det nödvändiga i att frågan om toxikologiska och yrkeshygieniska riskbedömningar och därmed sam­manhängande informationsfrågor, organisationsfrågor och finansierings­frågor görs till föremål för en fortsatt och fördjupad utredning inkluderande försöksverksamhet. Föreliggande utredningsmaterial bör utgöra ett värde­fullt underlag i uppläggningen av en sådan försöksverksamhet. Den fortsat­ta utredningen bör ges i uppdrag att lägga fram förslag beträffande alterna­tiva organisationsformer och metoder för riskbedömningsservice och där­med sammanhängande informationsspridning. Den fortsatta utredningen bör beakta resultatet av den av arbetsmarknadsdepartementet tillsatta och pågående utredningen om Information om risker i arbetsmiljön (INRA). Utredningen bör även upprätthälla kontakt med den av UHÄ, enligt nyli-

Prop. 1981/82:48

74

gen givet regeringsuppdrag, påbörjade utredningen om det långsiktiga be­hovet av toxikologisk grund- och vidareutbildning m. m. Utredningen bör beakta utländska erfarenheter av betydelse för uppgifternas lösande.

Sveriges veterinårförbund. med instämmande av SACOISR, anför: Sve­riges veterinärförbund delar utredningens uppfattning att kvalificerad in­formationsanalys inom det toxikologiska området har ett angeläget sam­hällsintresse och att resurser bör fördelas för att öka informationsunderla­get för bl.a. beslut om åtgärder mot de s.k. kemiska riskerna. Det är härvid viktigt att påpeka vikten av ett konstruktivt internationellt samarbe­te då en optimering av resurser och en arbetsfördelning internationellt torde vara nödvändigt för att uppnå goda resultat.

5.2 Prioriteringar och/eller begränsningar

I anslutning till diskussionen om behovet av resurser för toxikologisk informationsservice tar åtskilliga remissorgan upp frågan om prioritering av viss eller vissa typer av service eller av prioritering i allmänhet vad gäller de servicetyper som föreslagits av miljödatanämnden. Prioriterings­önskemål kan vara formulerade med utgångspunkt från vederbörandes egna behov och/eller med utgångspunkt från behov som förutsatts finnas hos andra intressentgrupper.

Det går ingen skarp skiljelinje mellan i huvudsak positivt formulerade prioriteringar (viss servicetyp framhävs särskilt) citerade i avsnitt 5.2.1 och mera negativt formulerade prioriteringar (begränsning till vissa servi­cetyper) citerade i avsnitt 5.2.2. I det sistnämnda fallet anges ofta att en långsammare uppbyggnadstakt än den föreslagna i praktiken blir nödvän­dig bl. a. med tanke på bristen på toxikologer och att detta således blir en begränsande faktor. Här finns också på vissa häll krav pä successiv upp­byggnad med beslutstillfällen inlagda.

Ej heller går alltid någon absolut klar skiljelinje mellan yttranden om begränsningar av informationsservicen redovisade i avsnitt 5.2.2 och dem som återges i avsnitt 5.2.3 under rubriken Avsevärda begränsningar. Här har man emellertid kommit så pass långt från miljödatanämndens ur­sprungliga förslag att ett försök till uppdelning ansetts befogat.

1 uttalandena om prioriteringar resp. yrkanden om begränsningar Ull viss(a) servicetyp(er) förekommer samtliga av miljödatanämndens före­slagna servicetyper, även om en övervikt finns för en hänvisningsservice, med eller utan litteraturservice. Riskutvärderingsservice är flera tvek­samma till (se även avsnitt 7.1 i det följande) medan andra framhäver detta som särskilt viktigt.

5.2.1 Prioriteringsönskemål

Länsläkarorganisationen i Uppsala län anför: Behovet av en toxikolo­gisk informationsservice är väl beskrivet. Flera olika slags service före-

Prop. 1981/82:48

75

slås, länsläkarorganisationen anser att sjukvårdens behov av information om hur skadade och förgiftade bör behandlas vid kemikalieolyckor ska vara en väsentlig uppgift för informationsservicen. Därför är det nödvän­digt att knyta servicen till ett sjukhus. Regionala och lokala fillsynsmyn-digheter behöver verkligen en toxikologisk informationsservice för sitt arbete men kommer att försöka fä servicen pä billigaste sätt. Trycket pä socialstyrelsen att köpa service för hälsovårdsnämndernas räkning kom­mer att öka, det kommer att betraktas som ett ansvar för den centrala myndigheten att ge nämnderna vägledning. Problemet är vem som ska och kan betala.

Centrum för miljöteknik vid Chalmers tekniska högskola anför: Det finns ett stort behov av att göra information på miljöområdet mera lättillgängligt vilket är syftet med utredningens förslag. Behovet gäller såväl lättfattliga uppgifter som riktar sig till icke specialister som vetenskapligt kvalificera­de sammanställningar och tolkningar. Ur allmän synpunkt synes det vara riktigt att, som utredningen föreslår, speciellt inrikta sig på toxikologisk information (i vid bemärkelse), men detta får inte innebära att frågor inom den allmänna miljövården försummas.

Utredningens förslag inrymmer en rad olika delprojekt inom olika områ­den och dessa föreslås bli permanentade i en eller annan form. För att bli nyttiga krävs att projekten ges tillräckliga personella och ekonomiska resurser för att snabbt kunna genomföras i sin helhet. Vissa program som t. ex. MI-01 och produktregistret pekar på svårigheterna vid uppbyggnad av nya system. En tydligare prioritering av insatserna vore önskvärd för att kunna fördela resurserna pä bästa sätt.

De delar av den skisserade informationstjänsten som synes mest ange­lägna är sammanställnings- och utvärderingsservice, i och med att sädan saknas i landet. Det är viktigt att denna verksamhet kan bedrivas öppet och med utnyttjande av bästa tänkbara kompetens.

Matematisk-naturvetenskapliga fakultetsnämnden vid Lunds universitet anför: Fakultetsnämnden ställer sig i stort positiv till de framförda försla­gen. Dock är tveksamheten stor vad gäller utformning, uppbyggnad och organisation av den i rapporten föreslagna nya statliga myndigheten som

skall handha den toxikologiska informationsservicen. Frågan om

hur kompetens för riskutvärdering skall erhållas samt kvarhällas inom den nya organisationen är otillfredställande behandlat. Principiellt bör även övervägas hur fördelningen mellan informationsservice resp. informations­analys skall vara inom TOXIT. Det är fakultetsnämndens bestämda åsikt att det är servicen som skall prioriteras.

Umeå universitet anför: Till frågan om behov och tillgång till toxikolo­

gisk informationstjänst (TOXIT) anser rektorsämbetet att en samordning

av nuvarande litteraturservice är nödvändig.  

Lantbruksstyrelsen anför: Inom lantbruket finns behov av information om de kemiska riskerna i samband med den omfattande hantering av

Prop. 1981/82:48

76

kemikalier som förekommer i dagens lantbruk. De informationskanaler som lantbrukarna har att tillgå i dessa frågor är främst lantbruksnämnder, veterinärer samt försäljningsorganisationer. Information kan även fås frän hälsovårdsnämnd och yrkesinspektion. Även om dessa kanaler, enligt lantbruksstyrelsens mening, tämligen väl förmår att täcka lantbrukarnas informationsbehov skulle deras information till lantbrukarna kunna ytterli­gare förbättras genom tillgång till en systematisk bevakning av all ny information inom det toxikologiska området genom TOXIT:s försorg. För lantbruksverket skulle av den informafionsservice som TOXIT föreslår kunna tillhandahålla främst litteraturservice och frägeservice vara av vär­de. Enligt lantbruksstyrelsens mening bör en utökad toxikologisk informa­tionsservice kunna få stor betydelse för den tillsynsverksamhet som hälso­vårdsnämnderna har att utföra inom lantbruket enligt hälsovårds- och miljöskyddslagstiftningen samt lagen om hälso- och miljöfarliga varor. Likaså bör lättillgänglig information om kemiska risker vara av stort värde för den allmänhet som pä olika sätt kan komma i kontakt med lantbrukets användning av kemikalier, t. ex. bekämpningsmedel.

Kommittén för transport av farligt gods anför: Det är emellertid klart att det finns ett informationsbehov rörande olika aspekter av fariigt gods som f. n. inte är tillgodosett och som heller inte kommer kunna tillgodoses med den av TFG-kommittén föreslagna nya myndighetsorganisationen.

Den frågeservice, som beskrivs på sid. 148 i rapporten, kan därför komma att bli till stor hjälp för främst räddningstjänstens organ (under förutsättning att servicen kan upprätthållas 24 tim/dygn), men även i viss utsträckning för de myndigheter som har att utöva tillsyn över transport av farligt gods.

I det förutnämnda förslaget till ny lagstiftning om transport av farligt gods åläggs transportmyndigheterna skyldighet att på ansökan meddela beslut huruvida viss vara är farligt gods i lagens mening eller ej samt att ange varans transportklasstillhöriget. Sökanden skall enligt förslaget till­handahålla underlaget för prövningen. Även om själva klassificeringen måste göras av den som har transportkunnande, kommer TOXlT:s re­surser kunna bli en tillgäng i klassificeringsärenden, såväl för transport­myndigheternas prövning som för sökandenas underlagsmaterial.

Den service beträffande information om lagstiftning som MDN föreslår skall ingå i TOXIT (sid. 146) torde i fråga om transport av farligt gods inte fylla någon funkfion, eftersom sådan service lämnas av andra myndighe­ter.

Beklädnadsarbetarnas förbund skriver: Förslaget att inrätta en toxikolo­gisk informationstjänst (TOXIT) tillstyrks av förbundet. Inom textilindu­strin används i dag ca 4000 handelsprodukter (exklusive färgämnen och rena kemikalier). Övervägande delen av dessa produkter utgörs av mer eller mindre komplexa blandningar, oftast med ofullständigt deklarerad sammansättning. Förbrukningen var år 1974 ca 22000 ton.

Prop. 1981/82:48

77

I ett forskningsprojekt startat av Textil- och Konfektionsindustrins ar­betsmiljögrupp konstateras, att en otillräcklig kemisk medvetenhet i före­tagen får Ull följd att läckage, rykning etc. undervärderas samt att farorna är mycket stora vid s.k. okontrollerad blandning av kemikalier, såväl i tillverkning som i avfallshantering. Dessa problem finns också inom gar­veri- och läderhanteringen.

När medvetandet om riskerna i arbetslivet ökar, så ökar också kravet på information och värdering av riskerna. Den riskvärdering, som nu föresläs ske inom TOXIT, bör därför få hög prioritet. Vi delar nämndens uppfatt­ning om betydelsen av att fler toxikologer utbildas något som bör ske snarast. Detta är en förutsättning för att arbetet med riskvärdering ska bli effektivt.

Svenska arbetsgivareföreningen (SAF) anför: Beträffande toxikologisk informationsservice delar föreningen utredningens åsikt.att behovet är stort och kommer att öka i framtiden, bl. a. beroende på de ökade informa­tionskrav som åläggs företagen genom produktkontrollagstiftningen. I det­ta sammanhang kommer behov att finnas av kvalificerad riskutvärderings­service. Företagens och företagshälsovårdens företrädare har oftast ett djupare informationsbehov än upplysningar av ren katalogkaraktär. Enk­lare förfrågningar beträffande gällande regelsamlingar, anvisningar och

föreskrifter kan i stället besvaras av respektive fackmyndigheter.          

Sammanfattningsvis kan sägas att Svenska Arbetsgivareföreningen delar miljödatanämndens uppfattning att det finns ett behov av en toxikologisk informationstjänst. Föreningen anser emellertid att det inte finns tillräck­ligt starka skäl för att inrätta ett nytt fristående statligt serviceorgan för toxikologisk informationstjänst. En sådan verksamhet bör i stället inord­nas i och samordnas med redan befintliga serviceorgan inom området, t. ex. giftinformationscentralen, statens miljömedicinska laboratorium och medicinska informationscentralen.

Svensk Förening för Toxikologi (SFT) anför: Av de tjänster utredningen anser att Toxit skall kunna erbjuda torde hänvisningsservice och litteratur­service vara det som kommer att vara verkande toxikologer till största nytta. Ur samhällets synvinkel däremot, torde sammanställningsservice och riskutvärderingsservice få den största nyttan.

I rapporten finns uppräknat en mängd olika aktiviteter som Toxit kan tänkas engagera sig i. Det kan förefalla lockande att till en central enhet sammanföra en mängd olika akUviteter. Men för att informationsservicen skall få den betydelse som har skisserats och som den mycket väl kan fä, bör den koncentreras till de tjänster som är unika för förslaget och där konkurrensen med redan existerande aktiviteter ej är uppenbar. Det före­faller som om hänvisningsservicen och riskutvärderingsservicen skulle vara de mest lämpliga områdena för kraftsamling. Hänvisningsservicen torde vara av stor betydelse för hela den toxikologiska verksamheten i landet och de kartläggningsarbeten som miljödatanämnden hitfills utfört

Prop. 1981/82:48

78

utgör ett så värdefullt startkapital för en sådan verksamhet att detta inte får förslösas genom att tillräckliga resurser ej tillskjuts för att hålla materialet aktuellt. Riskutvärderingsservicen fordrar som sagts ovan tillgång till framstående toxikologiska experter. Föreningen instämmer i utredningens konstaterande att det råder en stor brist på toxikologiska experter i landet och anser därför att uppbyggnaden av riskutvärderingsservicen ej får gå snabbare än att riskutvärderingen kan utföras av tillräckligt kvalificerade experter. Man måste således anpassa sig till de resurser som hittills finns i avvaktan på att universitet- och högskoleämbetets utredning om toxikologi kan resultera i en utvidgad utbildning av toxikologer.

5.2.2 Begränsningar i allmänhet, långsammare uppbyggnadstakt rn. m.

Medicinska fakultetsnämnden vid Lunds universitet hälsar med tillfreds­

ställelse utredningens slutsats att det föreligger ett stort behov av toxikolo­

gisk informationsservice och hänvisar till vad fakultetsnämnden tidigare

yttrat i denna fråga.-- 

Vad gäller utredningens förslag och analyser beträffande innehåll och organisation av toxikologisk informationsservice ansluter sig fakultets­nämnden helt Ull vad utredningen framför beträffande behovet av olika typer av service och vilken informationsservice som bör prioriteras. Ut­redningen framhåller vikten av att toxikologisk information utvärderas eller bedömes av kompetent expertis för att kunna nyttjas av intressenter utan sådan expertis. Utredningen understryker också den begränsade till­gången till sådan expertis. Fakultetsnämden instämmer helt i dessa yttran­den och uttrycker sin förvåning över att utredningen föreslår en organisa­tion för den toxikologiska informafionsljänsten "TOXIT", som innebären fristående myndighet med en budget pä ca 10 miljoner kronor inom tre år. Det är osannolikt att det inom landet är möjligt att bemanna en sädan myndighet med den kompetens som krävs för en meningsfull, effektiv verksamhet. Fakultetsnämnden vill varna för en utbyggnad av administra­fiva funktioner snabbare än vad tillgången på toxikologisk expertis filläter. En för snabb utbyggnad av en byråkratisk organisation skulle lätt få till följd att tillgänglig experttid utnyttjas för relativt improduktiv verksamhet som sammanträden och tillrättaläggande verksamhet till förfång för mera produktiv verksamhet inom näringsliv och forskning. Samordningen av "TOXIT" och gifunformationscentralen (GIC) tillför inte myndigheten tillräcklig expertis för en verksamhet av den föreslagna omfattningen.

Matematisk-naturvetenskapliga fakultetsnämnden vid Uppsala univer­sitet anför: Det finns anledning att allvarligt överväga om ett fullständigt genomförande av de framförda förslagen verkligen kommer att ge sådana vinster att de motsvarar de erforderliga resurserna. Enligt nämndens me­ning bör förslagen därför inte omedelbart genomföras i full skala och senare utökas i den mån erfarenheterna frän verksamheten visar att ett utbyggnadsbehov föreligger.

Prop. 1981/82:48

79

Statens jordbruksnämnd har ingen erinran mot tillskapandet av TOXIT men anser att i nuvarande ekonomiskt ansträngda tid för rikets finanser, när varje myndighet fär reducerade anslag och därmed tvingas att i större eller mindre grad inskränka sin verksamhet, utbyggnaden av TOXIT bör ske med viss försiktighet och anpassas efter ett realistiskt behov.

Forsktdngsrådsnämnden (FRN) har i stort inte något att erinra mot miljödatanämndens paketlösning för att skapa bättre miljöinformation och bättre samordning av denna. FRN delar också utredningens uppfattning om att en förbättrad toxikologisk informationsservice behöver skapas för att öka möjligheterna att få fram information om kemiska ämnen. Den nu föreslagna servicemyndigheten avses bl.a. fä uppgifter som rör litteratur­service, hänvisningsservice, nyhetsservice, litteratursammanställningsser-vice samt riskvärderingsservice för myndigheter, företag och allmänhet. FRN ställer sig emellertid skeptisk till att den nya myndigheten skall åta sig att värdera risker av olika kemiska ämnen genom uppdrag frän olika intressenter i samhället.

Medicinska forskningsrådet (MFR) anför: Behovet av toxikologisk in­formation hos myndigheter och företag är stort och torde öka i framtiden. Svårigheterna att få tillgång till uppgifter är dock avsevärda. Råvaror för den kemisk-tekniska industrin t. ex. är ofta importerade blandprodukter, sålda under handelsnamn och med okänd sammansättning. Många av dem innehåller dock för människan skadliga substanser.

Det viktigaste och samtidigt mest kontroversiella förslaget torde vara att inrätta ett toxikologiskt informationscentrum, TOXIT. MFR anser att TOXIT i förslaget tilldelas alltför vidsträckta befogenheter. Verksamheten mäste, vilket sägs av miljödatanämnden, byggas upp successivt, men av praktiska skäl torde expansionen bli avsevärt långsammare än beräknat.

Uppgifter som med fördel utförs centralt är litteratur- och hänvisnings-

service. Med detta förstås enligt MFR sökning och anskaffning av doku­

ment samt hänvisning till informationskällor och kataloger. En central

instans har väsentligt större möjligheter att fä kunskap om och tillgäng till

dokument från internationella organisationer. Internationellt har toxikolo­

giskt arbete dessutom en sådan omfattning att enskilda inte förmår över­

blicka det.-- 

MFR ställer sig tveksam till att TOXIT skall upprätta substansregister och utge nyhetsblad, eftersom dessas innehåll och ändamål inte har definierats i rapporten. Ett upplysningsblad om nya publikationer vore emellertid värdefullt. TOXIT bör också kunna göra strukturerade sammanställningar av de uppgifter som tas fram. Det är dock inte rimligt att som föresläs okritiskt bygga upp en databas pä sädana uppgifter. Uppgifterna bör värderas av experter efter hänvisning från TOXIT.

Kvalificerad riskvärdering inom TOXIT torde inte vara realistiskt inom den stipulerade fyraårsramen med tanke på bristen på utbildade toxiko­loger. Riskvärderingar försväras ytterligare av att befintliga forskargrup-

Prop. 1981/82:48

80

per inom området kan bli överbelastade med uppdrag frän TOXIT. De fem forskarassistenterna som föreslås för att förstärka resurserna kommer inte heller hinna lära sig tillräckligt för att kunna bidraga till arbetet inom den Uden. MFR delar givetvis miljödatanämndens uppfattning att toxikologut-bildningen förstärks samt att resurser avsätts för en förmedlingscentral för riskvärderingsuppdrag.

Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) anför: IVA anser att TOXIT i förslaget Ulldelas alltför vidsträckta befogenheter. Verksamheten måste, vilket också framföres av miljödatanämnden, byggas upp successivt, men av prakfiska skäl torde expansionen bli avsevärt långsammare än beräk­nat.

Uppgifter som med fördel utförs centralt är litteratur- och hänvisnings­service. Med detta förstås enligt IVA sökning och anskaffning av doku­ment samt hänvisning till informationskällor och kataloger. En central instans har väsenfiigt störte möjhgheter att få kunskap om och fillgång till dokument från internationella organisationer. Internationellt har toxikolo­giskt arbete dessutom nått en sådan omfattning att enskilda inte förmår överblicka det.

IVA ställer sig tveksam till att TOXIT skall upprätta substansregister och utge nyhetsblad, eftersom dessas innehåll och ändamål inte har definierats i rapporten. Ett upplysningsblad om nya publikationer vore emellertid värdefullt.

TOXIT bör också kunna göra strukturerade sammanställningar av de uppgifter som tas fram. Det är dock helt orimligt att som föresläs okritiskt bygga upp en databas pä sådana uppgifter. Uppgifterna bör värderas av experter efter hänvisning från TOXIT. TOXIT bör däremot inte få mandat att sammankalla expertgrupper, eftersom ansvarsfördelningen dä blir oklar.

Kvalificerad riskvärdering inom TOXIT torde inte vara realisfiskt inom den sfipulerade fyraårsramen med tanke pä bristen på utbildade toxiko­loger. De befintliga forskargrupperna inom området riskerar att bli överbe­lastade med uppdrag från TOXIT. De fem forskarassistenterna som före­slås för att förstärka resurserna kommer inte heller hinna lära sig tillräck­ligt för att kunna bidraga till arbetet inom den tiden. IVA delar givetvis miljödatanämndens uppfattning att toxikologiitbildningen bör förstärkas samt att resurser avsätts för en förmedlingscentral för riskvärderingsupp­drag.

Med hänsyn till ovanstående förefaller TOXITs personalbehov vara Ulltaget i överkant. IVA avstår från att ange lämpliga nedskärningar men påpekar att fyra handläggare för samordning mellan myndigheter måhända är umbärliga.

Kooperativa förbundet (KF) anför: KF delar miljödatanämndens be­dömning om att behovet av toxikologisk informationsservice är mycket stort och kan förväntas öka i framtiden.

Prop. 1981/82:48

81

De krav som lagen om hälso- och miljöfarliga varor ställer pä tillverkare och importörer om noggrann undersökning av varor har i realiteten varit mycket svåra att uppfylla. Även ökade och berättigade krav pä användare av kemiska produkter att informera arbetstagare om risker med och att ge skydds- och hanteringsföreskrifter för kemiska produkter kommer i framti­den att ställa allt större krav på arbetsgivaren. Det allt större antalet kemikalier, som används i olika sammanhang, i arbetslivet, hemmet, jord­bruket, osv., kommer med all säkerhet också att innebära ett allt större krav frän allmänheten på riskinformation.

KF har i flera sammanhang framhållit vikten av att allmänheten och näringslivet lämnas forfiöpande information om skadliga ämnen och varor. De förväntningar man förväntas kunna ställa pä produktkontrollnämnden i detta hänseende har inte kunnat infrias.

KF ställer sig posiUv Ull utredningens förslag om litteraturservice, ny­hetsservice, hänvisningsservice, sammanställningsservice och frägeser­vice, den sistnämnda i den form den bedrivits i giftinformationscentralens regi. KF ställer sig tveksam till riskutvärderingsservice i den form som den föreslås utformas i utredningen.

Agrifack, med instämmande av SACO/SR, anför: Litteratur och upp­gifter är i mänga fall så spridd och svåråtkomlig, speciellt beträffande utländska databaser, att många informationssökare drar sig för att fullfölja sökningen. Det är därför högst motiverat och välkommet att en "Toxikolo­gisk informationstjänst" tillskapas beträffande dokumentationsdelen i för­slaget. Det är däremot något tveksamt med den snabba och kraftiga ut­byggnaden av riskutvärderingsdelen i förslaget. Utredningen har pekat på att det är brist på (ont om) kvalificerade toxikologer. Risk föreligger därför att dessa sugs upp av den nya organisationen och lämnar ett vakuum ute på de myndigheter där de nu arbetar. Alternativt uppstår risken att kvalifice­rade toxikologer ej stär till buds för den föreslagna utbyggnaden av riskut­värderingen enligt den föreslagna organisationen. Vi delar helt utredning­ens förslag att samhället är i behov av en utökad toxikologisk riskbedöm­ning, men vi är tveksamma om den skall organiseras enligt utredningens förslag.

Kemisk Tekniska Leverantörsförbundet (KTF) anför: De svenska im­portörerna och tillverkarna av kemisk-tekniska produkter har idag ett stort behov av hjälp för att kunna bedöma varors egenskaper ur hälsoskydds­synpunkt. Svensk lagstiftning lägger ett stort ansvar på företagen inom det här området. Alla försök att förbättra den toxikologiska informationen är därför välkomna.

Företagens behov av toxikologisk information gäller framför allt: möjlig­heten att fä tag i information, hjälp med överblick över informationskäl­lorna, vägledning till experter, litteratur, myndigheter m. m., möjlighet till sekretess, hjälp med riskvärdering.

Det är viktigt att TOXIT kan klara av sin verksamhet utan att organisa-6   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 48

Prop. 1981/82:48

82

fionen blir alltför stor och byråkraUsk. Verksamheten bör därför startas med en liten enhet med några fä serviceformer för att därefter byggas ut efter nya överväganden grundade pä praktisk erfarenhet. Detta plus att antalet toxikologer är ringa gör att TOXIT i huvudsak bör förmedla infor­mation.

KTF vill rekommendera att TOXIT modellen prövas i liten skala för att berörda parter därefter kan göra en ny utvärdering som grund för fortsatt uppbyggnad.

5.2.3 Avsevärda begränsningar

Socialstyrelsen anför: Uppgifter såsom att följa kunskapsutvecklingen liksom att samla, bearbeta och sprida informafion inom hälso- och miljö­vården är uppgifter som utgör väsentliga delar av myndighetsansvaret för myndigheter som naturvärdsverket, socialstyrelsen, livsmedelsverket, ar­betarskyddsstyrelsen och statens miljömedicinska laboratorium.

Nämnden har i sin rapport behandlat kunskapsproblemet inom det toxi­kologiska området som om det nästan uteslutande är fräga om informa­tionsservice. För det stora flertalet ämnen är emellertid problemen att hänföra till bristen pä kunskaper. Vidare har riskvärdering av olika ämnen behandlats såsom en teknisk fråga. Till skillnad från vad som är fallet beträffande akuta förgiftningar innefattar värderingen av risker i form av långsiktiga effekter liksom möjligheterna att förebygga dessa en rad andra kunskapsområden är enbart det toxikologiska. Den avnämare som uppdra­git åt TOXIT att göra en riskvärdering av en produkt erhåller visserligen en sådan men kan därmed inte dra några säkra slutsatser om vad resultatet blir av den riskvärdering som den ansvariga myndigheten gör.

TOXITs förhållande till den framtida produktkontrollbyrån är kom­plicerat. Både förslaget om ny produktkontrollorganisation och förslaget om inrättande av TOXIT förutsätter att man fill sig knyter toxikologisk expertis. Ett genomförande av båda förslagen skulle innebära en betydan­de splittring av den mycket begränsade resurs som landets samlade toxiko­logiska sakkunskap utgör.

De förhållanden som ovan berörts talar för att TOXIT inte bildas enligt

miljödatanämndens förslag. I nämndens rapport framgår att man är medve­

ten om myndigheternas begränsade behov av ett fristående statligt organ

som TOXIT. Nämnden har i stor utsträckning sökt tillgodose näringslivets

behov, bl.a. av riskvärderingar. Styrelsen har inte möjligheten att ta

ställning till omfattningen av näringslivets behov i detta avseende.        

Styrelsen får vidare framhålla att behov föreligger av en toxikologisk

informationstjänst i huvudsak begränsad till punkterna A och C sid. 129 i

nämndens rapport.- 

Socialstyrelsen finner det beklagligt att den planerade storieken av kom­mande organisation inte redovisas i "Bättre miljöinformation". Beräk-

Prop. 1981/82:48

83

ningarna över resursbehoven i underlagsmaterial till miljödatanämndens rapport (SOU 1980:24) Vol. 1 verkar klart överdimensionerade.

Statens miljömedicinska laboratorium (SML) anför: SML delar utred­ningens bedömning att ett stort behov av bättre toxikologisk informations­service föreligger.

Utredningen framställer emellertid en toxikologisk informationsservice

som något vars tillfredsställande skulle lösa flertalet problem för både

näringsliv och myndigheter. Detta tecknar en alledels för ljus bild av

dagsläget. För det stora flertalet kemiska substanser torde nämligen situa­

tionen vara den att de antingen icke är undersökta alls i toxikologiskt

avseende eller i den män sädana undersökningar gjorts sä ligger mänga

gömda i arkiv hos de företag som äger informationen. I bägge fallen är

alltså informafionen icke tillgänglig, oavsett vilka resurser som tilldelas

TOXIT. Därtill kommer att information rörande effekter av blandningar

med okända komponenter, vilket är ett stort och dominerande problem när

det gäller den kemiskt-tekniska industrins informationsbehov praktiskt

taget saknas.- 

Som inledningsvis framhållits anser SML emellertid att det föreligger ett behov av en bättre miljöinformation och anser därför att en begränsad toxikologisk informationstjänst bör inrättas som en central funktion att utnyttjas både av myndigheter och enskilda. Skälen för detta är bl.a. att antalet tillgängliga databaser för litteratursökning nu har blivit så många att den specialkompetens som krävs för sökningar icke längre kan förväntas uppehållas ute på enskilda myndigheter eller företag. Dokumentsanskaff­ning från utländska institufioner och myndigheter bör också underlättas om detta sker frän en central organisation. Initialt bör verksamheten därför koncentreras till de tjänster som upptages under punkterna A och C i avsnitt 7.2.4, sid. 129, huvudbetänkandet, nämligen Litteraturservice och Hänvisningsservice. Mot bakgrund av de svårigheter som finnes i det arbete som förestår TOXIT föreslås att man vid inrättandet av TOXIT icke läser sig vid den tidtabell som redovisas i diagram på sid. 182 i underlags­materialvolym 1. Utveckling mäste komma att ske gradvis och med hänsyn

tagen till de erfarenheter som erhålles.      Enligt vår mening är den

föreslagna informationstjänsten klart överdimensionerad med hänsyn till att den del av verksamheten som initialt har möjlighet att komma till stånd endast bör omfatta litteraturservice och hänvisningsservice.

Statens livsmedelsverk anför: Slutsatsen av vad som här sagts blir enligt livsmedelsverkets mening, att nyttan av TOXIT med den höga ambitions­nivå som rapporten antyder, starkt kan ifrågasättas. Mer skulle vinnas mot rimliga kostnader om verk och myndigheter fick utökade resurser för toxikologisk utvärdering och information inom sina respektive arbetsom­råden och detta kompletterades med enbart hänvisningsservice och/eller samordning i enklare former än det föreslagna TOXIT.

Prop. 1981/82:48

84

Statens naturvårdsverk anser liksom miljödatanämnden att man bör sträva efter att göra toxikologisk information mer lättillgänglig.

Naturvårdsverket anför vidare: Frågan är emellertid om det i nuvarande ansträngda statsfinansiella situation är riktigt att inrätta en ny myndighet med detta syfte. De resurser som frigörs genom att miljödatanämnden avvecklas (ca 7 mkr.) bör istället användas för att förstärka befintliga myndigheter inom det toxikologiska arbetsområdet.

Det informationsbehov som TOXIT skulle tillgodose bör efter viss re­sursförstärkning, kunna klaras av befintliga myndigheter m. m., t. ex. gift­informationscentralen, statens miljömedicinska laboratorium, medicinska informationscentralen och naturvärdsverkets produktkontrollbyrå. Enligt naturvårdsverkets mening är en fungerande hänvisningsservice det arbets­område som härvid bör prioriteras. I verkets yttrande över betänkandet "Ny produktkontrollorganisation" (SOU 1980:4) understryks vikten av att tillföra produktkontrollen nya resurser. Genom miljödatanämndens nedläggning finns här en uppenbar möjlighet att rusta upp produktkontrol­len inom en oförändrad resursram för miljövården. Mot denna bakgrund avstyrker naturvårdsverket förslaget om en ny myndighet för toxikologisk informationsservice (TOXIT).

Karolinska sjukhuset anför: Med utgångspunkt i erfarenheterna vid GIC (giftinformationscentralen) bedömer direktionen att ett behov av en infor­mationscentral av den typ som föresläs i och för sig kan föreligga.

Omfattningen av den planerade centralens verksamhet är svär att förut­

säga. I utredningen nämns vissa verksamhetsdelar som skulle bli väsent­

liga för den planerade informationsenheten nämligen hänvisningsservice,

litteraturanskaffning, sammanställning av data och riskutvärdering. Den

del som innefattar hänvisningsservice kan antas att tidigt bli omfattande.

Hänvisning kommer när det gäller litteratur att utan klar gräns successivt

gä över i litteraturservice och denna i sammanställning av data. Detta

kommer i sin tur att innebära ansvar för en viss riskutvärdering vilket

kräver specialutbildad personal. Nyhetsservicen blir en logisk följd av den

information centralen samlar på sig. Frägeservice måste också bli en del av

verksamheten.-- 

Det är direktionens mening, att en så omfattande verksamhet som den nya centralen förutsätts få, kan leda till dubbelarbete. De myndigheter som idag är verksammma inom området mäste nämligen fortsättningsvis ta ett omfattande eget ansvar och satsa stora resurser på ett eget engagemang i dessa frågor. Direktionen är inte övertygad om att resurstillskott av här avsedd omfattning fär den bästa användningen genom att koncentreras till en ny myndighet. Däremot bör man även fortsättningsvis sträva efter former för en viss sammanhållen överblick över detta mycket viktiga område.

Svenska kommunförbundet anför: Styrelsen anser att de brister som påtalas i miljödatanämndens rapport beträffande information om kemiska

Prop. 1981/82:48

85

risker inte primärt är en brist i informationsledet utan snarare är en allmän kunskapsbrist avseende de svårbedömda risker som den snabbt växande kemisk-tekniska industrin har i sitt släptåg. Många av de angivna uppgif­terna för TOXIT synes vara av sädan natur att de därför i första hand borde vara en angelägenhet för näringslivet.

Då rapporten inte innehåller en utförlig kartläggning av dagens behov av TOXITs verksamhet, ifrågasätter styrelsen om den statliga satsningen i nuiäget bör vara sä omfattande som föresläs av MDN. Enligt styrelsen vore det rimligare att successivt bygga ut eller anpassa den typ av akut­information om kemiska risker som lämnas av GIC (giftinformationscent­ralen). För det kommunala hälso- och miljövårdsarbetet samt räddnings­tjänsten vore det därför värdefullt om nya resurser i första hand kunde lotsas till GIC för akutinformation och till berörda centrala myndigheter för köp av toxikologisk kunskap via internationella informationssystem.

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) anför: Sammanfattningsvis under­stryker LRF den stora vikten av en effektiv information i miljöfrågor. Men en begränsning av informationsproduktionen mäste ske. Miljödatanämn­dens förslag är enligt förbundets mening alltför ambitiöst och kommer mot den bakgrunden att motverka sitt eget syfte. Information måste vara lättill­gänglig. I det avseendet motsvarar inte utredningens förslag de uppställda kraven.

LRF understryker vidare nödvändigheten av att ta tillvara och utnyttja

nuvarande kompetens på området i stället för att skapa ett stort fristående

ämbetsverk. Såväl produktkontrollnämndens som giftcentralens nuvaran­

de arbetsuppgifter bör följaktligen ligga kvar hos respektive huvudman.

LRF finner också den föreslagna toxikologiska informationstjänsten alltför

ambitiöst upplagd och mindre effektivt organiserad. Slutsatsen måste bli

att LRF avstyrker en stor del av miljödatanämndens förslag och i fortsätt­

ningen utförligt utvecklar sina skäl härför.  

LRF delar miljödatanämndens uppfattning om behovet av en utökad toxikologisk informafionsservice och en förbättrad information om ke­miska ämnens och produkters effekter på vår miljö och på oss själva.

Förbundet finner dock den föreslagna toxikologiska informationstjäns­

ten vara alltför ambitiöst upplagd och mindre effektivt organiserad. LRF

ansluter sig därför i stort sett till den av ledamoten Björn[REDACTED_EFTERNAMN] avgivna

reservationen och avstyrker förslaget om en separat organiserad toxikolo­

gisk informationstjänst. 

En statlig myndighet bör ej ge allmän nyhetsservice, eftersom detta lätt skulle kunna leda till ett överutbud av ovidkommande informafion, för vilken det inte finns någon effekfiv efterfrågan och som därför blir underut-nyttjad, dvs. producerad mer eller mindre i onödan.

Dessutom måste, oavsett hur nyhetsservicen är organiserad, arbetar­skyddsstyrelsen, livsmedelsverket m.fl. tänkbara avnämare själva följa den vetenskapliga utvecklingen pä sina respektive områden. Det är inte

Prop. 1981/82:48

86

möjligt att låta en servicebyrå svara för den bevakning som de själva mäste utföra för att följa med i utvecklingen. All erfarenhet frän såväl forskning som praktiskt verksamhet visar att endast den som skall använda uppgif­terna kan bedöma vilken information som är relevant.

För den av miljödatanämnden föreslagna specifika sammanställningsser­vicen synes ej behov föreligga. Sammanställningarna bör liksom nyhetsbe­vakningen utföras av dem som använder och har behov av uppgifterna.

Miljöförbundet anför: Det förslag som presenteras av miljödatanämnden om en toxikologisk informafionstjänst i den form utredningen föreslär speglar en inställning som miljöförbundet menar är alltför passiv och defensiv. I stället för att i grunden angripa problemen med den snabbt ökande användningen av kemiska ämnen, så föreslås ett organ som såvitt vi kan se kommer att legitimera en fortsatt snabb ökning av kemiska ämnen. Förslaget skulle i och för sig leda till ökade resurser för riskutvär­dering, men miljöförbundet har en rad invändningar mot, och frågetecken kring, detta sätt att angripa problemen.

Det är riktigt som utredningen konstaterar att verksamheten pä detta område idag är spridd på en rad olika myndigheter, verk och institutioner. Detta ger en oklar uppfattning om vart man kan vända sig med frågor i olika ärenden. Ett centralt organ behövs därför för att kunna svara på olika frågor och ge service och upplysningar på det toxikologiska området. Enligt miljöförbundets mening kan dock detta åstadkommas genom för­stärkningar eller omorganisationer av idag befintliga organ t. ex. produkt­kontrollnämnden och giftinformationscentralen. Därmed kan idag befint­liga resurser pä området tas tillvara på bästa sätt till allmänhetens hjälp.

Att skapa en ny stor (omkring 50 personer redan i starten) statlig myn­

dighet och satsa de ekonomiska resurser som krävs för detta är enligt vår

mening en felaktig principiell väg. Denna stora satsning bör i stället göras

pä att avsevärt förstärka idag befintliga kontrollerande myndigheter på

detta område, och pä att snabbt upprätta en plan för systematisk minsk­

ning av giftanvändningen i hela samhället.  

Enligt miljöförbundets mening måste, som tidigare framhållits, samhäl­lets förstahandsuppgift vara att angripa den snabbt ökande användningen av kemiska ämnen. 1 en besväriig samhällsekonomisk situation bör då resurserna i första hand satsas på en sådan oftensiv och aktiv linje och inte koncentreras pä en ny statlig myndighet med uppgift att granska, utvärdera och upplysa om ämnen som redan är på väg eller i värsta fall redan finns pä marknaden. En myndighet som snabbt riskerar att drunkna i mängden av ärenden och sin egen administration.

Ett första steg pä en mera offensiv väg att angripa dessa problem är enligt vår mening att ta nödvändiga politiska beslut och satsa erforderliga ekonomiska resurser för att snabbt minska på användningen av gamla och nya kemiska ämnen med stora risker.

Nya organ kan därvid behöva tillskapas, men man måste också utnyttja

Prop. 1981/82:48

87

redan befintliga enheter som t. ex. produktkontrollnämnden, vars kompe­tens och resurser omedelbart behöver utökas.

5.3 Motiv för att vänta med beslut om resurssatsningar eller för avstyrkan

Det finns i huvudsak tvä olika motiv redovisade i sådana remissyttran­den, där det mera klart framgår att vederbörande anser att ett beslut bör anstå eller att man avstyrker särskilda resurser för toxikologisk informa­tionsservice. Ett sådant motiv är koppling till frågan om produktkontrol­lens organisation. En rad ytterligare synpunkter på just denna fräga har sammanförts i efterföljande avsnitt 6, där det organisatoriska ansvaret för en toxikologisk informationsservice behandlas. Det andra huvudmotivet som anges är det rådande samhällsekonomiska läget. Vissa andra syn­punkter framförs också då det gäller att komma till rätta med kemiska hälso- och miljörisker.

Tekniska fakidtetens fakultetsnämnd vid Lunds universitet anför: Fakul­tetsnämnden delar utredningens uppfattning att användningen av gifter är ett stort problem. Ett angeläget mäl måste vara att nedbringa användning­en av gifter och andra skadliga ämnen av skilda slag. Fakultetsnämnden vill emellertid ifrågasätta om den föreslagna toxikologiska informationsser­vicen är ett effektivt sätt att nä sådana mål. Fakultetsnämnden anser att andra former bör övervägas och vill peka på möjligheterna att införa ett strikt ansvar för tillverkare och distributörer liknande det som gäller för hus- resp. bilägare. Övrig miljöinformationsservice bör som redan framhål­lits delas upp på de organ som fär ansvar för motsvarande verksamhet.

Produktkontrollnämnden anför: Det är utan tvekan ett betydelsefullt

samhällsproblem som behandlas i den angivna rapporten. Enligt produkt­

kontrollnämndens mening är det också en väsentlig förutsättning för en

förbättrad kemikaliekontroll att informationsfrågorna finner en rationell

lösning. Nämnden anser emellertid att denna fråga hör sä nära samman

med frågan om produktkontrollens framtida organisation att det vore

olyckligt om man nu skapade en fristående organisatorisk enhet för infor-

niafionsfrägorna.-- 

Det resursbehov som beräknats för TOXIT är 5,8 mkr. budgetåret 1981/ 82 och 7-8 mkr. per år därefter. Detta är mer än vad som hade beräknats som behövligt tillskott till produktkontrollen. Med de relativt skissartade modeller som föreligger i båda fallen är det inte möjligt att göra de nödvän­diga prioriteringarna. Produktkontrollnämnden kan sålunda ej tillstyrka att miljödatanämndens förslag om inrättande av en särskild toxikologisk infor­mationstjänst nu läggs till grund för beslut.

Konsumentverket anför: Användningen av kemikalier har ökat kraftigt under senare år med risk för negativa effekter pä miljön och på människor både som arbetstagare och som konsumenter. Kunskaperna om dessa

Prop. 1981/82:48

88

negativa effekter är oftast bristfälliga, vilket skapar oro ute i samhället. Konsumentverket ser positivt på att försök görs att öka våra kunskaper genom att bygga upp en toxikologisk informationsservice. Konsumentver­ket anser det emellertid anmärkningsvärt att miljödatanämnden inte sam­ordnat sitt arbete med produktkontrollorganisationsutredningen. Denna brist på samordning bör enligt konsumentverkets mening leda till att rap­porten inte läggs till grund för åtgärder. Produktkontrollens framtida orga­nisation är ännu oklar. Konsumentverket anser att frågan om toxikologisk informationsservice bör lösas i anslutning till att beslut fattas om produkt­kontrollens organisation. Det kan inte anses rimligt att satsa stora resurser och toxikologisk sakkunskap på en oberoende toxikologisk informations­service så länge som produktkontrollen har alltför knappa resurser.

Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) anför: Allmänt kan sägas att SLU instämmer i miljödatanämndens förslag att, efter att ha fullgjort sin uppgift att utveckla miljövårdens informationssystem, överföra sina nuvarande arbetsuppgifter på andra organ medan vi avstyrker förslaget att i rådande ekonomiska krisläge bygga upp ett nytt organ till en kostnad som vida överstiger vad miljödatanämnden kostat.

Toxikologisk informationstjänst som ger snabb frägeservice, sökning och sammanställning av litteraturdata samt hänvisningsservice är natur­ligtvis alltid angeläget. Den föreslagna organisationen, liksom dess mål­sättning, är enligt SLU alltför ambitiöst tilltagen och kostnaderna mycket höga. Det råder stor brist på experter inom toxikologi, varför en satsning på mera utbildning och forskning inom området synes mer angelägen. Risken för en ökad byråkratisering förefaller vidare uppenbar och det måste anses som en allvarlig brist att man i utredningen ej diskuterat i vilken mån redan befintliga organ skulle kunna utnyttjas för verksamheten.

Sveriges industriförbund anför: Industriförbundet är mycket tveksamt till denna senare del av nämndens förslag. Förbundet anser för det första, att uppbyggnaden av en sammanhållen toxikologisk kompetens måste ses i samband med den ännu inte avgjorda frågan om produktkontrollens orga­nisation.

Eftersom produktkontrollarbetet har ett akut behov av toxikologisk kunskap, och tillgången på kvalificerade toxikologer här i landet - liksom för övrigt också utomlands - är mycket begränsad, måste en avvägning göras mellan de nämnda akuta behoven och den mera långsiktiga verksam­het som uppbyggnaden av TOXIT innebär.

För det andra menar Förbundet, att det i rådande statsfinansiella läge även från ekonomisk synpunkt måste göras en prioritering mellan behoven hos två verksamheter inom i stort sett samma område men med något olika inriktning beträffande såväl tidsaspekten som avnämare av de producerade tjänsterna. Frän Förbundets synpunkt utfaller avvägningen från båda de nämnda utgångspunkterna till förmän för en viss begränsad förstärkning av produktkontrollverksamheten.

Prop. 1981/82:48

89

Vad gäller uppläggningen av TOXIT enligt miljödatanämndens förslag har Förbundet invändningar både mot organisationens storlek och vissa av de tilltänkta uppgifterna. Vi anser det orealistiskt att räkna med den personalstyrka på nästan femtio personer för en verksamhet, vars omfatt­ning idag endast kan uppskattas mycket grovt. Vi finner det inte motiverat att TOXIT skall upprätta substansregister eftersom produktkontrollbyrån sysslar med ett projekt på området.

Industriförbundet är medvetet om behovet av informationsservice inom det aktuella området. Dess utformning och anknytning kan enligt vår mening dock bedömas först när produktkontrollorganisationen är klar.

Såsom framhållits ovan är tillgången till utbildade toxikologer i Sverige mycket begränsad, vilket snart kan visa sig vara ett allvarligt hinder för såväl näringslivet som de miljöansvariga myndigheterna. Industriförbun­det tillstyrker därför förslaget att utbildningen inom detta området snarast förstärks. Lämplig utbildningsuppläggning bör troligen bli föremål för en mindre utredning.

Sammanfattningsvis tillstyrker Industriförbundet att miljödatanämnden läggs ned vid halvårsskiftet 1981; att utbildningen inom området toxikologi snarast ses över och förstärks. Industriförbundet avstyrker att det i rå­dande statsfinansiella läge nyskapas en statlig organisation med cirka femtio tjänster; att en toxikologisk informationstjänst inrättas innan pro­duktkontrollens resursbehov är tillgodosedda.

Sveriges naturvetarförbund, med instämmande av SACOISR anför: En starkt bidragande faktor till att tillverkare, importörer m. fl. verkligen ska ta initiativ till en riskvärdering av sina produkter är att tillsynen av hälso-och miljöfarliga varor fungerar tillfredsställande. Detta är inte fallet i dag. De ytterligare resurser som staten har möjlighet att satsa på produktkon­trollverksamhet bör i stället till stor del satsas på att förbättra tillsynen av hälso- och miljöfarliga varor.

För att kunna bedöma en produkt är det nödvändigt att ha en god kännedom om hanteringen av densamma. Det är därför bäst om sakkun­skap beträffande hälso- och miljöeffekter byggs upp vid de ansvariga företagen. Detta kommer att leda till ett ökat antal arbetstillfällen för kemister och toxikologer.

Idag saknas ofta all kunskap om hälso- och miljöeffekter hos t. ex. de företag som importerar och försäljer kemiska produkter. En förutsättning är återigen att en press sätts på dessa företag genom en fungerande tillsyn. Genom en sådan press stimuleras också efterfrågan på kommersiellt ar­betande konsultföretag vilket innebär mindre behov av statliga initiativ.

Frågan om en toxikologisk informationsservice hänger intimt samman med produktkontroll. I betänkandet om produktkontrollutredningens framtida organisation föresläs att ett nytt pruduktkontrollverk bildas men med mycket begränsad ökning av tillgängliga resurser.

Prop. 1981/82:48

90

Mot bakgrund av detta synes förslaget att bilda en ny statlig organisation med ett femtiotal tjänster helt orealistiskt. Att denna organisation efter en relativt kort tid skulle kunna bli självbärande torde vara en alltför optimis­tisk beräkning.

Plast- och Kemikalieleverantörers Förening (PKL) anför: Vi har i ett annat remissvar rörande produktkontrollens organisafion pekat på vårt stora beroende av internationell information inom detta område. Vi har också pekat pä behovet av harmonisering av svenska lagar och regler på området. Vidare har behovet av praktiska vägledningar till bl. a. näringsli­vet rörande vilka underlag och bedömningar som skall göras berörts. I avsaknad av dessa bassystem är det mycket svårt, för att inte säga omöj­ligt, att bedöma vilka behov på detta område som föreligger. I nu remitte­rade förslag har man ambitiöst listat mängder av mer eller mindre klart uttalade önskemål och behov. Men om dessa i realiteten kommer att behövas i näringslivet vet vi inte förrän vi fär klara kravspecifikationer.

Vi har också i skilda sammanhang pekat på den resurssplittring som idag föreligger på detta område. Motsvarande uppgifter som nu föresläs görs redan, bl.a. på arbetarskyddsstyrelsen och produktkontrollbyrån. Vidare finns frägecentraler, bl. a. giftinformationscentralen och biomedicinska do­kumentationscentralen på Karolinska institutet. Dessa två sistnämnda in­stitutioner bör kunna utgöra ett embryo till en mer utbyggd informations­service om sådan erfordras och efterfrågas. Dessa båda institutioner kan också vartefter behoven ökar utöka sin verksamhet successivt. Att nu starta ytterligare en instituUon på området, som under uppbyggnadsskedet skulle besättas med ca femtiotalet tjänster, är enligt PKL:s uppfattning synnerligen oekonomiskt och som tidigare nämnts bör produktkontrollen systematiseras och effektiviseras innan man över huvud tar ställning till behovet av en ny statlig myndighet.

Sveriges Kemiska Industrikontor anför: En bedömning av behovet av toxikologisk informafionsservice när det gäller kemisk industri har till utredningen redovisats av Kemikontorets toxikolog, docent Jörgen Bäck­ström. Sammanfattningsvis anför han att det i dagsläget torde föreligga ett tämligen begränsat "konkretiserat" behov av en sådan informationsser­vice. Detta behov beräknas dock komma att öka.

Enligt Kemikontorets mening måste frågan om en toxikologisk informa­tionsservice ses i relafion Ull produktkontrollen. I själva verket hör före­stående fråga så nära samman med frågan om produktkontrollens framtida organisation och verksamhet, att det vore olyckligt om man nu skapade en fristående organisatorisk enhet för informationsfrågorna.

I rådande samhällsekonomiska läge måste vidare en strikt prioritering ske av olika insatser även på området för hälso- och miljöfarliga varor. Tillkomsten av nya institutioner för vilka eljest goda skäl kan anföras -måste särskilt noga övervägas.

Kemikontoret har denna dag yttrat sig över förslag om "Ny produktkon-

Prop. 1981/82:48

91

trollorganisafion" och har därvid förordat en förstärkning av produktkon­trollbyrån med kvalificerade utrednings- och handläggningsresurser.

Det är enligt Kemikontorets mening ostridigt att en prioritering måste ske mellan å ena sidan en förstärkning av produktkontrollbyrån och å andra sidan tillkomsten av TOXIT. Valet är enligt Kemikontorets mening lätt. En förstärkning av produktkontrollbyrån med den inriktning Kemi­kontoret angivit i sitt ovan åberopade remissyttrande mäste här ges klar prioritet.

Sammanfattningsvis vill Kemikontoret avstyrka att en toxikologisk in­formationsservice tillskapas som ett fristående statligt organ; förorda att resurser nu istället läggs pä en förstärkning av produktkontrollbyrån; för­orda att, om informationsservice likväl till äventyrs skulle tillskapas, den läggs som en serviceenhet knuten till produktkontrollbyrån.

6   Frågan om organisatoriskt ansvar för toxikologisk informations­service

I avsnitten 6.1-6.3 citeras sådana remissyttranden, vari närmare berörts frågan om de aktuella resurserna för toxikologisk informationsservice bör gå Ull en ny eller en befinfiig organisation alternativt fördelas pä flera befintliga organisationer. I avsnitt 6.4 tas upp den särskilda frågan om giftinformationscentralens organisatoriska ställning.

Miljödatanämndens förslag innebar kanalisering av tillkommande re­surser för en toxikologisk informationstjänst (TOXIT) till en organisaUon, varvid TOXIT också förutsattes bli ett fristående organ. De remissorgan som anslufit sig härtill och därvid utvecklat särskilda synpunkter citeras i avsnitt 6.1.1. Härutöver hänvisas dels till dem som allmänt anslufit sig till miljödatanämndens förslag beträffande TOXIT (se särskilt avsnitt 5.1.1 i det föregående), dels. i tillämpliga delar, till de remissorgan som i övrigt uttalat sig om miljödatanämndens förslag till informationsservice på mil­jöområdet (refererade i avsnitt 4) eller som redovisat mera allmänt formu­lerade uttalanden om miljödatanämndens förslag i stort (avsnitt 2).

Åtskilliga remissorgan förordar i stället en anknytning till en befintlig organisation, varvid olika alternativ anges (avsnitt 6.1.2). Den typ av argument som framförs är faran för resurssplittring avseende toxikologisk experfis, kontrollmyndighets ansvar för riskvärdering, behov av närhet fill forskning. Yttrandena har grupperats med hänsyn till det alternativ som närmast föreslagits av vederbörande, nämligen anfingen en eventuell an­knytning till ett produktkontrollorgan eller till statens miljömedicinska laboratorium resp. en utbyggnad av giftinformationscentralen. Slutligen återges här ett par yttranden enligt vilka man kan tänka sig mer än ett alternafiv. Vissa av de åsyftade remissorganen efterlyser ytterligare utred­ning. - En del remissyttranden innehåller också synpunkter mot anknyt-

Prop. 1981/82:48

92

ning till viss organisation. Någon särskild gruppering med hänsyn till denna infallsvinkel har inte gjorts.

Några, som uttryckligen inte tagit ställning till frågan om fristående organ eller anknytning till befintlig organisation, har närmare utvecklat detta och citeras i avsnitt 6.1.3. Man hänvisar där bl.a. till bristande informationsunderlag eller till utredningar inom angränsande områden.

Ganska många remissorgan förespråkar att resurserna/ansvaret fördelas på flera befintliga organisationer i stället för att kanaliseras till en enhet. Dessa synpunkter återges i avsnitt 6.2. Ett motiv har därvid varit rädsla för dubbelarbete och mindre effektivt resursutnyttjande. Flera har därvid pekat på bl.a. de centrala myndigheter som ansvarar för kontrollfunk­tioner då det gäller kemiska hälso- och miljörisker. Några har velat hänföra huvuddelen av den service man förespråkar till en organisation och därvid framfört liknande anknytningsförslag som redovisats i avsnitt 6.1.2. Grän­sen mellan dessa båda grupper blir härigenom något oskarp.

I avsnitt 6.3 tillfogas övriga framkomna synpunkter på kanalisering av resurser m. m.

Det bör slutligen erinras om att vissa remissorgan, enligt vad som framgått av föregående avsnitt, uttryckligen angett att de inte tagit ställ­ning i organisationsfrågan.

6.1 Kanalisering av resurserna för toxikologisk informationstjänst (TOXIT) till en organisation

6.1.1 TOXIT som ett fristående organ

Rikspolisstyrelsen anför att en förbättrad toxikologisk informationsser­vice inte bara kommer att underlätta polisens och övriga tillsynsmyndighe­ters verksamhet inom området utan framför allt kommer att underlätta för industrin och transportörerna att tillämpa de ofta svåröverskådliga regler­na. Det är därför viktigt att förverkligandet av miljödatanämndens förslag möjliggör att all informationsservice inom här akutellt område sammanförs till en enhet. Detta är av stor betydelse för den som har behov av servicen. Såväl förebyggande som akut frågeservice bör därför tillgodoses inom den föreslagna organisationen. Mot den föreslagna informationsservicens orga­nisation, successiva uppbyggnad och finansiering har styrelsen i princip inget att invända utan vill endast framhålla det angelägna i att organisatio­nen snarast kommer till stånd.

Televerket anför: Ur praktisk synpunkt är det enligt televerkets mening fördelaktigt att en, sammanhållen enhet kan ge alla typer av service inom området toxikologisk information. Nuvarande giftinformationscentralen bör således ingå i denna enhet, såsom föreslagits. Som användare av TOXIT:s service ser vi hög kvalitet samt rimliga väntetider och kostnader som viktiga förutsättningar.

Då det gäller tillverkares och importörers efterlevnad av lagstiftningen

Prop. 1981/82:48

93

om hälso- och miljöfarliga varor är enligt televerket kvaliteten idag mycket varierande. Här bör inräUandet av TOXIT innebära att större krav kan ställas på tillverkare och importörer i detta avseende. Samtidigt kan det befaras att det blir ännu svårare än idag för användaren/arbetsgivaren att få tillgång till uppgifter om en produkts innehall och egenskaper, med hänvis­ning till att TOXIT har gjort en riskutvärdering ("Godkänd/granskad av TOXIT"). Användaren/arbetsgivaren behöver ett sä fullständigt underlag som möjligt frän tillverkaren/importören, eftersom användarens riskbe­dömning inbegriper såväl varans innehåll och egenskaper som det aktuella hanteringssättet - det kan gälla vilken arbetsmetod och vilka verktyg som skall användas, de yttre användningsförhållandena osv. Övervägande skäl talar för att TOXIT skall få verksamhetsformen statlig myndighet, men av nämnda orsak är det samtidigt av största vikt att servicen marknadsförs så att det klart framgår att det är fråga om en ren konsultfunktion och inte på något sätt kan uppfattas som en myndighet av ämbetsverkskaraktär.

Sjöfartsverket anför: Inom dessa områden har sjöfartsverket gjort erfa­renheten, att tillverkare och arbetsgivare (fartygens ägare) i realiteten söker övervältra sitt ansvar för säkerheten på myndigheten av vilken begärs olika typer av förhandsbesked gällande ämnets användning. TOXIT-organisationen kan vara ett steg att komma tillrätta med detta genom att förstärka resurser för informationstjänst. Utredningens förvänt­ningar på TOXIT syns emellertid orealistiska. De trots allt små resurserna kan lätt blockeras av några avnämare med risk för att den information som en fillsynsmyndighet kan behöva i ett aktuellt ärende uteblir. Det vore önskvärt om målen för TOXIT-tjänsten kunde utformas så att det klart framgick att de sammanfaller med målen för hittillsvarande reformer på arbetsmiljöns område och att systemet är avsett att operationellt stödja den ansvarsfördelning som finns mellan tillverkare, arbetsgivare, myndig­heter och andra i arbetsmiljölagsfiftningen.

Länsstyrelsen i Uppsala län anför: Länsstyrelsen ställer sig positiv till den föreslagna organisationen för uppbyggnad av TOXIT.

Svenska naturskyddsföreningen anför: Vad gäller den organisatoriska uppbyggnaden och TOXIT:s ställning i förhällande till andra myndigheter och institutioner vill föreningen i likhet med miljödatanämnden framhålla den nya tjänstens servicekaraktär. Enligt föreningens mening är det viktigt att TOXIT även av allmänhet, näringsliv m. m. uppfattas som ett service­organ och inte som en tillständs- eller tillsynsmyndighet. Av detta skäl vore det olyckligt om informationstjänsten organisatoriskt kom att ingå i någon existerande tillstånds- eller tillsynsmyndighet. En självständig och till största delen avgiftsfinansierad stiftelse borde ge den bästa garantin för att tjänsten kommer att uppfattas på ett riktigt sätt. Föreningen förordar att TOXIT ges denna organisatoriska form. Om det - som miljödatanämnden antyder i sin rapport - finns praktiska fördelar med att låta TOXIT vara en myndighet under uppbyggnadsperioden vill föreningen inte motsätta sig

Prop. 1981/82:48

94

denna lösning men anser att planeringen i sä fall redan från början bör inriktas mot en senare ombildning av TOXIT till stiftelse.

Svenska metallindustriarbetareförbundet skriver: Vi stöder utredning­ens uppfattning att TOXIT inte bör samordnas med Statens miljömedi­cinska laboratorium eller Produktkontrollnämnden.

6.1.2 Anknytning till befintlig organisation soni då blir huvudman för

verksamheten

Eventuell anknytning till ett produktkontrollorgan

Fiskeristyrelsen hänvisar beträffande den organisatoriska hemvisten för TOXIT till ett yttrande som styrelsen avgivit beträffande förslaget till ny organisation för produktkontrollen (Ds Jo 1980:4). I detta yttrande anför fiskeristyrelsen att man bör överväga de fördelar som skulle kunna ernås vid en organistorisk samhörighet mellan produktkontrollverksamheten och den toxikologiska informationstjänsten, TOXIT, som föreslagits i miljöda­tanämndens rapport (Bättre miljöinformation, SOU 1980: 24).

Statens jordbruksnämnd anför: Statens jordbruksnämnd har samfidigt med detta ärende avgett yttrande beträffande betänkande av kommittén för översyn av produktkontrollens organisation (Ds Jo 1980:4). Kommit­tén har bl.a. föreslagit inrättande av ett fristående produktkontrollverk och understrukit behov av toxikologiskt utbildad personal och toxikolo­giska laboratorieresurser. Jordbruksnämnden ifrågasätter om inte de upp­gifter som föreslås ligga pä TOXIT resp. produktkontrollverket borde kunna sammanföras. 1 vart fall torde en viss samordnande överarbetning böra ske av de förslag som har lagts fram i de båda betänkandena.

Konsumentverket anför: Tillgången på toxikologisk sakkunskap är knapp. Man mäste därför noga överväga hur man bäst skall hushälla med

denna begränsade resurs. Konsumentverket anser för sin del i

likhet med reservanten att en anknytning till produktkontrollorganisa­tionen skulle kunna innebära flera fördelar, bl. a. när det gäller att utnyttja toxikologisk sakkunskap. En sådan anknytning skulle inte behöva medföra en förändring i den ansvarsfördelning som enligt gällande lagstiftning före­ligger mellan myndigheterna och näringslivet.

Styrelsen för arbetarskyddsfonden, som biträder uppfattningen om sam­manhållna resurser för informationsservice, anför därefter följande: I fråga om hur den nya enheten skall organiseras har i utredningen diskuterats flera alternativ, bl. a. med möjligheter att anknyta enheten till någon befint­lig verksamhet. På denna punkt bör utredningens förslag, enligt styrelsens mening, samordnas med det förslag till en ny organisation för produktkon­troll, som nyligen framlagts. Hänsyn bör även tas, vad gäller både verk­samhetens inriktning och organisation, till de förslag som kan föväntas av den pågående utredningen om information rörande risker i arbetsmiljön.

Statens brandnåmnd anför: Brandnämnden ställer sig främmande till förslaget att inrätta en ny myndighet för den toxikologiska informations-

Prop. 1981/82:48

95

servicen. Enligt nämndens mening kan denna skötas av den myndighet som har ansvar för produktkontrollen.

Länsstyrelsen i Jönköpings län skriver att det är viktigt att det tillskapas ett centralt samordnande organ för informationsservice på området hälso-och miljöfarliga varor, men avstyrker förslaget att TOXIT skall fungera som en fristående statlig servicemyndighet och hänvisar därvid till länssty­relsens yttrande över remissen "Ny produktkontrollorganisation". TOXIT bör sålunda komma till stånd vad gäller innehållet, men bör ingå i det föreslagna centrala produktkontrollorganet.

Kooperativa förbundet (KF) anser att den toxikologiska informations­tjänsten bör kopplas ull det centrala produktkontrollorganet. Som motive­ring härför anförs följande: KF ställer sig tveksam till riskutvärderingsser­vice i den form som den föreslås utformas i utredningen. Det är ytterligt svårt att göra en riskbedömning och bedömningen blir mycket beroende av den person som gör bedömningen.

Det slutliga avgörandet blir enligt KF slutligen ändå användarens eller tillsynsmyndighetens. Tillgången på toxikologisk expertis inom landet är också så begränsad att en splittring av resurser till flera myndigheter för riskbedömning vore olycklig. Att bygga upp en resurs i form av en pro­duktkontrollorganisation enligt förslaget i "Ny produktkontrollorganisa­tion". Ds Jo 1980:4, synes vara det mest ändamålsenliga. Att koppla informationsverksamheten, inklusive riskutvärdering, till en tillsynsmyn­dighet bör inte innebära alltför stora olägenheter.

Sveriges Kemiska Induslrikontor anför: Om TOXIT likväl anses böra tillskapas, finner Kemikontoret att övervägande skäl talar för att det inrät­tas som en serviceenhet, knuten till produktkontrollbyrån. Några bärande skäl häremot anföres ej i utredningen. Däremot finns - som också framgår av bilagan - goda skäl för en dylik administrafiv anknytning.

Kommerskollegium konstaterar att förslaget om inrättande av en ny myndighetsorganisation, "Toxikologisk informationstjänst", och dess för­utsedda funktioner avseende bl. a. insamlande av data och riskutvärde­ringsservice har nära anknytning till det förslag om ny produktkontrollor­ganisation (Ds Jo 1980:4) varom kollegiet 1980-10-15 (dnr 424) avgivit yttrande till jordbruksdepartementet. I nämnda yttrande förordar kollegiet att produktkontrollen i första hand bör förbättras inom ramen för nuvaran­de organisation - under förutsättning av vissa smärre modifieringar - och att produktkontrollnämndens samordnande ansvar ytterligare markeras. Bland de skäl som anförs mot inrättandet av ett produktkontrollverk namnes särskilt bristen pä toxikologisk expertis. Detta skäl kan enligt kollegiet också anföras mot inrättandet av en toxikologisk informations­tjänst som med de föreslagna funktionerna måste ha tillgäng till egen toxikologisk expertis. Enligt kollegiets mening förefaller det lämpligt att om produktkontrollnämnden åläggs ett vidgat samordningsansvar, detta

Prop. 1981/82:48

96

även omfattar toxikologisk information och därmed också giftinforma­tionscentralens verksamhet.

Vad gäller frågan om insamling, information och samordning av miljö­data finner kollegiet följande. Det torde fä anses som ett allmänt intresse också från de handelspolitiska utgångspunkter kollegiet närmast har att beakta att det i Sverige finns tillgång till tillförlitlig och samordnad informa­tion om svenska, utländska och internationella regler m. m., såväl på det toxikologiska området som på miljövårdsområdet i allmänhet. Kollegiet har således inget att erinra mot att den miljöinformation som idag insamlas/ finns tillgänglig på olika håll blir föremål för särskilda samordningsåt­gärder. Detta bör enligt kollegiet kunna åstadkommas genom vederbörlig samordning mellan redan befintliga instanser. Det synes därför enligt kol­legiet knappast av behov påkallat att inrätta en särskild myndighet för information och sammanställning av ifrågavarande data (litteratur-, ny­hets-, hänvisnings- och sammanställningsservice enligt rapporten).

Eventuell anknytning till statens miljömedicinska laboratorium

Länsläkarorganisationen i Norrbottens län anför: Till frågan om värden tänkta toxikologiska informationstjänsten organisatoriskt bör vara inlem­mad talar enligt länsläkarorganisationens uppfattning vägande skäl för en direkt koppling Ull eller inordning i det nybildade miljömedicinska labora­toriet, SML. En sädan ordning vore kanske riktigast kom till stånd redan från inledningsskedet.

Statens miljömedicinska laboratorium (SML) anför: Sverige är ett litet

land och toxikologi är ett ämne som vpirit eftersatt i utbildningsväsendet.

F.n. pågår en utredning om toxikologutbildningen. I utredningen om mil­

jöinformation återkommer man upprepade gånger till den knapphändiga

tillgängen på toxikologisk expertis. Inrättandet av en rad statliga myndig­

heter med egna toxikologiska laboratorier och/eller riskutvärderingsfunk-

tioner (socialstyrelsens läkemedelsavdelning, arbetarskyddsstyrelsen, sta­

tens livsmedelsverk, produktkontrollbyrån), har redan nu tagit de toxiko­

logiska resurserna i landet i anspråk utan att någon föregående eller paral­

lell satsning på toxikologisk utbildning skett (vi har endast 2 mindre toxiko­

logiska högskoleinstitutioner i landet, bägge väsentligen forskningsan-

slagsfinansierade och med begränsad utbildningskapacitet). Utredningen

har också själv i sitt bakgrundsmaterial redovisat den begränsade utbild­

ningssituationen. SML ställer sig redan av detta skäl tveksam till inrättan­

det av en ny institution. Det förefaller mot bakgrund av den nuvarande

splittrade situationen och de otillräckliga utbildningsresurserna som helt

orimligt att inrätta ytterligare en enskild organisation utan direkt anknyt­

ning till redan existerande organisationer.   

Som framhållits av redan lämnade redovisning är det orimligt att i dagsläget (brist pä toxikologer fr. a.) lägga TOXIT som en självständig organisation samt att skapa en egen administrativ apparat. SML anser

Prop. 1981/82:48

97

därför att det tvåstegsförfarande som föreslås i utredningen, dvs. först inrättande av ett fristående TOXIT och efter 5-6 år en utvärdering och ananlys av lämpligheten av anknytning till andra organisafioner, är helt olämpligt. SML föreslår därför att man redan initialt utgår från att TOXIT, med arbetsuppgifter begränsade enligt ovan och en personstorlek anpassad till dessa uppgifter, inordnas i en befinfiig organisation. Många skäl talar för att SML skulle kunna vara en lämplig lokalisation. Av SML:s instruk­tion framgår också att laboratoriet har som en viktig arbetsuppgift att samla och sprida information inom det miljömedicinska området. På sikt bör dä också SML kunna ges resurser för att möta de behov av riskvärde­ring som vi tills vidare ansett bör anstå inom ramen för TOXITs arbetsom­råde. Ett samarbete bör här komma fill stånd med WHO/UNEP Internatio­nal Programme on Chemical Safety. SML anser att organisationskommit­tén bör få i uppdrag att närmare utreda hur en anknytning till SML praktiskt kan ske samt att utreda hur samordning med de resurser som finnes vid MIC/KI (medicinska informationscentralen vid Karolinska insti­tutets bibliotek) och GIC (giftinformationscentralen) i sä fall skall ske. Hänsyn måste därvid tas till att såväl SML som MIC /Kl och GIC har en väsentligen medicinsk inriktning. Slufiigen konstaterar SML att instruktio­nerna till organisafionskommittén behöver ändras med hänsyn till ovan föreslagna justeringar.

Statskontoret anför: Statskontoret delar miljödatanämndens åsikt att ett antal uppgifter som rör toxikologisk informationsservice bör samordnas. I samband med en tidigare utredning rörande samordning av informations­behandling vid akuta förgiftnihgsfall har statskontoret framhållit att Sveri­ge till en enda jourorganisation bör samla resurserna för rådgivning vid akuta förgiftningar och vid olyckor som kan leda till förgiftning. Statskon­toret har fortfarande denna uppfattning. Jourorganisationen bör självfallet bygga på giftinformationscentralens organisation och informationssystem. Statskontoret avstyrker att TOXIT inrättas såsom en ny myndighet. De uppgifter rörande toxikologisk informationsservice som miljödatanämnden har hänfört fill TOXIT bör emellertid även enligt statskontorets mening samlas till en organisation. SML bör få i uppdrag att bygga ut sina resurser för toxikologisk informationsservice med hänsyn till de behov som redovi­sas.

Medicinska fakultetsnämnden vid Lunds universitet anför: Enligt medi­cinska fakultetsnämndens mening bör man överväga att uppdra ät det nya statens miljömedicinska laboratorium (SML) att i samarbete med arbetar­skyddsstyrelsen och livsmedelsverket utveckla toxikologisk informa tionstjänst. Utbyggnaden bör ej ske snabbare än tillgången på expertis tillåter.

Statens planverk anför: Planverket har inget att erinra mot de av miljö­datanämnden föreslagna åtgärderna annat än vad gäller placeringen av den toxikologiska informationsservicen, vilken planverket anser vara av stor 7   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 48

Prop. 1981/82:48

98

betydelse för såväl myndigheter som andra intressenter. Planverket föror­dar att informationsservicen som en relativt självständig enhet knyts till statens miljömedicinska laboratorium.

Planverket anför vidare att när det gäller information till allmänheten om ämnen som berör flera sektorer, t.ex. asbest och kadmium, synes det mindre lämpligt att sektormyndigheterna var för sig ger sådan information. Planverket förordar därför att denna samordnas genom eller utarbetas av den toxikologiska informationsservicen.

Medicinska forskningsrådet (MFR) anför: Det finns inte enligt MFRs uppfattning, någon anledning att tillföra den offentliga sektorn ytterligare ett ämbetsverk. TOXIT bör i stället med tanke på dess framtida uppgifter garanteras en nära kontakt med forskningen. MFR förordar därför att TOXIT och statens miljömedicinska laboratorium (SML) redan nu sam­ordnar sin verksamhet. Det faller sig dä naturligt att även gifunformations­centralen (GIC) inlemmas och att organisationen framför allt samarbetar med Medicinska informationscentralen (MIC) vid Karolinska institutet.

Länsstyrelsen i Hallands län menar att en sammanslagning med SML tycks innebära sådana fördelar att den bör övervägas ytterligare.

Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) anför: Det finns inte enligt IVAs uppfattning någon anledning att tillföra den offentliga sektorn ytterligare ett ämbetsverk. TOXIT bör i stället med tanke på dess framtida uppgifter garanteras en nära kontakt med forskningen. IVA förordar därför att TOXIT och statens miljömedicinska laboratorium (SML) redan nu sam­ordnar sin verksamhet. Det faller sig dä naturligt att även giftinformations­centralen (GIC) inlemmas och att organisafionen samarbetar med Medi­cinska informationscentralen (MIC).

Agrifack. med instämmande av SACO/SR. anför: Utredningen härföre-slagit fyra olika anknytningsalternativ för den nya organisationen (GIC, MIC, SML och produktkontrollnämnden, PKN). Inget av dessa alternativ äger en helt naturlig anslutningsyta. Miljödatanämnden har själv anfört invändningar mot produktkontrollnämnden p.g.a. kopplingen till vissa intressegrupper. Av de övriga föreslagna parterna syns som om SML med en bredare ämnesinriktning vara den part som vore att föredra, speciellt om hela den målsättning som miljödatanämnden föreslär genomförs.

Svenska arbetsgivareföreningen (SAF) anför: En hämmande faktor för att tillfredsställa behovet av toxikologisk information är bristen på erfarna toxikologer. Denna brist kommer att kvarstå inom överskådlig tid då efterfrågan på kunniga toxikologer ökar snabbare än utbudet. De knappa resurser som finns på området mäste därför samordnas i stället för att splittras. Det kan i detta sammanhang påpekas att en utredning påbörjats i UHÄ:s regi om det långsiktiga behovet av toxikologisk utbildning. Vidare bedriver arbetsmarknadsdepartementet en utredning om information om risker i arbetsmiljön (INRA). Även den sittande företagshälsovårdsutred­ningen behandlar företagshälsovårdens behov inom området. Miljödata-

Prop. 1981/82:48

99

nämnden bör i sitt fortsatta arbete beakta resultaten frän dessa utredning­ar.

På ovan angivna grunder anser föreningen att det inte föreligger något avgörande skäl för att inrätta en fristående myndighet för toxikologisk informationsservice. Verksamheten bör i stället samordnas med något av redan befintliga organ på området. För att servicebehovet bäst skall tillgo­doses bör emellertid den toxikologiska informationen inte knytas till en kontrollerande myndighet. Vid en eventuell samordning med ett tillsynsor­gan kan den toxikologiska informationstjänsten komma att uppfattas av avnämarna mer som en uppsikts- och kontrollfunktion än som ett neutralt serviceorgan. För företag som har behov av toxikologisk information skulle en sädan organisationsform utgöra en starkt begränsande faktor av utnyttjandegraden.

En samordning av nuvarande miljödatanämndens verksamhet bör enligt föreningen i stället ske med andra informationsorgan inom det toxikolo­giska området. Dessa bör vara fristående från tillsynsfunktioner. Samord­ning med verksamheten vid giftinformationscentralen (GIC) är i stället naturlig. Det bör emellertid också prövas att anknyta den toxikologiska informationen till statens miljömedicinska laboratorium (SML). Förde­larna med att välja en organisationsform där den toxikologiska informatio­nen inordnas som en del i SMLs verksamhet är uppenbara och bör därför utredas vidare. I SML finns såväl toxikologisk som epidemiologisk exper­tis både inom det omgivningshygieniska området och inom arbetsmiljön. Genom att förlägga den toxikologiska informationstjänsten till SML finns också goda möjligheter för informationshandläggarna att förbättra sin kompetens. Närkontakt med aktiva forskare inom aktuella områden är en bättre lösning ur utbildningssynpunkt än ett system med utplacering av forskningsassistenter vid olika fackmyndigheter.

Medicinska informationscentralen (MIC) vid Karolinska institutet är enligt föreningen ytterligare en tänkbar samarbetspartner, där bl.a. re­surser finns för kvalificerad toxikologisk datorsökning. Även ur geografisk synpunkt finns starka skäl för en samordning med och utbyggnad av den toxikologiska informationen vid GIC, SML och MIC.

Eventuell utbyggnad av giftinformationscentralen

Landstingsförbundet anför: Landstingsförbundets styrelse ställer sig avvisande till inrättandet av en toxikologisk informationstjänst med status av statlig myndighet. En förbättring av den toxikologiska informationen borde kunna ske genom en förstärkning av befinfiig verksamhet, dvs. i första hand giftinformationscentralen.

Miljöförbundet anför: De uppgifter som en toxikologisk informations­tjänst skall klara kan enligt vår mening lösas så att giftinformationscentra­len eller annat lämpligt befinfiigt organ, ges ökade resurser och befogen­heter. En sådan lösning bör ocksä leda till ett snabbare resultat jämfört

Prop. 1981/82:48

100

med att bygga upp en ny myndighet med allt vad det innebär av tröghet i starten. Vi vill avslutningsvis framhålla att det hade varit en fördel om utredningen mera utförligt belyst alternativa möjligheter till den lösning som utredningen föroidar.

Flera alternativa anknytningsmöjligheter

Matematisk-naturvetenskapliga fakidtetsnämnden vid Lunds universitet anför: Fakultetsnämnden har i ett tidigare yttrande (1977 

II 

23, Dnr 2812/ 77 

VI 

Ä) funnit det angeläget att en toxikologisk informationstjänst inrät­tas. Tanken bakom detta ställningstagande var att en förstärkning av tillgängliga resurser kombinerat med vissa samordningssträvanden inom miljöinformationsområdet borde utgöra tillräcklig grund för den nya enhe­ten. Inrättandet av en ny statlig myndighet om 50 tjänster och en årsbudget på 6-8 milj. kr. finner dock fakultetsnämnden vara tveksamt till formen, oroande med avseende på föreslagen forskningsanknytning samt som hel­het föga rationellt. I rapporten betonas att den nya organisationen skall byggas upp i samarbete med giftinformationscentralen. Däremot avvisas ett närmande till produktkontrollnämnden, medan anknytningsformerna till det blivande statens miljömedicinska laboratoriet (SML) lämnas öppna. Dock anses att alternativet med anknytning till SML bör anstå till den driftsöversyn som föreslås göras 5 å 6 år efter driftstart av TOXIT. Vad beträffar ev. anknytning av TOXIT till SML anser fakultetsnämnden att den frågan måste prövas innan TOXIT startar upp. Vid senare driftsöver­syn kommer det erfarenhetsmässigt att visa sig, att den föreslagna organi­sationen stelnat till och funnit en profil som ej utan besvär kan infogas i någon annan organisation. Eftersom den föreslagna nya myndighetens huvudsakliga arbetsområde blir att göra kvalificerade riskutvärderingar av olika ämnen och produkter, bör prövas om inte en förstärkning av produkt­kontrollnämnden i stället vore mer rationell. Riskutvärdering utförs ju redan nu inom produktkontrollnämnden, vars organisation och arbets­former f. ö. är föremål för utredning. Beslut bör ej tas i frågan förrän denna senare utredning har presenterat sitt betänkande. Över huvud taget bör arbetsuppgifterna och ansvarsfördelningen mellan TOXIT och produkt­kontrollnämnden penetreras grundligare än som gjorts i föreliggande rap­port.

Betydelsen av samverkan med andra organisationer betonas enligt fakul­tetsnämnden i rapporten på flera ställen. Vad gäller all informationsför­medling blir ett av de viktigaste anknytningsstegen insamlandet och förva­randet av data, dvs. biblioteksfunktionen. På detta område föreslås dock ingen samverkan: rapporten anser att kopplingen till bibliotek f.n. inte är aktuell. För att kunna ge service krävs ett väl utbyggt bibliotek med bl. a. databaser, vilket således måste byggas upp inom ramen för den nya myn­digheten. Fakultetsnämnden anser att frågan ang. anknytning till existe­rande bibliotek ytteriigare bör prövas innan ett nytt bibliotek inom miljöin-

Prop. 1981/82:48

101

formationsområdet etableras. Avslutningsvis framhåller fakultetsnämnden att skapandet av en ny statlig myndighet inom miljöinformationsområdet bör ske pä grunderna av och med utnyttjande av redan fillgängliga re­surser. Giffinformationscentralen är en sådan. Karolinska biblioteket en annan. Det förefaller dessutom vara rationellt att bedöma den planerade verksamheten när produktkontrollnämndens framtida organisaUon har presenterats.

Därutöver anser fakultetsnämnden att en toxikologisk informations­tjänst förmodligen med fördel kan inrangeras under det blivande SML.

Koncessionsnämnden för miljöskydd anför: Koncessionsnämnden vill ifrågasätta om inte det föreslagna organet Toxikologisk informationstjänst (TOXIT) organisatoriskt bör knytas till annat statligt organ eller annan statlig myndighet. Därigenom bör - administrativt och kostnadsmässigt -fördelar kunna vinnas i förhällande till den föreslagna ordningen.

6.1.3 Såväl fristående organ som anknytning diskuteras

Delegationen för vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning (DFI) anför: Ansvaret för denna information bör läggas pä en särskild instans. Enligt DFIs mening har man dock inte tillräckligt klarlagt frågan om detta bör vara en fristående organisation eller om uppgiften bör läggas pä någon befintlig instans. DFI vill påpeka att många undersökningar och praktiska försök har visat på att allmänna informationsorganisationer blir föga utnyttjade och att de informationssökande helst vänder sig till inom deras sakområde redan kända och utnyttjade informationskällor. En ny organisation kan också ofta bli dyrare än en påbyggnad på redan existeran­de organisationer. DFI förordar därför att frågan om den nya organisatio­nen bör belysas ytteriigare i den tänkta organisationskommittén. Därvid bör såväl alternativet med en fristående organisation som alternativet med en anknytning till en befintlig instans övervägas. DFI vill när det gäller befintliga instanser särskilt peka på möjligheten att anknyta till Karolinska sjukhuset och Karolinska institutet med Medicinska informationscentra­len. Här bör också prövas möjligheten att förlägga informationstjänsten till Uppsala i anslutning till verksamhet vid universitetet i Uppsala resp. Sveriges lantbruksuniversitet.

Umeå universitet anför: Till förslaget om en sammanslagning av TOXIT och GIC med statens miljömedicinska laboratorium (SML) eller produkt­kontrollnämnden intar rektorsämbetet en avvaktande attityd, detta bero­ende på att SMLs organisation ej passar in på TOXITs eftersträvade oberoende ställning utan myndighetsanknytning. Då produktkontroll­nämndens organisation är föremål för utredning är det i nuläget inte aktu­ellt att ta ställning till knytning till produktkontrollnämnden. Sannolikt blir produktkontrollnämnden en stor avnämare till TOXIT och av den anled­ningen kan ett samgående vara positivt.

Prop. 1981/82:48

102

Ett alternativ till sammanslagning är att TOXIT vidareutvecklar sin egen organisation och på det sättet kan fortsätta att vara oberoende.

Rektorsämbetet säger vidare att TOXITs verksamhet enligt förslagen bör ha administrativ karaktär för att fylla sin funktion som insamlare av aktuell miljöinformation med tillhörande riskvärdering. För att möjliggöra riskutvärdering förordas att TOXIT i största möjliga utsträckning lägger ut arbetet pä konsulter inom relevant kunskapsområde.

Umeå universitet anför vidare: Utredningen diskuterar geografisk lokali­sering av TOXIT. Då denna typ av verksamhet ej har något behov av speciell geografisk lokalisering framhåller rektorsämbetet att största re­gionalpolitiska hänsyn bör visas vid lokaliseringen. Ämbetet vill framhålla att vid Umeå universitet bedrivs omfattande epidemiologisk forskning samt experimentell toxikologi med medicinsk riskutvärdering.

En kompletterande verksamhet av TOXITs karaktär skulle därför bli ett intressant tillskott, som väl skulle passa in i den ekologiska miljövårdsin-riktade forsknings- och utbildningsprofil som kännetecknar värt universi­tet.

Arbetarskyddsstyrelsen anför: Som redan anförts anser styrelsen sig inte kunna ta ställning till förslaget om organisation för toxikologisk informa­tionsservice innan produktkontrollens organisation blir klar och med hän­syn till pågående utredning om information om risker i arbetsmiljön. Sedan denna slutförts bör det finnas möjlighet att ytterligare överväga om beho­vet av toxikologisk informationsservice kan tillgodoses genom utbyggnad av något befintligt organ med verksamhet inom det toxikologiska området eller om ett nytt fristående organ bör tillskapas.

Svensk Förening för Toxikologi (SFT) anför: Frågan om TOXITs organi­satoriska placering bedömer SFT som mindre viktig. Förutom de alterna­tiv som presenterats i rapporten är det inte omöjligt att tänka sig att den ovan nämnda utredningen av den toxikologiska forskningen och undervis­ningsverksamheten kan leda fram till en organisation som skulle kunna vara lämplig samarbetspartner till TOXIT. Detta gäller speciellt om någon form av toxikologiskt testningslaboratorium kommer till stånd.

6.2 Fördelning av resurser för toxikologisk informationsservice på flera befmtliga organisationer

6.2.1 Specifika synpunkter eller förslag rörande en fördelning

Socialstyrelsen anför: Socialstyrelsens uppfattning att TOXIT inte bör bildas i enlighet med miljödatanämndens förslag får inte tolkas så att styrelsen anser att det saknas behov av bättre miljöinformafion. Detta bör emellertid ske genom att befintliga organ förstärks. Styrelsen vill i detta sammanhang särskilt fästa uppmärksamheten på statens miljömedicinska laboratorium (SML). Detta laboratorium skall enligt sin instruktion (SFS 1980:571)3 §bl.a.

Prop. 1981/82:48

103

-

samverka med och biträda myndigheter, institutioner och organisatio­ner i syfte att åstadkomma ett effektivt utnyttjande av de samlade resurserna inom området för laboratoriets verksamhet

-

genom dokumentations- och informationsarbete svara för att erfarenhe­ter och rön från egen och andras forsknings- och utvecklingsverksamhet blir kända och nyttiggjorda

-

biträda centrala förvaltningsmyndigheter med underlag för anvisningar, råd och riktlinjer samt med bedömningar i ärenden enligt gällande lag­stiftning.

Därav följer att SML redan har ansvaret för delar av det ansvarsområde för vilket man nu föreslär inrättande av ett nytt statligt organ.

Socialstyrelsen erinrar om att miljödatanämnden på sid. 200-203 be­handlar anknytningen mellan TOXIT och SML. Styrelsen kan inte dela de slutsatser som nämnden gjort annat än att TOXIT föreslagits täcka även ekotoxiska frågor medan SMLs ansvarsområde omfattar miljömedicinen som kunskapsområde. Styrelsen får vidare framhålla att behov föreligger av en toxikologisk informationstjänst i huvudsak begränsad Ull punkterna A och C sid. 129 i nämndens rapport. Denna bör med fördel kunna komma till stånd genom att SML tilldelas resurser för att driva en sädan service.

Socialstyrelsens läkemedelsavdelning har i sin verksamhet kontinuerlig kontakt med frågor rörande läkemedelstoxikologi, dels i samband med handläggningen av registreringsansökningar, dels vid bearbetningen av biverkningsrapporter, som i sig kan anses utgöra toxikologisk information. På grund av detta finns stora resurser i form av personellt kunnande och insamlade data rörande dessa frågor på avdelningen. Vid avdelningen pågår dessutom för närvarande arbete med att inkludera insamlade läke­medelstoxikologiska data i dess datoriserade informationssystem, SWE-DIS (Swedish Drug Information System). Mot bakgrund av det omfattande arbete rörande läkemedelstoxikologi som bedrivs på läkemedelsavdelning­en ställer sig socialstyrelsen tveksam till utredningens förslag om att de tillkommande resurserna för toxikologisk informationstjänst samtliga ka­naliseras till en annan enhet.

Även om TOXIT skulle bildas måste socialstyrelsens läkemedelsavdel­ning uppehålla sin information om läkemedelstoxikologi för det egna arbe­tet. Hur denna information skall kunna utnyttjas i den föreslagna samord­ningen berörs ej i utredningen. En förflyttning av detta material från avdelningen är otänkbar med hänsyn till de krav som mäste sättas på avdelningens arbete. Samtidigt torde den nya toxikologiska informations­tjänsten för att kunna uppnå optimal effektivitet behöva få tillgång till läkemedelsavdelningens kunnande.

Socialstyrelsens förslag är därför att en del av tillkommande resurser, personella och ökade dataanslag, avsätts för vidare utveckling av hos läkemedelsavdelningen redan befintliga aktiviteter rörande värdering och vidare bearbetning av toxikologisk information. Med dessa nya resurser

Prop. 1981/82:48

104

skulle läkemedelsavdelningen kunna möta kravet pä toxikologisk informa­tion även frän externa intressenter. Skäl som talar för detta förslag kan sammanfattas i punkterna:

-

Informationsbehovet inom läkemedelsavdelningen är och kommer även fortsättningsvis att vara mycket stort. Snabb access fill toxikologiska data är ett krav för avdelningens verksamhetsutövning.

-

Mycket information finns redan samlad inom avdelningen. Personalen vid avdelningen har stort kunnande och vana vid värdering och vidare bearbetning av toxikologisk information.

-

Tillgång till ett datoriserat informationssystem, SWEDIS, vid vilken utveckling av nya databasdelar rörande toxikologisk information redan pågår. Dessutom finns inom huset även WHO Collaborating Centre on International Drug Monitoring.

-

Även om informationen skulle samlas till en central enhet, skulle social­styrelsen också fortsättningsvis bedriva sin verksamhet i nuvarande utsträckning, eftersom värdering av toxikologisk dokumentation utgör en del av rutinerna vid handläggandet av registreringsansökningar. Toxikologisk informafion om läkemedel kommer alltså under alla om­ständigheter i stor utsträckning att först nå socialstyrelsen. Föreliggan­de förslag om uppsamling av data till en central enhet synes tveklöst leda till ett omfattande dubbelarbete.

-

Socialstyrelsens läkemedelsavdelning har många och givande interna­tionella kontakter som möjliggör för avdelningen att få ta del av utländs­ka rapporter rörande dessa frågor.

Riksrevisionsverket (RRV) anför: Den behovskartläggning som utred­ningen presenterar visar pä mänga olikartade behov av toxikologisk infor­mation. En samordning i tillgodoseende av dessa bör så långt möjligt eftersträvas., oberoende av vald organisationslösning för att en medveten avvägning skall kunna ske mellan olika typer av medel och risker. RRV ifrågasätter emellertid om det är möjligt att möta alla dessa behov inom ramen för en enda, nyinrättad organisation. Enligt RRVs mening är det därför angeläget att undersöka om man genom förändringar i redan befint­liga myndigheters ansvarsområden kan möta de behov som föreligger. För detta talar också att den typ av informationshantering som det här är fråga om först och främst bör ses som ett av flera medel att lösa vissa problem. En anknytning till de myndigheter som har ansvar för respektive område skulle därför tillåta att den toxikologiska informationsservicen utformas i ett nära beroendeförhållande till övriga medel som dessa myndigheter har till förfogande.

Enligt RRVs mening är det vid sädana överväganden också av värde att klarlägga behovet av toxikologisk information efter olika servicetyper, och utifrån de situationer i vilka olika organisationer har användning för olika former av toxikologisk information respektive vilka möjligheter man f.n. har att täcka sitt behov. En sådan uppdelning skulle sannolikt, förutom att

Prop. 1981/82:48

105

ge underlag för en bedömning av vilka uppgifter som bör ankomma på olika myndigheter, ocksä underlätta en prioritering av de olika behoven och en diskussion av formerna för finansiering av tänkta åtgärder.

Mot bakgrund av vad nu sagts anser sig RRV inte kunna tillstyrka förslaget om en särskild myndighet. Enligt RRVs mening talar flera skäl för att huvuddelen av de uppgifter som föresläs inrymmas i TOXIT (fråge-, sammanställnings- och riskutvärderingsservice) hänförs till den myndighet som får det framtida ansvaret för administrationen av lagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor. Därigenom skulle man uppnå dels en nära anknytning till det redan uppbyggda produktregistret, dels att kompeten­sen vad gäller riskutvärdering samlas inom en organisation. Detta torde även underlätta tillsynen av lagstiftningen. RRV vill i detta sammanhang hänvisa till att verket i yttrande 1980-10-10 (dnr 1980:700) över förslag fill ny produktkontrollorganisation (Ds Jo 1980:4) funnit det rimligt att statens naturvårdsverk blir den myndighet som filldelas ett huvudansvar för till-lämpningen av lagen om hälso- och miljöfarliga varor.

Vad gäller litteratur- och hänvisningsservice synes det enligt RRVs mening möjligt att överföra dessa uppgifter till bibliotek eller informafions-centraler som arbetar med liknande frågor.

Medicinska fakidtetsnämnden vid universitetet i Linköping skriver: Ef­ter att ha tagit del av ovanstående rapport och speciellt nämndens utred­ning angående resurser och organisation för toxikologisk informationsser­vice (TOXIT) önskar medicinska fakultetsnämnden ansluta sig till ledamo­ten Björn Eliassons reservation avseende de delar av förslaget, som avser toxikologisk informationsservice. Fakultetsnämnden får bestämt avvisa förslaget att skapa ett organ som enbart skulle ägna sig åt toxikologisk information och/eller riskbedömning, men som skulle sakna möjlighet eller kompetens att i förekommande fall genom egna undersökningar komplette­ra eller verifiera kontroversiella resultat. Erfarenheter från exempelvis socialstyrelsens läkemedelsavdelning visar hur svårt ett likartat organ har att fungera tillfredsställande eller rekrytera kompetent personal. Utred­ningen påtalar ju även själv bristen pä toxikologisk expertis inom landet.

Fakultetsnämnden önskar i stället föreslå, att den existerande giftinfor­mationscentralen utbygges i viss omfattning samtidigt som den får en ny benämning, t. ex. "Centralen för toxikologisk information". Denna central bör ha tillgång till existerande internationella toxikologiska databanker, t. ex. "Toxline", "CIS", "Excerpta Medica" m.fl. Den bör även förstär­kas med personal, så att den kan hjälpa intresserade att erhålla relevanta befinfiiga litteraturhänvisningar. En ökad kritisk toxikologisk information och riskvärdering bör i stället knytas till tvärvetenskapliga miljötoxikolo­giska forsknings- och undervisningsinstitutioner, som bör inrättas vid lan­dets universitet. Existerande toxikologiska, yrkesmedicinska, ekotoxiko­logiska och farmakologiskt-toxikologiska avdelningar är naturliga kärnor för sådana institutioner.

Prop. 1981/82:48

106

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) anför: Förslaget innebär en centrali­sering till en statlig uppdragsmyndighet. I styrelsen för denna myndighet föreslås ingå representanter för avnämare (de som efterfrågar information och riskutvärderingar) och experter, men ej för politiska partier eller andra för medborgarna representativa organ.

Centraliseringen synes komma att medföra mycket stora administrativa problem, vilket skulle innebära höga kostnader och låg effektivitet. I miljödatanämndens betänkande redogöres för mycket omfattande åter­stående utredningsbehov. Man förutsätter först en särskild organisations­kommitté, vilken skall arbeta tills verksamheten kan sättas i gång.

Miljödatanämnden kan tydligen tänka sig att själv "med lämpliga resurs­

förstärkningar" fungera som organisationskommitté. Därefter förutsätts

den föreslagna toxikologiska informationstjänsten fortsätta att utreda sin

egen verksamhet, varefter efter 5 ä 6 år en översyn av verksamheten skall

göras. Stor risk synes därför enligt LRFs mening föreligga för att en

mycket stor del av verksamheten skulle behöva ägnas ät administrativt

utredningsarbete i stället för åt toxikologisk informationsservice. 

För att kunna ge en god service på litteraturområdet skulle den föreslag­

na enheten enligt miljödatanämndens uppfattning behöva förfoga över ett

relativt omfattande eget bibliotek. Det är dock enligt LRFs uppfattning

både enklare och billigare att redan existerande bibliotek ges möjlighet att

utvecklas så att de kan ge de erforderliga informationstjänsterna, i den mån

de ej redan nu har sådan kapacitet. Det är otvivelaktigt mer rationellt med

en samordning än att bygga upp en ny enhet med strävan att själv ha all

litteratur. Det erinras i detta sammanhang att den medicinska informa­

tionscentralen har tillgäng till Karolinska institutets bibliotek.      

Den föreslagna utökningen av den toxikologiska frägeservicen är enligt LRFs mening mycket väsentlig och bör understödjas. Denna utökning bör dock ske inom giftinformationscentralen, vilken redan nu utför ett mycket värdefullt arbete. Dess verksamhet bör inte fä hämmas av inordnande som en byrå i ett större ämbetsverk, med därav följande administrativa pro­blem. Dess ställning och möjligheter att ostört fortsätta sitt arbete skulle allvarligt försvagas genom en sammanslagning med det föreslagna verket. Det mest effektiva är säkerligen att giftinformationscentralen ges möjlighet till en självständig och lugn uppbyggnad av en utökad frägeservice. - Den av miljödatanämnden föreslagna nyskapade hänvisningsservicen synes med fördel kunna förläggas till exempelvis medicinska informationscentra­len.

Miljödatanämnden har i betänkandet något diskuterat möjligheterna att anknyta den toxikologiska informationstjänsten till redan existerande or­gan. Man kommer dock ganska snabbt fram till att avvisa alla sådana alternativ. Skälen för dessa ställningstaganden synes dock enligt LRFs uppfattning vara både vaga och svaga, samtidigt som fördelarna med olika samordningsalternativ ej tillräckligt analyserats.

Prop. 1981/82:48

107

Vid en anknytning till produktkontrollnämnden skulle sålunda dennas arbete underlättas. Miljödatanämnden anser emellertid én sädan anknyt­ning olämplig, därför att produktkontrollnämnden har kontroll- och tillsynsuppgifter och själv behöver information.

Sveriges naturvetareförbund, i vars yttrande SACO/SR instämmer, an­för: Litteraturservice ges i dag på flera informationscentraler. Med ökade resurser torde t. ex. MIC (toxikologiska informationscentralen vid Karo­linska institutets bibliotek) kunna öka utbudet inom det toxikologiska och ekotoxikologiska området. Att bevaka ny vetenskaplig litteratur inom visst område kan också ett bibliotek med datacentral stå till tjänst med.

En hänvisningsservice skulle kunna avlasta arbetet för andra myndighe­ter. Även allmänheten torde ha stor nytta av en sädan verksamhet. En sådan kan med nödvändig resursförstärkning säkert inrättas vid ett redan existerande organ, t. ex. MIC eller GIC.

Sammanställningsservice utan koppling till själva riskvärderingen synes mindre lämplig. Sammanställningen av relevanta uppgifter om ett ämne är första ledet vid utvärderingen av ett ämnes hälso- och miljöeffekter och kan vara avgörande för utvärderingens kvalitet.

En utökad frägeservice bör också kunna ges genom förstärkning vid redan existerande funktioner, t. ex. genom viss jourtjänst för specialister pä rådgivning vid kemikalieolyckor vid GIC som föreslagits i betänkandet "Ren tur" (SOU 1979:43).

En överföring av de olika Ml-projekt som bör fortsätta, t. ex. utgivande av hänvisningslitteratur (MI-21) och information om forsknings- och un­dersökningsverksamhet (MI-20), kan ske till lämpliga myndigheter om nödvändiga resurser tillförs.

Sammanfattningsvis framhålls att möjligheten att förbättra den toxikolo­giska informationsservicen genom att bygga pä redan fungerande enheter bör undersökas. Detta bör på något sätt samordnas med arbetet beträffan­de produktkontrollens framtida organisation.

Plast- och Kemikalieleverantörers Förening (PKL) anför att i rådande statsfinansiella läge och i beaktande av att förstärkning av toxikologisk utbildad personal behövs bl.a. i produktkontrollorganisationen bör miljö­datanämnden avvecklas. Eventuella arbetsuppgifter enligt det remitterade förslaget kan läggas pä de tidigare omnämnda institutionerna giftinforma­tionscentralen och Biomedicinska Dokumentationscentralen (numera Me­dicinska informationscentralen vid Karolinska institutets bibliotek).

6.2.2 Allmänna skäl för en fördelning jämte vissa förslag härtill

Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) anför: Högskoleenheterna riktar däremot kritik mot den föreslagna organisatoriska uppbyggnaden av den toxikologiska informationsservicen (TOXIT). Man anser det inte vara realistiskt att inrätta ett nytt fristående organ för informationsservice och riskbedömningar. Antalet utbildade toxikologer i Sverige är litet, varför

Prop. 1981/82:48

108

det nya organet inte på länge kan bygga upp tillräcklig kompetens i varje fall för att kunna genomföra riskvärderingar. Man föreslår i stället en förstärkning av vissa existerande organ där toxikologisk expertis redan finns, bl.a. vissa universitetsinstitutioner. Några enheter anser att utred­ningen bättre borde belyst möjligheterna till att inrätta en informationsser­vice på nordisk basis.

Centrum för miljöteknik vid Chalmers tekniska högskola i Göteborg har anfört följande: De delar av den skisserade informationstjänsten som synes mest angelägen är sammanställnings- och utvärderingsservice, i och med att sådan saknas i landet. Det är viktigt att denna verksamhet kan bedrivas öppet och med utnyttjande av bästa tänkbara kompetens.

För de övriga delarna av toxikologisk informationstjänst är det tveksamt om en central informationsenhet utgör den optimala lösningen. Den natur­liga vägen att skaffa information går via biblioteken, vilka har de största möjligheterna att nå ut fill en bred krets av informationssökande. Bibliote­kens roll i spridning av miljöinformation borde ha belysts bättre. För den aktiva forskningen finns pä forskningsbiblioteken terminaler och söksy­stem som gör det relativt lätt att finna litteratur. Biblioteken kan också förmedla svåråtkomlig litteratur.

Biologisk-geovetenskapliga sektionsnämnden vid Göteborgs universitet, till vilken rektorsämbetet hänvisar, har anfört följande: Sektionsnämnden ansluter sig till reservantens uppfattning att man ytterligare bör pröva om den ökade informationstjänsten kan erhållas genom förstärkning av existe­rande organ. På så vis kan man, enligt sektionsnämndens mening, göra besparingar i administrativt hänseende.

Lantbruksstyrelsen anför: Ett väsentligt krav pä en väl fungerande toxi­kologisk informafionsservice måste enligt lantbruksstyrelsens mening vara att den leder till effektivare informationsbehandling och minskar riskerna för dubbelarbete. Enligt lantbruksstyrelsens mening finns det inom det område som berör lantbruksverket, nämligen frågor rörande bekämpnings­medel och andra kemiska produkter i jordbruk och trädgårdsskötsel, ett nära samband mellan TOXIT och produktkontrollorganisationen. Dessa frågor är komplicerade och kräver betydande resurser. Även om det inrät­tas ett organ av det slag som föreslagits torde myndigheter som har ansvar för berörda ämnesområden ha behov av resurser av samma slag som TOXIT föreslås få tillgång till. Det kan ifrågasättas om TOXIT med de begränsade resurser som föreslås kommer att lösa de problem som finns inom området. I stället torde en uppenbar risk föreligga för att förslaget leder fill en splittring av de begränsade resurser som finns att tillgå.

Enligt lantbruksstyrelsens mening bör frågan om inrättande av en toxi­kologisk informationstjänst bedömas i anslutning till ställningstagande till den framtida produktkontrollorganisationen. I första hand bör därvid un­dersökas möjligheterna att knyta en verksamhet av aktuellt slag till redan befintliga organ.

Prop. 1981/82:48

109

Statens livsmedelsverk anför: Slutsatsen av vad som här sagts blir enligt livsmedelsverket mening, att nyttan av TOXIT med den höga ambitions­nivå som rapporten antyder, starkt kan ifrågasättas. Mer skulle vinnas mot rimliga kostnader om verk och myndigheter fick utökade resurser för toxikologisk utvärdering och information inom sina respektive arbetsom­råden och detta kompletterades med enbart hänvisningsservice och/eller samordning i enklare former än det föreslagna TOXIT. Den förnämliga strukturering av en från början formlös materia, som miljödatanämnden åstadkommit, liksom den samordning mellan olika system och myndighe­ter och andra institutioner som redan tillskapats, utgör en god grund för en sädan samordningsfunktion i huvudsak inriktad på hänvisningsservice. De resurser och den sakkunskap som blir tillgänglig när miljödatanämnden upphör, borde dessutom kunna utnyttjas härför. En sådan verksamhet skulle knytas till exempelvis statens naturvårdsverk.

Statens naturvårdsverk, som avstyrkt förslaget om en ny myndighet för toxikologisk informationsservice, har bl.a. också anfört följande: De re­surser som frigörs genom att miljödatanämnden avvecklas (ca 7 milj. kr.) bör i stället användas för att förstärka befintliga myndigheter inom det toxikologiska arbetsområdet. Det informationsbehov som TOXIT skulle tillgodose bör efter.viss resursförstärkning, kunna klaras av befintliga myndigheter m.m., t.ex. giftinformationscentralen, statens miljömedi­cinska laboratorium, medicinska informationscentralen och naturvårds­verkets produktkontrollbyrå. Enligt naturvårdsverkets mening är en fungerande hänvisningsservice det arbetsområde som härvid bör priori­teras. Vissa beröringspunkter finns mellan framtagning av toxikologisk information som nu utretts av miljödatanämnden och utredningen om information rörande arbetsmiljörisker ("INRA", direktiv 1979:52). Detta bör beaktas när statsmakterna beslutar om hur ansvaret för den toxikolo­giska informationsförsörjningen skall fördelas på olika myndigheter. Enligt verkets mening är det rimligt att ansvaret delas mellan myndigheterna på det inre resp. yttre miljöområdet. För att detta skall fungera är det av central betydelse att ansvarsfördelningen är klar och görs känd utåt.

Länsstyrelsen i Kronobergs lån anför: Länsstyrelsen anser dock att miljödatanämnden mera utförligt skulle presenterat tänkbara alternativa organisatoriska löskningar för den toxikologiska informationstjänst som planeras inrättas. Ett fiertal fördelar, skulle, enligt ledamoten Björn Elias­sons reservation, vinnas vid ett utnyttjande av befintliga statliga myndig­heter och instititutioner för dels riskutvärdering av kemiska produkter, dels information om dessa. Länsstyrelsen instämmer därför i Björn Elias­sons argumentation vad avser den föreslagna toxikologiska informations­tjänsten.

Svenska kommunförbundet anför: Då rapporten inte innehåller en utför­lig kartläggning av dagens behov av TOXITs verksamhet, ifrågasätter styrelsen om den statliga satsningen i nuläget bör vara så omfattande som

Prop. 1981/82:48

110

föreslås av miljödatanämnden. Enligt styrelsen vore det rimligare att suc­cessivt bygga ut eller anpassa den typ av akut information om kemiska risker som lämnas av GIC (giftinformationscentralen). För det kommunala hälso- och miljövårdsarbetet vore det därför värdefullt om nya resurser i första hand kunde lotsas till GIC för akutinformation och till berörda centrala myndigheter för köp av toxikologisk kunskap via internationella informationssystem.

Landsorganisationen i Sverige (LO) anför: LO noterar vidare att utred­ningen framlagt ett förslag till centraliserad organisation utan att undersö­ka alternativa lösningar och utnyttjande av redan befintliga myndigheter och organisationer för att nå, i varje fall delar av, de uppsatta målen. Alternativa lösningar är därför inte belysta. LOs uppfattning är att en fortsatt utredning bör närmare belysa möjligheterna att genom förstärkning av befintliga myndigheter och institutioner tillgodose informationsbehoven utan nyetablering av centrala statliga organ. En sådan utredning bör främst granska den offentliga produktkontrollens organisation, arbetarskyddssty­relsen och det nytillkomna statens miljömedicinska laboratorium. När det gäller toxikologiska informationsfrågor finns det enligt LOs uppfattning ett uppenbart samband mellan de uppgifter och personalresurser som förläggs till ett eventuellt nytt produktkontrollverk och de uppgifter och därmed sammanhängande resurser - som överläts ät andra att lösa.

I sammanhanget bör även övervägas frågan om vilka uppgifter som kan läggas på de yrkesmedicinska klinikerna, där sädana finns etablerade. LO vill erinra om den av företagshälsovärdsutredningen nyligen framlagda delrapporten "Utbyggnad av yrkesmedicin" (SOU 1980:22).

6.3 Övriga synpunkter på kanalisering av resurser m. m.

Lunds universitet anför: Utredningens slutsats om behovet av toxikolo­gisk informationsservice understryks av samtliga organ (underremisser inom universitetet). Tveksamhet föreligger beträffande den föreslagna for­men för denna informationsservice ett särskilt organ benämnt toxikolo­gisk informationstjänst (TOXIT) med en fristående budget på cirka 10 milj. kr. inom tre år. Förslaget anses oroande med avseende pä föreslagen forskningsanknytning, konsumtion av tillgänglig experttid och orationell uppbyggnad.

Wallenberglahoratoriet vid Stockholms universitet anför: Toxikologisk information inom miljöområdet omfattar ett mycket brett register inom naturvetenskap och medicin - organisk kemi, analytisk kemi, kemisk och biologisk nedbrytning/omvandling/transport i olika system, i bruk varande biologiska testmetoder, humanmedicinen m. m.

Kvalificerad utvärdering av publicerat material kräver sålunda god kän­nedom om den aktuella forskningen vilket bäst erhålles genom parallellt praktiskt arbete inom delar av utvärderingsområdet. Den av nämnden

Prop. 1981/82:48

111

föreslagna informationsenheten kan alltså endast utföra det postulerade utvärderingsarbetet och riskvärderingen om den ingår i en större enhet där omfattande forskning inom området bedrivs.

Det framskymtar även i nämndens rapport att den föreslagna informa­tionsenheten bör vara associerad med en verksamhet som har vetenskaplig expertis av betydelse för enheten. Som bästa exempel anges i rapporten statens miljömedicinska laboratorium; detta laboratorium utgör i princip en namnändring av f.d. omgivningshygieniska avdelningen med en ny huvudman, socialstyrelsen. Laboratoriet har ingen eller ringa kompetens inom för miljövården viktiga områden såsom exempelvis effekter på akva-tisk och terrest fauna och flora. Ej heller har laboratoriet utnyttjat ett antal biologiska testsystem som utgör en avsevärd del av litteraturen rörande föroreningars effekter.

Av det sagda framgår att om den föreslagna informationsenheten ej kan ingå som en integrerad del av ett omfattande forsknings- och undersök­ningsinstitut med bred kompetens inom miljöområdet bör informationsen­heten helt avstå från att göra utvärderingar och riskanalyser av det infor­mationsmaterial som insamlas och distribueras.

Statens strålskyddsinstitut anför: För att förbättra den toxikologiska informationstjänsten inom landet föreslår miljödatanämnden att ett nytt statligt organ. Toxikologisk informationstjänst (TOXIT) bildas. TOXIT skulle överta ett antal funktioner vilka idag sköts inom existerande organi­sationer, och också svara för ett antal nya funktioner. Strålskyddsinstitutet anser att den föreslagna nya organisationen TOXIT knappast förefaller rationell. Den skulle, i varje fall under en längre inledningsfas, skapa stora administrativa problem, och förmodligen leda till en ökad byråkratisering. En ledamot i miljödatanämnden har reserverat sig mot rapporten, och anmält en annan mening vad gäller lösningen av de toxikologiska informa­tionssystemen, en ledamot har lämnat ett särskilt yttrande rörande TOXIT. Strålskyddsinstitutet delar, vad gäller synpunkterna på de admini­strativa problemen i samband med uppbyggande av TOXIT, de uppfatt­ningar som förts fram i reservationen och det särskilda yttrandet.

Karolinska sjukhuset anför: Det är direktionens mening, att en sä omfat­tande verksamhet som den nya centralen förutsätts få kan leda till dubbel­arbete. De myndigheter som i dag är verksamma inom området måste nämligen fortsättningsvis ta ett omfattande eget ansvar och satsa stora resurser på ett eget engagemang i dessa frågor. Direktionen är inte överty­gad om att ett resurstillskott av här avsedd omfattning får den bästa användningen genom att koncentreras till en ny myndighet. Däremot bör man även fortsättningsvis sträva efter former för en viss sammanhållen överblick över detta mycket viktiga område.

Kommittén för transport av farligt gods anför: TFG-kommittén har inte tagit ställning till sådana frågor i miljödatanämndens förslag som organisa­tionen eller finansieringen av TOXIT, men vill ändå påpeka att en förhål-

Prop. 1981/82:48

112

landevis måttlig utbyggnad av giftinformationscentralen sannolikt skulle vara tillräcklig utifrån de behov kommittén har att beakta.

6.4 Frågan om giftinformationscentralens ställning

Vissa remissvar har särskilt tagit upp frågan om giftinformationscentra-lens (GIC) organisatoriska ställning i förhållande till nya resurser för toxi­kologisk informationsservice. Några har därvid förordat den av miljödata­nämnden föreslagna ordningen, enligt vilken GIC ingår som en del i TOXIT. Andra har varit mera avvaktande eller direkt avvisande med hänvisning till GIC:s kliniska inriktning eller liknande.

Huvuddelen av de remissorgan som allmänt anslutit sig till miljödata­nämndens förslag har emellertid inte i detalj gått in på frågan om GIC:s ställning. Det har vidare bl.a. framgått av de i olika avsnitt refererade yttrandena att ett par remissorgan i stället utgått från giftinformationscen­tralen och förordat en utbyggnad av densamma samt att flera av de organ, som talat för en uppdelning av resurserna, också förutskickat förstärkning­ar fill giftinformationscentralen - utan att själva organisationsfrågan för GIC:s del därvid aktualiserats.

Rikspolisstyrelsen anför att det är viktigt att förverkligandet av miljöda­tanämndens förslag möjliggör att all informationsservice inom här aktuellt område sammanförs till en enhet. Detta är av stor betydelse för den som har behov av servicen. Såväl förebyggande som akut service bör därför tillgodoses inom den föreslagna organisationen.

Socialstyrelsen anför: I det föreslagna TOXIT skulle även ingå giftinfor­mationsenheten vid Karolinska sjukhuset. Som styrelsen framhållit ovan är det en principiellt viktig skillnad mellan ställningstaganden till behovet av åtgärder i de fall ett ämne förorsakar akuta förgiftningstillstånd och ställningstaganden till lämpliga hälsomässiga effekter. Giftinformations­centralen bör enligt styrelsens uppfattning därför inte inordnas i ett eventu­ellt TOXIT. Giftinformationscentralen är ett serviceorgan för frågeställ­ningar rörande akut förgiftning och bör behålla denna inriktning.

Televerket anför: Ur praktisk .synpunkt är det enligt televerkets me­ning fördelaktigt att en, sammanhållen enhet kan ge alla typer av service inom området toxikologisk information. Nuvarande giftinformationscen­tralen bör således ingå i denna enhet, såsom föreslagits.

Riksrevisionsverket anför: Beträffande giftinformationscentralen anser RRV att centralens klara inriktning på akuta förgiftningsfall och det där­med sammanhängande behovet av nära kontakter med sjukhusen talar för att centralen behälls fristående.

Umeå universitet anför: Vad angår förslaget om sammanslagning av TOXIT och giffinformationscentralen (GIC) till en enhet fillstyrks detta

Prop. 1981/82:48

113

med den reservationen att GIC behäller sitt nuvarande namn och sin funktion som informationscentral vid akuta förgiftningar.

Statens livsmedelsverk betonar att vilken form TOXIT än får är det, enligt verkets mening, viktigt att giftinformationscentralens funkfion inte påverkas.

Produktkontrollnämnden anför: I miljödatanämndens förslag räknar man med att den befintliga giftinformationscentralen skall ingå i TOXIT. Produktkontrollnämnden har inte övertygats om att detta är en god lös­ning. Giftinformationscentralen är företrädesvis ett kliniskt serviceorgan med de särpräglade krav man mäste ställa på ett sådant. Det framlagda förslaget räknar också med att centralen skall få en mycket självständig ställning inom organisationsenheten.

Karolinska sjukhuset anför: Ett framtida samarbete mellan en central enhet och GIC ter sig naturiigt och angeläget. På grund av GlCs kliniska inriktning och närmast sjukvårdande karaktär är dock överlagringen av respektive intressefält inte'stor.

Miljödatanämndens utredningsgrupp har föreslagit att GIC skall ingå administrativt i den planerade centrala informationsenheten men i övrigt ha oförändrad status. Detta kan te sig logiskt men är inte realistiskt när man ser till verkliga förhållanden.

GICs inrikting är som tidigare nämnts klinisk och har därför ett väsent­ligt behov av nära lokalt samarbete med den kliniska verksamheten pä ett storsjukhus och där främst med dess intensivvårdsavdelning. Utan en sådan nära lokal kontakt skulle GICs arbete snabbt förlora sin verklighets­förankring. Någon möjlighet att härbärgera en ny stor myndighet inom KS' område finns inte, och någon anledning att flytta GIC till annat sjukhus föreligger inte.

Verksamheten är som också framhållits tidigare av sjukvårdskaraktär och av betydelse för sjukvärden inom hela landet. Mot denna bakgrund anförde direktionen i sin begäran om anslag för budgetåret 1981/82 bl.a. följande.

Giftinformationscentralen svarar för rådgivning till allmänheten och till läkare vid akuta förgiftningssituationer. Centralen betjänar hela landet och är fillgänglig dygnet runt. Centralen har kunnande som bl.a. täcker in­dustrisamhällets kemiska produkter och de ämnen i hemmiljön som kan förorsaka förgiftning.

Den numerärt övervägande delen av förfrågningarna till centralen kom­mer frän allmänheten men tyngdpunkten i verksamheten utgörs av kvalifi­cerade medicinska frågeställningar från läkare. Rådgivningen griper ofta direkt in i behandlingsförlopp vilket ställer krav på att centralens informa­tion är strukturerad så att den är omedelbart gripbar för en medicinsk skolad frågare. Verksamheten förutsätter alltså tillgäng bl. a. till medicinsk kompetens och klinisk ertärenhet vilket är temporärt löst inom enheten. Speciella åtgärder och resursförstärkningar erfordras för att på sikt bibe­hålla denna standard.

8   Riksdagen 1981182. 1 saml. Nr 48

Prop. 1981/82:48

114

Centralen betjänar - som framgått av det tidigare, hela riket och är den enda i sitt slag. Tyngdpunkten i verksamheten utgörs något som ocksä framgått av det tidigare av förfrågningar från läkare. Dessa frågor liksom dem från allmänheten kommer frän alla delar av riket. Centralen gör enligt direktionens uppfattning stora insatser i sjukvårdens tjänst. Insatser som i hög grad bidrar till att hjälpa sjukvårdshuvudmännen i deras arbete för en god hälso- och sjukvård. Mot denna bakgrund synes det direktionen rimligt att landstingskommunerna bidrar till täckande av kostnaderna för centra­lens drift. Härigenom skulle också sjukvårdshuvudmännen fä ett direkt infiytande pä omfånget av den service centralen kan lämna.

Regeringen bör bemyndiga direktionen att sluta avtal med landstingen angående deltagande i finansieringen av GICs service, varvid dessa bidrag i av regeringen angiven omfattning bör fä nyttjas för en utökning av centralens resurser och service.

Direktionen anser att giftinformationscentralen kan kvarstå under KS huvudmannaskap. Det är direktionens övertygelse att det är ett oavvisligt krav om centralen skall kunna hålla sin standard och att man har ett nära och intensivt samarbete med ett storsjukhus med en god och omfattande intensiv vård.

Det har inte - såvitt direktionen kunnat finna - förutsatts något annat än att GIC skall ligga kvar på KS" område. Vid sådant förhållande bör enligt direktionens mening GIC liksom f. n. administrativt ingå i sjukhuset. Det samarbete som skulle följt av ett samgående kan i lika utsträckning ske mellan två oberoende enheter.

Sammanfattningsvis föreslår direktionen att GIC lokalt och administrativt kvarstår inom sjukhuset och att GICs verksamhet finansieras på sätt direktionen föreslagit i sin begäran om anslag för budgetåret 1981/82.

Medicinska forskningsrådet (MFR) anför: MFR förordar därför att TOXIT och statens miljömedicinska laboratorium (SML) redan nu sam­ordnar sin verksamhet. Det faller sig naturligt att även giftinformationscen­tralen (GIC) inlemmas och att organisationen framför allt samarbetar med Medicinska informationscentralen (MIC) vid Karolinska institutet.

Statens veterinärmedicinska anstalt (SVA) anför sammanfattningsvis att SVA vill uttala att anstalten i princip kan acceptera det i rapporten framlagda förslaget om inrättande av en toxikologisk informationsservice genom utbyggnad av GIC och resursförstärkning vid vissa toxikologiska institutioner.

Kommittén för transport av farligt gods anför: Slutligen vill kommittén framhålla det viktiga i att kvaliteten och effektiviteten i det förtjänstfulla arbete, som f.n. utförs vid giftinformationscentralen, inte äventyras ge­nom bildandet av TOXIT.

Länsstyrelsen i Jönköpings län anför: Giftinformationscentralen och statens miljömedicinska laboratorium bör samordnas med TOXIT, likaså bör produktregistret ingå i TOXIT.

Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) anför: IVA förordar därför att

Prop. 1981/82:48

115

TOXIT och statens miljömedicinska laboratorium (SML) redan nu sam­ordnar sin verksamhet. Det faller sig då naturligt att även giftinformations­centralen (GIC) inlemmas och att organisationen samarbetar med Medi­cinska informationscentralen (MIC).

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) anför: Den föreslagna utökningen av den toxikologiska frågeservicen är enligt LRFs mening mycket väsentlig och bör understödjas. Denna utökning bör dock ske inom giftinformations­centralen, vilken redan nu utför ett värdefullt arbete. Dess verksamhet bör inte få hämmas av inordnande som en byrå i ett större ämbetsverk, med därav följande administrativa problem. Dess ställning och möjligheter att ostörd fortsätta sitt arbete skulle allvarligt försvagas genom en samman­slagning med det föreslagna verket. Det mest effektiva är säkerligen att giftinformationscentralen ges möjlighet fill en självständig och lugn upp­byggnad av en utökad frågeservice.

Svenska arbetsgivareföreningen (SAF) anför: En samordning av nuva­rande miljödatanämndens verksamhet bör enligt föreningen i stället ske med andra informationsorgan inom det toxikologiska området. Dessa bör vara fristående från tillsynsfunktioner. Samordning med verksamheten vid giftinformationscentralen (GIC) är i stället naturlig. Det bör emellertid ocksä prövas att anknyta den toxikologiska informationen till statens mil­jömedicinska laboratorium (SML).

Studsvik Energiteknik AB tillstyrker miljödatanämndens förslag att sär­skilda resurser avsätts för bättre möjligheter till information om de ke­miska riskerna och att dessa resurser tillsammans med den nuvarande giftinformafionscentralen bildar organisationen Toxikologisk informa­tionstjänst.

Svensk Förening för Toxikologi (SFT) anför: Den nuvarande giftinfor­mafionscentralen erbjuder redan idag delar av de tjänster som TOXIT skall bjuda ut. Införlivning av giftinformationscentralen i TOXIT torde därför vara en stor fördel när det gäller att utnyttja den erfarenhet som finns på giftinformationscentralen för den nya och vidare verksamheten. Dessutom torde stora fördelar, när det gäller sakfrågorna, kunna erhållas genom att man på detta sätt får en bättre kontakt med sjukvården.

7   Övriga frågor rörande toxikologisk informationsservice

7.1 Organisation och uppbyggnad av service med riskutvärderingar, m. m.

Frågan om service med riskutvärderingar kommenteras förhållandevis ofta i remissyttrandena. Ej sällan görs här en koppling mellan riskutvärde­ring och lämplig organisatorisk lösning för den samlade toxikologiska informationsservicen. Sålunda har vissa synpunkter som berör riskutvär­dering och tillgången på toxikologisk expertis redan framkommit genom citaten i avsnitt 6 i det föregående.

Prop. 1981/82:48

116

Några remissinstanser biträder miljödatanämndens förslag om hur risk­utvärderingsservice bör organiseras. Flera framhåller att den takt varmed servicen kan byggas ut hämmas av bristen på toxikologer. Mänga under­stryker också behovet av en utökad toxikologutbildning. Några är tvek­samma eller avvaktande inför förslaget. Mer underlag för beslut efterlyses ibland. Några menar att den toxikologiska informationstjänsten (TOXIT) ej bör åta sig uppdrag med riskutvärderingar utan att detta helt är en uppgift för befintliga myndigheter. Andra menar att resursförstärkningar bör gå direkt till vetenskapliga institutioner som idag utför riskutvärdering­ar. 1 ett fall talar man om att tvärvetenskapliga miljötoxikologiska institu­tioner bör inrättas vid landets universitet för en ökad kritisk toxikologisk information och riskvärdering.

7.1.1   Förmedling av uppdrag, sammarbete genom gemensam personal m.m. enligt förslaget Positiva synpunkter

Försvarets forskningsanstalt (FOA) anför: Vid FOA 4 finns inom Insti­tutionen för Biomedicin en särskild sektion Toxikologi. Goda förutsätt­ningar bör finnas för samarbete mellan denna grupp och den föreslagna enheten för Toxikologisk informationsservice:

-

FOA 4 bibliotek innehåller kvalificerad referenslitteratur inom området Toxikologi

-

Laboratorier och djurenhet för avel av högklassiga försöksdjur utnyttjas för bl a toxikologiska tester

-

Vid FOA 4 görs kvalificerade analyser och riskbedömningar. Med insat­ser från olika forskningsgrupper kan kemiska, mikrobiologiska och ra­diobiologiska frågeställningar bearbetas.

I miljödatanämndens rapport (sid. 150) presenteras ett förslag till kon­kretisering av möjligheterna att inom det toxikologiska området skapa ett långsiktigt samarbete beträffande riskutvärderingar. Förslaget, som inne­bär resurstillskott till redan etablerade forskningsgrupper i utbyte mot att gruppernas samlade kompetens sä långt det är möjligt kan utnyttjas i form av tjänster, kan med fördel tillämpas i vad avser FOA 4. Regeringen har nämligen beslutat (1979-09-13) att FOA 4 fär ta sig an vissa nya arbetsupp­gifter, ej nödvändigtvis forskningsinriktade, under förutsättning att full kostnadstäckning erhålles. Beslutet, som tillkommit för att söka kompen­sera effekterna av genomförda nedskärningar av försvarsanslaget, gör det möjligt för FOA 4 att ställa befintliga resurser till det civila samhällets förfogande. Som exempel på pågående verksamhet inom området riskana­lys kan nämnas bedömning av cancerrisker av rök från kol- resp. oljeel-dade kraftverk. Genomförda studier avseende risker av okontrollerade utsläpp av klor och andra i industriell verksamhet förekommande gaser har rönt stor uppmärksamhet.

FOA 4 är beredd att medverka i det fortsatta planeringsarbetet såväl vad

Prop. 1981/82:48

117

gäller frågor rörande förmedling av uppdrag med riskutvärderingar till befintlig expertis som andra samarbetsformer.

Televerket anför: Eftersom tillgången på toxikologisk expertis i landet är mycket begränsad, är det positivt att TOXIT beräknas kunna förmedla uppdrag som avser kvalificerade riskutvärderingar, där sådan expertis medverkar - även om behovet av sådan service inte kan tillfredsställas inom överskådlig tid.

Medicinska fakultetsnämnden vid Lunds universitet anför: Man bör redan från början överväga att upprätta filialer vid de universitetsorter där toxikologisk expertis finns tillgänglig i enlighet med det förslag som utred­ningen skisserar på sidorna 149 och 150. Det bör understrykas att "TOXIT" inte inom sig själv kan generera toxikologisk expertis med praktisk forskningserfarenhet.

Statens veterinärmedicinska anstalt (SVA) anför: Behovet av riskutvär­deringar inom och utom landet är stort och växande. Resurserna härför i Sverige är knappa. Detta gäller speciellt inom produktkontrollomrädet. En flaskhals är bristen på tränade toxikologer. Det i rapporten föreslagna arrangemanget för förstärkning av vissa befintliga toxikologiska institutio­ners resurser synes vara välmotiverat. SVA kan i princip ansluta sig därtill. Av fundamental betydelse i detta sammanhang är givetvis även att effektiva åtgärder vidtas för förstärkning av toxikologiutbildningen inom landet, vilket utredningen även beaktat. SVA vill dock betona vikten av att resurserna för utbildning, forskning och rutinanalyser på det veterinärtoxi­kologiska området också behöver förstärkas. Konkreta åtgärder bör dock avvakta resultat av den av regeringen nyligen tillsatta utredningen i denna fråga (UHÄ).

Svensk Förening för Toxikologi (SFT) anför: Men som utredningen påpekat kommer TOXITs möjligheter att erbjuda riskutvärderingsservice att vara beroende av tillgängen pä kompetenta toxikologer. Det kommer inte att vara meningsfullt att genomföra riskutvärdering av kemiska ämnen om detta icke kan ske med hjälp av erfarenhet från de främsta vetenskaps­männen pä området. Därför torde förslaget med forskarassistenter pä vetenskapliga institutioner, för att därstädes tillsammans med experter genomföra riskutvärderingsservice, vara ett gott uppslag som bör förverk­ligas. Detta förslag kommer att innebära en väsentlig draghjälp när det gäller att rekrytera unga forskare till den toxikologiska vetenskapen och således utgöra en viktig rekryteringsbakgrund för framtida medarbetare, bl.a. i TOXIT.

Avvaktande eller kritiska synpunkter

Matematisk-naturvetenskapliga fakultetsnämnden vid Lunds universitet anför: Avsikten med toxikologisk informationsservice skall vara att till­handahålla informationstjänster. Ur aktiv forskarsynpunkt är detta till­räckligt; den värdering som mäste göras av materialet måste med nödvän-

Prop. 1981/82:48

118

dighet göras av forskaren själv, parat med hans kunskaper om forsknings­frontens läge. Att en statlig myndighet åtar sig denna värdering av informa-tionsfiödet befaras bli förknippat med allvarliga risker. Detta antyds även i rapporten, i vilken "särskilda problem förutses uppstå beträffande service med mera kvalificerade riskutvärderingar" (s. 220). Dessa problem avses lösas genom optimering av möjligheterna att utnyttja inom landet befintlig expertis, bl. a. genom anställning av forskningsassistenter. Dessa skall efter avtal delta i forskningsprojekt på olika insfitutioner. I gengäld skall institutionerna förbinda sig medverka i uppdrag med riskutvärdering för TOXIT. Konstruktionen förefaller tämligen otymplig och föga genom­tänkt. P. g. a. avsaknad av detaljerat förslag kan dock arrangemanget i sin helhet ej bedömas.

Det betonas att alla som medverkar i kvalificerad riskbedömning måste ha möjlighet att hålla sina kunskaper aktuella och ha tillräckliga kontakter med forskningsfronten. Av detta följer att den nya myndigheten med nödvändighet måste rekryteras bland forskare, vilka förutom sin informa­tionstjänst även måste ägna sig åt forskning (för kontakter med forsknings­fronten). Återigen är underlaget för tunt för att effekterna av en sädan konstruktion skall kunna bedömas. Lösningen förefaller dock tvivelaktig och inger farhågor beträffande effektiviteten vid den föreslagna myndighe­ten.

Medicinska fakultetsnämnden vid universitetet i Linköping anför: Fakul­tetsnämnden får bestämt avvisa förslaget att skapa ett organ som enbart skulle ägna sig åt toxikologisk information och/eller riskbedömning, men som skulle sakna möjlighet eller kompetens att i förekommande fall genom egna undersökningar komplettera eller verifiera kontroversiella resultat. Erfarenheter från exempelvis socialstyrelsens läkemedelsavdelning visar hur svårt ett likartat organ har att fungera tillfredsställande eller rekrytera

kompetent personal.- En ökad kritisk toxikologisk information och

riskvärdering bör i stället knytas till tvärvetenskapliga miljötoxikologiska forsknings- och undervisningsinstituUoner, som bör inrättas vid landets universitet. Existerande toxikologiska yrkesmedicinska avdelningar är na­turliga kärnor för sådana institutioner.

Umeå universitet anför: Förmedlingsfunktionen med resursförstärkning under en viss tid med forskarassistent anställd av annan arbetsgivare uppfattar rektorsämbetet dock inte som en resursförstärkning. Det före­slagna förfarandet bör utbytas mot kontanta medel som disponeras av utredaren. Behovet av intern utbildning minskar med av utredningen före­slagen förmedlingsfunktion.

Medicinska forskningsrådet (MFR) anför: Kvalificerad riskvärdering inom TOXIT torde inte vara realistisk inom den stipulerade fyraårsramen med tanke på bristen på utbildade toxikologer. Riskvärderingar försvåras ytteriigare av att befintliga forskargrupper inom området kan komma att bli överbelastade med uppdrag från TOXIT. De fem forskarassistenterna som

Prop. 1981/82:48

119

föresläs för att förstärka resurserna kommer inte heller att hinna lära sig fillräckligt för att kunna bidraga till arbetet inom den fiden. MFR delar givetvis miljödatanämndens uppfattning att toxikologiutbildningen för­stärks samt att resurser avsätts för en förmedlingscentral för riskvärde­ringsuppdrag.

Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) anför: Kvalificerad riskvärdering inom TOXIT torde inte vara realistiskt inom den stipulerade fyraårsramen med tanke på bristen på utbildade toxikologer. De befintliga forskargrup­perna inom området riskerar att bli överbelastade med uppdrag från TOXIT. De fem forskarassistenterna som föreslås för att förstärka resur­serna kommer inte heller hinna lära sig tillräckligt för att kunna bidraga till arbetet under den tiden. IVA delar givetvis miljödatanämndens uppfatt­ning att toxikologiutbildningen bör förstärkas samt att resurser avsätts för en förmedlingscentral för riskvärderingsuppdrag.

7.1.2 TOXIT i förhållande tdl kontrollmyndighet m. m.

Statens miljömedicinska laboratorium (SML) anför: Med hänsyn till vad tidigare sagts om brist på toxikologisk expertis bör inrättandet av en utvärderingsservice anstå i avvaktan på resultat av den pågående utred­ningen om toxikologisk utbildning. Det kan vidare diskuteras det menings­fyllda i att, vid en central organisation som TOXIT, utföra riskutvärdering­ar för vilka man egenfiigen icke tar något myndighetsansvar. Detta torde innebära att om en avnämare köper en riskvärdering av ett ämne, t. ex. en livsmedelsfillsats, sä måste ändå livsmedelsverkets toxikologiska laborato­rium göra en förnyad riskvärdering med myndighetsansvar. Riskvärdering bör ske vid de institutioner och myndigheter som förfogar över kompetens inom sina respektive områden. Det behov av riskvärdering utöver vad som idag kan tillgodoses bör tillfredsställas genom att resursförstärkningar ges till respektive riskutvärderande organisation.

Arbetarskyddsstyrelsen anför: En annan svär gränsdragningsfråga gäller riskutvärderingsservicen. Som miljödatanämnden framhåller innefattar en sådan servcie alltid ett moment av informationsvärdering. Detta kan up­penbarligen leda till att en informationscentral och den ansvariga myndig­heten kommer att värdera vissa risker olika. Problemen går knappast att lösa pä sätt som föreslagits genom att ha forskarassistenter utplacerade hos forskningsinstitutioner eller genom någon slags expertpaneler hos informationscentralen. I vart fall när det gäller arbetsmiljörisker måste det i sista hand vara arbetarskyddsverkets bedömning som blir avgörande för kraven enligt arbetsmiljölagen. Här uppstår också problem med hänsyn till den knappa tillgången pä kunniga toxikologer. För att på sikt öka tillgång­en på toxikologer i landet måste framför allt utbildningen i toxikologi förbättras. Det är därvid viktigt att satsa på utvidgad forskarutbildning.

Forskningsrådsnämnden (FRN) anför: FRN ställer sig emellerUd skep­tisk till att den nya myndigheten skall åta sig att värdera risker av olika

Prop. 1981/82:48

120

kemiska ämnen genom uppdrag från olika intressenter i samhället. Som utredningen själv påpekar är tillgången på svensk expertis för kvalificerad riskvärderingsanalys inom det toxikologiska omådet starkt begränsad. FRN förordar att frågan om riskvärdering av kemiska ämnen utreds vidare i nära samarbete med produktkontrollnämnden. 1 detta utredningsarbete bör man även beakta hur man kan stimulera en ökning av antalet forskare med god kompetens inom området.

Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) anför: Vad gäller kvalificerad risk­värdering synes det olämpligt att detta skall utföras av eller genom en toxikologisk informationscentral. Sådana undersökningar bör i stor ut­sträckning komma till stånd pä initiativ av tillverkare och importörer för att sedan underställas statlig myndighet för prövning. I den mån dessa utvär­deringar skall utföras av statliga myndigheter bör detta, för att undvika ytterligare splittring av resurserna, ske genom en förstärkning av befintliga organisationer vid exempelvis arbetarskyddsstyrelsen, produktkontroll­byrån och statens livsmedelsverk.

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) anför: Man skulle enligt LRFs be­stämda mening få en mera effektiv utvärdering, om denna verksamhet utfördes av produktkontrollnämnden. Denna har ju huvudansvaret för kontrollen av kemiska produkter. De experter som skall göra utvärdering­arna, bör då utses av produktkontrollnämnden och utvärderingarna bör bekostas av tillverkaren/importörerna. Riskutvärderingsrapporterna bör vara offentliga handlingar. - Det bör i detta sammanhang även uppmärk­sammas att informationsanalysen på det toxikologiska området under lång tid framåt kommer att hämmas av brist på kvalificerade toxikologer, vilket talar för en försiktig utbyggnad.

Agrifack, med instämmande av SACO/SR, anför: Utredningen föreslär ocksä att den "toxikologiska informationservicen" skall arbeta med risk­utvärdering utan att utöva myndighetskontroll. Vi anser att detta kan medföra oönskade effekter. Nu existerande myndigheter (t. ex. arbetar­skyddsstyrelsen, produktkontrollnämnden) gör redan idag riskvärderingar inom sina ansvarsområden. Det syns därför som ett dubbelarbete kan bli följden och den riskvärdering som den föreslagna "toxikologiska informa­tionsservicen" skall utföra ej kan gälla för andra myndigheter.

Vi föreslär därför att riskutvärderingen kvarligger vid de myndigheter där den nu fungerar och att den önskvärda utökningen sker inom någon nu existerande myndighet.

Sveriges naturvetareförbund, med instämmande av SACO/SR, anför: Den största nyheten skulle vara tillhandahållandet av en riskutvärderings­service. Värderad information om enskilda ämnen finns idag samman­ställda i olika handböcker och kriteriadokument. Ett omfattande interna-fionellt arbete sker inom detta område. Tillgänglig svensk expertis utnytt­jas förmodligen bäst om den ges fillfälle att delta i sådant internafionellt riskvärderingsarbete. En klar begränsning vid riskvärdering är ofta att

Prop. 1981/82:48

121

vissa för helhetsbilden nödvändiga uppgifter saknas. Ett tillskapande av en toxikologisk informationsservice medför inte, vilket framhålles i MDNs rapport, en lösning på detta problem.

Att bedöma produkter är ofta svårare än att bedöma ämnen. För yrkes­inspektörer och hälsovårdsinspektörer är ofta det stora problemet att de saknar kännedom om innehållet i en produkt. Inte heller här kommer TOXIT att kunna innebära en lösning.

Importörer har ofta svårigheter att få en innehållsdeklaration av den utländske tillverkaren. Vid uppbyggnaden av produktregistret kan utländs­ka tillverkare lämna sådana direkt till produktkontrollnämnden. Med all sannolikhet är de inte beredda att lämna uppgifter till ytterligare en instans.

7.2 Jourservice avseende frågor i samband med akuta miljöhot

Behovet av en jourservice avseende frågor i samband med akuta miljö­hot har inte ifrågasatts i något remissyttrande. Några få remissorgan tar mera ingående upp denna form av service och behandlar bl. a. det organi­satoriska ansvaret, tillgängligheten och olika hjälpmedel i sådan service.

Rikspolisstyrelsen anför: Beträffande frågeservicen är det ett uttalat önskemål att serviceenheten skall kunna nås via polisens dataterminaler så att snabba svar, utskrivna på terminalens skrivare kan erhållas och vidare­befordras till personal på fältet. Detta gäller främst enkla frågor om bas­fakta om farligt gods, såsom visst ämnes transportklass, märkning av emballage och fordon, fordonsutrustning, kemiska egenskaper och risker samt förstahandsåtgärder vid olycka.

Statskontoret delar miljödatanämndens åsikt att ett antal uppgifter som rör toxikologisk informationsservice bör samordnas. I samband med en tidigare utredning rörande samordning av informationsbehandling vid aku­ta förgiftningsfall har statskontoret framhållit att Sverige till en enda jour­organisation bör samla resurserna för rådgivning vid akuta förgiftningar och vid olyckor som kan leda till förgiftning. Statskontoret har fortfarande denna uppfattning. Jourorganisationen bör självfallet bygga på giffinforma-tionscentralens organisafion och informationssystem.

GeneraltuUstyrelsen, som begränsat sitt yttrande till synpunkter på en detalj i rapporten, nämligen frågan om informationsservice vid akuta miljö­hot anför följande: Denna fråga har av förståeliga skäl inte kunnat beredas något störte utrymme bland de många andra viktiga problem som rappor­ten behandlar. Enligt styrelsens uppfattning bör en mer ingående behovs­kartläggning och en detaljerad planläggning för resursuppbyggnad och  jourverksamhet   för   en   sädan   informationsservice   genomföras.

---- Mot bakgrund av vad ovan anförts vill styrelsen understryka

behovet av en grundläggande kartläggning och planering av verksamheten. Den enhet som skall svara för jourservicen bör enligt styrelsens uppfatt-

Prop. 1981/82:48

122

ning ha tillgång till ett omfattande bibliotek som ständigt uppdateras med aktuell speciallitteratur på området. Vidare krävs kontakt med nationella och internationella databaser innehållande relevant information. Sökning i dessa baser fordrar välutbildad personal som behärskar de olika datasyste­mens sökspråk och söklogik.

En annan viktig uppgift är att fä fillgång till alla erforderliga dataregister och manuella register över handelsnamn och inträffade kemikalieolyckor.

För att göra snabba spridningsprognoser för löskomna kemikalier krävs speciella dataresurser som kan vålla svårigheter att utveckla. Inom US Coast Guard Headquarters i Washington DC finns emellertid ett system som bör studeras närmare. Detta system har utvecklats av det amerikans­ka konsultföretaget Arthur D. Little, Inc.

Serviceenheten bör slutligen ha en bred internationell kontaktyta för att möjliggöra fortlöpande uppdatering med nytt material och uppföljning av utvecklingen på området.

Tillkomsten av den föreslagna jourservicen för akuta frågor om miljöef­fekter medför en avsevärd förbättring av beredskapen ifråga om kemika­lieolyckor. Enligt styrelsens mening kan den dock ej ersätta de inom olika ansvariga räddningstjänstmyndigheter uppbyggda interna informationsre­surser som är anpassade fill dessa myndigheters specifika behov.

Statens brandnämnd anför: För att räddningstjänsten vid kemikalie­olyckor skall kunna genomföras på ett säkert sätt behövs goda kunskaper om den eller de kemikalier som kommit lösa. Goda kunskaper om vad som kan hända om kemikalier eller behållare med kemikalier utsätts för brand och om vilka ämnen som kan tänkas bildas om utspillda kemikalier blandas är också nödvändiga för att räddningstjänsten skall kunna genomföras tillfredsställande.

För närvarande finns inget serviceorgan med jourtjänst som har till uppgift att ge svar pä alla frågor som kan behöva bli besvarade vid rädd­ningstjänst med kemikalieolyckor.

Enligt statens brandnämnd har giftinformationscentralen fill uppgift en­dast att lämna råd vid akuta förgiftningar men den goda tillgången på uppslagsverk och personalens vana att söka i dessa samt GICs öppethål­lande hela dygnet har gjort att brandförsvaren kunnat få svar av GIC pä vissa för brandförsvarens operativa verksamhet väsentliga frågor vid ke­mikalieolyckor under hela dygnet.

Under dagtid kan brandförsvaren få upplysningar om kemikalier av personal på industrier och myndigheter. Vid transportolyckor kan upplys­ningar ibland erhållas av avsändaren eller av mottagaren.

Sammanfattningsvis vill brandnämnden framhålla behovet av en fräge­service där brandförsvaren kan få sådana uppgifter om kemikalier som behövs för räddningstjänsten både vid akuta situationer och vid utarbetan­det av insatsplaner. Dessutom anser brandnämnden att denna frågeservice också bör innefatta en hänvisningsservice vid akuta situafioner så att

Prop. 1981/82:48

123

brandförsvaren snabbt kan få tag i någon särskild kemikalieexpert för att få råd vid räddningsinsatsen.

505 Alarmering AB (SOSAB) anför: Våra synpunkter pä föreliggande utrjdning avser endast de delar som berör oss som alarmeringsorgan.

Vid inträffade kemikalieolyckor är det av stor betydelse att hjälporganen snarast, helst i samband med alarmeringen, får preliminär information om eventuella risker med det ämne som är inblandat.

Eftersom alla larm om inträffade olyckor går eller kommer att gå till våra larmcentraler och vi ansvarar för ufiarmningen av i stort sett samtliga brandkårer och ambulanser i landet, är det naturligt att denna akutinforma-fion ges direkt från larmcentral till utryckande enheter. Så sker i göriigaste mån, vilket möjliggörs dels genom utfrågning av den alarmerande i den mån vederbörande vet egenskaperna hos ämnet, dels genom att centra­lerna har tillgång till uppgifter om de vanligast förekommande kemika­lierna. När det gäller mer ovanliga ämnen har larmcentralerna svårare att ge snabb primärinformation, man kan ofta få fram uppgifter genom kon­takter med GIC, industriexpertis eller på annat sätt. Det har exempelvis förekommit förfrågningar hos Londons brandförsvars larmcentral, som har ett omfattande register över farligt gods.

Av ovanstående torde framgå att en viss improvisation är nödvändig, när andra än de vanligast förekommande farliga ämnena är inblandade.

Det vore givetvis av mycket stort värde för hjälporganen om fasta och fillförlitliga rutiner för akut information kunde skapas. Enligt vår mening skulle detta kunna ske ganska omgående till rimliga kostnader och utan ytterligare omfattande utredningar.

Den instans som har störst erfarenhet av akutinformaUon och som också enligt vår erfarenhet fungerar mycket bra är GIC. Verksamheten är inrik­tad pä förgiftningsfall, men borde lätt kunna kompletteras så, att all akutin­formation om farligt gods tillhandahålles. Genom samarbete med statens brandnämnd, som är tillsynsmyndighet för hela räddningstjänstomrädet, bör informationen kunna utformas så, att den är avpassad till hjälporga­nens behov. På flera håll utomlands finns omfattande register utformade med tanke på akutinsatser. Med ett internationellt samarbete borde en hel del information vara åtkomlig under den fid det tar att bygga upp ett eget register, om ett sådant anses nödvändigt.

Vi vill med ovanstående synpunkter inte taga ställning för eller emot utredningens totala förslag utan endast framhålla vikten av att ett akut problem får en snabb lösning. Även om antalet olyckor med farligt gods inte är stort, kan det när som helst inträffa en olycka, som kan få allvarliga konsekvenser för hjälporganens personal, genom att akutinformationen varit bristfällig.

Enligt vår uppfattning skulle ett projekt utvecklat i samarbete mellan GIC, statens brandnämnd och oss snabbt kunna ge ett praktiskt resultat till gagn för berörda hjälporgan utan att den mer långsiktiga planeringen störs.

Prop. 1981/82:48

124

7.3 Finansiering och prioritering av utnyttjandet av tjänster hos den toxiko­logiska informationstjänsten

Ett antal remissinstanser har gått in pä frågan om avgiftsfinansiering av olika slag av service hos den toxikologiska informationstjänsten (TOXIT), speciellt då den egentliga uppdragsdelen. Bl. a. har följande framkommit.

Full kostnadstäckning förespråkas i ett par fall medan flera andra uttryc­ker oro för att höga avgifter kan hindra dem som behöver information från att utnyttja servicen och det sägs bl. a. att vissa avnämargrupper och/eller vissa servicetyper borde innebära kostnadsfrihet eller lägre avgifter. And­ra åter påtalar risken för att företagens kostnadsansvar övervältras på samhället, medan en remissinstans pekar på att företagen (i viss utsträck­ning) har möjlighet att istället fä information gratis hos kontrollmyndighet. Det har också sagts att miljödatanämndens förslag om avgiftsbeläggning torde innebära rimliga kostnader för företag som redan idag avsätter bety­dande resurser för toxikologiska undersökningar.

En remissinstans har också särskilt berört frågan om prioritering av utnyttjandet av tjänster hos TOXIT. I ett annat fall talar man om ett samband mellan avgiftsfinansiering och efterfrågan/utnyttjande av TOX­IT: s resurser.

Rikspolisstyrelsen anför: Beträffande finansieringen är det självfallet viktigt att samhället genom medelstilldelning ger organisationen sädana resurser att den utan att vara beroende av avgiftsfinansieringen kan tillgo­dose ett allmänt informationsbehov av bl. a. basfakta. För mera kvalifice­rade och speciella informationsuppdrag syns avgiftsfinansiering kunna godtas. Akutinformation i samband med olyckor liksom annan frägeser­vice från tillsynsmyndigheter bör däremot inte avgiftsbeläggas.

Datainspektionen anför: Datainspektionen vill inte ifrågasätta behovet av en informationstjänst inom miljöområdet. Däremot kan frågan om dess finansiering övervägas ytterligare, särskilt som det är fråga om en service­funktion. Inspektionen ifrågasätter om inte ett sådant organ i sin helhet och så långt möjligt redan frän början finansieras genom intäkter frän upp­dragsgivare. Principen totalintäktsfinansiering används numera även för myndigheter vars uppgift är lagtillsyn.

Riksrevisionsverket (RRV) anför: 1 rapporten beräknas att TOXIT i framtiden kommer att innebära ett resurskrav på ca 8 mkr per år. Det framhålls dock att denna uppskattning är osäker. Då någon mer ingående bedömning inte tycks ha gjorts av den betalningsvilliga efterfrågan för tjänster från TOXIT anser RRV att även uppskattningarna av det möjliga framtida avgiftsuttaget måste bedömas som mycket osäkra.

Umeå universitet anför: Angående föreslagen avgiftsfinansiering finner rektorsämbetet att olika taxor bör tillämpas beroende pä uppdragsgivarens betalningsförmåga (t. ex. forskarstuderande, universitets- och högskole­forskare, industri eller myndighet). En fast budget för TOXITs grundkost-

Prop. 1981/82:48

125

nåder bör upprättas i syfte att hålla servicekostnaderna på rimlig nivå samt att möjliggöra TOXITs fortsatta verksamhet.

Delegationen för vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning (DFI), som speciellt pekat på att informationen skall vara lättillgänglig (jfr avsnitt 7.4 i det följande) fortsätter: Frågan om viss service skall vara avgiftsbelagd mäste övervägas i detta sammanhang. DFI vill här påminna om att delegationen på regeringens uppdrag utreder frågor om avgiftsbe­läggning av informationsservice i syfte att fä fram riktlinjer för detta.

Statens livsmedelsverk anför: I det sammanhanget bör finansieringsfrå­gan även beröras något liksom TOXITs funktion och organisatoriska ställ­ning. I rapporten förutsätts att de som använder verksamhetens tjänster "i lämplig utsträckning" bör betala för den service som ges. För uppdrag i egentlig mening bör avgifter utgå efter grunder som successivt fastläggs. Detta syns vara alltför vagt formulerat. Det bör påpekas att de olika myndigheter som själva ansvarar för toxikologiska utvärderingar även har ett visst informationsansvar. Gränserna för detta ansvar växlar något. Dessa myndigheter har i de flesta fall till sig knutna vetenskapliga råd som utför utredningar för verken till en fastställd - oftast mycket låg - kost­nad. Verken har vidare goda kontakter med universitet och andra institu­tioner där forskning bedrivs. De självständiga utredningar och utvärdering­ar som TOXIT skulle tänkas göra skulle sannolikt medföra högre kostna­der. Det torde därför inte kunna uteslutas att den som har behov av information utnyttjar det billigaste alternativet, alltså begär uppgifter som vederbörande verk inom ramen för sitt informationsansvar kostnadsfritt kan tillhandahålla. Man bör vidare förutsätta att de myndigheter som har behov av information inte skulle behöva betala för denna information, eftersom detta med hänsyn till TOXITs ställning som "servicemyndighet" endast skulle bli en form av statlig interndebitering. En stor del av den tänkta självfinansieringen torde därför falla bort.

Fiskeristyrelsen anför: Miljödatanämnden har (emellertid) i sitt förslag diskuterat hur informationstjänsten skall finansieras. Fiskeristyrelsen vill därför, med nedanstående motivering, lämna en reservation beträffande förslagets ekonomiska konsekvenser för vissa avnämare. Att söka upp och utvärdera toxikologisk information, som f.n. därtill är mycket utspridd och därför svåråtkomlig, är mycket tidsödande. Med de små personalre­surser som finns i framför allt styrelsens lokala och regionala organisation sker sådan informationssökning i jämförelsevis liten omfattning. En toxi­kologisk informationstjänst kan bli av stor hjälp, men dess utnyttjande kommer inte för fiskeriadministrationen att medföra någon rationalise­ringseffekt pä lönemedlen. Däremot kan tillhandahållen information bidra­ga till att höja kvaliteten på ärendebehandlingen. En avgiftsbeläggning av informationstjänsterna kommer att leda till ett ökat medelsbehov eller att tjänsterna helt enkelt inte utnyttjas av dessa avnämare. Dessa förhållanden är speciellt kännbara i en liten organisation som dessutom är så geografiskt

Prop. 1981/82:48

126

utspridd som fiskeriadministrationen. Dessa problem har även påtalats i flera av de bifogade remissvaren. Fiskeristyrelsen vill därför föreslå att regeringen prövar om inte den toxikologiska informationstjänstens verk­samhet, åtminstone i viss omfattning eller beträffande tjänster av viss typ, kan bedrivas kostnadsfritt för förvaltningsmyndigheter som inte själva är affärsdrivande.

Statens jordbruksnämnd anför: Eftersom kostnadsansvaret för riskut­värdering av nya kemiska ämnen ändå i första hand bör åvila företagen, bör det främst vara dessa och inte staten som finansierar TOXITs verk­samhet. Jordbruksnämnden utövar för sin del kontroll över mängden anti­biotika (kemoterapeutika) i djurfoder. Det har inte ifrågasatts annat än att kostnaderna för analys och dokumentation i samband med denna kontroll skall betalas av fodermedelsindustrin.

Styrelsen för arbetarskyddsfonden anför: Väsenfiigt redan i ett inled­ningsskede är att en informationsservice enligt förslaget tar sikte pä olika avnämargruppers behov - myndigheter, företag, enskilda - och inte ensidigt prioriterar någon av dessa grupper.

Medicinska forskningsrådet anför: MFR tillstyrker förslaget om att av­giflsbelägga TOXITs tjänster. För privata företag som redan idag måste avsätta betydande resurser för toxikologiska undersökningar torde kostna­derna te sig rimliga.

Länsstyrelsen i Hallands län anför: Vissa delar av TOXITs verksamhet, bl. a. riskutvärderingar, ska på sikt avgiftsfinansieras. Det är därvid viktigt att avgifterna inte sätts så högt att företagen av ekonomiska skäl avstår från att utnyttja TOXIT. Å andra sidan får avgifterna inte sättas så lågt att det inverkar menligt på arbetets kvalitet. Det är här nödvändigt med en noggrann avvägning som bör styras av de erfarenheter som erhålls under de första årens arbete.

Länsstyrelsen i Uppsala län anför: Det är dock angeläget att påpeka att avgiftssystemet måste ges en sådan utformning att informafionen kan utnyttjas av länsstyrelserna och andra statliga organ i deras myndighetsut­övning.

Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) anför: IVA tillstyrker förslaget om att avgiflsbelägga TOXITs tjänster. För privata företag som redan idag måste avsätta betydande resurser för toxikologiska undersökningar torde kostnaderna le sig rimliga och snarare innebära kostnadsminskningar.

Svenska naturskyddsföreningen anför: Som redan framhållits anser för­eningen all TOXIT i princip bör vara avgiftsfinansierad. När det gäller enklare frågor och service fill bl. a. ideella organisationer och allmänheten i övrigt bör dock TOXIT ha rätt och resurser att efter egen och generös bedömning utföra sädana uppdrag utan kostnadstäckning.

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) anför: Det är pä sikt de förutsatta riskvärderingarna som skall ge medel till finansiering av även den övriga verksamheten vid den föreslagna informationstjänsten. Under igångsätt-

Prop. 1981/82:48

127

ningstiden föresläs dock finansiering av även riskvärderingarna ske med statsmedel. Detta skulle innebära en subventionering av de tillverkare och importörer som utnyttjar utvärderingsverksamheten, något som torde kun­na sägas strida mot gällande lagstiftning, enligt vilken fabrikanter och importörer har skyldighet att känna till riskerna med de produkter de introducerar.

Landsorganisationen i Sverige (LO) anför: Frågan om finansiering av den toxikologiska informationsverksamheten och riskbedömningarna bör undersökas närmare. LO hänvisar till bilagda förbundsyttranden (anm: de tre aktuella yttrandena citeras omedelbart härefter). Principiellt kan erin­ras att verksamheten vid den föreslagna TOXIT-enheten styrs av efterfrå­gan. Detta är inte liktydigt med behov. En avgiftsfinansiering kan förutses innebära risk för avhållande inverkan på efterfrågan. Detta kan drabba sektorer av arbetslivet där behovet är stort. Grupper av anställda med stort behov av service och hjälp riskerar att bli utan.

Beklädnadsarbetarnas förbund anför: Även om nämnden för en ganska ingående diskussion om hur avgifterna kan bestämmas och de problem, som kan uppstå i samband med detta en diskussion som tyder på nämndens egen osäkerhet i frågan - vill vi ändå framhålla vikten av, att fackliga organisationer ska ha möjlighet att utnyttja TOXITs resurser kostnadsfritt.

Det är också viktigt, att inte de köpstarkaste företagen/institutionerna tar alltför stor del av TOXITs resurser. Förbundet utgår därför ifrån att finansieringen sker så, att företag med svag ekonomi ocksä ska kunna tillgodogöra sig informafion.

Svenska fabriksarbetareförbundet anför: För att sedan intressenterna skall ha maximal möjlighet att ta tillvara den kunskap som finns är det nödvändigt att kostnadsfrågan löses på ett sådant sätt att denna inte skall bli en spärr mot användandet. Ett sätt att finansiera databasens verksam­het är att ta ut en arbetsgivaravgift. Med en sådan finansiering är det sedan egalt om intressenten är ett stort eller litet företag, en stor organisation eller en enskild person. Behovet av information frän TOXIT kan variera men ingen blir utläst på grund av ekonomiska skäl.

Svenska metallindustriarbetareförbundet anför: Finansieringen av den här serviceverksamheten är dock en viktig del i förslaget, som förtjänar att kommenteras. Verksamheten föreslås finansieras dels genom statsmedel, dels genom avgifter på vissa tjänster. Det är lite oklart var gränsen kommer att gå mellan fri och avgiftsbelagd information.

Utredningen har varit inne på att enklare information i form av litteratur­uppgifter och hänvisningsinformation ska kunna erhållas gratis, medan däremot lite mer arbetskrävande uppgifter ska avgiftsbeläggas. Vi är givet­vis medvetna om att det kan vara lämpligt att avgiflsbelägga vissa arbeten, t. ex. när det gäller mera omfattande riskbedömningar som beställs av andra statliga myndigheter och verk saml kommersiellt arbetande förelag.

Prop. 1981/82:48

128

Däremot anser vi att den information som beställs av företagshälsovård, skyddsombud och fackliga organisationer inte bör belastas med avgift. Orsakerna härtill är att om informationen till l.ex. skyddsombud beläggs med avgift så skulle den utgöra hinder för efterfrågan av den information de behöver. Det är således av vikt att den verksamhet som inleds också planmässigt ska kunna byggas ul i första hand med hjälp av statsmedel.

Förslag om all TOXIT ska kunna köpa toxikologisk expertis genom att erbjuda personella och andra resursförstärkningar lill forskargrupper i utbyte mot arbete av typ riskulvärderingar, understryker behovet av en säker finansiering. Om man genom det skissade utbytet kan tillföras re­surser i form av expertis från institutioner och forskargrupper så kan de säkert bidra fill en större sammanslällningsservice. En sådan service är mycket angelägen, eftersom sammanställningarna i sig kan tjäna som un­deriag för riskbedömningar i enskilda fall.

Tjänstemännens centralorganisation (TCO) anför: Vad gäller finansie­ringen instämmer TCO i att verksamheten delvis skall avgiftsbeläggas. Frågeställningar som framförs från skyddskommitté eller motsvarande skall dock självfallet kostnadsmässigt bestridas av berörd arbetsgivare.

Kemisk-Tekniska Leverantörsförbundet (KTF) anför: Avgiftsfrågan måste utredas mera eftersom höga kostnader är mest kännbara för små företag som oftast har störst behov av hjälp.

Kooperativa förbundet (KF) anför: Slutligen vill KF betona angelägen­heten av att allmänheten får tillgång till information om kemiska risker och att denna service är kostnadsfri.

Miljöförbundet anför: Oklarhet präglar också utredningen när det gäller finansieringen av verksamheten. Enligt utredningens förslag förefaller (åt­minstone under verksamhetens första år) TOXIT och därmed samhället ta pä sig kostnader för riskutvärderingar och analyser som det enligt inten­tionerna i lagen om hälso- och miljöfarliga varor idag åligger företagen att själva stå för. På detta sätt skulle utredningsförslaget vara ett steg tillbaka och i praktiken innebära att samhället subventionerade införandet av allt flera kemiska ämnen.

Miljöförbundet tar också upp frågan om lojalitetskonflikter (citerat i avsnitt 7.4 i det följande) och säger där bl.a.: Det fär inte finnas minsta tveksamhet om att en toxikologisk informationsservice till 100 % tar till­vara allmänhetens intresse och därför måste en sådan verksamhet vara helt frikopplad från ett ekonomiskt beroende av enskilda företag.

7.4 Frågan om tillgång till och ansvar för informationen

Under denna rubrik har sammanförts dels några yttranden som berör informationens tillgänglighet, i allmänhet och i förhällande till sekretess­bestämmelser, dels synpunkter på ansvaret för den lämnade informationen och dess "status". Gränsdragningen gentemot myndighet med kontroll-

Prop. 1981/82:48

129

funktioner har berörts i vissa fall såväl vad gäller riskvärdering som lag­tolkning.

Frågan om tillgången till informationen har vidare nämnts i ett par yttranden, refererade i avsnitt 7.5 i det följande.

Rikspolisstyrelsen anför: Rikspolisstyrelsen delar miljödatanämndens uppfattning att den föreslagna organisationens uppgift skall vara att lämna informationsservice, således inte lagtolkning eller myndighetsutövning.

Televerket anför: Det är angeläget att TOXIT:s verksamhet syftar till en fri och öppen information, så att befintlig toxikologisk information görs så allmänt Ullgänglig som möjligt.

Delegationen för vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning

(DFI) anför: DFI vill understryka betydelsen av att den organisationsform

som väljs, byggs upp på ett sådant sätt att informationen blir lättillgänglig.

En grundsats bör vara att informationen skall vara möjlig att nå för alla, om

inte speciella skäl kräver, sekretess. Om en del av miljöinforma­

tionsservicen knyts till en viss instans, kan det med hänsyn till tillgänglig­

heten vara motiverat att ge den ställning som särskild avdelning i organisa­

fionen.

Sekretessbeläggning kan naturligtvis vara nödvändig när det gäller t. ex. vissa uppdrag för näringslivet. DFI anser det dock viktigt att frän början principen om allmän tillgänglighet av informationen fastläggs och likaså gränserna för eventuella undantag frän principen.

Statens livsmedelsverk anför: Verket ser även vissa svårigheter när det gäller ansvarsförhållanden liksom även i viss mån sekretessfrågor. Förenk­lat uttryckt kan frågor uppkomma hur bundna respektive myndigheter kan tänkas bli av utvärderad toxikologisk information som lämnas från TOXIT. När det gäller sekretessfrågor kan nämnas att TOXITs värde kan bli begränsat genom att basdata, bl. a. med hänsyn till skydd av affärs- och driftsförhållanden kan tänkas vara sekretessbelagda hos myndigheterna osv.

Arbetarskyddsstyrelsen anför: Miljödatanämnden understryker (sid. 144) att det föreslagna resurstillskottet skall avse en informationsservice/ konsulthjälp och inte en myndighetsutövning. När det gäller myndighetsut­övning är detta självklart. Arbetarskyddsverket kan t. ex. inte avhändas det ansvar för genomförande av arbetsmiljölagens föreskrifter som åvilar verket. Den praktiska fillämpningen av principen kan dock leda till svära avvägningsproblem. Sålunda torde det vara diskutabelt om man kan be­gränsa en frägeservice när det gäller lagstiftningen inklusive myndigheter­nas egna författningar till uppgifter av katalogkaraktär, dvs. i princip vilka regelsamlingar som gäller eller kan tänkas gälla utan att komma in på mer eller mindre svåravvägda tolkningsfrågor rörande författningarnas sakin­nehåll. Ofta är det t. ex. en tolkningsfråga om en viss författning är tillämp­bar eller ej. Behov av information av aktuellt slag torde utöver genom 9   Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 48

Prop. 1981/82:48

130

ansvariga myndigheters försorg kunna tillgodoses genom t. ex. sådana publikationer som den av miljödatanämnden utgivna "Vad gäller om ke­miska ämnen?".

Länsstyrelsen i Hallands län anför: Ett annat problem som måste lösas är frågan om hur resultat från t. ex. en riskutvärdering som gjorts på uppdrag av ett företag ska hanteras. Företaget är knappast intresserat av att offentliggöra resultaten och på så sätt göra det möjligt för konkurrenter att utnyttja dem utan kostnad. Samtidigt är det ett allmänt intresse att sådana resultat publiceras och blir tillgängliga i andra sammanhang.

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) anför: Miljödatanämnden synes ha uppfattningen att den föreslagna enheten ej skall ge auktoriserade upp­gifter eller bindande uttalanden. Denna inställning synes enligt LRFs me­ning minst sagt märklig. Om ett statligt verk - även om det kallas för uppdragsmyndighet - gör ett uttalande, synes det svårt att tänka sig att detta ej skulle betraktas som auktoriserat och bindande. Detta gäller i varje fall om uttalandet är positivt; skulle det vara negafivt kan det vara risk för att informationen över huvud taget ej kommer ut, eftersom rapporterna ej skall vara offentliga handlingar.

LRF har i ett tidigare sammanhang i sitt yttrande ocksä bl.a. skrivit

följande:--- Riskutvärderingsrapporterna bör vara offentliga handling­

ar.

Sveriges naturvetareförbund. med instämmande av SACO/SR, anför: En utförd riskvärdering leder alltid till frågan vad detta får för konsekven­ser. Hur lagar och föreskrifter skall tillämpas m.m. Enligt rapporten bör någon tolkning av innebörden i nationella bestämmelser inte ingå i uppgif­terna för den toxikologiska informationsservicetjänsten. Föreningen (anm: SACO/SR-föreningen vid statens naturvårdsverk som underremiss) in­stämmer i att denna tolkning bör göras pä respektive myndighet för att en enhetlig linje skall hällas men konstaterar samtidigt att TOXIT i detta avseende inte kan ge någon avlastning.

Något som många försäljare av produkter eftersträvar är ett intyg på att en produkt inte är hälsofarlig. Det har varit huvudskälet till en mängd förfrågningar rörande produkter till produktkontrollbyrån vid naturvårds­verket. Miljödatanämnden framhäver att de bedömningar som görs vid TOXIT inte får framstå som några sanningar. Det är emellertid inte möjligt att komma ifrån detta vad gäller produkter som inte kan synas medföra någon risk för hälsa eller miljö. Utlåtande om sådana produkter kommer med all säkerhet att användas som försäljningsargument.

Kemisk-Tekniska leverantörsförbundet (KTF) anför: Den juridiska sta­tusen på informationen bör också utredas. Företagen behöver ofta ge sina kunder riskbedömningar och här kan TOXIT erbjuda hjälp. Men TOXITs bedömningar får ej uppfattas som de "enda giltiga intygen".

En sädan utveckling måste undvikas för att inte företagen i praktiken

Prop. 1981/82:48

131

helt skall bli beroende av TOXIT och därmed vara tvungna att acceptera TOXITs villkor med bl. a. risk för höga kostnader.

Miljöförbundet anför: Vi vill erinra om att den befintliga lagstiftningen ålägger företag att bevisa en varas ofarlighet innan den får användas och saluföras (lagen om hälso- och miljöfarliga varor). Den modell med TOXIT som förordas i utredningen skulle i praktiken avlasta företagen en stor del av ansvaret för sina produkter. Om ett ämne som getts klartecken av TOXIT ändå visar sig vara farligt, uppstår såvitt vi kan se en situation där ansvarsförhållandet företaget/TOXIT skulle bli mycket oklart.

Ett upprättande av TOXIT enligt utredningens förslag skulle också innebära risker för lojalitetskonflikter genom att TOXIT kommer att vara beroende av de inkomster som de stora företagens uppdrag är avsedda att ge. 1 tveksamma fall och bedömningar vore blotta misstanken om att TOXITs ekonomiska beroende av sina stora uppdragsgivare påverkat re­sultatet av riskutvärderingen, förödande för förtroendet till TOXIT. Det får inte finnas minsta tveksamhet om att en toxikologisk informationsser­vice till 100 % tar tillvara allmänhetens intresse och därför måste en sådan verksamhet vara helt frikopplad frän ett ekonomiskt beroende av enskilda företag.

7.5 Diverse frågor

Nordiskt samarbete m. m.

Umeå universitet anför: Det internationella samarbetet är av yttersta vikt för att inducera och upprätthälla samt att skyndsamt utveckla det nordiska samarbetet med redan befintliga informationscentraler.

Statens livstnedelsverk anför: TOXIT, som kan ge upplysningar om var kunskap finns, torde sedan kunna ligga fill grund för ett större internor-diskt projekt eller ett projekt med deltagande av flera länder.

Naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR) anför: Särskilt vill rådet framhålla nödvändigheten av internationellt och nordiskt samarbete i fråga om miljöstatistik, i synnerhet när det gäller den toxikologiska informa­tionstjänsten. Denna del av miljöinformationen är stor, komplicerad och beroende av särskild kompetens samt av kontakter med internationella informationsnät. Landets nationella resurser på det toxikologiska fältet är mycket små, varför den största delen av informationen får förutsättas komma från källor utanför landet, t. ex. från de amerikanska databaserna. Ämnets internationella karaktär gör också verksamheten lämplig för nor­diskt samarbete. Miljödatanämnden diskuterar visserligen en nordisk ut­veckling av TOXIT, men det är lämpligt att det nordiska arbetet finns med redan i planeringen av verksamheten. Nordiska rådets ämbetsmannakom-initté för miljövårdsfrågor kunde vara ett lämpligt utredningsorgan för ett nordiskt TOXIT.

Prop. 1981/82:48

132

Intressentinflytande m. m.

Rikspolisstyrelsen anför: Vid uppbyggnaden av informationsorganisa­tionen är det önskvärt att samråd beträffande informationsbehovet och informationens sakinnehåll så långt möjligt sker med berörda intressenter.

Sjöfartsverket anför: Sjöfartsverket anmäler härmed sitt intresse av att under uppbyggnadsskedena få tillföra de olika projekten sina synpunkter.

Svenska metallindustriarbetareförbundet anför: Beträffande ledningen av TOXIT sä anser vi att den bör ske efter samma modell som nu gäller för arbetarskyddsstyrelsen för att tillgodose behovet av inflytande från de stora avnämargrupperna. Vi förutsätter att biblioteks- och dokumenta­tionskunskap samt viss toxikologisk kompetens kommer att finnas på tjänstemannanivå inom myndigheten. Det kan dessutom finnas behov av att under i första hand uppbyggnadsskedet genom arbetsgrupper bredda kompetensen och förankringen vid uppbyggnaden av de föreslagna sevice-funktionerna.

Miljöförbundet anför: Det är angeläget att allmänhetens insyn och infly­tande över en toxikologisk informationsservice blir ledande för verksam­heten. I utredningen ges inga besked om hur ledningen för TOXIT skulle vara sammansatt.

Svensk Förening för Toxikologi (SFT) anför: Det förefaller logiskt och riktigt att låta informationsavnämarnas behov styra uppbyggnaden och utvecklingen av TOXIT. Det är dock viktigt att framhålla att utvecklingen också måste ta hänsyn till den toxikologiska vetenskapliga utvecklingen för att informationsservicen skall bli så kvalitativt högtstående som möj­ligt. Det är därför viktigt att den planerade representafionen av toxikolo­gisk vetenskaplig kompetens i TOXITs styrelse kommer till stånd. Därvid­lag kan förslagsvis Svensk Förening för Toxikologi fä möjlighet att påverka styrelsens sammansättning.

Frågan om sakområdets bredd, humantoxikologi ekotoxikologi

Statens miljömedicinska laboratorium (SML) anför: SML anser att or­ganisationskommittén bör få i uppdrag att närmare utreda hur samordning med de resurser som finnes vid MIC/KI och GIC i sä fall bör ske. Hänsyn mäste därvid tas till att så väl SML som MIC/KI och GIC har en väsentli­gen medicinsk inriktning.

Wallenberglahoratoriet vid Stockholms universitet anför: Toxikologisk information inom miljöområdet omfattar ett mycket brett register inom naturvetenskap och medicin - organisk kemi, analytisk kemi, kemisk och biologisk nedbrytning/omvandling/transport i olika system, i bruk varande biologiska testmetoder, humanmedicinen m. m.

Kvalificerad utvärdering av publicerat material kräver sålunda god kän­nedom om den aktuella forskningen vilket bäst erhålles genom parallellt praktiskt arbete inom delar av utvärderingsområdet. Den av nämnden föreslagna informationsenheten kan alltså endast utföra det postulerade

Prop. 1981/82:48

133

utvärderingsarbetet och riskutvärderingen om den ingår i en större enhet där omfattande forskning inom området bedrivs.

Det framskymtar även i nämndens rapport att den föreslagna informa­tionsenheten bör vara associerad med en verksamhet som har vetenskaplig expertis av betydelse för enheten. Som bästa exempel anges i rapporten statens miljömedicinska laboratorium, detta laboratorium utgör i princip en namnändring av f d omgivningshygieniska avdelningen med en ny hu­vudman, socialstyrelsen. Laboratoriet har ingen eller ringa kompetens inom för miljövården viktiga områden såsom exempelvis effekter på akva-tisk och terrest fauna och flora. Ej heller har laboratoriet utnyttjat ett antal biologiska testsystem som utgör en avsevärd del av litteraturen rörande föroreningars effekter.

Av det sagda framgår att om den föreslagna informationsenheten ej kan ingå som en integererad del av ett omfattande forsknings- och undersök­ningsinstitut med bred kompetens inom miljöområdet bör informationsen­heten helt avstå från att göra utvärderingar och riskanalyser av det infor­mationsmaterial som insamlas och distribueras.

Medicinska fakultetsnämnden vid universitet i Linköping anför: En ökad krifisk toxikologisk information och riskvärdering bör istället knytas till tvärvetenskapliga miljötoxikologiska forsknings- och undervisningsinstitu­tioner, som bör inrättas vid landets universitet. Existerande toxikologiska, yrkesmedicinska, ekotoxikologiska och farmakologiskt-toxikologiska av­delningar är naturliga kärnor för sådana institutioner.

Umeå universitet skriver: Utredningen diskuterar geografisk lokalise­ring av TOXIT. Då denna typ av verksamhet ej har något behov av speciell geografisk lokalisering framhåller rektorsämbetet att största regionalpoli­tiska hänsyn bör visas vid lokaliseringen. Ämbetet vill framhålla att vid Umeå universitet bedrivs omfattande epidemiologisk forskning, samt ex­perimentell toxikologi med medicinsk riskutvärdering. En kompletterande verksamhet av TOXITs karaktär skulle därför bli ett intressant tillskott, som väl skulle passa in i den ekologiska miljövårdsinriktade forsknings-och utbildningsprofil som kännetecknar vårt universitet.

Statens veterinärmedicinska anstalt (SVA) vill understryka att förutsätt­ningen för en effekfiv toxikologisk informationsservice är ett fortlöpande inflöde av information till serviceenheten frän datagenerande organ. Detta fordrar fortlöpande och nära kontakt med forskare och forskningsinsfitu-tioner inom ett vidsträckt forskningsområde. Organisationen av detta data­flöde bör närmare utredas av den i rapporten föreslagna organisationskom­mittén.

I detta sammanhang vill SVA trycka på att verksamheten inom den föreslagna informationsenheten ges en betryggande bredd. Med tanke på GICs normala verksamhet synes en huvudsakligen humantoxikologisk inriktning näraliggande, även om rapporten ibland ocksä nämner ekotoxi­kologi. För att enheten skall fylla den i rapporten angivna, mycket vida.

Prop. 1981/82:48

134

uppgiften måste verksamma åtgärder vidtas för att inkludera även de delar av toxikologin som berör husdjur och vilt och deras miljö.

Kvalitativa synpunkter på den gjorda utredningen om toxikologisk infor­mationsservice

Statens miljömedicinska laboratorium (SML) anför: Utredningen disku­terar värdet av modern ADB-teknik, men försummar att betona att man för sökning av litteratur ännu är i hög grad beroende av manuell sökning, särskilt gäller detta äldre litteratur och vid sammanställning av monogra­fier och riskvärderingar. Datatekniken har begränsad täckning retrospek­tivt. SML vill ocksä påpeka att mänga informationskällor över huvud taget inte diskuteras i rapporten. Sålunda berörs inte patentverkets nya informa­tionsservice med ett ord. Bland övriga värdefulla källor som har uteläm­nats kan nämnas handböcker, industriarbeten, högskolearbeten och pa­tent. I detta sammanhang kan nämnas att en stor del information av sekretessbelagd karaktär kan komma att finnas i ett fullt utbyggt produkt-kontrollregister. Utredningen diskuterar inte förhållandet mellan TOXIT och produktkontrollregistret. En del av de utfästelser som görs visavi avnämarna kan alltså inte uppfyllas i den utsträckning som utredningen synes förespegla.

Produktkontrollnämnden anför: Miljödatanämnden har i sin rapport på ett förtjänstfullt sätt kartlagt olika informationskällor och diskuterat for­merna för ett optimalt utnyttjande av befintlig information.

Medicinska forskningsrådet (MFR) anför: MFR beklagar att underlaget till miljödatanämndens förslag delvis synes vara ofullständigt redovisat samt att vissa uppgifter inte överensstämmer i rapport och tillägg. Det har därför varit svårt att bedöma alla punkter i rapporten.

------ Nämndens förslag är dock alltför dataorienterat. Eftersom data­

systemen endast omfattar de senaste fem årens rön, kan datasökningen pä

nuvarande stadium endast bli ett komplement till manuell sökning. 1 sam­

manhanget vill MFR rekommendera att Gunnar Jegrelius' unika register

över 8000 handböcker från 1700-talet och framåt överförs pä data och

ställs till TOXITs förfogande.

MFR anser det anmärkningsvärt att många informationskällor över hu­vud taget inte diskuteras i rapporten. Sålunda berörs inte patentverkets nya informationsservice med ett ord. Bland övriga värdefulla källor som har utelämnats kan nämnas handböcker, industriarbeten, högskolearbeten och patent.

Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) anför: IVA beklagar att underla­get till miljödatanämndens förslag delvis synes vara ofullständigt redovisat samt att vissa uppgifter inte överensstämmer i rapport och underlagsma­terial. Det har därför varit svårt att bedöma alla punkter i rapporten.

----- Nämndens förslag är dock alltför dataorienterat. Eftersom data­

systemen endast omfattar de senaste fem årens rön, kan datasökningen på

Prop. 1981/82:48

135

nuvarande stadium endast bli ett komplement till manuell sökning. 1 sam­manhanget vill IVA rekommendera att Gunnar Jegrelius' unika register över 8000 handböcker frän 1700-talet och framåt överförs på data och ställs till TOXITs förfogande.

IVA anser det anmärkningsvärt att många informationskällor över hu­vud tagel inte diskuteras i rapporten. Sålunda berörs inte alls patentver-kels nya informationsservice. Bland övriga värdefulla källor som har ute­lämnats kan nämnas handböcker, industriarbeten och högskolearbeten.

Svensk Förening för Toxikologi (SFT) anför: SFT tycker att det är mycket värdefullt att frågan om toxikologisk informationsverksamhet har utretts av miljödatanämnden. Den föreliggande rapporten visar att ett mycket grundligt och omfattande arbete har nedlagts för att kartlägga förutsättningarna för en toxikologisk informationsverksamhet. Kartlägg­ningen är såvitt föreningen kan bedöma helt fullständig och kommer att utgöra ett värdefullt material för fortsatta diskussioner om toxikologins framtida verksamhet i landet. De sakuppgifter som finns om den toxikolo­giska verksamheten är fullt tillfredsställande och det visar att utredarna har lagt ned mycket tid pä att sätta sig in i ämnesområdet. Särskilt tillfredsstäl­lande är det att utredningen framhåller informationens betydelse för den toxikologiska vetenskapen. Inom få områden torde behovet av en fullstän­dig information för viktiga beslut vara av sådan betydelse som inom toxikologin.

Några frågor som förtjänar mer belysning

I samband med vissa redan behandlade frågor, t. ex. organisatoriskt ansvar för den toxikologiska informationstjänsten (TOXIT) har remissin­stanserna som framgått ibland velat ha mer information eller fortsatt utred­ning. I det följande citeras återstående synpunkter härvidlag.

Styrelsen för arbetarskyddsfonden anför bl a: Utredningens förslag om en toxikologisk informationstjänst lämnar visserligen en rad frågor öppna både vad gäller frågan om vilka slag av tjänster som på sikt skall innefattas i verksamheten och hur densamma skall finansieras. Frågan om vem som skall få tillgång till information från informationstjänsten är heller inte fullständigt belyst. Som framhålls i utredningen måste dock sannolikt en rad sådana frågor hållas relativt öppna i ett inledningsskede, varefter en utvärdering av verksamheten bör äga rum. En väsentlig begränsning för möjligheterna att omedelbart starta en brett upplagd informationsservice är givetvis bristen på toxikologiskt utbildad expertis.

Utredningen rörande information om risker i arbetsmiljön (INRA) an­för: Vissa frågor i miljödatanämndens förslag är ur utredningens synpunkt ofullständigt belysta. Till dem hör frågor om kvaliteten och begripligheten i de utlåtanden en toxikologisk informationstjänst kan komma att lämna, frågor om tillgång till information, sekretessbeläggning av information och

Prop. 1981/82:48

136

ansvaret för information samt frågan om hur marknadsföring och finansie­ring av verksamheten kan påverka efterfrågan. Det kan finnas skäl att under försöksverksamhet med och uppbyggnad av toxikologisk informa­tionsservice särskilt arbeta för att olika grupper med olika typer av infor­mationsbehov i samhället skall kunna utnyttja dess tjänster. Utvärdering av försöksverksamheten bör ske på sådant sätt att bl.a. dessa frågor belyses. Utredningen avser att återkomma till några av frågorna i sitt betänkande liksom till frågan om hur toxikologisk informationstjänst med inriktning på arbetsmiljörisker på sikt bör organiseras.

Landsorganisationen i Sverige (LO) anför: En fortsatt utredning bör även uppmärksamma utbildningsfrågor. Det finns ett stort behov av att öka produktionen av toxikologisk utbildad personal.

Utredningen bör ges möjlighet att på basis av försöksverksamhet grans­ka och lägga fram förslag beträffande lämpliga metoder och lämplig organi­sationsform för riskbedömningsservice i offentlig regi.

LO vill understryka att det material som framtagits av föreliggande utredning bör utgöra värdefullt underlag för den fortsatta och fördjupade utredningen som här föresläs. De delar av den föreslagna servicen som är av särskilt intresse från LOs synpunkt är frägeservicen, sammanställnings­servicen och servicen med riskbedömningar. Dessa servicetyper är något som redan idag levereras, låt vara i synnerligen begränsad utsträckning, av bl.a. yrkesmedicinska kliniker'och vissa universitetsinstitutioner. Detta görs på basis av redan existerande biblioteksresurser. Man bör alltså vara klar över att service av detta slag inte behöver bygga på förutsättningen av en centraliserad biblioteksorganisation.

LO finner det väsentligt att den fortsatta utredningen pä ett tidigt stadi­um påbörjar en försöksverksamhet på informationsområdet. Det samlade utredningsmaterialet bör utgöra en lämplig grund härför.

8   Allmän miljöinformationsservice

De närmare kommentarer, som framkommit till miljödatanämdens för­slag under rubriken Allmän miljöinformationsservice, har samlats i det här föreliggande avsnittet. Därvid har frågan om miljökvalitetsredovisning be­handlats för sig (avsnitt 8.2), eftersom den skiljer sig från den egentliga miljöinformationsservice med tonvikt på referens(hänvisnings)tjänster, som eljest föreslagits. I den sistnämnda ingår även registreringen av svensk miljöforskning, i databasen SERIX.

Remissinstanserna har här i varierad grad diskuterat flera olika fråge­ställningar såsom behovet av SERIX-verksamheten och av en allmän hänvisningsservice (benämnd MI-REF efter det projekt som f. n. pågår hos miljödatanämnden) samt organisatoriskt ansvar i detta sammanhang. Spe­ciellt beträffande det sistnämnda går uppfattningarna något isär.

Prop. 1981/82:48

137

Då det gäller miljökvalitetsredovisning, vars beydelse ingen har uttalat sig emot, går några remissorgan också in på det organisatoriska ansvaret och ser på det ur två skilda synvinklar.

Härutöver hänvisas, i tillämpliga delar, fill de remissorgan som i övrigt uttalat sig om miljödatanämndens förslag till informafionsservice på mil­jöområdet (refererade i avsnitt 4) eller som redovisat mera allmänt formu­lerade ställningstaganden fill miljödatanämndens förslag i stort (avsnitt 2).

8.1 Egentlig informationsservice

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI) anför: SMHI anser att en allmän miljöinformationsservice kan vara av värde för olika avnämare. Anledningen till att denna service f.n. utnyttjas i så ringa utsträckning är troligen att den är föga känd. Det kan därför vara befogat att "marknadsföra" vissa delar av denna service. Speciellt bör då kostna­derna för denna service jämföras med de kostnader den enskilde använ­daren har för att få fram information på traditionellt sätt. SMHI stöder miljödatanämndens förslag att en registrering som i princip omfattar all svensk forsknings- och undersökningsverksamhet bör ske i permanenta former, och att tillräckliga resurser ställs till förfogande.

Delegationen för vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning (DFI) anför: Miljöinformationsservice utanför det toxikologiska området berörs mycket summariskt i rapporten. Som förslag förs fram att ansvar för denna ev. senare skulle kunna läggas hos TOXIT. DFI vill betona vikten av att ansvaret för samordningen och uppföljning av allmän miljöin­formation läggs på en speciell myndighet, t. ex. statens naturvårdsverk.

DFI instämmer med utredningen i att SERIX och katalogserien svensk miljöforskning bör fortsättas i permanenta organisatoriska former. De bör dä knytas till någon existerande informationscentral.

DFI betonar också att det är väsentligt att de internationella kontakterna bevakas. Den omfattande internationella kunskapen och erfarenheten måste kunna utnyttjas. De myndigheter som ansvarar för resp. delar av miljöinformationen måste därför också ha ansvar för internationella kon­takter inom sina områden.

Tekniska fakultetsnämnden vid Lunds universitet finner det lämpligt att ett antal projekt inom miljödatanämnden överförs till andra organ och därvid, så långt möjligt, åt organ med besläktad verksamhet, exempelvis ADB-samordning fill statskontoret resp. informafion om böcker och tid­skrifter till biblioteksväsendet. Härvid bör resp. organ svara för såväl verksamheten som den informationsservice som erfordras.

Linjenämnden för biolog-, fiskevårds- och geovetarlinjen vid Göteborgs universitet, till vars yttrande rektorsämbetet hänvisar, menaratt det finns stora risker med en koppling mellan den allmänna miljöinformationsservi-

Prop. 1981/82:48

138

cen och den speciella, inom det toxikologiska området (linjenämnden har då enligt vad som framgår förutsatt att det rör sig om ADB-system).

Nämnden anför vidare: Kanske man bör överväga en organisatorisk anknytning till samhällets traditionella informationsförmedlare bibliote­ken. På större stadsbibliotek och alla högskolebibliotek finns redan termi­nalresurser och terminalerfaren personal.

Linjenämnden ger vidare följande speciella synpunkter under rubriken referens- och hänvisnings-service: Behovet av ett väl fungerande hänvis­ningssystem (enl. MI-REF-modell) är sannolikt mycket stort, icke minst för icke-specialister.

Möjligheten att kunna få kontakt med lämpliga kunskaps- och erfaren­hetskällor i olika miljösammanhang är oftast avgörande för hur väl ett miljöproblem skall kunna lösas och för att undvika onödigt dubbelarbete. Många gånger kan man i miljövårdssammanhang dra nytta av analoga studier av tidigare mer eller mindre lyckade miljövårdssatsningar. Det gäller då att få kontakt med de personer eller organisationer som har dessa erfarenheter och kunskaper.

För detta ändamål är det enligt linjenämnden kanske inte så angeläget med ADB-system som behöver vara tillgängliga för allmänheten. Snarare vore det lämpligt med ofta reviderade kataloger med uppgifter om möjliga informationskällor för olika problemområden som myndigheter, företag, organisationer, forskare och enskilda.

Miljövårdscentrum vid Kungl. tekniska högskolan i Stockholm lämnar följande synpunkter. Verksamheten med registrering av forsknings- och undersökningsverksamhet inom miljöområdet är enligt centret mycket vär­defull. Centret har också deltagit i detta arbete. Då forsknings- och under­sökningsverksamheten inom miljöområdet i dag är mycket omfattande är det nödvändigt med hjälpmedel som databaser och forskningskatalogen för att få en överblick över verksamheten inom vart och ett av de olika delområdena inom miljöområdet. Centret anser därför att registrerings­verksamheten måste få fortsätta även i framtiden.

Centret anser dock inte att denna verksamhet skall överföras till den nya toxikologiska informationstjänsten som föreslås i rapporten. Mycket liten del av registreringsverksamheten har anknytning till toxikologisk informa­tion, varför det vore naturligare att överföra verksamheten till förslagsvis statens naturvårdsverk.

Fiskeristyrelsen anför följande: Beträffande den sedan fiera år pågående registreringen av den svenska miljöforskningen säger miljödatanämnden i rapporten att denna verksamhet kan läggas på organisationen för toxikolo­gisk information. Beträffande de ekonomiska konsekvenserna av detta förslag har fiskeristyrelsen samma reservation som ovan (se under avsnitt 7.3 i det föregående). Man kan tänka sig att i stället lägga denna uppgift på naturvärdsverket, och samtidigt undvika ett visst, eventuellt, dubbelar­bete.

Prop. 1981/82:48

139

Arbetet med registrering av svensk miljövärdsforskning (projekt Ml-20) bör enligt statens naturvårdsverk som miljödatanämnden föreslär perma­nentas. Ansvaret härför bör lämpligen åläggas naturvårdsverket som självt leder en stor del av forskningsarbetet. En förutsättning för att naturvårds­verket skall kunna åta sig registreringsarbetet är att verket tilldelas minst 700000 kr. per år härför. Detta belopp har nämnden räknat med som en årlig minimikostnad.

Beträffande övriga Ml-projekt anför naturvärdsverket följande: Flertalet av de aktiviteter som f.n. bedrivs av miljödatanämnden föreslås fr.o.m. 1981-07-01 överföras till resp. sektormyndighet eller till en ny myndighet för toxikologisk informationsservice. Det förefaller dock som om vissa aktiviteter som täcker hela miljövårdsområdet kommer att hänga i luften. Vem svarar t. ex. för hänvisningsservice (MI-REF) och utbildningsan­svaret när det gäller miljövårdsinformationen i allmänhet?

Naturvårdsverket räknar med att dylika aktiviteter antingen upphör eller att närmast berörda myndigheter inbördes och i samråd med miljödata­nämnden gör upp om en viss arbetsfördelning.

Rörande den fortsatta verksamheten med Miljökatalogen och databasen SERIX (projektet MI-20) anför Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) bl.a. följande: Med hänsyn till det låga utnyttjandet i kombination med de relativt höga kostnaderna finner SLU anledning att ifrågasätta det fortsatta utgivandet av en gemensam Miljökatalog samt anser att denna verksam­het, liksom övrig verksamhet av informationskaraktär, naturiigen borde kunna uppdelas pä berörda myndigheter såsom exempelvis statens natur­vårdsverk, arbetarskyddsstyrelsen och statens livsmedelsverk. Avslut­ningsvis må påpekas att forskningsrådsnämnden för närvarande utreder införandet av en obligatorisk registrering av all forskningsverksamhet i landet. (Forskningsrådsutredningens betänkande Forskningsstatistik (SOU 1977:52). Om en sådan registrering blir aktuell bör det finnas möjlig­heter att hämta erforderlig miljöinformation ur det materialet.

Arbetarskyddsstyrelsen tar upp samma projekt och säger följande: Ml-20 behandlar registrering av forsknings- och undersökningsverksamhet. Här skulle man när det gäller arbetsmiljöforskning kunna undersöka möj­ligheten av en aktiv insats från arbetarskyddsstyrelsen. Frågan samman­hänger med utredningen rörande information om risker i arbetsmiljön.

Utredningen om information rörande arbetsmiljörisker (INRA) har nämnt bl. a. katalogen över den arbetsmiljöforskning i landet, som bedrivs av olika huvudmän (projektet MI-20), som bidrag till en bättre överblick över tillgänglig kunskap över arbetsmiljörisker.

INRA ger också en generell kommentar rörande organisatoriskt ansvar för de här aktuella projekten. Utredningen som förordat att verksamheten med en toxikologisk informationstjänst inledningsvis prövas i begränsad omfattning under ett par är understryker sålunda att en försöksverksamhet med toxikologisk informationstjänst inte bör tyngas och splittras av ansva-

Prop. 1981/82:48

140

ret för projekt- och verksamheter med annan inriktning än att ge service i fråga om toxikologisk information.

Studsviks Energiteknik AB tillstyrker att några andra aktiviteter (utöver det toxikologiska området) med informationsservice pä miljöområdet i stort, vilka utvecklats av miljödatanämnden, fortsätter i fasta organisato­riska former.

Lantbrukarnas riksförbund (LRF) anför följande: Det synes även finnas risk för att det föreslagna ämbetsverket skulle sträva efter att undan för undan utvidgas. Miljödatanämnden nämner sålunda redan i sitt betänkan­de att också annan informationsservice, t. ex. registrering av svensk miljö­forskning, skulle kunna läggas till den toxikologiska informationstjänsten, som därmed skulle fä ett större område för informationsservice än det toxikologiska. LRF anser detta olämpligt.

Svenska metallindustriarbetareförbundet kan tänka sig att den föreslag­na, nya organisationen TOXIT får ansvara för den fortsatta verksamheten med MI-REF (Försöksverksamhet med referensservice på miljöområdet) och Ml-20 (Information om forsknings- och undersökningsverksamhet) om man inte hittar någon annan lämplig myndighet.

Sveriges naturvetareförbund, med instämmande av SACO/SR, säger att en överföring av de olika Ml-projekt som bör fortsätta, bland dem informa­tion om forsknings- och undersökningsverksamhet (MI-20), kan ske fill lämpliga myndigheter om nödvändiga resurser tillförs. Sveriges veterinär­förbund, med instämmande av SACO/SR, säger bl. a. följande: Veterinär­förbundet delar inte utredningens uppfattning att aktiviteter med informa­tionsservice som utvecklats av miljödatanämnden, men som inte specifikt avser det toxikologiska området, läggs till den nya organisationen för toxikologiska informationstjänster. Underlaget för information om t. ex. svensk miljöforskning torde vara likartat det som resulterar i en officiell miljöstatistik, varför SCB torde kunna vara en lämplig myndighet för hantering av informationsservicen.

8.2 Särskilda synpunkter i fråga om miljökvalitetsredovisning

Statistiska centralbyrån (SCB) anför bl.a. följande: I utredningen an­

vänds ofta begreppen allmän miljöinformation, miljökvalitetsredovisning

och officiell miljöstatisfik. SCB vill understryka att miljöstatistik får anses

utgöra ett väsentligt inslag i såväl allmän miljöinformation som i en miljö­

kvalitetsredovisning, och att det därför innebär en mindre lycklig begräns­

ning ifall man strikt skulle söka hålla isär begreppen.        

Begreppen används bl.a. vid diskussionen av det "informationspaket" som utredningen föreslår (kap. 8). SCB har redan tidigare stött förslaget på en utredning om en särskild publikation med miljökvalitetsredovisning, och den provutgåva som nu förbereds kan väntas ge underlag för mera definitiva bedömningar. Grundläggande statistiska uppgifter av allmänt

Prop. 1981/82:48

141

intresse bör givetvis i första hand publiceras som officiell statistik. Det förefaller emellertid på detta preliminära stadium också önskvärt att sepa­rat från Miljöstaustisk årsbok utge en publikation med bl. a. omdömen om miljöfillståndet och utvecklingen, och med analyser av orsakssamband i miljön. SCB skulle kunna medverka med expertis på stafisfisk analys vid utarbetandet.

I synnerhet för data som insamlats av SCB, t. ex. för vissa delar av arbetsmiljöstatisuken, finns förutsättningar och önskemål att utvidga ana­lys verksamheten även inom den officiella statistikens ram.

SCB anmärker vidare på att förslaget (under rubriken Allmän miljöinfor­mationsservice) har en oavslutad prägel i detaljerna i det att "någon organisation" föreslås överta ansvaret för verksamheten. Detta blir i syn­nerhet märkbart för SCB då det gäller samverkansfrågor i statistikproduk­tionen och kan komma att vålla problem.

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI) anser det väsentligt att det görs en relevant utvärdering med hänsyn till olika natur­liga fluktuationer vid utformningen av den planerade periodiska redovis­ningen av miljökvalitet. Vid tolkningen bör expertis från olika områden, t. ex. inom meteorologi, hydrologi och oceanografi, medverka för att om möjligt undvika felaktiga slutsatser med långtgående konsekvenser för t. ex. miljöpolitikens utformning. - Miljökvalitetsredovisningen kan lätt komma att omfatta material, som publicerats på annat sätt av t. ex. SCB. Det är angeläget att dubbelarbete undviks och att redovisningen verkligen blir ett komplement till andra publikafioner.

Miljövårdsprogrammet vid Lunds universitet anför följande: Den för­söksverksamhet som för närvarande genomförs vid miljödatanämnden avseende en miljökvalitetsårsbok berörs synnerligen flyktigt i utredningen. Miljövårdsprogrammet förutsätter att detta beror på att verksamheten ännu ej kan utvärderas och att miljödatanämnden senare kommer att lägga ett separat förslag i frågan. Programmet finner det angeläget att nu fram­hålla att en av respektive myndighet obunden granskning av miljövårdsar­betet är en utomordentligt angelägen uppgift. Denna verksamhet kan såle­des inte som andra av miljödatanämndens projekt överföras på berörda myndigheter.

Programmet fortsätter: För att en miljökvalitetsårsbok skall fylla sin funktion måste den organisation som ansvarar för arbetet uppfylla två huvudkrav:

1. obunden ställning i förhållande till ansvariga myndigheter inom området

2.     fillgång till sakkunskap inom miljövårdsområdet i vidaste bemärkelse.

Krav 1 synes tala för att verksamheten skall förläggas antingen till

riksdagens kansli eller till institutioner för forskning och högre utbildning. I det förra fallet skulle en omfattande uppbyggnad av kansliresurser och expertstab behöva ske. Ett effekfivt resursutnyttjande talar för att förlägga verksamheten fill universitetssystemet.

Prop. 1981/82:48

142

Miljövårdscentrum vid Kungl. tekniska högskolan i Stockholm skriver följande: Verksamheten med framtagning av periodiska redovisningar av miljökvalitet är mycket värdefull och mäste få fortsätta i framtiden. Cen­tret instämmer med miljödatanämnden att denna verksamhet dock måst få bedrivas fristående från de för miljövården ansvariga organen i samhället.

Fiskeristyrelsen skriver att det inte entydigt sägs vad som avses med svensk miljökvalitetsredovisning och fortsätter: Om man syftar på den kortfattade och översiktliga miljökvalitetsredovisningen så har denna fråga egentligen behandlats ovan i diskussionen om Miljöstatistisk Årsbok.

Om förslaget däremot syftar på de betydligt mera utförliga analyserna och redogörelserna, så har fiskeristyrelsen en annan mening än miljödata­nämnden. Sådana redogörelser skrivs som rapporter från de arbeten som bedrivs vid styrelsens laboratorier och fiskeriintendentsdistrikt. Rappor­terna publiceras dels i laboratoriernas egna skriftserier, dels i erkända internationella tidskrifter samt presenteras vid olika konferenser etc. Den­na informationsspridning står helt i samklang med fiskeristyrelsens primä­ra myndighetsansvar enligt verksinstruktionen. Styrelsen menar inte att de verk och institutioner som bedriver forskning och undersökning på mil­jöområdet skall ha en monopolställning när det gäller bearbetning eller utvärdering. Fiskeristyrelsens mätdata är tillgängliga för alla intresserade. Det av miljödatanämnden presenterade förslaget kan emellertid leda till en del onödigt dubbelarbete.

Statens naturvårdsverk anför följande: Små resurser har hittills satsats på att utföra och publicera miljökvalitetsbeskrivningar av olika slag. Miljö­datanämnden och naturvårdsverket har gemensamt gjort en studie för OECD:s räkning - Miljö och miljövård i Sverige (1979) - som delvis tar upp frågor om miljökvaliteten och dess utveckling.

Naturvårdsverket anser att beskrivningen av miljökvaliteten och dess förändringar bör ses som ett naturligt led i den miljövårdande verksamhe­ten. Ansvaret för att de kommer till stånd bör därför i första hand åvila verket.

Naturvårdsverket planerar att i framtiden satsa mer pä att beskriva miljökvaliteten bl.a. med utgångspunkt från programmet för övervakning av miljökvalitet och programmet för samordnad recipientkontroll. - De medel som miljödatanämnden vill reservera för en framtida svensk miljö­kvalitetsredovisning (minst 400000 kr. per är) bör ställas till naturvårds­verkets förfogande.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1981