Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1977/78:164

Regeringens proposition

1977/78:164

om åtgärder mot ungdomsarbetslöshet

beslutad den 30 mars 1978.

Regeringen föreslår riksdagen all antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

THORBJ

Ö

RN F

Ä

LLDIN

ROLF WIRT

É

N

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås förstärkta åtgärder inom både arbelsmarknads-och utbildningspolitiken i syfte att nå målet att alla unga skall garanteras arbete, utbildning eller praktik.

Inom arbetsförmedlingens verksamhetsområde föreslås all särskilda ar­betslag skall kunna bildas på förmedlingskonloren. Lagen skall bestå av bl. a. förmedlare, yrkesvägledare, syopersonal, psykologer, socialarbetare och andra specialister. Lokala åtgärdsprogram mot ungdomsarbetslöshet föreslås bli utarbetade i alla kommuner. Resultaten av åtgärdema skall följas upp lokalt.

Bidragen till beredskapsarbeten för ungdomar föreslås utgå med 75 % för arbeten hos såväl kommuner, som företag och organisationer.

Beredskapsarbetena föreslås också kunna innehålla korta inslag av yr­kesvägledning och utbildning.

De lokala planeringsråden föreslås få i uppgift alt kartlägga behovet av praklikplatser. Arbetsförmedlingen föreslås vara huvudansvarig för an­skaffningen av sädana platser. Planeringsräden föresläs få väsentlig funk­tion när det gäller att få fram tillräckligt antal praklikplatser. Mot denna bakgmnd avvisas en lagstiftning för att få fram praklikplatser.

Ungdomar föreslås även i fortsättningen kunna deltaga i arbetsmark­nadsutbildning, kortkurser i gymnasieskolan och ALU-kurser (Arbetsliv och utbildning) med utbildningsbidrag. Invandramngdomar föreslås få ett särskilt bidrag då de genomgår s. k. introduktionskurser för gymnasiesko­lan.

En försöksverksamhet med yrkesutbUdning i form av varvade teoretiska

1   Riksdagen 1977/78. 1 saml Nr 164

Prop. 1977/78:164

2

studier och praktiskt arbete föreslås starta höstterminen 1978. Verksamhe­ten inriktas på ungdomar med lång arbetslöshet bakom sig och för vilka an­nan utbildning inle visat sig attraktiv. Elevema föreslås få utbildningsbi­drag under de teoretiska studiema och den praktiska delen av utbildningen föreslås anordnad i form av beredskapsarbeten. Skolstyrelse och arbets­förmedling får i samarbete med de lokala planeringsråden i uppgift alt or­ganisera denna verksamhet.

Prop. 1977/78:164

Utdrag ARBETSMARKNADSDEPARTEMENTET PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-03-30

Närvarande: statsministem FäUdin, ordförande, och statsråden UUsten,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], ÅsUng,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsråden[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om åtgärder mot ungdomsarbetslöshet

Statsråden anmäler sina förslag. Anförandena och förslagen redovisas i underprotokotlen för arbetsmarknads- resp. utbildningsdepartementen.

Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] anför.

Ungdomens arbetsmarknadssituation har under senare år, vid ell flertal tillfällen, varit föremål för riksdagens behandling bl.a. i anslutning lill re­geringens proposition 1975/76: 211 om samordnad sysselsättnings- och re­gionalpolitik och proposition 1975/76:39 om skolans inre arbete. Genom de beslut riksdagen fattade i anledning av dessa propositioner har skolans och därmed kommunemas ansvar för ungdomarnas sysselsättning och ut­bildning klarlagts och betonats.

Lokala planeringsråd (SSA-råd) har inrättats i alla kommuner och skolan har givils ett uppföljningsansvar för aUa ungdomar upp tiU 18 års ålder. Ge­nom de lokala planeringsråden och de regionala råd som försöksvis har in­rättats på vissa håll har samarbelsorgan skapats mellan skola, arbetsför­medling och arbetsmarknadens parter. Skolans ansvar för uppföljning av ungdomarna delas av arbetsförmedlingama och partema på arbetsmarkna­den genom bl. a. dessas medverkan i planeringsråden. Arbetsförmedling­arna har dessutom ett särskilt ansvar för de ungdomar som i stället för ut­bildning önskar ett arbele. Riksdagens nämnda beslul innefattade också ål-gärder för all genom bl.a. utökad studie- och yrkesorientering (syo) och praktisk arbelslivsorienlering (pryo) knyta skola och arbetsliv närmare varandra.

Riksdagens och regeringens ställningslagande i nämnda frågor gmndade sig på bl. a. förslag från sysselsättningsutredningen (A 1974:02) och utred­ningen om skolans inre arbete (SIA). Inom skolans område arbetar f n. fle-

Prop. 1977/78:164

4

ra utredningar med de problem som möter vid övergången från skola till ar­bete allemativt fortsalt utbildning. Gymnasieutredningen (U 1976: 10) in­tar här en central plats. Utifrån sysselsättningspolitiska synpunkter be­drivs ell fortsalt arbele av motsvarande karaktär i sysselsättningsutred­ningen. Utredningen har i oktober 1977, som ell delresultat av sitt arbele, lagt fram förslag lill vissa åigärder för all förhindra arbetslöshet bland ung­dom. Utredningens förslag och övriga förslag till åigärder för all stödja ungdomens sysselsättning och utbUdning bör behandlas i ett sammanhang. Med hänvisning lill vad nu har anförts hemställerjag all regeringen i en proposition föreslår riksdagen

all antaga de förslag som jag och stalsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] har lagt fram.

Regeringen ansluter sig liU föredragandenas överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen atl antaga de förslag som föredra­gandena har lagt fram.

Regeringen föreskriver atl de anföranden och förslag som redovisas i un-derprolokollen skall bifogas propositionen som bilagor 1 -2.

Prop. 1977/78:164

5

Bilaga I

Utdrag ARBETSMARKNADSDEPARTEMENTET PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-03-30

Föredragande: statsrådet Wirlén

Anmälan till proposition om åtgärder mot ungdomsarbetslöshet

1. Ungdomens arbetsmarknad i statistisk belysning

Ungdomar i åldrarna 16-24 år har under de senasie tio åren mött ökade svårigheter att finna anställning på arbetsmarknaden. Problemen har varit särskilt markerade under avmaliningar i konjunkturen, men även under perioder av konjunkturuppgång har svårigheter kvarstått. Denna utveck­ling är inle en isolerad svensk företeelse utan motsvarande problem har mött flertalet västeuropeiska länder. Inom OECD-området har arbetslös­heten ökat markant under den allmänna lågkonjunktur som rått de senasie åren. Sammantaget fanns det i OECD-länderna' - enligt uppgifter som OECD:s sekretariat sammanställt - närmare 16 miljoner arbetslösa år

1976.  Det motsvarar drygl 5% av den totala arbetskraften i dessa länder.

Ungdomama svarade för drygt 40% av denna arbetslöshet och den relati­

va arbetslösheten för ungdomar inom hela OECD-området år 1976 motsva­

rade drygl 10%.

1 följande figur har en jämförelse gjorts mellan de relativa arbetslöshets­talen för ungdomar i tolv OECD-länder. Materialet är inte hell jämförbart länderna emellan lill följd av olikheter i det statistiska materialet, men upp­gifterna torde ge en relativt klar bild av vilken omfattning problemen har i skilda länder.

Som framgår av figuren saknade i flera länder drygl var tionde ung män­niska ett arbete år 1976. Läget torde inle ha förändrats påtagligt under år

1977.  De lägsta siffrorna redovisas för Österrike, Japan och Sverige (3,7 %)

medan Italien och Förenta staterna synes ha de slörsla problemen. Som ti­

digare påpekats är materialet behäftat med olikheter ländema emellan var­

för en jämförelse måste göras med viss reservation. Som exempel kan

nämnas att Österrikes siffra (1,4%) avser åldersgmppen 15-29 år och Ita­

liens (14,4%) åldrarna 14-24 år.

Det har ofta betonats all ungdomar inle har någon egen arbetsmarknad. De möter därför samma problem på arbetsmarknaden som övriga grupper.

' Australien, Belgien, Danmark, Finland, Frankrike, Förenta statema, Förbundsre­publiken Tyskland, Grekland, Iriand, Island, Italien, Japan, Jugoslavien, Luxem­burg, Nederländerna, Norge, Nya Zeeland, Portugal, Schweiz, Spanien, Storbritan­nien, Sverige, Österrike.

It    Riksdagen 1977178. I saml. Nr 164

Prop. 1977/78:164

Figur 1.1

% 

15-

10 -

6 -

n

3       2

>

-n

-n

*

t. 01

3

in

CA

(/>

C

c u

m

3 Q.

Ö

) 

IB

5'

3

0) 3 01

a a

D 0> 3 

»

3

5 3-

1

>

3

3

0)

3

3

Q.

3

Figur 1.1 Relativa arbetslöshetstal för ungdomar år 1976 i ett antal OECD-länder. Källa: OECD

Konjunkturvariationer och bristande efterfrågan på personal inom en viss bransch drabbar således även de yngre. Särskilt markerade blir svårighe­terna för ungdomarna all finna arbete i en konjunklumedgång. Förelagens behov av personal minskar 1 ett sådant läge, nyanställningarna blir färre el­ler försvinner kanske hell. För dem som för första gången söker sig ul på arbetsmarknaden blir då svårigheterna atl finna ett arbele särskilt slora. Denna utveckling belyses väl av de relativa arbetslöshetstalens utveckling över ell anlal konjunkturcyklar.

Av figuren framgår klart atl ungdomarnas arbetslöshet starkt ökar under perioder av dämpad efterfrågan på arbetskraft. Den grupp som drabbas hårdast är de allra yngsta och då särskilt de unga flickorna. Oberoende av ålder har i ungdomsgmppen kvinnorna en högre relativ arbetslöshet än männen. I de yngsta åldersgmppema har skillnaden meUan män och kvin­nor ökat under 1970-lalet. Samma mönster kan fram till år 1976 avläsas för åldersgruppen 20-24 år. All ungdomama även bortsett från konjunklurva-

Prop. 1977/78:164

M

ä

n   Kv M

ä

n Kv

IQ Di

16-19 

ä

r     20-24 

å

r

1967       1969

1971

1973

1975

1977

Figur 1.2 Relativ arbetslöshet för män resp. kvinnor i åldersgrupperna 16-19 resp.

20-24 år åren 1967, 1969, 1971, 1973, 1975 och 1977.

Källa: Statistiska centralbyråns arbetskraftsundersökningar (AKU).

riationerna har mött stigande svårigheter atl få ett fotfäste på arbetsmark­naden under 1970-lalel belyses också av figuren.

Man kan också konstatera att ungdomarnas andel av det totala antalet arbetslösa successivt har vuxit under 1970-talel (fig. 1.3). Delta beror inte enbart på att ungdomarna mött ökade svårigheter att få arbete utan också på att allt fler ungdomar sökt sig ul på arbetsmarknaden. I synnerhet under åren 1973-75 sökte sig ett växande anlal ungdomar ul på arbetsmarkna­den. Benägenheten all efter grundskolan söka fortsatt utbUdning inom gymnasieskolan var följdaktiigen lägre under dessa år. Fr. o. m. år 1976 har intresset för gymnasieskolstudier ökal igen. Under de två senaste åren har ökningen varit mycket stark och andelen outnyttjad kapacitet i gymnasie­skolan är läsåret 1977/78 mycket låg.

Av en specialundersökning från år 1975 framgår atl ungefär var femte sysselsatt (21%) i åldern 16-24 år bytte arbetsgivare åtminstone en gång under året. För samtliga sysselsatta var motsvarande andel var tionde.

Prop. 1977/78:164

Figur 1.3

M

ä

n Kvinnor

2024 16 19

Figur 1.3 Andelen arbetslösa ungdomar i relation till det totala antalet arbetslösa åren 1968-77. Källa: AKU

Ungdomama byter således arbetsgivare i betydligt större utsträckning än vad som gäller för arbetskraften totalt. Detta är ganska naturligt mot bak­grund av all ungdomama dels befinner sig i en utveckling där de söker sig fram lill lämpligt arbete, dels ofla får arbeten av lillfällig karaktär. Detla in­nebär atl ungdomama också löper större risk all bli arbetslösa i skarven mellan två arbeten. Arbetslöshelstiden är emellertid normall kortare än för de äldre. Delta kan också uttryckas på så sätl all risken för de äldre att bli arbetslösa är mindre, men har arbetslöshet väl uppstått är svårigheterna däremot större för de äldre än för de yngre att snabbt få ett nytt arbete. I figur 1.4 redovisas de genomsniltiiga arbetslöshetstiderna fördelat på kön och ålder. Där framgår att arbelslöshelslidens längd ökar med åldern

Prop. 1977/78:164

9

och att kvinnor i allmänhet har längre arbelslöshetstider än män. 1 den yngsta åldersgruppen är emellertid skillnaden mellan män och kvinnor re­lativt liten.

När del gäller arbetslöshelstidens längd kan det vara av intresse alt stu­dera inle bara den genomsnittliga tiden i arbetslöshet utan också hur de ar­betslösa fördelar sig efter arbetslöshelstid. Av tabell l.l framgår all år 1977 hade drygl 40% av 16-19 åringarna en arbetslöshelstid som under­steg en månad och mellan 75 och 80% en arbetslöshetsperiod som under­steg tre månader. I de yngsta åldrarna är det en större andel kvinnor än män som har korta arbetslöshetsperioder.

M

ä

n Kv M

ä

n Kv M

ä

n Kv

IQ ID SS

16-19 

å

r     20-24 Sr    16-74 4r

1971

1973

1975

1977

Figur 1.4 Arbetslöshet i medeltal antal veckor åren 1971, 1973, 1975 och 1977. Källa: AKU

Prop. 1977/78:164

10

A/der\

1-4

5-12

13-26

27-

16-I9

å

r_ m

ä

n

41,8

34,3

16,4

7,5

kvinnor

45,3

32,6

13,7

8,4

20-24

å

r m

ä

n

39,1

33,3

17,4

10,2

kvinnor

32,8

37,0

15,1

15,1

16-74

å

r_ m

ä

n

34,9

32,7

18,8

13,6

kvinnor

34,4

29,7

17,8

18,1

Tabell 1.1 Arbetslösa år 1977 fördelade efter ålder och arbetslöshetstid. Källa:AKU

1.2 Ungdomarna och gymnasieskolan i statistisk belysning

Under de senaste åren har ca 100000 ungdomar varje år avslutat utbild­ning i grundskolan. Gymnasieskolan är dimensionerad för all kunna ta emot drygl 97% av antalet I6-åringar. F. n. (1977/78) uppgår antalet fak­tiskt utiagda intagningsplalser i gymnasieskolans gmndskoleanknutna stu­dievägar om minst ell års längd till 100200. Denna kapacitet kan uttryckas i relation till antalet 16-åringar och utgör då ca 95 %. Gymnasieskolan mot­tar dock även äldre elever vilket innebär att kapaciteten även måste inrym­ma andra än direktsökande från gmndskolan. Läsåret 1977/78 var således 86 % av de antagna till gymnasieskolans Hnjer 16 år eller yngre. Om utbild­ningsutbudet i gymnasieskolan och ungdomamas önskemål helt och hållet stämde överens skulle en stor andel av de som slutar gmndskolan fortsätta med en utbildning i gymnasieskolan. I verkligheten stämmer emellertid in­te utbud och efterfrågan på utbildning överens på alla punkter. I följande figur (1.5) redovisas en uppföljning av de elever som slutade gmndskolan år 1971. Snarlika förhållanden torde gälla för utvecklingen under åren där­efter.

Prop. 1977/78:164

11

1971   

å

rskurs 1   1972   

å

rskurs 2   1973  

å

rskurs 3    1974

GrundsKolan 103108 elever

:22

!;56 'ojxIAfX;;;;;:;;;;; !

utbildning i gymnasieskolan

!'!'I"I"X">X*'

»

!

»

X'!'I'!" 'X*X*I'X;X%%;I;I;!

I;q* 

ö/'xXvv!«!«x»X"

fullbordad utbildning konaie an tv

å

å

f

:i3''o:::::::::::

studieavbroii

5%

å

terg

å

r liligysk

studier utanf

ö

r gymnasieskolan nga studier

Figur \ .5 4-årsuppföljning av elever som lämnade grundskolan 1971 Källa: SÖ, Pl 1975:21

Under de senasie åren har i genomsnitt 70-75 % av de elever som sluta­de gmndskolan fortsatl direkt i gymnasieskolan. Ca 8% har gått lill annan utbildning, medan ungefär 15 % ej har studerat vidare direkt efler gmnd­skolan. Härtill kommer alt ca 5 % av elevema i gmndskolans årskurs 9 har fått en i viss mening ofullständig utbildning (blivit skolbefriade, totalskol­kat en längre tid eller skolkat i vissa ämnen, fått särskild undervisning eller fått jämkad studiegång). Av dem som påbörjat utbildning i gymnasieskolan avbryter ca 8 % utbildningen ulan alt senare fullfölja den.

Även om del är de ungdomar som saknar yrkesutbildning som löper störst risk all bli arbetslösa innebär detla inle att alla som avbryter eller av skilda skäl avslår från en utbildning i gymnasieskolan eller grundskolan kommer atl drabbas av arbetslöshet. Av de uppföljningsundersökningar som görs ell år efler avslutad gmndskoleulbUdning framgår vad eleverna gör ca ett år efler avslutad skolgång. Den senasie undersökningen avser förhållandena för de elever som slutade grundskolan år 1974, dvs. förhål­landena våren 1975. Av den studien framgår att 68% av eleverna befann sig i utbildning, 26% hade arbete, 2% var arbetslösa och 4% ägnade sig åt övrig verksamhet.

2. Sysselsättningsutredningens förslag i anslutning till försöksverk­ samheten med intensifierad arbetsförmedling för ungdom under 20 år samt praktikgruppens rapport

Sysselsättningsutredningen har den 11 oktober 1977 till statsrådet och chefen för arbetsmarknadsdepartementet överlämnat en skrivelse med för-

Prop. 1977/78:164

12

slag lill vissa åigärder för att bl. a. underlätta ungdomarnas övergång från skola till arbete. I skrivelsen behandlas också en rapport av utredningens praktikgrupp.

Remissyttranden över skrivelsen har avgivits av socialstyrelsen, post­verket, statens avlalsverk (SAV), statens personalnämnd (SPN), universi­tets- och högskoleämbetet (UHÄ), skolöverstyrelsen (SÖ), arbetsmark­nadsstyrelsen (AMS), statens invandrarverk (SIV), länsslyrelsemas orga­nisationsnämnd, statens handikappråd, institutet för social forskning (SOFI), statens ungdomsråd, gymnasieutredningen, Södertälje, Linkö­ping, Malmö och Göteborgs kommuner, Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, Sveriges Hantverks- och industriorganisalion (SHIO), Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Centralorganisatio­nen SACO/SR, Landsorganisationen i Sverige (LO), Svenska arbetsgiva­reföreningen (SAF), Arbetsmarknadens yrkesråd. Kooperativa förbundet (KF), Sveriges Förenade Studentkårer (SFS), Sveriges Folkhögskoleele­vers Förbund (SFEF), Sveriges AMU-elevers Riksförbund (SARF), Svenska föreningen för studie- och yrkesvägledning, Moderata ungdoms­förbundet (MUF), Centerns ungdomsförbund (CUF), Folkpartiels ung­domsförbund (FPU), Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund (SSU), Svenska lanlarbelareförbundet saml syo-konsulenten Åke Söder­holm. Uiredningens förslag harockså behandlats i delegationen för ungdo­mens sysselsättningsfrågor.

Utredningen konstaterar inledningsvis all de förslag lill åtgärder som förs fram är baserade på erfarenheterna från försöksverksamheten med in­tensifierad arbetsförmedling för ungdom samt arbetet i utredningens prak-likgrupp. På grundval av erfarenheterna från försöksverksamheten har ut­redningen diskuterat en rad långsikliga åigärder inom de arbelsmarknads-och utbildningspolitiska områdena. I skrivelsen har utredningen koncen­trerat sig på två frågor - praktik och varvad yrkesutbildning. Övriga pro­blem las upp endast översiktligt och utredningen har för avsikt all åter­komma lill dessa i slutbetänkandet.

Utgångspunkten för utredningens förslag är all den grupp ungdomar som går direkt ul i arbetslivet från grundskolan måste få samma slöd som den grupp som väljer utbildning. Enligl utredningen är det lika angeläget all garantera alla som vill ha arbete arbetstillfällen som all garantera aUa utbildning som önskar del. De ungdomar som väljer arbele i stället för ut­bildning möter stora svårigheter. Arbetstillfällena är ofta otillräckliga. Inle sällan hamnar de unga i otrygga anställningar. Så som utbildningen är orga­niserad visar det sig också i praktiken svårt alt senare återgå til! utbildning, även om möjlighetema härvidlag på senare lid har förbättrats. Utbildning och arbete måste enligl utredningen ses som likvärdiga och arbetslivserfa­renhet måste i högre grad än nu kvalificera ungdomarna till en utbildnings­plats. Skolan behöver göras mer arbelslivsinriklad, ge större praktikmöj-ligheler för alla elever, ge ökad yrkesorientering och organiseras så att in-

Prop. 1977/78:164

13

dividuelll anpassad utbildning kommer in i skolan på ett myckel tidigt sta­dium.

Utredningen betonar alt det inte finns någon särskild arbetsmarknad för ungdomar och delta betyder all alla insatser som gynnar utveckling och differentiering av den reguljära arbetsmarknaden också gynnar ungdomar­na. Därutöver fordras insatser både vad gäller arbetsförmedling, uppfölj­ning, utbildning etc. för all ungdomarna skall få en trygg start i arbetslivet. Kommunerna har enligl utredningen ett särskilt ansvar för all motverka ungdomsarbetslösheten. Enskilda och offentliga arbetsgivare samt de fackliga organisationerna måste också ta aktiv del i detla arbele. Målsätt­ningen måste vara att bygga upp ell samhälle som inle slår ut ungdomar från arbetsmarknaden redan i 16- 17-årsåldern.

Utredningen understryker all ungdomsarbetslösheten måste motverkas genom åigärder på tvä områden - dels åigärder som syftar till att la fram fler arbetstillfällen, dels åigärder inom del ulbildningspolitiska området.

I fråga om arbetsförmedlingens resurser konstaterar utredningen att för­söksverksamheten med intensifierad arbetsförmedling visat all synnerli­gen goda resultat vad gäller arbete ål ungdom kan uppnås genom utökade personalresurser. Samlidigt framhålls alt utredningen i olika sammanhang diskuterar arbetsförmedlingens personalresurser för skilda verksamhets­grenar. Hur utbyggnaden av arbetsförmedlingen skall ske och vilka resur­ser som skall tilldelas olika verksamhetsgrenar kommer alt senare behand­las av utredningen. Utredningen finnerdet dock befogal atl redan nu klar­göra behovet av förstärkta personalresurser för alt motverka ungdomsar­betslösheten. Många av de ungdomar som söker arbete har liten erfarenhet av förhållandena på arbetsmarknaden. De har därför ett stort behov av atl få tala med någon som har särskild insikt i deras problem. Det är mot den­na bakgrund viktigt att det på varje arbetsförmedling finns personal, som kan ägna sig åt varje individs problem. Den tid som enarbetsförmedlare kan sälta av för varje enskild arbetssökande är dock mycket begränsad. Även om man skulle göra en omfördelning av arbetsförmedlingens nuva­rande resurser så att t.ex. mer personal avdelades för arbetssökande ung­domar under 25 år, skulle detta endasl innebära marginella förstärkningar. Del är kanske i en del fall nödvändigt alt en arbetsförmedlare får ägna 1-2 veckor på heltid åt en ung arbetssökande. Ställt i relation lill vad samhället för övrigt satsar är detta enligt utredningen ingen orimlig kostnad om man härigenom får in den personen i ett arbete. Förutom de personalmässigt stora kraven vad gäller platsförmedling, yrkesvägledning, arbetsvårdande insatser, ställer även annan verksamhet krav på arbetsförmedlingen. Det gäller aktiv uppföljning av ungdomar som är föremål för olika åtgärder, ar­betet i SSA-råden m.m.

Vikten av samarbete mellan olika organ betonas av utredningen. Genom att bilda arbetslag på arbetsförmedlingskontoren beslående av arbetsför­medlare, yrkesvägledare, syo-personal, psykologer och socialarbetare bör

2t    Riksdagen 1977178. I saml. Nr 164

Prop. 1977/78:164

14

man kunna möta de krav och förväntningar som ställs på service på ett be­tydligt bättre sätt än om varje kategori arbetar var för sig. Det är också vik­tigt all åtgärderna fullföljs när ungdomama har arbetsplacerats genom ell syslem för introduktion och personligt omhändertagande av nyanställda ungdomar. Arbetsplatsen skall i samråd med den unge kunna la kontakt med arbetsförmedlingen om problem uppslår och innan dessa utvecklas till rena misslyckanden.

Arbetsförmedlingen bör, enligt utredningen, i samråd med lokala plane­ringsråd och dislriklsarbelsnämnd kontinuerligt utarbeta åigärdsprogram och ge resultatredovisningar angående erbjudanden till arbetslösa ungdo­mar om arbete, utbildning och praktik. Arbetsförmedlingen har ett ansvar att tillsammans med de lokala skolmyndigheterna utarbeta lokala hand­lingsprogram för arbetsmarknadspolitiska och ulbildningspolitiska insatser riktade till ungdomarna.

I fråga om beredskapsarbeten för ungdom konstaterar utredningen alt de senasie årens slora satsning har inneburit att ett stort anlal ungdomar fått en tids arbetslivserfarenhet som i många fall lett lill fasta anställningar. Planeringen av beredskapsarbeten sker emellertid enligl utredningens me­ning på alltför kort sikt. / länsarbetsnämndernas årliga planering bör ingå beredskapsarbeten särskilt inriktade på ungdomar. Statsbidragsreglerna bör vidare utformas så, all arbeten inom tjänstesektorn gynnas. Bered-skapsarbelsplanering bör dessutom ingå som en del i en årlig planering så­väl hos privata som offentliga arbetsgivare och samhället skall kunna ställa krav på atl alla arbetsgivare ställer beredskapsarbelsplalser lill förfogande och upprättar planer. Utredningen kommer senare all behandla frågan om ekonomiskt stöd för planeringsinsalserna.

Beredskapsarbetenas kvalitet bör höjas genom bl.a. variation av arbets­uppgifterna och kombination med väglednings- och utbildningsinslag. Ut­redningen betonar atl beredskapsarbete skall ses som en tillfällig insats för individen i avvaktan på andra åigärder. Del är därför angeläget att ungdo­marna får information om arbetstillfällen, ulbildningsvägar etc. under li­den de befinner sig i beredskapsarbete.

Inom sysselsättningsutredningen har en särskild praktikgrupp arbetat. Den har försökt finna ett praktikanslällningsbegrepp som kan accepteras av parterna på arbetsmarknaden. Arbetsgruppen har också diskuterat lös­ningar på hur del slora och växande praklikbehovet skall kunna tillgodoses och hur samordningen och fördelningen av praklikplalsbehovet skall fun­gera.

Arbetsgruppen har som utgångspunkt alt praktikansiäUning skall vara förknippad med utbildning. Gruppen och utredningen föreslår att för alt en anställning skall kunna betecknas som praktikansiäUning så skall den

-

vara föreskriven i läroplan/utbildningsplan eller vara godkänd av avtals­slulande parter som en del av en utbildning,

-

vara handledd,

Prop. 1977/78:164

15

-

gälla för viss bestämd tidsperiod och

-

vara förlagd utanför skolan.

Samtliga villkor måste vara uppfyllda för atl anställningen skall beteck­nas som praklikanställning. Lagen om anställningsskydd bör kompletteras med nämnda definition.

Utredningen och arbetsgruppen föreslår vidare all länsarbetsnämn­den/arbetsförmedlingen skall ansvara (or anskaffningen av prakiikanstäU-ningsplatser. Utredningen framhåller samtidigt all inom vissa sektorer finns det ett naturiigt och etablerat kontaktmönster för anskaffning av plat­ser. Detta bör enligt utredningen utnyttjas. De lokala och regionala plane­ringsråden bör svara för alt behovet av praktikanslällningsplalser kart­läggs. I råden bör också en diskussion föras om hur behovet av platser skall kunna tillgodoses saml om hur dessa skall fördelas på ortens/regio­nens arbetsmarknad. Vidare bör aUa studerande som har praktikinslag i sin uthilåninglillförsäkras möjligheter all fullgöra hela sin utbildning, dvs. även praktikdelarna. Länsarbetsnämnden föreslås därför få befogenheter för praktikplatsanskaffning av samma art som de som gäller för främjande­lagen - genom en komplettering av nu gällande lagsliflning.

Riktlinjema för praktikanställningama på arbetsplatsen bör utformas en­hetligt så atl praktikperioden utgör en praktisk tillämpning och uppföljning av de teoretiska studierna i utbildningen, information börges om de fackli­ga organisationernas verksamhet, praktikanten skall få handledning, hand­ledaren ges möjlighet till handledarulbildning och skolan skall följa upp och kontrollera praktiken.

Praktikanternas ekonomiska villkor under praklikliden varierar f.n. av­sevärt. Inom vissa områden utgår lön enligl rekommendation, inom andra lön enligl kollektivavtal, lön enligt personliga avtal och i vissa fall studie­medel eller dylikt. Eftersom diskussioner kring dessa frågor pågår mellan arbetsmarknadens parter går utredningen inte närmare in på frågan.

När del gäller utbUdningsinsatser för ungdom betonar utredningen vik­ten av yrkesutbildning. Man konstaterar samtidigt all gymnasieskolan inle är ell naturiigt alternativ för alla ungdomar. Av de ungdomar som slutar gmndskolan går idag 70-75% vidare direkt tiU gymnasieskolan. Resten går ul i arbetsUvet utan någon yrkesutbildning och får i hög utsträckning tillfälliga anställningar. En del av ungdomama återvänder lill skolan efter något år, men en mycket stor del befinner sig och stannar kvar på en ar­betsmarknad som i många fall erbjuder tillfälliga och okvalificerade arbe­ten utan utvecklingsmöjligheter. Gymnasieskolan är dimensionerad för att kunna ta emot huvuddelen av de ungdomar som slutar gmndskolan, men av olika anledningar är det många som inte finner gymnasieskolan attraktiv eller som inte kommer in på den linje de önskar och därför avslår. Andra avslår därför att de hellre direkt vill ta ett arbete.

För dem som inle har lust all fortsätta i gymnasieskolan förordar utred­ningen ett system med värvning av arbets- och leoriperioder. Detta måste

Prop. 1977/78:164

16

utvecklas så alt de minst studiemotiverade finnerdet attraktivt. Samhället skall stå som garant för innehåll, läroplaner och kvalitet även om huvudde­len av utbildningen förläggs utom skolan. Utgångspunkten bör vara en yr­kesinriktad gymnasieutbildning i etapper. Dessa kurser skall ha samma kompetensvärde som kurser i den nuvarande gymnasieskolan. För de ung­domar som så önskar bör de kunna vara påbyggbara till en fullständig gym­nasiekompetens. En förutsättning för atl ett sådant utbildningssystem skall fungera är ett ökat samspel mellan arbetsförmedling, kommun/skola och företag/förvaltning. Kommunema har redan nu enligl riksdagsbeslut i sam­band med den s.k. SIA-propositionen (prop 1975/76: 39) ansvaret för all al­la ungdomar under 18 år erhåller information om och erbjuds utbildning.

För att fler ungdomar skall kunna fås att intressera sig för utbildning är det enligt utredningen angeläget att skolan anpassar sig lill de önskemål ungdomama ställer. Kommunema har inle enbart en informationsplikt gentemot ungdomarna ulan måste också medverka lill att anpassa utbild­ningsformerna efter olika krav. Slutmålet bör vara atl alla ungdomar efler grundskolan skall kunna finna en individuellt anpassad ulbildningsväg och inte hänvisas till en osäker arbetsmarknad hell i avsaknad av yrkesutbild­ning. Meningen är att utbildningsmöjligheter av olika slag skall slå öppna för alla - vara frivilliga för den enskilde individen, men obligatoriska alt ordna för samhället/kommunen.

Eftersom gymnasieskolan är dimensionerad för ca 97% av antalet 16-äringar har resurser också avsatts för detta ändamål. Om man tillför den reguljära utbildningen ett utbildningssystem där företag/förvaltning tar över delar av gymnasieutbildningen genom att ämnet yrkesteknik förläggs till arbetsplatserna, är det enligl uiredningens mening rimligt att samhället ersätter en del av kostnaderna företaget eller förvaltningen tar på sig.

För atl på kort sikt få igång en studieuppläggning av det slag som skisse­rats föreslår utredningen att försöksverksamhet med varvad teori och praktiskt arbele startas på ett antal orter. Försöksperioden bör vara minst två år och bedrivas i nära samråd mellan arbetsförmedling, arbetsmark­nadsutbildning, skolstyrelse och lokalt planeringsråd. Arbetsförmedlingen bör ges resurser att administrera verksamheten. Arbetsgivare som ställer upp med praktikplats bör få statsbidrag grundat på lönekostnaden och oli­ka bidragsnivåer bör prövas, dock högst 75%. Under utbildningsperioder­na bör eleverna få studiestöd motsvarande utbildningsbidrag och statsbi­drag bör utgå för arbetet med handledning.

Ett utbildningssystem anpassat till individuella önskemål ställer enligt utredningen krav på större frihet lokalt vad gäller utbildningsplanering och läroplansarbete. Decentralisering av beslutsfattande från SÖ till lokal nivå bör därför övervägas. I samband med försöksverksamhet med altemativa utbildningar bör, i samverkan med utredningen om skola, stat, kommun (SSK), närmare studeras hur ett utökat lokalt inflytande skall kunna ge­nomföras.

Prop. 1977/78:164

17

Intagning till studier sker idag en tiU två gånger per år och del innebär enligt utredningen både ell slort tryck på arbetsmarknaden vid ell par till­fällen per år och atl arbetslösa ungdomar kan få vänta orimligt länge innan de kan starta en utbildning. För alt motverka dessa effekter föreslås/fera kursstarter per termin eller där så är möjligt kontinuerlig intagning. Över­gång lill praktisk utbildning bör kunna ske när tillfälle erbjuds. 1 del åt­gärdsprogram mot ungdomsarbetslösheten som f. n. gäller ingår möjlighe­ten för ungdomar under 20 år atl dellaga i arbetsmarknadsutbildningens kurser. Denna möjlighet bör även i fortsättningen bestå. En samverkan mellan gymnasieskola, kommunal vuxenutbildning och arbetsmarknadsut­bildning bör eftersträvas liksom en utjämning av de ekonomiska villkoren.

En övervägande del av de ungdomar som genomgått arbetsmarknadsut­bildning har gått i de s. k. ALU-kurserna (Arbetsliv och utbildning). Erfa­renheterna från dessa kurser är myckel goda. I kurserna ges en fördjupad yrkesvägledning och möjlighet till korta praktikperioder ute i förelag och förvaltningar. Kurser av delta slag föreslås utbyggda till hela landet.

Invandrarungdomarna har ofla både språkliga handikapp och bristande kunskaper i flera skolämnen vilket resulterar i all de i mindre utsträckning än svenska ungdomar söker sig till utbildning i gymnasieskolan. För att stödja invandrarungdomarna har kurser om en lill två terminers längd star­tals. Där ges en individuellt upplagd komplettering av skolkunskaperna. Enligl utredningen bör utbildningsbidrag eller annal förmånligt studieso­cialt stöd ulgå lill dem som dellager i denna förlängda skolgång.

Den uppsökande studie- och yrkesorienteringen föreslås få förstärkta re­surser. Syo-resurserna bör särskilt inriktas på de elever som lämnar grund­skolan ulan atl söka vidareutbildning. Vidare måste invandramngdomar-nas problem uppmärksammas både genom extra insatser och genom syo på deras respektive hemspråk. För dem som ej söker lill gymnasieskolan efter grundskolan, har i en del kommuner försök med s. k. väglednings­grupper i årskurs nio genomförts med gott resultat. Vägledningsgrupperna innebär en fördjupad arbelsUvsorienlering och studievägledning med möj­lighet till pryo-inslag. Arbelel i vägledningsgrupperna har skett i samver­kan mellan skola och arbetsförmedling. Sysselsättningsutredningen före­slår alt försöken med s. k. vägledningsgrupper i årskurs nio utvidgas lill atl omfatla hela landet.

Enligl de riktlinjer som f n. gäller har skolan ett uppföljningsansvar för alla ungdomar upp till 18 års ålder. Skolan har del primära ansvaret, men även arbetsförmedlingen är inkopplad när ungdomen söker sig ul på ar­betsmarknaden. De lokala planeringsråden, där både skolans studie- och yrkesorientering och arbetsförmedlingen är representerade, har del över­gripande ansvaret för all uppföljningen fungerar. Denna bör också fungera sedan ungdomarna kommit ut i arbetslivet. Mot denna bakgrund förordar utredningen all skolans studie- och yrkesorientering knyts närmare arbets­förmedlingens verksamhet. Vid den kommande utvärderingen av försöks-

Prop. 1977/78:164

18

verksamheten med studie- och yrkesorientering förordas all även huvud­mannaskapsfrågan behandlas.

Ett led i all knyta studie- och yrkesorienteringen närmare lill arbetsför­medlingens verksamhet är enligl utredningen att på försök anordna någon typ av växeltjänstgöring för skolans syopersonal vid arbetsförmedlings-kontoren. Försöksverksamhet med tjänstgöring växelvis vid arbetsför­medlingen och i skolorna förordas starta på några orter i landet. Vidare föreslås gemensam fortbildning för arbetsförmedlare, yrkesvägledare och syo-funktionärer.

Avslutningsvis konstaterar utredningen all syftet med de förslag som framförts är atl på en rad områden försöka bygga upp ett finmaskigt skyddsnät så att ingen ungdom blir utan arbele, utbildning eller praktik. Huvudinriktningen i alla förslag är atl ställa ökade krav på samhällels orga­nisation för arbete och utbildning. Individens valmöjligheter skall bli större både vad gäller arbete och utbildning. Insatserna för ungdomar både på det arbetsmarknads- och utbildningspolitiska området måste bli av permanent karaktär. Utredningen kommer alt arbeta vidare på detla fäll och i sam­band med slutbetänkandel återkomma med de förslag och åtgärder, som försöksverksamheten kan ge underlag till.

Remissyttranden

Utredningens betoning av atl de unga som från grundskolan går direkt ul i arbetslivet har ett speciellt utsatt läge och därför fordrar särskilt slöd stryks under av flertalet remissinstanser. Alt dessa ungdomar måste få stöd i samma omfattning som kommer de ungdomar lill del som väljer ut­bildning direkt efler grundskolan framhålls av bl.a. AMS och LO. 7"CO be­tonar all en omfattande arbetslöshet bland ungdomar har en negaliv social inverkan på såväl ungdomarna som på samhället i sin helhet. Särskilt för ungdomar som kommer från svåra sociala förhållanden utgör arbetslöshe­ten ett hot. SAF och AMS slryker under uiredningens konstaterande all ungdomen inle har någon egen arbetsmarknad och SAF betonar att en samhällsekonomi i balans är den bästa grunden för arbele åt ungdomar.

Behovet av personal förstärkningar inom arbetsmarknadsverket framhålls av bl. a. SÖ, TCO, LO och SACOISR. AMS pekar på att plats­förmedling för ungdom ställer slora krav på individuell hjälp till de sökan­de i form av ackvisillon av arbele och kontakter med arbetsgivare. AMS betonar också viklen av all arbetsförmedlingen kan bedriva en aktiv upp­följning av ungdomar i olika åigärder, t. ex. arbetsmarknadsutbildning och beredskapsarbete. SAF menar atl det i sysselsättningsulredningens skri­velse är oklart i vilken utsträckning utredningen anser att förslagen kräver personalförstärkningar inom arbetsmarknadsverket. Enligl SAF:s mening bör resursbehovet kunna tillgodoses genom omdispositioner av arbets­marknadsverkets nuvarande personal.

Prop. 1977/78:164

19

För all lokall stärka och samordna insatserna mot ungdomsarbetslöshe­ten har utredningen föreslagit all särskilda arbetslag bildas vid arbets­förmedlingama. Förslaget tillstyrks av bl.a. socialstyrelsen, SÖ och SPN. Socialstyrelsen betonar alt de försök som bedrivs i ell anlal kommuner för att stödja ungdomar med omfattande sociala problem visar all de sociala myndighetema är en synneriig viktig samverkanspartner när det gäller alt söka lösa många ungdomars problem. Statens handikappråd menar all i arbetslagen bör ingå också yrkesgrupper som har specialkunskap 1 handi­kappfrågor.

Förslaget om en förbättrad introduktion och ell personligt om­händertagande på arbetsplatserna har inle mött några invändningar vid remissbehandlingen. Likaså har förslagen om all arbetsförmedlingarna i samråd med distriktsarbelsnämnderna och planeringsråden skall utarbeta åtgärdsprogram och resultatredovisningar över erbjudanden om arbete, utbildning och praktik mötts positivt. SÖ framhåller i samman­hanget att skolmyndigheterna har ett särskilt ansvar för uppföljning av ungdomar i åldern 16-18 år.

När det gäller beredskapsarbeten för ungdom har utredningen föreslagit alt det i länsarbetsnämndernas årliga planering skall ingå alt planera för beredskapsarbeten särskilt inriktade på ungdo­mar. Därutöver föreslås statsbidragsreglerna få en sådan utformning all arbeten inom tjänstesektorn gynnas. De remissinstanser som särskilt be­handlat dessa förslag har strukit under viklen av åigärder i denna riktning. TCO framhåller t.ex. all del är väsenlligl atl ett statsbidragssystem kom­mer till stånd som möjliggör beredskapsarbeten inom arbetsmarknadens alla delar.

Förslaget om skyldighet för alla arbetsgivare all upprätta bered­skapsarbetsplaner och atl ställa beredskapsarbelsplalser till arbetsförmedlingens förfogande tillstyrks av SPN, SÖ, LO, CUF, FPU och SSU. TCO framhåller i sill yttrande alt det är väsentligt all både of­fentliga och privata arbetsgivare årligen planerar beredskapsarbelsverk-samheten tillsammans med arbetsmarknadsmyndigheterna. Enligt TCO:s mening bör dock förslaget om särskilda planer konkretiseras från utred­ningens sida. Även UHÄ är tveksamt till hur planema skall utformas. SPN säger i sammanhanget all möjligheterna att utnyttja de arbelsmarknadspo­liiiska åtgärderna skulle öka om personaladminitraliva beslul inom myn­digheterna delegerades i vidgad uisträckning.

Utredningens förslagom förbättrad kvalitet på beredskapsarbe­tena genom variation i arbetsuppgifter och ökade väglednings- och ul-bildningsinslag tiUstyrks av bl.a. SÖ, LandsUngsförbundet och TCO. SÖ framhåller all planering av utbildnings- och vägledningsinsalser bör ske i samråd med de lokala planeringsråden.

Uiredningens definition av begreppet praktikansiäUning tillstyrks av bl.a. SPN, UHÄ, AMS, gymnasieutredningen, TCO, SA-

Prop. 1977/78:164

20

COISREO, CUF och FPU. Likaså tillstyrks definitionen av en majoritet inom Svenska kornmunförbundet. LO framhåller att det f n. råder slor be­greppsförvirring när det gäller praktikanter, vilket enligl LO:s mening har medfört alt begreppet "praktikant" har kunnat användas för ungdomsan­ställningar med dåliga löner och anställningsförhållanden. En klar defini­tion av begreppet praklikanställning är enligl LO:s mening nödvändig för all inle syftet med lagen om anställningsskydd skall urholkas. SÖ anser att en definition av begreppet praklikanställning bör anslå till dess att innebör­den av begreppen praklikplals, arbetsplats, beredskapsplats, inbyggd ut­bildning, lärlingsutbildning och liknande termer är klarlagda. Liknande synpunkter anförs av Svenska kommunförbundet. AMS framhåller i sitt yttrande att man ser det som en fördel alt parterna i sysselsättningsutred-ningens praklikgmpp har enats om en definition av praklikanställning som kan ligga till grund för avtalsregler om praktikanternas anställningsvillkor. Samtidigt betonar styrelsen, i likhet med flera remissinstanser, atl det här­utöver finns behov av praktik och korttidsarbete bland andra kategorier av studerande saml bland unga och äldre nytilllrädande på arbetsmarknaden. Det är enligl styrelsens mening nödvändigt att arbetsmarknaden kan till­godose alla dessa praklikbehov som för individerna känns angelägna.

Förslaget att arbetsförmedlingen skall ha ell huvudansvar för anskaff­ningen av praklikplatser biträds av bl.a. SPN, AMS, gymnasie­utredningen, TCO, SACOISR, LO och SARF. Skolans ansvar för prak-likplatsanskaffningen betonas av SÖ, UHÄ, CUF, landstingsförbundet och SFS. Såväl LO som Landstingsförbundet framhåller i sina yttranden atl på de områden där det finns ell väl fungerande mönster för praktikan­skaffning genom skolans försorg så bör detta utnyttjas. UHÄ som ansluter sig till atl arbetsförmedlingen har det övergripande ansvaret för praktik-ackvisilion och praklikförmedllng framför synpunkter i linje med LO och landstingsförbundet.

Uiredningens förslag alt alla studerande som har praktikinslag enligl den tidigare definitionen i sin utbildning skall tillförsäkras praklikplals och atl länsarbetsnämnderna i detta syfte bör få befogenheter motsvarande de som gäller för främjandelagen har mötts av delade meningar i re­missvaren. Den allmänna uppfattningen är atl alla bör tillförsäkras prak­likplals. Att detta bör ske genom alt länsarbetsnämnden ges lagstiftade be­fogenheter tillstyrks av TCO, LO, FPU, SSU, och SARF. LO menar att del under lång tid har gjorts misslyckade försök alt klara praktikplalsan-skaffningen på frivillig väg. Med hänsyn härtill återstår enligt LO:s mening inget annal än att ge länsarbetsnämnderna större befogenheter. Negativa lill en lagstiftning år postverket, SPN, UHÄ, SAF och MUF. SAF framhål­ler alt den utredning som tillsatts för översyn av vissa delar av lagen om anställningsskydd har lill uppgifi all bl. a. studera de nytillträdandes situa­tion. Enligl SAF:s mening har sysselsällningsutredningen genom förslaget om lagsliflning fört fram en åtgärd som är föga ägnad alt förbättra läget för

Prop. 1977/78:164

21

de ungdomar som har svårt atl finna anstäUning. AMS pekar i sitt yttrande på atl partema i planeringsråd och distriktsarbetsnämnder har ansvaret för alt praktikmöjligheter tiUskapas inom alla sektorer av arbetsUvet. Parterna bör härigenom aktivt stödja arbetsförmedlingen i detta arbele. Om det vi­sar sig att dessa vägar inte är framkomliga kan enUgt AMS lagstiftning i nå­gon form bli nödvändig. Förslaget om en enhetlig utformning av de praklikanställdas villkor har inte väckt några erinringar från remiss­instansema.

Målsättningen att skapa en yrkesinriktad gymnasieutbild­ning med varvad teori och arbete stöds av flera remissinstanser. SÖ framhåller bl. a. att starka ansträngningar bör göras för alt utveckla och pröva ett syslem med gymnasieutbildning i etapper eller moduler.Syste­met kan enligl SÖ:s mening byggas upp så all ulbildningsperioder i skola eller på arbetsplats varvas med lägre eller kortare arbetsperioder i förelag och förvaltningar. CUF vill atl ett Irelerminerssyslem med två terminers studier och en termin av praktik i arbetslivet genomförs.

Utredningens förslagom en försöksverksamhet med individua-liserad gymnasieutbildning tillstyrks genomgående av remissins­tanserna. SÖ framhåller dock alt riskerna måste elimineras för alt ell pa-rallellskolesystem skall uppslå genom alt verksamheten organisatoriskt skulle falla utanför gymnasieskolan. SACOISR slryker under alt de alter­nativa utbildningsvägama bör ge fullständig yrkesutbildning liksom möjlig­het att återgå till sammanhängande gymnasieutbildning. LO menar likaså atl utbildningen skall vara likvärdig med den som ges i gymnasiets tvååriga yrkesinriktade linjer. SkUInaden skall enligt LO:s mening endast vara atl det som i läroplanen anges som arbetsteknik förläggs till förelag. Perioder­na med arbetsteknik bör dock kunna förlängas med hänsyn tiU den enskil­de individens inställning till skolarbete.

När del gäller de allmänna förutsättningarna för försöksverksamheten framhåller flertalet remissinstanser bl.a. SÖ, UHÄ, Svenska kommunför­bundet , SHIO, TCO, SACOISR och Svenska föreningen för studie- och yr­kesvägledning all ansvaret för utbildningens uppläggning bör åvila skolan. TCO menar bl.a. atl skolan ej bör avskärmas från ansvaret för ungdomar som av ohka anledningar har svårigheter. Förslagen om stats­bidrag lill arbetsgivare för praklikplals, särskilt studiestöd och statsbidrag för handledare lämnas utan erinran av remissinstanser­na.

Ell decentraliserat beslutsfattande när del gäller läroplansar­bete och utbildningsplanering tillstyrks av bl. a. SÖ och LO. SÖ framhåUer härvid all länsskolnämndernas rollmåsle beaktas vid en sådan översyn.

LO betonar att ett decentraliserat beslutsfattande inte får leda tiU att de utbildningar som dessa elever får blir av lägre kvalitet än andra motsvaran­de utbildningar.

Kursstarter flera gånger per år tiUstyrks av bl.a. 5Ö, 7CO, LO

Prop. 1977/78:164

22

och CUF. LO framhåller del positiva i alt ungdomar kan börja en utbild­ning utan alt i vissa fall få vänta närmare ett år. TCO menar all del inte finns anledning motsätta sig kontinuerlig intagning till praklikdelen av en utbildning. Beträffande den skolmässiga delen av utbildningen föreligger emellertid enligt TCO:s mening i många fall slora svårigheter varför man föreslår intagning vid ett begränsat anlal tillfällen per år. SACOISR avslår, i avvaktan på ett mer preciserat förslag, att ta ställning till förslaget om kursstarter flera gånger per år eftersom det enligt organisationens mening är svårt alt av föreliggande material klart avläsa de närmare följdema vad gäller arbetsbelastningen för bl.a. skolledare och lärare.

En utbyggnad av ALU-kurser över hela landet tillstyrks genomgåen­de, liksom förslaget om särskilt studiestöd till invandrarungdom som dellager i introduktionskurs för gymnasieskolan. 5/V framhåller i det­la sammanhang viklen av att invandramngdomama ges särskild uppmärk­samhet. Arbetslösheten bland invandramngdom är betydligt högre än bland svenska ungdomar och deras benägenhet att gå vidare till gymnasie­skolan är mindre än bland de svenska kamraterna. Studieavbrotten är dessutom vanligare bland invandramngdom.

En förstärkt studie- och yrkesorientering samt utvidgning av s.k. vägledningsgrupper till hela landet tillstyrks av bl. a. SÖ, TCO och LO. SÖ betonar att syoresursema måste stärkas väsentligt. Under nu­varande förhållanden har syofunktionären i genomsnitt en timme per elev och läsår att tillgå och detta är enligt SÖ:s uppfattning hell otillräckligt och går ul över den förebyggande verksamhet som studie- och yrkesoriente­ringen utgör. Enligl gymnasieutredningen bör förslaget om väglednings­grupper behandlas i samband med SÖ:s förslag lill läroplansöversyn.

Uiredningens förslag all syo-verksamheten fastare skall knytas lill ar­betsförmedlingen tillstyrks av bl. a. LO. SÖ, TCO och SACOISR avstyrker förslaget. AMS framhåller i sitt yttrande all del är viktigt all samarbetet med arbetsförmedlingen uppmärksammas i utvärderingen av den nya syo-organisationen. Alt genom växeltjänslgöring uppnå närmare kontak­ter mellan syo och arbetsförmedling biträds av SÖ, gymnasieutredningen, och Svenska föreningen för studie- och yrkesorientering. TCO finner inte anledning motsätta sig ökade kontakter mellan syo och arbetsförmedling, men framhåller samtidigt atl dessa bör kunna uppnås ulan alt delta binds i organisatoriska former. SACOISR menar däremot all växeltjänslgöring in­le leder lill önskvärda resultat därför alt arbetsuppglftema inte svarar mot varandra. Gemensam fortbildning tillstyrks av alla instanser som har tagit upp frågan bl. a. 5Ö, TCO, SACOISR och Svenska föreningen för studie- och yrkesorientering.

3. Föredraganden

Jag har inledningsvis myckel kort redovisat utvecklingen av arbetslös­heten bland ungdomar, arbetslöshelstider och även gjort en intemationell

Prop. 1977/78:164

23

utblick. Den internationella konjunkturavmattningen i västvärlden under de senaste åren har inneburit stora påfrestningar både för samhällena och individerna. De unga har drabbats särskilt hårt. När den ekonomiska akti­viteten sjunker minskar efterfrågan på personal. Detla drabbar i första hand de unga, de som skall söka sitt första arbele. De har i vårt land och i många andra länder ofta mötts av anstäUningsstopp. Inom OECD-länderna var år 1976 i genomsnitt ca 10% av alla ungdomar ulan arbele. Motsvaran­de siffra för Sverige var 3,7 % Ett fullständigt inlemalionellt jämförelsema­terial saknas för år 1977. Vi kan emellertid konstatera alt arbetslösheten bland ungdomar i åldrarna 16-24 år för Sveriges del stigit något från år 1976 eller till 4,4%. Vid en intemationeU jämförelse har vi dock en relativt låg arbetslöshet bland ungdomar.

Målet för sysselsättningspolitiken är arbele åt alla. Del innebär alt alla som kan och vill arbeta också skall ha möjlighet till ell arbele som upplevs som meningsfullt. Detta mål omfattar också de unga. Samhällels insatser för all motverka arbetslöshet måste för de unga i hög grad bygga på en samverkan meUan utbildningspolitiken och arbetsmarknadspolitiken. Det är mot denna bakgrund som jag efter samråd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] vill ge en samlad redovisning för de insatser som är nödvändiga för all vi skall närma oss målet atl alla unga skall garanteras arbete, utbildning eller prak­tik, del som brukar kallas ungdomsgaranlin.

De svårigheter som unga människor i dag möter när det gäller alt få en fast förankring på arbetsmarknaden beror i första hand på konjunkturut­vecklingen men även på stmkturella förändringar. Den tekniska utveck­lingen har gjort atl kraven på yrkesutbildning har ökal. Många av de unga som i dag är arbetslösa saknar yrkesutbildning. Dessa ungdomar erbjuds i stor utsträckning arbeten av tillfällig natur. Det skapar otrygghet och ger ofta inte den yrkeserfarenhet som behövs för en mera långsiktig anställ­ning. Den tekniska och ekonomiska utvecklingen har också inneburit alt många arbeten som tidigare var naturliga inkörsporlar för ungdomar har försvunnit. Förändringar i de skilda samhällssektoremas tillväxt påverkar likaså de ungas möjligheter atl finna arbele. Ett arbele inom del enskilda näringslivet har traditionellt varit det första arbetet för flertalet ungdomar. Arbele inom denna sektor dominerar fortfarande för ungdomarna. År 1976 hade således 85 % av de sysselsatta männen och 61 % av kvinnorna i åld­rarna 16-19 år arbete inom det enskilda näringslivet. Dessa tal kan jämfö­ras med 72 resp 48% för de sysselsatta i åldrarna 16-74 år. I nuvarande konjunkturläge då induslrisysselsätlningens tillväxt stagnerat och övriga delar av del enskUda näringslivet endasl långsamt växer minskar ungdo­marnas möjligheter till arbete inom dessa områden. Atl den enskilda sek­torn samlidigt är mer konjunkturkänslig än den offentiiga innebär att ung­domamas sysselsättningsmöjligheter ytterligare försämras vid en konjunk­turnedgång av den styrka vi haft under de senaste åren. En ekonomisk po­litik som bl.a. ökar investeringsbenägenheten i näringslivet och i sin lur skapar större efterfrågan på personal är således en gmndläggande förut-

Prop. 1977/78:164

24

sättning för all vi skall komma lill rätta med ungdomsarbetslösheten. Ar­betsmarknadspolitiken kan hjälpa ell slorl anlal människor lill ett arbele, men den kan aldrig bli riktigt framgångsrik utan en bättre spontan efterfrå­gan på personal än den vi har i dag. Viklen härav kan belysas med ett räk­neexempel. År 1974 som var ett för industrin relativt gott år anmäldes 160000 lediga platser inom industrin lill arbetsförmedlingen. År 1977 var motsvarande anlal 70000. Del fanns således år 1974 ca 90000 fler chanser för bl. a. ungdomar all få ett arbete inom industrin än under år 1977.

Bland de arbetslösa ungdomarna är de unga kvinnorna särskilt utsatta. Arbetslösheten i de yngre åldersgrupperna är genomgående högre bland kvinnorna än bland männen. Utmärkande för kvinnorna är också all de har ett smalare yrkesulbud än vad männen har. Detta kan avläsas inle bara i deras yrkesfördelning utan också i fördelningen på uibUdningsvägar. De traditionellt kvinnliga utbildningsvägama - vårdlinje, distribution- och kontorslinje, konsumlionslinje m. fl. - domineras forifarande av kvinnor. Detta innebär alt kvinnorna redan genom sitt ulbildningsval begränsar sina möjligheter på arbetsmarknaden. Trots det intensiva arbete som bedrivs av bl. a. jämställdhetskommitlén synes del t.o.m. vara så atl unga kvinnor i högre grad än äldre återfinns i vad som betecknas som traditionellt kvinn­liga arbeten. Detla behöver å andra sidan inle enbart vara en följd av ell val från kvinnornas sida. Del kan också vara ett ullryck för de svårigheter kvinnor möter all tränga in på typiskt manliga yrkesområden i en lid när de traditionellt manliga arbetena inle växer i anlal. Enligl min uppfattning är det viktigt all kvinnorna i större uisträckning stimuleras atl välja l.ex. tek­niska yrken och männen yrken inom t.ex. vård- och bamlillsynsområde-na.

En utbredd ungdomsarbetslöshet kan komma atl prägla en hel genera­tions uppfattning om tillvaron. Pessimism, dålig tilltro lill sin egen förmåga och avståndstagande från ett samhälle som, med rätl eller orätt, ges ansva­ret för arbetslösheten kan lätt bli följden. Ungdomsarbetslöshet är således särskilt allvariig. Samhället måste därför effektivisera och förbättra möjlig­heterna för alla ungdomar atl erhålla arbete, utbildning eller praktik.

Insikten om de särskilda problem som möter ungdomama vid övergång-från skola till arbetsliv utgör bakgrunden lill de åtgärder inom arbetsmark­nads- och utbildningspolitiken som statsmakterna har vidtagit och utveck­lat under senare år. I det reguljära skolsystemet har undervisningen inrik­tats mot och kompletterats med åtgärder som syftar tUl all vidga informa­tionen om arbetslivets villkor och rådgivningen inför yrkesvalet. Arbets­förmedlingama har prövat nya former för atl intensifiera sina insatser att hjälpa ungdomar som slutat skolan alt få arbete, arbetslivserfarenhet eller kompletterande utbildning. Försöken med s. k. intensifierade arbetsför­medlingsinsatser visar all detta många gånger är ett tidskrävande arbele men också atl svårigheterna kan övervinnas om personalen vid arbetsför­medlingen kan avsätta den lid som behövs i de enskilda fallen. Melodema för yrkesvägledning och praktisk yrkesorientering inom arbetsförmedling-

Prop. 1977/78:164

25

en har förbättrats och byggts ul bl. a. genom kurserna Arbetsliv och utbild­ning (ALU). De ulgör värdefulla medel när del gäller all hjälpa de många ungdomar som har svårigheter med yrkesvalet.

Bristen på yrkesutbildning är ett svårt hinder för många ungdomar som bara har grundskolan bakom sig och inle kan beredas möjlighet alt eller in­te vill fortsätta i den ordinarie gymnasieskolan. För dessa har skapats möj­lighet atl fä sådan utbildning dels genom särskilda kortare, yrkesinriktade kurser inom gymnasieskolans ram om högst tio veckors längd och dels ge­nom att de beretts tillfälle atl på särskilda villkor dellaga i arbetsmarknads­utbildningen. Kursutbudet inom denna utbildningsform vidgades under hösten 1977 då arbetsmarknadsstyrelsens bemyndigades all köpa ledig ut­bildningskapacitet inom näringslivet. Under januari månad i år deltog ca 3 700 ungdomar i gymnasieskolans kortare yrkesinriktade kurser och totalt ca 20000 ungdomar under 20 år i arbetsmarknadsutbildning. Många ungdo­mar är emellertid skollrölla eller av andra skäl inle motiverade för ytterli­gare utbUdning. Dessa ungdomar kan genom arbetsförmedlingens försorg sedan några år tillbaka få arbetslivs- och yrkeserfarenhet genom särskilt anordnade s. k. praktikarbeten i form av dagsverksbilliga beredskapsarbe­ten. Sådana arbeten anordnas såväl inom den statliga som inom den kom­munala och enskilda sektorn. Till kommuner och enskilda organisationer och företag ulgår därvid förmånliga statsbidrag med upp till 75% av kost­naderna, för enskilda dock maximerat till 15 kr/timme. I febmari månad i år befann sig 29 000 ungdomar i sådana praktikarbeten varav 5000 i den statliga sektorn, 17050 i den kommunala och 4950 i den enskilda sektorn.

På begäran av riksdagen har regeringen nyligen tillsatt en särskild ung­domsdelegation med övergripande ansvar för ungdomamas sysselsättning. Arbetsmarknadsverket har betydande personella och tekniska resurser som succesivl skall byggas ul och förbättras. Inom skolans område arbetar såväl skolöverstyrelsen som ett flertal utredningar i syfte all skapa en sko­la som passar alla och som bällre skall förbereda ungdomarna för arbetsli­vet. På kort sikt är del arbelsmarknadspoliiiska åigärder som måste utgöra tyngdpunkten i arbetet, medan de ulbildningspolitiska åtgärderna får ökad vikt i del längre perspektivet.

Jag vill i detla sammanhang erinra om de förslag till åigärder inom ar-betsmarknadssektom som regeringen föreslår i propositionen (1977/78:105) om åtgärder mot narkotikamissbmk. Bl.a. förelås atl en ar­betsgmpp tillsätts för atl aktivt leda och befrämja samarbetet mellan ar­betsförmedling och behandlingshem för narkotikamissbmkare. Arbets­gmppen föreslås bli knuten tiU arbetsmarknadsstyrelsens arbetsvårdsdele-galion. 1 propositionen betonas särskih insatsema mot ungdomsarbetslös­heten som en av de mest angelägna åtgärdema för att förebygga missbmk.

Gmnden för ell framgångsrikt arbete är ett förtroendefullt samarbete mellan skola, arbetsförmedling, sociala myndigheter och arbetsmarkna­dens parter. Huvuddelen - ca 83 % - av de ungdomar som varje år slutar

Prop. 1977/78:164

26

grundskolan fortsätter i utbildning antingen inom eller utom gymnasiesko­lan. De som inte går vidare till utbildning eller avbryter sin utbildning är den grupp som löper den största risken atl drabbas av arbetslöshet. Genom riksdagens beslut (prop. 1975/76:39, UbU 1975/7.6:30, rskr 1975/76:367) har skolan och kommunerna ålagts att tillsammans med arbetsförmedling­arna och de sociala myndigheterna under två år följa alla dem som lämnar grundskolan. Härigenom har en grund lagts till ett system med vars hjälp alla dessa ungdomar skall kunna garanteras arbete, yrkesutbildning eller praktik.

Arbetslösheten bland ungdomar är forifarande relativt hög trots de åt­gärder som har vidtagits. Det visar atl åtgärderna inte har haft rätt inrikt­ning eller atl de inte har kunnat ges den omfattning som behövs. Vi måste därför arbeta vidare med att utveckla de åigärder som redan är i kraft och all söka finna de nya medel som krävs. En strävan måste därvid vara att samordna de olika åtgärderna till ett system som är så uppbyggt och di­mensionerat att varje ung människa som behöver samhällets hjälp för att komma in i arbetslivet också kan få det och i en form som tillgodoser hans eller hennes individuella önskemål och behov. Först när vi nått därhän kan vi tala om all vi har en ungdomsgaranti, dvs. en garanti för atl alla ungdo­mar skall kunna få arbete, utbildning eller praktik. För att uppnå detta mål som naturligtvis kräver betydande ekonomiska insatser är det viktigt all i nuvarande stalsfinansiella läge effektivisera och samordna pågående verk­samhet. Sysselsättningsutredningen har i sin skrivelse lagt fram en rad oli­ka förslag som bl. a. innebär atl sådana samordningsvinster kan uppnås och jag övergår nu till all behandla utredningens olika delförslag.

3.1 Arbetsförmedlande åtgärder

Arbetsförmedlingen ärdet viktigaste hjälpmedlet inom arbetsmarknads­politiken. En tillräcklig och väl utbildad personal vid våra förmedlingar ut­gör grunden för ett framgångsrikt arbete i strävan all undvika arbetslöshet. Många ungdomar som vänder sig lill arbetsförmedlingen är osäkra över yr­kesval, har dåligt självförtroende och kanske dåliga betyg. För att kunna hjälpa dessa ungdomar måste arbetsförmedlingens personal kunna ägna god lid ål varje enskild person. Sysselsättningsutredningen och flera re­missinstanser, bl. a. LO, TCO och SACO/SR , har också framhållit viklen av all arbetsförmedlingen dimensioneras så atl personalen får tid att hjälpa de ungdomar som söker stöd. I årets budgetproposition (prop. 1977/78: 100 bil. 15) har också framhållits atl särskilda insatser för ungdom och handi­kappade är och måste vara synnerligen personalkrävande.

Sysselsällningsutredningen har inte gjort några beräkningar av den per­sonalökning som skulle behövas vid förmedlingarna för särskilda insatser för ungdomar. Jag har för avsikt att senare ta upp frågan om eventuella be­hov av personalförstärkningar vid arbetsförmedlingarna för att dessa skall

Prop. 1977/78:164

27

kunna tillgodose de krav på service som ställs från olika grupper av arbets­sökande däribland ungdomar, kvinnor och handikappade. I detta samman­hang avser jag också atl behandla de försök som, i bl.a. Södertälje, be­drivs för socialt handikappade ungdomar.

När det gäller arbetsförmedlingarnas verksamhet har sysselsättnings­utredningen föreslagit all särskilda arbetslag bör bildas på förmedlings-kontoren beslående av förmedlare, yrkesvägledare,syopersonal, psykolo­ger och socialarbetare. Förslaget har tillstyrkts eller lämnats ulan erinran av flertalet remissinstanser. Statens handikappråd har framhållit atl i ar­betslagen också bör ingå yrkesgmpper med kunskap i handikappfrågor. Jag finner det naturiigt atl det samarbete som succesivl vuxit fram mellan olika organ också följs upp genom all arbetslag bildas på del sätt som ut­redningen förordat. Det bör också självklart vara så atl arbetslagen sätts samman på ett sådant sätt all olika gruppers behov t.ex. handikappades och invandrares kan las upp.

Lokalt och regionall haren samverkan mellan arbetsförmedling, parter­na på arbetsmarknaden, skolväsendel m.fl. successivt byggts upp. Di­striktsarbelsnämnderna är en del i denna samverkan, de lokala och regio­nala planeringsråden (SSA-råden) en annan. Enligt min mening fyller dessa organ viktiga funktioner inte minsl när det gäller samlade insatser för att förhindra och åtgärda arbetslöshet bland ungdomar. Det bör dock un­derstrykas alt skolan har ett primärt ansvar i detta hänseende när det gäller ungdomar som slutar skolan.

Utredningen har föreslagit att arbetsförmedlingarna i samråd med di-striktsarbelsnämnd och planeringsråd skall utarbeta åigärdsprogram och resultatredovisning över erbjudanden om arbele, utbildning eller praktik. Sådana åtgärdsprogram bör liksom redovisningar av åtgärdernas effekt en­ligt min mening kunna fylla en viktig funktion när man lokall skall fatta be­slut rörande omfattning och inriktning av olika åigärder. Likaså bör utbyte av erfarenheter mellan kommuner och regioner underlättas härigenom.

3.2 Beredskapsarbeten för ungdom

I det åtgärdsprogram som arbetsförmedlingarna har lill sitt förfogande för att skapa sysselsättning för såväl arbetslösa ungdomar som vuxna ut­gör, som jag tidigare har nämnt, beredskapsarbetena ell väsentiigt inslag. 1 februari 1978 hade 47200 personer arbele genom beredskapsarbeten och av dessa var 29000 ungdomar dvs. ca 61 %.

Beredskapsarbeten som anordnas särskilt för ungdomar leder ofta till fast anställning. I de fallen kan det viktigaste syftet med beredskapsarbetet sägas vara uppfyllt, alt ge ungdomama en arbetslivserfarenhet som gördel möjligt för dem att få fast anställning på den öppna arbetsmarknaden. De uppföljningar som AMS fortfor år 1977 har givit vid handen atl ca 51 % av dem som haft ett beredskapsarbete hade en fast anställning en månad sena-

Prop. 1977/78:164

28

re. Efter tre månader hade andelen stigit lill 59%. När del gäller enskilda beredskapsarbeten var resultaten 79 resp. 83 %. Motsvarande uppföljning i år som endast avser förhållandena efter högst en månad efter beredskaps­arbetets slut visar på något sämre resultat eller 33% totalt och 63% för en­skilda beredskapsarbeten. Härvid bör man dock notera att antalet ungdo­mar som i januari i år slutade beredskapsarbete var drygl dubbelt så stort som vid motsvarande uppföljning år 1977 eller 4550 mot 2 200. Även om andelen ungdomar som har fåll fast anställning sjunkit jämfört med föregå­ende år kan det konstateras all antalet som har fåll fast anställning efter beredskapsarbete har vuxit från ca 1 100 till drygt I 400.

Sysselsällningsutredningen har föreslagit all statsbidragssystemet för beredskapsarbeten ändras så all del gynnar anordnandet av sådana arbe­ten inom tjänstesektorn och därmed av arbeten lämpliga för ungdomar. Jag vill med anledning härav erinra om atl i årets budgetproposition har lagts fram förslag att statsbidraget lill kommunala och enskilda beredskapsarbe­ten skall ändras från f n. 33% av totalkostnaden lill högst 75% av löne­kostnaderna (inkl. sociala avgifter) för de lill beredskapsarbetet anvisade arbetslösa samt därutöver - i fråga om invesleringsarbeten - 20% av återstående kostnader. Detta syslem gynnar beredskapsarbeten inom tjiinsleseklorn, som i de flesta fall endasl drar en kostnad motsvarande lö­nekostnaderna för anvisade arbetslösa, framför invesleringsarbelena. Sys-selsältningsutredningens förslag torde därmed vara tillgodosett. Jag har för avsikt alt senare föreslå regeringen alt statsbidraget till lönekostnaderna alllid skall utgå med 75 % när det gäller såväl kommunala som enskilda be­redskapsarbeten som anordnas särskilt för ungdomar. Jag vill också erinra om atl regeringen med stöd av finansfullmaklen gell AMS möjlighet att i viss utsträckning tillämpa de föreslagna reglerna redan nu.

Planeringen av beredskapsarbetena har diskuterats av sysselsättnings­utredningen, som har föreslagit att alla arbetsgivare skall upprätta bered­skapsarbetsplaner och att arbetsgivarna skall åläggas all ställa bered­skapsarbelsplalser till förfogande. Förslaget har tillstyrkts av vissa remiss­instanser men föranlett tveksamhet från andra. Länsarbetsnämndernas planering av beredskapsarbetena går så till alt nämnderna varje höst har kontakter med kommunema, statliga arbetsgivare m. fl. och diskuterar ar­beten som kan vara lämpliga som beredskapsarbeten. Jag finner det natur­ligt atl man vid denna planering lägger särskild vikt vid arbeten lämpliga för ungdomar. Jag förutsätter alt arbetsgivarna är beredda atl medverka i ett samrådsförfarande som lar sikte på alt la fram lämpliga beredskapsar­beten. Därför är jag angelägen betona viklen av alt arbetsförmedlingarna vid planeringen av beredskapsarbetena kontaktar inte bara statliga och kommunala myndigheter utan också enskilda förelag och organisationer för att klargöra om lämpliga arbetstillfällen finns tillgängliga. Del måste på varje arbetsplats av någorlunda storlek finnas arbetsuppgifter lämpade som beredskapsarbeten för ungdom ulan all delta behöver tvingas fram ge­nom lagsliflning. Mot bakgrund av ett förverkligande av en ungdomsgaran-

Prop. 1977/78:164

29

ti kommer jag att noga följa utvecklingen av såväl antalet beredskapsarbe­ten som antalet praklikplatser för ungdomar.

Sysselsättningsutredningen har med instämmande av flera remissinstan­ser framhållit att kvaUteten på beredskapsarbetena bör förbättras genom variation i arbetsuppgifter och inslag av utbildning/yrkesvägledning. För egen del kan jag ansluta mig lill del utredningen har anfört i detla samman­hang. Man måste dock komma ihåg atl beredskapsarbeten normalt till sin karaktär är en tidigareläggning av en uppgift som skulle ha ulförts senare. 1 de fall då beredskapsarbetena är särskilt tillrättalagda för atl exempelvis ge ungdomar arbetslivs- och yrkeserfarenhet är del väsenlligl all arbetsupp­gifterna varieras, eftersom ett av syftena är att den som har arbetet skall få vägledning inför ett yrkesval. Häri ligger också att de ungdomar som har ell beredskapsarbete bör ges möjlighet all inom ramen för arbetet få korta­re inslag av yrkesvägledning och utbildning då delta är möjligt.

Innan jag går över lill all behandla praktikfrågoma vill jag kort uppehålla mig vid volymen av beredskapsarbeten för ungdom. I februari i år hade som tidigare sagts 29000 ungdomar sysselsättning i beredskapsarbete. Det är 15000 fler än vid motsvarande lid år 1977. Huvuddelen av volymen och även av ökningen ligger på primärkommunerna, vilket framgår av följande tabell.

Tabell 3.1 Ungdomar i beredskapsarbete fördelade efter huvudmän

staten

primärkommunema

landstingskommunema

enskilda (15-kronan)

övrigt

summa

februari 1977

februari 1978

2500

5 000

6300

14200

1250

2850

2600

4950

1300

2000

14000

29000

Även inom landstingskommunerna och den statliga sektorn har antalet ungdomar i beredskapsarbeten ökal. Denna volym bör enligl min åsikt kunna vidgas ytterligare. Inom ramen för den prioritering som landstings­kommunema måste göra av långtidssjukvården torde del även finnas ut­rymme för ytterligare beredskapsarbeten. Inom den statliga sektorn har SPN gjort inventeringar som visar all ca 8000 årsplatser skulle kunna tas fram under innevarande budgetår. AMS har nyligen samlat företrädare för de statliga myndighetema och verken och därvid betonat viklen av att de skapar sysselsättningstillfällen för ungdomar. Jag vill understryka denna maning och samtidigt framhålla all det erfordras atl arbetsgivare och fack­liga organisationer inom både den privata och den offentliga sektorn enga­gerar sig i uppgiften all skapa sysselsättning för de unga. Även de politiska partierna har här en roll all fylla. Partierna måste ute i kommunerna aktivt arbeta för all skapa arbele eller utbildning för ungdomarna. Beredskapsar­beten inom företag och förvaltningar i varje kommun är en väg all hjälpa ungdomarna till sådan arbetslivs- och yrkeserfarenhet som de behöver för all få en fast anställning.

Prop. 1977/78:164

30

3.3 Praktik

Inom sysselsällningsutredningen har en särskild praktikgrupp arbetat med den mycket svåra frågan att söka finna ett praktikanslällningsbegrepp som parterna på arbetsmarknaden kan enas om. Gruppens förslag, som ut­redningen ställt sig bakom, innebär all en anställning skall betraktas som praklikanställning om den är förenad med utbildning och uppfyller vissa förutsättningar. Den skall vara föreskriven i läroplan/utbUdningsplan eller godkänd av partema, den skall vara handledd, gälla för viss bestämd tids­period och vara förlagd utanför skolan. Enligt utredningens mening bör denna definition föras in i lagen om anställningsskydd. Flera remissinstan­ser är av samma mening.

Föregen del vill jag i likhet med bl.a. LO framhålla alt begreppet praktik under senare år har givits en mycket skiftande tolkning. Även de åigärder som samhället har vidtagit har bidragit lill oklarheter om vad som är prak­tik. Beredskapsarbeten inom bl. a. den statliga sektorn bedrivs under be­nämningen statliga praktikarbeten. Orsaken till denna utveckling är i all­mänhet att praktik har varit ell bra och samlande ullryck för atl beskriva den arbetslivserfarenhet som man velat bereda arbetslösa ungdomar ge­nom l.ex. ett beredskapsarbete.

Förhandlingar pågår f. n. mellan arbetsmarknadens parter om villkoren för praktikanställning och näraliggande frågor. Även om jag finner den de­finition som sysselsättningsutredningen har kommit fram till i slorl sell väl avvägd är jag inle beredd att nu föreslå atl lagen om anställningsskydd kompletteras på del sätt som utredningen har föreslagit. Skälen härtill är dels de pågående förhandlingarna, dels det arbete som bedrivs i kommittén för översyn av anställningsskyddslagstiftningen. I kommitténs uppdrag in­går som en huvuduppgift atl i samarbete med sysselsättningsutredningen studera de nytillträdandes situation och jag finner del då naturligt alt utred­ningen också lar upp praklikfrågan.

Under de närmaste åren kommer utbildningsväsendet all kräva ell kraf­tigt ökal utrymme i arbetslivet för arbelslivsorienlering och praklikarbete av olika slag. De nytillträdandes behov av all få en lids arbetslivserfaren­het kommer med all säkerhet att växa i framliden och delta kommer all ställa stora krav på både förelag och förvaltningar när det gäller all få fram platser härför. Det kommer också atl fordra att behovet av praklikplatser på ett samordnat sätt kartläggs lokall. Likaså fordras en samordning av an­skaffningen av praklikplatserna. Sysselsättningsutredningen har föreslagit all behovet av praktikplatser skall kartläggas genom de lokala planerings­råden. Jag finner det naturligt atl så sker eftersom både skola, arbetsför­medling och arbetsmarknadens parter är representerade i råden. Det är dessa parter som gemensamt har ansvaret för atl utbildningen utformas i samklang med de krav som arbetslivet ställer och planeringsråden bör så­ledes vara ett lämpligt fomm för denna uppgifi. När det gäller anskaffning-

Prop. 1977/78:164

31

en av praktikplatser har utredningen föreslagit att arbetsförmedlingen skall ha huvudansvaret. Samtidigt framhåller utredningen med instämmande av LO, Landstingsförbundet och UHÄ att i de fall det finns naturliga och etablerade kontakter mellan skola och arbetsplatser bör dessa utnyttjas. Enligt min mening är det en klar fördel att ansvaret för praktikplalsanskaff-ningen samlas hos en huvudman, nämligen arbetsförmedlingen. Detta bör dock inle hindra att man i det praktiska arbetet lokalt kommer överens om all inom ett visst område skolan skall svara för denna verksamhet. En så­dan uppdelning måste emellertid vila på klara överenskommelser i plane­ringsråden så att man undviker all skola och arbetsförmedling dubblerar ell arbete.

Den fråga som naturligt följer av en diskussion om praktik och bered­skapsarbeten för ungdom är hur man skall få ett tillräckligt anlal platser. Sysselsättningsutredningen menaratt ett tillräckligt anlal praklikplatser för dem som har praktikinslag i sin utbildning inte kan uppnås på frivillig väg. Enligl utredningen bör länsarbelsnämndema därför fä befogenhet att skaf­fa praklikplatser inom ramen för främjandelagen för atl kunna erbjuda så­dan plats åt alla som har praktik som en obligatorisk del av sin utbildning. Remissinstansernas uppfattning på denna punkt är splittrad. AMS har i sitt yttrande framhållit atl alla som önskar praktik eller praktisk arbetslivserfa­renhet måste ges en möjlighet all få detta oberoende av om denna är ett nödvändigt inslag i en utbildning eller ej. Jag delar AMS uppfattning all detta bör vara målsättningen. För den enskilde kan en period av praklikar­bete vara myckel angelägen även om den inle ingår i en utbildning. Emel­lertid kan situationer uppslå då tillgången på platser är otillräcklig och då måste prioriteringar göras. 1 ell sådant läge måste det vara naturligt all de som är beroende av en period av praktiskt arbete för all kunna fullfölja sin utbildning prioriteras.

Som jag tidigare har framhållit bör planeringsråden ha ansvaret för all behovet av praklikplatser kartläggs. I planeringsråden bör, som utredning­en har framhållit, också kunna diskuteras hur behovet av praktikplatser skall kunna tillgodoses och hur plalsema bör fördelas på ortens/regionens arbetsmarknad. Arbetsförmedlingen bör däremot ha ansvaret för anskaff­ning av sådana platser i de fall då enligt vad jag nyss har sagt detla inle ef­ter överenskommelse lokall anförtros åt annan instans. Flertalet plane­ringsråd har hittills varit verksamma under knappt ett år och har nu börjat finna formema för sitt arbete. Förslaget all i detta läge, dvs. innan effekti­viteten i den samverkan som måste komma till stånd mellan arbetsförmed­ling och planeringsråd hunnit prövas, införa en lagstiftning av typ främjan­delagen för att få fram praklikplatser kan jag inte biträda. Jag är övertygad om all råden och distriktsarbelsnämnderna kommer alt arbeta mycket in­tensivt för atl tillgodose behovet av praktikplalser. Som jag tidigare har framhållit avser jagatl noga följa utvecklingen av antalet praktikplalser.

För alla som börjar ell arbele är del som utredningen har framhålUl syn­neriigen viktigt all en ordentlig introduktion och handledning ges. Del gäl-

Prop. 1977/78:164

32

ler både för dem som går till ett reguljärt arbete, ett beredskapsarbete eller någon form av praktikarbete. Den nyanställde måste få väl tilltagen tid för alt sälla sig in i arbelel och han/hon bör få handledning och information om bl. a. den fackliga verksamheten på arbetsplatsen. För dem som har en så­dan praktikanställning, som ulgör led i en utbildning, måste särskilt stora krav ställas på sådan handledning. En uppföljning och kontroll måste ske från skolans sida och särskild utbildning lill handledarna är i dessa fall många gånger nödvändig. Hur introduktion och handledning m.m. skall läggas upp måste avgöras från fall till fall, men vissa allmänna riktlinjer bör dock kunna utarbetas. Detta är en fråga som i första hand ankommer på parterna på arbetsmarknaden tillsammans med skol- och arbetsmarknads­myndigheterna.

3.4 Utbildningsåtgärder inom arbetsmarknadsutbildningens ram

Många av de ungdomar som i dag möter svårigheter på arbetsmarknaden har som jag tidigare har framhållit mycket kort eller ingen yrkesutbildning. Del är ungdomar som inle kommit in på gymnasieskolan överhuvudlaget eller avstått från en plats därför atl de inle har kommit in på önskad linje el­ler har svagt intresse av all fortsätta i gymnasieskolan. En yrkesutbildning är den bästa grunden för alt förhindra arbetslöshet och stora ansträngning­ar måste därför göras för atl erbjuda ungdomar en utbildning som är anpas­sad lill deras behov och önskemål. I detta syfte fordras förändringar både på kort och lång sikt, både i grundskola och gymnasieskola. Kompletteran­de insatser kan vid behov åstadkommas inom bl. a. arbetsmarknadsutbild­ningens ram. Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] kommer senare all närmare redovisa de åigärder som berör del reguljära skolväsendet och jag kommer här alt up­pehåUa mig vid åigärder inom arbetsmarknadsutbildningens ram.

F.n. dellager ca 20000 ungdomar i arbetsmarknadsutbildning. Del är närmare 5 000 fler än forell år sedan. Den slora ökningen i jämförelse med föregående år faller lill slor del på de s. k. kortkurser som hittills under del­ta läsår berört ca 15 000 ungdomar. Dessa kurser anordnas inom gymnasie­skolans ram i samarbete med arbetsförmedlingen. Genom dessa kurser er­bjuds arbetslösa ungdomar korta yrkesinriktade studier eller fördjupad studie- och yrkesvägledning. På många håll har kurserna kombinerats med beredskapsarbete vilket på ett naturligt sätt har givit den arbetslivsanknyl-ning som många av dessa ungdomar saknar. Som statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] senare kommer alt betona har dessa kurser varit myckel effektiva för all slussa ungdomar från arbetslöshet lill utbildning eller arbete.

Med stöd av riksdagens bemyndigande (prop. 1975:45, InU 1975: 14, rskr 1975: 178) har regeringen under senare år medgivit atl ungdomar på vissa villkor får delta i arbetsmarknadsutbildning. Det har varit utbildning i form av kursen Arbetsliv och utbildning (ALU) och utbildning på vakanta

Prop. 1977/78:164

33

platser inom arbetsmarknadsutbildningens kursutbud. Därtill har arbets­marknadsstyrelsen som jag har nämnt bemyndigats alt anordna kurser om högst 40 veckor, förlagda lill företag. De ungdomar som har deltagit i gym­nasieskolans kortkurser eller i arbetsmarknadsutbildning har fått utbild­ningsbidrag enligt särskilda bestämmelser. För ungdomar som är berättiga­de till kontant arbetsmarknadsstöd har detla inneburit ett bidrag om f. n. 70 kr. per dag. Jag vill här erinra om alt regeringen nyligen har förelagt riksda­gen förslag om att detta bidrag skall höjas till 75 kr. per dag från den I juli 1978. De ungdomar som inte har varit berättigade lill kontant arbetsmark­nadsstöd har fått utbildningsbidrag motsvarande studiebidraget inom stu­diehjälpen. Dämtöver har de efler fullföljd kurs fått en premie om 200 resp. 400 kr. beroende på kursens längd. Jag anser det befogal att samma möjligheter slår öppna under hela år 1978. För riksdagens kännedom vill jag anmäla att jag avser föreslå regeringen all de särskilda premier som jag nyss har talat om höjs lill 300 resp. 600 kr.

1 detta sammanhang vill jag också beröra invandrarungdomarnas utbild­ningssituation. Sysselsättningsutredningen har framhållit atl invandrar­ungdomar söker till gymnasieskolan i mindre utsträckning än svenska ung­domar. Detta har SIV också fäst uppmärksamheten vid i sill yttrande. In­vandrarungdom avbryter också sin gymnasieutbildning relativt ofla. Den främsta orsaken till detta är att invandrarungdomar befinner sig i ett sämre utgångsläge inför en gymnasieutbildning än vad svenska ungdomar gör. De har ofta svaga kunskaper i framför alll svenska språket men också i andra ämnen. För att underlätta deras övergång till gymnasieskolan har regering­en bemyndigat skolöverstyrelsen att starta särskilda introduktionskurser för invandrarungdom. Dessa kurser är på en eller två terminer och avser alt förbereda för gymnasieskolan. En effekt av dessa kurser är atl invand­rarungdomarna får sin skolgång förlängd i motsvarande mån i jämförelse med svenska elever. Sysselsättningsutredningen har mot denna bakgrund föreslagit att särskilt förmånliga studieförmåner bör utgå under dessa kur­ser.

Remissinstanserna har inle haft något alt invända mot detta förslag.Jag delar utredningens uppfattning och förordar att de invandrarungdomar som dellager i inlroduklionskursema får en särskild premie utformad på ett sätt motsvarande del som enligt vad jag nyss har nämnt bör gälla för ungdomar som inte är berättigade till kontant arbetsmarknadsstöd. Under den ordinarie gymnasieutbildningen bör reguljärt studiestöd utgå.

Inom arbetsmarknadsutbildningens ram bedrivs sedan ett anlal år tillba­ka en verksamhet inom den kommunala sektorn där arbetsmarknadsut­bildning kombineras med beredskapsarbete. Anställd personal inom den kommunala sektorn med bristfällig yrkesutbildning kan 1 begränsad ut­sträckning få sådan inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen under förutsättning att en av arbetsförmedlingen anvisad arbetslös i form av be­redskapsarbete får gå in som ersättare. Kommunema skall betala full lön

Prop. 1977/78:164

34

lill den som går i utbildning och statsbidrag utgår med 75 % av ersättarens lön. Till ersättare skall företrädesvis ullagas ungdomar. Denna verksam­het fyller två syften, nämligen alt dels förbättra utbildningen hos de redan anställda och dels ge möjlighet för ungdomar alt få arbetslivserfarenhet. Sedan verksamheten startade år 1972 har närmare 20000 anställda inom i första hand vårdseklom fått förstärkt utbUdning och inemot 15 000 ungdo­mar har fått arbete som ersättare. Del finns enligt min mening anledning att fortsätta denna verksamhet under hela år 1978.

På utbildningsområdet vill jag slutiigen beröra sysselsättningsulred­ningens förslag om en individualiserad utbildning riktad tiU arbetslösa ung­domar som inle har kunnat få lämplig utbildningsplats i gymnasieskolan. Förslaget som tillstyrks av remissinstanserna innebär i korthet atl ell indi­viduellt utbildningsprogram skall läggas upp för varje i försöksverksamhe­ten deltagande elev. "Skolmässigutbildning" skaU därvid varvas med "ut­bildning i arbetslivet". Längden av dessa perioder och hur de skall läggas in i programmet skall avgöras från fall lill fall. Avsikten med förslaget är alt en utbildning skall kunna erbjudas som är flexibel och anpassad lill den en­skildes behov och önskemål. Jag finner denna inriktning riklig och vill samlidigt ytterligare en gång betona all en god yrkesutbildning är av grund­läggande betydelse när det gäller all få och behåUa ell arbele.

För dem som inle kunnat få en god yrkesutbildning med nuvarande ut­bildningsutbud är del således nödvändigt all öppna möjlighet till sådan ut­bildning i former som kan attrahera dem som i dag lämnar den obligatoris­ka utbildningen i grundskolan ulan all kunna eller vilja utnyttja gymnasie­skolans yrkesutbildning. Sysselsättningsulredningens förslag har detta syf­te och jag förordar därför, efler samråd med statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], all en be­gränsad verksamhet av det slag utredningen förordat inleds höstterminen 1978. Verksamheten har som främsta syfte atl effektivisera och samordna existerande åigärdsprogram 1 form av kortkurser och beredskapsarbeten. Stalsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] kommer senare atl närmare behandla uppläggningen av verksamheten. I de delar förslagen berör mitt ansvarsområde vill jag anfö­ra följande.

I sysselsättningsulredningens förslag ingår all arbetsförmedlingen skall administrera den föreslagna verksamheten. För egen del finner jag del emellertid naturiigt alt samma ansvarsfördelning gäller mellan skola och arbetsförmedling som i fråga om de s. k. kortkurserna. Skolan skall således i samarbete med arbetsförmedling och planeringsråd svara för utbildning­ens uppläggning. Urvalet av elever bör göras av arbetsförmedlingen efter samråd med skolan varvid bör beaktas att utbildningen skall vända sig till ungdomar med särskilt stora problem att få en förankring på arbetsmark­naden.

Utbildningen skall alltså vara öppen för arbetslösa ungdomar som har lång lid av arbetslöshet bakom sig och för vilka annan utbildning inle är ett realistiskt altemativ. Sysselsättningsutredningen har föreslagit att elever-

Prop. 1977/78:164

35

na under teoretiska studier skall få utbildningsbidrag och all arbetsperio­derna bör läggas upp i form av beredskapsarbeten med lön. De ungdomar som således kan komma i fråga för denna typ av individualiserad utbild­ning är ungdomar som redan i dag är berättigade lill utbildningsbidrag vid l.ex. genomgång av s. k. kortkurser inom gymnasieskolan. De kan också med arbetsförmedlingens hjälp få praklikarbete i form av beredskapsarbe­te inom den offentliga eller enskilda sektom. Mot denna bakgmnd innebär utredningens förslag i dessa delar ingen förändring av de principer som nu gäller i fråga om möjligheter för ungdomar all få utbildningsbidrag efter av­slutad gmndskola. Jag vill därför tillstyrka utredningens förslag. De kost­nader som föranleds av verksamheten under anslagen B 2. Bidrag lill ar­betsmarknadsutbildning och B 3. Sysselsättningsskapande åtgärder ryms inom de ramar som har föreslagits för budgetåret 1978/79.

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställerjag atl regeringen föreslår riksdagen

alt godkänna de åigärder för alt motverka arbetslöshet bland ungdo­mar som jag har förordat.

Prop. 1977/78:164

36

Bilaga 2

Utdrag

UTBILDNINGSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-03-30

Föredragande: stalsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Anmälan till proposition om åtgärder mot ungdomsarbetslöshet

Som redan har anförts har samhällets ansvar för ungdomar som har läm­nat den obligatoriska skolan ökal starkt under 1970-talet. Inom skolområ­det kan här nämnas genomförandet av den sammanhållna gymnasieskolan, vidgning av skolans uppföljningsansvar, en successiv utvidgning av studie-och yrkesorienteringen, införande av regionala och lokala planeringsråd samt inle minst en försöksverksamhet med särskilt utformade kurser för sådana elever som inte nås av gymnasieskolans reguljära kursutbud.

Flera av de av sysselsättningsutredningen redovisade förslagen ligger väl i linje med den utveckling som skett och sker inom gymnasieskolan.

Enligt sysselsättningsulredningens förslag skall ett mera systematiserat program göras upp för sådana ungdomar som är arbetslösa eller som inle fått utbildningsplats i gymnasieskolan. Uiredningens förslag om en indivi­dualiserad utbildning tillstyrks av remissinstanserna. Förslaget innebär i korthet all ett individuellt utbildningsprogram skall läggas upp för varje i försöksverksamheten deltagande elev. "Skolmässig utbildning" skall där­vid varvas med "utbildning i arbetslivet". Längden av dessa perioder och hur de skall läggas in i programmet skall avgöras från fall lill fall. Utred­ningens förslag, som enligl vad utredningen själv framhåller, närmast är en skiss, behöver ytterligare bearbetas.

Jag delar den uppfattning som utredningen redovisat att det är viktigt atl de åtgärder som redan i dag vidtas för att lösa den arbetslösa ungdomens problem så långt som det är möjligt samordnas. Av bl.a. detla skäl har re­geringen vid utfärdandet av bestämmelser för försöksverksamheten med de korta yrkesinriktade kurserna framhållit att vid uppläggningen av dessa kurser skall särskilt uppmärksammas möjligheterna all koppla samman be­redskapsarbete eller praktik för arbetslös ungdom med kurserna. Rege­ringen har av bl. a. arbelsmarknadsskäl för innevarande budgetår medgivit att de ramar som fastställts för gymnasieskolan får överskridas med totalt 3 700 årselevplalser för att utnyttjas för bl. a. de korta yrkesinriktade kur­serna. Redan under innevarande budgetår föreligger således förutsättning-

Prop. 1977/78:164

37

ar för all få till stånd en verksamhet med den inriktning som sysselsäll­ningsutredningen angivit. Enligl vad jag under hand inhämtat från skol­överstyrelsen har resultatet av verksamheten med bl. a. de korta yrkesin­riktade kursema varit framgångsrik.

Sysselsättningsulredningens förslag ligger således i linje med de åtgärder regeringen vidtagit för att bereda arbetslös ungdom utbildning och arbete. Jag finner del därför motiverat atl en begränsad försöksverksamhet i syfte att systematisera och effektivisera kombinationen konkurser och bered­skapsarbete kommer till stånd i ell begränsat antal kommuner, med varie­rande arbetsmarknads- och utbildningsmöjligheter. För riksdagens känne-kom vill jag nämna all jag avser föreslå regeringen all försöksverksamhe­ten under budgetåret 1978/79 skall omfatta högst tio kommuner och totalt 200 elever. Det bör ankomma på SÖ alt i samråd med AMS och gymnasie­utredningen lokalisera försöksverksamheten. Skolstyrelsen bör lokalt ha ansvaret för försöksverksamheten. Ell nära samarbete bör därvid äga rum med arbetsförmedlingen som liksom hittills bör svara för anskaffningen av beredskapsarbeten. De lokala planeringsråden har likaså en viktig uppgift all fyUa vid genomförandet av försöksverksamheten.

SÖ bör vid sin planering och uppföljning av försöksverksamheten sam­råda med gymnasieulredningen. Intagning av elever till försöksverksamhe­ten bör göras av arbetsförmedlingen och skolstyrelsen i samråd.

Riktlinjer för försöksverksamheten bör dras upp av skolöverstyrelsen i nära samarbete med AMS, gymnasieutredningen saml berörda kommuner och länsskolnämnder. Jag vill härvid peka på all en förutsättning för atl en sådan försöksverksamhet som här skisserats skall bli framgångsrik är alt den ges en klar lokal förankring och utformas utifrån de lokala förutsätt­ningar som finns. Utformningen av del mera detaljerade utbildningspro­grammet för varje elev bör därför ske på lokal nivå och i nära samråd mel­lan elev, skolstyrelse, arbetsförmedling, arbetsmarknadsutbildning, lokalt planeringsråd och aktuellt/aktuella förelag och förvaltningar.

Studieprogrammen bör omfatla en total lidsperiod av lägst ett år och högst två år och så långt som det är möjligt leda fram till en yrkesutbUd­ning. Uppläggningen av verksamheten bör gå ut på alt för de ungdomar som nu är i den situationen att de är berättigade tiU utbildningsbidrag söka finna en organiserad och mer systematiserad form for en individuellt av­passad kombination av utbildning och praktikarbete i beredskapsarbetets form. Om en plan läggs upp för omväxlande sådan utbUdning och praktik­perioder kan dess olika element tiU sill innehåU anpassas liU en individs önskemål och därigenom också bUda integrerade delar i en yrkesutbild­ning. Avsikten är således inte alt införa en altemativ form av gymnasieut­bildning med annoriunda studiestöd än det som ulgår vid sådan utbildning ulan syftet är atl effektivisera kombinationen av kortkurser och bered­skapsarbete. Jag vill också betona all den av mig föreslagna verksamheten inte skall ses som ell föregripande av gymnasieulredningens (U 1976:10) arbete.

Prop. 1977/78:164

38

För verksamheten bör utgå bidrag efler samma grunder som gäller för bidrag lill kortare kurser. Eleverna bör, som chefen för arbetsmarknadsde­partementet tidigare föreslagit, få utbildningsbidrag enligt gäUande be­stämmelser under de teoretiska momenten och statsbidrag liU anordnaren av den praktiska delen bör ulgå enligt reglerna för beredskapsarbeten.

Jag avser all i samråd med arbelsmarknadsminislem återkomma lill re­geringen med förslag till närmare bestämmelser för försöksverksamheten.

Beträffande den fortsatta planeringen av korta yrkesinriktade kurser räk­nar jag med att SÖ i god tid före läsårets början hösten 1978 inkommer tiU regeringen med förslag liU dimensionering av sådana kurser och övriga villkor som bör gälla för fortsall försöksverksamhet under läsåret 1978/79. En viktig uppgifi blir då atl fortsälla del redan påbörjade arbelel med all samordna utbildningsinsatser och övriga insatser som vidtas för all för­bätlra den arbetslösa ungdomens situation. Jag återkommer således till re­geringen med förslag i detla avseende.

Sysselsällningsutredningen föreslår även att planeringen av utbildning­en och läroplansarbetet decentraUseras från SÖ tiU lokalnivå. Jag vUl här erinra om alt i den nu föreslagna försöksverksamheten är del lokala infly­tandet över utbildningen myckel slorl. Även inom försöksverksamheten med bl. a. korta yrkesinriktade kurser har del lokala och regionala inflytan­det över utbildningens innehåll och lokalisering förstärkts. Enligt min me­ning finns del starka skäl som talar för atl del lokala och regionala inflytan­det över utbildningsplaneringen förstärks även när del gäller gymnasiesko­lans reguljära kursutbud. Jag är emellertid inte beredd att nu föreslå några åigärder i den riktningen ulan avser all i annal sammanhang återkomma till regeringen i frågan.

Sysselsättningsutredningen föreslår även att intagning till gymnasiesko­lan skall ske flera gånger per termin eller där så är möjligt kontinueriigt. Jag vill här endasl erinra om alt gymnasieulredningen enligt sina direktiv har all överväga ell system med kontinuerlig intagning i gymnasieskolan och kommunal vuxenutbildning.

De av sysselsättningsutredningen föreslagna åtgärdema för den uppsö­kande studie- och yrkesorienteringen bör enligt min mening prövas i sam­band med del årliga budgetarbetet. Jag avser således återkomma till rege­ringen i frågan i samband med budgetarbetet inför budgetåret 1979/80.

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen föreslår riksdagen

all godkänna de av mig förordade åtgärdema inom skolans område mot ungdomsarbetslöshet.

Norstedts Tryckeri, Stockholm 1978