Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts proposition nr 97 år 1971

Prop. 1971: 97

Nr 97

Kungl. Maj:ts proposition med förslag till förordning om ändring i för­ordningen (1922:260) om automobilskatt; given Stockholms slott den 26 mars 1971.

Kungl. Maj:t vUl härmed, under åberopande av bUagda utdrag av slalsrådsprolokollet över finansärenden, föreslå riksdagen att bifalla det förslag om vars avlåtande till riksdagen föredragande departementsche­fen hemslälll.

GUSTAF ADOLF

G. E.[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås alt i förordningen (1922: 260) om automobil­skatt införs bestämmelser som ger möjlighet lill återbetalning av automo­bilskatt för lastbil, buss eller släpvagn som använts utom riket. Försla­gel grundar sig på bilskalleutredningens belänkande (SOU 1969: 45), Fordonsbeskallningen.

De nya bestämmelserna föreslås träda i krafl den 1 juli 1971.

1    Riksdagen 1971.1 saml. Nr 97

Prop. 1971: 97

Förslag till

Förordning om ändring i förordningen (1922: 260) om automobilskatt

Härigenom förordnas, all 13 § förordningen (1922: 260) om automo­bilskatt skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lyddse

13 §1

Där skalleplikt för automobil under löpande kalenderår upphör, är den, som, innan skattefrihet inträtt, sist stått i automobilregister anteck­nad såsom ägare av automobilen, berättigad alt, efler ansökan hos läns­styrelsen, kostnadsfritt ålerbekomma så stor del av för året erlagd skall, som belöper å liden efter del skattefriheten inträtt.

Äger under löpande kalenderår sänkning av skatten rum på grund av ändring av automobils beskaffenhet, är den, som vid anmälan av änd­ringen var ägare av automobilen, berättigad atl i samma ordning åler­bekomma vad som motsvarar sänkningen av skatten.

Automobilskatt för laslbU, buss eller släpvagn som använts utom riket återbetalas enligt bestämmel­ser, som meddelas av Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer.

Denna förordning träder i krafl den 1 juli 1971.

Senaste lydelse 1924: 128.

Prop. 1971: 97

Utdrag av protokollet över finansärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet på Stockholms slott den 26 mars 1971.

Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], ASP­LING, SVEN-ERIC[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], LID­BOM,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Chefen för finansdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efler ge­mensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om ändring i förordningen (1922: 260) om automobilskatt och anför.

Inledning

Vid 1970 års riksdag fattades beslut om en omläggning av vägtrafik-beskattningen i överensstämmelse med den tidigare av statsmakterna antagna s. k. vägkostnadsansvarighetsprincipen (Prop. 1970: 138, BeU 1970: 58, rskr 1970: 377). Omläggningen innebär justeringar av den år­Uga automobilskatten för motorfordon och släpvagnar med en lotalvikl om 3 lon eller mer och skall genomföras successivt i fem etapper fram tiU år 1979. Första etappen har genomförts med verkan från ingången av år 1971 (SFS 1970: 630). Till grand för omläggningen ligger förslag som lagts fram av bUskatteutredningen i dess betänkande (SOU 1969: 45), Fordonsbeskallningen.

I detta betänkande behandlar utredningen även frågan om restitu­tion av automobilskatt för fordon som används i internationell trafik och reglerna för restitution av bensinskatt. Vidare behandlas frågan om begränsrung av rätten till tull- och skattefri införsel av drivmedel tUl motorfordon som inkommer tUl Sverige.

Utredningens belänkande har varit föremål för sedvanlig remissbe­handling. Beträffande remissinstanser och andra som avgett yttranden får jag hänvisa lUl prop. 1970: 138.

I nämnda proposition tog jag upp endast frågan om en omfördelning av fordonsskatten. Jag angav därvid att det syntes lämpligt att övriga av utredningen behandlade frågor närmare övervägdes, innan de un­derställdes riksdagen.

I betänkande över propositionen framhöll bevillningsutskottet (BeU 1970: 58) angelägenheten av alt frågan om den internationeUa trafiken togs upp till behandling utan dröjsmål.

It   Riksdagen 1971.1 saml. Nr 97

Prop. 1971: 97

4

I det följande lar jag upp frågan om restitution av fordonsskatt i vissa fall vid utrikes trafik. De av utredningen i övrigl föreslagna änd­ringarna i reglerna om restitution m. m. övervägs f. n. inom finansde­partementet och kommer atl las upp av mig i annat sammanhang.

Nuvarande ordning

I Sverige registrerade fordon kan enligl nu gäUande bestämmelser inte befrias från fordonsskall för den tid de används i utlandet. I flera länder träffas de dessutom av utiändsk skall. På grund av bilaterala överenskommelser och genom två konventioner den 14 december 1956 rörande beskattning av motorfordon vid internationell godsbefordran och befordran av resande (SÖ 1958: 4 och 5) undgår dock i Sverige re­gistrerade fordon i utlandslrafik viss utländsk väglrafikbeskatlning inom avtals- eller fördragsslulande parts område. Skallebefrielsen inbegriper dock inle bro- eller vägavgifter, befordringsskaller eller befordringsav-gifler. TUl konventionerna är förutom Sverige ell flertal länder, såsom Danmark, Norge och Finland, anslutna. Till dessa länder hör dock inle Västtyskland, med vilket land Sverige inle heller har någon bilateral överenskommelse.

Svenska och utländska fordonsägare har räll alt efter ansökan hos riksskatteverket få tillbaka erlagd brännoljeskatt (31 öre/lit.) för bränn­olja som använts för drift av motorfordon utom Sverige. Utanför Sve­rige är de svenska trafikanterna i huvudsak hänvisade lill atl köpa be­skattat motorbränsle. I Danmark och Norge är motorbrännoljan dock skattefri.

Som exempel på beskattning i utlandet av i Sverige registrerade for­don kan följande nämnas.

I Norge erläggs kilometerskalt för lastbilar som inle är bensindrivna och, från den 1 juli 1971, för släpvagnar enligt följande tabell:

Tolalvikt kg

Dragfordon

Släpvagnar

öre per km

öre per km

6 00110 000

15

10

10 00115 000

25

20

15 00120 000

40

30

20 001 och däröver

55

40

I Västtyskland utgår en Iransporlavgift beräknad på tonkUometer vid godsbefordran och på passagerarkilomeler vid passagerarbefordran. Dessutom utgår fordonsskatt med vissa belopp per dag för fordon och fordonskombinalioner. Denna skall är differentierad med hänsyn till totalviklen av fordonei.

I Frankrike utgår Iransportskatl med belopp per dag som varierar för olika fordon och dessutom, i fråga om icke-transiltrafik, mervärde­skatt med 16,66 "/o av den beräknade transportkostnaden i Frankrike.

Prop. 1971: 97

5

I Danmark beskattas inte svenska fordon.

I Norge beskallas även inhemska fordon med en kilometerskalt av i huvudsak samma storlek som den som belastar utländska fordon. Om ell i Norge registrerat fordon används för köming utomlands i mer än 3 000 mil per år, sker återbetalning av skalt med belopp som för drag­fordon varierar mellan 4 och 11 öre/km och för släpvagnar mellan 4 och 7 öre/km.

I Danmark tas en förhöjd fordonsskatt ut för där registrerade bränn-oljedrivna fordon. Ägare av lastbil, släpvagn eller buss i inlernalionell trafik har emellerlid räll lill restitution av dansk fordonsskatt under förutsättning att fordonet varit utomlands minst 14 dagar under årel. I utlandsvistelsen får dock inle inräknas sådana dagar då både ul- och inresa skett samma dag. Restitutionsbeloppet bestäms med hänsyn till det antal dagar fordonet använts utomlands men är totalt maximerat till hälften av den årliga fordonsskatten.

Enligt kungörelsen (1934: 122) om skalt å motorfordon, som för tUl­fälligt brakande i riket från utlandet införts, skall skall erläggas bl. a. för lastbilar och bussar och för släpvagnar, kopplade till eller avsedda atl kopplas till lastbil eller buss. Avgiften utgår per dag och fordon med sex kronor, om fordonels tolalvikt inte överstiger tio ton, med elva kronor, om totalviklen överstiger tio men inle femlon ton, med ljugo­två kronor, om totalvikten överstiger femlon men inle tjugo lon, saml med trettiotre kronor, om totalviklen är större än tjugo ton. TUlämp­ningen av denna kungörelse begränsas emellertid genom 1956 års kon­ventioner och bilaterala överenskommelser. I praktiken drabbas främst västtyska fordon av dagskatlen.

Jag vill i detla sammanhang peka på kungörelsen (1969: 553) om ned­sättning av skall på traktorer och släpvagnar, m. m. Enligl kungörelsen kan nedsättning ske med belopp som varierar med totalviklen och kör­sträckan och med hänsyn till om del är fråga om lastbils- eller traktor-driven släpvagn.

Utredningens överväganden och förslag

Utredningen slår fast att den s. k. koslnadsansvarighetsprincipen skall ligga till grund för fordonsbeskallningen och alt därvid den s. k. terri­torialitetsprincipen skall tUlämpas vid inlernalionell trafik. Sistnämnda princip innebär, all fordon beskattas i del land där det faktiskt an­vänds. Utredningen finner all de nuvarande reglerna för Irafikbeskatl-ningen i viss mån strider mot dessa principer. Utredningen anser atl svenska åkare missgynnas konkurrensmässigl i förhållande till särskilt norska och danska åkare genom all dessa kan ulföra transporter i Sverige ulan alt skall utgår under del atl svenska åkare får betala både svensk fordonsskall och i vissa fall utländsk motsvarande skalt. Utred-

Prop. 1971: 97

6

ningen finner därför alt de nuvarande reglerna inte kan anses vara tUlfredsstäUande. Den år 1969 beslutade höjningen av släpvagnsskat-len liksom den år 1970 beslutade skärpningen av beskattningen av den lunga trafiken accentuerar enligt utredningen ytterligare problemen.

Utredningen finner alt man bör eftersträva en befrielse för svenska fordon från fordonsskall i vad avser körningar utomlands och en be­gränsning av möjligheterna att använda skattefri brännolja för körning­ar i Sverige.

Utredningen föreslår, att det nuvarande debiteringsförfarandet bibe­håUs även för fordon i utlandslrafik och atl ett restitutionsförfarande utformas beträffande dessa fordon.

Antalet svenska fordon som används i utiandstrafik är enligt utred­ningen storl och en begränsning av antalet restilulionsfall är önskvärd redan av praktiska och administrativa skäl. De nuvarande beskattnings­reglerna är ett problem endast beträffande sådana tyngre fordon i gods- eller persontrafik som i någon större utsträckning används utomlands. Begränsningen bör enligt utredningen ske med utgångs­punkt från storleken av den skatt per dag som skall reslitueras. För lastbilar tänker sig utredningen ca 10 kr., för bussar ca 8 kr. och för släpvagnar ca 5 kr. Vidare föreslår utredningen att ett fodon skall ha varit utomlands minst 12 dygn per år, ut- och inpasseringsdagarna in­räknade, för alt restitution skall ske. Detta ger ett minimibelopp alt restituera per år med ca 120 kr. för lastbUar, ca 96 kr. för bussar och ca 60 kr. för släpvagnar. Begränsningen utformas praktiskt så att endasl fordon med viss minsta vikt berättigar tUl restitution. För att undvika atl ändring måste ske redan efter två år, utgår utredningen från skattesatserna i andra etappen av den beskattningsreform som på­börjats år 1971.

Med angivna utgångspunkter har utredningen för bräimoljedrivna lastbUar valt följande viktgränser (tjänstevikl), nämligen för laslbU med två hjulaxlar och med anordning för påhängsvagn 6,9 lon, för laslbU med tre eller flera hjulaxlar och med anordning för påhängs­vagn 7,5 ton, för lastbil med två hjulaxlar och utan anordning för påhängsvagn 7,8 ton samt för lastbU med tre eller flera hjulaxlar och ulan anordning för påhängsvagn 8,1 lon.

Lastbilar som drivs med annat bränsle än bensin, gasol eller bränn­olja behandlas i automobUskallehänseende som bräimoljedrivna. Del fåtal fordon som det här är fråga torde inte förekomma i utlandslra­fik. Bestämmelser om restitution erfordras därför inte.

När det gäller bussarna har utredningen med hänsyn till storleken av de fordon som eiUigl vad utredningen inhämtat används i utlands­lrafik, vall viktgränsen (Ijänslevikt) 8,5 lon. De bussar som drivs med annat än brännolja ställs utanför restitutionsförfärandet av samma skäl som anförts beträffande lastbilarna.

Prop. 1971: 97

7

I fråga om släpvagnarna blir viktgränserna (tolalvikt) för påhängs­vagn med en hjulaxel 17 ton, för påhängsvagn med två eller flera hjulaxlar 18 ton, för annan släpvagn med en hjulaxel 17 ton, för an­nan släpvagn med två hjulaxlar 16,5 ton samt för annan släpvagn med tre eller flera hjulaxlar 17 ton.

I del anlal dygn under vilket ett fordon varit utomlands bör man enligt utredningen räkna in såväl ut- som inpasseringsdygnen för att de fordon som passerar ut och in under samma dygn eller under två på varandra följande dygn inte skaU missgynnas.

Med hänsyn härtill bör enUgt utredningen restitutionsbeloppet per dag utgöra något mindre än 1/360 av årsskatten, förslagsvis 1/400 av skatten för helt år.

Utredningen tar vidare upp frågan om inkomstbeskattning av resti-luerad fordonsskatt. Med hänvisning bl. a. tiU vad bevUlningsutskollet uttalat i sill av riksdagen godkända belänkande (BeU 1968: 36) före­slår utrednmgen alt restituerad fordonsskatt inte skaU utgöra skatte­pliktig intäkt vid inkomsttaxeringen.

Utrednmgen utgår därvid liksom i prop. 1968: 57 med förslag tiU individuell kompensation för skatt på bensin från en marginalskatt 

om 40 0/0.

Ändras etl fordons beskaffenhet under löpande kalenderår, skaU där­av föraiUedd höjning av skatten beräknas från och med den kalender­månad under vUken ändringen skett. Av enahanda aiUedning föranledd sänkning av skatten beräknas från och med nästföljande kalendermå­nad. Restitutionsbeloppet per dygn bör därför bestämmas tiU viss pro­cent av fordonsskatten per månad. Utredningen föreslår en procentsats om 1,8, vilket motsvarar 60 »/o av 1/400 av årsskatten.

Den kontroll över ul- och inpasseringar som ett restitutionsförfaran­de förutsätter bör enligt utredningen läggas på tullmyndigheterna vid gränsstationerna, där ifrågavarande fordon stannar för tullbehandling. Tullmyndigheterna antecknar registreringsnumret på varje ut- och inpas-serande lastbil, släpvagn och buss, med undantag för sådana som helt uppenbart är för små för atl uppfylla viUkoren för rätt till återbäring, samt datum för varje gränspassering och lämnar uppgifterna till en cen­tral restitutionsmyndighet, riksskatteverket, som överför dem till data­bärande medium. Så länge bilregister endasl förs manuellt hos varje länsstyrelse anser utredningen all reslilulionsberätligad fordonsägare ef­ler kalenderårets utgång till länsstyrelsen i del län där fordonei är regi­strerat skall sända in en lill riksskatteverket ställd ansökan om restitu­tion av fordonsskatt för visst i ansökan uppgivet fordon. Ansökan bör innehålla erforderliga uppgifter om fordonsvikt, ägare etc. På länsstyrel­sernas bilregister bestyrks och kompletteras ansökningarna, varefter des­sa vidarebefordras till riksskatteverket. Där matas uppgifterna in i da­torn och sammanställs med den information om ut- och inpasserings-

Prop. 1971: 97

8

dagar som lämnats av tullmyndigheterna. Uträkning av restitution sker sedan maskinellt. Utbetalning bör ske senast den 30 juni året efter det år återbetalningen avser.

Elt centralt bilregister beräknas vara i funktion år 1973. Därefter kan enligt utredningen ansökningsförfarandel i huvudsak slopas och behandlingen av reslitulionsfallen ske mer rationellt.

Antalet ut- och inpasseringar, som årligen behöver antecknas av tul­len, uppskattas av utredningen lill omkring 300 000.

I vissa fall sker ul- eller inpassering när tullstation är obemannad el­ler på plats där tullanslalt inle finns. Detta kan förekomma vid gränsen mol Norge. Utredningen pekar därvid på, atl ägare av dieseldriven last­bU har all erlägga kilometerskalt vid körning i Norge. Della sker, när fordonei passerat obemannad tullanslalt, i efterhand på grandval av uppgifter från lastmottagare i Norge och från svenska exportörer av virke. Vidare anger utredningen atl riksskatteverket kan föreskriva t. ex. skyldighet atl föra körjournal. Utredningen föreslår, att uppgifter i nu angivna fall skall lämnas av fordonsägaren till restitutionsmyndighet. Kontroll kan i efterhand ske på grund av nyss nämnda uppgifter.

Remissyttranden

Utredningens förslag om restitution av automobilskatt vid ulrikeslra-fik har i allmänhet godtagits av remissinstanserna. Transporlnämnden, Svenska Busstrafikförbundet och Svenska Åkeriförbundei anser att resti­tution bör ske när del belopp som skall återbetalas är av viss storlek och atl rälten lill restitution primärt ej grundas på fordonels vikt. General-tullstyrelsen har med hänsyn främst till ökad arbetsbelastning föreslagit, all restitution helt skall grundas på deklaration eller i vart fall all trafi­kanten skall fylla i och visa upp etl särskUl kort för stämpling vid ut-och inpassering.

Svenska Åkeriförbundet anser all restitution bör kunna ske för korta­re lid än elt år. Vidare anför förbundet, all återbetalat skattebelopp bör vara skattepliktig intäkt.

Departementschefen

Som framgår av del anförda saknas f. n. möjlighet för svenska for­donsägare all få restitution av aulomobUskalt vid användning av fordon utomlands. I utiandet förekommer att svenska fordon beläggs med skatt, i den mån delta inte undviks genom anslulning lill konventioner eller genom bilaterala överenskommelser. Del mest närliggande exemp­let på all svenska fordon beskattas både här och i utlandet är Norge,

Prop. 1971: 97

9

där svenska brännoljedrivna tyngre dragfordon och släpvagnar får be­tala norsk kilometerskall. Norska fordon beskattas däremot inle alls i Sverige, på grund av att både Sverige och Norge är anslutna lill 1956 års konventioner om beskattning av motorfordon vid internationell tra­fik. I fråga om Västtyskland gäller atl tyska fordon beläggs med dag-skatt i Sverige och all svenska fordon beläggs med Iransportskatl och fordonsskatt i Västtyskland.

Den dubbla beskattning som uppkommer genom de angivna förhål­landena bör enligt min mening så långt möjligt minskas. Detla är mo­tiverat även av atl den år 1963 antagna koslnadsansvarighetsprincipen bygger bl. a. på den s. k. territorialitetsprincipen.

I sill belänkande (SOU 1970: 36), Kiiometerbeskattning har bUskatte­utredningen föreslagit alt en kilometerskalt införs i Sverige för vissa tyngre brännoljedrivna fordon och släpvagnar som ersättning för den nuvarande årliga fordonsskallen på sådana fordon, brännoljeskatten och gasolskatten. Utredningen har ännu inte avslutat sill arbete. Dess slut­betänkande torde vara atl vänla lill hösten 1971. Om en kilometerskalt av nu angivet slag införs i Sverige, bör den dubbla beskattningen kunna elimineras. Jag finner det dock angeläget, all detla problem löses re­dan nu.

I del följande förordar jag därför elt syslem, som syftar till lättnader i den nuvarande fordonsbeskattningen i de fall della kan anses påkal­lat, nämligen i fråga om brännoljedrivna tyngre lastbUar och bussar saml tyngre släpvagnar som används utomlands.

Enligl min mening kan den åsyftade ändringen enklast åstadkommas genom all aulomobilskalleförordningen kompletteras, på del sätt utred­ningen föreslagit, med en bestämmelse som ger Konungen eller den myndighet Konungen bestämmer rält all förordna om återbetalning av automobilskatt för lastbil, buss och släpvagn som använts utom riket. Med slöd av elt sådani generellt bemyndigande torde de närmare för­utsältningarna för skatterestitution få regleras i en av Kungl. Maj:t ut­färdad kungörelse.

Restitution bör komma i fråga endast för fordon som under viss minsta lid använts utomlands. Den av utredningen föreslagna tidsperio­den 12 dagar förefaller lämpligl avvägd. Likaså delar jag utredningens uppfattning all ut- och inpasseringsdagarna bör räknas in i utiands-vislelsen.

Kretsen av restitulionsberältigade fordon bör av praktiska och admi­nistrativa skäl begränsas lill brännoljedrivna lastbilar och bussar saml släpvagnar. Fordon som drivs med annat bränsle lorde i få fall användas utom riket i sådan utsträckning alt skatterestitution skulle ha någon märkbar betydelse. Vidare bör en begränsning av samma skäl ske tiU tyngre fordon. Dessa är också de som vanligast används för utiandstra­fik och är dessutom belastade med högre skall än lättare fordon.

Prop. 1971: 97

10

Jag finner vidare all utredningens förslag om beräkning av det be­lopp som skall reslitueras i princip kan godtas. På en punkt har jag dock en avvikande mening. Utredningen har föreslagit alt restituerad automobilskatt inle skall utgöra skattepliktig intäkt vid inkomsttaxe­ringen. Jag har tidigare anfört, alt jag avsåg atl vid ell senare tillfälle återkomma till frågan om elt samordnat restitutionsförfarande. Jag fin­ner det därför lämpligl, alt även frågan om beskattning av restituerad fordonsskall behandlas i ell vidare sammanhang. Härav följer, all resti­tuerad fordonsskall tUls vidare bör anses som skattepliktig intäkt i över­ensstämmelse med vad som annars normalt gäller i fråga om återbetald indirekt skatt. Della föranleder all del belopp som skall reslitueras för dag bör beräknas lill 3 "/o av skatten för en månad i stället för, som ut­redningen angivit, 1,8 »/o.

De av utredningen föreslagna viktgränserna finner jag i och för sig väl avvägda. Gränserna har dock satts med hänsyn tUl utredningens för­slag alt beskattningen av fordon skulle ske efler tjänstevikl, utom för släpvagnar, för vilka totalviklen skulle vara avgörande. Riksdagen be­slöt dock all totalviklen skulle utgöra underlag för beskattningen för samtliga nu aktuella fordon. Detta föranleder justeringar av de vikt­gränser utredningen angivit. Jag anser dock alt de beräkningsgrunder utredningen använt kan godtas.

Det praktiska förfarandet vid restitution bör göras så enkelt som möjligt. Utredningen har föreslagit atl riksskatteverket som central myn­dighet skall handlägga reslilulionsärendena. Som jag tidigare berört lar jag inle upp frågan om en central restitutionsmyndighet i delta samman­hang. Jag finner del därför lämpligt atl i vart fall tills vidare länsstyrel­sen, som är både registrerings- och beskatlningsmyndighet beträffande automobilskatten, handlägger dessa ärenden. I övrigt bör systemet ut­formas på ell sätt som tillgodoser kraven på elt smidigt förfarande vid gränspasseringar och möjlighet tUl kontroll. Den närmare utformningen av systemet torde få ankomma på Kungl. Maj:t.

Det finns skäl all ha en central myndighet med möjlighet alt utfärda föreskrifter om kontroll av fordon och om tillämpningen i övrigt av föreskrifterna om restitution. Dessa uppgifter kan lämpligen, som utred­ningen föreslagit, anförtros riksskatteverket.

De nya bestämmelsema bör träda i kraft den 1 juli 1971.

Hemställan

Under åberopande av det anförda hemsläller jag att Kungl. Maj:t föreslår riksdagen

atl antaga inom finansdepartementet upprättat förslag tUl förordning om ändring i förordningen {1922: 260) om automobilskatt.

11

Ptop. 19T1:97

 ned instäm-

position av den lydelse

 protokollet:

Britta Gyllensten

,.CU.BO...S.H..---