Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Maj:ts Skrivelse nr 119 år 1971

Skr. 1971:119

Nr 119

Kungl. Maj:ts skrivelse till riksdagen med redogörelse för verksamheten inom Europarådets ministerkommitté under år 1970, given Stockholms slott den 27 maj 1971

Kungl. Maj:l vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över utrikesdeparlementsärenden för denna dag, till riksdagen överlämna redogörelse för verksamheten inom Europarådels ministerkommitté under år 1970.

GUSTAF ADOLF

TORSTEN[REDACTED_EFTERNAMN]

1    Riksdagen 1971. 1 saml. Nr 119

Skr. 1971:119

Utdrag  av  protokollet  över  utrikesdepartementsärenden,  hållet  inför Hans Maj:t Konungen i statsrådet på Stockholnis slott den 27 maj 1971.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], ASP­LING,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Ministern för utrikes ärendena anmäler efler gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om redogörelse till riksdagen för verksamheten inom Europarådets ministerkommitté under år 1970 och anför.

I resolution 319 (1966) om förbindelserna med de nationella parla­menten uppmanar Europarådets rådgivande församling regeringarna all årligen lägga fram en rapport om verksamheten i Europarådets minis­terkommitté inför sina parlament. Kungl. Maj:t har lämnat riksdagen sådana redogörelser för åren 19671969 (skr. 1968: 23, skr. 1969: 27, skr. 1970: 39). En redogörelse för verksamheten inom Europarådels mi­nisterkommitté under år 1970 har utarbetats inom utrikesdepartementet i samråd med övriga berörda departement och lorde få fogas till stals­rådsprotokollel i detta ärende som bilaga.

Jag vill i della sammanhang göra några allmänna kommentarer om europarådsarbelel.

I närmast föregående redogörelser har en utförlig redovisning skett av den utveckling, som ledde liU alt Grekland dels sade upp sill med­lemskap i Europarådet den 12 december 1969 och dels samma dag sade upp konventionen om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Utan all dellaga i Europarådets ordinarie arbete har Grek­land formellt kvarstått som medlem intill utgången av år 1970. Upp­sägningen av konventionen trädde i kraft först den 13 juni 1970 ocn fritar sålunda inle den grekiska regeringen från ansvar för händelser som inträffat dessförinnan. Ministerkommittén har därmed varit behö­rig alt ta ställning till den rapport i greklandsmålel, som den europeiska kommissionen för de mänskliga rätligheterna överlämnade den 18 no­vember 1969. Vid behandlingen av rapporten vid möte den 15 aprU 1970 fastslog ministerkommittén att Grekland brutit mot en rad artik­lar i konventionen och beslöt offentiiggöra rapporten. Under året har vidare de rättsliga och finansiella följderna av Greklands utträde reg­lerats av ministrarnas ställföreträdare. En redogörelse härför lämnas

Skr. 1971:119

3

i bUagan. Jag måste i detla sammanhang än en gång med djupt bekla­gande konstatera, all förhoppningarna om en återgång tUl normala par­lamentariska förhållanden i Grekland ännu inle infriats och atl endast obetydliga, formeUa steg tagits mol ålerupprällandel av respekten för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter.

Det integrationsarbele, som de i demokratisk ordning utsedda väst­europeiska regeringarna beslutat sig för atl genomföra inom Europa­rådels ram, har i första hand inriktats på praklisk-lekniska samarbels­frågor. Rådets mellanstatliga arbetsprogram omfattar numera över 250 olika arbetsuppgifter inom de flesta samhällssektorer med undanlag för försvarsfrågor. Drygt ett 70-lal kommittéer och arbetsgrupper har lill­satls av ministerkommittén för all utreda desa frågor och lägga fram förslag lill beslut. Som initiativtagare står i första hand den rådgivande församlingen, medlemmarnas regeringar och sekretariatet. Åtskilliga uppgifter har emellertid sin grund i förslag, som lagts fram av europeis­ka fackminislermölen, varav några sedan länge varit nära knutna lill Europarådet, 1. ex. justitie- och ulbUdningsministerkonferenserna. På senare år har ytterligare fackministerkonferenser knutits lill Europa­rådet bl. a. i så måtto att rådets sekretariat biträder vid konferensernas förberedelse och genomförande. Della gäller den i september 1970 håll­na planminislerkonferensen i Bonn liksom den konferens med de euro­peiska famUjeministrarna, som skaU äga rum i Stockholm i september 1971. En liknande anknytning får den konferens med de europeiska ar­betsministrarna, som enligl ministerkommitténs beslut skall hållas i Rom i september 1972, och en ny naturvårdskonferens som planeras lill hös­ten 1972 eUer våren 1973.

Ministerkommittén har under år 1970 ägnat särskild uppmärksamhet ål frågan om en rationell fördelning av arbetsuppgifterna mellan de olika inlernalionella organisationer som är verksamma på det europeiska planet. Man har därvid konstaterat alt elt visst mått av dubbelarbete sannolikt är oundvikligt med hänsyn till skillnaderna i medlemsstruklur och allmän målsättning. Genom sin förhållandevis starka homogenitet utgör Europarådels medlemskrets ofta en lämplig bas för elt närmare regionall samarbele i frågor som samtidigt behandlas i världsomspän­nande organisationer. Del är all märka all den rådgivande församling­en, som visserligen vid flera tillfällen sett sig föranlåten alt rikta minis­terkommitténs uppmärksamhet på behovet av strängare gränsdragning, spelar en viktig roll som inspiralionskäUa tiU nya uppgifter. Flera nya ämnen som under senare år uppförts på arbetsprogrammet miljö­vård, skydd för privatlivet, harmonisering av myndighetsåldern, kvin­nans ställning osv. har tiilkommil på direkt rekommendation av församlingen. En rad andra arbetsuppgifter har utvidgats eller fördju­pals på församlingens tillskyndan. För ministerkommittén, som har av-görandel vid arbetsprogrammets utformning, kan del därför många

Skr. 1971: 119

4

gånger vara svårt atl avvisa förslag, som betecknats såsom angelägna av den parlamentariskt utsedda församlingen, under hänvisning enbart lill alt ämnet redan i viss omfattning bearbetas i annan organisation.

Genom införandet under år 1970 av etl nytt syslem för uppgörandet av arbetsprogrammet, som nu fastställs för två år i sänder, och fortsatta ansträngningar atl uppnå striktare rationaliserings- och programmerings­metoder synes emellerlid en bättre överblick över rådets verksamhet ha uppnåtts. Europarådets generalsekreterare har vidare fåll i uppdrag all i samråd med sina kolleger i andra berörda inlernalionella organisa­tioner studera förutsättningarna för etl rationellare utnyttjande av till­gängliga resurser. Parallellt härmed har möjligheterna all effektivisera den interna administrationen studerats. En översyn av sekretariatets organisation och arbetsmetoder kommer atl ske under år 1971.

Även om det är samarbetet på det tekniska området som i första hand avsätter direkt påtagliga resultat, spelar allmänpolitiska frågor en inle oväsentlig roll i Europarådets verksamhet. I den rådgivande för­samlingen hålls årligen offentiiga debatter i sådana ämnen, vilket ger företrädare för medlemsländernas parlament tillfälle alt framhäva na­tionella aspekter på aktuella problem. Bland de regelbundet återkom­mande debattämnena kan nämnas ösl-väslförbindelserna och den euro­peiska integrationsfrågan. I dessa frågor har församlingen utgjort en be­tydelsefull kontaktpunkt för medlemsstaternas parlamentariker och bi­dragit lUl utformandet av en europeisk opinion. Inom ministerkommit­tén har församlingens rekommendationer utgjort en naturlig grundval för utbyte av synpunkter på den europeiska politiska situationen såsom den miljö, i vilken rådets arbete på skilda sakområden har alt bedrivas. Del bör understrykas all åsiktsutbytet inom ministerkommittén inte syf­tar lill utrikespolitiska åtaganden. Della hindrar givetvis inle atl över­läggningarna i vissa frågor utmynnar i enhälligt antagna deklarationer.

Frågan om Europarådets framtida uppgifter och plats i det europeis­ka samarbetet har naturiigen aktualiserats inför möjligheten av en ut­vidgning av de Europeiska gemenskaperna all omfatta tio av rådels sjut­ton medlemmar. Oberoende av utgången av de pågående förhandlingar­na lorde man kunna räkna med alt Europarådet alltjämt kommer att spela en betydande roll i strävandena atl nå samförstånd i Europa, I sammanhanget vill jag understryka den vikliga funktion rådet haft som samordningsorgan på de juridiska, kulturella och sociala områdena och som värnare av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheter­na. Nya uppgifter som ägnar sig för regional samverkan har successivt tiilkommil. Genom all rådel erbjuder en vidsträckt kontaktyta för så­väl regeringsexperler som parlamentariker från Europas demokratiska länder, synes det ligga inle minst i de neutrala staternas intresse all verka för all största möjliga del av samarbelel på sådana områden alll­jäml förläggs inom ramen för Europarådets verksamhet.

Skr. 1971:119

5

Jag hemställer alt Kungl. Maj:t delger riksdagen den inom utrikes­deparlemenlel upprättade redogörelsen för verksamheten inom Europa­rådets ministerkommitté under år 1970.

Med bifall lill vad föredraganden sålunda med instäm­mande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen all lill riksdagen skall avlålas skri­velse av den lydelse bilaga lill della protokoll utvisar.

Ur protokollet: Margit[REDACTED_EFTERNAMN]

Skr. 1971:119

BUaga

Redogörelse för verksamheten inom Europarådets ministerkommitté under år 1970

/. Ministerkommittémöten

Ministerkommittén har sammanträtt två gånger under 1970 den 15 aprU i Strasbourg och den 11 deceraber i Paris.

1. Det 46:e ministermötet i Strasbourg

Den svenska delegationen leddes av utrikesminister Torsten NUsson. I delegationen ingick även Sveriges ständiga ombud hos Europarådet, ambassadör Sven[REDACTED_EFTERNAMN], saml utrikesråden Love Kellberg och Dag[REDACTED_EFTERNAMN].

På dagordningen stod i första hand den rapport i greklandsmålel, som upprättats av den europeiska kommissionen för de mänskliga rättig­heterna. Vidare behandlades den europeiska integrationsfrågan. Europa­rådels förbindelser med utomstående stater och FN, europeiska miljö­vårdsproblem samt språkfrågan i Europarådet.

a) Greklandsmålet

Den 18 november 1969 överlämnade kommissionen för de mänskliga rätligheterna sin rapport i greklandsmålel lill ministerkommittén (jfr skr. 1970: 39). I rapporten uttalade kommissionen bl. a. atl Greklands regering kränkt en rad artiklar i konventionen om de mänskliga rältig-helema samt att del inte visals att det förelegat etl allmänt nödläge i Grekland av den art atl avsleg från konventionens bestämmelser var motiverade. Enligl konventionens artikel 32 mom. 1 hade ministerkom­mittén, eftersom målet inte hänskjuiits lill domstolen för de mänskliga rättigheterna inom föreskriven tremånadersfrist, nu all fatta slutligt be­slut i frågan om kränkning av konventionens bestämmelser ägt rum.

Inom slällföreträdarkommittén hade utarbetats ell detaljerat utkast lill resolution, vari med hänvisning lill kommissionens rapport fast­stäUdes all Greklands regering brutit mot artiklarna 3, 5, 6, 8, 9, 10, 11, 13 och 14 i konventionen och artikel 3 i dess första tilläggsprotokoll. Vidare konstaterades all grekiska regeringen på skilda sätt visat alt den inte avsåg uppfylla sina förpliktelser enligl konventionen, varför förut­sättningar saknades för all föreskriva ålgärder enligl artikel 32, mom. 2, i konventionen. I konsekvens härmed kunde ministerkommittén inte falla annat konkret beslut än alt offentliggöra kommissionens rapport. Härutöver riktades en enträgen uppmaning till Greklands regering alt snarast återställa de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheter­na i Grekland och all därvid beakta bl. a. de förslag som framlagts av kommissionen. Vidare uppmanades Greklands regering alt omedelbart upphöra med tortyr och annan misshandel av fångar och all frige perso­ner som berövats friheten genom administrativa beslut.

Skr. 1971:119

7

Det föreUggande förslagel liU resolution antogs, efler en relativt kort­varig diskussion, enhälligt av ministerkommittén (Res. DH (70) 1). Frankrike, som inle ratificerat konventionen, och Cypern deltog inle i omröstningen. I enlighet med tidigare praxis omfattar beslutet all of­fentliggöra rapporten inle den del, som rör förlikningsförfarandel inför kommissionen (del III).

b)       Den europeiska integrationsfrågan» politiska aspekter

Diskussionen inleddes med sedvanliga redogörelser av ordförandena i de Europeiska gemenskapernas ministerråd och EFTA:s råd för ut­vecklingen inom respektive organisation. Belgiens utrikesminister Harmel upphöll sig främst vid uppföljandet av de beslut som träffats vid stats-och regeringschefsmölel i[REDACTED_EFTERNAMN] i december 1969. Den norske utrikes­ministern Lyng berörde även Haag-mötet, vilket han betecknade som en vändpunkt för Europa. Han framhöll särskilt betydelsen av alt de Sex därvid visat sig beredda alt öppna meningsfyllda diskussioner med inte blott de länder som ansökt om medlemskap utan även andra EFTA-stater.

I övrigt behandlades den rådgivande församlingens rekommendation 595 om Europarådets medlemsstaters roll i FN:s andra ulvecklingsår­lionde. Ministerkommittén förklarade sig dela församlingens uppfatt­ning om bislåndsfrågans avgörande betydelse för relationerna mellan Europa och utvecklingsländerna.

c)       Förbindelserna med utorastående stater

Flera ministrar redogjorde för sina länders bilaterala förbindelser med staterna i Östeuropa. Den västtyske statssekreteraren Dahrendorf redo­visade härvid ingående för sin regerings kontakter med Sovjetunionen, Polen och Östtyskland.

Vid diskussion av den rådgivande församlingens rekommendation 597 om sammankallande av en europeisk säkerhetskonferens framhöll utri­kesminister[REDACTED_EFTERNAMN] bl. a. att de inledda förhandlingarna mellan öst och väst var ullryck för en uppriktig önskan om förbättring av förbindelser­na. Del var en plikt all göra allt för atl hålla uppe denna tendens. Vis­serligen var ett gynnsamt klimat inle tillräckligt för alt nå resultat i svåra förhandlingar men det var elt nödvändigt villkor, och när del var för handen måste det utnyttjas. Utsikterna för den föreslagna europeis­ka säkerhetskonferensen måste omsorgsfullt analyseras. Förutom frågor som direkt berörde säkerheten i Europa borde analysen innefatta möjlig­heterna för ökat samarbele på ekonomins och handelns områden saml beträffande teknologi, vetenskap och kultur. Svenska regeringen hade välkommat Finlands erbjudande alt vara värd vid en konferens. Det finländska initiativet var etl konstruktivt bidrag lill strävandena efter av­spänning i Europa. Den svenska regeringen välkomnade vidare den råd­givande församlingens rekommendation om säkerhelskonferensen. Den delade församlingens mening att en konferens måst vara noga förberedd, alt den skulle ha utsikter till framgång, atl alla berörda parter inklusive Förenta staterna och Canada skulle della och att den skulle grunda sig på respekt för principerna i FN:s stadga. Den svenska regeringen hade deltagit i åtskilliga överläggningar med andra intresserade regeringar rörande förutsättningarna för en konferens. Dessa överläggningar var nyttiga och skulle fortsätta på olika nivåer. Utsikterna för en säkerhets-

Skr. 1971:119

8

konferens skulle säkerUgen bli större när de pågående förhandlingarna mellan öst och väst, vilka nu befann sig i ell preliminärt skede, hade fortgått någon lid.

Ministerkommittén uttalade sill intresse för alt en konferens om den europeiska säkerheten omfattande alla europeiska stater samt Förenta staterna och Canada skulle komma till stånd efler noggranna förbere­delser.

d)         Förbindelserna med Förenta Nationerna

Generalsekreterare Toncic-Sorinj inledde diskussionen med en redo­görelse för de omfattande kontakter som ägt rum mellan Europarådets sekretariat och världsorganisationen. Enligt hans uppfattning motiverade utvecklingen en framställning om att generalsekreteraren skulle få of­ficiell ställning som observatör vid FN:s generalförsamUng.

Under den följande debatten yppades från flera håll tveksamhet om generalsekreterarens förslag. Frågan överlämnades därför till ställföre-trädarkommillén för närmare utredning.

e)         Europeiska miljövårdsproblem

Ministrarna uttryckte enhälligt sin tillfredsställelse med de resultat som hade uppnåtts vid den första europeiska nalurvårdskonferensen i Strasbourg (912 februari 1970). Kommittén underströk nödvändighe­ten alt uppnå rationella och effektiva former för fördelningen av ar­betet mellan de olika inlernalionella organisationer som var intresserade av miljövårdsfrågor. Ställföreträdarna fick slutligen i uppdrag atl för­bereda en europeisk ministerkonferens om miljövårdsfrågorna.

f) Språkfrågan i Europarådet

På begäran av den västtyska delegationen beslöt ministerkommittén atl frågan om att introducera även tyska och italienska som arbetsspråk i församlingen och dess utskott borde utredas av ställföreträdarna. I de­batten framhöll bl. a, de belgiska och holländska delegationerna att man utgick ifrån att i så fall även frågan om andra officiella språk skulle las upp till behandling. Del holländska språkets ställning borde således även omfattas av utredningen.

g)        Nya byggnader för Europarådet

Ministerkommittén beslöt alt acceptera den franska regeringens er­bjudande om etl lån på 70 miljoner francs, med 6,25 »/o ränta och 12 års amortering, för uppförande av nya byggnader för Europarådet i Strasbourg. Del uppdrogs ål ställföreträdarna all utarbela en detaljerad plan för det fortsatta arbetet.

2. Det 47:e niinistermötet i Paris

Sverige representerades av chefen för handelsdepartementet, stats­rådet Kjell-Olof[REDACTED_EFTERNAMN]. I delegationen ingick även Sveriges ständiga om­bud hos Europrådet, ambassadör Sven[REDACTED_EFTERNAMN], och utrikesrådet Wilhelm Wachtmeisler.

Dagordningen omfattade de traditionella ämnena Europarådets för­bindelser med utomstående stater och den europeiska integrationsfrågans

Skr. 1971:119

9

politiska aspekter. Härjämte antogs ett nytt arbetsprogram för åren 197172 och behandlades europeiska miljövårdsproblem, frågor röran­de skydd av diplomatisk och konsulär personal saml utökning av antalet arbetsspråk i Europarådets rådgivande församling. Beslut fattades även om alt uppföra nya lokaler för Europarådet i Strasbourg.

a)         Arbetsprogrammet

Ministerkommittén antog enhälligt Europarådets mellanstatliga ar­betsprogram för åren 1971 och 1972. Del nya arbetsprogrammet, som för första gången spärmer över en tvåårsperiod, ger en detaljerad över­sikt av rådets verksamhet på det mellanstatliga planet. I överensstäm­melse med önskemål som uttryckts av bl. a. den rådgivande församlingen har systematiken förbättrats i förhållande tUl tidigare program. Presen­tationen har gjorts mera överskådlig och elt prioriteringssystem har in­förts.

Under den föregående debatten hade flera talare i anslulning lill rådgivande församUngens uttalande 54 över utkastet lill arbetsprogram understrukit viklen av fortsatta ansträngningar för atl undvika dub­belarbete inom de inlernalionella organisationer som är verksamma i Europa. På schweiziskt förslag uppdrogs åt generalsekreteraren all i samråd med sina kolleger i andra organisationer studera vilka möjlig­heter som står lill buds för atl på bästa sätt utnyttja tillgängliga resur­ser. Ministrarnas ställföreträdare instruerades atl söka ytterligare för­bättra planerings- och programmeringsmeloderna, så att Europarådets verksamhet på bästa sätt bringas i överensstämmelse med de mål som uppställts i dess stadga.

b)         Miljövärdsfrågor

Efter en genomgång av ålgärder, som vidtagits på det nationella pla­net i samband med del europeiska nalurvårdsåret 1970, uttalade minis­terkommittén i en enhälligt anlagen deklaration sin tillfredsställelse över del positiva gensvar, som de nationeUa miljövårdsprogrammen och den av Europarådet anordnade naturvårdskonferensen i februari 1970 mött hos allmänna opinionen i medlemsstaterna. Kommillén deklarerade all skyddet av natur och miljö skall utgöra en av Europarådels vikligas-le uppgifter under kommande år inom ramen för en permanent kam­panj för miljövård. Medlemsstaternas regeringar uppmanades atl ge hög prioritet ål miljövårdsfrågorna i sin interna politik saml atl samordna sina åtgärder på delta område.

Ministrarna beslöt anordna en europeisk ministerkonferens om miljö­vård, vilken skall äga rum efter FN-konferensen i Stockholm i juli 1972. En inbjudan av den österrikiska regeringen att stå som värd för kon­ferensen antogs.

c) Skydd av beskicknings- och konsulatsraedlemmar

Denna fråga hade tagils upp i Europarådet av den västtyska rege­ringen. Efler en diskussion av ålgärder som föranletts av nyligen inträf­fade fall av kidnapping antog ministerkommittén enhälligt resolution (70)51, vari betonas betydelsen av att diplomatiska kanaler fungerar normalt, då delta är en förulsällning för fredlig samverkan mellan län­derna. Det förklaras alt våldshandlingar mol utrikeslj änslemän grovt kränker vedertagna internationella traditioner. Angrepp lill liv och per-

t2    Riksdagen 1971.1 saml. Nr 119

Skr. 1971:119

10

son på beskicknings- och konsulalsmedlemmar fördöms. Medlemssta­ternas regeringar uppmanas atl se över gällande säkerhetsåtgärder och om nödvändigt förslärka dem. De bör vidare undersöka i vilken utsträck­ning deras interna lagstiftning ger möjlighet all utdöma stränga straff för förövare av sådana angrepp saml åstadkomma ett nära samarbete sinsemellan vad gäller skyddet av ulrikesljänslemän.

d) Den europeiska integrationsfrågans politiska aspekter

Sedvanliga redogörelser för utvecklingen inom de Europeiska ge­menskaperna och EFTA inledde diskussionen under denna dagordnings-punkt. Ordföranden i Gemenskapernas ministerråd, den västtyske utri­kesministern Scheel uppehöll sig inledningsvis vid EEC:s interna utveck­ling saml strävanden all förbättra förbindelserna med länderna i medel­havsområdet. Härefter övergick han till atl skildra framstegen i anslut­ningsförhandlingarna med Storbritannien och förklarade sig övertygad om att en lösning skulle kunna uppnås trots skiljaktighelerna i utgångs­positionerna. För sin del trodde han på avgörande framsteg redan under första halvåret 1971. Han erinrade vidare om att de fyra länder, som ansökt om medlemskap i Gemenskaperna, alla hade accepterat den s. k. Davignon-rapporten om etl etappvis politiskt enande av Europa. Del enade Europa, som föresvävat stats- och regeringscheferna i[REDACTED_EFTERNAMN], borde självfallet omfatta största möjliga anlal stater; det politiska samarbetet fick därför inte bli exklusivt utan borde tjäna som föredöme.

Som ordförande i EFTA:s ministerråd redogjorde statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] för utvecklingen inom denna organisation. Under den senaste liden hade samarbetet mellan medlemsländerna konsoliderats och handelsutbytet fortsatt all öka. På flera områden hade nya initiativ tagits för atl av­lägsna s, k, tekniska handelshinder i EFTA-handeln, Alla EFTA-med­lemmar hade välkomnat del faktum alt i samband med öppnandet av underhandlingar om tillträde den 30 juni 1970 ordföranden i Gemen­skapernas ministerråd uttalat alt EEC ansett del önskvärt atl överens­kommelserna med de olika EFTA-länderna skulle träda i krafl sam­tidigt, EFTA-ministrarna hade betonat sitt starka intresse av all bevara den uppnådda frihandcln dem emellan som en betydelsefull del av en utvidgad europeisk gemenskap. Överenskommelse hade träffats om lö­pande utbyte av informationer och om konsultationer mellan EFTA-ländernas regeringar, och utredningar hade påbörjats avseende de pro­blem som kunde länkas uppstå vad gäller bevarande av frihandeln. Samtiiga EFTA-länder var fast beslutna alt i GATT och annorstädes arbeta för fortsalt liberalisering av världshandeln och för etl snabbt genomförande av ett allmänt preferenssystem för produkter från ut­vecklingsländerna.

Flertalet medlemsländers representanter redovisade härefter sina re­geringars syn på de europeiska inlegrationsproblemen. Del kan här näm­nas atl den norske utrikesministern Stray framhöll vikten av atl de nya åtgärderna inte fick leda lill en förviltring av redan befintliga instrument för europeisk integration. Del var nödvändigt alt stärka det europeiska medvetandet hos vanligt folk, I detta syfte borde samarbetet inte enbart inriktas på stora internationella frågor utan även på ämnen som påver­kade gemene mans dagliga liv, t. ex. sådana som förekom i Europarå­dels mellanslatiiga arbetsprogram. Europarådets verksamhet på della om­råde måste forlsälta.

Skr. 1971:119

11

De österrikiska och schweiziska utrikesministrarna underströk sina re­geringars fasta beslutsamhet atl inte göra avkall på neutraliteten. De var emellertid villiga atl i största möjliga utsträckning bidra till en fördjupad europeisk integration.

I sin sammanfattning av debatten framhöll ordföranden, Nederlän­dernas utrikesminister Luns, all de tre leden i Haag-triptyken fullbor­dan, fördjupning och utvidgning av den gemensamma marknaden var nära förbundna inbördes. Att utvidgningsförhandlingarna gått relativt långsamt var inte så märkvärdigt med hänsyn till ämnets omfattning. Man hade föredragit all koncentrera sig på förhandlingarna med Stor­britannien då dettas anslutning skulle göra del myckel lättare atl lösa övriga sökandes problem. Målet måste emellertid vara atl nå fram lill en överenskommelse som möjliggjorde såväl samtidig anslutning av alla de fyra ansökande länderna som arrangemang med övriga EFTA-länder. Slutligen uttalade Luns sin oro över att en ny världshandelskonflikl syntes hota. Del var av största vikt alt GATT förblev intakt. De euro­peiska länderna kunde lämna etl väsentligt bidrag lill försvaret av den­na värdefulla tillgång.

e)         Förbindelserna med andra stater

Generalsekreteraren Toncic inledde diskussionen med en redovisning av utvecklingen av sekretariatets förbindelser på det tekniska planet med icke medlemsstater. Han uppehöll sig särskilt vid del ökade intresse för information om Europarådets verksamhet som visats från öststaternas sida. Ministerkommittén uttalade sin tillfredsställelse över denna upp­muntrande utveckling.

Den västtyske ulrikesminislern Scheel lämnade därefter en längre redogörelse för Förbundsrepublikens ansträngningar alt normalisera förbindelserna med öststaterna, särskilt Sovjetunionen och Polen. Under den följande diskussionen behandlades även den rådgivande försam­lingens rekommendation 614 om ösl-väslförbindelserna, vilken även blev föremål för ett ingående meningsutbyte under ett kollokvium med re­presentanter för församlingen påföljande dag.

f) Arbetsspråken i Europarådet

Ett utkast lill resolution framlagt av Tyskland, Österrike, Cypern, Danmark, Frankrike och Italien om utökning av arbetsspråken i den rådgivande församlingen antogs av ministerkommittén. Härigenom be­slöts alt Europarådets allmänna budget skall belastas med kostnaderna för dels tolkning av anföranden på tyska och italienska pä villkor som gäller för de officiella språken engelska och franska, dels återgivning i original i församlingens snabbprolokoll av anföranden på tyska och italienska samt översättning därav i den slutliga officiella rapporten på engelska och franska.

Ett belgiskt förslag om att även ge anföranden på nederländska sam­ma förmånsbehandling hänsköls för utredning till slällförelrädarkom-miltén. (I denna har sedermera från norsk sida framlagts förslag om atl även etl skandinaviskt språk skall få samma ställning).

g)        Europarådets nybyggnadsplaner

Ministerkommittén antog en resolution, vari gavs bemyndigande all uppföra nya byggnader för Europarådet i Strasbourg lill en kostnad av

Skr. 1971:119

12

högst 70 miljoner francs (priser i oktober 1970). Internationella anbud skall infordras av generalsekreteraren. Fördelningen av byggnadskost­naderna skall fastställas av ställföreträdarna. Sveriges andel av de totala kostnaderna beräknas uppgå till 4,1 procent.

//. Beslut m. m. av ministerkommitténs ställföreträdare och arbetet inom vissa av ministerkommitténs expertkommittéer

Enligt ministerkommitténs procedurregler utser varje minister en ställföreträdare. Ställföreträdarna sammanträder och beslutar i minister­kommitténs namn då denna ej är samlad. Beslut, som fattas av ställföre­trädarna, har samma giltighet och innebörd som ministerkommitténs egna beslut. Som ställföreträdare fungerar medlemsstaternas ständiga ombud hos Europarådet. Dessa har under årel hafl tio möten. Varje möte har pågått omkring en vecka.

I det följande redogöres för ställföreträdarnas behandling av vissa viktigare frågor, för arbetet i några av ministerkommitténs expertkom­mittéer saml för vissa konferenser med anknytning lill Europarådet.

1. Allmänpolitiska frågor

På grundval av den diskussion som ägde rum vid det 46 :e minister-mötet lämnade slällföreträdarkommittén inför den rådgivande försam­lingens seplembersession elt utförligt svar på församlingens rekommen­dation 597 om ösl-västförbindelserna och anordnandet av en europeisk säkerhelskonferens. I sill svar framhåller kommillén bl. a. alt den är för förhandlingar i varje lämplig form rörande alla konkreta frågor, vars lösning kan främja säkerheten i Europa. Den ställer sig vidare posi­tiv tiU inledandet av sonderande samtal mellan alla regeringar som är intresserade av att de europeiska problemen löses. I den mån framsteg göres vid dessa samtal, anser kommillén alt alla berörda regeringar bör konsullera varandra multilateralt i syfte bl. a. all göra upp en gemen­samt överenskommen dagordning och undersöka när det kan bli möj­ligt atl sammankalla en eller flera konferenser om europeiska säkerhels-problem. En viktig beståndsdel i värderingen av utsikterna lill fram­gång blir de konkreta framsteg, som göres under de bilaterala och mul­tilaterala samtal som nu pågår mellan öst och väst. Detla gäller i syn­nerhet fyrmaklsöverläggningarna om Berlin och strävandena atl uppnå en modus vivendi inom Tyskland.

I rekommendation 602, som antogs av rådgivande församlingen den 20 april 1970, uppmanas medlemsregeringarna alt vidtaga en rad pro­visoriska åtgärder för all bistå grekiska medborgare, som gått i lands­flykt på grund av den regim som tog maklen efter statskuppen 1967. Sålunda förordades lättnader i fråga om beviljande av uppehåUs- och arbelslUlslånd, utfärdande av resedokument, inlemmande i socialför­säkringssystemen, beviljande av sludieslipendier m. m. Härutöver re­kommenderades regeringarna att gemensamt tillskjuta 100 000 dollar till Europarådels flyktingfond.

I sill svar lUl församlingen upplyser ministerkommittén all den upp­manat regeringarna all i största möjliga utsträckning genomföra de lätt­nader som rekommenderats, i den mån sådana inle redan vidlagils.

Skr. 1971:119

13

Däremot kunde kommittén inte godtaga förslagel om elt gemensamt bidrag lill flyklingfonden. Kommittén hade kommit lill denna slutsats efler noggrant övervägande av alla juridiska, politiska och humanitära aspekter på de grekiska medborgarnas situation i medlemsländerna. Den framhöll vidare att betydande ekonomisk hjälp lämnades i de medlemsländer, som mottagit exilgreker, samt erinrade om att de personer, som fått flyktingstatus, på del internationella planet föll under FN:s flyklingkommissions ansvar, till vars verksamhet aUa medlems­regeringarna bidrog. Del kan här nämnas all de skandinaviska län­derna stödde församlingens förslag vid behandlingen i slällföreträdar­kommittén.

2. Rättsfrågor

a)         Konventioner m. m.

(i) Sverige undertecknade den europeiska konventionen om brotlmåls­doms inlernalionella rättsverkningar den 28 maj 1970, dvs. samma dag som konventionen öppnades för undertecknande. Konventionen skall ratificeras. Enligt konventionen åtar sig konventionsslat på vissa vUlkor all verkställa dom i brottmål som har meddelats i annan konventions­slat. Konventionen omfattar verkställighet av frihetsberövande påföljd, böter, förverkande och förlust av rättigheter. Verkställigheten skall föregås av etl exequalurförfarande i den siat som har anmodats alt verk­ställa domen. Konventionen innehåller också regler om ell särskUl för­farande för verkställighet av dom som har meddelats i den dömdes ute­varo och av s. k. "ordonnances pénales", dvs. bötesföreläggande.

Slutiigen ges bestämmelser om utiändsk brottmålsdom som hinder för ny rättegång eller för verkslällighet av påföljd för samma gärning saml om verkan av utländsk dom i återfaUssitualioner och om vissa andra indirekta rättsverkningar.

(ii) En europeisk konvention om hemsändning av minderåriga öppna­des för undertecknande den 28 maj 1970. I konventionen ges regler om tvångsvis hemsändning av minderåriga i annat syfte än lagföring för brott. Konventionsstaterna förpliktas bistå varandra med atl sända hem minderåriga, framför allt i fall då den minderårige vistas i en stat mol förmyndarens vilja eller då barnavårdande myndigheter i hemlandet inle kan genomföra erforderliga ålgärder ulan att den minderårige sänds hem.

(iii) En europeisk konvention om spärrning av förlorade eller stulna värdepapper öppnades för undertecknande den 28 maj 1970 (jfr. skr. 1970: 39, bUagan 

II: 

2 d).

(iv) Sverige undertecknade den 10 september 1970 den europeiska konventionen om skydd av djur under internationell transport, vilken öppnades för undertecknande den 13 december 1968. Konventionen skall ratificeras.

b)         Resolutioner som antagits av ministerkommittén m. m.

(i) Det praktiska genomförandet av övervakning och eftervård av villkorligt dömda och villkorligt frigivna lagöverträdare

1 resolution (70)1, som antogs den 26 januari 1970, rekommenderas medlemsstaternas regeringar alt undersöka om det är önskvärt all införa eller utveckla olika former av viUkorlig dom och liknande påföljder eller

Skr. 1971:119

14

all förbättra metoderna för verkställighet av sådana påföljder. Möjlig­heten all upphäva eller inskränka begränsningar för användning av vill­korliga påföljder, såvitt gäller olika kategorier av lagöverträdare och olika typer av brott, bör också undersökas.

Vidare rekommenderas regeringarna atl tillse all personundersökning om möjligt göres i alla faU då villkorlig dom eller liknande påföljd kan komma i fråga och atl sådan undersökning ulföres av särskilt utbildad personal. Det bör finnas garantier mot oberättigat intrång i lagöver­trädares privatliv vid personundersökning och mot otillbörlig använd­ning av erhållna upplysningar.

Medlemsstaternas regeringar rekommenderas också alt se över sin lagstiftning om förutsältningarna för villkorlig frigivning. Framför allt avses bestämmelser om längden av ådömt straff, om den minsta lid som skall avtjänas innan frigivning kan komma i fråga och om begräns­ningar med hänsyn lill vissa kategorier lagöverträdare t. ex. ålerfalls-förbrylare. Möjligheterna alt underlätta övergången från vård i anstalt lill vård i frihet bör undersökas och förbättras. Lagstiftningen om före­skrifter i samband med villkorlig dom, villkorlig frigivning eller liknan­de ålgärder bör även ses över för atl göra den indivduella behandlingen så effektiv som möjligt, dock ulan att åsidosätta hänsyn till mänskliga rättigheter och personlig värdighet. Del förordas all föreskrift i villkor­lig dom eller beslut om villkorlig frigivning bör kunna ändras med hän­syn lill ändrade behov eller omständigheter.

Regeringarna rekommenderas också atl sörja för all enhetliga be­handlingsmetoder användes av myndigheter som än ansvariga för fri­vård och av fångvårdsmyndigheler. Yrkeskunnig kvalificerad personal bör vara ryggraden i övervakningsarbetet. Vidare ges rekommendationer i fråga om åtgärder när den villkorligt dömde eller villkorligt frigivne har åsidosatt givna föreskrifter.

Regeringarna rekommenderas även alt främja forskning såväl röran­de kriterierna för valet av de lagöverträdare som ges kriminalvård i fri­het som rörande frågan om hur instituten villkorlig dom och villkorlig frigivning fungerar i praktiken. Slutligen uppmanas regeringarna att sör­ja för atl Europarådels rapport om det praktiska genomförandel av övervakning och eftervård rörande villkorligt dömda och villkorligt fri­givna lagöverträdare får en omfattande spridning särskilt bland myndig­heter som handlägger sådana ärenden. Regeringarna bör vart tredje år informera Europarådels generalsekreterare om vilka åtgärder som har vidtagits i anledning av resolutionen.

(ii) Dold kriminalitet

I resolution (70)13, som antogs den 13 april 1970, rekommenderas medlemsstaternas regeringar alt vidtaga erforderliga åtgärder för atl un­dersöka den dolda kriminalitetens natur och omfattning, att stödja kri­minologiska studier av sådan kriminalitet saml all inom Europarådet arbeta för en bättre samordning av sådana studier. Regeringarna anmo­das all utbyta information i detta ämne genom Europarådets generalsek­reterare.

(iii) Europeiskt juridiskt informationscentrum

I rekommendation 584, som antogs av rådgivande församlingen den 24 januari 1970, uppmanas ministerkommittén all instruera europeiska kommittén för brollslighetsfrågor (ECCP) all undersöka lämpligheten

Skr. 1971:119

15

av all skapa elt europeiskt juridiskt informationscentrum. Vid ett sådani centrum skulle samlas upplysningar om lagöverträdares tidigare domar i brottmål i olika medlemsstaler. Församlingen anser atl del utbyte av in­formation som f. n. sker genom den inlernalionella kriminalpolisorgani­sationen (Interpol) eller på grund av bilaterala avtal eller med slöd av den europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål (prop. 1961: 48) inte är tillräckligt utan bör kompletteras med ett multilateralt i nf ormalionssys lem.

I sill svar framhåller ministerkommittén atl del redan finns vissa möj­ligheter för medlemsstaterna att skaffa information om lagöverträdare från berörda nationella kriminalregister. KommUlén nämner särskilt rättshjälpskonventionens bestämmelser om tillhandahållande av utdrag ur kriminalregister och underrättelser om straffdomar (artiklarna 13 och 22). Kommittén har instruerat kommittén för brollslighetsfrågor (ECCP) atl undersöka olika sätt alt utvidga dessa bestämmelsers geografiska och sakliga omfattning. ECCP har också fåll i uppdrag all överväga möj­ligheterna till en gradvis harmonisering av nationell lagstiftning om kri­minalregister. Ministerkommittén föredrar atl avvakta resultatet av ECCP:s utredning, innan man tar ställning lill frågan huruvida det före­slagna internationella informalionsorganet bör sällas upp.

(iv) Flygplanskapning

I resolution (70)23, som antogs den 29 juni 1970, förklarar minister­kommittén all den delar den allvarliga oro över utvecklingen, som ut­tryckts i rådgivande församlingens rekommendation 599 om flygplans­kapning. Kommillén instämmer i uppfattningen alt sådana aktioner bör starkt fördömas och alt alla upptänkliga åtgärder bör vidtagas för all skydda de internationella lufttransporterna och flygplanens passagerare och besättningar. Den uppmanar medlemsländerna att samarbeta inom de internationella luftfartsorganisationerna för alt snabbi få lill slånd en internationell aktion mol flygplanskapningar och sabotage, atl vidta nödvändiga åtgärder för atl avskräcka och om möjligt straffa de skyl­diga, all förhindra ombordsmuggling av vapen och sprängämnen, all förhöja säkerheten på flygplatserna samt alt om nödvändigt föreslå de nationella parlamenten all i lagstiftningen införa adekvata bestämmelser på området.

(v) De rättsliga och finansiella följderna av Greklands utträde ur Euro­parådet

Sedan den grekiska regeringen, inför hotande suspension, vid minis­terkommitténs möte den 12 december 1969 uppsagt sitt medlemskap i Europarådet, fick ställföreträdarna i uppdrag atl fastställa de rättsliga och finansiella följderna härav. Frågan behandlades ingående i början av 1970, varvid fastslogs atl Grekland måste anses som "de facto sus­penderat". Slutsatsen blev att Grekland med omedelbar verkan inle skulle tillåtas deltaga i den verksamhet, som direkt härrör ur Europa­rådels stadga. Formellt kvarstod emellerlid Grekland som medlem intill utgången av 1970 och hade således all för denna period bidraga lill Europarådels budget, något som Grekland i princip accepterat,

I resolution (70)34, om de rättsliga och finansiella följderna av Grek­lands utträde ur Europarådet, vUken antogs den 27 november 1970, reg­lerades förhållandet slulgUligt. I detalj fastiades här i vilken utsträck­ning Grekland alltjämt skall vara bundet av ingångna konventioner och

Skr. 1971:119

16

överenskommelser, saml konstaterades atl Grekland endasl äger deUa­ga i Europarådels verksamhet under de förulsättninger och vUlkor som gäller för utomstående stater.

c) Sjätte europeiska justitieministermötet

Det sjätte europeiska juslilieministermötel ägde rum i[REDACTED_EFTERNAMN] den 26 28 maj 1970. I mötet dellog företrädare för samtliga Europarådels medlemsländer, varjämte Finland och Spanien deltog som observatörer. Juslilieminislermölena är såtillvida knutna till Europarådet som Europa­rådels generalsekrelarial utgör dessa mötens sekretariat.

Av de frågor rörande det fortsatta europeiska samarbetet på det rätts­liga området, som diskuterades på justitieminislermötet, kan nämnas be­hovet av en förbättring av konsumentskyddet, de problem i fråga om skydd för privatiivet som uppkommit genom den tekniska utvecklingen, möjligheten att avkriminalisera vissa gärningar samt straffrättsliga as­pekter på narkotikamissbruk. Till grund för diskussionen om konsument­skyddet låg en rapport, som utarbetats av den svenske justitieministern. Diskussionerna i samtliga dessa ämnen föranledde justitieminislermötet att antaga resolutioner, vilka lUlsläUts Europarådels ministerkommitté.

I resolutionen angående konsumentskyddet uttalade justitieministrar­na all del, med hänsyn lill den utveckling som skett inom affärslivet i fråga om försäljningsfrämjande ålgärder, åligger staterna atl förhindra atl dessa ålgärder blir till förfång för konsumenternas legitima intres­sen. På grund härav rekommenderades Europarådets ministerkommitté atl instruera kommittén för juridiskt samarbete (CCJ) atl, mol bak­grund av de diskussioner som förekommit vid konferensen, studera de lämpligaste åtgärderna för att förbättra konsumentskyddet. I frågan orn skydd för privatlivet underströk justitieministrarna behovet av åt­gärder på del inlernalionella planet och rekommenderade minislerkom-mUlén att behandla frågan med prioritet.

Beträffande frågan om avkriminalisering rekommenderade justitie­ministrarna Europarådels minislerkommitté atl uppdraga ål kommittén för brollslighetsfrågor (ECCP) all komma med förslag om praktiska åt­gärder för alt främja tillämpningen av kriterier angående begränsning av del straffbara området. I narkotikafrågan rekommenderades minis­terkommittén atl anmoda ECCP all noggrant överväga möjligheten av en handlingslinje, grundad på all en lösning av narkotikaproblemet ej kan uppnås enbart genom straffrättsliga ålgärder ulan kräver sam­ordning av åtgärder från olika myndigheter och samarbele mellan me­dicinska och sociala organ och verkställande myndigheter saml ford­rar ålgärder för all ge allmänheten tillräckligt med information. Vi­dare rekommenderades som princip att skillnad bör göras mellan å ena sidan mindre skadliga former av missbruk och å andra sidan handlingar som uppmuntrar till missbruk och skapar betydande sociala problem. Därjämte rekommenderades atl ECCP skall studera om skUl­nad bör göras meUan olika slag av narkotika beroende på farlighetsgra­den.

I syfte all effektivisera del samarbele på del rättsliga området, som äger rum inom Europarådets ram, föreslogs från de nordiska ländernas sida anordnandet av årliga konferenser med dellagande av de chefs­tjänstemän, som under respektive justilieminstrar är ansvariga för den interna lagstiftningen, vilka konferenser skulle förbereda de europeiska

Skr. 1971:119

17

juslilieminislermölena saml svara för detaljplanläggningen av del sam­arbete, som beslutats på dessa möten. I denna fråga antogs en resolu­tion, i vilken ministerkommittén rekommenderades uppdraga åt CCJ och ECCP all vidareutveckla och förbättra del syslem för utbyte av in­formation om pågående lagstiftningsarbete som redan etablerats inom Europarådet saml att studera de övriga förslag om förbättringar av del rättsliga samarbetet som lagts fram vid justitieminislermötet.

d)       Europeiska kommittén för juridiskt samarbete (CCJ)

Den europeiska kommillén för juridiskt samarbete har under år 1970 hållit två möten. Kommitténs 13:e möte ägde rum den 2226 juni och det 14 :e mötet den 2327 november.

I syfte att uppnå ökad rällsUkhet meUan Europarådets medlemsländer pågår utredningsarbete på en rad områden inom olika kommittéer un-' der CCJ. Bland de ämnen som är under utredning bör främst nämnas investeringsfonder, förenhelligande av begreppet skadeståndsansvar, harmonisering av regler om myndighetsåldern och andra åldersgränser samt ADB-behandling av internationella överenskommelser, lagtext, rättsfall och rättsstatistik. Kommittéer som behandlat staters immunitet resp. skadeståndsregler i bUtrafik har utarbetat förslag Ull konventioner i dessa ämnen. Vidare har utarbetats ell förslag till konvention om be­räkning av tidsfrister och ell förslag lill rekommendation rörande regler om fordringspreskription. Förslagen är nu under övervägande inom CCJ. Under år 1971 kommer nylillsatta kommittéer alt påbörja studier angående konsumentskyddslagsliftningen, lagstiftning om privatiivels skydd och om administrativt rättsskydd.

Ministerkommittén har under år 1970 godkänt en inom CCJ utarbe­tad långtidsplan för CCJ:s arbetsprogram. Enligt planen skall under 1971 tillsättas kommittéer för studier av ulomäklenskapliga barns rätts­liga ställning, produktansvar och den enskUdes skydd i administrativa förfaranden. Vidare skall utarbetas en handledning rörande erkännande och verkställighet av utländska avgöranden på det civilrätlsliga området. Arbete på en revision av den allmänna överenskommelsen om privilegier och immuniteter för Europarådet jämte lilläggsprolokoll skall inledas under år 1972. På arbetsprogrammet upptogs ytterligare vissa ämnen, bl. a. den gifta kvinnans rättsliga ställning och inbördes rättshjälp i ad­ministrativa ärenden, vilka dock skall upptagas till behandling först efterhand som pågående studier av andra ämnen avslutats.

e)       Europeiska konimittén för brottslighetsfrågor (ECCP)

ECCP har sammanträtt en gång under 1970. Vid sammanträdel, som ägde rum den 11-15 maj, behandlades bl. a. förslag lill konvention om överförande av handläggning i brottmål och förslag till resolution rö­rande återkallelse av körkorl. I båda faUen antog ECCP de föreslagna texterna och beslöt atl överlämna ål ECCP:s bureau att föra förslagen vidare till ministerkommittén, så snart kommentarerna lill konventionen och resolutionen hade färdigställts av resp. underkommillé.

Bland de frågor som f. n. behandlas av ECCP:s underkommktéer märks harmonisering av påföljder för väglrafikbrolt, översyn av FN:s standardminimiregler för fångars behandling, minimiregler för rättegång i den tilltalades frånvaro, användningen av gruppsamlalsmetoden inom fångvården saml straffrättsliga aspekter på narkotika och narkotikamiss-

Skr. 1971:119

18

bruk. Den underkommillé som arbetar med sistnämnda fråga samman­trädde under 1970 bl. a. i Stockholm. Della sammanträde hade formen av en hearing i vilken deltog representanter för olika svenska myndig­heter som kommer i kontakt med narkotikaproblemet. Samma kommitté har också informerat sig om narkotikaproblemen i England och Turkiet vid sammanträden i London och Istanbul.

Under 1971 kommer olika underkommilléer atl börja arbeta med frågor rörande bl. a. avkriminalisering saml klassificering av lagöverträ­dare för val av lämpligaste behandlingsmetod.

På ECCP:s arbetsprogram slår också samordning av kriminologisk forskning. Av denna anledning ordnas årligen konferenser för cheferna för de kriminologiska forskningsinstituten. Under 1970 var ämnet för denna konferens "Införlivande av kriminologiska forskningsresultat med kriminalpolitiken".    ,

f) Expertkommittén för de mänskliga rättigheterna

Expertkommittén för de mänskliga rättigheterna har under år 1970 fortsall sina i oktober 1969 inledda studier rörande frågan huruvida medlemsländernas nationella lagstiftning erbjuder privatlivet tillräckligt skydd mot kränkningar som förövas genom användandet av moderna vetenskapliga och tekniska metoder. Kommittén färdigställde vid sitt sammanträde i oktober 1970 ell delbetänkande, som huvudsakligen be­handlade intrång i privatlivet genom avlyssning och iakttagande, inspel­ning och upptagning av dylika iakttagelser samt användande av på så­dant sätt erhållet material. Den har därefter närmast övergått till att studera frågan om skydd mol intrång från press och andra massmedia. Även de nya frågor som uppstått inom detla ämnesområde genom den moderna dalabehandlingslekniken kommer all studeras för sig. Under 1970 har dessutom kommitténs egen organisation och arbetsformer varit föremål för prövning,

3. Utbildnings- och kulturfrågor

a) Kulturstyrelsen (CCC)

Under 1970 har Europarådels kullurslyrelse hållit ett sammanträde i februari och ell i september. De permanenta underkommittéerna för allmänna skolfrågor (EGT) och för vuxenutbildning, ungdom och sport (EES) har under årel sammanträtt en gång, medan kommillén för hög­re UtbUdning och forskning (ESR) hållit två möten, etl i Istanbul och elt i Strasbourg.

(i) Kulturslyrelsen har beslutat intensifiera arbetet kring frågan om livslång UtbUdning (/'permanent education"), vilken behandlats i en serie uppsatser under kul lurstyrelsens egid 19681970. Riktiinjer för etl handlingsprogram i styrelsens regi kommer all diskuteras vid en serie expertmöten under 1971.

(ii) Kommittén för vuxenutbildning, ungdom och sport har ombildats till en kommitté för vuxenutbildning och kulturell utveckling. Ombild­ningen innebär atl kulturfrågorna, vilka hilliUs delvis beretts av arbets­grupper direkt under kulturslyrelsen, i sin helhet införlivas med kommit­téns verksamhet. Samtidigt har riktlinjer antagits för ett nytt kullurpo-liliskt program. Den nya ordningen skall gälla försöksvis under en två-årsperiod.

Skr. 1971:119

19

(iii) En mindre undersökning rörande behovet av satelUtförmedlade televisionssändningar i den högre undervisningen har utförts under år 1970 på kullurslyrelsens uppdrag. Undersökningen har lill syfte alt under­lätta för medlemsländernas utbildningsmyndigheler all framställa krav på våglängdslilldelning inför 1971 års rymdkonferens inom den interna­tionella teleunionen.

(iv) En arbetsgrupp har tillsatts för all utreda möjligheterna all upp­rätta ell för medlemsländerna gemensamt datastyrt dokumentations- och informationssystem på ulbUdningsområdet (EUDISED). Gruppens slut­rapport beräknas föreligga våren 1972.

(v) Inför kulturslyrelsen har framlagts etl förslag till resolution röran­de standardisering av normaltonen vid musikframföranden. Förslagel har efter vissa justeringar antagits för vidarebefordran till ministerkom­mittén.

(vi) Mol bakgrund av en inom sekretariatet utarbetad promemoria har kulturslyrelsen antagit en långsiktig plan för reformering av den egna verksamheten. Genom omläggningar i planeringsprocessen inom nuva­rande organisatoriska ram hoppas man stegvis få fram elt arbetsprogram, som är mer sammanhållet och bättre anpassat lill medlemsländernas behov och tillgängliga resurser än det nuvarande.

(vii) Frågan om en europeisk ungdomsfond har under 1970 varit före­mål för intensiv behandling inom ramen för kullurslyrelsens verksamhet. På västtyska förbundsregeringens initiativ hölls överläggningar i frågan med företrädare för 14 medlemsstaler vid ell möte i Bonn i januari 1970. I den till kulturstyrelsen överlämnade mötesrapporten underslröks behovet av en mellanstallig fond för stöd åt ungdomsverksamhet. En arbetsgrupp under kulturslyrelsen har därefter utarbetat förslag lill sta­tuter för fonden, vilka diskuterats dels inom kulturslyrelsen, dels vid en ungdomskonferens i Munchen i december. Förslaget är f. n. under över­vägande i ministerkommittén. Beträffande fondens storlek har ett be­lopp om 5 mUj. D-mark (ca 7 milj. sv. kr.) diskuterats.

(viii) Statuter för det europeiska ungdomscentrel har färdigställts under 1970. De antogs slutgiltigt av ministerkommittén i januari 1971.

(ix) Inom ramen för kullurslyrelsens program har etl anlal symposier i utbildningsfrågor ägt rum i medlemsländerna under året, bl. a. etl i Sverige den 1924 oktober över ämnet "målanalys, innehållsdefinilion och utvärdering i språkundervisning på universitetsnivå". I nämnda symposium deltog representanter för flertalet medlemsländer jämte ob­servatörer från Östeuropa och elt anlal internationella fackorganisatio­ner.

b) Resolutioner som antagits av ministerkommittén

(i)  Undervisning och forskning i europeisk rätt

Resolution (70)5, som antogs den 7 mars 1970, baserar sig på förslag från de juridiska fakulteternas europeiska konferens i Strasbourg 1968. I resolutionen anmodas medlemregeringarna atl verka för alt europeisk räll ges vederbörligt utrymme i de juridiska fakulteternas kursplaner och att betyg utdelas för specialsludier på ifrågavarande område. Del rekommenderas vidare, atl studier vid juridisk fakultet i annat medlems­land får tillgodoräknas för juridisk examen i hemlandet. Försök lill koncentration av utbildning och forskning i europeisk rätt bör uppmunt-

Skr. 1971:119

20

ras. Slutligen rekommenderas tillskapande av internationella, regionala eller nationella institut för sådan utbildning och forskning samt erfor­derligt ekonomiskt och annat slöd ål existerande nationella institut.

(ii) Samordning av forskning vid universiteten

Resolution (70)18, som antogs den 5 juni 1970, rekommenderar med­lemsregeringarna all på nationell nivå noggrant undersöka möjligheterna lill en arbetsfördelning mellan universitet och forskningsinstitutioner på olika forskningsområden. Regeringarna uppmanas all informera Europa­rådets sekretariat om alla åtgärder av betydelse för samordning av universitetsforskning samt ange om några institutioner åtnjuter särskilt slöd eller erbjuder speciella forskningsmöjligheler. I sådant faU bör full­ständiga uppgifter rörande personal, utrustning och större forsknings­projekt lämnas. Med ledning av nämnda uppgifter skall Europarådets sekretariat kunna upplysa intresserade forskare om var i Europa ett visst slag av forskning bäst bedrivs. Plats för forskare från andra med­lemsländer bör så långt det är möjligt beredas vid dessa institutioner. Slutligen rekommenderas, all de prioriteringar som görs på forsknings­området i andra europeiska länder såvitt möjligt beaktas i den nationella forskningspolitiken.

(iii) Radio och television för utbildnings- och kulturändamål

Resolution (70)19, som antogs den 5 juni 1970, är resultatet av vissa studier inom ramen för kullurslyrelsens program av ålgärder för atl främja utbUdnings- och kulturspridning med radions och televisionens hjälp. Resolutionen förordar samarbete mellan berörda myndigheter och rundradioförelagen i frågor som rör utbildning och kultur. Vidare bör regeringarna liUse all skolorna utrustas med mottagare och inspelnings-apparatur samt verka för samråd mellan myndigheterna och rundradio­förelagen i fråga om produktion av utbUdnings- och kulturprogram.

(iv) Kampanj för att bevara Venedig

Resolution (70)22, som antogs den 5 juni 1970, uppmanar medlems­regeringarna alt stödja Unescos kampanj för all bevara staden Venedig, vars existens hotas av landerosion och havsvallennivåns höjning. Rege­ringarna anmodas ställa medel och experthjälp till de italienska myndig­heternas förfogande.

(v) Invandrarbarns skolundervisning

I resolution (70)35, som antogs den 27 november 1970, anmodas medlemsstaternas regeringar all genom lagstiftning eller i annan ordning garantera invandrarbarnens räll lill skolutbildning. Som exempel på konkreta åtgärder med sådant syfte nämner resolutionen bl. a. följande: förbättrad information tUl invandrarfamiljer om obligatorisk skolgång och övriga utbUdningsmöjligheter i mottagarlandet samt praktisk rådgiv­ning ål familjer med barn i skolpliktig ålder; utfärdande av standard­formulär med uppgifter om barnens skolgång och hälsotillstånd före avresan från hemlandet; information från lokala myndigheter och ar­betsgivare lill skolmyndigheter om invandrarbarns ankomst; inrättande

Skr. 1971:119

21

vid behov av specialklasser för atl underlätta en successiv anpassning till de nya skolförhållandena; placering i normala klasser efler den för varje barn lämpliga anpassningsperioden; reguljär undervisning redan från början i slöjd, teckning och gymnastik; särskUl slöd ål barn som saknar hjälp med skolarbetet i hemmet; ålgärder för alt underlätta till­träde till förskolor och fritidsverksamhet och för all förmå föräldrarna alt della i skolans verksamhet; utbUdning av lärare med särskild upp­gift atl undervisa invandrarbarnen i deras hemlands språk och kultur; hjälp med ulbildningsmässig återanpassning av barn som skall åter­vända lUl hemlandet. Slutligen förordas en liberal inställning vid pröv­ning av utiändska betygs värde som grund för tillträde till del egna landets skolor.

c) Svar på rekommendationer från rådgivande församlingen

(i) Rekommendation 567 om tjugo år av europeiskt kultureUt samar­bete uppmanar ministerkommittén att medverka till en effektivisering av del europeiska samarbetet på utbildningens och kulturens områden ge­nom all ge de europeiska ulbildningsminislermölena en permanent ka­raktär saml upprätta ell europeiskt ulbildningskonlor under utbUdnings-ministrarnas tekniska kontroll. Kontoret föreslås bli finansierat bl. a. genom extra bidrag från medlemsregeringarna tUl Europarådets budget. Till kontoret bör knytas ell litet anlal underkommilléer samt centra för dokumentation, utbildningsleknologi och pedagogiskt utvecklingsarbete. Kulturstyrelsen föreslås fä huvudansvaret för del långsiktiga kulturpo-liliska samarbetet i Europa.

I ell inlerimisliskl svar, avgivet i september 1970, erinrar minister­kommittén om att de europeiska utbUdningsminislerkonferenserna är självständiga företeelser, vilkas status kommittén inte har befogenhet alt ändra. Kommillén framhåller emellerlid, alt frågan om dessa konferen­sers roll i det europeiska utbildningssamarbetet kommer all behandlas vid nästa ministerkonferens i Bryssel i juni 1971. Ministerkommittén anser, att förslaget om att upprätta ett europeiskt ulbildningskonlor är för tidigt väckt men all frågan kan aktualiseras i anslutning till en even­tuell framtida ändring i utbildningsminislerkonferensens status. Tills vi­dare förlitar sig ministerkommittén på kullurslyrelsens möjligheter atl möta de ökade kraven på det europeiska utbUdnings- och kultursamar­betet saml hänvisar till pågående översyn av kullurslyrelsens program och arbetsformer.

(ii) I rekommendation 589 med anledning av 1969 års europeiska konferens om kulturminnesvård anmodas ministerkommittén följa upp två av konferensen antagna resolutioner genom att dels upprätta en sam­arbetskommitté för kulturminnesvård med uppgift bl. a. all förbereda en europeisk kullurminnessladga, dels organisera elt europeiskt kultur­minnesår.

I sitt svar, avgivet i november 1970, upplyser ministerkommittén om atl en samarbetskommitté inrättats i enlighet med församlingens förslag. Kommittén, vars verksamhet inleds hösten 1971, har en femårig man­datperiod. I dess uppgifter ingår bl. a. att upprätta förslag till en bygg-nadsminnessladga och alt förbereda elt europeiskt kulturminnesår 1974 eller 1975.

Skr. 1971:119

22

4. Sociala frågor

a) Resolutioner som antagits av ministerkommittén

(i) Flyktingars förvärv av medborgarskap i bosättningslandet

I resolution (70)2, som antogs den 26 januari 1970, ansluter sig minis­terkommittén till de synpunkter som uttryckts i den rådgivande för­samlingens rekommendation 564 beträffande de problem som orsakas genom förekomsten av mer än 600 000 flyktingar i medlemsländerna. Det framhålles atl förvärv av medborgarskap i bosättningslandel verk­samt skulle bidraga till atl undanröja svårigheter som uppstår i många medlemsländer. Församlingens rekommendation översändes till rege­ringarna med uppmaningen alt vidta de ålgärder som är möjliga.

(ii) Socialt skydd för ogifta mödrar och deras barn

Resolution (70)15, som antogs den 15 maj 1970, framhåller vikten av all den blivande modern erhåller allt del bistånd hon behöver i fråga om råd och anvisningar, läkarvård, social trygghet, lättnader i arbetet, till­fällig bostad, vård i samband med förlossningen saml hjälp med atl fastställa faderskapet och utfå underhållsbidrag. Den nyblivna modern bör få möjlighet all återuppta sitt tidigare arbete eller beredas annat ar­bete eller få tUlfälle fortsätta påbörjade studier. Hon bör också beredas en tillfredsställande bostad. Hon och hennes barn bör komma i åtnju­tande av samma sociala irygghetsförmåner som andra familjer ävensom alla övriga förmåner som tillkommer familjer. För att göra del möjligt för modern att arbeta utom hemmet bör olika former av barntillsyn saml hemhjälp stå till buds. Slutiigen betonas atl upplysningar om olika exis­terande sociala och medicinska institutioner och organ lUl skydd för moder och barn bör effektivt spridas, bl. a. i skolor och inom ungdoms-ovganisationei" samt genom läkare, barnmorskor och socialarbetare.

(iii) Sociala och socialmedicinska åtgärder för äldre

I resolution (70)16, som likaledes antogs den 15 maj 1970, anges vissa sociala och socialmedicinska åtgärder för äldre, som medlems­staterna uppmanas alt vidtaga. Sålunda bör resurser och inkomster ge­nom lämpliga metoder fördelas på sådani sätt att det äldre befolknings­skiktet erhåller en rättvis andel av framåtskridandets frukter. Vidare bör efter moderna sociala krav anpassat lämpligt arbete beredas äldre per­soner inom ramen för allmänna arbetsmarknadspolitiska strävanden. Om så är erforderligt bör äldre personer kunna överföras till andra ar­betsuppgifter, varvid hänsyn bör tas till deras arbetsförmåga och övriga omständigheter. BostadspoUtiken för äldre bör i första hand ta sikte på all sätta dem i slånd all kvarbli i sina bosläder och i andra hand atl skapa bästa möjUga levnadsförhållanden i institutioner, när del inte längre kan undvikas atl sådana anlitas.

Hälsovårdspolitiken för äldre bör inriktas på att förebygga etl för ti­digt åldrande samt på alt utbilda personal som kan ta hand om åld­ringar. När del gäller social service betonas all denna bör motsvara de äldres önskningar och bör bl. a. bereda de gamla möjligheter atl spela en aktiv roll i samhället. Segregation av äldre i förhållande lill den yngre generationen bör undvikas. Slutiigen framhålls betydelsen av in­formation och forskning rörande äldre personers problem.

Skr. 1971:119

23

b) Sociala kommittén

Under 1970 har sociala kommillén hållit två sammanträden, etl i april och elt i december.

(i) Sociala kommittén har föreslagit att en expertgrupp skall tillsältas för utredning av den sociala välfärdspolitikens planering och organisa­tion.

(ii) Frågan om kvinnans sociala stäUning i Europa har hänskjuiits lill två experter, en från Belgien och en från Österrike, I deras uppdrag ingår att undersöka bl, a. vilka attityder som är bestämmande för kvin­nans tillträde lill kvalificerade yrken och hennes möjligheter tUl beford­ran samt yrkesutbildningens betydelse för kvinnans sociala ställning,

(iii) Diskussion pågår alltjämt i kommittén om ett instrument som avser att ge visst skydd för unga arbetstagare (Young Worker's Slalue).

(iv) Diskussioner har inletts rörande en rapport om harmonisering av åtgärder till skydd för arbetslagarnas hälsa på arbetsplatserna. Diskus­sionerna är inte avslutade.

(v) Sociala kommittén har utarbetat ett förslag till rapport med vissa förklaringar till den 1969 ingångna överenskommelsen om s. k. au pair­anställning. Kommittén har även påbörjat granskning av ett förslag till typavtal avsett atl slutas mellan den au pair-anställda och den motta­gande familjen.

(vi) En rapport om social rehabilitering av fysiskt och psykiskt handi­kappade, utarbetad av en stipendiatgrupp för samordnad social forsk­ning, hänsköls vid decembersammanlrädet för forlsall behandling lill en arbetsgrupp.

(vii) Kommittén har också tillsalt en arbetsgrupp för atl behandla sociala aspekter på omhändertagande av liemlösa.

5. Hälsovårdsfrågor

a) Resolutioner som antagits av ministerkommittén

Ministerkommitténs ställföreträdare antog den 7 mars 1970 fyra reso­lutioner berörande hälsovårdens område.

(i) Åtgärder för att minska kostnaderna för medicinsk vård

I resolution (70)6 behandlas de möjligheter, som i dag kan rekommen­deras för atl söka minska kostnaderna för medicinsk vård. Resolutionen understryker nödvändigheten av att koordinera förebyggande och kurativ vård saml atl samordna verksamheten inom olika typer av vårdinstitu­tioner såsom sjukhus, öppenvårdsenheter och familjeläkare. Den fram­håller behovet av att bygga ut den öppna vården för att undvika att den slutna vården belastas lill följd av brist på resurser i den öppna vården. Vidare betonas vikten av effektivare planering i fråga om utformning, bemanning och arbetsrutiner. Där så kan ske bör paramedicinsk personal användas och den högt kvaUficerade endasl anlitas för sådana uppgifter, där dess utbildning bäst kan utnyttjas.

I vissa länder förekommer att patienten bidrar till sjukvårdskostna­den. Del förklaras all delta system inle synes medföra nackdelar under förutsättning all palienlbidraget är lågt och minskas eller icke utgår vid starkt kostnadskrävande sjukvård, i nödsituationer och där risk för miss­bruk ej kan komma i fråga (förlossningsvård etc).

Skr. 1971:119

24

(ii) Medicinska synpungter på sport

I resolution (70)7 rekommenderas gymnastik i varje skolform helst 23 dagar i veckan. Gymnastik och idrott bör utövas efler samråd med familjeläkaren, om sådan finnes. Särskilda åtgärder måste vidtagas för atl bereda handikappade lämplig fysisk träning. Resolutionen uppmunt­rar fysisk aktivitet snarare än lävlingsidroll. Gymnastiklärare och lik­nande bör ha lämplig medicinsk utbildning. Vid behov skall läkarun­dersökning anordnas och för tävlande bör vederbörliga anteckningar föras på elt särskUl hälsokort så länge vederbörande deltar i tävlings­idrott inom skolan. Vidare rekommenderas särskild utbildning för sådana läkare som är sysselsatta inom sport och idrott. Upprättande i de ohka länderna av särskUda centra för forskning och utbUdning bör övervägas. Slutligen understrykes betydelsen av fysisk aktivitet som ett led i kon­tinuerlig hälsoupplysning och betonas behovet av tekniska möjligheter för sådana aktiviteter i form av idrottsplatser, simhallar etc. Utbyte av erfarenheter mellan länderna är önskvärt och därför rekommenderas all stipendier görs tiUgängUga för medicinsk och annan personal.

(iii) Minimifordringar för utbildning av laboratorietekniker

Resolution (70)8 definierar först en laboralorieteknikers ställning och uppgift inom hälso- och sjukvården. Därefter anges vilka krav som bör ställas på eleven före tiUträde liU laboraiitutbildning och ges en detalje­rad beskrivning av utbUdningens innehåll och varaktighet. Medlems­länderna rekommenderas atl ömsesidigt godla bevis om sådan utbildning i annat land för beviljande av tillstånd lUl arbete i del egna landet. Dock får för sådant tillstånd krävas upp till två års praktiskt arbete i av mottagarlandet erkänt laboratorium.

(iv) Överförande av modersmjölk

I resolution (70)9 rekommenderas medlemsländerna alt i mån av till­gång och möjlighet ställa överskott av modersmjölk till förfogande för annat medlemsland. Vidare uppställes vissa regler och krav på donatorns och barnels hälsa saml på den mjölk, som distribueras lill en godkänd modersmjölkcenlral. Resolutionen understryker alt sådan distribution endast bör belastas med faktiska kostnader och ej föranleda någon vinst.

b) Europeiska hälsovärdskommittén

Hälsovårdskommillén har under årel hållit elt sammanträde, denna gång i Miinchen, den 29 juni3 juU 1970. Härvid behandlades bl. a. följande ärenden.

(i) Kommillén underströk önskvärdheten av god kontakt mellan de oli­ka kommittéer inom Europarådet, som handhar frågor med gemensam intresseinriktning. TUl denna grupp hör nalurvårdskommillén, expert­kommittén rörande luftföroreningar, kommittén för högre utbUdning och forskning etc.

(ii) I fråga om samarbelel på blodområdet konstaterades all de europeiska blodtransfusionskurserna givit goda resultat. Man beslöt fort­sätta studierna rörande kvalitetskontroll för plastutensilier, över väv-nadstypning och i fråga om utbildning av laboratorietekniker inom blodlransfusionsområdet.

(iii) Kommittén noterade med stor tillfredsställelse stipendialverksam-helens utveckling samt atl slipendiebeloppen höjs lill samma nivå som

Skr. 1971:119

25

gäller inom andra inlernalionella organisationer. Det s, k. koordinerade stipendieprogrammet för 1969 avsåg "hälsoaspekter på aktuell utveck­ling av läkemedelsberoendel". En utförlig rapport framlades och blev föremål för intensiv diskussion. Ytterligare synpunkter skail inhämtas från de olika hälsovårdsförvallningarna rörande de rekommendationer gruppen lagt fram.

Som ämne för 1971 års stipendieprogram valdes ämnet "Utbildning av medicinstuderande inom området allmän hälsovård".

(iv) Kommittén enades om ell förslag till konvention om transport av avlidna mellan Europarådels länder och beslöt samtidigt atl texten skul­le remitteras lill kommillén för juridiskt samarbele för yttrande, innan den överlämnas till ministerkommittén.

(v) Kommittén godkände arbetsprogrammet för en studiegrupp som söker harmonisera irafikolycksfaUsstatisUken, särskilt i fråga om trafik­skador och medicinska riskfaktorer.

(vi) En 1969 lillsatl studiegrupp fick uppdrag att fortsätta sin under­sökning av de faktorer som påverkar genomförandet av vatienfluoride-ring i Europarådels medlemsstaler.

(vii) Kommittén beslöt tillsätta arbetsgrupper för idroltsmedicin med uppgift all söka utarbeta rekommendationer lill medlemsländerna rö­rande idrottsplatser och deras hygien saml för sjukhiishygien med av­sikt söka framlägga rekommendationer till medlemsländerna.

6. Arbetsmarknadsfrågor

Resolution som antagits av ministerkommittén

Skydd i arbetet för migrerande arbetare

I resolution (70)36, som antogs den 27 november 1970, rekommende­ras regeringarna atl vidta skilda åtgärder i syfte atl förbättra migre­rande arbetares ställning i arbetslivet. Till dessa åtgärder hänföres bl. a. förbättrad yrkesutbildning inkluderande språkundervisning, regelbund­na läkarundersökningar och förbättrade metoder vid introduktionen av migrerande arbetare i arbetslivet. Särskild uppmärksamhet bör ägnas faktorer som gör invandrare mer utsatta för olycksfallsrisker än värdlan­dets arbetare,

I della sammanhang må nämnas alt en stadga för migrerande arbeta­re sedan 1968 varit under utarbetande inom en särskild kommitté, I stadgan preciseras migrerande arbetares rättigheter vid arbete och vis­telse i medlemsländerna. Kommittén beräknar slutföra sill arbete under år 1971.

7. Miljövårdsfrågor

Är 1969 inrättades i Europarådets sekretariat en ny byrå för miljö-och nalurvårdsfrågor, som tillika är den europeiska nalurvårdskommil-téns European Committee for the Conservation of Nature and Natural Resources sekretariat. Denna byrå har genom en i slutet av 1970 beslutad omorganisation överförts till ell nyupprätlat direktoral för miljö- och kommunfrågor. Europarådet har genom inrättandet av detla nya direktorat klart markerat sin avsikt all fördjupa sill arbete på miljövårdsområdet.

Skr. 1971:119

26

Ministerkommittén har under året antagit tre resolutioner som direkt berör miljövårdsfrågor., I resolutionerna (70)11 och 12, som antogs den 7 mars 1970, rekommenderas regeringarna i medlemsstaterna vissa principer för att kontrollera luftföroreningar vid stads- och landsbygds­planering respektive begränsa svavelhaltiga utsläpp i luften. I resolution (70)24, som antogs den 2 juU 1970, rekommenderas en rad principer för framställning, försäljning och användning av peslicider inom jordbruket i syfte alt skydda såväl folkhälsan som den fysiska miljön.

a) Europarådets naturvårdskonferens i Strasbourg

Är 1970 hade av Europarådets ministerkommitté proklamerats som ell europeiskt naturvårdsår. Den europeiska nalurvårdskonferensen, som ägde rum i Strasbourg den 912 februari 1970, utgjorde den inter­nationella upptakten lill en intensifierad naturvårdsverksamhet. Ungefär 350 delegater och observatörer dellog i konferensen. Den svenska de­legationen leddes av jordbruksminister[REDACTED_EFTERNAMN].

Konferensens målsättning var dels alt göra allmänheten mer upp­märksam på de omfattande problemen med atl bevara naturen och na­turresurserna i ett snabbt föränderligt industriellt samhälle, dels atl de­finiera en politik för all skydda människans miljö och betona behovet av etl aUeuropeiskt samarbele på della område. Konferensen utmynna­de i anlagandel av en positiv och konkret deklaration. I inledningen till deklarationens rekommendationer slogs i tre punkter fast den stra­tegi, som konferensen ansåg borde leda Europarådets medlemsländer i kampen mot miljöförstöringen. 1) Den rationella användningen och skötseln av naturresurserna måste ges hög politisk prioritet med klar ansvarsförankring på ministernivå. 2) Åtgärder mot föroreningen av luft, vatten och mark borde särskilt uppmärksammas och i samband därmed anlagandel av internationellt överenskomna normer för lole-rabla föroreningar. 3) Lagstiftning och regleringar borde i största möj­liga utsträckning harmoniseras inom Europa.

Denna uppläggning av slutdokumentet motsvarade i grova drag de synpunkter som den svenska delegationen förde fram. Det gällde all ge miljövårdsproblemaliken en tillräckligt vid och samtidigt realistisk anknytning lUl den övriga samhällspolitiken. Problemanalysen måste le­da till snara ålgärder framför allt på luft-, vatten- och markförorening­arnas område. ParaUellt med nationella ålgärder borde lagstiftning och regleringar harmoniseras. Della senare arbete skulle i viss omfattning kunna ske inom Europarådels kompetensområde.

Bland deklarationens förslag, vilka närmast hänskjutils för behand­ling i nalurvårdskommillén under Europarådels ministerkommitté, för­tjänar följande internationeUa rekommendationer alt särskUl uppmärk­sammas.

En europeisk ministerkonferens borde snarast sammanträda med uppgift all 1) uppmuntra samarbetet mellan existerande europeiska meUanslatiiga organisationer, 2) stödja utarbetandet av internationella normer, särskilt rörande peslicider, bilavgaser och flygbuller, 3) upp­muntra harmoniseringen av nationell miljölagstiftning, 4) studera del av Europarådels generalsekreterare presenterade förslagel om särskild europeisk myndighet för övervakning och skötsel av Europas miljö, 5) studera det av den franske jordbruksministern framlagda förslagel om europeisk fond för kampen mot föroreningar.

Skr. 1971:119

27

Europarådet uppmanades vidare alt utarbeta ell tilläggsprotokoll till den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna i syfte alt garantera varje individ rätlen liU en sund och oförstörd miljö.

b) Den europeiska naturvårdskommittén

Verksamheten under 1970 har starkt präglats av genomförandet av det europeiska nalurvårdsåret. I samtliga medlemsländer har omfattan­de miljövårdskampanjer genomförts. För det svenska programmet under året svarade en nationalkommitté med jordbruksministern som ordförande och sekretariatet förlagt tUl statens naturvårdsverk. Bland aktiviteterna kan nämnas Folksams ungdomsriksdag den 23 januari, regionala kommunkonferenser. Stora städarveckan, ungdomsläger och tävlingar, skolornas miljövårdsvecka. Nordens naturvårdsdag 6 septem­ber samt en central naturvårdskonferens den 18 och 19 november för ca 1 000 deltagare. I allt torde i Sverige sammanlagt ca 1 miljon människor ha medverkat i de olika aktiviteterna under årel.

Som en följd av den Europeiska nalurvårdsdeklarationen har nalur­ vårdskommillén påbörjat en översyn av sitt arbetsprogram, saml sina direktiv och fullmakter. Förslag lill etl nytt program, i vilket vissa åt­gärder prioriteras, kommer alt underställas ministerkommittén under 1971. Kommittén ser del som särskUl angeläget atl de olika miljö­vårdsproblem som las upp bedömes från en ekologisk utgångspunkt. För della krävs en omfattande utbildnings- och informationsverksam­het. Överväganden om alt intensifiera kommitténs arbete inom under­visnings- och informationssektorn pågår. I della utgör "the European Information Centre for Nature Conservation" en betydelsefull länk. Informationscentralen har fyllt en viktig uppgift under nalurvårds­året 1970.

Av frågor som aktualiserats kan vidare nämnas frågan om skyddet av Europas kustområden. En första rapport har utarbetats av professor Sleers, England, och kommer alt efler vissa kompletteringar delges medlemsländernas regeringar. Inom nalurvårdskommilléns ram pågår också arbetet med att studera vissa problem i samband med utarbetan­det av en europeisk konvention om skydd mol förorening av söt-vattentillgångarna. För della ändamål har ministerkommittén tillsatt en särskild kommitté, beslående av juridisk och ekologisk expertis. Etl utkast till konventionslexl väntas bli framlagt under 1971.

I särskilda expertkommittéer bedrives omfattande studier av problem rörande luft- och vattenförorening.

8. Kommun-, region- och planfrågor

a) Kommittén för samarbete i kommun- och regionfrågor

Kommittén för samarbete i kommun- och regionfrågor har efler ministerkommitténs beslut fått permanent status. Kommillén, i vilken medlemsländerna är representerade av företrädare för berörda mini­sterier, är direkt underställd ministerkommittén.

Kommittén skall syssla med frågor som rör lokala och regionala myndigheter eller hänger samman med regionalpolitiken, särskilt vad

Skr. 1971:119

28

gäller förhållandel mellan statliga och kommunala organ. Den skall också fungera som ett samarbetsorgan mellan medlemsländernas rege­ringar för utbyte av information och erfarenhet kring den lokala själv­styrelsen. Vidare skall kommittén bistå ministerkommittén och Europa­rådels övriga organ i frågor av lokalt och regionalt intresse.

Kommillén hade sill fjärde sammanträde i Strasbourg den 711 december 1970. Vid mötet diskuterades bl. a. förberedelserna för en jämförande studie av den kommunala ekonomin saml en rapport om den regionala strukturen och den regionala planeringen i olika länder. Vidare lämnades en rapport om det kommunala ansvaret för vallen-vårdsfrågorna i ell anlal medlemsländer. Kommillén beslöt tillsätta tre arbetsgrupper för alt närmare studera (1) den lokala och regionala strukturen i olika länder, (2) kommunernas ekonomi och (3) regional­politiska frågor.

b) Planminisferkonferensen

En konferens med planminislrarna i Europarådels medlemsländer hölls i Bonn den 911 september 1970. Finland, Jugoslavien och Spanien dellog som observatörer.

Konferensen antog en omfattande resolution, vari bl. a. uttalades att man avser verka för ell kontinuerligt utbyte av information kring lag­stiftning, erfarenheter och aktuell politik beträffande regionalplane­ringen. Man rekommenderade också elt regelbundet samarbele mellan forskningsinstitutioner, som sysslar med hithörande frågor. Vidare föreslogs ell närmare samarbele i planeringsfrågor för gränsregioner. Ministrarna rekommenderade etl utbyte av informationer genom mö­ten och diskussioner mellan företrädare för de planerande myndig­heterna och forskningen i europarådsländerna. En harmonisering av terminologi, statistik och kartografiska metoder borde också efter­strävas. Resolutionen kommer under 1971 all behandlas i ställföre-Irädarkommittén och remitteras lill vissa av dennas underkomilléer.

Ministrarna beslöt atl hålla en kommande konferens i Frankrike, De uppdrog ål en ämbetsmannakommitté all förbereda del fortsalla sam­arbelel. Denna skall bl. a. göra en inventering av regionplaneproblem, som kan vara aktuella för diskussion på europeisk nivå. Den fick vidare i uppdrag all tillsammans med kommittén för kommun- och region­frågor särskilt studera de lokala organens roll i regionplaneringen,

c) Europarådets kommunkonferens

Den europeiska kommunkonferensen, som sammanträder i Stras­bourg vartannat år, ägnade sin session den 2630 oktober 1970 huvudsakUgen ål regionalpolitiska frågor. Konferensen antog en om-fallande huvudresolution, som utmynnade i en uppmaning lill minister­kommittén alt upprätta regionala inslulioner med betydande autonomi saml atl verka för stärkande av regionernas och kommunernas ställning och medinflytande i såväl de enskilda länderna som de europeiska internationella organen. Därjämte antogs en rad resolutioner om den lokala förvaltningens uppgifter pä miljövårdens område saml i fråga om skydd av naturtillgångar och historiskt eller konstnärligt värdefulla byggnader och naturområden.

Skr. 1971:119

29

9. Övrigt

a)         Den europeiska befolkningskonferensen

Ministerkommittén har beslutat atl den andra europeiska befolk­ningskonferensen skall hållas i Strasbourg den 31 augusti7 september 1971,

b)         Europarådets budget

Del svenska bidraget till Europarådets budget för 1970 utgjorde omkr. 1 175 000 kr. Den totala budgeten belöpte sig till omkr. 51,5 miljoner francs (48,5 mUj. kr,).

I december 1970 fastställdes budgeten för 1971 lill totalt omkr. 58 miljoner francs. Det svenska bidraget utgör 1 362 005 francs (omkr. 1,3 milj. kr.),

Stockholm i maj 1971

MARCUS BOKTR. STHLM 11?!    7102S7