Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1984/85:152

Regeringens proposition 1984/85:152

om vissa anslag ur kyrkofonden m.m.;

beslutad den 14 mars 1985.

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagils upp i bifogade utdrag av regeringsprolokoll.

På regeringens vägnar

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

BO[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås vissa ändringar i fråga om bidrag ur kyrkofonden till rikskyrklig verksamhet. Ändringarna föranleds av alt en ny riksorganisa­tion har bildats inom svenska kyrkan för den del av kyrkans verksamhet som inte regleras i lag eller förordning. Stora delar av verksamheten har förts samman i en stiftelse. Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet.

Det föreslås att lagen om kyrkliga kostnader ändras så att den nämnda stiftelsen kan få bidrag ur kyrkofonden i den omfattning som regeringen bestämmer. Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 juli 1985.

Kostnad för annan rikskyrklig verksamhet skall liksom hittills betalas ur kyrkofonden enligt riksdagens och regeringens beslämmande. 1 propositio­nen föreslås att kyrkofondens styrelse inte längre skall fördela dessa bidrag. 1 stället skall svenska kyrkans centralstyrelse besluta om fördelningen.

I propositionen föreslås också atl det ur kyrkofonden skall få belalas vissa andra kostnader. Del gäller kostnader för en tjänst vid kammarkollegiet och koslnader för ersättningar till innehavarna av vissa ijänster som domkyrko­syssloman. Slulligen läggs i propositionen fram förslag som innebär att den praktiska prästutbildningen inte längre skall vara bunden av några av riksdagen godkända riktlinjer.

1 Riksdagen 1984/85. 1 samt. Nr 152

Prop. 1984/85:152

2

Förslag till

Lag om ändring i lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader

Härigenom föreskrivs atl 6 § lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

6§

Ur kyrkofonden bestrides

1.

sådan kostnad för avlöningsförmåner till präst som regeringen och riksdagen bestämmer,

2.

kosinad för pensionsförmån åt präst eller efterlevande till präst enligt beslämmelser som regeringen meddelar eller enligt avtal samt för försäkringsförmån som utgår för präst eller annan kyrkomusiker än skolkanior enligt slatlig grupplivförsäkring,

3.

förvaltningskostnad enligt regeringens och riksdagens bestämmande för stiflsnämnd och boslällsnämnd samt för departement eller myndighel där kyrkliga frågor handlägges,

4. kostnader för verksamhet som be­drivs av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet i den omfatt­ning som regeringen bestämmer,

4.

annan kosinad för kyrklig verk- 5. annan kostnad för kyrklig verk­samhet enligt regeringens och riks- samhet enligt regeringens och riks­dagens bestämmande,

dagens beslämmande,

5.

anslag till extra ulgifler med ett av

6. anslag lill extra ulgifler med etl av regeringen och riksdagen bestämt

regeringen och riksdagen bestämt belopp för år, vilket efter regering-

belopp för år, vilket efter regering­ens beslämmande får användas till

ens beslämmande får användas lill kyrkliga ändamål.

kyrkliga ändamål.

Denna lag iräder i kraft den 1 juli 1985.

'Lagen omtryckt 1982:379.

Prop. 1984/85:152

Utdrag

CIVILDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1985-03-14

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Gö­ransson,[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Thunborg, Wickbom

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om vissa anslag ur kyrkofonden m. m.

1 Inledning

Enligt lagen (1970:940) om kyrkliga koslnader (omirycki 1982:379, ändrad senast 1983:401) utgår ur kyrkofonden medel lill bl. a, ekonomisk utjämning mellan kyrkliga kommuner, lill vissa avlönings- och pensionsförmåner åt präster m.fl., till vissa förvaltningskostnader och lill annan kosinad för kyrklig verksamhet. Etl nytt system för ekonomisk uljämning mellan de kyrkliga kommunerna via kyrkofonden irädde i krafl år 1983. Kyrkofonden fick samtidigt en särskild styrelse (prop. 1981/82:158, KU 28, rskr 309).

När det gäller koslnader för rikskyrkliga ändamål ulgår enligt lagen om kyrkliga kostnader bidrag ur kyrkofonden enligt regeringens och riksdagens bestämmande. Dessa bidrag utgår dels lill kyrkans lagreglerade verksamhel på riksplanet, dels lill sådan rikskyrklig verksamhet som inte är reglerad i lag eller förordning och som alltså bedrivs inom svenska kyrkans s.k. fria sektor.

I samband med den nyss nämnda reformen och genom särskilda beslut har riksdagen godkänt olika ändamål inom svenska kyrkans fria seklor som får tillgodoses genom bidrag ur kyrkofonden. Bidragen ulgår inom en av regeringen faslslälld ekonomisk ram. Kyrkofondens slyrelse beslular om hur bidragen skall fördelas mellan olika ändamål (prop, 1982/83:66, KrU 16, rskr 93;prop. 1982/83:160,KrU28,rskr330, prop. 1983/84:75, KrU20, rskr327).

1984 års kyrkomöte har godkänt bildandet av en ny organisalion för den del av svenska kyrkans rikskyrkliga verksamhel, som inte regleras i lag eller förordning. Den nya organisationen innebär bl. a. att ett antal rikskyrkliga organ har bildat en stiftelse. Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet, som handhar stora delar av kyrkans fria verksamhet på riksplanet.

Prop. 1984/85:152

4

I samband med atl kyrkomötet år 1984 beslutade om en ny riksorganisa­tion för svenska kyrkan har frågan om ansvaret för fördelningen av bidragen till kyrkans fria verksamhel på riksplanet aktualiserats. 1984 års kyrkomöte har hos regeringen hemslälll alt svenska kyrkans centralstyrelse ges ansvaret för fördelningen av medel ur kyrkofonden när det gäller rikskyrkligt arbete. Vidare har svenska kyrkans centralstyrelse hos regeringen hemställt att regeringen måtte föranstalta om att Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel godkänns som organ och ändamål för bidrag ur kyrkofonden. Centralstyrelsen har också hos regeringen hemställt om bemyndigande atl besluta om fördelningen av kyrkofondsbidrag till sådan verksamhet som slår svenska kyrkan nära men som ligger utanför den rikskyrkliga organisaiionen.

Med anledning av de nu nämnda framställningarna har inom regerings­kansliet utarbetats en promemoria om bidrag ur kyrkofonden till rikskyrklig verksamhet. En sammanfattning av förslagen i promemorian bör fogas till protokollet i delta ärende som bilaga 1.

Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinslanser­na och en sammanslällning av deras yttranden bör fogas till protokollet i ärendet som bilaga 2.

De i promemorian framlagda förslagen gäller bidrag ur kyrkofonden till rikskyrklig verksamhel inom svenska kyrkans fria seklor. Ur kyrkofonden belalas emellerlid också kostnader för annan kyrklig verksamhet enligt regeringens och riksdagens bestämmande. Jag ämnar nu la upp frågor om bidrag ur kyrkofonden inte bara till den fria rikskyrkliga verksamheten utan även till viss annan kyrklig verksamhel. Del gäller kostnader för en tjänst vid kammarkollegiet och kostnader för ersättningar till innehavarna av vissa tjänsler som domkyrkosyssloman.

Riksdagen har tidigare fattat beslut om vissa riktlinjer för den praktiska prästutbildningen. Riktlinjerna innebar bl. a. att svenska kyrkan fr. o. m. den 1 juli 1980 skulle ta över huvudansvaret för den praktiska prästutbild­ningen från universiteten och atl undervisningen skulle bedrivas vid två pastoralinslitut under ledning av Svenska kyrkans utbildningsnämnd (prop. 1978/79:151, KrU 28, rskr 350). Vidare har riksdagen beslulal att vissa koslnader för den praktiska prästutbildningen skall få bestridas ur kyrkofon­den (prop. 1978/79:151, KrU 28, rskr 350, prop. 1979/80:152, KrU 29, rskr 357). Svenska kyrkans utbildningsnämnds verksamhet har nu upphört och har övertagits av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet genom dess nämnd för undervisning och ulbildning.

Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet har hos regeringen anhållit atl regeringen föreslår riksdagen alt ändra sitt beslut om huvudman­naskapet för den prästerliga utbildningen vid pasioralinstiluten så alt nämnden för undervisning och utbildning kan handha denna uppgift. Jag tar därför i detla sammanhang upp även vissa frågor om den praktiska prästutbildningen.

Prop. 1984/85:152

2 Föredragandens överväganden

2.1 Bidrag ur kyrkofonden till rikskyrklig verksamhet

2.1.1 Ändamål som bör tillgodoses genom bidrag ur kyrkofonden

Mitt förslag: Lagen om kyrkliga kostnader ändras så atl bidrag ur kyrkofonden i fortsättningen får lämnas till kostnader för verksamhet som bedrivs av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet i den omfattning som regeringen bestämmer.

För kostnader för annan rikskyrklig verksamhet som inle regleras i lag eller förordning får bidrag ur kyrkofonden utgå till följande ändamål, nämligen till den av stiftelsen Stora Sköndal bedrivna kyrkomusikerulbildningen vid Sköndalsinstitutel, lill verksamhelen vid Svenska kyrkans kulturinstitut. Religionssociologiska institutet. Riksförbundet Svensk kyrkomusik. Riksförbundet för finskspråkigt församlingsarbete i Sverige och vid S:l Lukasstiflelsen saml till svenska kyrkans andel i kostnaderna för verksamheten vid Nordiska ekumeniska institutet och vid Nordiska folkkyrkosekretariaiel.

Promemorian: Avviker från milt förslag på så sätt att del föreslås alt rikdagen godkänner att bidrag ur kyrkofonden får utgå dels till Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel för vissa särskilt angivna ändamål inom stiftelsens verksamhetsområde, dels till olika organ utanför stiftelsen för sådan verksamhet som bedrivs av dessa organ.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna delar den uppfattning som har kommit till uttryck i departementspromemorian. Svenska kyrkans centralstyrelse anser dock alt Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet skall godkännas som ändamål för bidragsgivningen.

Nordiska ekumeniska institutet och Nordiska folkkyrkosekretariatet framhåller att deras organisalioner bör godkännas som mottagare av bidrag ur kyrkofonden, eflersom den av dem bedrivna verksamhelen inle har inordnats under Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel.

Bakgrunden till mitt förslag: Bildandet av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet har godkänls av 1984 års kyrkomöte. Sliftelsen, som har bildats av ett antal rikskyrkliga organ, skall bedriva eller stödja svenska kyrkans rikskyrkliga verksamhet inom eller utom Sverige samt förvalta egendom som slälls till dess förfogande för sådana ändamål. Inom sliftelsen finns nio nämnder inrättade för olika rikskyrkliga verksamhetsområden.

De personer som enligt lagen (1982:942) om svenska kyrkan (ändrad

1* Riksdagen 1984185. 1 saml. Nr 152

Prop. 1984/85:152

6

senast 1983:339) är valda alt vara ledamöler av kyrkomötet ulgör under namn av ombudsmötet stiftelsens representantskap. 1984 års kyrkomöte har godkänt bildandet av ombudsmötet som ell beslutande organ för den fria rikskyrkliga verksamheten. Ombudsmötet handlägger alltså ärenden som rör den del av svenska kyrkans verksamhel som inle är reglerad i lag eller förordning. Enligt stadgarna för sliftelsen skall stiftelsens styrelse beslå av de personer som är ledamöler av svenska kyrkans centralstyrelse.

Organisationen Irädde i funktion vid årsskiftet 1984/85. Vid sidan av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet har tre särskilda stifteLser för verksamhet med internationell anknytning bildats, nämligen stiftelsen för Svenska kyrkans mission, stiftelsen för Svenska kyrkan i utlandet och stiftelsen Lulherhjälpen. Motsvarande nämnder inom stiftelsen för rikskyrklig verksamhet utgör styrelser i dessa särskilda stiftelser. Verksamhetsområdena för de beslulade nämnderna omfattar - med undan­tag för den verksamhet som skall bedrivas av nämnden för Svenska kyrkans mission resp. nämnden för internationell diakoni (Lulherhjälpen) - sådana rikskyrkliga ändamål som riksdagen lidigare har godkänt som bidragsberätti­gade.

Skälen för mitt förslag: Bildandet av den nya organisationen inom svenska kyrkan aktualiserar frågan om den ordning som gäller för bidragsgivning ur kyrkofonden till den fria rikskyrkliga verksamheten skall behållas. Del i promemorian framlagda förslaget är begränsat till atl ulgöra en anpassning lill den nya rikskyrkliga organisationen och innebär således inle någon ändring i den gällande ordningen för bidragsgivningen. Förslaget i promemo­rian om att Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel skall inom en av regeringen fastställd ekonomisk ram tillföras bidrag för vissa särskilt angivna ändamål inom stiftelsens verksamhetsområde har godtagits av de flesla remissinslanserna. Svenska kyrkans centralstyrelse har emellertid haft invändningar mot förslaget. Centralstyrelsen anser att sliftelsen som sådan bör godkännas som organ och ändamål för bidragsgivning ur kyrkofonden. Förslaget i promemorian innebär enligt styrelsen att riksdagen alltjämt måste bedöma uppkomsten av och sambandel mellan olika verksamhetsgrenar inom stiftelsen.

Jag vill erinra om att den av statsmakterna beslutade ordningen när del gäller bidrag ur kyrkofonden till kostnader för rikskyrklig verksamhet bygger på principen att bidragen utgår enligt riksdagens och regeringens bestäm­mande. Detta innebär aU riksdagen godkänner de ändamål till vilka bidrag får Ulgå och all regeringen bestämmer den ekonomiska ramen för bidragsgiv­ningen.

Enligt min mening är det lämpligt att det vid en anpassning av systemet till den nya kyrkliga organisationen i största möjliga utsträckning lämnas ål svenska kyrkan själv all fritt få disponera bidragen ur kyrkofonden lill den rikskyrkliga verksamhelen. Jag är därför beredd atl i denna fråga gå ett sleg

Prop. 1984/85:152

7

längre än vad som föreslås i promemorian. Enligt min mening bör man tillmötesgå centralstyrelsen på så sätl alt bidrag till den verksamhel som bedrivs av sliftelsen skall utgå ur kyrkofonden ulan att det behöver anges för vilket slags verksamhet inom stiftelsen som bidraget utgår. Det får följaktli­gen ankomma pä stiftelsen att själv göra den nödvändiga bedömningen av vilka verksamhetsgrenar inom sliftelsen som skall komma i åtnjutande av bidrag.

Vad jag nu har föreslagit är alltså en ändring av den ordning som nu gäller så lill vida att riksdagen inte behöver godkänna vilka ändamål inom stiftelsens verksamhel som skall vara bidragsberättigade, Förslagel kräver ändring i 6 § lagen om kyrkliga koslnader. I en ny punkl 4. i paragrafen föreslås därför en bestämmelse som innebär att del ur kyrkofonden får betalas koslnader för verksamhel som bedrivs av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet i den omfattning som regeringen bestämmer. Lagändringen föreslås träda i krafl den 1 juli 1985.

Som jag redan har nämnt bedriver alltjäml vissa utanför sliftelsen stående organ verksamhel med kyrklig anknytning som motsvarar ändamål som har godkänts av riksdagen för bidrag ur kyrkofonden. Den nya rikskyrkliga organisationen omfaltar alltså inte verksamhet hos dessa organ.

Del gäller till en början den av stiftelsen Slora Sköndal bedrivna kyrkomusikerulbildningen vid Sköndalsinstitutel samt verksamheten vid Svenska kyrkans kulturinstitut. Religionssociologiska institutet, Riksförbun­det Svensk kyrkomusik. Riksförbundet för finskspråkigt församlingsarbete i Sverige och S:l Lukasstiflelsen.

Beiräftände Nordiska folkkyrkosekretariaiel och Nordiska ekumeniska institutet sägs i promemorian att de inte längre bör anges som självsländiga bidragsändamål, eflersom den verksamhel som de bedriver kommer att utövas av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet. Under remissbehandlingen har emellertid framkommit atl stiftelsens verksamhels­område inle omfaltar det arbete som folkkyrkosekretariaiel resp. institutet bedriver. Jag anser därför att även Nordiska folkkyrkosekretariaiel och Nordiska ekumeniska institutet och deras resp. verksamhet bör få bidrag ur kyrkofonden enligt den ordning som nu gäller, dvs. för svenska kyrkans andel i kostnaderna för verksamheten.

De nu uppräknade organens verksamhet har i och för sig redan godkänts av riksdagen som ändamål för bidrag ur kyrkofonden. Bildandet av den nya rikskyrkliga organisationen kräver emellerlid en precisering av vilka ända­mål som faller utanför stiftelsens verksamhetsområde och för vilka den nuvarande ordningen för bidragsgivning fortfarande bör gälla. Jag föreslår därför atl det i detla sammanhang slås fast vilka ändamål som faller utom ramen för stiftelsen men som skall vara berättigade till bidrag ur kyrko­fonden.

Jag övergår nu till alt diskulera frågan om vilkel organ som bör ha ansvarel för fördelningen av bidrag ur kyrkofonden lill de nu nämnda ändamålen.

Prop. 1984/85:152

8

2./.2 Fördelningen av bidrag ur kyrkofonden till rikskyrklig verksamhel som inle bedrivs av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet

MiU förslag: Kyrkofondens styrelse skall inle längre fördela bidrag ur kyrkofonden. I stället skall svenska kyrkans centralstyrelse besluta om fördelningen.

Promemorian: Överensstämmer med milt förslag. Remissinstanserna: Samlliga remissinstanser lillslyrker förslaget.

Bakgrunden till mitt förslag: Av 6 § lagen om kyrkliga kostnader framgår vilka kostnader som får betalas ur kyrkofonden. Förulom vissa särskilt angivna kostnader betalas ur kyrkofonden även annan kosinad för kyrklig verksamhet enligt regeringens och riksdagens bestämmande.

Som jag redan tidigare har nämnt är del riksdagen som fattar beslut om till vilka rikskyrkliga ändamål bidrag ur kyrkofonden får utgå, regeringen som bestämmer den ekonomiska ramen för bidragsgivningen och kyrkofondens styrelse som beslutar om hur bidragen skall fördelas.

1 samband med 1982 års kyrkomötesreform fick kyrkomötet ett permanent beredande och verkställande organ, svenska kyrkans centralstyrelse. Grund­läggande regler om svenska kyrkans centralstyrelse finns i lagen om svenska kyrkan. Vidare finns regler om centralstyrelsen i lagen (1982:943) om kyrkomötet, i kyrklig kungörelse (SKFS 1983:9) med instruktion för svenska kyrkans centralstyrelse samt i kyrklig kungörelse (SKFS 1983:4) med arbetsordning för kyrkomötet.

Centralstyrelsen har till uppgift alt verkställa kyrkomötets beslut och bereda de ärenden som skall avgöras av kyrkomötet i den mån uppgiften inte ankommer på eller har överlämnats åt annat organ som lillsälts av kyrkomötet. Centralstyrelsen består av ärkebiskopen, som självskriven ledamoi och ordförande, och högst 14 andra av kyrkomötet valda ledamöter. Centralstyrelsen väljs för varje kyrkomötes valperiod.

Centralstyrelsen är en statlig förvaltningsmyndighet under regeringen. Riksdagen har emellertid beslutat aU som vilande anta eU förslag till lag om ändring i regeringsformen (prop. 1984/85:36, KU 16, rskr 54). Förslagel innebär vissa ändringar av föreskrifterna om svenska kyrkan i övergångsbe­stämmelserna till regeringsformen. Det föreslås bl. a. atl centralstyrelsen får ställning som förvaltningsmyndighet under kyrkomötet. Vidare har regering­en i en skrivelse till 1985 års kyrkomöte om vissa klargöranden och kompletteringar av kyrkomötesreformen föreslagit ändringar i lagen om

Prop. 1984/85:152

9

svenska kyrkan och i lagen om kyrkomötet som bl. a. lar sikle på centralsty­relsens slatsrältsliga ställning.

Skälen för mitt förslag: Den nuvarande ordningen enligt vilken bidragen fördelas av kyrkofondens styrelse tedde sig naturiig i ett läge då den nya kyrkliga organisationen på riksplanet ännu inte hade trätt i funktion. Numera finns del emellertid ett kyrkligt organ, nämligen svenska kyrkans centralsty­relse, som kan ta över kyrkofondsslyrelsens uppgifter i fråga om fördelning­en av bidrag till sådana rikskyrkliga ändamål som tillgodoses genom organ utanför stiftelsen. Härigenom kan enligt min mening del kyrkliga infiytandet öka när det gäller bidragsgivningen ur kyrkofonden lill ändamål som slår svenska kyrkan nära.

Centralstyrelsens slyrelse utgör också slyrelse för Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet. Om centralstyrelsen får uppgiften att fördela bidrag ur kyrkofonden mellan de nu angivna ändamålen innebär personal­unionen mellan centralstyrelsen och stiftelsen, som jag ser det, en fördel så lill vida all en samordnad bedömning kan ske när del gäller bidrag till verksamhet inom sliftelsen å ena sidan och ulom stiftelsen å den andra. Härtill kommer atl centralstyrelsen har tilldelats uppgiflen all meddela föreskrifier om kollekter och således i belysning av den verksamhelen har goda möjligheter att bedöma behovel av bidrag ur kyrkofonden. Som några remissinslanser framhåller är del angelägel all del görs en samordnad bedömning av behovet av rikskollekter och kyrkofondsbidrag. Dessa synpunkter talar för att uppgiflen att fördela bidragen bör anförtros åt centralstyrelsen.

Som jag har nämnt har riksdagen beslutat att som vilande anta ett förslag till lag om ändring i regeringsformen. Förslaget innebär bl. a. atl centralsty­relsen får ställning som förvaltningsmyndighet under kyrkomötet. Jag har i det lagstiftningsärendet framhållit atl regeringen bör kunna meddela före­skrifter som rör förvaltningen och användningen av anslagna stals- och kyrkofondsmedel. Vidare har jag ansett att det bör finnas möjligheter för regeringen alt genom normgivning. föra över förvaltningsuppgifter på centralstyrelsen och i samband därmed föreskriva hur uppgiften skall fullgöras. I det sammanhanget har jag som exempel pekat på möjligheterna alt lill centralstyrelsen föra över uppgiften att pröva frågor om fördelning av bidrag till viss rikskyrklig verksamhel. Det förhållandet att centralstyrelsen får ställning som förvaltningsmyndighet under kyrkomötet hindrar alltså inle alt centralstyrelsen anförtros uppgiflen att fatta beslut om en fördelning av kyrkofondsbidrag mellan andra organ än stiftelsen. Jag föreslår följaktligen att uppgiften att fördela bidrag ur kyrkofonden till organ som står utanför Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel överlåts på svenska kyrkans centralstyrelse. Jag vill framhålla att förslaget innebär alt centralsty­relsen, vars huvudsakliga uppgift annars är att verkställa och bereda kyrkomötets beslut, skall handha en av regeringen tilldelad förvaltningsupp-

Prop. 1984/85:152

10

gift som utgör myndighetsutövning. Mitt förslag medför emellertid inte någon ändring i den ordning som gäller enligt lagen om kyrkliga kostnader, nämligen att riksdagen bestämmer de ändamål för vilka bidrag får utgå och regeringen den ekonomiska ram inom vilken fördelningen av bidragen får ske.

Vad jag nu har föreslagil kräver vissa ändringar i förordningen (1971:861) om kyrkliga kostnader (omtryckl 1982:866). Det ankommer på regeringen att meddela sådana föreskrifter. Jag avser att återkomma till regeringen med förslag härom.

2.2 Bidrag ur kyrkofonden till annan verksamhet

2.2.1 Biträde vid handläggningen av kyrkliga ärenden i kammarkollegiel

Mitt förslag: Ur kyrkofonden får bestridas kostnader för en ny tjänst vid kammarkollegiel. Till tjänsien skall föras uppgifter som f.n. fullgörs av innehavaren av en tjänst som byrådirektör vid ärkebisko­pens kansli. Denna tjänst dras in vid utgången av juni 1985.

Skälen för mitt förslag: Enligt 6 § lagen om kyrkliga kostnader får ur kyrkofonden bestridas bl. a. förvaltningskostnad enligt regeringens och riksdagens beslämmande för sliflsnämnd och boslällsnämnd saml för departement eller myndighet där kyrkliga frågor handläggs.

Med stöd av riksdagens beslut (prop. 1979/80:100, bilaga 18, KrU 15, rskr 246) har en tjänst som byrådirektör (kyrkojurist) inrättats vid ärkebiskopens kansli. Kostnaderna för tjänsten beslrids hell ur kyrkofonden,

1 samband med atl svenska kyrkan fr. o. m. innevarande år har fåtl en ny organisation för sin verksamhet på riksplanet har etl flertal av de funktioner och tjänsler som varil knulna till ärkebiskopens kansli förts över till andra huvudmän inom den rikskyrkliga organisationen.

Sedan ärkebiskopen till regeringen anmäll all han inom sill minskade kansli inte anser sig ha behov av en ijänsl som kyrkojurist och all ijänstinnehavaren har begärl och beviljals entledigande fr.o.m. den 1 juh 1985, har regeringen beslutat att byrådirektörsljänslen vid ärkebiskopens kansH skall dras in vid nämnda lidpunkl.

Kammarkollegiel har i en till civildepartementet ingiven promemoria den 30 november 1984 konstaterat att det åligger såväl kollegiel som stiftsnämn­dema atl verka för en rationalisering av den kyrkliga jordens förvaltning.

Kollegiel anser all behov föreligger av ell fastare och mera institutionalise­rat samarbete mellan kollegiet och stiftsnämndema saml mellan dessa inbördes. Stiftsnämnderna har i syfte att underiätta sitt samarbeie bildat den s. k. stiftsnämndskonferensen. Enligt kollegiel kan behovet av samarbeie mellan kollegiel och stiftsnämnderna tillgodoses genom att verket tillhanda­håller lokaler och en kanslifunktion ål konferensen. Kanslifunktionen för

Prop. 1984/85:152

11

stiftsnämndskonferensen fullgörs i dag av byrådirektören vid ärkebiskopens kansli. Om stiftsnämndskonferensen knyts till kollegiet är det enligt kollegiet motiverat aU även föra över byrådirektörsljänslen till kollegiel. Till ijänstin-nehavarens arbetsuppgifter skulle höra de nyss nämnda frågorna rörande stiftsnämndskonferensen samt handläggningen av ärenden om köp, försälj­ning och strukturrationalisering av den kyrkliga jorden och om dennas förvaltning.

Jag delar den uppfattning som har framförts av kammarkollegiel om behovet av att föra över tjänsien till kollegiet. Jag anser alt arbetsuppgifterna för innehavaren av tjänsten i huvudsak bör avse frågor av mera övergripande karakiär rörande strukturrationalisering av den kyrkliga jorden. De koslna­der som är förknippade med denna tjänst bör i likhet med kostnaderna för den nuvarande tjänsien betalas ur kyrkofonden. Jag föreslår följaktligen au koslnaderna för en ny tjänst vid kammmarkollegiel får bestridas ur kyrkofonden.

2.2.2 Ersättningar IiU domkyrkosysslomän

Mitt förslag: Ur kyrkofonden får belalas kostnader för ersättningar til innehavarna av vissa tjänster som domkyrkosyssloman.

Skälen för mitt förslag: I statsbudgeten för innevarande budgetår finns under trettonde huvudtiteln uppfört ett särskilt anslag med rubriken Ersättningar till kyrkor m. m. Anslagel belaslas till största delen med ersättningar till domkyrkor och förutvarande domkyrkor. Ur anslaget utgår också ersällningar till de ordinarie domkyrkosysslomännen i Linköping och Västerås samt till vikarie för domkyrkosysslomannen i Växjö. Regeringen har föreslagit atl anslaget Ersättningar till kyrkor m.m. skall dras in med utgången av innevarande budgetår (prop. 1984/85:100, bil. 15 s. 132).

Befattningarna som domkyrkosysslomän skall innehas av präster, Dom­kyrkosysslomännen har främst lill uppgifl att svara för tillsyn och vård av domkyrkobyggnaden, domkyrkan tillhöriga fastigheter och invenlarier, samlingar och arkiv saml redogörarskapet för domkyrkans kassa och fonder, Syslemel med domkyrkosysslomän är föråldrat och bör successivt avvecklas.

Ur kyrkofonden bestrids enligt 6 § lagen om kyrkliga kostnader sådan kosinad för avlöningsförmåner lill präst som regeringen och riksdagen bestämmer. Mot bakgrund av förslagel om alt anslagel Ersättningar lill kyrkor m. m. skall dras in med utgången av innevarande budgetår föreslår jag att ersättningar till domkyrkosysslomän i avvaktan på systemets avveckling i stället får utgå ur kyrkofonden fr. o. m. nästa budgetår. Jag räknar med atl kyrkofondens kostnader för ersättning till domkyrkosysslomän nästa budgel­år kommer att uppgå till ca 20 000 kr. inkl. lönekostnadspålägg.

Prop. 1984/85:152

12

2.3 Praktisk prästutbildning

Miu förslag: Den praktiska prästutbildningen skall inte längre vara bunden av några av riksdagen godkända riktlinjer.

Bakgrunden fill mitt förslag: Enligt 6 § lagen (1957:577) om präslval (ändrad senasl 1982:988) får till prästerlig tjänst ifrågakomma endast den som äger utöva prästämbetet och som prövas ha den förmåga och de egenskaper som erfordras för tjänsien.

Enligt förordningen (1884:13 s. 1) angående förändrade bestämmelser om prästexamen skall den som vill inträda i prästämbetet avlägga prästexamen i teologiska ämnen inför biskop och domkapitel. Närmare bestämmelser om prästexamen finns i stadgan (1884:13 s. 2) angående prästexamen (omtryckt 1979:158, ändrad senast 1980:744).

Prästexamen skall avläggas inför domkapitlet i del stift inom vilket prästkandidaten vill bli anslälld. I präslexamensstadgan anges som behörig-helsvillkor att prästkandidaten antingen har gått igenom allmän religionsve­tenskaplig linje inom grundläggande högskoleutbildning och därvid har följl de kurser och andra utbildningsmoment som medför behörighet att antas lill prakiisk-teologisk utbildning för blivande präster inom svenska kyrkan eller har avlagt teologie kandidatexamen. I bägge fallen fordras att prästkandida­ten med godkänt resultat har gått igenom prakiisk-teologisk ulbildning för blivande präster inom svenska kyrkan.

Domkapitlet får medge undantag från de behörighetsvillkor som präst­examensstadgan innehåller. De som har förvärvat vissa högre teologiska examina o. d. är befriade från atl avlägga prästexamen. Som jag redan har nämnt har svenska kyrkan den 1 juli 1980 tagit över huvudansvarel för den praktiska prästutbildningen från universiteten. Huvudman för denna utbild­ning har sedan dess varil Svenska kyrkans utbildningsnämnd, som är en stiftelse med ärkebiskopsämbetet och Svenska kyrkans församlings- och pasioralsförbund som stiftare.

Enligt utbildningsnämndens stadga för den prakfiska prästutbildningen omfattar utbildningen dels prakiisk-teologisk utbildning för blivande präster inom svenska kyrkan, dels viss forlbildning. Den praktiska-teologiska ulbildningen omfattar pastoral kursverksamhet (den pastorala ramen) samt pastoral-teologisk ulbildning i två terminer.

Verksamheten vid de båda pasloralinslilulen i Uppsala och[REDACTED_EFTERNAMN] bedrivs i enlighet med den nyss nämnda stadgan, en av utbildningsnämnden fastställd utbildningsplan för praktisk prästutbildning, en av pastoralinstitulens slyrel­se antagen lokal kursplan samt i övrigt enligt de föreskrifter som har meddelats av utbildningsnämnden. Den som uppfyller av utbildningsnämn-

Prop. 1984/85:152

13

den fastställda behörighetskrav är enligt utbildningsnämndens stadgar behörig atl della i den pastoral-teologiska ulbildningen. En annan prästut­bildning bedrivs sedan år 1981 vid Johannelunds teologiska institut i Uppsala i regi av Evangeliska Fosleriandssliftelsen. Utbildningen, som är en inlegre­rad femårig praktisk och teoretisk ulbildning, kan enligt uttalande av biskopsmötet leda fram till prästvigning inom svenska kyrkan.

Inom Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel har inrättats nio nämnder för olika rikskyrkliga verksamhetsområden. Avsiklen är all en av dessa, nämnden för undervisning och utbildning, skall handha bl.a. den utbildning som har bedrivits under överinseende av Svenska kyrkans utbildningsnämnd, nämligen den prästerliga utbildningen vid pastoralinsti­tuten.

Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel har anhållit alt regeringen föreslår riksdagen att ändra sitt beslut om huvudmannaskapet för den prästerliga ulbildningen vid pasloralinsiituien så atl sliftelsen genom nämnden för undervisning och utbildning kan handha denna uppgift.

Skälen för mitt förslag: De av riksdagen beslutade rikllinjerna för den prakfiska prästutbildningen innebar bl. a. att ulbildningen skulle meddelas i svenska kyrkans egen regi och förläggas till två pastoralinslitut. Jag har nyss berört den ulbildning som anordnas av Evangeliska Fosterlandsstiftelsen. Jag kan alltså konstalera alt det numera finns praktisk prästutbildning som bedrivs på annat håll än vid pastoralinslilulen och som också leder fram till prästvigning.

Mot bakgrund härav anser jag all det inte finns anledning för statsmakter­na att uttala sig om vilkel eller vilka enskilda organ inom svenska kyrkan som bör handha den ena eller andra formen av prakiisk-teologisk utbildning. Ansvaret för den praktiska prästutbildningen bör följaktligen inte av riksdagen bindas fill något särskilt organ inom svenska kyrkan. Inte heller bör riksdagen uttala sig om utbildningens närmare utformning och förlägg­ning. Jag föreslår alltså att den praktiska prästutbildningen inte längre skall vara bunden av några av riksdagen godkända rikllinjer.

Del i prästexamensstadgan inlagna kravel på genomgången prakiisk-teologisk utbildning syftar på utbildningen vid pastoralinslilulen. Mot bakgrund av atl del numera finns möjlighet för blivande präster alt gå igenom annan prakfisk prästutbildning än den som bedrivs vid pastoralinslilulen anser jag alt behörighetskravet för avläggande av prästexamen inte bör knytas till någon särskilt angiven praktisk utbildning. Om det i stället krävs att den sökande för alt vara behörig att avlägga prästexamen skall inom del praktiskt-teologiska området ha erhållit sådana kunskaper och erfarenheler som behövs för prästeriig verksamhet inom svenska kyrkan, ges kyrkan större frihet att i varje enskill fall bedöma vilka krav som skall uppställas. Därigenom undviker man dessutom de konstitutionella frågor som i detta sammanhang kan uppkomma genom att en i författning angiven obligalorisk

Prop. 1984/85:152

14

utbildning handhas av etl enskilt rättssubjekt. Vidare behöver statsmakterna inle meddela några föreskrifter om ulbildningen och dess närmare upplägg­ning. Jag vill framhålla alt min avsikt inte är att det skall ske någon förändring av de krav som i dagens läge ställs på blivande präster inom svenska kyrkan i fråga om genomgången praktisk prästutbildning. Vad jag nu har anförl om behörighetskravet när det gäller avläggande av prästexamen syftar framför allt till en förenkling av de nuvarande föreskrifterna och en ökad frihei för svenska kyrkan. Detta kräver ändring i bl. a. prästexamensstadgan. Del ankommer på regeringen att meddela föreskrifier i della hänseende. Jag avser atl återkomma till regeringen med förslag i denna fråga.

3 Upprättat lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anförl har inom civildepartementet upprättals ell förslag till lag om ändring i lagen om kyrkliga koslnader.

4 Hemställan

Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemsläller jag att regeringen

dels föreslår riksdagen att anta förslaget till

1. lag om ändring i lagen om kyrkHga kostnader,

dels föreslår riksdagen att godkänna vad jag har anfört om

2.

rikskyrkliga ändamål till vilka bidrag ur kyrkofonden bör få ulgå saml ansvarel för fördelningen av dessa bidrag,

3.

den praktiska prästutbildningen,

dels föreslår riksdagen atl medge all ur kyrkofonden fr.o. m. den 1 juli 1985 t. v. får bestridas

4.

kostnader för en tjänst vid kammarkollegiel,

5.

kostnader för ersättningar till innehavarna av vissa ijänsler som domkyrkosyssloman.

5 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar all genom proposition föreslå riksdagen alt anta de förslag som föredraganden har lagt fram.

Prop. 1984/85:152

15

Bilaga 1

Sammanfattning av innehållet i promemorian Bidrag ur kyrkofonden till rikskyrklig verksamhet

Ur kyrkofonden utgår medel som bl. a. används för att åsladkomma en ekonomisk utjämning mellan kyrkliga kommuner och täcka koslnader för olika rikskyrkliga ändamål. När del gäller de rikskyrkliga ändamålen ulgår bidrag dels lill kyrkans lagreglerade verksamhet på riksplanet, dvs. främst till kyrkomötet och dess organ, dels lill rikskyrklig verksamhet som bedrivs inom svenska kyrkans s. k. fria sektor.

Riksdagen har vid olika tillfällen närmare preciseral vilka koslnader för rikskyrklig verksamhel som skall kunna bestridas ur kyrkofonden.

År 1983 genomfördes en reform beträffande kyrkofonden. Reformen innebar bl. a. atl kyrkofonden fick en särskild slyrelse. Fr. o. m. år 1983 får fondens styrelse inom en av regeringen fastställd ekonomisk ram pröva frågor om bidrag till vissa av riksdagen godkända ändamål. Dessa bidrag avser sådan verksamhel som bedrivs inom svenska kyrkans s. k. fria seklor.

1 samband med 1984 års kyrkomötes beslut om en ny riksorganisation för svenska kyrkan har frågan om ansvaret för fördelningen av bidragen lill rikskyrkliga ändamål aktualiserats. Därvid har i olika sammanhang framhål­lits att kyrkan inom den av regeringen beslulade ekonomiska ramen bör få ell avgörande inflytande över fördelningen av medlen.

Den huvudsakliga delen av svenska kyrkans frivilliga arbete på riksplanet ryms inom verksamhetsområdet för Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet. I promemorian föreslås atl kyrkofondens styrelse inle längre skall fördela medel för de ändamål som tillgodoses av sliftelsen ulan atl regeringen för varje budgetår skall tilldela stiftelsen ett bidrag ur kyrkofon­den att av sliftelsen själv fördelas till olika ändamål inom stiftelsens verksamhetsområde.

Vissa av de rikskyrkliga ändamål som riksdagen har godkänt för bidrags­givning ur kyrkofonden faller inte inom områdel för stiftelsens arbete. Denna verksamhet bedrivs av etl antal fristående organisalioner, men är ändå av central betydelse för svenska kyrkan. I promemorian föreslås att svenska kyrkans centralstyrelse i stället för kyrkofondens styrelse skall inom en av regeringen fastställd ekonomisk ram fördela bidrag ur kyrkofonden till dessa rikskyrkliga ändamål.

Bildandet av den nya organisationen för den s. k. fria rikskyrkliga verksamheten har aktualiserat en översyn av de ändamål som riksdagen har godkänt för bidragsgivning ur kyrkofonden. I promemorian föreslås all riksdagen godkänner alt bidrag ur kyrkofonden får utgå dels lill stiftelsen för vissa särskilt angivna ändamål inom stiftelsens verksamhetsområde, dels till olika organ utanför stiftelsen för vissa slag av verksamheler som bedrivs av dessa organ.

I samband med kyrkofondsreformen beslöt riksdagen att kyrkofondens

Prop. 1984/85:152

16

styrelse skulle fördela bidrag lill rikskyrklig verksamhel. Vidare fattade riksdagen beslut om till vilka ändamål bidragen får ulgå. De nu framlagda förslagen kräver därför riksdagens godkännande. Däremol krävs ingen lagstiftning. Vissa föreskrifter om prövningen av frågor om bidrag ur kyrkofonden behövs dock. Föreskrifterna kan meddelas av regeringen. I promemorian läggs därför fram ett förslag lill ändring i förordningen om kyrkliga kostnader.

Prop. 1984/85:152

17

Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över promemorian 

Bidrag ur kyrkofonden till rikskyrklig verksamhet

1. Inkomna yttranden

Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av kammarkollegiet, kyrkofondens styrelse, riksrevisionsverkel, svenska kyrkans centralstyrelse. Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel. Svenska kyrkans kulturinstitut. Religionssociologiska institutet. Nordiska ekumeniska institu­tet och Nordiska folkkyrkosekretariaiel, S:t Lukasstiflelsen, stiftelsen Stora Sköndal och Kyrkomusikernas riksförbund. Dessulom har Svenska ekume­niska nämnden avgelt elt yttrande.

2. Allmänna synpunkter

Riksrevisionsverkel, Svenska kyrkans kulturinstitut, S:t Lukasstiflelsen, Kyrkomusikernas riksförbund och stiftelsen Stora Sköndal tillstyrker helt de i promemorian framlagda förslagen.

Kammarkollegiet, kyrkofondens styrelse, svenska kyrkans centralstyrelse samt Nordiska ekumeniska institutet. Nordiska folkkyrkosekretariaiel och Svenska ekumeniska nämnden tillstyrker förslaget att svenska kyrkans centralstyrelse och Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet skall i stället för kyrkofondens styrelse fördela bidrag till rikskyrklig verksamhet inom svenska kyrkans s. k. frivilliga sektor saml redovisar i övrigt vissa allmänt hållna synpunkler.

Kammarkollegiel:

Kammarkollegiet har ingenting alt erinra mot alt prövningen av frågor om bidrag ur kyrkofonden till kostnader för rikskyrklig verksamhet, som anges i 13 § 8 förordningen (1971:861) om kyrkliga kostnader och som fr. o. m. den 1 januari 1985 skall utövas av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrkHg verksamhet, övergår från kyrkofondens styrelse till regeringen.

Kollegiel har inle heller något all erinra mot förslaget att svenska kyrkans centralstyrelse inom en av regeringen beslutad ram får pröva frågor om fördelningen av kyrkofondsbidrag till annan i 13§ 8 förordningen om kyrkliga kostnader åsyftad rikskyrklig verksamhel än sådan som ulövas av Svenska kyrkans stiftelse.

I och för sig kunde denna bidragsgivning ligga kvar hos kyrkofondens styrelse som liksom centralstyrelsen är en stadig myndighet. Som framhålls i promemorian, har centralstyrelsen emellertid också befogenhet att meddela föreskrifter om kollekter. Åtminstone en del av de här aktuella sökandena kan tänkas också ansöka om medgivande atl få uppbära en hel eller delad rikskollekt. Bl. a. av det skälet är det lämpligl att centralstyrelsen övertar den här avsedda bidragsprövningen. Prövningen av frågor om ekonomiskt stöd i skilda former kan då samordnas.

Prop. 1984/85:152

18

Kyrkofondens styrelse:

Förslagen i promemorian ligger enligt slyrelsens uppfattning väl i linje med beslutna reformer och pågående organisationsarbete rörande svenska kyr­kan på riksplanet. Del skulle inle vara naturligt att behålla kyrkofondens styrelse som ett mellanled mellan regeringen och Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet. Ätt låta prövningen ifråga om andra rikskyrkliga ändamål ligga kvar hos styrelsen skulle vara opraktiskt; den föreslagna ansvarsfördelningen mellan regeringen och svenska kyrkans centralstyrelse synes utgöra den bästa lösningen. Inte heller mot vad som anförts i promemorian om de ändamål, lill vilka bidrag få utgå ur kyrkofonden, finner styrelsen anledning till någon invändning.

Styrelsen tillstyrker sålunda promemorians förslag.

Svenska kyrkans ceniralsiyrelse:

Förslagen i promemorian syftar lill en förändring av ordningen för beslut om kyrkofondens anslag lill den rikskyrkliga verksamhelen, som i del väsentliga överensslämmer med de önskemål som framställts från kyrkligt håll. Centralstyrelsen tillstyrker därför, med nedan angivna påpekanden, att de föreslagna förändringarna genomförs.

På sid. 15 i promemorian anges de rättsliga förutsättningarna för all till centralstyrelsen överlåta uppgiften att fördela bidrag ur kyrkofonden till andra ändamål än de som hör till sliftelsen.

Centralstyrelsen har ännu icke erhållil del av någol malerial som utvisar i vilken utsträckning förslagen i departementspromemorian Klargöranden och kompletteringar av kyrkomötesreformen kommer alt bli föremål för förslag lill riksdagen. Med hänsyn härtill saknar centralstyrelsen möjlighel att bedöma resonemanget i promemorian i hela dess vidd. Centralstyrelsen vill på denna punkt endast erinra om sin i remissyttrandet framförda principiella uppfattning att regeringens kompetens bör begränsas.

Nordiska ekumeniska institutet och Nordiska folkkyrkosekretariatet:

Institutet och sekrelarialet accepterar förslagel alt Svenska kyrkans centralstyrelse i fortsättningen dels fördelar bidrag av rikskyrklig art till, och då personalunion med stiftelsestyrelsen föreligger, inom Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet. Tillstyrkan sker med del förbehållet att så länge som regeringen fastställer den totala ekonomiska ramen som kan tilldelas ur kyrkofonden detta beslut innehåller dels en ram för rikskyrkostif­telsens egen verksamhet, dels en ram för Svenska kyrkans bidrag till andra organs verksamhet.

Med den nu pågående utvecklingen av organisationen av Svenska kyrkan med en slrävan om allt större självständighet borde del dock från statsmak­ternas sida prövas på vilka villkor som Svenska kyrkan själv får råda över de för kyrkan och dess församlingar gemensamma lillgångarna i kyrkofonden.

Prop. 1984/85:152

19

Svenska ekumeniska nämnden:

Nämnden tillstyrker förslaget att Svenska kyrkans centralstyrelse i fort­sättningen dels fördelar bidrag av rikskyrklig art lill, och då personalunion med stiftelsestyrelsen föreligger, inom Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrk­lig verksamhet. Tillstyrkan sker med det förbehållet att så länge som regenngen fastställer den toiala ekonomiska ramen som kan tilldelas ur kyrkofonden detla beslut innehåller dels en ram för rikskyrkostiftelsens egen verksamhet, dels en ram för Svenska kyrkans bidrag till andra organs verksamhet.

Med den nu pågående utvecklingen av organisationen av Svenska kyrkan med en slrävan om alll större självständighet borde det dock från statsmak­ternas sida prövas på vilka villkor som Svenska kyrkan själv får råda över de för kyrkan och dess församlingar gemensamma tillgångarna i kyrkofonden.

3. Ändamål

Några remissinstanser har synpunkter på förslagel om vilka organ och ändamål som bör godkännas av riksdagen för bidragsgivningen.

Svenska kyrkans centralstyrelse: Sliftelsen som ändamål

Promemorian utmynnar i ståndpunkten att riksdagen alltjämt skall pröva och godkänna ändamålen innan kyrkofondsmedel till rikskyrklig verksamhet kan beviljas. Delta innebär att riksdagen alltjäml måste bedöma uppkoms­ten av och sambandel mellan olika verksamhetsgrenar inom en och samma juridiska person - nämligen Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet. På s. 20 f uppräknas tio godkända ändamål inom ramen för den nya stiftelsen.

Centralstyrelsen måste påpeka att del är förenat med såväl rättsliga som praktiska problem alt på detta sätl dra gränser för medlens användning inom en och samma juridiska person. Till en början måsle det framhållas att deslinalionen icke har någon rättslig verkan gentemot stiftelsens borgenärer. Stiftelsen svarar med hela sin förmögenhetsmassa för uppkomna skuldför­bindelser vid varje given tidpunkt.

I praktiskt hänseende måste det framhållas atl de olika verksamhetsgre­narna säkerligen icke alltid kan urskiljas tillräckligt klart för att man med bestämdhet skall kunna säga att medlen uteslutande har använls lill del destinerade verksamhetsområdet. Om en sådan ordning lill alla delar bedöms som nödvändig förloras viktiga delar av samordningen, och den tänkta samordningseffekten uteblir.

Centralstyrelsen är medveten om att det tidigare - undantagsvis - har förekommit att riksdagen har lagit ställning till olika verksamheler hos en och samma juridiska person, nämligen utbildningsnämnden, som har erhållit flera olika anslag. Centralstyrelsen skulle emellertid önska att medelsan­vändningen icke sektoriserades i den utsträckning som promemorian anger. Det enklaste vore om stiftelsen som sådan godkändes som ändamål för anslag ur kyrkofonden.

Prop. 1984/85:152

20

Övriga ändamål

Centralstyrelsen vill påpeka alt Nordiska Ekumeniska institutet och Nordiska Folkkyrkosekretariatet skall beslå som självständiga organisatio­ner. Dessa ändamål bör därför inte föras på stiftelsen.

Nordiska ekumeniska institutet och Nordiska folkkyrkosekretariaiel:

Både Nordiska Ekumeniska Institutet och Nordiska Folkkyrkosekretari­atet har som självständiga organ i riksdagsbeslut förklarats berättigade att uppbära bidrag ur kyrkofonden. Kyrkofondsstyrelsen har hillills givit organen separala bidrag. I den nu föreslagna ordningen tycks förslagsställa­ren ha inordnat både institutet och sekretariatet i den verksamhet som bedrives av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel. Så är inte fallel. De övriga organ med hittills självsländig ställning som nu föreslås ingå i stiftelsen är däremol korrekt redovisade i sista stycket på sid. 19 utom Samkristna skolnämnden, som föreslagits upphöra och vars verksamhel på ekumenisk bas del nu, bland annal från ärkebiskopens sida föreslås inordnas i Svenska Ekumeniska Nämndens verksamhet.

Nordiska Ekumeniska Institutet är och kommer atl förbli en stiftelse med samlliga nordiska folkkyrkor och flertalet nordiska frikyrkor och nordiska ekumeniska organ som huvudmän.

Nordiska Folkkyrkosekretariaiel beslår av de fem nordiska ländernas folkkyrkor.

Ingendera av dessa verksamheler kommer att inordnas i Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrkliga ändamål.

På samma säll som Svenska kyrkans bidrag lill övriga fristående organ som redovisas under punkterna 2-7 i avsnill 2.4 bör Nordiska Ekumeniska Inslitulel redovisas som en sådan frislående organisation, bidragsberälligad ur den särskilda ramen för andra organisationer.

Svenska kyrkans bidrag till folkkyrkosekretariaiel kan naturligtvis sägas mer vara en uppgifl för Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet. Med hänsyn till integriteten för övriga huvudmän och då verksamhelen kommer all bedrivas ekonomiskl åtskild från verksamheten i rikskyrkostif­telsen bör även Nordiska Folkkyrkosekretariatet redovisas som en frislående organisalion, bidragsberättigad ur den särskilda ramen för andra organisa­tioner.

Då Svenska Ekumeniska Nämnden är en av Nordiska Ekumeniska Institutets huvudmän vill vi med hänvisning till ovannämnda påpekande om att Samkristna skolnämndens verksamhel föreslås övertagen av Svenska Ekumeniska Nämnden också föreslå atl Svenska Ekumeniska Nämnden och dess verksamhet i riksdagsbeslut tas in som elt organ vars ändamål får slödjas med bidrag ur kyrkofonden.

Svenska ekumeniska nämnden:

Nordiska Ekumeniska Institutet har som självständigt organ i riksdagsbes­lut förklarats berättigad att uppbära bidrag ur kyrkofonden. Kyrkofondssty­relsen har hittills givit direkla bidrag. I den nu föreslagna ordningen lycks förslagsställaren ha inordnat institutet i den verksamhel som bedrivs av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet. Så är inte fallet. De övriga organ med hittills självständig ställning som nu föreslås ingå i stiftelsen

Prop. 1984/85:152

21

är däremot korrekt redovisade i sisla stycket på sid. 19 utom Nordiska Folkkyrkosekretariaiel och Samkrislna skolnämnden. Den sistnämnda har föreslagits upphöra och dess verksamhet på ekumenisk bas föreslås nu, bland annat från ärkebiskopens sida inordnas i Svenska Ekumeniska nämndens verksamhet. Nämndens arbetsutskott har tillstyrkt detta.

Nordiska Ekumeniska Institutet är och kommer atl förbli en stiftelse med samtliga nordiska folkkyrkor och flertalet nordiska frikyrkor och nordiska ekumeniska organ som huvudmän. Dess verksamhet kommer icke att inordnas i Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrkliga ändamål.

På samma sätt som Svenska kyrkans bidrag lill övriga fristående organ som redovisas under punkterna 2-7 i avsnitt 2.4 bör Nordiska Ekumeniska Institutet redovisas som en sådan fristående organisation, bidragsberättigad ur den särskilda ramen för andra organisationer.

Svenska Ekumeniska Nämnden vill också med hänvisning till ovannämnda påpekande om alt Samkristna skolnämndens verksamhel föreslås överlagen av Svenska Ekumeniska Nämnden också meddela alt nämnden inle har något att erinra mot atl Svenska Ekumeniska Nämnden och dess verksamhel i riksdagsbeslut tas in som etl organ vars ändamål får slödjas med bidrag ur kyrkofonden.

4. Bidragsperiod

Kammarkollegiet och svenska kyrkans centralstyrelse är kritiska mot förslagel att anknyta bidragsperioden lill del statliga budgetåret. Religions­sociologiska instiutet vill inte motsätta sig förslagel.

Kammarkollegiet:

Kammarkollegiet vill underslryka viklen av atl bidrags- och anslagsperio­den för utbetalningar ur kyrkofonden blir enhetlig så långt det är möjligt. Del är givetvis av samma betydelse här som i annan offentlig verksamhel atl redovisningen möjliggör konlroll av medelsanvändningen mot gällande bestämmelser och meddelade beslut. I den rapport som revisionskontorel vid kammarkollegiet lämnat över granskningen av räkenskaperna för svenska kyrkans centralstyrelse och kyrkomötet 1983 pålalas de svårigheier att genomföra den föreskrivna anslagskontrollen vid revisionen som varil en följd av att bokslutet omfattade en annan redovisningsperiod - kalenderår -än anslaget och kontoplanen saknade koppling till anslagets delposter.

Vid valet av bidragsperiod gör sig emellerlid olika synpunkter gällande. De stora inkomsterna och utgifterna för kyrkofonden hänför sig till del kyrkokommunala utjämningssystemet som med nödvändighet är knuiet till del kommunala budgetåret, alltså kalenderåret. Även den nybildade riks­kyrkliga stiftelsen har kalenderårel som budget- och redovisningsperiod. Detsamma gäller bidragslagarna, i varje fall flertalet. Från dessa synpunkler skulle en anslags- och redovisningsperiod, som sammanfaller med kalenderå­ret, vara atl föredra även i fråga om de här akluella bidragen. De skäl som enligt promemorian talar för det statliga budgetåret som bidragsperiod är visserligen starka men lorde inte vara Ivingande. Den föreslagna ordningen innebär även vissa olägenheter genom atl bidrag kommer att besiämmas för en annan period än bidragsmollagarnas budget- och redovisningsår. En bättre samordning skulle bli möjlig, om lidpunkten för ombudsmötets beslut

Prop, 1984/85:152

22

angående budgeten - så som diskuterats - förlades till höslen. Skälen för anknylning av bidragsperioden lill del statliga budgetårel lorde också försvagas väsentligt i den mån statliga bidrag till täckande av kyrkofondens ulgifler för kyrklig verksamhet upphör. I den mån kostnaderna för denna verksamhel täcks slutligt av kyrkofonden förefaller det nalurligl all knyta an lill den budgetperiod som gäller för kyrkofonden.

Svenska kyrkans centralstyrelse:

I promemorian föreslås (s. 17) att bidragsperioden får utgöras av det slalliga budgelåret. Resonemanget i detta avsnitt och del föregående synes bygga på en önskan om alt den rikskyrkliga verksamheten i dess helhet redovisningsmässigt fördes över lill sådant budgetår.

Centralstyrelsen kan i dag icke överblicka huruvida så kommer atl bli fallet. Kyrkomötets och ombudsmötets ställningstaganden till att kalender­årsredovisning är lämpligast har varit myckel klara.

Centralstyrelsen får i delta sammanhang inskränka sig till att påpeka atl en ordning med del slatliga budgetårel som bidragsperiod icke är oförenlig med att organisationen i slorl behåller del vanliga kalenderåret för budget och redovisning, och atl kyrkomötet därför har fria händer på denna punkt. Det måste väl konslaleras att de praktiska komplikationerna av en sådan ordning är belydande.

Centralstyrelsen har svårt atl förslå varför bidragsperioden måsle vara den föreslagna. Del är dessutom uteslutet att kollektgivningen övergår på denna period, varför samordningen delvis går förlorad.

Religionssociologiska institutet:

Bl. a. föreslås alt bidragsperioden skulle utgöras av budgetår i stället för kalenderår. Ur RSI:s synpunkt skulle en sådan omläggning innebära nackdelar. Om den ändock skulle genomföras skulle RSI därför överväga alt för sin egen ekonomiska förvaltning hålla fast vid kalenderår. Konstaterade arbelsutskottel (ÄU) att RSI därulöver inte hade någon anledning atl motsätta sig en sådan teknisk omläggning som promemorian diskulerar.

AU konslalerade vidare att den nuvarande ordningen för finansieringen av RSI:s arbele med den kyrkliga statistiken enligt promemorian tydligen skulle bestå. Denna ordning innebär f. n. att ärkebiskopsämbetet för RSI:s räkning söker etl särskilt bidrag från kyrkofonden för arbetet med den kyrkliga siatistiken. AU tolkade promemorian så all detta särskilda bidrag i fortsättningen skulle sökas via Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhet. Fann AU ingen anledning atl molsälla sig detta.

5. Handläggningen

Kyrkofondens styrelse:

I fråga om övergången till en ny ordning, dvs. enligt promemorian liden intill den 1 juli 1985, vill styrelsen tillägga följande. Vissa förändringar måste göras redan vid bidragsprövningen för 1985, som en följd av det redan genomförda organisationsarbetet. Flera av de lidigare särskilda bidragsmot-lagarna kommer atl ersättas av Svenska kyrkans stiftelse för rikskyrklig verksamhel. Mot styrelsens tillstyrkande av promemorians förslag skulle

Prop. 1984/85:152

23

bäst svara att lämna bidrag lill stiftelsen ulan formell uppdelning på särskilda delposter. Ifråga om ändamål utanför stiftelsens eget område torde däremol någon ändring av hittillsvarande ordning inte vara påkallad. Det bör vidare anmärkas att styrelsen ulgår från alt den, liksom lidigare år, kommer alt kunna fritt disponera eventuellt kvarslående belopp inom de av regeringen fastställda ramarna, genom beslut om yllerligare bidrag före ikraftträdandet av reformen.

Kammarkollegiet:

Självfallet behövs etl underlag för regeringsbeslutet i form av en "anslags­framställning" från stiftelsen. Regeringen fastställer ju nu den ekonomiska ramen för kyrkofondsstyrelsens bidragsgivning på grundval av tidigare års bidragsgivning och med hänsyn till de bidragsansökningar som finns hos kyrkofondsstyrelsen. Atl så sker följer av del avgörande inflyiande över kyrkofondsmedlens användning som riksdag och regering har enligt lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader.

6. Pörfattningsförslagen

Kammarkollegiet:

Den föreslagna lydelsen av 14 § första stycket i förordningen om kyrkliga kostnader kan ge intrycket att regeringen ämnar återgå lill en äldre ordning med detaljfördelning av kyrkofondsbidraget lill stiftelsens olika bidragsbe­rättigande verksamhetsgrenar. Av promemorieiexten framgår emellertid alt prövningen avses leda endasl lill ett beslut om en ekonomisk ram, dvs. alt stiftelsen får ett belopp för den av riksdagen som bidragsändamäl godkända fria verksamhelen och alt sliftelsen får fritt fördela beloppet inom detta område. Författningsrummet borde ges en formulering som tydligare uttrycker denna avsikl.

minab/gotab   Stockholm 1985 82127