Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1981/82:79

Regeringens proposition

1981/82:79

om uppfinnarkonto;

beslutad den 19 november 1981.

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprolokoll ovannämnda dag.

På regeringens vägnar

THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

ROLF[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs förslag fram om ett inkomsluljämningssystem för uppfinnare. De föreslagna reglerna tas in i en särskild lag som till sin uppbyggnad överensstämmer med lagen (1979:611) om upphovsmannakon­to. Förslaget innebär att en uppfinnare, som visst år har haft en ovanligt hög inkomst, kan fördela beskattningen av en del av inkomsten på de närmasi följande sex beskattningsåren. Tekniskt sett görs denna inkomstutjämning på del sättet att uppfinnaren får avdrag för de medel som betalas in på ett särskilt bankkonto (uppfinnarkonto). Medlen beskattas i takt med att de, senast efter sex år, betalas ut från banken. Inkomstutjämningen omfattar ersättningar som den skattskyldige uppbär genom en av denne gjord uppfinning och som skaltemässigt skall redovisas som intäkt av rörelse.

De nya reglerna avses bli tillämpliga första gången vid 1982 års taxering.

1 Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 79

Prop. 1981/82:79

2

1 Förslag till

Lag om uppfinnarkonto

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Vid taxering till statlig och kommunal inkomstskatt kan fysisk person, på

de villkor och i den omfattning som anges i denna lag, få uppskov med

beskattning av sådan intäkt av rörelse som han har förvärvat genom en av

honom gjord uppfinning som kan fillgodogöras industriellt (uppfinnarin-

täkt). Den omständigheten att patent inte kan meddelas för en uppfinning

utgör inte något hinder mot att ersättning för uppfinningen räknas som

uppfinnarinläkl.

Uppskov medges inte om den skatlskyldige har avlidit under beskattnings­året.

Delägare i handelsbolag eller i dödsbo, för vilket reglerna om handelsbo­lag skall tillämpas, har inte rätt till uppskov för bolagets eller dödsboets inkomst.

2 § Uppskov medges endast för den del av uppfinnarintäkten, dock lägst

10 000 kronor, som har inbetalats på särskilt konto i bank (uppfinnarkonto).

För all medföra rätt fill uppskov skall inbetalning ha gjorts senast den dag då

den skatlskyldige enligt 34 § 1 eller 2 mom. taxeringslagen (1956:623) skall ha

avlämnat allmän självdeklaration för del beskattningsår som inbetalningen

avser.

Med bank avses i denna lag riksbanken, affärsbank, sparbank och föreningsbank.

3 § Som förutsättning för uppskov gäller

a)

att den skattskyldige vid utgången av det beskattningsår som inbetal­ningen avser är bosatt här i riket och

b)

att den skattskyldiges sammanlagda uppfinnarintäkter under beskatt­ningsåret av en eller flera förvärvskällor med minst femtio procent överstiger hans sammanlagda uppfinnarintäkter under något av de två närmast föregående beskattningsåren.

4 § Uppskov medges inte, om den skattskyldige

a)

vid utgången av det beskattningsår som inbetalningen avser har medel insatta på allmänt investeringskonto enligt lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv och fått avdrag för avsättningen eller har medel insatta på upphovsmannakonto enligt lagen (1979:611) om upphovsmannakonto och fått uppskov för insättningen eller

b)

vid taxeringen för det beskattningsår som inbetalningen avser yrkar avdrag för avsättning fill allmän investeringsreserv eller uppskov för insättning på upphovsmannakonto.

Prop. 1981/82:79

3

5

§ Skattskyldig har för ett och samma beskattningsår rätt till uppskov endast i fråga om en förvärvskälla och för inbetalning på uppfinnarkonto i en bank. Har den skattskyldige för visst beskattningsår gjort inbetalning lill mer än en bank, föreligger rätt fill uppskov endast för inbetalning till den först anlitade banken.

6

§ Uppskov medges för visst beskattningsår högst med ett belopp uppgående till två tredjedelar av den vid taxering fill statlig inkomstskatt beräknade nettointäkten av förvärvskällan före uppskov och avdrag för avsättning för egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter och högst med sådant belopp att nämnda nettointäkt, efter uppskov men före avdrag för avsättning för egenavgifter, uppgår till minst 30 000 kronor.

Uppskov medges med belopp som avrundas nedåt till helt tusental kronor.

7

§ Räntesatsen för medel på uppfinnarkonto bestäms av banken.

8

§ Uttag av medel från uppfinnarkonto får göras efter utgången av november månad det år då frågan om uppskov har prövats vid taxeringen i första instans. Uttag får avse beloppet i dess helhet eller viss del av detta, dock att deluttag inte får understiga 1 000 kronor.

9

§ Sedan fem år har förflutit från utgången av del år då inbetalning avseende visst beskattningsår senast skulle ha gjorts enligt 2 §, skall banken betala ut de till beskattningsåret i fråga hänförliga medel, häri inbegripet upplupen ränta, som fortfarande innestår på uppfinnarkonto.

10        § Belopp för vilket uppskov med beskattning har erhållits samt ränta på

sådant belopp skall tas upp som intäkt av rörelse för det beskattningsår då

utbetalning från uppfinnarkontot sker eller skulle ha skett enligt 9 §.

Utbetalat belopp skall inte anses som uppfinnarinläkl.

11        § Medel som innestår på uppfinnarkonto skall tas upp som intäkt av

rörelse om

a)

avtal under beskattningsåret har träffats om överlåtelse eller pantsätt­ning av medlen,

b)

medlen under beskattningsåret har tillagts den skaltskyldiges make genom bodelning eller

c)

den skatlskyldige vid beskattningsårets utgång inte längre är bosatt här i riket.

Avlider den skattskyldige, skall på uppfinnarkonto innestående medel tas upp som inläkt av rörelse senast vid taxeringen för det beskattningsår då dödsboet skiftas helt eller delvis, dock inte i något fall senare än vid den taxering som sker det tredje kalenderåret efter del kalenderår då dödsfallet inträffade.

Prop. 1981/82:79

4

12      § Skatlskyldig som yrkar uppskov med beskattning skall till självdekla­

rafionen foga uiredning på blankett enligt av riksskatteverket fastställt

formulär samt besked från banken om insättningen.

Skatlskyldig skall i självdeklaration lämna uppgift om fillgodohavande på uppfinnarkonto vid beskattningsårets utgång.

13      § Regeringen kan förordna att affärsbank, sparbank eller föreningsbank,

som inte följer bestämmelserna i denna lag eller föreskrifter som har

utfärdats med slöd av lagen, inte vidare skall få la emot medel på

uppfinnarkonto.

Denna lag träder i kraft en vecka efter den dag då lagen enligt uppgift på den har kommit ut från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gången vid 1982 års taxering. Vid nämnda taxering skall dock vad i 6 § första slyckel sägs om avdrag för avsättning för egenavgifter i stället avse schablonavdrag för egenavgifter.

Prop. 1981/82:79

5

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1979:610) om allmän investeringsre­serv skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4§

Avdrag   medges   inte,   om   den

Avdrag   medges   inte,   om   den

skattskyldige

skattskyldige

a)   vid utgången av det beskatt-

a) vid utgången av det beskatt­

ningsår som avsättningen avser har

ningsår som avsättningen avser har

medel insalta på upphovsmanna-

medel insatta på upphovsmanna­

konto enligt lagen (1979:611) om

konto enligt lagen (1979:611) om

upphovsmannakonto och uppskov

upphovsmannakonto eller på upp­

för insättningen har erhållits, eller

finnarkonto enligt lagen (0000:000)

om uppfinnarkonto och uppskov för insättningen har erhållits, eller

b)   för del beskattningsår och den förvärvskälla som avsättningen avser

yrkar uppskov med taxering enligt skogskontolagen (1954:142).

Denna lag träder i kraft en vecka efter den dag då lagen enligt uppgift på den har kommit ul från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gången vid 1982 års taxering.

Prop. 1981/82:79

6

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1979:611) om upphovsmannakonto

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1979:611) om upphovsmannakonto skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Uppskov medges inte, om den skattskyldige

a) vid utgången av det beskatt­ningsår som inbetalningen avser har medel insatta på allmänt investe­ringskonto enligt lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv och avdrag för avsättning tdl allmän investeringsreserv har erhåUits för medlen eller

b) vid taxeringen för det beskatt­ningsår som inbetalningen avser yrkar avdrag för sådan avsättning.

Föreslagen lydelse

4

§

Uppskov medges inte, om den skatlskyldige

a)

vid utgången av det beskatt­ningsår som inbetalningen avser har medel insatta på allmänt investe­ringskonto enligt lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv och fått avdrag för avsättningen eder har medel insatta pä uppfinnarkonto enligt lagen (0000:00) om uppfinnar­konto och fån uppskov för insätt­ningen eller

b)

vid taxeringen för det beskatt­ningsår som inbetalningen avser yrkar avdrag för avsättning UU all­män invesleringsreserv.

Denna lag träder i kraft en vecka efter den dag då lagen enligt uppgift på den har kommit ut från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gången vid 1982 års taxering.

Prop. 1981/82:79

7

4 Förslag till

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs att 41 d § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

41 d§'

lagen (1981:691) om socialavgifter.

Med lön avses sådana ersättningar i pengar som anges i 2 kap. 3 § lagen

(1981:691)  om  socialavgifter.   Hänsyn  skall dock  inte tas fill  lön  till

arbetstagare för vilken avgiftsskyldighet enligt 2 kap. 4 § första siycket 1

Vid beräkning av inkomst av jord­bruksfastighet och annan rörelse än penning- och försäkringsrörelse medges avdrag för belopp som i räkenskaperna har avsatts lill resul­tatutjämningsfond. Avdraget får uppgå till högst 20 procent av sum­man av de belopp som den skatlskyl­dige under beskattningsåret har erlagt som lön till arbetstagare hos honom i förvärvskällan (lönekost­nad). 1 fråga om skattskyldig, som är fysisk person, får avdraget uppgå fill högst summan av 20 procent av lönekostnaden och 15 procent av den vid taxeringen till statlig inkomstskatt beräknade inkomsten av förvärvskällan efter avdrag för den lönebaserade men före avdrag för den inkomstbaserade fondavsätt­ningen och före - i förekommande fall - avdrag för avsättning till allmän investeringsreserv enligt lagen (1979:610) om allmän investerings­reserv, uppskov enligt lagen (1979:611) om upphovsmannakonto samt avdrag för avsättning för egen­avgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter.

Vid beräkning av inkomst av jord­bruksfastighet och annan rörelse än penning- och försäkringsrörelse medges avdrag för belopp som i räkenskaperna har avsatts fill resul­latuljämningsfond. Avdraget får uppgå till högst 20 procent av sum­man av de belopp som den skattskyl­dige under beskattningsåret har erlagt som lön till arbetstagare hos honom i förvärvskällan (lönekost­nad). I fråga om skatlskyldig, som är fysisk person, får avdraget uppgå till högst summan av 20 procent av lönekostnaden och 15 procent av den vid taxeringen till statlig inkomstskatt beräknade inkomsten av förvärvskällan efter avdrag för den lönebaserade men före avdrag för den inkomstbaserade fondavsätt­ningen och före - i förekommande fall - avdrag för avsättning till allmän investeringsreserv enligt lagen (1979:610) om allmän investerings­reserv, uppskov enligt lagen (1979:611) om upphovsmannakon­to, uppskov enligt lagen (0000:000) om uppfinnarkonto samt avdrag för avsättning  för  egenavgifter  enligt

Lydelse enligt prop. 1981/82:10.

Prop. 1981/82:79

8

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

nämnda lag inte föreligger och inte heller till ersättning till arbetstagare, som varit bosatt utomlands och utfört arbete utom riket, såvida ersättningen avsett arbete som utförts för annans räkning utan att anställning förelegat (jfr 2 kap. 5 § andra stycket andra meningen nämnda lag).

I fråga om handelsbolag och dödsbo, som i beskattningshänseende behandlas som handelsbolag, beräknas avdrag för avsättning till resultatut­jämningsfond för bolaget respekfive dödsboet. Ägs andel i handelsbolag eller i dödsbo, som i beskattningshänseende behandlas som handelsbolag, av annan än här i riket bosatt fysisk person, får avdrag för avsättning inte beräknas på grundval av bolagets eller dödsboets inkomster.

Avdrag för avsättning till resullatuljämningsfond skall återföras till beskattning nästföljande beskattningsår.

Av punkt 2 tionde och elfte styckena samt punkt 3 tredje slyckel av anvisningarna fill 41 § framgår att avsättning till resultatutjämningsfond kan medföra alt rätlen fill lagernedskrivning begränsas.

Denna lag träder i kraft en vecka efter den dag då lagen enligt uppgift på den har kommit ul från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gången vid 1983 års taxering om inte annat följer av punkterna 1 och 2 nedan.

1.

De nya bestämmelserna i 41 d § första slyckel om uppfinnarkonto tillämpas redan vid 1982 års taxering.

2.

Vid 1983 års taxering tillämpas 41 d § första, andra och sjätte styckena i paragrafens lydelse intill den 1 juli 1981. Därvid skall dock-förutom vad som följer av punkt 1 ovan - vad som i paragrafens första stycke sägs om schablonavdrag för egenavgifter avse avdrag för avsättning för egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter.

Prop. 1981/82:79

9

5 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1951:763) om beräkning av statlig

inkomstskatt för ackumulerad inkomst

Härigenom föreskrivs att 3 § 4 mom. lagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3§

4  m o m . -1 fråga om inkomst av

4  m o m . I fråga om inkomst av

rörelse skola lagens bestämmel- rö relse.jA:fl//lagens bestämmelser

ser gälla endast följande intäkter, gälla endast följande intäkter, näm-

nämligen:

ligen:

1)   intäkt genom vetenskaplig, lit-

1) intäkt genom vetenskaplig, lit­

terär, konstnärlig eller därmed jäm- terär, konstnärlig eller därmed jäm­

förlig verksamhet, under förutsätt- förlig verksamhet, under förutsätt­

ning att intäkten inte föranlett upp- ning att intäkten inte föranlett upp­

skov med beskattning enligt lagen skov med beskattning enligt lagen

(1979:611) om upphovsmannakon- (1979:611) om upphovsmannakonto

lo; eller enligt lagen (0000:000) om upp­

finnarkonto;

2)

intäkt vid överlåtelse av hyresrätt samt av varumärke, firmanamn och andra liknande rättigheter av goodwills natur;

3)

intäkt i form av engångsersättning, som har erhållits på grund av avbrottsförsäkring eller som skadestånd eller dylikt för inkomstbortfall i rörelsen till följd av expropriation, rekvisition eller annat liknande förfaran­de eller intäkt i form av försäkringsersättning eller annan ersättning för skada på byggnader eller markanläggningar, som har förstörts eller skadats genom brand eller annan olyckshändelse, allt under förutsättning att intäkten inte har föranlett avdrag för avsättning till eldsvådefond;

4)

intäkt i form av engångsersättning vid avyttring av patenträtt eller liknande rätfighet samt vid avyttring eller avlösning av rätt till royalty, allt under förutsättning att avyttringen eller avlösningen skett i samband med överlåtelse, upplåtelse eller nedläggande av rörelse;

5)

intäkt vid avyttring, i samband med överlåtelse, upplåtelse eller nedläggande av rörelse, av för stadigvarande bruk i rörelsen avsedda maskiner eller andra inventarier, vilka icke vid beräkning av värdeminsk­ningsavdrag hänföras till byggnad, samt av andra varor och produkter i rörelsen än ovan vid 4) avses; samt

6)

intäkt, som har uppkommit genom att eldsvådefond, särskild investe-

' Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:860. 2 Senaste lydelse 1981:297.

Prop. 1981/82:79

10

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

ringsfond för avyttrat fartyg eller särskild nyanskaffnrngsfond har återförts till beskattning på grund av att rörelsen har överlåtits eller nedlagts, dock att särskilt tillägg eller ränta på det återförda beloppet inte skall anses utgöra sådan inkomst.

Vad i denna lag stadgas om överiålelse, upplåtelse eller nedläggande av rörelse skall äga motsvarande tillämpning beträffande rörelsefilial och rörelsegren.

Denna lag träder i kraft en vecka efter den dag då lagen enligt uppgift på den har kommit ut från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gången vid 1984 års taxering. De nya bestämmelserna i första stycket 1 fillämpas dock redan fr. o. m. 1982 års taxering. Vad i lagen föreskrivs i fråga om eldsvådefonder och särskilt tillägg vid återföring av sådan fond skall gälla även i fråga om fonder enligt förordningen (1959:168) om särskilda investeringsfonder för förlorade inventarier och lagertillgångar och räntetill-lägg vid återföring av sådan fond.

Prop. 1981/82:79

II

6 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt

Härigenom föreskrivs att punkt 3 av anvisningarna till 3 och 4 §§ lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Anvisningar

fill 3 och 4 §§

3. Medel, för vilka uppskov med

3. Medel, för vilka uppskov med

inkomstbeskattning åtnjutes enligt

inkomstbeskattning åtnjutes enligt

bestämmelserna   om   skogskonto,

bestämmelserna   om   skogskonto,

upphovsmannakonto eller investe-

upphovsmannakonto,      uppfinnar-

ringskonto för skog, upptagas till

konto  eller   investeringskonto   för

halva värdet. Har medel avsatts till

skog, tas upp till halva värdet. Har

fond för särskilt ändamål enligt före-

medel satts av till fond för särskilt

skrift i lag eller annan författning och

ändamål enligt föreskrift i lag eller

har avdrag vid inkomstberäkningen

annan författning och har avdrag vid

meJgiViV.? för avsättningen, får halva

inkomstberäkningen   medgetts   för

del avsatta beloppet upptagas som

avsättningen, får halva det avsatta

skuld.

beloppet tas upp som skuld.

År fordran för sin tillkomst gjord beroende av ett villkor, som är oi'/5.s7, antingen i den meningen att det är osäkert, om den såsom villkor bestämda tilldragelsen kommer att inträffa, eller i den meningen att det visserligen är säkert, att tilldragelsen skall inträffa, men ovisst när, skall fordringen icke medräknas. Däremot har den omständigheten, att fordran, som löper utan ränta, ännu ej är förfallen till betalning, betydelse endast för beräkningen av dess förhandenvarande värde (4 §).

Denna lag träder i kraft en vecka efter den dag då lagen enligt uppgift på den har kommit ut från trycket i Svensk författningssamling.

079 (180

' Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:859. 2 Senaste lydelse 1979:615.

Prop. 1981/82:79

12

7 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt

Härigenom föreskrivs att 23 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvo­skatt' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

23 §2 Vid uppskattning av lös egendom iakttages:

A.     Tomträtt eller vatlenfallsrätt uppskattas, i den mån ej annat följer av

20 § Iredje siycket, till vad rättigheten med hänsyn till villkoren vid

upplåtelsen och den tid, som därför återstår, kan antagas hava betingat vid en

av boets avveckling föranledd, med tillbörlig omsorg skedd försäljning.

B.     Värdepapper, som noteras på inländsk eller utländsk börs eller är

föremål för liknande notering, uppskattas till det noterade värdet eller, om

detta icke motsvarar vad som skulle kunna påräknas vid försäljning under

normala förhållanden, till det pris som skulle ha kunnat påräknas vid en

sådan försäljning. Sådana värdepapper, som eljesi omsättas på kapitalmark­

naden eller vars värde icke skall beräknas med ledning av bestämmelserna i F

nedan, uppskattas enligt sist angivna grund.

C.     Fordran uppskattas till sitt kapitalbelopp jämte upplupen ränta å tid,

som avses i 21 §. År fordringen ej förfallen och skall ränta därå ej beräknas

för tiden före förfallodagen, uppskattas fordringen till belopp, som ulgör '

dess värde vid nämnda tid enligt den vid denna lag fogade tabellen 1.

Osäker fordran uppskattas till belopp, varmed den kan beräknas inflyta. Värdelös fordran anses icke utgöra tillgång. Den omständigheten att gäldenären är delägare i dödsboet föranleder icke fordringens uppskattande enligt andra grunder än som eljest äro tillämpliga.

Medel,  för vilka uppskov med

Medel,  för  vilka  uppskov  med

inkomstbeskattning åtnjutes enligt inkomstbeskattning åtnjutes enligt

bestämmelserna om skogskonto, bestämmelserna om skogskonto,

upphovsmannakonto eller investe- upphovsmannakonto, uppfinnar-

ringskonto för skog, upptagas till konto eller investeringskonto för

halva värdet. Har medel avsatts till skog, tas upp lill halva värdet. Har

fondförsärskilt ändamål enligt före- medel satts av fill fond för särskilt

skrift i lag eller annan författning och ändamål enligt föreskrift i lag eller

har avdrag vid inkomstberäkningen annan författning och har avdrag vid

merfg/v/M för avsättningen, får halva inkomstberäkningen medgetts för

det avsatta beloppet upptagas som avsättningen, får halva det avsatta

skuld.

beloppet las upp som skuld.

'Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:857. Senaste lydelse 1980:1056.

Prop. 1981/82:79

13

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

D.     För evärdlig tid utgående ränta, avkomst eller annan förmån

uppskattas till tjugu gånger del belopp, vartill den senast för helt år

uppgått.

Nyttjanderätt eller rätt till ränta, avkomst eller annan förmån, som utgår under viss tid eller någons livstid, uppskattas fill sitt kapitalvärde. Är rättigheten bestämd till visst belopp eller eljest till viss storlek, beräknas kapitalvärdet efter det belopp rättigheten för helt år motsvarar enligt de vid denna lag fogade tabellerna 

II 

och III. Om livränta på grund av försäkring skall utgå så länge någon är i livet, dock längst under viss tid, eller skall börja utgå framdeles, beräknas värdet efter försäkringstekniska grunder med iakttagande av föreskrifterna i denna paragraf. Där rättighet, som belastar viss egendom, ej är på nyss angivet sätt bestämd, anses årliga värdet utgöra fem procent av det penningvärde, vartill egendomen uppskattats, dock att, där rättighet avser endast del av egendom eller dess årliga värde eljest icke kan bestämmas enligt nyss angivna grund, detta uppskattas efter vad som prövas skäligt.

Kapitalvärdet av rättighet, som icke är bestämd att utgå under någons livsfid men ändock är av obestämd varaktighet, uppskattas med ledning av tabell III, såsom om den skolat utgå för den berättigades livstid, dock högst till tio gånger det värde, rättigheten för helt år motsvarar.

Är rättighet beroende av flera personers liv sålunda, att rätfigheten upphör vid den först avlidnes frånfälle, bestämmes rätfighetens kapitalvärde efter den äldstes levnadsålder. Fortfar däremot rättigheten oförändrad till den sist avlidnes frånfälle, beräknas värdet efter den yngstes ålder.

E.    Värdet av utländskt myntslag beräknas efter den köpkurs på checkar,

utställda i samma myntslag, som gällde vid tiden för skattskyldighetens

inträde. Finnes ej sådan kurs eller kan av annan anledning värdet icke

beräknas efter denna grund, bestämmer regeringen eller den myndighet

regeringen förordnar, hur beräkningen skall ske.

F.     Andel i bostadsförening eller bostadsaktiebolag tas upp till ett värde

som motsvarar medlemmens eller delägarens andel i föreningens eller

bolagets behållna förmögenhet beräknad med utgångspunkt i det värde som

föreningens eller bolagets fastighet skall tas upp till enligt 22 § och med

hänsyn fill föreningens eller bolagets övriga tillgångar och skulder enligt

senaste bokslut.

Annan lös egendom än förut nämnts uppskattas till vad den kan antas ha betingat vid en med tillbörlig omsorg skedd försäljning, som föranletts av boets a-weckling.

Vid värderingen av förvärvskälla som enligt kommunalskattelagen (1928:370) ingår i inkomstslagen jordbruksfastighet eller rörelse tillämpas bestämmelserna i 4 § och, med undantag av femte stycket sista meningen.

Prop. 1981/82:79

14

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

punkt 2 av anvisningarna till 3 och 4 §§ lagen  (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt.

Denna lag träder i kraft en vecka efter den dag då lagen enligt uppgift på den har kommit ut från trycket i Svensk författningssamling. Äldre bestämmelser gäller fortfarande om skattskyldighet inträtt före ikraftträdan­det.

Prop. 1981/82:79

15

8 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1980:953) om särskilt investeringsavdrag

för inventarieanskaffning

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1980:953) om särskilt investeringsav­drag för inventarieanskaffning skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3

§

'

Särskilt investeringsavdrag utgör 20 procent av anskaffningsvärdet.

Avdraget skall göras vid taxeringen för det beskattningsår under vilket inventarierna har levererats eller - i fråga om inventarier som den skattskyldige själv har tillverkat - färdigställts.

Särskilt investeringsavdrag med­ges högst med ett belopp som mot­svarar den vid taxeringen lill statlig inkomstskatt beräknade inkomsten av förvärvskällan före särskilt inves­teringsavdrag och före - i förekom­mande fall - avdrag för inkomslba­serad avsättning till resultatutjäm­ningsfond enligt 41 d § kommunal­skattelagen (1928:370), avdrag för avsättning till allmän investeringsre­serv enligt lagen (1979:610) om all­män investeringsreserv, uppskov en­ligt lagen (1979:611) om upphovs­mannakonto samt avdrag för avsätt­ning för egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter. Vad som inte kunnat utnyttjas på detta sätt får vid senare taxering utnyttjas genom avdrag i förvärvskällan, dock senast vid den taxering som sker tredje året efter det år då taxering enligt andra stycket har skett. Ett förskjutet investeringsavdrag får - i förekommande fall sedan hänsyn tagits till det på del aktuella beskatt­ningsåret belöpande avdraget - inte

Särskilt investeringsavdrag med­ges högst med ett belopp som mot­svarar den vid taxeringen till statlig inkomstskatt beräknade inkomsten av förvärvskällan före särskilt inves­teringsavdrag och före - i förekom­mande fall - avdrag för inkomslba­serad avsättning till resultatutjäm­ningsfond enligt 41 d § kommunal­skattelagen (1928:370), avdrag för avsättning till allmän investeringsre­serv enligt lagen (1979:610) om all­män investeringsreserv, uppskov en­ligt lagen (1979:611) om upphovs­mannakonto, uppskov enligt lagen (0000:000) om uppfinnarkonto samt avdrag för avsättning för egenavgif-terenligt lagen (1981:691) om social­avgifter. Vad som inte kunnat utnyttjas på detta sätt får vid senare taxering utnyttjas genom avdrag i förvärvskällan, dock senast vid den taxering som sker tredje året efter det år då taxering enligt andra styck­et har skett. Ett förskjutet investe­ringsavdrag får - i förekommande fall sedan hänsyn tagits fill det på det

'Lydelse enligt prop. 1981/82:10.

Prop. 1981/82:79

16

Nuvarande lydelse

överstiga det belopp som har beräk­nats enligt första meningen.

Föreslagen lydelse

aktuella beskattningsåret belöpande avdraget - inte överstiga det belopp som har beräknats enligt första meningen.

Denna lag träder i kraft en vecka efter den dag då lagen enligt uppgift på den har kommit ul från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gången vid 1982 års taxering. Vid nämnda taxering skall dock vad i tredje stycket sägs om avdrag för avsättning för egenavgifter i stället avse schablonavdrag för egenavgifter.

Prop. 1981/82:79

17

9 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1980:954) om särskilt investeringsavdrag

för byggnadsarbeten m. m.

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1980:954) om särskilt investeringsav­drag för byggnadsarbeten m. m. skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3

§

'

Särskilt investeringsavdrag utgör 10 procent av den del av utgifterna för ny-, till- eller ombyggnad och 20 procent av den del av utgifterna för täckdikning som hänför sig till perioden den 1 november 1980-den 31 mars 1983. Utgifter anses hänförliga till denna period om de avser material som har fogats in i en byggnad eller annat arbete som har utförts under perioden.

Investeringsavdrag skall göras för det beskattningsår under vilket ett arbete har utförts. Om arbetet hänför sig till flera beskattningsår och investeringsavdrag på grund av arbetet inte redan har gjorts, får dock hela investeringsavdraget göras vid taxeringen för det sista beskattningsår som kan komma i fråga.

Särskilt investeringsavdrag med­ges högst med ett belopp som mot­svarar den vid taxeringen fill statlig inkomstskatt beräknade inkomsten av förvärvskällan före särskilt inves­teringsavdrag och före - i förekom­mande fall - avdrag för inkomslba­serad avsättning till resultatutjäm­ningsfond enligt 41 d § kommunal­skattelagen (1928:370), avdrag för avsättning till allmän investeringsre­serv enligt lagen (1979:610) om all­män investeringsreserv, uppskov en­ligt lagen (1979:611) om upphovs­mannakonto samt avdrag för avsätt­ning för egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter. Vad som inte kunnat utnyttjas på detta sätt får vid senare taxering utnyttjas genom avdrag i förvärvskällan, dock senast vid den taxering som sker

Särskilt investeringsavdrag med­ges högst med ett belopp som mot­svarar den vid taxeringen till statlig inkomstskatt beräknade inkomsten av förvärvskällan före särskilt inves­teringsavdrag och före - i förekom­mande fall - avdrag för inkomslba­serad avsättning till resultatutjäm­ningsfond enligt 41 d § kommunal­skattelagen (1928:370), avdrag för avsättning till allmän investeringsre­serv enligt lagen (1979:610) om all­män investeringsreserv, uppskov en­ligt lagen (1979:611) om upphovs­mannakonto, uppskov enligt lagen (0000:000) om uppfinnarkonto samt avdrag för avsättning för egenavgif­ter enligt lagen (1981:691) om social­avgifter. Vad som inte kunnat utnyttjas på detta sätl får vid senare taxering utnyttjas genom avdrag i

'Lydelse enligt prop. 1981/82:30. 2 Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 79

Prop, 1981/82:79

18

Nuvarande lydelse

Iredje året efter det år då taxering enligt andra stycket har skett. Ett förskjutet investeringsavdrag får - i förekommande fall sedan hänsyn tagits till det på det aktuella beskatt­ningsåret belöpande avdraget - inte översfiga del belopp som har beräk­nats enligt första meningen.

Föreslagen lydelse

förvärvskällan, dock senast vid den taxering som sker tredje året efter det år då taxering enligt andra styck­et har skett. Ett förskjutet investe­ringsavdrag får - i förekommande fall sedan hänsyn tagits till det på det aktuella beskattningsåret belöpande avdraget - inte överstiga det belopp som har beräknats enligt första meningen.

Denna lag träder i kraft en vecka efter den dag då lagen enligt uppgift på den har kommit ut från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gången vid 1982 års taxering. Vid nämnda taxering skall dock vad i Iredje stycket sägs om avdrag för avsättning för egenavgifter i stället avse schablonavdrag för egenavgifter.

Prop. 1981/82:79

19

Utdrag

BUDGETDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1981-10-29

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Anders­son, Boo, Petri,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tilländer,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] Lagrådsremiss om uppfinnarkonto

1 Inledning

Kulturskattekommittén (B 1979:15)' överlämnade i maj 1981 sitt andra delbetänkande (Ds B 1981:9) Förslag till lag om uppfinnarkonto. I betänkandet föreslår kommittén att egenföretagare med uppfinnarintäkt ges möjlighet till skattemässig inkomstutjämning. Förslaget är uppbyggt efter mönster av lagen om upphovsmannakonto (prop. 1978/79:210, SkU 57, rskr 389, SFS 1979:611).

Till protokollet i detta ärende bör kommitténs betänkande fogas som bilaga 1. Betänkandet har rer-nissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör som bilaga 2 fogas en förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av deras yttranden.

2 Föredragandens överväganden

2.1 Allmänna synpunkter

För uppfinnare är det liksom för författare, konstnärer och andra upphovsmän vanligt med starkt varierande inkomster. En ojämn inkomst­utveckling medför ofta högre skatte- och avgiftsbelastning och sämre socialförsäkringsskydd än om inkomsten är jämnt fördelad över åren. Detta leder bl. a. till svårigheter att upprätthålla verksamheten under inkor-nstsva-

' F. d. kammarrättspresidenten Gustaf Hedborg, ordförande, f. d. riksdagsledamö­terna Sven[REDACTED_EFTERNAMN] och Per Olof[REDACTED_EFTERNAMN] samt riksdagsledamöterna Anders Höemark och Bo[REDACTED_EFTERNAMN].

Prop. 1981/82:79

20

ga perioder. Möjligheten till skattemässig konsolidering och resultatutjäm­ning är därför av särskild betydelse för dessa yrkesutövare. Utrymmet för sådana åtgärder är emellertid ganska litet för uppfinnare eftersom verksam­heten ofta bedrivs utan varulager och andra av- eller nedskrivningsbara tillgångar. Genom 1979 års företagsskattereform utvidgades visserligen möjligheterna att bygga upp obeskattade reserver genom bl. a. avsättning till resultatutjämningsfond och allmän investeringsreserv. Av olika skäl är dock dessa avsättningar av begränsad betydelse för en uppfinnare.

Riksdagen har framfört önskemål om att kulturskattekommittén skall ta upp frågan om ett inkomstutjämnande system för uppfinnare med förtur (SkU 1979/80:25. rskr 1979/80:165, SkU 1980/81:24). Kulturskattekommit­tén har i enlighet med detta utarbetat ett förslag till lag om uppfinnarkonto. Förslaget innebär att uppfinnare skall få uppskov med beskattning av den del av inkomsten som sätts in på ett särskilt bankkonto (uppfinnarkonto). Reglerna överensstämmer tekniskt sett med lagstiftningen om upphovsman­nakonto vilken i sin tur bygger på skogskontolagen (1954:142). Uppskovs­rätten omfattar enligt förslaget rörelseintäkter som en fysisk person erhåller genom en av denne gjord uppfinning (uppfinnarintäkt). Utanför lagen faller alltså bl. a. ersättningar för uppfinningar som skaltemässigt skall redovisas som intäkt av tjänst.

De medel som betalats in pä uppfinnarkonto skall tas upp till beskattning när de betalas ut från banken. Sådan utbetalning skall i princip göras senast fem år efter utgången av det år då inbetalningen gjordes. Längsta uppskovstid är med andra ord omkring sex år. För att uppskov skall kunna medges krävs att uppfinnarintäkten såvål absolut sett som i förhållande till tidigare års uppfinnarintäkter är av viss storlek. Dessa spärregler överens­stämmer med vad som gäller i fråga om upphovsmannakonto.

Kommitténs förslag om uppfinnarkonto har tillstyrkts eller lämnats i stort sett utan erinran av övervägande antalet remissinstanser. Några remissin­stanser har emellertid avstyrkt förslaget. Av dessa befarar några att ett inkomstutjämnande system för uppfinnare kommer att ge upphov till liknande krav från andra yrkeskategorier med ojåmna inkomster. Vidare har påtalats att det inte är lämpligt att genomföra en lagstiftning om uppfinnar­konto innan lagen om upphovsmannakonto har utvärderats. RSV och STU har ifrågasatt om det inte vore enklare att sammanföra frågor av nu aktuellt slag till en och samma lag.

Även i samband med 1979 års lagstiftning om upphovsmannakonto pekade en del remissinstanser på risken för smittoeffekter. Min företrädare anförde att dessa farhågor syntes vara överdrivna. Det rådde enligt denne inte något tvivel om att kulturarbetarna hade ojämnare inkomster och mindre möjligheter till resultatreglerande dispositioner än andra grupper av enskilda företagare utom möjligen skogsägarna. Mot den bakgrunden ansågs risken för smittoeffekter inte utgöra något hållbart argument mot att ett skogskon-loliknande system infördes även för kulturarbetarna. Vad som sålunda

Prop.  1981/82:79

21

anförts beträffande kulturarbetarna gäller enligt min uppfattning också i fråga om uppfinnarna. Dessa bedriver sin verksamhet under i stort sett samma ekonomiska betingelser som t. ex. konstnärer och författare. 1 likhet med flertalet remissinstanser anser jag därför att den av kommittén föreslagna rätten till inkomstutjämning för uppfinnare bör genomföras. Reglerna om uppfinnarkonto bör. som kommittén föreslagit, tas in i en särskild lag om uppfinnarkonto. Lagen bör få samma tekniska uppbyggnad som lagen om upphovsmannakonto.

Jag övergår nu till att närmare redogöra för lagförslaget. 1 min kommentar uppehåller jag mig frän-rst vid de punkter där de föreslagna reglerna skiljer sig frän motsvarande regler i upphovsrnannalagstiftningen.

2.2 Tillämpningsområde (1 §)

Enligt kommitténs förslag förutsätter uppskovsrätten att ersättningen för en uppfinning skatterättsligt är att hänföra till inkomst av rörelse. Kommit­tén konstaterar att svårigheter till följd av ojämna inkomster kan förekomma även när en uppfinnarintäkt skall tas upp som inkomst av tjänst. Ett uppfinnarkonto i inkomstslaget tjänst anses emellertid leda till en tämligen komplicerad lagstiftning vilket kommer i konflikt med önskemålet om en snar lösning för rörelsedrivande uppfinnare. Kommittén avser att i ett senare skede överväga om även inkomst av tjänst kan omfattas av uppskovsrät­ten.

För egen del ansluter jag mig till kommitténs uppfattning att det f. n. inte är möjligt att utvidga tillämpningsområdet till sådana ersättningar som skattemässigt utgör inkomst av tjänst. De nya reglerna bör alltså omfatta endast sådana ersättningar för uppfinningar som skall tas upp som intäkt av rörelse.

Med uppfinnarintäkt avses enligt kommittén sådan intäkt av rörelse som en uppfinnare förvärvat genom en av denne gjord uppfinning. Begreppet uppfinnarintäkt har närmare preciserats i kommitténs författningsförslag. Hit räknas en inkomst som tillkommer en uppfinnare då ett patent utnyttjas. Även inkomst som härrör från en uppfinning som inte är patenterad räknas till uppfinnarintäkt om uppfinningen har överlåtits för industriellt utnyttjan­de eller på annal sätl har tillgodogjorts industriellt. Kommittén har sålunda stannat för att låta uppskovsmöjhghelen avse uppfinnarintäkter i allmänhet och inte endast intäkter som härrör från en patenterad eller patenterbar uppfinning. När ett patent inte föreligger skall man enligt kommittén pröva om det ändå är fråga om en uppfinning. Det skall därvid handla om något nytt av teknisk karaktär och med teknisk effekt. Nyheten skall syfta till eller ha möjliggjort nya produkter, metoder, system eller processer. För att ange detta förhållande har kommittén - efter förebild från patentlagen (1967:837) - i lagtexten använt uttrycken "industriellt utnyttjande" och "tillgodogjorts industriellt". Liksom vid tillämpningen av patentlagen krävs enligt kommit­tén inte att uppfinningen uteslutande exploateras eller avses bli exploaterad

Prop. 1981/82:79

22

inom det som i allmänt språkbruk kallas "industri". Som exempel på områden inom vilka uppfinningar av teknisk karaktär kan förekomma nämner kommittén sjukvården, transportväsendet, byggnadsverksamheten, jord- och skogsbruket samt gruvdriften.

En del remissinstanser har ställt sig något tveksamma till kommitténs definition av begreppet uppfinnarintäkt. Bl. a. har påpekats att den föreslagna avgränsningen är vag och kan leda till tolkningsproblem. Svenska bankföreningen har förordat en nägot annorlunda utformning av lagtexten. Enligt föreningens uppfattning, vilken delas av SHIO-Familjeföretagen, är det nämligen inte lämpligt att i lagtexten använda uttrycken "industriellt utnyttjande" och "tillgodogjorts industriellt". Dessa uttryck anses nämligen kunna vilseleda den enskilde i frågan om rätten till uppskov. Föreningen har i sitt lagtextförslag ersatt uttrycken med orden "uppfinning av teknisk karaktär". En remissinstans har ansett att endast patenterade uppfinningar bör omfattas av förslaget.

För egen del vill jag anföra följande. En utgångspunkt bör vara att lagens tillämpningsområde blir så klart avgränsat som möjligt. Vad först beträffar frågan om begränsning skall ske till patenterade eller patenterbara uppfin­ningar eller till uppfinningar för vilka patent har sökts anser jag- i likhet med kommittén - att en sådan begränsning skulle bli alltför snäv. Tilläggas kan också att ett krav på patenterbarhet ofrånkomligen skulle medföra stora tillämpningssvårigheter för taxeringsmyndigheterna. Även om det alltså inte bör krävas att villkoren för patenterbarhet är uppfyllda kan det ändå vara lämpligt att uppställa några av de krav som ingår i patenterbarhetsvillkoren enligt patentlagen.

Patent meddelas på uppfinningar som är industriellt användbara och som dessutom inte bara är nya i förhållande till vad som redan är känt utan ocksä väsentligen skiljer sig från det som är känt. En stor del av de patentansök­ningar som inte leder till patent faller därför att det uppdagas att uppfinningen inte längre är ny. En del faller också därför att uppfinningen inte kan ses som ett tillräckligt steg i förhållande till befintlig teknologi, dvs. den saknar uppfinningshöjd.

I praktiken kan uppfinningar mycket väl vara ekonomiskt användbara i näringslivet utan att uppfylla kraven på nyhet och uppfinningshöjd. När det gäller uppfinnarnas rätt till uppskov med beskattningen kan man därför, enligt min uppfattning, bortse från sådana krav. Däremot anser jag att det i patentlagen uppställda kravet på att en uppfinning skall kunna tillgodogöras industriellt även bör tas in i den föreslagna lagen om uppfinnarkonto. I detta krav ligger att uppfinningen skall ha teknisk karaktär, teknisk effekt och reproducerbarhet.

Med teknisk karaktär avses väsentligen att uppfinningen skall gälla ett sätt att lösa en uppgift med hjälp av naturens materia och energi. Kravet pä teknisk karaktär anses i patentlagen ha kommit till uttryck genom föreskriften   att   uppfinningen   skall   kunna   "tillgodogöras   industriellt".

Prop. 1981/82:79

23

Kraven på teknisk effekt och reproducerbarhet anses ligga i själva begreppet uppfinning. Teknisk effekt anses en uppfinning ha om den innebär lösning av ett tekniskt problem. Reproducerbarhet innebär att ett riktigt upprepande av uppfinningen alltid skall ge samma effekt.

Som kommittén framhållit anses i patenträttsligt sammanhang med "industriellt tillgodogörande" inte bara utnyttjande inom sådan verksamhet som i dagligt tal hänförs till "industri" utan även andra former av näringsverksamhet. I likhet med kommittén anser jag att samma vida innebörd av begreppet "industriell" bör gälla vid tillämpning av den nu föreslagna lagen.

När jag på detta sätt anknyter till det patenträttsliga begreppet "uppfin­ning som kan tillgodogöras industriellt" innebär det också att sådant som enligt 1 § andra stycket patentlagen aldrig kan betraktas som uppfinning vid tillämpning av den lagen inte heller bör anses sorn uppfinning vid tillämpning av reglerna om uppskovsrätt. Det innebär att exempelvis upptäckter, konstnärliga skapelser eller planer för intellektuell verksamhet, spel eller affärsverksamhet inte räknas som uppfinningar.

Intäkt genorn en sådan uppfinning som nu har behandlats kan uppkomma på olika sätt. Till uppfinnarintäkt räknas inte bara vederlaget för en såld uppfinning eller, i förekommande fall. ett sålt patent utan också avgifter som uppfinnaren erhåller i samband med att denne upplåter en nyttjanderätt till uppfinningen. Hit hör också intäkt som förvärvats genom att en uppfinnare utnyttjar en uppfinning i egen regi.

Vid egentillverkning torde det vara vanligt att utnyttjandet av uppfinning­en ingår som ett led i tillverkningen av en produkt. I ett sådant fall kan inte hela försäljningspriset för den sålda produkten behandlas som uppfinnarin­täkt. Som uppfinnarintäkt bör räknas endast den del av försäljningspriset som kan anses utgöra avkastning på uppfinningen. Det får i första hand ankomma på den skattskyldige att visa hur denna uppdelning skall göras. Med hänsyn till att fråga endast är om en förskjutning av beskattningen behöver dock alltför stora krav inte ställas på uppfinnaren i detta hänseende.

Kommittén föreslår - i likhet med vad som gäller enligt lagen om upphovsmannakonto - att delägare i handelsbolag inte skall ha rätt till uppskov för inkomst som tillfallit bolaget.

Några remissinstanser har uppgett att det är en normal företeelse att uppfinnarverksamhet bedrivs i samverkan mellan två eller flera personer och då i handelsbolagsform. De menar därför att intäkt som uppstått av sådan verksamhet borde få omfattas av uppskovsmöjligheten.

För egen del får jag anföra följande. Handelsbolagsformen lorde ha väsentligt större betydelse för uppfinnarverksamhet än för t. ex. litterär och konstnäriig verksamhet. Detta talar i och för sig för att personer som i egenskap av delägare i handelsbolag utför uppfinnarverksamhet skall omfattas  av  möjligheten   att  erhålla  uppskov  med  beskattningen.   En

Prop. 1981/82:79

24

utvidgning av uppskovsreglerna till att omfatta även inkomst som tillfaller handelsbolag skulle emellertid komplicera regelsystemet. En besvärlig fråga skulle bli om uppskovsrätten skulle gälla samtliga delägare i handelsbolaget oberoende av om de själva deltagit i uppfinnarverksamheten eller ej. Dessa och liknande frågor måste enligt min uppfattning klarläggas ytterligare innan ställning kan tas till om lagen skall omfatta även inkomst som tillfallit ett handelsbolag. Jag lägger därför inte nu fram något förslag om uppskov i fråga om inkomst som förvärvats genom ett handelsbolag. Min inställning beträffande handelsbolag gäller även för dödsbon som skall behandlas som handelsbolag i skattehänseende.

I likhet med vad som gäller i upphovsmannalagstiftningen bör uppskov inte komma i fråga om uppfinnaren avlidit under beskattningsåret.

2.3 Förutsättningar för uppskov (2-6 8S)

I 2-6 §§ anges närmare under vilka förutsättningar och med vilka belopp uppskov kan medges. Kommitténs förslag överensstämmer i dessa hänseen­den i princip med vad som gäller för upphovsmannakonto.

En remissinstans anser att bestämmelsen i 3 § b om att - för att uppskov skall kunna medges - uppfinnarintäkten måste överstiga motsvarande intäkt under något av de två närmast föregående beskattningsåren med minst 50 % kan slopas. Som motivering anförs att spärreglerna i 6 § om att uppskov medges med högst två tredjedelar av inkomsten och att inkomsten efter uppskovet måste uppgå till minst 30 000 kr. torde begränsa eventuella missbruk.

För egen del vill jag framhålla att villkoret i 3 § b har uppställts i syfte att säkerställa att systemet inte utnyttjas i andra fall än då ett verkligt behov av uppskov föreligger. Uppskovsreglerna tar sikte på de uppfinnare som på grund av kraftiga variationer på intäktssidan har svårigheter att bedriva verksamheten med kontinuitet och ekonomisk trygghet i ett längre perspektiv. Den förmån som möjligheten att bygga upp obeskattade reserver innebär bör begränsas till de fall då intäktsfluktuationen är betydande. Detta syfte uppnås inte genom enbart bestämmelserna i 6 §. Mot den nu redovisade bakgrunden är jag inte beredd att förorda nägon avvikelse från kravet på att uppfinnarintäkterna skall ha ökat med minst 50 % i förhållande till dessa intäkter under något av jämförelseåren.

Kommitténs förslag innebär att uppskov inte medges om den skattskyldige har medel innestående på allmänt investeringskonto eller upphovsmanna­konto. Uppskov medges inte heller om denne vid ett och samma års taxering yrkar avdrag för avsättning till allmän investeringsreserv eller uppskov för insättning på upphovsmannakonto.

Några remissinstanser har varit kritiska till dessa förslag och ansett att samtidig avsättning till allmän investeringsreserv och inbetalning på uppfin­narkonto  bör  tillåtas.   Som  skäl  har anförts  att  det  i  samband  med

Prop. 1981/82:79

25

uppfinnarverksamhet - till skillnad mot litterär och konstnärlig verksamhet -inte sällan krävs investeringar i maskiner och andra inventarier. Några remissinstanser har ansett att även upphovsmannakonto och uppfinnarkonto bör få användas samtidigt.

För egen del anser jag att starka praktiska skäl talar för kommitténs förslag. Den samtidiga användningen av två eller flera avsättningsmöjlighe­ter eller konton av det slag sor-n det här gäller skulle fordra relativt komplicerade samordningsregler. Härigenoni försvåras adniinistrationen och kontrollen. Till detta kommer att uppskovsrätten delvis kan ses som en kompensation för de uppfinnare som inte investerar i anläggningstillgångar och därför har foga nytta av investeringsreserven. Jag delar därför kommitténs uppfattning på denna punkt.

Av det sagda följer att ett yrkande om avdrag för avsättning till investeringsreserv eller uppskov för insättning på upphovsmannakonto utgör ett absolut hinder för bifall till ett san-rtidigt yrkande om uppskov för insättning på uppfinnarkonto. Detsamma gäller om den skattskyldige vid utgången av det aktuella beskattningsåret har medel insatta på allmänt investeringskonto eller upphovsmannakonto.

En speciell situation uppkommer om en uppfinnare, som ett tidigare år betalat in medel på uppfinnarkonto. vid den aktuella taxeringen yrkar dels avdrag för avsättning till allmän investeringsreserv, dels uppskov med beskattning av uppfinnarintäkt. 1 detta fall omöjliggör den "äldre" insättningen på uppfinnarkonto avsättningen till investeringsreserv. Det utsiktslösa yrkandet om avsättning till investeringsreserv bör därför inte hindra bifall till yrkandet om uppskov enligt lagen om uppfinnarkonto. Till skillnad från kommittén anser jag det inte nödvändigt att reglera detta i författningstexten.

2.4 R

ä

nta, uttag m. m. (7-13 

§§

)

De av kommittén föreslagna bestämmelserna i 7-13 SS är hämtade från lagstiftningen om upphovsmannakonto.

En remissinstans har föreslagit att den tid under vilken uppskov kan erhållas skall förlängas från fem till tio år. Jag är emellertid inte nu beredd att frångå kommitténs förslag.

2.5       Följdändringar I andra författningar

Förslaget till lagom uppfinnarkonto föranleder tillägg till lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv, kommunalskattelagen (1928:370). lagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst, lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt, lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, lagen (1980:953) om särskilt investeringsavdrag för inventarieanskaffning samt lagen (1980:954) om särskilt investeringsavdrag

Prop.  1981/82:79

26

för byggnadsarbeten m. m. Ändringarna innebär i princip att uppskov enligt den föreslagna lagen om uppfinnarkonto skall fä samma konsekvenser som uppskov enligt lagen (1979:611) om upphovsmannakonto. Åven sistnämnda lag bör samordnas r-ned lagen or-n uppfinnarkonto.

2.6 Ikrafttr

ä

dande

Kommittén föreslår att bestämmelserna i lagen om uppfinnarkonto skall bli tillämpliga redan vid 1982 års taxering.

Som jag tidigare antytt är det angeläget att bestämmelserna kan börja tillämpas snarast möjligt. Jag ansluter mig därför till förslaget. I övergångs­bestämmelserna har beaktats bl.a. den i prop. 1981/82:10 föreslagna omläggningen av avdragsreglerna för egenavgifter samt att 3 S 4 mom. lagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst har ändrats genom lagstiftning år 1981 (SFS 1981:297).

3 Upprättade lagförslag

I enlighet med det anförda har inom budgetdepartementet upprättats förslag till

1.

lag om uppfinnarkonto

2.

lag om ändring i lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv

3.

lag om ändring i lagen (1979:611) om upphovsmannakonto

4.

lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

5.

lagom ändring i lagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst

6.

lag om ändring i lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt

7.

lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt

8.

lag om ändring i lagen (1980:953) om särskilt investeringsavdrag för inventarieanskaffning

9.

lag om ändring i lagen (1980:954) om särskilt investeringsavdrag för byggnadsarbeten m. m.

Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga J?'.

4 Hemst

ä

llan

Jag her-nställer att lagrådets yttrande inhämtas över de upprättade lagförslagen.

5 Beslut

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

' Bilagan har uteslurirs här. Förslagen är likalydande med dem som är fogade riil propositionen.

>. 1981/82:79

.NCKT

Bilag!

27 ; /

BUDGF-T-DfPARTnMI

FÖRSLAG TILL LAG OM UPPFINNARKONTO

Betänkande av kulUirskattekommiltcn

Ds B 1981:9

Prop.  1981/82:79

28

T'.il. statsr

å

det och cheten C

ö

r budgetdepartementet

Kultuifskattekonimitt

é

n (B 79:15)  har i ett tidigare delbe­t

ä

nkande "Samordningen av egenf

ö

retagares skatter och scci-alfors

ä

kringsavgifter" (Ds B 1980:15) avgivit forsjag i n

ä

mnda samordningsfr

å

ga.

I det delbet

ä

nkande sora nu framl

ä

ggs redovisar kommitt

é

n itt. f

ö

rslag till lag om uppfinnarkonto. H

ä

rmed avses att boredj fritt verksamma uppfinnare m

ö

jlighet till uppskov med in­komstbeskattningen i syfte att 

å

stadkomma en skattem

ä

ssig inkomstutjamning.

Reservationer eller s

ä

rskilda yttranden har inte avgivits.

Stockholm den 9 april 1981

Gustaf Hedborg

Sven[REDACTED_EFTERNAMN]

Anders Uograark

Per Olof[REDACTED_EFTERNAMN]

Bo S

ö

dersten

/Per Sj

ö

blom

I kommitt

é

n ing

å

r s

å

som ledam

ö

ter f.d. kammarr

ä

ttspresi­denten Gustaf Hedborg, ordf

ö

rande, f.d. r i ksdagsledam

ö

cer r.,i Sven[REDACTED_EFTERNAMN] och Per Olof[REDACTED_EFTERNAMN] samt r i ksdagsledamoter'i.; Anders H

ö

gmark och Bo S

ö

dersten, som sakkunniga departements­sekreteraren Brita[REDACTED_EFTERNAMN], bitr. skattedirekt

ö

ren Tore[REDACTED_EFTERNAMN], kammarr

ä

ttsassessorn Margareta Sahlstr

ö

m, f

ö

rbundsjurisln Gun[REDACTED_EFTERNAMN] Sessler och ingenj

ö

ren Olof Wallerius, so'! experter departementssekreteraren Ingmar[REDACTED_EFTERNAMN], hovr

ä

tts­assessorn Lars[REDACTED_EFTERNAMN] och f.d. f

ö

rsakringsdomaren AlL?n[REDACTED_EFTERNAMN] och som sekreterare kammarr

ä

ttsfiskalen Per .-3:.M '.

Prop. 1981/82:79

29

INNEH

Å

LLSF

Ö

RTECKNING

Sid.

SAMMANFATTNING

3

F

Ö

RFATTNINGSF

Ö

RSLAG

5

1

INLEDNING

26

2

NUVARANDE REGELSYSTEM

30

2.1

Beskattnings

å

rets slutenhet

30

2.2

Resultat- och f

ö

rlustutj

ä

mning

30

3          LAGEN OM UPPHOVSMANNAKONTO

3 3

3.1       Inledn ing

33

3.2       Lagens utformning

34

4          

Ö

VERV

Ä

GANDEN OCH FORSLAG

3 6

Prop.  1981/82:79

30

äA.v.MAN FATTNING

Uppfinnarnas ekonomiska situation har efter hand alltmer upp­m

ä

rksammats. Detta sammanh

ä

nger med uppfattningen om uppfin­narverksamhetens betydelse f

ö

r en gynnsam industriell utveck­ling i v

å

rt land.

Kritik har d

ä

rvid riktats bl.a. mot skattelagstiftningens ut­formning och inneb

ö

rd i vissa h

ä

nseenden. Det ankommer enligt direktiven p

ä

 kulturskattekommitt

é

n att 

ö

verv

ä

ga hith

ö

rande sp

ö

rsm

å

l.

N

å

gra av de aktualiserade skattefr

å

gorna kan tas upp f

ö

rst i ett senare och st

ö

rre sammanhang. En fr

å

ga, som l

å

ter sig s

ä

r­behandlas, ar dock m

ö

jligheten att ge uppfinnare r

ä

tt till ska t te.-nass ig inkomstutj

ä

mning genom avs

ä

ttning till ett s.k. uppfinnarkonto. Det 

ä

r en lagstiftning av denna inneb

ö

rd som kommitt

é

n f

ö

resl

å

r i detta delbet

ä

nkande.

En saroehandling med fortur av denna fr

å

ga 

ä

r i 

ö

verensst

ä

m­melse med skatteutskottets (SkU 1979/80:25) av riksdagen (rskr 1979/80:165) bifallna hemst

ä

llan.

.Ko.mm 11 tens forsla.;? ar uppb-yggt efter m

ö

nster av lagen (1979:611) om upphovsmannakonto. F

ö

r uppskov med beskattningen genom avs

ä

ttning till uppfinnarkonto kravs att uppfinnarint

ä

k­ten med minst femtio procent 

ö

verstiger motsvarande int

ä

kt under n

å

got av :le tv

ä

 n

ä

rmast foreg

å

ende 

å

ren och att inbe­talning gjurts pa s

ä

rskilt konto i bank. Belopp f

ö

r vilket 

app.

ik.jv

.r.edjej skall vara l

å

gat 10 000 kr. Beloppet f

å

r inte 

ö

verst i-ja tv

ä

 tredjedelar av nettoint

ä

kten av f 

ö

r v

ä

 r v.3kal lan f

ö

re j:_jp3kov ci.jn .icnaulona-jdrag for egenavgifter och inte hellei upp.ja till s

å

dant belopp att nettoint

ä

kten efter upp-

b k -.1 v men f j t e .s c h, a :-j 1.) n j v 1 r -j g f

ö

r e j e n a v g i f t e r understiger 30 UOi; :% r . - Till .

L:,   

frigan om upp.ov

Prop. 1981/82:79

31

pr

ö

vats av taxeringsn

ä

mnden. St

å

r n

å

got belopp kvar fem 

å

r r

ä

knat fr

å

n utg

å

ngen av det 

å

r d

å

inbetalningen senast skulle ha gjorts skall banken betala ut det. Utbetalade medel tas upp till beskattning.

Till uppfinnarint

ä

kt r

ä

knas enligt f

ö

rslaget s

å

dan int

ä

kt av r

ö

relse som en fysisk person f

ö

rv

ä

rvat genom en av honom gjord uppfinning. Hit h

ö

r vad sora h

ä

rflutit fr

å

n utnyttjandet av ett patent och vidare fr

å

n en uppfinning, f

ö

r vilken patent inta raeddelats, genom att uppfinningen 

ö

verl

å

tits f

ö

r industriellt utnyttjande eller eljest tillgodogjorts indu-str:iellt.

Lagen ora uppfinnarkonto f

ö

resl

å

s bli till

ä

mplig fr.o.m. 1982 

å

rs taxering.

Prop.  1981/82:79

32

FORFATTNINGSFORSLAG

F

ö

rslag till

Lag om uppfinnarkonto

H

ä

rigenom f

ö

reskrivs f

ö

ljande.

1  

§

  Vid taxering till statlig och kommunal inkomstskatt kan

fysisk person, p

å

 de villkor och i den omfattning som anges i

denna' lag, f

å

 uppskov med beskattningen av s

å

dan int

ä

kt av

r

ö

relse som han har f

ö

rv

ä

rvat genom en av honora gjord uppfin­

ning (uppfinnarint

ä

kt). Till uppfinnarint

ä

kt r

ä

knas d

ä

rvid

vad som har h

ä

rflutit ej blott fr

å

n utnyttjande av ett patent

utan 

ä

ven fr

å

n en uppfinning, f

ö

r vilken patent ej har medde­

lats, genora att denna har 

ö

verl

å

tits for industriellt utnytt­

jande eller eljest har tillgodogjorts industriellt.

Uppskov medges inte om den skattskyldige har avlidit under beskattnings

å

ret.

Del

ä

gare i handelsbolag eller i d

ö

dsbo, f

ö

r vilket reglerna om handelsbolag skall till

ä

rapas, har inte r

ä

tt till uppskov f

ö

r bolagets eller d

ö

dsboets inkomst.

2  

§

  Uppskov medges endast f

ö

r den del av uppfinnarint

ä

kten,

dock l

ä

gst 10 000 kronor, som har inbetalats p

å

 s

ä

rskilt konto

i bank (uppfinnarkonto). F

ö

r att medf

ö

ra r

ä

tt till uppskov

skall inbetalning   ha gjorts senast den dag d

å

 den skattskyl­

dige enligt 34 S 1 eller 2 mom. taxeringslagen (1956:623)

skall ha avl

ä

mnat allman sj

ä

lvdeklaration f

ö

r det beskatt­

nings

å

r som inbetalningen avser.

Med bank avses i denna lag riksbanken, aff

ä

rsbank, sparbank och f

ö

reningsbank.

J 5  Som fi-jr utsa ttn ing for uppskov galler

a)  att don akattskyIdIge vitl utg

å

ngen av det beskattnings­

å

r :om inbetalningen av-;er ar bosatt h

ä

r i riket och

Prop. 1981/82:79

33

b)  att den ska ttskyIdiges sammanlagda uppfinnarint

ä

kter under beskattnings

å

ret av en eller flera f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llor med nu.Tst femtio procent 

ö

verstiger hans sammanlagda uppfinnar­int

ä

kter under n

å

got av de tv

å

 n

ä

rmast f

ö

reg

å

ende beskatt­nings

å

ren.

4  S   Uppskov medges inte, om den skattskyldige

a)

vid utg

å

ngen av det beskattnings

å

r som inbetalningen avser antingen har medel insatta p

å

 allm

ä

nt investeringskonto enligt lagen (1979:610) om allm

ä

n investeringsreserv och av­drag f

ö

r avs

ä

ttning till allm

ä

n investeringsreserv har erh

å

l­lits f

ö

r medlen eller har medel insatta p

å

 upphovsmannakonto enligt lagen (1979:611) om upphovsmannakonto och uppskov f

ö

r ins

ä

ttningen har erh

å

llits eller

b)

vid taxering f

ö

r det beskattnings

å

r som inbetalningen avser yrkar avdrag f

ö

r avs

ä

ttning till allm

ä

n investerings-reserv eller uppskov f

ö

r ins

ä

ttning p

å

 upphovsmannakonto, dock att vad sist sagts ej utg

ö

r hinder f

ö

r uppskov enligt denna lag om den skattskyldige vid beskattnings

å

rets utg

å

ng har medel insatta p

å

 uppfinnarkonto och uppskov f

ö

r denna ins

ä

ttning har erh

å

llits.

5

S  Skattskyldig har f

ö

r ett och samma beskattnings

å

r r

ä

tt till uppskov endast i fr

å

ga ora en f

ö

rv

ä

rvsk

ä

lla och f

ö

r inbe­talning p

å

 uppfinnarkonto i en bank. Har den skattskyldige f

ö

r visst beskattnings

å

r gjort inbetalning till mer 

ä

n en bank, f

ö

religger r

ä

tt till uppskov endast f

ö

r inbetalning till den f

ö

rst anlitade banken.

6

S   Uppskov medges f

ö

r visst beskattnings

å

r h

ö

gst med ett belopp uppg

å

ende till tv

å

 tredjedelar av den vid taxering till statlig inkomstskatt ber

ä

knade nettoint

ä

kten av f

ö

r­v

ä

rvsk

ä

llan f

ö

re uppskov och schablonavdrag f

ö

r egenavgifter och h

ö

gst med s

å

dant belopp att n

ä

mnda nettoint

ä

kt, efter uppskov men f

ö

re schablonavdrag f

ö

r egenavgifter, uppg

å

r till minst 30 000 kronor.

Uppskov medges med belopp som avrundas ned

å

t till helt tusental kronor.

3 Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 79

Prop. 1981/82:79

34

7

i   R

ä

ntesatsen for medel pa uppfinnarkonto best

ä

mL. av banken.

8

S   Uttag av medel fr

ä

n uppfinnarkonto f

å

r g

ö

ras efter ut­g

å

ngen av november m

å

nad det 

å

r d

å

 fr

å

gan om uppskov har pr

ö­

vats vid taxeringen i f

ö

rsta instans. Uttag f

å

r avse beloppet i dess helhet eller viss del av detta, dock att deluttag inte f

å

r understiga 1 000 kronor.

9

§

  Sedan fem 

å

r har f

ö

rflutit fr

å

n utg

å

ngen av det 

å

r d

å 

inbetalning avseende visst beskattnings

å

r senast skulle ha gjorts enligt 2 

§

, skall banken betala ut de till beskatt­nings

å

ret i fr

å

ga h

ä

nf

ö

rliga medel, h

ä

ri inbegripet upplupen r

ä

nta, som fortfarande innest

å

r p

å

 uppfinnarkonto.

10 

§

  Belopp f

ö

r vilket uppskov med beskattning har erh

å

llits

samt r

ä

nta p

å

 s

å

dant belopp skall tas upp sora int

ä

kt av r

ö

rel­

se f

ö

r det beskattnings

å

r d

å

 utbetalning fr

å

n uppfinnarkontot

sker eller skulle ha skett enligt 9 S.

Utbetalat belopp skall inte anses som uppfinnarint

ä

kt.

11 

§

  Medel som innest

å

r p

å

 uppfinnarkonto skall tas upp som

int

ä

kt av r

ö

relse om

a)

avtal under beskattnings

å

ret har tr

ä

ffats om 

ö

verl

å­

telse eller pants

ä

ttning av medlen,

b)

medlen under beskattnings

å

ret har tillagts den skatt­skyldiges make genora bodelning eller

c)

den skattskyldige vid beskattnings

å

rets utg

å

ng inte l

ä

ngre

ä

r bosatt h

ä

r i riket.

Avlider den skattskyldige, skall p

å

 uppfinnarkonto inne­st

å

ende medel tas upp som int

ä

kt av r

ö

relse senast vid taxe­ringen f

ö

r det beskattnings

å

r d

å

 d

ö

dsboet skiftas helt eller delvis, dock inte i n

å

got fall senare 

ä

n vid den taxering sora sker det tredje kalender

å

ret efter det kalender

å

r d

å

 d

ö

dsfal­let intr

ä

ffade.

12 

§

  Skattskyldig som yrkar uppskov raed beskattning skall

till sj

ä

l.vdeklarationen foga utredning p

å

 blankett enligt av

riksskatteverket fastst

ä

llt formul

ä

r samt besked fr

å

n banken

Prop. 1981/82:79

35

om ins

ä

ttningen.

Skattskyldig skall i sj

ä

lvdeklaration l

ä

mna uppgift om tillgodohavande p

å

 uppfinnarkonto vid beskattnings

å

rets ut­g

å

ng .

13 

§

  Regeringen kan f

ö

rordna att aff

ä

rsbank, sparbank eller f

ö

reningsbank, som inte f

ö

ljer best

ä

mmelserna i denna lag eller f

ö

reskrifter som har utf

ä

rdats med st

ö

d av lagen, inte vidare skall f

å

 ta emot medel p

å

 uppfinnarkonto.

Denna lag tr

ä

der i kraft - - - och till

ä

mpas f

ö

rsta g

å

ngen i fr

å

ga  om beskattnings

å

r f

ö

r vilket taxering i f

ö

rsta instans sker 

å

r 1982.

Prop. 1981/82:79

36

F

ö

rslag till

F

ö

rordning om uppfinnarkonto

Regeringen f

ö

reskriver f

ö

ljande.

1

S  Med uppfinnarkonto f

ö

rst

å

s i denna f

ö

rordning ett s

å

dant s

ä

rskilt konto i bank som anges i 2 S f

ö

rsta stycket lagen (0000:000) ora uppfinnarkonto.

2

§

  Ins

ä

ttning p

å

 uppfinnarkonto f

å

r g

ö

ras vid ett eller flera tillf

ä

llen med belopp som innehavaren av kontot best

ä

m­mer .

3

§

  Den som g

ö

r ins

ä

ttning p

å

 uppfinnarkonto skall till banken l

ä

mna uppgift ora vilket beskattnings

å

r sora ins

ä

tt­ningen avser.

Banken skall bokf

ö

ra medel p

å

 uppfinnarkonto p

å

 s

å

dant s

ä

tt att det av bokf

ö

ringen framg

å

r hur stort belopp inne­havaren har innest

å

ende f

ö

r varje beskattnings

å

r.

Ett kontonummer som anv

ä

nds f

ö

r ett uppfinnarkonto f

ä

r inte anv

ä

ndas f

ö

r n

å

got annat konto.

Denna f

ö

rordning tr

ä

der i kraft

Prop. 1981/82:79

37

F

ö

rslag till

Lag om 

ä

ndring i lagen (1979:610) ora allm

ä

n investeringsreserv

H

ä

rigenom f

ö

reskrivs att 4 S lagen (1979:610) om allm

ä

n in­vesteringsreserv skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

4 S

Avdrag medges inte, om den

Avdrag medges inte, ora den

skattskyldige

skattskyldige

a)  vid utg

å

ngen av det be-       a)  vid utg

å

ngen av det be­

skattnings

å

r som avs

ä

ttningen

skattnings

å

r som avs

ä

ttningen

avser har medel insatta p

å

avser har medel insatta p

å

upphovsmannakonto enligt la-

upphovsmannakonto enligt la­

gen (1979:611) om upphovs-

gen (1979:611) ora upphovs-

raannakonto och uppskov f

ö

r

mannakonto eller p

å

uppfin-

ins

ä

ttningen har erh

å

llits,

narkonto enligt lagen

eller

(0000:000) ora uppfinnarkonto

och uppskov f

ö

r ins

ä

ttningen

har erh

å

llits, eller

b)  f

ö

r det beskattnings

å

r        b)  f

ö

r det beskattnings

å

r

och den f

ö

rv

ä

rvsk

ä

lla som av-

och den f

ö

rv

ä

rvsk

ä

lla som av­

s

ä

ttningen avser yrkar upp-

s

ä

ttningen avser yrkar upp­

skov med taxering enligt

skov med taxering enligt

skogskontolagen (1954:142)

skogskontolagen (1954:142).

Denna lag tr

ä

der i kraft -

Prop.  1981/82:79

38

F

ö

rslag till

Lag ora 

ä

ndring i lagen (1979:611) om upphovsmannakonto

H

ä

rigenom f

ö

reskrivs att 4 S lagen (1979:611) om upphovs­mannakonto skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

4 $

Uppskov medges inte, om den

Uppskov medges inte, om den

skattskyldige

skattskyldige

a)         vid utg

å

ngen av det

a)  vid utg

å

ngen av det

beskattnings

å

r som inbetal-

beskattnings

å

r som inbetal­

ningen avser har medel in-

ningen avser antingen har

satta pi

å

 allm

ä

nt investe-

medel insatta p

å

 allm

ä

nt

ringskonto enligt lagen

investeringskonto enligt

(1979:610) om allm

ä

n inves-

lagen (1979:610) om allm

ä

n

teringsreserv och avdrag f

ö

r

investeringsreserv och av-

avs

ä

ttning till allm

ä

n in-

drag f

ö

r avs

ä

ttning till

vesteringsreserv har erh

å

l-

allm

ä

n investeringsreserv

lits f

ö

r medlen elier

har erh

å

llits f

ö

r medlen

eller har medel insatta p

å 

uppfinnarkonto enligt lagen (0000:000) om uppfinnar­konto och uppskov f

ö

r in­s

ä

ttningen har erh

å

llits, eller

b)         vid taxeringen f

ö

r det        b)  vid taxeringen f

ö

r det

beskattnings

å

r som inbetal-       beskattnings

å

r som inbetal­

ningen avser yrkar avdrag

ningen avser yrkar avdrag

f

ö

r s

å

dan avs

ä

ttning.

f

ö

r avs

ä

ttning till allm

ä

n

investeringsreserv, dock att vad sist sagts ej utg

ö

r hinder f

ö

r uppskov enligt denna lag d

ä

rest den skatt­skyldige vid beskattnings-

Prop. 1981/82:79

39

Nuvarande lydelse

Foreslagen lydelse

Denna lag tr

ä

der i kraft

å

rets utg

å

ng har medel in­satta p

å

 upphovsmannakonto och uppskov f

ö

r ins

ä

ttningen har erh

å

llits.

Prop. 1981/82:79

40

F

ö

rslag till

Lag   

om 

ä

ndring i kommunalskattelagen (1928:370)

H

ä

rigenom foreskrivs att 41 d S kommunalskattelagen (1928:370) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Vid ber

ä

kning av inkomst av jordbruksfastighet och r

ö­

relse medges avdrag f

ö

r be­lopp som i r

ä

kenskaperna har avsatts till resultat­utj

ä

mningsfond. Avdraget f

å

r uppg

å

 till h

ö

gst tjugo pro­cent av summan av de belopp som den skattskyldige under beskattnings

å

ret har erlagt som l

ö

n till arbetstagare hos honom i f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan (l

ö

nekostnad). I fr

å

ga om skattskyldig, som 

ä

r fysisk person, f

å

r avdraget uppg

å

till h

ö

gst summan av tjugo procent av l

ö

nekostnaden och femton procent av den vid taxeringen till statlig inkomstskatt ber

ä

knade in­komsten av f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan efter avdrag f

ö

r den l

ö

ne­baserade men f

ö

re avdrag f

ö

r den inkomstbaserade fondav­s

ä

ttningen och - i f

ö

rekom-mapde fall - f

ö

re avdrag f

ö

r avs

ä

ttning till allm

ä

n in­vesteringsreserv enligt la­gen (1979:610) om allm

ä

n in­vesteringsreserv och f

ö

re

41 d S

F

ö

reslagen lydelse

Vid ber

ä

kning av inkomst av jordbruksfastighet och r

ö­

relse medges avdrag f

ö

r be­lopp som i r

ä

kenskaperna har avsatts till resultat­utj

ä

mningsfond. Avdraget f

å

r uppg

å

 till h

ö

gst tjugo pro­cent av suraman av de belopp som den skattskyldige under beskattnings

å

ret har erlagt som l

ö

n till arbetstagare hos honom i f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan (l

ö

nekostnad). I fr

å

ga om skattskyldig, som 

ä

r fysisk person, f

å

r avdraget uppg

å

till h

ö

gst summan av tjugo procent av l

ö

nekostnaden och femton procent av den vid taxeringen till statlig inkomstskatt ber

ä

knade in­komsten av f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan efter avdrag f

ö

r den l

ö

ne­baserade men f

ö

re avdrag f

ö

r den inkomstbaserade fondav­s

ä

ttningen och - i f

ö

rekom­mande fall - f

ö

re avdrag f

ö

r avs

ä

ttning till allm

ä

n in­vesteringsreserv enligt la­gen (1979:610) om allm

ä

n in­vesteringsreserv och f

ö

re

Paragrafen inf

ö

rd genom lag 1979:612.

Prop. 1981/82:79

41

Nuvarande lydelse

Foreslagen lydelse

uppskov enligt lagen

uppskov enligt lagen

(1979:611) om upphovsmanna-.       (1979:611) om upphovsmanna­

konto samt f

ö

re schablon-

mannakonto eller enligt

avdrag f

ö

r egenavgifter.

lagen (0000:000) om uppfin­

narkonto samt f

ö

re schab­

lonavdrag f

ö

r egenavgifter.

Avdrag f

ö

r avs

ä

ttning till resultatutj

ä

mningsfond medges inte i fr

å

ga om f

ö

rv

ä

rvsk

ä

lla vari ing

å

r lager av v

ä

rdepapper, fastigheter eller liknande tillg

å

ngar.

Med l

ö

n avses s

å

dana ers

ä

ttningar i penningar som anges i 19 kap. 1 

§

andra stycket lagen (1962:381) om allm

ä

n f

ö

rs

ä

k­ring. H

ä

nsyn skall dock inte tas till l

ö

n till arbetstagare f

ö

r vilken avgiftsskyldighet enligt fj

ä

rde stycket f

ö

rsta me­ningen n

ä

mnda paragraf inte f

ö

religger och inte heller till ers

ä

ttning till arbetstagare, som varit bosatt utomlands och utf

ö

rt arbete utom riket, s

å

vida ers

ä

ttningen avsett arbete som utf

ö

rts for annans r

ä

kning utan att anst

ä

llning f

ö

relegat (jfr 19 kap. 1 

§

 fj

ä

rde stycket andra raeningen n

ä

mnda lag).

I fr

å

ga om handelsbolag och d

ö

dsbo, som i beskattningsh

ä

n­seende behandlas som handelsbolag, ber

ä

knas avdrag f

ö

r avs

ä

tt­ning till resultatutj

ä

mningsfond f

ö

r bolaget respektive d

ö

ds­boet. 

Ä

gs andel i handelsbolag eller i d

ö

dsbo, som i beskatt­ningsh

ä

nseende behandlas som handelsbolag, av annan 

ä

n h

ä

r i riket bosatt fysisk person, f

å

r avdrag f

ö

r avs

ä

ttning inte be­r

ä

knas p

å

 grundval av bolagets eller d

ö

dsboets inkomster.

Avdrag f

ö

r avs

ä

ttning till resultatutj

ä

mningsfond skall 

å

terf

ö

ras till beskattning n

ä

stf

ö

ljande beskattnings

å

r.

Av punkt 2 tionde och elfte styckena av anvisningarna till 41 S framg

å

r att avs

ä

ttning till resultatutj

ä

mningsfond kan medf

ö

ra att r

ä

tten till lagernedskrivning begr

ä

nsas.

Denna lag tr

ä

der i kraft

Prop. 1981/82:79

42

Forslag till

Lag om 

ä

ndring i lagen (1951:763) om ber

ä

kning av statlig

inkomstskatt f

ö

r ackumulerad inkomst

H

ä

rigenom f

ö

reskrivs att 3 

§

 3 mom. lagen (1951:763) om be­r

ä

kning av statlig inkomstskatt f

ö

r ackumulerad inkomst skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

3 S

3 mom.   I fr

å

ga om inkomst av 

£

.

Ö£

else skola lagens be­st

ä

mmelser g

ä

lla endast f

ö

l­jande int

ä

kter, n

ä

mligen

1)  int

ä

kt genora veten­skaplig, litter

ä

r, konstn

ä

r­lig eller d

ä

rmed j

ä

mf

ö

rlig verksarahet, under f

ö

ruts

ä

tt­ning att int

ä

kten inte f

ö

r­anlett uppskov med beskatt­ning enligt lagen (1979:611) om upphovsmannakontoj

3 mom.  I fr

å

ga om inkomst av 

£Ö£

els

£

 skall lagens be­st

ä

mmelser g

ä

lla endast f

ö

l­jande int

ä

kter, n

ä

mligen

1)  int

ä

kt genom veten­skaplig; litter

ä

r, konstn

ä

r­lig eller d

ä

rmed j

ä

mf

ö

rlig verksamhet, under f

ö

ruts

ä

tt­ning att int

ä

kten inte f

ö

r­anlett uppskov med beskatt­ning enligt lagen (1979:611) om upphovsmannakonto eller enligt lagen (0000:000) om uppfinnarkonto;

2)

int

ä

kt vid 

ö

verl

å

telse av hyresr

ä

tt samt av varum

ä

rke, firmanamn och andra liknande r

ä

ttigheter av goodwills natur;

3)

int

ä

kt i form av eng

å

ngsers

ä

ttning, som erh

å

llits p

å 

grund av avbrottsf

ö

rs

ä

kring eller s

å

som skadest

å

nd eller dy­likt f

ö

r inkomstbortfall i r

ö

relsen till f

ö

ljd av expropria­tion, rekvisition eller annat liknande f

ö

rfarande;

4)

int

ä

kt i form av eng

å

ngsers

ä

ttning vid avyttring av patentr

ä

tt eller liknande r

ä

ttighet samt vid avyttring eller avl

ö

sning av r

ä

tt till royalty, allt under f

ö

ruts

ä

ttning att

1

Senaste lydelse 1979:616.

Prop. 1981/82:79

43

avyttringen eller avl

ö

sningen skett i saraband med 

ö

verl

å

telse, uppl

å

telse eller nedl

ä

ggande av r

ö

relse;

5)

int

ä

kt vid avyttring, i samband med 

ö

verl

å

telse, upp­l

å

telse eller nedl

ä

ggande av r

ö

relse, av f

ö

r stadigvarande bruk i r

ö

relsen avsedda maskiner eller andra inventarier, vilka icke vid ber

ä

kning av v

ä

rdeminskningsavdrag h

ä

nf

ö

ras till byggnad, samt av andra varor och produkter i r

ö

relsen 

ä

n ovan vid 4) avses; samt

6)

int

ä

kt, som uppkommit d

ä

rigenom att avs

ä

ttning till s

ä

rskilda investeringsfonder f

ö

r f

ö

rlorade inventarier och lagertillg

å

ngar eller f

ö

r avyttrat fartyg eller till s

ä

rskild nyanskaffningsfond 

å

terf

ö

rts till beskattning under s

å

dana f

ö

rh

å

llanden att, d

ä

rest det 

å

terf

ö

rda beloppet i st

ä

llet ut­gjort k

ö

peskilling f

ö

r tillg

å

ngarna i fr

å

ga, k

ö

peskillingen enligt 5) ovan skulle ansetts s

å

som ackumulerad inkomst,

dock att r

ä

nta som till

ä

gges det 

å

terf

ö

rda beloppet icke skall anses utg

ö

ra s

å

dan inkomst.

Vad i denna lag stadgas om 

ö

verl

å

telse, uppl

å

telse eller nedl

ä

ggande av r

ö

relse skall 

ä

ga motsvarande till

ä

mpning be­tr

ä

ffande r

ö

relsefilial och r

ö

relsegren.

Denna lag tr

ä

der i kraft

Prop. 1981/82:79

44

F

ö

rEliM till

Lag om 

ä

ndring i lagen (1947:577) ora statlig f

ö

rm

ö

genhets skatt

H

ä

rigenom f

ö

reskrivs att punkt 3 av anvisningarna till 3 och 4 SS lagen (1947:577) om statlig f

ö

rm

ö

genhetsskatt skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

Anvisningar till 3 och 4 SS

3.   Medel, f

ö

r vilka upp­skov med inkom.stbeskatt-ning

å

tnjutes enligt be­st

ä

mmelserna om skogskonto, upphovsmannakonto eller: in­vesteringskonto f

ö

r skog, upptagas till halva v

ä

rdet. Har medel avsatts till fond f

ö

r s

ä

rskilt 

ä

ndam

å

l enligt f

ö

reskrift i lag eller annan f

ö

rfattning och har avdrag vid inkomstber

ä

kningen med­givits f

ö

r avs

ä

ttningen, f

å

r halva det avsatta beloppet upptagas som skuld.

3.  Medel, f

ö

r vilka upp­skov raed inkomstbeskatt­ning 

å

tnjutes enligt be­st

ä

mmelserna om skogskonto, upphovsmannakonto, uppfin­narkonto eller investe­ringskonto f

ö

r skog, tas upp till halva v

ä

rdet. Har medel satts av till fond f

ö

r s

ä

rskild 

ä

ndam

å

l enligt f

ö

reskrift i lag eller f

ö

r­fattning och har avdrag vid inkomstber

ä

kningen medgetts f

ö

r avs

ä

ttningen, f

å

r halva det avsatta beloppet tas upp som skuld.

Ä

r fordran f

ö

r sin tillkomst gjord beroende av ett villkor, som 

ä

r ovisst, antingen i den meningen att det 

ä

r os

ä

kert, om den s

å

som villkor best

ä

mda tilldragelsen kommer att intr

ä

ffa, eller i den raeningen att det visserligen 

ä

r s

ä

kert 

att  

till-

Senaste lydelse 1979:615.

Prop. 1981/82:79

45

drageisen skall intr

ä

ffa, men ovisst n

ä

r_, skall fordringen icke medr

ä

knas. D

ä

remot har den omst

ä

ndigheten, att fordran, som l

ö

pei ut.an r

ä

nta,

ä

nnu ej 

ä

r f

ö

rfallen till betalning, betydelse enoast f

ö

r ber

ä

kningen av dess f

ö

rhandenvarande v

ä

rde (4 S) .

Denna lag tr

ä

der i kraft - - - .

Prop.  1981/82:79

46

.'

ö

fslag till

Lag om 

ä

ndring i lagen (1941:416) om arvsskatt och g

å

voskatt

H

ä

rigenom foreskrivs att 23 

§

 lagen (1941:416) om arvsskatt och g

å

voskatt skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

23 S  Vid uppskattning av l

ö

s egendom iakttages:

A.         Tomtr

ä

tt eller vattenfallsr

ä

tt uppskattas i den m

å

n e]

annat f

ö

ljer av 20 

§

 tredje stycket, till vad r

ä

ttigheten med

h

ä

nsyn till villkoren vid uppl

å

telsen och den tid, som d

ä

rf

ö

r

å

terst

å

r, kan antagas hava betingat vid en av boets avveck­

ling f

ö

ranledd, med tillb

ö

rlig omsorg skedd f

ö

rs

ä

ljning.

B.         V

ä

rdepapper, som noteras p

å

 inl

ä

ndsk eller utl

ä

ndsk

b

ö

rs eller 

ä

r f

ö

rem

å

l f

ö

r liknande notering, uppskattas till

det noterade v

ä

rdet eller, om detta icke motsvarar vad som

skulle kunna p

å

r

ä

knas vid f

ö

rs

ä

ljning under normala f

ö

rh

å

llan­

den, till det pris som skulle ha kunnat p

å

r

ä

knas vid en s

å

dan

f

ö

rs

ä

ljning. S

å

dana v

ä

rdepapper, som eljest oms

ä

ttas p

å

kapi­

talmarknaden eller vars v

ä

rde icke skall ber

ä

knas med ledning

av best

ä

mmelserna i F nedan, uppskattas enligt sist angivna

grund.

C.         Fordran uppskattas till sitt kapitalbelopp j

ä

mte upp­

lupen r

ä

nta 

å

 tid, som avses i 21 

§

. Ar fordringen ej f

ö

rfal­

len och skall r

ä

nta d

ä

r

å

 ej ber

ä

knas f

ö

r tiden f

ö

re forfallo-

dagen, uppskattas fordringen till belopp, som utg

ö

r dess v

ä

rde

vid n

ä

mnda tid enligt den vid denna lag fogade tabellen I.

Os

ä

ker fordran uppskattas till belopp, varmed den kan be­r

ä

knas inflyta. V

ä

rdel

ö

s fordran anses icke utg

ö

ra tillg

å

ng. Deij- omst

ä

ndigheten att g

ä

lden

ä

ren 

ä

r del

ä

gare i d

ö

dsboet f

ö

r­anleder icke fordringens uppskattande enligt andra grunder 

ä

n som eljest 

ä

ro till

ä

mpliga.

Senaste lydelse 1979:614.

Prop. 1981/82:79

47

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

Medel, for vilka uppskov med inkomstbeskattning 

å

t­njutes enligt best

ä

mmelserna om skogskonto, upphovsmanna­konto eller investerings­konto f

ö

r skog, upptagas till halva v

ä

rdet. Har medel avsatts till fond f

ö

r s

ä

r­skilt 

ä

ndam

å

l enligt f

ö

re­skrift i lag eller annan f

ö

rfattning och har avdrag vid inkomstber

ä

kningen med­givits f

ö

r avs

ä

ttningen, f

å

r halva det avsatta be­loppet upptagas som skuld.

Medel, for vilka uppskov med inkomstbeskattning 

å

t­njutes enligt best

ä

mmelserna om skogskonto, upphovsmanna­konto, uppfinnarkonto eller investeringskonto f

ö

r skog, tas upp till halva v

ä

rdet. Har medel satts av till fond f

ö

r s

ä

rskild 

ä

ndam

å

l enligt f

ö

reskrift i lag el­ler annan f

ö

rfattning och har avdrag vid inkomstbe­r

ä

kningen medgetts f

ö

r av­s

ä

ttningen, f

å

r halva det avsatta beloppet tas upp som skuld.

D. F

ö

r ev

ä

rdlig tid utg

å

ende r

ä

nta, avkomst eller annan f

ö

rm

å

n uppskattas till tjugu g

å

nger det belopp, vartill den senast f

ö

r helt 

å

r uppg

å

tt.

Nyttjander

ä

tt eller r

ä

tt till r

ä

nta, avkomst eller annan f

ö

rm

å

n, som utg

å

r under viss tid eller n

å

gons livstid, upp­skattas till sitt kapitalv

ä

rde. 

Ä

r r

ä

ttigheten best

ä

md till visst belopp eller eljest till viss storlek, ber

ä

knas kapi­talv

ä

rdet efter det belopp r

ä

ttigheten f

ö

r helt 

å

r motsvarar enligt de vid denna lag fogade tabellerna 

II 

och III. D

ä

r r

ä

ttighet, som belastar viss egendom, ej 

ä

r p

å

 nyss angivet s

ä

tt best

ä

md, anses 

å

rliga v

ä

rdet utg

ö

ra fem procent av det penningv

ä

rde, vartill egendomen uppskattats, dock att, d

ä

r r

ä

ttighet avser endast del av egendom eller dess 

å

rliga v

ä

rde eljest icke kan best

ä

mmas enligt nyss angivna grund, detta uppskattas efter vad sora pr

ö

vas sk

ä

ligt.

Kapitalv

ä

rdet av r

ä

ttighet, som icke 

ä

r best

ä

md att utg

å 

under n

å

gons livstid men 

ä

ndock 

ä

r av obest

ä

md varaktighet, uppskattas med ledning av tabell III, s

å

som om den skolat utg

å

 f

ö

r den ber

ä

ttigades livstid, dock h

ö

gst till tio g

å

nger det v

ä

rde, r

ä

ttigheten f

ö

r helt 

å

r motsvarar.

Prop.  1981/82:79

48

Ä

r r

ä

ttighet beroende av flera personers liv s

å

lunda, att r

ä

ttigheten upph

ö

r vid den f

ö

rst avlidnes fr

å

nf

ä

lle, best

ä

ra-mes r

ä

ttighetens kapitalv

ä

rde efter den 

ä

ldstes levnads

å

lder. Fortfar d

ä

remot r

ä

ttigheten of

ö

r

ä

ndrad till den sist avlidnes fr

å

nf

ä

lle, ber

ä

knas v

ä

rdet efter den yngstes 

å

lder.

E.         V

ä

rdet av utl

ä

ndskt myntslag ber

ä

knas efter den k

ö

pkurs

p

å

 checkar, utst

ä

llda i samma myntslag, som g

ä

llde vid tiden

f

ö

r skattskyldighetens intr

ä

de. Finnes ej s

å

dan kurs eller kan

av annan anledning v

ä

rdet icke ber

ä

knas efter denna grund,

best

ä

mmer regeringen eller den myndighet regeringen f

ö

rordnar,

hur ber

ä

kningen skall ske.

F.          Annan l

ö

s egendom 

ä

n f

ö

rut n

ä

mnts uppskattas till vad

den kan antagas hava betingat vid en av boets avveckling f

ö

r­

anledd, med tillb

ö

rlig omsorg skedd f

ö

rs

ä

ljning.

Vid v

ä

rderingen av f

ö

rv

ä

rvsk

ä

lla som enligt kommunalskatte­lagen (1928:370) ing

å

r i inkomstslagen jordbruksfastighet el­ler r

ö

relse till

ä

mpas best

ä

mmelserna i 4 S och, med undantag av femte stycket sista meningen, punkt 2 av anvisningarna till 3 och 4 SS lagen (1947:577) om statlig f

ö

rm

ö

genhetsskatt.

Denna lag tr

ä

der i kraft - - - .

Prop. 1981/82:79

49

iJt''slt'ig till

Lag om 

ä

ndring i lagen (1950:953) om s

ä

rskilt investerings-

'Y.j.'!3 f

°

r inventarieanskaffning

H

ä

rigenom f

ö

reskrivs att 3 S lagen (1980:953) om s

ä

rskilt investeringsavdrag f

ö

r inventarieanskaffning skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

3 S

S

ä

rskilt investeringsavdrag utg

ö

r 20 procent av anskaffnings­v

ä

rdet. Avdraget skall g

ö

ras vid taxeringen f

ö

r det beskatt­nings

å

r under vilket inventarierna har levererats eller - i fr

å

ga om inventarier som den skattskyldige sj

ä

lv har till­verkat - f

ä

rdigst

ä

llts.

S

ä

rskilt investeringsavdrag medges h

ö

gst med ett belopp som motsvarar den vid taxe­ringen till statlig inkomst­skatt ber

ä

knade inkomsten av f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan f

ö

re s

ä

rskilt investeringsavdrag och f

ö

re - i f

ö

rekommande fall - av­drag f

ö

r inkomstbaserad av­s

ä

ttning till resultatutj

ä

m­ningsfond enligt 41 d 

§

 kommu­nalskattelagen (1928:370), av­drag f

ö

r avs

ä

ttning till all­m

ä

n investeringsreserv enligt lagen (1979:610) om allm

ä

n in­vesteringsreserv, uppskov en­ligt lagen (1979:611) om upp­hovsmannakonto samt schablon­avdrag f

ö

r egenavgifter. Vad

S

ä

rskilt investeringsavdrag medges h

ö

gst med ett belopp som motsvarar den vid taxe­ringen till statlig inkomst­skatt ber

ä

knade inkomsten av f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan f

ö

re s

ä

rskilt investeringsavdrag och f

ö

re - i f

ö

rekoraraande fall - av­drag f

ö

r inkomstbaserad av­s

ä

ttning till resultatutj

ä

m­ningsfond enligt 41 d S kommu­nalskattelagen (1928:370), av­drag f

ö

r avs

ä

ttning till all­m

ä

n investeringsreserv enligt lagen (1979:610) om allm

ä

n in­vesteringsreserv, uppskov en­ligt lagen (1979:611) om upp­hovsmannakonto, uppskov enligt lagen (0000:000) om uppfinnar-

4 Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 79

Prop. 1981/82:79

50

N u v g r  n d e 1 y g e 1 s c

rirelagen lydelse

som inte kunnat utnyttjas p

ä

 detta s

ä

tt f

å

r vid senare taxe­ring utnyttjas genora avdrag i f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan, dock senast vid den taxering som sker tred­je 

å

ret efter det 

å

r d

å

 taxe­ring enligt andra stycket har skett. Ett f

ö

rskjutet investe­ringsavdrag f

å

r - i f

ö

rekom­mande fall sedan h

ä

nsyn tagits till det p

å

 det aktuella be­skattnings

å

ret bel

ö

pande av­draget - inte 

ö

verstiga det be­lopp som har ber

ä

knats enligt f

ö

rsta meningen.

konto samt schablonavdrag for egenavgifter. Vad som inte kun­nat utnyttjas p

å

 detta s

ä

tt f

å

r vid senare taxering utnyttjas genom avdrag i f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan, dock senast vid den taxering som sker tredje 

å

ret efter det 

å

r d

å

 taxering enligt andra stycket har skett. Ett f

ö

rskju­tet investeringsavdrag f

å

r - i f

ö

rekommande fall sedan h

ä

nsyn tagits till det p

å

 det aktuel­la beskattnings

å

ret bel

ö

pande avdraget - inte 

ö

verstiga det belopp som har ber

ä

knats enligt f

ö

rsta meningen.

Denna lag tr

ä

der i kraft -

Prop. 1981/82:79

51

F

ö

rslag till

Lag om 

ä

ndring i lagen (1980:954) om s

ä

rskilt investeringsavdrag

f

ö

r byggnadsarbeten m.m.

H

ä

rigenom f

ö

reskrivs att 3 

§

 lagen (1980:954) om s

ä

rskilt investe­ringsavdrag f

ö

r byggnadsarbeten ra.m. skall ha nedan angivna ly­delse.

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

3 S

S

ä

rskilt investeringsavdrag utg

ö

r 10 procent av den del av ut­gifterna f

ö

r ny-, till- eller ombyggnad och 20 procent av den del av utgifterna f

ö

r t

ä

ckdikning sora h

ä

nf

ö

r sig till perioden den 1 november 1980 - den 31 mars 1982. Utgifter anses h

ä

nf

ö

rliga till denna period om de avser material sora har fogats in i en byggnad eller annat arbete som har utf

ö

rts under perioden.

Investeringsavdrag skall g

ö

ras f

ö

r det beskattnings

å

r under vil­ket ett arbete har utf

ö

rts. Om arbetet h

ä

nf

ö

r sig till flera be­skattnings

å

r och investeringsavdrag p

å

 grund av arbetet inte re­dan har gjorts, f

å

r dock hela investeringsavdraget g

ö

ras vid taxe­ringen f

ö

r det sista beskattnings

å

r sora kan komjiia i fr

å

ga.

S

ä

rskilt investeringsavdrag medges h

ö

gst med ett belopp som motsvarar den vid taxe­ringen till statlig inkomst­skatt ber

ä

knade inkomsten av f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan f

ö

re s

ä

rskilt investeringsavdrag och f

ö

re - i f

ö

rekommande fall - av­drag f

ö

r inkomstbaserad av­s

ä

ttning till resultatutj

ä

m­ningsfond enligt 41 d 

§

 kom­munalskattelagen (1928:370), avdrag f

ö

r avs

ä

ttning till all-

S

ä

rskilt investeringsavdrag medges h

ö

gst med ett belopp som motsvarar den vid taxe­ringen till statlig inkomst­skatt ber

ä

knade inkomsten av f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan f

ö

re s

ä

rskilt investeringsavdrag och f

ö

re - i f

ö

rekommande fall - av­drag f

ö

r inkomstbaserad av­s

ä

ttning till resultatutj

ä

m­ningsfond enligt 41 d 

§

 kom­munalskattelagen (1928:370), avdrag f

ö

r avs

ä

ttning till all-

Prop. 1981/82:79

52

Nuvarande lydelse

F

ö

reslagen lydelse

m

ä

o investeringsreserv enligt lagen (1979:610) om allm

ä

n in­vesteringsreserv, uppskov en­ligt lagen (1979:611) om upp­hovsmannakonto samt schablon­avdrag f

ö

r egenavgifter. Vad som inte kunnat utnyttjas p

å 

detta s

ä

tt f

å

r vid senare taxe­ring utnyttjas genom avdrag i f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan, dock senast vid den taxering som sker tred­je 

å

ret efter det 

å

r d

å

 taxe­ring enligt andra stycket har skett. Ett f

ö

rskjutet investe­ringsavdrag f

å

r - i f

ö

rekom­mande fall sedan h

ä

nsyn tagits till det p

ä

 det aktuella be­skattnings

å

ret bel

ö

pande av­draget - inte 

ö

verstiga det belopp som har ber

ä

knats enligt f

ö

rsta meningen.

m

ä

n investeringsreserv enligt lagen (1979:610) ora allm

ä

n in­vesteringsreserv, uppskov en­ligt lagen (1979:611) om upp­hovsmannakonto, uppskov enligt lagen (0000:000) ora uppfinnar­konto samt schablonavdrag f

ö

r egenavgifter. Vad som inte kun­nat utnyttjas p

å

 detta s

ä

tt f

å

r vid senare taxering utnytt­jas genom avdrag i f

ö

rv

ä

rvsk

ä

l­lan, dock senast vid den taxe­ring som sker tredje 

å

ret efter det 

ä

r d

å

 taxering enligt and­ra stycket har skett. Ett f

ö

r­skjutet investeringsavdrag f

å

r - i f

ö

rekommande fall sedan h

ä

nsyn tagits till det. p

å

 det aktuella beskattnings

å

ret be­l

ö

pande avdraget - inte 

ö

ver­stiga det belopp som har ber

ä

k­nats enligt f

ö

rsta meningen.

Denna lag tr

ä

der i kraft

Prop.  1981/82:79

53

1

INLEDNING

I kulturskattekommitt

é

ns direktiv (Dir. 1979:115) erinras om de problem sammanh

ä

ngande med den progressiva beskattningen, som kan vara aktuella f

ö

r dem med inkomst av konstn

ä

rlig verksamhet eller s

å

som uppfinnare. Mellan 

å

ren starkt varie­rande inkomster 

ä

r i dessa fall vanligt f

ö

rekommande.

Skattelagstiftningen erbjuder sedan l

ä

nge 

å

tskilliga m

ö

jlig­heter till skattem

ä

ssig inkomstutj

ä

mning. Ytterligare s

å

dana av mer generell natur tillskapades genom lagstiftning 

å

r 1979. Om dem alla g

ä

ller att de har vissa avsedda begr

ä

nsningar eller bygger p

å

 f

ö

ruts

ä

ttningar som inte 

ä

r f

ö

r alla skatt­skyldiga f

ö

r handen. - En kortfattad redovisning f

ö

r nu 

å

syftade best

ä

mmelser l

ä

mnas i ett senare avsnitt av detta bet

ä

nkande.

Vetskapen om att de mer generellt utformade skattebest

ä

mmel­serna i utj

ä

mningssyfte understundom framst

å

r som otillr

ä

ck­liga f

ö

ranledde statsmakterna att i samband med 1979 

å

rs ovan antydda skattelagstiftning 

ä

ven tillskapa en s

ä

rskild m

ö

jlig­het till skatteutj

ä

mning f

ö

r personer raed vissa best

ä

mda in­komster, n

ä

mligen kulturarbetare som i egenskap av upphovs­m

ä

n enligt lagen (1960:729) om upphovsr

ä

tt till litter

ä

ra och konstn

ä

rliga verk haft inko.rast av r

ö

relse. Om s

å

dan upp-hovsmannaint

ä

kt visst 

å

r 

ä

r av st

ö

rre omfattning - absolut och i relation till motsvarande int

ä

kt under n

å

got angivet j

ä

raf

ö

relse

å

r - och om ins

ä

ttning av medel gjorts p

å

 konto i bank, medges enligt lagen (1979:611) ora upphovsmannakonto avdrag vid taxeringen f

ö

r belopp motsvarande kontoins

ä

tt­ningen. Sedan fem 

å

r f

ö

rflutit fr

å

n utg

å

ngen av det 

å

r, d

å 

kontoinbetalning senast skulle ha gjorts enligt s

ä

rskilda regler h

ä

rom, skall beloppet - om s

å

 inte skett tidigare -tas ut fr

å

n kontot. Uttaget belopp beskattas.

I den proposition (1978/79:210), d

ä

ri riksdagen f

ö

relades f

ö

rslag till lag om upphovsmannakonto, framh

ö

lls att f

ö

rut-

Prop.  1981/82:79

54

Sott.ningarna for en lagstittniny av den aktuellt inneborflf-n bl.a. var att det handlade ora skattskyldiga med synner 1 ige.'i varierande inkomster och att det ocks

å

 fanns m

ö

jlighet att l

ä

tt urskilja och avgr

ä

nsa den inkomst varom var fr

å

ga. Det uttalades att m

ö

jligen g

ä

llde detta endast upphovsmanna in­t

ä

kter av det slag som lagf

ö

rslaget omfattade. I direktiven till kulturskattekommitt

é

n s

ä

gs emellertid att fr

å

gan om en motsvarande lagstiftning avseende uppfinnarinkomst b

ö

r 

ö

ver­v

ä

gas.

I detta delbet

ä

nkande redovisar kommitt

é

n som sin uppfattning att de sk

ä

l, sora var avg

ö

rande f

ö

r lagen om upphovsmanna­konto, g

ö

r sig i lika m

å

n g

ä

llande n

ä

r behovet av en lag om uppfinnarkonto 

ö

verv

ä

gs. Det synes ocks

å

 m

ö

jligt att p

å

 ett godtagbart s

ä

tt ange vad som i det sammanhanget skall avses raed uppfinnarinkomst.

Kommitt

é

n 

ä

r 

å

lagd att utv

ä

rdera lagen om upphovsmannakonto och 

ö

verv

ä

ga ora 

ä

ndringar d

ä

ri b

ö

r f

ö

resl

å

s. En s

å

dan utv

ä

r­dering m

å

ste eraellertid anst

å

ä

nnu en tid. Lagen har hitin­tills g

ä

llt under s

å

 kort tid att n

å

gra egentliga erfarenhe­ter 

ä

nnu inte kunnat noteras. Utv

ä

rderingen m

å

ste vidare ske under kontakt med intresseorganisationerna och taxeringsmyn­digheterna och blir med n

ö

dv

ä

ndighet ganska tids- och arbets­kr

ä

vande .

Leder utv

ä

rderingen till j

ä

mkningar i lagen om upphovsmanna­konto,

ä

r det sannolikt att j

ä

mkningar ocks

å

beh

ö

ver g

ö

ras i en nytillkommen lag om uppfinnarkonto, v

ä

sentligen kopierad p

å

 den f

ö

rstn

ä

mnda lagen. Detta talar i och f

ö

r sig f

ö

r att senarel

ä

gga ett f

ö

rslag om uppfinnarkonto till dess utv

ä

rde­ringen skett och slutsatser d

ä

rav dragits.

Kommitt

é

n har emellertid bed

ö

mt det som angel

ä

get att inte dr

ö

fa med ett f

ö

rslag till uppfinnarkonto. Dess m

ö

jligen i n

å

got h

ä

nseende provisoriska karakt

ä

r f

å

r ses som en omst

ä

n­dighet av underordnad betydelse.

Prop. 1981/82:79

55

I detta sammanhang vill komraitt

é

n erinra om f

ö

ljande. I motionen ?979/b0;15&font-family:Verdana'>ä

lldes att liksdagen hos regeringen beg

ä

rde f

ö

rslag till h

ö

striks­dagen 1980 om regler av inneh

å

ll att uppfinnare vid taxe­ringen till statlig och kommunal inkomstskatt skall kunna erh

å

lla uppskov med beskattning av inkomst av uppfinnarverk­samhet i huvudsaklig 

ö

verensst

ä

mmelse med vad som g

ä

ller i fr

å

ga om avs

ä

ttning till skogskonto.

Skatteutskottet avstyrkte i sitt bet

ä

nkande (SkU 1979/80:25) bifall till motion

ä

rens yrkanden men f

ö

rordade att fr

å

gan om inkomstutj

ä

mning f

ö

r uppfinnare skulle behandlas med f

ö

rtur av kulturskattekommitt

é

n samt hemst

ä

llde att riksdagen skulle ge regeringen till k

ä

nna vad utskottet anf

ö

rt i saken. Riks­dagen bif

ö

ll utskottets hemst

ä

llan (rskr 1979/80:165).

Genom beslut den 30 april 1980 

ö

verl

ä

mnade regeringen till kulturskattekommitt

é

n skatteutskottets nyssn

ä

mnda bet

ä

nkande. H

ä

ifvid erinrades om att kommitt

é

n - under beaktande av bl.a. de synpunkter som skatteutskottet anf

ö

rt - sj

ä

lv fick avg

ö

ra i vilken ordning olika fr

å

gor skulle behandlas.

I motionerna 1980/81:409, 673, 873, 879 och 1149 har fram­st

ä

llts yrkanden som alla syftar till att genom 

ä

ndringar i beskattningsreglerna fr

ä

mja industriell utveckling i form av uppfinningar, innovationer o.d. Skatteutskottet (SkU 1980/81:24), som inh

ä

mtat att kulturskattekommitt

é

n i enlighet med riksdagens beg

ä

ran med f

ö

rtur behandlade fr

å

gan ora inkomstutj

ä

mning for uppfinnare, understr

ö

k angel

ä

genheten av att ett f

ö

rslag till s

ä

rskilt uppfinnarkonto i huvudsaklig 

ö

verensst

ä

mraelse med upphovsmannakontot lades fram s

å

snart som m

ö

jligt.

H

ä

r skall slutligen f

ö

ljande till

ä

ggas. Komraitt

é

n har tidi­gare avgivit delbet

ä

nkandet (Ds B 1980:15) "Saraordningen av egenf

ö

retagares skatter och socialf

ö

rs

ä

kringsavgifter". Vad d

ä

ti f

ö

resl

å

s 

ä

r f.n. under regeringens bed

ö

mning. Visst sam­band finns raellan n

ä

mnda bet

ä

nkande och regeringens p

å

 pen-

Prop. 1981/82:79

56

sionskommit tens bet

ä

nkande (SOU 1977:46) "Pensionsfr

å

gor m.m." grundade f

ö

rslag i prop. 1980/81:178 om f

ö

renklade regler f

ö

r socialf

ö

rs

ä

kringsavgifter, m.m. Kulturskattekommitt

é

ns nu framlagda f

ö

rslag kan genomf

ö

ras oberoende av de slutliga st

ä

llningstagandena i nyss ber

ö

rda h

ä

nseenden. En annan sak 

ä

r att dessa st

ä

llningstaganden kan komma att p

å

verka komrait­t

é

n vid fullf

ö

ljandet framdeles av uppdraget att se 

ö

ver en lagstiftning om upphovsmanna- och uppfinnarkonto.

Prop. 1981/82:79

57

2

NUVARANDE REGELSYSTEM

2.1       Beskattnings

å

rets slutenhet

Skattelagstiftningen bygger p

å

 principen att vad som f

ö

r ett visst beskattnings

å

r skall g

ö

ras till f

ö

rem

å

l f

ö

r beskattning 

ä

r de till 

å

ret h

ä

nf

ö

rliga int

ä

kterna efter avdrag f

ö

r de p

å 

samraa tid bel

ö

pande utgifterna.

De best

ä

mraelser, sora reglerar till vilket beskattnings

å

r en int

ä

kt eller en utgift h

ö

r och som d

ä

rigenom ger uttryck 

å

t huvudprincipen om beskattnings

å

rets slutenhet, inneb

ä

r i det h

ä

nseende varom nu 

ä

r fr

å

ga att varje

å

rs resultat vid den skattem

ä

ssiga inkomstuppskattningen bed

ö

ms f

ö

r sig, oberoende av resultatet under andra 

å

r.

Principen om beskattnings

å

rets slutenhet har emellertid p

å 

olika s

ä

tt genombrutits och de skattskyldiga har raed till

ä

rap­ ning av g

ä

llande best

ä

mmelser m

ö

jligheter till s

å

v

ä

l f

ö

rt

ä

ckt som 

ö

ppen resultatutj

ä

mning. 

Ä

ven f

ö

rlustutj

ä

mning 

ä

r i viss omfattning medgiven.

En bokf

ö

ringsm

ä

ssig inkomst- och utgiftsredovisning 

ä

r i vissa fall en f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r resultatutj

ä

mning. De upphovsmanna-int

ä

kter, som kan s

ä

ttas in p

å

upphovsmannakonto och, f

ö

r vilka avdrag f

å

r medges, skall s

å

lunda enligt g

ä

llande lag vara att h

ä

nf

ö

ra till inkomstslaget r

ö

relse. Inkomst- och utgiftsredovisningen skall d

å

 ske enligt bokf

ö

ringsm

ä

ssiga grunder.

2.2      Resultat- och f

ö

rlustutj

ä

mning

Nedan skall i korthet anges de mer betydelsefulla regler, som st

å

r en r

ö

relseidkande fysisk person till buds n

ä

r han av skattesk

ä

l efterstr

ä

var en inkomstm

ä

ssig utj

ä

mning mellan olika beskattnings

å

r.

Prop. 1981/82:79

58

F

ö

vt

ä

ckt 

X

esultatut jaiTining sker trair.st inoni raraen for varu­lagerv

ä

rderingen och avskrivningen p

ä

 inventarier. Inom vissa gr

ä

nser kan varulagrets v

ä

rde tas upp till belopp som ger det 

ö

nskade bokf

ö

ringsm

ä

ssiga slutresultatet, ett resultat som sedan l

ä

ggs till grund f

ö

r taxeringen det aktuella 

å

ret. P

å 

ett i huvudsak motsvarande s

ä

tt, med delvis likv

ä

rda konse­kvenser, kan avskrivning p

å

 inventarier g

ö

ras.

Det ligger i sakens natur att dessa m

ö

jligheter st

å

r endast dem till buds, som i sin r

ö

relse har varulager eller inven­tarier av n

å

gon beaktansv

ä

rd omfattning. S

å

ä

r ofta inte fallet f

ö

r de skattskyldiga, som kulturskattekomraitt

é

n har att s

ä

rskilt beakta. H

ä

r 

ä

r i st

ä

llet m

ö

jligheterna till 

ö

ppen resultatutj

ä

mning av st

ö

rre intresse.

Hit kan r

ä

knas den 

å

r 1951 inf

ö

rda r

ä

tten f

ö

r den, som upp­burit s.k. ackumulerad inkomst, att f

å

 den progressiva stat­liga inkomstskatten utr

ä

knad fr

å

n f

ö

ruts

ä

ttningen att inkoms­ten f

ö

rdelar sig lika mellan det antal 

å

r - h

ö

gst tio - var­till den 

ä

r att h

ä

nf

ö

ra.

Ar 1960 inf

ö

rdes r

ä

tt till f

ö

rlustutj

ä

mning f

ö

r de skatt­skyldiga, vars verksamhet ett 

å

r l

ä

mnat underskott i viss f

ö

rv

ä

rvsk

ä

lla som skattem

ä

ssigt inte kunnat avr

ä

knas mot 

ö

verskott i annan f

ö

rv

ä

rvsk

ä

lla samma 

å

r. Underskottet f

å

r Utnyttjas som f

ö

rlustavdrag inom en sex

å

rsperiod.

Genom lagstiftning 

å

r 1979 utvidgades m

ö

jligheterna till 

ö

ppen resultatutj

ä

mning. De nya reglerna inneb

ä

r bl.a. f

ö

l­jande .

Skattskyldig som redovisar  inkomst av r

ö

relse (eller jord­bruksfastighet) hat r

ä

tt att enligt reglerna i 41 d S kommu­nalskattelagen g

ö

ra avs

ä

ttning till resultatutj

ä

mningsfond med summan av tjugo procent av l

ö

nekostnaden och femton pro­cent av inkomsten av f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan minskad med den l

ö

nebase­rade fondavs

ä

ttningen. En egenf

ö

retagare utan anst

ä

llda kan allts

å

g

ö

ra en avs

ä

ttning motsvarande femton procent av f

ö

r­v

ä

rvsk

ä

llans netto. Avsatta medel 

å

terf

ö

rs till beskattning n

ä

stf

ö

ljande 

å

r, d

å

å

 andra sidan ny avs

ä

ttning kan g

ö

ras.

Prop. 1981/82:79

59

Fysiska personer som 

ä

r bosatta i Sverige och har inkomst av r

ö

relse (eller jordbruksfastighet) 

ä

r enligt lagen (1979:610) om allm

ä

n investeringsreserv ber

ä

ttigade till avdrag f

ö

r be­lopp som i r

ä

kenskaperna avsatts till allm

ä

n investeringsre­serv. Avdraget 

ä

r maximerat till h

ö

gst femtio procent av nettoint

ä

kten i f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan f

ö

re avs

ä

ttningen och f

ö

re schablonavdrag f

ö

r egenavgifter samt f

å

r medges med l

ä

gst 10 000 kr. En f

ö

ruts

ä

ttning f

ö

r att den skattskyldige skall erh

å

lla avdrag f

ö

r avs

ä

ttningen 

ä

r att han senast den dag han skall l

ä

mna allm

ä

n sj

ä

lvdeklaration satt in ett mot avs

ä

tt­ningen svarande belopp p

å

 s

ä

rskilt konto i bank. De avsatta medlen kan fritt disponeras f

ö

r investerings

ä

ndam

å

l efter tv

å

ä

r fr

å

n utg

å

ngen av det 

å

r d

å

 ins

ä

ttning senast skall ha verkst

ä

llts och de skall vara uttagna senast sju 

å

r efter samma tidpunkt.

Vidare tillkom 

å

r 1979 den f

ö

rut omn

ä

mnda lagen om upphovs­mannakonto. Eftersom denna tj

ä

nat som f

ö

rebild f

ö

r det nu framf

ö

rda f

ö

rslaget till lag om uppfinnarkonto skall en mer utf

ö

rlig redovisning l

ä

mnas. Det sker i n

ä

stf

ö

ljande avsnitt.

Prop. 1981/82:79

60

3

LAGEN OM UPPHOVSMANNAKONTO

3. 1       Inledning

Lagen om upphovsmannakonto tr

ä

dde i kraft den 31 juli 1979 och till

ä

mpades f

ö

rsta g

å

ngen vid 1980 

å

rs taxering (prop. 1978/79:210, SkU 57, rskr 389, SFS 79:611).

Lagen 

ä

r i mycket utformad efter modell av de regler som g

ä

l­ler f

ö

r skogskonto. Bl.a. f

ö

ruts

ä

tts att ins

ä

ttning gjorts p

å 

s

ä

rskilt konto i bank f

ö

r r

ä

tt till avdrag; n

ä

r medlen tas ut fr

å

n kontot 

å

terf

ö

rs de j

ä

mte upplupen r

ä

nta till beskattning. Vissa skillnader finns dock.

N

ä

r f

ö

retagsskatteberedningen i sitt bet

ä

nkande "Beskattning av f

ö

retag" (SOU 1977:86, sid. 448) diskuterade ett "inkomst­f

ö

rdelningskonto" angavs s

å

som f

ö

ruts

ä

ttningar bl.a. att de skattskyldiga skulle ha "synnerligen varierande inkomster och att dessa variationer inte kan j

ä

ranas ut genom exempelvis lagernedskrivning eller 

ö

veravskrivning p

å

 inventarier". F

ö

retagsskatteberedningen fann vidare att en ytterligare f

ö

r­uts

ä

ttning f

ö

r ett s

å

dant konto borde vara att den inkomst, som skulle f

å

 avs

ä

ttas, kunde p

å

 ett enkelt s

ä

tt avgr

ä

nsas fr

å

n annan inkomst samt att det knappast fanns n

å

gon annan inkomst, som uppfyllde dessa krav 

ä

n den inkomst, som till­kommer vissa kulturarbetare i egenskap av upphovsm

ä

n enligt lagen (1960:729) om upphovsr

ä

tt till litter

ä

ra och konstn

ä

r­liga verk.

Dessa principiella synpunkter p

å

 en uppskovslagstiftning f

ö

r kulturarbetarna upprepades - s

å

sora framg

å

r av vad tidigare anf

ö

rts - i propositionen.

Prop.  1981/82:79

61

3 . 2      Lagens utformning

Den grundl

ä

ggande f

ö

ruts

ä

ttningen f

ö

r lagens till

ä

mpning

ä

r att den skattskyldige har r

ö

relseinkomst i form av s.k. upp-hovsmannaint

ä

kt. H

ä

rmed avses int

ä

kt som tillkommit den skattskyldige i hans egenskap av upphovsman enligt lagen (1960:729) ora upphovsr

ä

tt till litter

ä

ra och konstn

ä

rliga verk.

Uppskov kan ej medges om den skattskyldige avlidit under beskattnings

å

ret. Inte heller har del

ä

gare i handelsbolag eller i d

ö

dsbo f

ö

r vilket reglerna ora handelsbolag skall till

ä

mpas r

ä

tt till uppskov f

ö

r bolagets eller d

ö

dsboets inkomst.

Uppskov medges endast f

ö

r den del av upphovsmannaint

ä

kten som har satts in p

å

 s

ä

rskilt konto i bank. F

ö

r att en ins

ä

tt­ning skall medf

ö

ra r

ä

tt till uppskov fordras att inbetalningen skall ha gjorts senast den dag den skattskyldige skall ha av­l

ä

mnat sj

ä

lvdeklaration f

ö

r det beskattnings

å

r som inbetal­ningen avser. Vidare g

ä

ller som villkor f

ö

r uppskov att den skattskyldige skall ha varit bosatt h

ä

r i riket vid utg

å

ngen av det beskattnings

å

r som inbetalningen avser.

Uppskov medges inte om den skattskyldige vid utg

å

ngen av det beskattnings

å

r som inbetalningen avser har medel insatta p

å 

allm

ä

nt investeringskonto enligt lagen (1979:610) om allm

ä

n investeringsreserv och avdrag f

ö

r avs

ä

ttning till allm

ä

n in­vesteringsreserv har erh

å

llits f

ö

r raedlen. Detsarama g

ä

ller om den skattskyldige vid taxeringen f

ö

r det beskattnings

å

r som inbetalningen avser yrkar avdrag f

ö

r s

å

dan avs

ä

ttning.

Den skattskyldige har f

ö

r ett och samraa beskattnings

å

r r

ä

tt till uppskov endast i- fr

å

ga ora en f

ö

rv

ä

rvsk

ä

lla och f

ö

r in­betalning p

å

upphovsmannakonto i en bank. Ut

ö

ver dessa f

ö

r­uts

ä

ttningar g

ä

ller f

ö

r att avdrag skall medges vissa ytter­ligare villkor.

Prop. 1981/82:79

62

Ett s

å

dant ar att den skattskyldiges sammanlagda upphovs.T.anna-intdkter under beskattnings

å

ret av en eller flera f

ö

rv

ä

rvs­k

ä

llor med minst femtio procent 

ö

verstiger hans sammanlagda upphovsmannaint

ä

kter under n

å

got av de tv

å

 n

ä

rmast f

ö

reg

å

ende beskattnings

å

ren.

Det h

ö

gsta respektive l

ä

gsta belopp som kan avs

ä

ttas best

ä

ms p

å

 f

ö

ljande s

ä

tt. Uppskov f

ö

r visst beskattnings

å

r medges h

ö

gst med ett belopp uppg

å

ende till tv

å

tredjedelar av den vid taxering till statlig inkomstskatt ber

ä

knade nettoint

ä

k­ten av f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan f

ö

re uppskov och schablonavdrag f

ö

r egenavgifter. Beloppet f

å

r dock inte vara h

ö

gre 

ä

n att netto­int

ä

kten i f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan, efter uppskov raen f

ö

re schablon­avdrag f

ö

r egenavgifter, uppg

å

r till rainst 30 000 kr.

Inom den s

å

lunda ber

ä

knade "raraen" f

å

r avs

ä

ttning ske fr

å

n de upphovsmannaint

ä

kter som ing

å

r i f

ö

rv

ä

rvsk

ä

llan. Avs

ä

ttningen f

å

r dock inte vara mindre 

ä

n 10 000 kr.

N

ä

r medlen tas ut - senast n

ä

r fem 

å

r f

ö

rflutit fr

å

n utg

å

ngen av det 

å

r d

å

 inbetalning avseende visst beskattnings

å

r senast skulle ha gjorts - skall beloppet tas upp till beskattning. Uttaget belopp r

ä

knas d

ä

rvid inte som upphovsmannaint

ä

kt i lagens mening.

Prop.  1981/82:79

63

4

Ö

VERV

Ä

GANDEN OCH F

Ö

RSLAG

Sedan 

å

tskillig tid, under senare 

å

r i en p

å

tagligt 

ö

kad om­fattning, har den allm

ä

nna uppm

ä

rksamheten riktats mot den otillfredsst

ä

llande ekonomiska situation, sora g

ä

ller f

ö

r dem vilka 

ä

gnar sig 

å

t uppfinnarverksamhet. Det har framh

å

llits att en gynnsam utveckling av v

å

rt lands industriella verk­samhet och vad d

ä

rmed samraanh

ä

nger

ä

r beroende av de kreativa krafterna i samh

ä

llet och detta inte minst hos dem som syss­lar med uppfinnarverksamhet.

Kommitt

é

n harT haft tillf

ä

lle till 

ö

verl

ä

ggningar med medlem­mar av Svenska uppfinnaref

ö

reningen och med f

ö

retr

ä

dare f

ö

r Styrelsen f

ö

r teknisk utveckling. Vad d

ä

rvid framkommit kan visserligen s

ä

gas utvisa, att det inte endast och kanske inte ens i f

ö

rsta hand 

ä

r skattesystemet som man fr

ä

mst v

ä

nder sig mot. Likv

ä

l har ocks

å

 detta st

ä

llts under en kritisk belys­ning .

Kritiken kan i huvuddrag anges s

å

lunda. I ett inkomstl

ö

st skede, s

ä

rskilt n

ä

r int

ä

kt av uppfinnarverksamhet inte tidi­gare redovisats, bed

ö

mer taxeringsmyndigheterna verksamheten som en "hobby". Uppfinnare med annan inkomst, t.ex. av an­st

ä

llning, v

ä

gras d

ä

rf

ö

r underskottsavdrag. - Ger uppfinningen s

å

 sm

å

ningom int

ä

kter , erh

å

lls inte avdrag f

ö

r alla kostnader som h

ä

nf

ö

r sig till tidigare

å

r. - 

Ä

r inkomsten av en uppfin­ning under n

å

got eller n

å

gra 

å

r mycket h

ö

g, drabbas den av skatter och socialf

ö

rs

ä

kringsavgifter i s

å

dan omfattning att vad som 

å

terst

å

r 

ä

r otillr

ä

ckligt att leva av under n

å

gra framf

ö

rliggande mer eller mindre inkomstl

ö

sa 

å

r. M

ö

jligheterna att f

å

 skatteber

ä

kning sora f

ö

r ackumulerad inkomst uppges vara otillr

ä

ckliga; andra skatteutj

ä

mnande 

å

tg

ä

rder inom lagstift­ningens ram passar merendels inte in p

å

 uppfinnarnas situation.

Kulturskattekommitt

é

ns uppgift att se 

ö

ver de fritt verksamma uppfinnarnas skattesituation s

å

dant uppdraget formulerats i direktiven f

ö

ranledde kommitt

é

n att p

å

ett tidigt stadium med budgetdepartementets medverkan s

ö

ka inh

ä

mta upplysning fr

å

n

Prop. 1981/82:79

64

vissa fr

ä

mmande landet om vilk

ö

 uppgivits att s

ä

rskild--skatteregler f

ö

r uppfinnare och uppfinnarinkomst d

ä

r skulle g

ä

lla. Fr

ä

n n

å

gra h

å

ll har upplysningar erh

å

llits, i 

ö

vrigt avvaktas resultatet av framst

ä

llningen. Materialet kom.mer att redovisas i ett senare bet

ä

nkande.

Vad som emellertid mer omedelbart kan g

ö

ras 

ä

r att ta fasta p

å

 de synpunkter som 

å

r 1979 befanns motivera tillkomsten av lagen om upphovsmannakonto och pr

ö

va om sk

ä

l finns f

ö

r en raotsvarande lagstiftning ora uppfinnarkonto. D

ä

rvid skall tillika pr

ö

vas om inkomsten i fr

å

ga kan anges raed s

å

dan grad av tydlighet att en uppskovslagstiftning blir i praktiken hanterlig.

Det framg

å

r av vad ovan anf

ö

rts att en lagstiftning om upp­finnarkonto tillgodoser viss del av den kritik som framf

ö

rts.

Ö

vriga fr

å

gor liksom uppslag som kan h

ä

mtas fr

å

n utl

ä

ndsk r

ä

tt f

å

r pr

ö

vas i ett senare sammanhang.

Att uppfinnare, liksom s

å

dana upphovsm

ä

n som avses i lagen om upphovsmannakonto, understundom har starkt varierande in­komster av sin verksamhet 

ä

r i och f

ö

r sig notoriskt. Frekven­sen h

ä

rav liksom graden av variation har kommitt

é

n inte funnit beh

ö

vlig unders

ö

ka. Det torde vara tillr

ä

ckligt med vetskap att fall finns d

ä

r ett uppfinnarkonto, med dess m

ö

jlighet till skatteutj

ä

mning, 

ä

r v

ä

lmotiverat. Det skall f

ö

r 

ö

vrigt ocks

å 

h

å

llas i minnet att behovet av en skatteutj

ä

mning 

ä

r en f

ö

ljd av den stelhet som de grundl

ä

ggande best

ä

mmelserna om beskatt­nings

å

rets slutenhet inneb

ä

r. Utj

ä

mningsanordningar av nu aktuellt slag 

ä

r d

ä

rf

ö

r till .sin inneb

ö

rd ett tillr

ä

ttal

ä

g­gande, inte en skattef

ö

rm

å

n.

En lag om uppfinnarkonto f

ö

ruts

ä

tter att det g

å

r att avgr

ä

nsa Och identifiera de inkomster som avses. Innan denna fr

å

ga n

ä

r­mare behandlas b

ö

r framh

å

llas att kommitt

é

ns f

ö

rslag, som ti­digare n

ä

mnts, i allt v

ä

sentligt ansluter sig till lagen om upphovsmannakonto. Bl.a. skall inkorasten vara att h

ä

nf

ö

ra till inkomst av r

ö

relse. Det betyder inte att motsvarande problem saknas n

ä

r en uppfinnarink

ö

ras t skall tas upp sora inkomst av

Prop. 1981/82:79

65

tj

ä

nst. Detsam.ma g

ä

ller om upphovsmannaint

ä

kt, som skatte­m

ä

ssigt utg

ö

r s

å

dan inkomst. Ett upphovsmannakonto eller uppfinnarkonto i inkomstslaget tj

ä

nst medf

ö

r emellertid en t

ä

mligen komplicerad lagstiftning och tanken h

ä

rp

å

ä

r inte f

ö

renlig med 

ö

nskem

å

let om att n

å

vad sora i f

ö

rsta hand b

ö

r efterstr

ä

vas, n

ä

mligen att snarast inf

ö

ra en lag ora uppfin­narkonto.

Koraraitt

é

n avser att i ett senare skede 

ö

verv

ä

ga om 

ä

ven in­komst av tj

ä

nst kan omfattas av uppskovslagstiftningen eller om n

å

gon annan likv

ä

rdig 

å

tg

ä

rd kan vidtas.

Med uppfinnarint

ä

kt avses enligt kommitt

é

ns f

ö

rslag s

å

dan int

ä

kt av r

ö

relse som en uppfinnare f

ö

rv

ä

rvat genom en av honom gjord uppfinning.

Har uppfinningen patenterats h

ö

r till uppfinnarint

ä

kt vad uppfinnaren f

ö

rv

ä

rvat genom att 

ö

verl

å

ta patentr

ä

tten eller r

ä

tten att utnyttja uppfinningen till annan mot eng

å

ngsbe­lopp, royalty eller annat vederlag. Hit h

ö

r ocks

å

 int

ä

kt som uppfinnaren f

ö

rv

ä

rvat genom att sj

ä

lv exploatera uppfinningen. Sker exploateringen genom ett av uppfinnaren helt eller del­vis 

ä

gt aktiebolag, till vilket patentr

ä

tten eller r

ä

tten att utnyttja uppfinningen 

ö

verl

å

tits, r

ä

knas givetvis endast ve­derlaget fr

å

n bolaget som uppfinnarint

ä

kt.

N

ä

r fr

ä

ga 

ä

r om en patenterad uppfinning b

ö

r n

å

gra egentliga till

ä

mpningssv

å

righeter inte uppkomma. Den omst

ä

ndigheten att svenskt patent meddelats - fr

å

n utl

ä

ndskt s

å

dant kan normalt bortses eftersom inkomst av aktuellt slag fr

å

n utlandet skat­tem

ä

ssigt h

ä

nf

ö

rs till inkomstslaget kapital och inte till r

ö

relse - ger utan vidare uttryck f

ö

r att det handlar ora det i sammanhanget v

ä

sentliga, n

ä

mligen en uppfinning. Det ligger i sakens natur att det ankoraraer p

å

 den skattskyldiga att visa att patent meddelats och att den aktuella inkomsten h

ä

rr

ö

r fr

å

n uppfinningen.

5 Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 79

Prop. 1981/82:79

66

Som uppfinnarint

ä

kt skall enligt f

ö

rslaget ocks

å

 anses vad en uppfinnare f

ö

rv

ä

rvat genom en uppfinning f

ö

r vilket patent inte meddelats. Anledningen till att patent saknas kan vara att ans

ö

kan v

ä

l gjorts men inte slutbehandlats n

ä

r uppfin­ningen 

ö

verl

å

ts eller eljest tillgodog

ö

rs. Sk

ä

let kan ocks

å 

vara att uppfinnaren 

ö

verl

å

tit uppfinningen p

å

 annan som skall s

ö

ka patent p

å

 densamma. Naturligtvis kan det ocks

å 

f

ö

rh

å

lla sig s

å

att det inte anses erforderligt med patent eller att uppfinningen av n

å

got sk

ä

l f

ö

rutses inte vara patenterbar.

Kommitt

é

n har 

ö

verv

ä

gt att som kriterium ange att uppfin­ningen skall vara just patenterbar. Detta skulle inneb

ä

ra en visserligen sn

ä

v men fr

å

n vissa synpunkter f

ö

ljdriktig avgr

ä

nsning. Kommitt

é

n har fr

ä

mst av f

ö

ljande sk

ä

l avvisat tanken. Patentlagen inneh

å

ller en rad sv

å

rtillg

ä

ngliga regler om vad som f

å

r anses som uppfinning, om vad patent kan med­delas p

å

, om nyhetskravets inneb

ö

rd etc. Detta 

ä

r en materia som tvekl

ö

st inte b

ö

r ankomma p

å

taxeringsmyndigheterna att beh

ä

rska vid de p

å

 dera ankommande uppgifterna. Visserligen kan ungef

ä

r detsamma s

ä

gas om dessa myndigheters uppgift att tolka den likaledes sv

å

rtillg

ä

ngliga upphovsr

ä

ttslagstift­ningen f

ö

r att r

ä

tt kunna bed

ö

raa om avdrag f

ö

r avs

ä

ttning till upphovsmannakonto kan raedges. Den omst

ä

ndigheten 

ä

r emellertid inte sk

ä

l nog f

ö

r att ytterligare tynga taxerings­myndigheterna i vad p

å

 dem ankommer.

En annan av kommitt

é

n likaledes f

ö

rkastad tanke, n

ä

rliggande den nyss redovisade, 

ä

r att begr

ä

nsa uppskovslagstiftningens r

ä

ckvidd till att avse - f

ö

rutom int

ä

kter av patent - vad som h

ä

rflutit fr

å

n en uppfinning f

ö

r vilken patent s

ö

kts. Till-l

ä

mpningen skulle d

å

bli enkel. A andra sidan skulle uppskov inte kunna medges i de f

ö

rut oran

ä

randa fallen d

ä

 uppfinnaren 

ö

verl

å

tit uppfinningen till annan sora avses skola s

ö

ka patent p

å

 den eller d

å

 det 

ö

verhuvud inte ansetts erforderligt raed patent. Vidare skulle en egendoralig situation intr

ä

da om patentans

ö

kningen avsl

å

s - hur skulle d

å

 f

ö

rfaras raed vad som tidigare skattefritt avsatts till uppfinnarkontot? Enligt

Prop.  1981/82:79

67

vissa uppgifter avsl

å

r patent- och registreringsverket mer 

ä

n h

ä

lften av de patentans

ö

kningar som getts in av i Sverige bosatta personer:. - Det skulle heller inte vara 

ö

nskv

ä

rt med skatteregler som stimulerade till eljest inte motiverade patentans

ö

kningar.

Till sk

ä

len mot en anknytning till patenterbarhet eller till att patent skall ha s

ö

kts kan fogas, att det v

ä

l kan finnas ej patenterbara uppfinningar som gett s

å

dana int

ä

kter att en m

ö

jlighet till skatteuppskov 

ä

r v

ä

lmotiverad.

Kommitt

é

n har allts

å

 st

å

tt inf

ö

r valet att antingen avgr

ä

nsa r

ä

ckvidden p

å

 n

å

got av de antydda s

ä

tten raed d

ä

rmed f

ö

renade ol

ä

genheter i materiellt h

ä

nseende eller l

å

ta uppskovsm

ö

jlig­heten avse uppfinnarint

ä

kter i allm

ä

nhet. Det framg

å

r av det ovan 

å

tergivna att kommitt

é

n stannat f

ö

r det senare alterna­tivet. I viss m

å

n har st

ä

llningstagandet f

ö

ranletts av att en mer omfattande till

ä

mplighet knappast beh

ö

ver inge st

ö

rre be­t

ä

nkligheter . Det handlar om en m

ö

jlighet till skatteutj

ä

m­ning, inte om ert skatteeftergift i egentlig bem

ä

rkelse.

N

ä

r patent inte finns, f

å

r raan pr

ö

va om det likv

ä

l 

ä

r fr

å

ga om en uppfinning. Det skall handla om n

å

got nytt av teknisk karakt

ä

r och med teknisk effekt och nyheten skall syfta till eller ha m

ö

jliggjort nya produkter, metoder, systera eller processer.

Uppfinningen skall allts

å

 vara ett resultat av ett nyskapande och inte ligga inom ramen f

ö

r normal produktutveckling. Med det senare avses t.ex. att ett redan k

ä

nt tekniskt alster ges 

ä

ndrad f

ä

rgs

ä

ttning eller formgivning eller att en modell­

ä

ndring eljest sker. En annan sak 

ä

r att en vidareutveckling av en viss produkt ocks

å

 kan innefatta ett s

å

dant v

ä

sentligt tekniskt nyskapande att resultatet blir att anse som en upp­finning.

I den f

ö

reslagna lagtexten talas om - efter f

ö

rebild fr

å

n patentlagen - "industriellt utnyttjande" och att uppfinningen "tillgodogjorts industriellt" varmed just menas att uppfin-

Prop. 1981/82:79

68

ningen skall 

ä

ga teknisk karakt

ä

r. Liksom i patentlagen 

å

syf­tas med ordvalet i fr

å

ga d

ä

remot inte att uppfinningen ute­slutande exploaterats eller avses skola exploateras i vad som i allm

ä

nt spr

å

kbruk kallas "industri". Uppfinningar av tek­nisk karakt

ä

r kan givetvis f

ö

rekomma inom, f

ö

r att ta n

å

gra exempel, sjukv

å

rden, transportv

ä

sendet, byggnadsverksamheten, jord- och skogsbruket eller gruvdriften.

Kravet p

å

 teknisk karakt

ä

r inneb

ä

r ocks

å

att en administrativ l

ö

sning av ett problem inte kan anses som en uppfinning. Det­samma g

ä

ller om nya metoder f

ö

r t.ex. reklam och undervisning.

F

ö

r patent erfordras att uppfinningen v

ä

sentligen skiljer sig fr

å

n vad som tidigare varit k

ä

nt. H

ä

ri ligger s

å

v

ä

l ett ny­hetskrav som ett krav p

å

 s.k. uppfinningsh

ö

jd. Det kan inte ifr

å

gakomraa att p

å

 detta sv

å

rbed

ö

rada orar

å

de 

å

l

ä

gga taxerings-rayndigheterna n

å

gon pr

ö

vning av det slag som patentlagen f

ö

r­uts

ä

tter. Det b

ö

r vara tillr

ä

ckligt f

ö

r uppskov att det fram­st

å

r som sannolikt att int

ä

kterna i fr

å

ga h

ä

rr

ö

r fr

å

n ett ny­skapande av teknisk karakt

ä

r.

Det ligger i sakens natur att uppfinnare som yrkat uppskov med beskattningen har att l

ä

rana erforderliga upplysningar.

Ovan har angetts vad som h

ö

r till uppfinnarint

ä

kt n

ä

r uppfin­ningen patenterats. Motsvarande g

ä

ller givetvis om vad som h

ä

rflyter fr

å

n en ej patenterad uppfinning.

Kommitt

é

n 

ä

r medveten om att vissa tolkningsproblem kan upp­komma. Ol

ä

genheterna h

ä

rav skall dock inte 

ö

verdrivas. 

Ä

ven om den f

ö

reslagna lagstiftningen bed

ö

ms som angel

ä

gen, kan f

ö

rutses att frekvensen av uppskovsyrkandena inte blir bety­dande. H

ä

rtill kommer att taxeringsmyndigheterna i tveksamma fall inte har egentlig anledning att mots

ä

tta sig ett uppskov som endast inneb

ä

r en m

ö

jlighet till skattem

ä

ssig inkomstut­j

ä

mning.

Prop. 1981/82:79

69

Det h

ä

r ovan framh

å

llits att till uppfinnarint

ä

kt h

ö

r veder­lag, som uppfinnaren erh

å

llit av n

å

gon f

ö

r r

ä

tten att indu­striellt tillgodog

ö

ra sig uppfinningen. H

ä

r m

å

 p

å

pekas att taxeringsmyndigheterna skall bortse fr

å

n om f

ö

rv

ä

rvaren verkligen tillgodog

ö

r sig uppfinningen. Den blotta omst

ä

ndig­heten att han f

ö

rv

ä

rvat r

ä

tten till uppfinningen 

ä

r i samman­hanget tillr

ä

cklig.

Kommitt

é

n f

ö

rordar allts

å

en lag om uppfinnarkonto i enlighet med vad nu angivits. I sina enskildheter, till den del dessa inte ovan ber

ö

rts, f

ö

resl

å

s en fullst

ä

ndig anknytning till vad som g

ä

ller om upphovsmannakonto. Att vid en framtida 

ö

ver­syn en ompr

ö

vning i vissa h

ä

nseenden kan komm.a till st

å

nd har tidigare angivits.

Vid ett genomf

ö

rande av ett f

ö

rslag som det nu f

ö

rordade kan vissa ol

ä

genheter uppkomma som hitintills uppenbarligen varit f

ö

rbisedda. Avs

ä

ttning till ett uppfinnarkonto, liksom till det redan inf

ö

rda upphovsmannakontot, kan avse inkomst f

ö

r vilken arbetsgivaravgift erlagts. S

å

som best

ä

mmelserna

ä

r ut­formade 

ä

r det eraellertid likv

ä

l m

ö

jligt, att n

ä

r belopp fr

å

n kontot 

å

terf

ö

rs till beskattning det grundar underlag f

ö

r egenavgift till socialf

ö

rs

ä

kringen. Tillr

ä

ttal

ä

ggs inte detta, avser kulturskattekorrunitt

é

n att 

å

terkomma till fr

å

gan.

I 4 S lagen om upphovsraannakonto stadgas att "uppskov raedges inte, om den skattskyldige

a)

vid utg

å

ngen av det beskattnings

å

r sora inbetalningen avser har medel insatta p

å

 allm

ä

nt investeringskonto enligt lagen (1979:610) ora allm

ä

n investeringsreserv och avdrag f

ö

r av­s

ä

ttning till allm

ä

n investeringsreserv har erh

å

llits f

ö

r medlen eller

b)

vid taxeringen f

ö

r det beskattnings

å

r som inbetalningen avser yrkar avdrag f

ö

r s

å

dan avs

ä

ttning".

Prop. 1981/82:79

70

Inneb

ö

rden h

ä

rav 

å

r allts

å

 att skattskyldig inte kan f

å

 upp­skov f

ö

r ins

ä

ttning p

å

 upphovsmannakonto om medel finns p

å 

allm

ä

nt investeringskonto vid utg

å

ngen av det beskattnings

å

r ins

ä

ttningen till upphovsmannakontot avser och avdrag har erh

å

llits f

ö

r s

å

dan ins

ä

ttning vid tidigare 

å

rs taxering. Vidare framg

å

r av stadgandet att om skattskyldig vid ett och samma

å

rs taxering yrkar s

å

v

ä

l avdrag f

ö

r ins

ä

ttning p

å

 all­m

ä

nt investeringskonto som uppskov f

ö

r ins

ä

ttning p

å

upphovs­mannakonto det senare yrkandet inte kan medges.

I konsekvens h

ä

rmed stadgas i 4 S lagen ora allm

ä

n investe­ringsreserv att avdrag ej medges f

ö

r avs

ä

ttning till allm

ä

nt investeringskonto om den skattskyldige vid utg

å

ngen av det beskattnings

å

r som avs

ä

ttningen avser har medel insatta p

ä

upphovsmannakonto och uppskov f

ö

r ins

ä

ttningen har erh

å

llits.

Av f

ö

rarbetena till lagstiftningen framg

å

r att den valda ord­ningen motiveras av att en samtidig anv

ä

ndning av tv

å

 reser­ver ingssystem av detta slag skulle medf

ö

ra relativt komplice­rade samordningsproblem samt att uppskovsr

ä

tten enligt lagen om upphovsmannakonto delvis .har till syfte att kompensera de upphovsm

ä

n som inte kan utnyttja den allm

ä

nna investerings­reserven. Ora s

å

v

ä

l avdrag som uppskov yrkades vid taxeringen borde - uttalades det - av praktiskt sk

ä

l g

ä

lla att yrkandet ora uppskov fick ge vika.

Det kan till

ä

ggas att hinder inte f

ö

religger f

ö

r avdrag vid samma taxering f

ö

r avs

ä

ttning till resultatutj

ä

mningsfond och till allm

ä

n investeringsreserv eller upphovsraannakonto.

Enligt kommitt

é

ns mening b

ö

r om uppfinnarkontot i nu aktuella h

ä

nseenden g

ä

lla motsvarande sora f

ö

reskrivits f

ö

r upphovsman­nakontot. Vid samtidigt yrkande om uppskov f

ö

r ins

ä

ttning p

å 

upphovsmannakonto och f

ö

r ins

ä

ttning p

å

 uppfinnarkonto b

ö

r vidare den 

ä

ldre kontoformen, n

ä

mligen upphovsmannakonto, ha f

ö

retr

ä

de.

Prop. 1981/82:79

71

Lagreglerna f

ö

r det fall att for samma beskattnings

å

r yrkas godk

ä

nnande av ins

ä

ttning p

å

mer 

ä

n ett av de tre aktuella kontona b

ö

r med andra ord inneb

ä

ra .f

ö

ljande. Endast en form av konto med avsedd skatteeffekt f

å

r finnas. Har den skatt­skyldige vid utg

å

ngen av beskattnings

å

ret redan medel inne- . st

å

ende p

å

konto av ett slag och avdrag eller uppskov har er­h

å

llits f

ö

r dessa medel, godtas allts

å

 vid taxeringen endast p

å

fyllning av samma konto; yrkande betr

ä

ffande annan konto­form avsl

å

s. Har den skattskyldige vid utg

å

ngen av beskatt­nings

ä

ret inte medel - med godk

ä

nd effekt - innest

å

ende p

ä 

n

å

got av de tre slagen av konton, godtas yrkandet betr

ä

ffande investeringskonto, om s

å

dant yrkande finns, och eljest yrkan­det betr

ä

ffande upphovsmannakonto samt avsl

å

s det eller de 

ö

vriga yrkandena.

Enligt ordalagen i 4 S b) lagen om upphovsraannakonto skall ett yrkande om avdrag f

ö

r avs

ä

ttning till investeringsreserv medf

ö

ra avslag p

ä

ett samtidigt yrkande om uppskov f

ö

r in­s

ä

ttning p

å

 upphovsmannakonto 

ä

ven om f

ö

rstn

ä

mnda yrkande inte kan bifallas av den anledningen att en godk

ä

nd ins

ä

tt­ning p

å

 upphovsmannakonto redan finns. Det "felaktiga" yrkan­det betr

ä

ffande investeringsreserv b

ö

r d

å

 inte hindra bifall till ett samtidigt yrkande ora att en p

å

fyllning p

å

det befint­liga upphovsmannakontot skall f

ä

avsedd uppskovseffekt. Mot­svarande b

ö

r g

ä

lla betr

ä

ffande uppfinnarkonto. Detta b

ö

r klart uts

ä

gas i de bada uppskovslagarna.

H

ä

rut

ö

ver medf

ö

r kommitt

é

ns f

ö

rslag i lagtekniskt h

ä

nseende behov av 

ä

ndring av best

ä

mmelserna ang

å

ende resultatutj

ä

ra-ningsfond i 41 d 5 kommunalskattelagen samt i 

ö

vrigt 

ä

ndring av f

ö

ljande lagar, n

ä

mligen lagen (1951:763) om ber

ä

kning av statlig inkomstskatt f

ö

r ackumulerad inkomst, lagen (1947:577) om statlig f

ö

rm

ö

genhetsskatt, lagen (1941:416) om arvsskatt och g

å

voskatt, lagen (1980:953) om s

ä

rskilt investeringsav­drag f

ö

r inventarieanskaffning samt lagen (1980:954) om s

ä

r­skilt investeringsavdrag f

ö

r byggnadsarbeten m.m. Ifr

å

gava­rande 

ä

ndringar inneb

ä

r att den av komraitt

é

n f

ö

reslagna lagen om uppfinnarkonto j

ä

mst

ä

lls med lagen (1979:611) om upphovs­mannakonto vid till

ä

mpning av dessa lagar.

Prop. 1981/82:79

72

En lag om uppfinnarkonto i enlighet nied vad som f

ö

reslagits kan bli av inte ringa betydelse for den uppfinnare, son. kan utnyttja lagen. Fr

å

n stats- och kommunfinansiell synpunkt ar 

å

andra sidan effekterna uppenbarligen av s

å

underordnad be­tydelse att d

ä

rifr

å

n kan bortses.

Prop. 1981/82:79

73

Bilaga 2

Sammanställning av remissyttranden över betänkandet Förslag till lag om uppfinnarkonto (DS B 1981:9)

1 Inledning

Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av riksförsäkrings­verket, riksskatteverket (RSV), kammarrätten i Jönköping, länsstyrelsen i Stockholms län, länsstyrelsen i Kronobergs län, länsstyrelsen i Kopparbergs län, bokföringsnämnden (BFN). Centralorganisationen SACO/SR, För­eningen Auktoriserade revisorer (FAR), Konstnärliga och litterära yrkes­utövares samarbetsnämnd (KLYS), Landsorganisationen i Sverige (LO), Lantbrukarnas riksförbund (LRF), SHIO-Familjeföretagen. Styrelsen för teknisk utveckling (STU), Svenska bankföreningen. Svenska uppfinnareför­eningen. Sveriges advokatsamfund, Sveriges föreningsbankers förbund, Sveriges industriförbund. Taxeringsnämndsordförandenas riksförbund (TOR) och Tjänstemännens centralorganisation (TCO).

LRF har som sitt yttrande hänvisat till ett inom Lantbrukarnas skattedeie-gation upprättat utlåtande.

2 Allmänna synpunkter

Kommitténs förslag att uppfinnare skall kunna få uppskov med beskatt­ning i enlighet med vad som gäller för upphovsmän tillstyrks eller lämnas i stort sett utan erinran av riksförsäkringsverket, kammarrätten i Jönköping, länsstyrelsen i Kronobergs län, Centralorganisationen SACO/SR, FAR, KLYS, Lantbrukarnas skattedelegation, SHIO-Familjeföretagen, STU, Svenska bankföreningen. Svenska uppfinnareföreningen, Sveriges advokat­samfund, Sveriges föreningsbankers förbund, Sveriges industriförbund, TOR samt TCO. Förslaget avstyrks däremot i princip av länsstyrelserna i Stockholms och Kopparbergs län samt LO. RSV och BFN redovisar inte någon uppfattning i frågan.

Flertalet av de remissinstanser som tillstyrkt att uppfinnarkonto införs har utvecklat skälen för sitt ställningstagande.

Länsstyrelsen i Kronobergs län:

Länsstyrelsen i Kronobergs län finner det angeläget att i dagens läge söka stimulera den ekonomiska aktiviteten. Hit hör även att undanröja skatte­mässiga olägenheter för uppfinnare.

I företagsskatteberedningens betänkande. SOU 1977:86, snuddade man vid hithörande frågor. I samma betänkande lades också fram förslag till inrättande av upphovsmannakonton. Sådana har också sedermera tillkom­mit. Enligt länsstyrelsens mening har det varit angeläget att motsvarande konton för uppfinnare redan tidigare kommit till stånd. Länsstyrelsen ställer

Prop. 1981/82:79

74

sig därför positiv till det förslag som nu presenteras av kulturskattekommit­tén trots att åtskilliga skatte- och avgiftsproblem återstår att lösa.

Förslaget till uppfinnarkonto ansluter sig synnerligen nära till lagen om upphovsmannakonto. Bl. a. rned hänsyn till att lagen trätt i kraft relativt nyligen har länsstyrelsen inte någon erfarenhet av huru den kommit att tillämpas i praktiken och om den är behäftad med brister som kan behöva åtgärdas.

Centralorganisationen SA CO/SR:

Den progressiva beskattningen av fysiska personer vållar problem för de personer vars inkomster uppkommer oregelbundet. Uppfinnare saknar de möjligheter som t. ex. skogsägare och konstnärer har att via avsättningar till konton utjämna inkomsterna över flera år. Det är inte osannolikt att uppfinnarverksamheten därigenom kan ha hämmats.

Uppfinnarverksamheten är ett oundgängligt led i den tekniska förnyelse av olika slag som fortlöpande bör ske i ett samhälle. Även uppfinnare bör därför få möjligheter till inkomstutjämning som ett led i arbetet med att förbättra uppfinnarnas skattesituation, enligt SACO/SR:s uppfattning. För detta talar också rättviseskäl. Utjämningen kan inte ses som en skatteförmån utan som ett tillrättaläggande av ett otillfredsställande förhållande.

FAR:

Kulturskattekommittén har i sitt betänkande "Förslag till lag om uppfinnarkonto" föreslagit att uppfinnare skall få rätt till skattemässig inkomstutjämning genom avsättning till ett s. k. uppfinnarkonto. Kommit­tén har i sitt betänkande särskilt framhållit att förslaget gäller endast den del av problematiken som låter sig nu särbehandlas. Av tidsskäl och då det bedömts som angeläget att förbättra uppfinnares skattesituation vill kom­mittén framlägga detta delförslag utan att avvakta hela utredningens färdigställande.

Mot denna bakgrund kan FAR tillstyrka förslaget men vill redovisa följande kommentarer.

Kommitténs förslag löser ej det problem som är förknippat med att uppfinnare ofta arbetar och har kostnader irnder flera år medan eventuell inkomst inflyter först under ett senare år och därmed i en annan beskattningsperiod. Detta innebär att avdrag skattemässigt i regel ej erhålles för utvecklingskostnader. I det följande utredningsarbetet bör eftersträvas att om möjligt undanröja denna nackdel.

Det nu framlagda förslaget har lagen om upphovsmannakonto som mönster. En uppfinnare torde som regel ha andra skattetekniska problem än kulturarbetare och förutom möjligheten till inkomstutjämning bör uppfin­naren få möjligheter till avdrag för utvecklingskostnader.

Lantbrukarnas skalledelegation:

Såsom kommittén själv framhåller i sitt betänkande har någon utvärdering ännu inte hunnit göras av upphovsmannakontolagstiflningen. Mycket talar dock för att lagstiftningen fungerat väl för den grupp skattskyldiga som den vänder sig till.

Prop.  1981/82:79

75

Som tidigare nämnts följer den nu föreslagna lagstiftningen om uppfin­narkonto helt den tidigare lagstiftningen om upphovsmannakonto. Enligt delegationens mening föreligger emellertid så stora olikheter mellan upphovsmannaintäkt och uppflnnarintäkt att lagstiftningarna på några punkter måste ha olika utformning.

SHIO-Familjeföretagen:

Vi tiUstyrker att system av den föreslagna ordningen för skattemässig utjämning införs för uppfinnare. Som kommittén påpekar är förslaget till sin innebörd inte en skatteförmän utan ett sätt att komma till rätta med de negativa effekter bestämmelserna om beskattningsårets slutenhet skapar.

STU:

STU delar utredningens förslag som innebär att göra det möjligt med skatteutjämningen även för uppfinnare. STU framförde detta redan i sitt remissvar över utredningen om företagsbeskattningens grunder nämligen att upphovsmannakonto borde omfatta även uppfinnare.

Det hade således enligt STU varit fördelaktigare om lagen om upphovs­mannakonto gjorts tillämplig på uppfinnare än att införa en ny lagstiftning som dessutom kräver ändringar i åtskilliga andra lagar och förordningar. STU förutsätter att sådana ansträngningar görs vid kommitténs utvärdering av upphovsmannakontot. Det är emellertid angeläget, som kommittén också konstaterar, att detta inte fördröjer införandet av uppfinnarens skatteutjäm­ningsmöjligheter och därför tillstyrker STU kommitténs förslag.

Svenska bankföreningen:

Bankföreningen, som noterat att förslaget mycket nära ansluter till gällande ordning för upphovsmannakonto. tillstyrker att ett system för skattemässig utjämning införs för uppfinnare. Den föreslagna ordningen med uppfinnarkonto synes därvid kunna godtas.

Svenska uppfinnareföreningen:

Skattefrågorna har sedan lång tid varit av stor betydelse för uppfinnarna och föreningen har under flera tidigare skeden ägnat betydande intresse och kapacitet åt behandlingen av desamma. Beklagligtvis har ansträngningarna att åstadkomma skatteregler som bidrar till stimulerandet av uppfinningar och därpå grundad företagsamhet misslyckats. Under ett antal år har skattedebatten också haft en inriktning som i praktiken omöjliggjort en reell analys avseende uppfinnarnas skatteproblem.

Mot denna bakgrund kan uppfinnareföreningen hälsa det framlagda förslaget beträffande lag om uppfinnarkonto med viss tillfredsställelse. Det förhållandet att uppfinnarna över huvud taget uppmärksammas i detta sammanhang kan kanske få en stimulerande effekt, även orrr den angivna lagen skulle utnyttjas endast i ett litet antal fall.

Föreningen gör nämligen den bedömningen att med den avgränsning beträffande tillämpningen, som lagen enligt förslagets bestämmelser kom­mer att få. så blir det reella utnyttjandet av lagen mycket begränsat.

Prop.  1981/82:79

76

Samtidigt kan naturligtvis anmärkas att i avsaknad av närmare erfarenheter kan föreningen givetvis i någon mån missta sig på denna punkt. Det är i detta läge av visst intresse att följa den kommande verkliga utvecklingen och uppfinnareföreningen föreslår därför att lagens tillämpning blir föremål för särskild uppföljning. Denna bör tills vidare kunna ske i enkla former, exempelvis som en rent statistisk redovisning.

Även om lagen om uppfinnarkonto skulle komma att tillämpas i större omfattning än enligt föreningens bedömning, ändrar detta inte på det förhållandet, att för verklig stimulans av uppfinnandet och därpå grundad företagsamhet erfordras en omfattande skattereform inriktad direkt på innovationsverksamhetens problem. Om man kan åstadkomma en dylik reform så att skattebelastningen på uppfinnaren blir minimal under det skede eller de skeden då han behöver disponera mest medel för att föra utvecklingen vidare (utlandspatentering. vidareutveckling, nyinvesteringar, etc.) kommer samhället totalt att tjäna avsevärt på detta, inte minst i fråga om skattemedel.

Uppfinnareföreningen är väl medveten om att den angivna uppgiften är mycket svår och att den inte kan angripas med tillfredsställande resultat som följd, om det inte finns en verklig vilja ätt åstadkomma något reellt. Om denna vilja finns, är föreningen för sin del beredd att medverka genom förslag och interna utredningar för att produkten rent tekniskt skall få bästa möjliga utformning.

I anslutning härtill och till det framlagda förslaget om uppfinnarkonto får föreningen slutligen framhålla betydelsen av att de skattebestämmelser söm skall tillämpas av uppfinnare blir så utformade att de blir relativt enkla att tillämpa. Det är inte rimligt att uppfinnaren i de mest avgörande skedena av en uppfinnings utveckling och utnyttjande bokstavligen talat skall behöva "stanna upp" för att överväga om skattereglerna ger anledning till ett annat handlingsprogram än det mest ändamålsenliga. För att den angivna effekten skall kunna uppnås, erfordras sannolikt att åtskilliga detaljbestämmelser och komplicerade alternativ elimineras. Lyckas man lösa uppfinnarnas skatte­fråga i stort på ett tillfredsställande sätt kan det sålunda t. o. m. bli fråga om att ta bort den nu aktuella regeln om uppfinnarkonto. Tills så skett önskar föreningen emellertid - som angivits - att förslaget genomföres.

Sammanfattningsvis

a. tillstyrker föreningen förslaget till lag om uppfinnarkonto

b.    föreslår föreningen att lagens tillämpning blir föremål för viss

uppföljning

c.     konstaterar föreningen att införandet av den föreslagna lagen inte i

nämnvärd grad ändrar behovet av en genomgripande skattereform för

uppfinnare.

Sveriges föreningsbankers förbund:

Förbundet delar kulturskattekommitténs bedömning att en särbehandling av uppfinnares rätt till skattemässig inkomstutjämning är väl motiverad. Uppfinnarverksamheten har stor betydelse för vårt lands industriella utveckling och det är både angeläget och brådskande med åtgärder som uppmuntrar och stödjer den enskilde uppfinnaren i hans verksamhet. En

Prop. 1981/82:79

77

sådan självklar åtgärd är att ge honom de ekonomiska och skattemässiga villkor som är en förutsättning för verksamheten.

Det är naturligt att kommittén föreslår den skatteutjämningsmodell som redan finns i lagen om upphovsmannakonto. En sådan lösning möjliggör ett snabbt genomförande av reformen. Det finns dock anledning att notera att de tolkningsproblem, som kan uppkomma vid tillämpningen av lagen om upphovsmannakonto, även kommer att belasta den föreslagna lagen.

Sveriges industriförbund:

Industriförbundet vill kraftigt understryka angelägenheten av att åtgärder vidtas på beskattningsområdet, som kan bidra till att få fram uppfinningar och andra innovationer av betydelse för landets industriella verksamhet. Förbundet anser därför att det fortsatta utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt, men har inte något emot att en delreform vidtas redan nu.

Genom möjligheten att göra avsätting till uppfinnarkonto nås i stort sett en godtagbar lösning, då det gäller att komma till rätta med de olägenheter som sammanhänger med reglerna med beskattningsårets slutenhet. I den mån inte en ersättning kan fördelas bakåt i tiden kan den genom det föreslagna avsättningssystemet fördelas framåt under en viss tid. Åtminstone i de fall. då ersättningen inte är exceptionellt stor, kan ernås liknande marginalbeskatt­ning, som för inkomsttagare med jämna inkomster av samma totala storlek.

Förslaget till lag om uppfinnarkonto är kopierat på bestämmelserna om upphovsmannakonto och vi finner det godtagbart till sin konstruktion.

TOR:

TOR hyser den principiella uppfattningen att en gynnsam utveckling av vårt lands industriella verksamhet och vad därmed sammanhänger är beroende av de kreativa krafterna i samhället och detta inte minst hos dem som sysslar med uppfinningsverksamhet.

TOR vill emellertid redan här betona att olika åtgärder inom beskatt­ningsområdet avsedda att åstadkomma en sådan gynnsam utveckling alltid måste innebära en ökad komplexitet inom den aktuella lagstiftningen och därmed en ökad arbetsbörda inom taxeringsarbetet.

Alla åtgärder av nu nämnt slag bör därför enligt TOR:s mening avvägas mot de förväntade följderna för samhällets del och för de skattskyldigas del.

Utfallet av en sådan avvägning är avgörande för TOR:s ställningstagande härutinnan.

TOR finner sammanfattningsvis, att de skäl kommittén åberopat motive­rar lagstiftning om uppfinnarkonto.

TCO:

Av betänkandet framgår att det i och för sig finns skäl att senarelägga ett förslag om uppfinnarkonto till dess utvärdering skett av lagen om upphovs­mannakonto.

Prop. 1981/82:79

78

Kommittén har emellertid bedömt det som angeläget att inte dröja med ett förslag till uppfinnarkonto. TCO delar denna uppfattning och anser liksom kommittén att dess möjligen i något hänseende provisoriska karaktär får ses som en omständighet av underordnad betydelse.

Som tidigare nämnts anser länsstyrelserna i Stockholms och Kopparbergs län samt LO att förslaget inte bör genomföras.

Länsstyrelsen I Stockholms län:

Från många håll har numera klart uttalats att skattelagstiftningen bör förenklas. Skatteadministrationen måste i högre grad få använda sina resurser för att komma åt väsentliga skattetrndandraganden. En förutsätt­ning för detta är inte bara att nuvarande regelsystem förenklas utan att det också ses till att inte nya regler tillförs systemet om det inte oundgängligen är nödvändigt.

Ett uppfinnarkonto skulle i och för sig inte beröra något större antal skattskyldiga. Vidare kan inte bestridas att vissa motiv för att införa en möjlighet till resultatutjämning för denna grupp skattskyldiga kan finnas. Frågan måste dock ses i det större sammanhanget. Det blir ytterligare en regel att hålla reda på som dessutom kräver en särskild blankett och ett system för uppföljning över en femårsperiod.

Länsstyrelsen påtalade redan i sitt remissyttrande över företagsskattebe­redningens förslag om upphovsmannakonto - förebilden till uppfinnarkontot - att en sådan anordning för resultatutjämning skulle kunna få spridnings­effekter. Det har nu besannats och det är väl inte osannolikt att även andra grupper anser sig böra komma i åtnjutande av en sådan förmån. Resultatet blir att regelsystemet blir alltmer ohanterligt.

Länsstyrelsen i Kopparbergs län:

Framlagt förslag till lagstiftning om uppfinnarkonto innebär möjlighet till inkomstutjämning endast för de uppfinnare som i förvärvskällan rörelse mellan åren har starkt varierande inkomster och som för år med mycket hög inkomst inte i tillräcklig utsträckning kan utnyttja existerande skattelagar till skatteutjämning. Förslaget löser såsom framhållits i betänkandet endast en mindre del av de skatte- och ta.xeringsproblem som kan föreligga för uppfinnare. Övriga frågor såsom motsvarande uppskovslagstiftning beträf­fande uppfinnarinkornst, som skall beskattas som inkomst av tjänst, kommer enligt betänkandet att prövas senare.

Föreslagen lag om uppfinnarkonto är i allt väsentligt en kopia till nu gällande lag om upphovsmannakonto. Även sistnämnda lag äger tillämpning endast på inkomst i förvärvskällan rörelse. Såsom framgår av betänkandet är kommittén ålagd att utvärdera lagen om upphovsmannakonto och överväga om ändringar däri bör föreslås. Innan denna utvärdering av lagen om upphovsmannakonto skett synes det länsstyrelsen inte vara angeläget med en lag om uppfinnarkonto eftersom denna lag blir mer eller mindre provisorisk och måste sannolikt bli föremål för ändringar om lagen om upphovsmanna­konto ändras efter utvärderingen.

Frekvensen av starkt varierande inkomster för uppfinnare och graden av variation har kommittén inte funnit behövlig undersöka då det ansetts vara tillräckligt med vetskapen att fall finns där en skatteutjämning genom uppfinnarkonto är välmotiverad. Enligt kommittén kan förutses att frekven-

Prop. 1981/82:79

79

sen av uppskovsyrkanden genom insättning på uppfinnarkonto inte blir betydande.

Föreslagen lagstiftning om uppfinnarkonto torde enligt länsstyrelsens uppfattning komma att beröra ett litet antal skattskyldiga. Även av denna anledning ifrågasätter länsstyrelsen lämpligheten av lagstiftning enligt framlagt förslag. Det enda som kan motivera föreslagen lagstiftning är att det niindre antal uppfinnare, vars verksamhet utgör inkomst av rörelse, skall om möjligt få en förbättrad ekonomisk situation och därmed förhoppningsvis genom utökad uppfinnarverksamhet kunna gynna utvecklingen av vårt lands industriella verksamhet.

Mot den lagtekniska utformningen har länsstyrelsen inte något att erinra.

LO:

I sitt remissvar den 22 maj 1978 över de tre stora skatteutredningarna (1972 års skatteutredning, kommunalekonomiska utredningen och företagsskatte­beredningen) motsatte sig LO införande av lag om upphovsmannakonto enligt majoritetsförslag i företagsskatteberedningen. Skälet till ställningsta­gandet var att lagen skulle bidra till att upphäva årsbeskattningsprincipen efter bärkraft, som anses grundläggande i det svenska skattesystemet. LO ansåg att exemplet från personer med upphovsrätt skulle sprida sig till flera kategorier. Det ursprungliga mönstret i företagsskatteberedningens förslag hade hämtats från skogskontoreglerna, som ju grirndar sig på mycket speciella förhållanden. LO ansåg det troligt att en person som är upphovs­man har stora möjligheter att själv påverka arvodestidpunkt etc. i avtal.

LO konstaterar att kulturskattekommittén nu föreslår att systemet sprids vidare till r"örelseinkomster, som betingas av gjorda uppfinningar. Den av LO befarade spridningen illustreras därigenom. Ännu har inte erfarenhe­terna av lagen om upphovsmannakonto utvärderats. Kulturskattekommit­téns nu aktuella betänkande innehåller inte försök till sådan utvärdering.

Mot bakgrund av det anförda och med tanke på att en stegvis genomförd marginalskattereform utreds förordar LO att kulturskattekommitténs för­slag inte genomförs. Beträffande reformer i syfte att stödja och stimulera enskilda personers uppfinnarverksamhet kommer LO att lämna synpunkter i annat sammanhang.

RKpåpekar att förslaget synes medföra avsevärda tillämpningssvårighe­ter. Verket anför:

Liksom då det gällde upphovsmannaintäkter anser RSV att en anpassning av reglerna för beräkning av ackumulerad inkomst till att gälla även uppfinnarintäkter vore att föredra. En anledning härtill är att det underlättar för alla berörda om det inte finns för många lagar som behandlar förutsättningarna för inkomstutjämning. RSV delar dock kommitténs åsikt att de skäl, som var avgörande för lagen om upphovsmannakonto i lika mån gör sig gällande när behovet av en lag om uppfinnarkonto övervägs. RSV ifrågasätter emellertid om det inte vore enklare att sammanföra alla slag av sådana här speciella intäkter i en lag.

Kommittén framhåller på flera ställen i betänkandet att förslaget inte innebiiren skatteeftergift i egentlig bemärkelse utan endast en möjlighet till skattemässig inkomstutjämning. Detta skulle bl. a. medföra att taxerings-

Prop. 1981/82:79

80

myndigheterna i tveksamma fall inte har egentlig anledning att motsätta sig ett uppskov. RSV vill betona vikten av att kravet på en likformig och rättvis taxering upprätthålls. 1 vissa fall kan det dessutom uppstå inte avsedda skattelättnader om kommitténs synsätt godtas. Taxeringsmyndigheterna bör enligt RSV:s mening noga undersöka om förutsättningar för uppskov enligt lagen verkligen föreligger. Mot bakgrund härav synes förslaget medföra avsevärda tillämpningssvårigheter.

BFN tar i sitt yttrande upp frågan hur uppfinnarkontot bör redovisas i bokföringen. Nämnden anför:

BFN finner att konstruktionen i den föreslagna lagstiftningen om uppfinnarkonto kommer att få samma redovisningsmässiga konsekvenser som redan existerande bestämmelser och praxis för redovisning av resultat­utjämningsfond, investeringsfonder, upphovsmannakonto och liknande reserveringar för skatteutjämning.

Nämnden har i sitt cirkulär nr 9 (1979-11-12) rekommenderat redovis­

ningsprinciper för nämnda poster.      Nämnden finner att motsvarande

regler utan svårighet kan appliceras också på det föreslagna uppfinnarkon­tot. I sammanhanget vill nämnden föreslå att begreppet "Uppfinnarkonto" används som benämning på det bankkonto på vilket uppfinnarintäkter sätts in*.

Den motpost som i bokföringen krävs för att balansera bankinsättningen bör rubriceras "Ej intäktsförda uppfinnarintäkter"**. Det vore enligt BFN en god hjälp för de bokföringsskyldiga och deras revisorer, om sådana upplysningar kunde framgå av förarbetena till den nya lagen.

Sedan lagen om uppfinnarkonto antagits kommer BFN att i cirkulär lämna information om angivna bokföringsregler.

* Tillgångspost under rubriken All i balansräkningsschemat enligt  19 § BFL.

** Redovisas under rubriken BUI Obeskattade reserver i balansräknings­schemat enligt 19 § BFL.

3 Lagens tillämpningsområde

Kommittén föreslår att inkomsten skall vara att hänföra till inkomst av rörelse för att ge rätt till uppskov. I ett senare skede avser kommittén att överväga orn även inkomst av tjänst kan omfattas av uppskovslagstiftning­en.

Länsstyrelsen i Kronobergs län anser i likhet med kommittén att rätten till uppskov i varje fall tills vidare skall begränsas till inkomst av rörelse. Länsstyrelsen uttalar att en utsträckning till inkomst av tjänst kan få konsekvenser i tekniskt hänseende som inte nu kan överblickas.

Även Sveriges industriförbund delar kommitténs uppfattning att en utsträckning nu av tillämpningsområdet till inkomst av tjänst skulle erfordra en tämligen komplicerad lagstiftning och därför försena införandet av lagen

Prop. 1981/82:79

81

om uppfinnarkonto. Förbundet anser emellertid att frågan bör övervägas ytterligare i slutbetänkandet.

TCO anser att kommittén nu bör prioritera frågan om uppskov med beskattning kan erhållas även för uppfinnarinkornst som skall tas upp som inkomst av tjänst.

TOR förutsätter att frågan omprövas vid en senare översyn.

Sveriges advokatsamfund föreslår att lagförslaget ändras så att det klart framgår att ersättning till anställd omfattas av lagen och att bestämmelser införs som reglerar hur sociala avgifter, som belöper på ersättningen, skall betalas. Samfundet anför:

Enligt samfundets uppfattning utgör emellertid en stor del av ersättningar för ej patenterade uppfinningar sådana som av företag utbetalats till anställda för av dem gjorda förslag till förbättringar av företagets produkter eller produktion och som hittills ansetts utgöra inkomst av tjänst. Det synes som om kommittén avsett att sådana ersättningar skall omfattas av den föreslagna lagen utan att det direkt utsägs. På sid. 42 i betänkandet skriver kommittén nämligen: "Avsättning till ett uppfinnarkonto, liksom till det redan införda upphovsmannakontot, kan avse inkomst för vilken arbetsgi­varavgift erlagts. Såsom bestämmelserna är utformade är det emellertid likväl möjligt, att när belopp från kontot återförs till beskattning det grundar underlag för egenavgift till socialförsäkringen. Tillrättaläggs inte detta, avser kulturskattekommittén att återkomma till frågan."

Riksförsäkringsverket:

Riksförsäkringsverket har inte något att erinra mot förslaget men vill -liksom i sitt remissyttrande 1978-05-19 över företagsskatteberedningens förslag till lag om upphovsmannakonto- fästa uppmärksamheten på att risk finns för att uppfinnaren i samband med beräkningen av pensionsgrundande inkomst kan gå föriustig en del av eller hela det belopp som sätts av till uppfinnarkontot. En sådan situation kan inträffa när någon annan rörelse­inkomst inte finns redovisad det år, då beloppet från uppfinnarkontot återförs till beskattning. Rörelsen torde i sådant fall inte anses vara bedriven, och inkomsten därav blir inte pensionsgrundande.

I samband med sina överväganden och förslag har kulturskattekommittén gjort följande påpekande (sid. 42).

Vid ett genomförande av ett förslag som det nu förordade kan vissa olägenheter uppkomma som hittills uppenbarligen varit förbisedda. Avsätt­ning till ett uppfinnarkonto, liksom till det redan införda upphovsmanna­kontot, kan avse inkomst för vilken arbetsgivaravgift erlagts. Såsom bestämmelserna är utformade är det emellertid likväl möjligt, att när belopp från kontot återförs till beskattning det grundar underlag för egenavgift till socialförsäkringen. Tillrättaläggs inte detta, avser kulturskattekommittén att återkomma till frågan.

Den situation kulturskattekommittén härvid har i tankarna torde vara den. att en exploatör av en uppfinning, för vilken uppfinnaren erhåller ersättning i form av engångsbelopp, royalty eller annat vederlag, som är att betrakta som rörelseinkomst, träffar ett s. k. likställighetsavtal med uppfinnaren, att ersättningen för uppfinningen skall betraktas som inkomst av anställning.

6 Riksdagen 1981/82. 1 saml. Nr 79

Prop. 1981/82:79

82

Arbetsgivaren, dvs. exploatören, redovisar i så fall den utbetalade ersätt­ningen som "kontant bruttolön m. m." i kontrolluppgiften (f. n. under fältkod 11), tar upp beloppet i sin arbetsgivaruppgift för utbetalningsåret och erlägger arbetsgivaravgift för detsamma.

När uppfinnaren deklarerar inkomsten i sin självdeklaration för motsva­rande inkomstår, görs det med ledning av kontrolluppgiften en "utbrytning" av beloppet, så att det undantas från underlaget för uppfinnarens egenav­gifter för året ifråga. Om uppfinnaren skulle ha satt in beloppet eller en del av det på uppfinnarkonto och ha medgetts uppskov med beskattningen för att därefter under ett följande år ta ut beloppet och återföra det till beskattning, finns det till hans självdeklaration för sistnämnda år inte bifogad någon kontrolluppgift från arbetsgivaren/exploatören, utvisande att beloppet betraktats som inkomst av anställning. Beloppet skulle i så fall kunna komnra att ingå i underlaget för uppfinnarens egenavgifter för året ifråga, trots att arbetsgivaravgift redan erlagts för detsamma.

Riksförsäkringsverket ställer sig undrande till om den påtalade situationen verkligen kan inträffa, eftersom uppskov med beskattningen endast skall kunna medges i fråga om rörelseinkomst. Om s. k. likställighetsavtal träffas i fråga om rörelseinkomst, blir inkomsten att jämställa med inkomst av anställning.

I fråga om de fr. o. m. 1980 års taxering införda bestämmelserna om uppskov på grund av insättning på upphovsmannakonto gäller, att den skattskyldige på RSV:s blankett 3049 "R 7" skall lämna utredning om

insättningen. På blanketten    skall den skattskyldige under "särskilda

upplysningar" ange "om det i uppskovsbeloppet ingår belopp som enligt lagen om allmän försäkring utgör inkomst av anställning eller som genom s. k. likställighetsavtal är att jämställa med sådan inkomst". Verket utgår från att denna upplysning skall lämnas för att beloppet skall kunna undantas från uppskovsmedgivandet.

Skulle det däremot förhålla sig så, att uppskov även kan omfatta belopp, som genom likställighetsavtal är att jämställa med anställningsinkomst, och beloppet, när det återförs till beskattning, skall ingå i underlaget för den skattskyldiges egenavgifter. torde problemet få lösas genom att den skattskyldige får möjlighet att i sin självdeklaration ange hur stor del av det återförda beloppet som omfattas av likställighetsavtal. En sådan ordning medför dock vissa kontrollproblem.

Även RSV kommenterar den av kommittén påpekade situationen att ett uppskovsbelopp då det återförs till beskattning kan grunda underlag för egenavgift trots att arbetsgivaravgift redan har erlagts för beloppet. Verket anför:

Av blanketten för avstämning av påförda egenavgifter och schablonavdrag m. m. samt beräkning av schablonavdrag (RSV 3095) och av rörelsebilagor­na (R 1 och R 5) framgår dock att en intäkt, för vilken arbetsgivaravgift har erlagts, inte skall tas med när egenavgiften beräknas. De skattskyldiga får således upplysning om att de särskilt skall uppge detta i deklarationen när en intäkt, för vilken arbetsgivaravgift redan har erlagts tas till beskattning i inkomstslaget rörelse. Risken för att det skall tas ut dubbel avgift bör därför inte vara så stor.

Kommitténs förslag till definition av begreppet uppfinnarintäkt diskuteras i en del yttranden.

Prop. 1981/82:79

83

STU finner kommitténs definition av uppfinning något vag men anser att den i detta sammanhang är motiverad. Ett krav som innebär att uppfinningen är patenterad begränsar uppfinnarkontots effekt.

LO konstaterar att avgränsningen är vag och leder till en ny oklarhet och tolkningsproblem i skattesystemet på en viktig punkt. Om en avgränsning skall införas anser LO att den skall avse patenterade uppfinningar.

Länsstyrelsen i Kronobergs liin delar kommitténs uppfattning att någon direkt anknytning till patenterad eller patenterbar uppfinning inte är önskvärd. Så länge som man håller sig inom begreppet rörelse torde nämligen gränsdragningen kunna bemästras utan större risk för tolknings-motsättningar.

Lantbrukarnas skatledelegation vill understryka vad kommittén redan framhållit nämligen att begreppet uppfinnarintäkt, som inte är entydigt, vid tillämpningen bör hanteras generöst.

Svenska bankföreningen:

I 1 § den föreslagna lagtexten anges att uppskov med beskattningen kan erhållas, förutom för intäkt av uppfinning som lett till patent, också för intäkt av uppfinning som överlåtits för industriellt utnyttjande eller eljest tillgodo­gjorts industriellt. Såsom kommittén påvisat finns det ett behov av att utsträcka tillämpligheten utanför området för patenterade uppfinningar. Den föreslagna lagtexten är emellertid enligt bankföreningens mening alltför oklar i detta hänseende.

Enligt motiven avses med de - efter förebild i patentlagen - använda uttrycken "industriellt utnyttjande" och "tillgodogjorts industriellt" att uppfinningen har teknisk karaktär, varvid inte skall krävas att den exploateras inom vad som i allmänt språkbruk kallas "industri". Som exempel på områden där uppfinningar av teknisk karaktär kan förekomma nämns sjukvården, transportväsendet m. fl. områden. Förutom de nämnda exemplen kan uppfinningar av teknisk karaktär tillgodogöras inom t. ex. försvaret. Över huvud taget torde sådana uppfinningar kunna förekomma inom ett stort antal områden som inte kan betecknas som industri. Enligt bankföreningens uppfattning är det därför inte lämpligt att i lagtexten ange industriellt utnyttjande eller tillgodogörande som en förutsättning för uppskov med beskattningen. En annan förutsättning är att intäkten satts in på konto i bank. Om lagtexten enligt sin ordalydelse begränsar användningen av uppfinnarkonto till patenterade respektive industriellt utnyttjade uppfin­ningar, är det riskatt insättning på sådant konto underlåts i fråga om intäkt av annan uppfinning, även om den är av teknisk karaktär och således enligt motiven skulle ha berättigat till skatteuppskov. En lagstiftning till den enskildes förmån bör utformas så att den inte vilseleder den enskilde i fråga om hans rätt till förmånen.

Bankföreningen föreslår mot denna bakgrund att I *i första stvcket andra meningen får följande lydelse: "Till uppfinnarintäkt räknas vad som har härflutit från utnyttjande av patent eller uppfinning av teknisk karaktär, för vilken patent ej har meddelats." Den minskade risken för feltolkning av bestämmelsernas räckvidd uppväger mer än väl att lagtexten systematiskt kommer att skilja sig från patentlagen. Vad som är en teknisk uppfinning får

Prop. 1981/82:79

84

på sedvanligt sätt slutligt avgöras av skattemyndigheterna när ärendet om uppskov med erläggande av skatt prövas. Den av bankföreningen föreslagna utformningen av lagtexten ändrar således på inget sätt förutsättningarna för denna prövning i förhållande till kommitténs förslag.

Liknande synpunkter har framförts av SHIO-Familjeföretagen som föreslår att 1 § får en lydelse sorn inte kan leda till missförstånd.

TOR:

Med hänsyn till de intressen TOR företräder är frågan om det är möjligt att på ett praktiskt hanterligt sätt urskilja och avgränsa de aktuella inkomsterna helt avgörande för utfallet av den inledningsvis omnämnda avvägningen.

TOR finner- med hänvisning till de skäl som kommittén åberopat-att det torde vara uteslutet att såsom ett villkor för uppskov föreskriva att den ej patenterade uppfinningen skulle vara patenterbar. Taxeringsnämnderna och taxeringsmyndigheterna i övrigt torde sakna såväl tid som resurser i övrigt för att kunna göra en sådan prövning.

Härutöver må även framhållas det principiellt olämpliga i att andra niyndigheter än patentmyndigheterna skulle uttala sig - låt vara i ett begränsat hänseende - angående en viss produkts patenterbarhet.

TOR instämrrrer också i uppfattningen att det förhållandet, att patent blivit sökt inte utgör något användbart urvalskriterium.

Kommittén har i stället valt att låta uppskovsmöjligheten - vid sidan av de patenterade uppfinningarna - gälla uppfinnarintäkter i allmänhet. Innebör­den av begreppet uppfinning som det skall uppfattas i detta sammanhang utvecklas ytterligare i betänkandet.

TOR konstaterar härvid utifrån de intressen som företräds att föreliggande förslag i här aktuellt hänseende väl kan godtagas och att avgränsningsmeto-derna torde komma att vara möjliga att tillämpa vid taxeringsarbetet.

Sveriges föreningsbankers förbund:

Det kan vara mycket svårt att avgöra huruvida en intäkt är att hänföra till intäkt av uppfinning och därmed berättiga till skatteutjämnande avsättning på därför avsett konto. Att skattelagstiftningen utökas ytterligare med vaga och svårtillämpade regler är givetvis olyckligt. Någon enkel lösning finns emellertid inte.

Det är från föreningsbankernas utgångspunkt viktigt att understryka den svåra ställning denna vaghet kan innebära för bankerna. I svårbedömda tolkningsfall kan det vara omöjligt för den enskilde intäktshavaren eller den bank han anlitar att med säkerhet konstatera huruvida rätt till skatteutjäm­ning föreligger. Förbundet vill i detta sammanhang betona det begränsade ansvar som i dessa situationer åvilar den kontoförande banken.

I ett avseende är förslaget emellertid klart, nämligen att intäkter för innovationer av administrativ karaktär inte får insättas på uppfinnarkonto. Denna gränsdragning, som kan vara ofrånkomlig om namnet uppfinnarkon­to bibehålls, är mindre välbetänkt ur rättvisesynpunkt. Ur allmän synpunkt bör det vara motiverat att även administrativa innovationer understödjs på samma sätt som uppfinningar, dvs. innovationer av teknisk karaktär.

Prop. 1981/82:79

85

RSV:

Enligt förslaget skall det vederlag, som kommer den skattskyldige till godo genom att han överlåter rätten till sin uppfinning, utgöra uppfinnarintäkt. I motiveringen sägs att om exploateringen sker genom ett av uppfinnaren helt eller delvis ägt aktiebolag, räknas givetvis endast vederlaget från bolaget som uppfinriarintäkt. RSV vill peka på de svårigheter som kan uppstå i de fall där en sådan intressegemenskap föreligger mellan uppfinnaren och den till vilken han överlåter exploateringsrätten. Det kan befaras att det här kan uppstå gränsdragningsproblem när det gäller att avgöra vad som skall anses utgöra ersättning för exploateringsrätten och vad som skall anses utgöra skälig lön från bolaget. Om exploateringsrätten till en uppfinning överlåts till ett av uppfinnaren ägt fåmansbolag till ett högre pris än marknadspriset, torde intäkten komma att hänföras till tillfällig förvärvsverksamhet enligt 35 S 1 mom. tredje stycket kommunalskattelagen. Även i fall där det inte rör sig om fåmansbolag kan det tänkas uppstå ett gemensamt intresse hos exploatören och uppfinnaren/den anställde att försöka förvandla lön till uppfinnarintäkt.

Om förslaget leder till lagstiftning bör det av lagtexten framgå att det inte krävs att uppfinningen skall vara patenterbar för att uppskov skall kunna medges. I synonymordböcker förekommer det nämligen att uppfinning ges samma betydelse som patent.

FAR uppger att tillämpningsproblem kan uppkomma vid inkomst av utländskt patent. Enligt FAR:s mening torde inkomst av utländskt patent i regel vara inkomst av rörelse och inte inkomst av kapital, vilket kommittén angett i sitt betänkande.

Enligt kommitténs förslag skall uppfinnare som är delägare i handelsbolag inte ha rätt till uppskov för bolagets inkomst. Frågan har tagits upp av Lantbrukarnas skaltedelegalion. SHIO-Familjeföretagen och STU.

Lantbrukarnas skaltedelegalion och SHIO-Famdjeföretagen anser att även intäkt av uppfinnarverksamhet som uppstått i handelsbolag bör få fördelas i tiden genom användande av uppfinnarkonto. Skattedelegationen anför:

Enligt förslaget skall i likhet med vad som gäller för upphovsmannakonto delägare i handelsbolag inte ha rätt till uppskov för bolagets inkomst. Detta är naturligt när det gäller upphovsmannakonto eftersom litterär och konstnärlig verksamhet praktiskt taget aldrig bedrivs i kompanjonskap. När det däremot gäller uppfinnarverksamhet är det en normal företeelse att sådan bedrivs i samverkan mellan två eller flera personer varvid handelsbo­lag är en lämplig företagsform. Att då omöjliggöra inkomstutjämning mellan åren i handelsbolagsfallet är inte rimligt. Delegationen anserdärför att också intäkt av uppfinnarverksamhet som uppstått i handelsbolag bör få fördelas i tiden genom användande av uppfinnarkonto.

Enligt STU:s uppfattning är handelsbolagsformen av stor betydelse när det gäller uppfinnare. Dessa arbetar ofta tillsartimans varför uppfinnarintäkter i handelsbolag bör kunna åtnjuta samma uppskovsmöjligheter som intäkter som uppbärs av en enskild uppfinnare.

Prop. 1981/82:79

86

4 Förutsättningar för uppskov

Enligt kommitténs förslag åren grundläggande förutsättning för uppskov med beskattning av uppfinnarintäkt att uppskovsbeloppet i sin helhet betalas in på ett uppfinnarkonto. Sveriges industriförbund har tagit upp ett problem i samband härmed och anser att detta bör lösas i den slutliga lagstiftningen. Förbundet anför:

Inkomster av det slag som uppfinnare erhåller, är normalt hänförliga till inkomstslaget rörelse. Om uppfinningen överlåts och betalningen för överlåtelsen fördelas under flera år, kornmer den situationen att inträffa att hela intäkten och inte endast den kontant erhållna ersättningen skall upptas såsom inkomst av rörelse. 1 en sådan situation skulle sannolikt uppfinnaren inte kunna göra insättning på bankkonton annat än för en del av inkomsten.

Enligt förslaget kan en uppfinnare inte få uppskov med beskattningen om han har medel insatta på allmänt investeringskonto eller upphovsmannakon­to. Uppskov medges inte heller om han vid samma taxering vrkar avdrag för avsättning till allmän investeringsreserv eller uppskov för insättning på uppfinnarkonto.

Lantbrukarnas skaltedelegalion anser att samtidiga avsättningar till allmän investeringsreserv och inbetalning på uppfinnarkonto bör tillåtas. En sådan rätt för uppfinnarna komplicerar inte lagstiftningen i annat avseende än att det i lagtexten måste anges i vilken ordning de olika åtgärderna skall avräknas. Delegationen anför:

Enligt lagförslagets 4 S skall uppskov med beskattning inte medges om den skattskyldige redan har medel insatta på allmänt investeringskonto enligt lagen om allmän investeringsreserv. Också denna bestämmelse är hämtad från lagstiftningen om upphovsmannakonto. Det ligger i sakens natur att den som bedriver litterär och konstnärlig verksamhet knappast har behov av att göra avsättning enligt lagen om allmän investeringsreserv. Läget för den som driver uppfinnarverksamhet är ett helt annat. I samband med uppfinnar­verksamhet krävs inte sällan betydande investeringar i maskiner och inventarier o. d. Ett år med stor inkomst av uppfinnarverksamhet kan då behövas dels rrröjlighet att avsätta medel för framtida investeringar dels att därutöver fördela återstående inkomst framåt i tiden.

SHIO-Familjeföretagen:

Av lagförslagets 4 § framgår att skattemässig utjämning genom uppfinnar­konto inte medges den som redan gjort avsättning till allmän investerings­reserv. I en uppfinnarverksamhet görs mer eller mindre regelbundet stora investeringar i maskiner rn. m. Avsättning till allmän investeringsreserv skapar ökade möjligheter för bl. a. uppfinnare att planera sina investeringar över åren. Syftet med införande av uppfinnarkonton är. enligt vår uppfattning, att få tillstånden fördelning av ett årsinkomst på framtiden. Då avsättning till allmän investeringsreserv och inbetalning pä uppfinnarkonto kompletterar varandra bör samtidiga avsättningar tillåtas.

Prop.  1981/82:79

87

TOR, sorn framför liknande synpunkter, anser att det bör övervägas om en tidigare avsättning till investeringskonto verkligen skall utgöra hinder för avsättning till uppfinnarkonto.

Den omständigheten att medel finns insatta på upphovsmannakonto bör enligt förslaget utesluta rätt att få uppskov för uppfinnarintäkt. FAR har svårt att se varför det ena skulle utesluta det andra i de relativt få situationer då det skulle kunna bli aktuellt.

STU:

Beträffande 4 § finns det enligt STU skäl som talar för möjligheten för den skattskyldige att använda båda formerna av uppskovskonton. Att någon nyttjar ett upphovsmannakonto borde inte hindra vederbörande från att, i det fall en uppfinning ger stora intäkter, även kunna få tillgång till ett uppfinnarkonto.

Beträffande de föreslagna beloppsgränserna har några av remissinstanser­na framfört synpunkter.

Svenska bankföreningen anför att det av praktiska skäl är väsentligt att likartade kontoformer får så identiska föreskrifter som möjligt. Det är därför viktigt att uppfinnarkontot i fråga om beloppsgränser m. m. ges samma föreskrifter som det redan existerande upphovsmannakontot.

TOR förutsätter att de aktuella beloppsgränserna kommer att omprövas vid en senare översyn av lagstiftningen.

KLYS:

Huruvida de konkreta reglerna och beloppsgränserna fått en ändamålsen­lig utformning så att de passar för uppfinnarnas behov undandrar sig KLYS' bedömning. Beloppsgränser och regler tycks överensstämma med dem som gäller beträffande upphovsmannakontot.

I samband med införandet av upphovsmannakonto framförde KLYS vissa kritiska anmärkningar. Bl. a. ansåg vi att beloppsgränserna borde läggas på en annan nivå än som blev fallet. KLYS" synpunkter kvarstår.

STU anser att bestämmelsen i förslagets 3 S b bör kunna utgå då 6 § torde begränsa eventuella missbruk.

Kommitténs förslag att uppskov med beskattning av medel på uppfinnar­konto skall kunna komma i fråga under högst sex år kommenteras av Sveriges föreningsbankers förbund som anför:

Med denna i grunden positiva inställning till syftet med kommittéförslaget ifrågasätter vi den begränsade tid som skatteutjämning skall tillåtas enligt den föreslagna lagen. Med tanke på att många uppfinnare presterar ett mycket begränsat antal intäktsgivande uppfinningar under sin verksamma tid och att dessa uppfinningar i gengäld kan ge inkomster av betydande storlek, anser vi att tiden för uppskov bör usträckas till,tio år. i likhet med vad som gäller för avsättning till skogskonto.

Prop. 1981/82:79

88

5 Övriga frågor

Svenska bankföreningen gör en anmärkning beträffande begreppet bank som definieras i förslagets 2 § angående inbetalning på särskilt konto i bank. Föreningen anför:

Bankföreningen har uppmärksammat att i 2 S andra stycket i kommitténs lagförslag anges att med bank avses i denna lag riksbanken, affärsbank, sparbank och föreningsbank. Föreningen vill härtill anmärka att i banklag­stiftningen används begreppet bankaktiebolag och centralkassa för jord­brukskredit (se lagen om bankrörelse och 17 § lagen om jordbrukskasserö­relsen) i stället för beteckningarna affärsbank och föreningsbank. Dessa beteckningar har dock använts i såväl skogskontolagen som lagen om upphovsmannakonto. Eftersom någon risk för missförstånd inte torde föreligga och då de föreslagna beteckningarna snarast är mer upplysande för allmänheten än de formellt riktiga bör förslaget emellertid godtas i den delen.

När möjlighet öppnades att avsätta medel till upphovsmannakonto genomfördes reformen mycket hastigt. Detta medförde att informationen till dem som kunde beröras av reformen var otillfredsställande. Det får förutsättas att. innan den nu aktuella reformen träder i tillämpning, samhället i lämplig form sprider information om möjligheten att avsätta medel på uppfinnarkonto.

Även SHIO-Familjeföretagen framhåller betydelsen av att åtgärder vidtas så att information om möjligheten till uppskov med beskattningen av uppfinnarintäkt når den aktuella kretsen av skattskyldiga.

Prop.  1981/82:79

89

Utdrag

LAGRÅDET

PROTOKOLL

vid sammanträde 1981-11-13

Närvarande: f. d. justitierådet Petrén, regeringsrådet Delin, justitierådet[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt lagrådet den 9 november 1981 tillhandakommet utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 29 oktober 1981 har regeringen på hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till

1.

lag om uppfinnarkonto,

2.

lag om ändring i lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv,

3.

lag om ändring i lagen (1979:611) om upphovsmannakonto,

4.

lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

5.

lagom ändring i lagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst,

6.

lag om ändring i lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt,

7.

lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt.

8.

lag om ändring i lagen (1980:953) om särskilt investeringsavdrag för inventarieanskaffning,

9.

lag om ändring i lagen (1980:954) om särskilt investeringsavdrag för byggnadsarbeten m. m.

Förslagen har inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Eva Lagebrant-Nordquist.

Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

Stadgandet i 1 § förslaget till lag om uppfinnarkonto anknyter till uppfinningsbegreppet enligt patentlagen, varvid dock inte krävs att villkoren för patenterbarhet är uppfyllda. Det innebär bl. a. att intäkt genom utnyttjande av vad som enligt 1 § andra eller tredje stycket patentlagen ej skall anses som en uppfinning inte faller under den föreslagna lagen. Stadgandet synes vidare vara så att förstå att förbudet i 1 § fjärde stycket 2) patentlagen mot meddelande av patent på växtsorter eller djurraser eller väsentligen biologiskt förfarande för framställning av växter eller djur inte utgör något hinder mot tillämpning av reglerna om uppfinnarkonto, i den mån fråga kan anses vara om en uppfinning i patentlagens mening.

I övrigt föranleder lagförslagen ej erinran från lagrådets sida.

Prop.  1981/82:79

90

BUDGETDEPARTEMENTET

Utdrag PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1981-11-19

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN]. ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]. Boo, Petri, Elias­son,[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN], Tilländer.[REDACTED_EFTERNAMN].[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] Proposition om uppfinnarkonto

Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslag till

1.

lag om uppfinnarkonto.

2.

lag om ändring i lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv,

3.

lag om ändring i lagen (1979:611) om upphovsmannakonto.

4.

lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

5.

lagom ändringi lagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst,

6.

lag om ändring i lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt.

7.

lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

8.

lag om ändring i lagen (1980:953) om särskilt investeringsavdrag för inventarieanskaffning,

9.

lag om ändring i lagen (1980:954) om särskilt investeringsavdrag för byggnadsarbeten m. m.

Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför.

Lagrådet har framfört vissa synpunkter beträffande innebörden av begreppet uppfinning vid tillämpningen av reglerna om uppfinnarkonto. I övrigt har lagrådet lämnat förslagen utan erinran.

Jag ansluter mig till vad lagrådet anfört beträffande begreppet uppfinning och hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta de av lagrådet granskade förslagen.

Med tanke på att de nya reglerna skall tillämpas redan vid 1982 års taxering är det önskvärt att ärendet behandlas under innevarande riksmöte. Regeringen bör därför föreslå riksdagen att besluta om förkortning av motionstiden till tio dagar.

' Beslul oni lanrådsremiss larrat vid rccrinssanlmanräde den 29 okrober 1981.

Prop. 1981/82:79

91

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden lagt fram.

Prop. 1981/82:79

92

Inneh

å

llsf

ö

rteckning

Propositionen

1

Propositionens huvudsakliga innehåll

1

Lagförslag

1.

Lag om uppfinnarkonto............................................ 

........ 

2

2.

Lag om ändring i lagen (1979:610) om allmän investeringsre­serv     

5

3.

Lag om ändring i lagen (1979:611) om upphovsmannakonto . .

6

4.

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) 

7

5.

Lag om ändring i lagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst 

9

6.

Lag om ändring i lagen (1947:577) orn statlig förmögenhets­skatt    

11

7.

Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt oeh gåvoskatt

12

8.

Lag om ändring i lagen (1980:953) om särskilt investeringsavdrag

för inventarieanskaffning.......................................... 

...... 

15

9.    Lag om ändring i lagen (1980:954) om särskilt investeringsavdrag

för byggnadsarbeten m.m........................................ 

17

Utdrag  av  protokoll  vid  regeringssammanträde  den  29  oktober

1981 .............................................................................. 

...... 

19

1

Inledning.................................................................. 

...... 

19

2

Föredragandens överväganden............................... 

...... 

19

2.1

Allmänna synpunkter........................................ 

19

2.2

Tillämpningsområde (H)  ............................. '.. .

21

2.3

Förutsättningar för uppskov (2-6 S§)............... 

..... 

24

2.4

Ränta, uttag rn. m. (7-13 §S)  ......................... 

..... 

25

2.5

Följdändringar i andra författningar ................ 

..... 

25

2.6

Ikraftträdande ................................................. 

..... 

26

3

Upprättade lagförslag.............................................. 

..... 

26

4

Hemställan............................................................... 

26

5

Beslut ...................................................................... 

26

Bil. 1 Kulturskattekommitténs betänkande (Ds B 1981:9)

Förslag till lag om uppfinnarkonto

27

Bil. 2 Sammanställning av remissyttranden över betänkandet

Förslag till lag om uppfinnarkonto (Ds B 1981:9)

73

Utdrag av lagrådets protokoll den 13 november 1981

89

Utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 19 november 1981

90