Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1975/76:77

Regeringens proposition

1975/76:77

om avveckling av s. k. faktisk sambeskattning

beslutad den 6 november 1975.

Regeringen föreslär riksdagen alt antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

Pä regeringens vägnar

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

G. E.[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föresläs bl. a. att den s. k. faktiska sambeskattningen av makar slopas. Förslagen innebär att gift person, som driver jordbruk eller rörelse tillsammans med sin make inte längre beskattas ensam för hela in­komsten av verksamheten. 1 stället skall vardera maken beskattas för värdet av sin arbetsinsats. En förutsättning är att medhjälpande make har arbetat i den gemensamma verksamheten minst 600 timmar under året. Värdet av sådan makes arbete tas upp till belopp motsvarande marknadsmässigt vederiag för arbetet, dock högst lill en tredjedel av nettointäkten av verk­samheten.

Vidare föreslås en höjning i vissa fall av förvärvsavdragel då båda ma­karna har arbetsinkomst. Avdraget vid inkomst av jordbruksfastighet som f n. är 1 000 kr. föreslås höjt till högst 2 000 kr

De nya reglerna föreslås bli tillämpade första gången vid 1977 års taxering.

Riksdagen 1975/76. 1 saml. Nr 77

Prop. 1975/76:77

1 Förslag till

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrives att 20 S, 23 S 1 mom., 30 S I mom., 46 S 3 mom,, 52 S I mom., punkt 2 av anvisningarna till 20 S, punkt 1 av anvisningarna till 22 S, punkt 11 av anvisningarna till 29 S saml anvisningarna till 52 och 65 SS kommunalskaltelagen (1928:370) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

20 S'

Vid beräkningen av inkomsten från särskild förvärvskälla skola från samt­liga ur förvärvskällan under beskattningsåret härfiulna intäkter i penningar eller penningars värde ( bruttointäkt) avräknas alla omkostnader under beskattningsåret för intäkternas förvärvande och bibehållande. Alt koncern­bidrag, som icke utgör sådan omkostnad, ända skall avräknas i vissa fall och inräknas i bruttointäkt hos mottagaren framgår av 43 S 3 mom.

Avdrag må icke  ske för:

den skattskyldiges levnadskostnader och därtill hänföriiga utgifter, däruti inbegripet vad skattskyldig utgivit såsom gåva eller säsom periodiskt un­derstöd eller därmed jämförlig periodisk utbetalning till person i sitt hushåll;

värdet av arbete, som i den skatt- värdet av arbete, som i den skatt­skyldiges förvärvsverksamhet ut- skyldiges förvärvsverksamhet ut­förts av den skattskyldige själv, and- förts av den skattskyldige själv eller re maken, hemmavarande harn under andre maken eller av barn som ej 16 år eller hemmavarande barn, som anses tillhöra arbetspersonalen; fyllt 16 men ef 18 år och som ej anses tillhöra arbetspersonalen;

ränta ä den skattskyldiges eget, i hans förvärvsverksamhet nedlagda ka­pital;

svenska allmänna skatter;

kapitalavbetalning å skuld;

avgift enligt 8 kap. studiestödslagen (1973:349);

avgift enligt lagen (1972:435) om överlastavgift;

belopp, för vilket arbetsgivare är ansvarig enligt 75 S uppbördslagen (1953:272);

förlust som är att hänföra till kapitalförlust.

(Se vidare anvisningarna.)

Lydelse enligt prop. 1975/76:70,

Prop. 1975/76:77

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

23 S

1 m o m. Vad som återstår av intäkt av jordbruksfastighet, sedan avdrag enligt 22 S gjorts och hänsyn tagits till in- och utgående balans, utgör net­tointäkt   av jordbruksfastighet.

Av anvisningarna lill 52  framgår att det av neiiointäkien i vissa fall tax­eras hos skatlskyldig. vars make be­drivit verksamheten på fasligheten.

30 S 1 m o m. Vad som återstår av intäkt av rörelse, sedan avdrag enligt 29 S gjorts och hänsyn tagits till in- och utgående balans, utgör nettointäkt av rörelse.

Av anvisningarna till 52 § framgår alt det av nettointäkten i vissa fått tax­eras hos skattskyldig, vars make be­drivit rörelsen.

46;

3 m o m.' Ha makar med hem­mavarande barn under 16 år båda haft A-inkomsi enligt 9 S 3 mom. lagen (1947:576) om statlig in­komstskatt, må den make som haft den lägsta inkomsten av sådant slag åtnjuta förvärvsavdrag. Ha makarna haft lika stora A-inkomster, åtnjutes avdraget av den yngsta maken. Av­draget är i fråga om inkomst av rö­relse 25 procent av nettointäkten av rörelsen och i fråga om inkomst av tjänst 25 procent av inkomsten, / båda fållen dock högst 2 000 kronor, / fråga om inkomst av jordbruksfas­tighet är avdraget 1 000 kronor. Vid jämförelsen av makarnas inkomster skall hänsyn lagas även till under be­skattningsåret uppburen kontant in­komst     ombord     enligt     lagen

3 m o m. Ha makar med hemma­varande barn under 16 år båda haft A-inkomst enligt 9 S 3 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, mä den make som haft den lägsta inkomsten av sådant slag åtnjuta för­värvsavdrag. Ha makarna haft lika slora A-inkomster, åtnjutes avdraget av den yngsta maken. Avdraget är i fråga om inkomst av jordbruksfäs-lighei och rörelse 25 procent av net­tointäkten av Jörväryskättan etter - i fatt då skattskyldig vars make bedrivit verksamheten ta.xeras for inkomst en­ligt tredje stycket av anvisningarna till 52 § - 25 procent av den del av nei-toiniäkien som taxeras hos avdrags-berättigad make saml i fråga om in­komst av tjänst 25 procent av in­komsten, / samtliga fått dock högst

' Senaste lydelse 1972:741 (jfr 1972:742). ' Senaste lydelse 1973:1121.

Prop. 1975/76:77

Nuvarande lydelse

(1958:295) om sjömansskatt samt enligt 1 S 2 mom, nyssnämnda lag skattepliktig dagpenning.

Förestagen lydelse

Hargift skattskyldig med hemma­varande barn under 16 år haft A-in­komst av jordbruksfastighet eller rö­relse öch har maken utfört arbete i förvärvskällan, må den skattskyldige åtnjuta förvärvsavdrag med värdet av makens arbetsinsats, dock med högst i 000 kronor.

2 000 kronor. Vid jämförelsen av makarnas inkomster skall hänsyn ta­gas även till under beskattningsåret uppburen kontant inkomst ombord enligt lagen (1958:295) om sjömans­skatt samt enligt I S 2 mom, nyss­nämnda lag skattepliktig dagpen­ning.

Har gift skattskyldig rned hemma­varande barn under 16 år haft A-in-komst av jordbruksfastighet eller rö­relse och har maken utfört arbete i förvärvskällan ulan an ta.xeras för in­komst enligt tredje stycket av anvis­ningarna litt 52:. må den skattskyl­dige åtnjuta förvärvsavdrag med värdet av makens arbetsinsats, dock med högst 1 000 kronor. Avdrag enligt första och andra styckena må åtnjutas endast av make som levt tillsammans med andra maken under beskattningsåret.

Avdrag enligt detta moment må åtnjutas endast av den som under större delen av beskattningsåret varit här i riket bosatt. Avdraget må åt­njutas endast om och i den mån den inkomst som berättigar till avdrag därtill förslår. Avdrag må för skatt-skyldig eller, om skattskyldig varit gift och levt tillsammans med sin make, för makarna tillsammans icke översliga

om avdrag ifrågakommer enligt första eller fjärde stycket: 2 000 kro­nor; och

i övriga fall: I 000 kronor.

Har skattskyldig med hemmavarande barn under 16 är, som under be­skattningsåret antingen varit gift men icke levt tillsammans med sin make eller ock varit ogift (varmed jämställes änka, änkling eller fränskild), haft A-inkomst, må han åtnjuta förvärvsavdrag. Avdraget är i fråga om inkomst av jordbruksfastighet och rörelse 25 procent av nettointäkten av förvärvs­källan och i fråga om inkomst av tjänst 25 procent av inkomsten, i samtliga fall dock högst 2 000 kronor.

Avdrag enligt delta moment mä åtnjutas endast av den som under större delen av beskattningsåret varit här i riket bosatt. Avdraget må åt­njutas endast om och i den mån den inkomst som berättigar till avdrag därtill förslår. Avdrag må för skatl­skyldig eller, om skattskyldig varit gift och levt tillsammans med sin make, för makarna tillsammans icke överstiga

om avdrag ifrågakommer enligt första slyckel vid inkomst av rörelse eller tjänst eller enligt fjärde stycket: 2 000 kronor; och

i Övriga fall: I 000 kronor.

Prop. 1975/76:77

5

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Avdrag enligt detta moment skall erhållas i kommun där inkomst, som berättigar till avdrag, tages lill beskattning, i första hand, när så kan ske, inom hemortskommunen och i övrigt enligt fördelning som bestämmes av taxeringsnämnden i sagda kommun,

52 S

1 m o m,* Äkta makar,som under

1 mom. Äkta makar, som under

beskattningsåret  levt  tillsammans,     beskattningsåret  levt  tillsammans, taxeras en var för sin inkomst sami     laxeras en var för sin inkomst. mannen därjämte för boets gemen­samma inkomst.

Har vid dylik taxering avdrag, som i 46 S 1 och 2 mom, medgives, helt eller delvis ej kunnat utnyttjas å den ena makens skattepliktiga inkomst, mä bristen avräknas å den andra makens inkomst i samma kommun. Kvar­stående brist, dock högst belopp motsvarande avdrag enligt 46 S 2 mom., må, med tillämpning i förekommande fall av bestämmelserna i punkt 4 av anvisningarna till 46 S, avräknas å förstnämnda makens inkomst och, där denna icke förslår, å andra makens inkomst i andra kommuner.

Underskott å icke yrkesmässig avyttring av fast eller lös egendom, som uppkommit för endera maken, må avräknas från den andra makens inkomst i samma kommun av förvärvskälla av samma slag.

Avdrag, som i 50 S 2 mom. andra eller tredje stycket sägs, beräknas för vardera maken för sig. Härvid iakttages att vardera makens skatteförmåga bedömes med hänsyn lill makarnas sammanlagda inkomst och förmögenhet samt att avdraget för makarna tillsammans icke må överstiga det högsta belopp som bestämmelserna i 50 S 2 mom, andra och tredje styckena med­giva.

Avdrag enligt 50 S 2 mom. fjärde stycket beräknas för vardera maken för sig utan hänsyn lagen till andra makens inkomst. Fråga om jämkning av avdraget enligt bestämmelserna i punkt 2 femte stycket av anvisningarna till 50 S prövas dock med hänsyn till värdet av makarnas sammanlagda skattepliktiga förmögenhet.

Anvisningar

till

20 S

2. Hemmavarande barn, som fyllt

2. Barn under 16 dr anses ej tillhöra

16 men ej 18 år och som deltagit i

arbetspersonalen.

den    skattskyldiges    förvärvsverk-

Barn, som fyllt 16 år och som del-

samhet, anses ej tillhöra arbetsper-

tagit i den skattskyldiges förvärvs-

sonalen, med mindre barnels inkomst

verksamhet, anses tillhöra arbetsper-

' Senaste lydelse 1975:312, ' Senaste lydelse 1945:897,

Prop. 1975/76:77

6

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

av arbete eller eljest är sä stor, alt den sonalen. Detta gäller dock icke barn

föranleder skatteplikt för barnet en- som på heltid bedriver studier etter

ligt 51 S.

genomgår annan utbildning, utom så-

vitt avser arbete som utförts under sommarferier etter annat uppehåll av minst en månads varaktighet. Har barnet ej fyllt 18 år, anses det tillhöra arbetspersonalen endast om dess in­komst av arbete / den skattskyldiges förvärvsverksamhei är så stor, alt den som sådan föranleder skatteplikt för barnet enligt 51 S-Frågan om barns ålder bedömes efter förhållandet den 1 november året näst före taxeringsåret (se 65 S).

Avdrag för lön etter annan ersätt­ning for barns arbete får icke överstiga marknadsmässigt vederiag for arbets­insatsen.

till 22 S

1 .'Till driftkostnader hänföres lön eller liknande vederlag liksom underhåll åt personal, som använts för jordbruket eller dess binäringar; undantags­förmåner, pensioner, periodiska utbetalningar pä grund av förutvarande an­ställning på fastigheten; arrendeavgift; avgäld, som skolat utgå av fastig­heten; ränta pä lånat kapital som nedlagts i fastigheten eller använts för dess drift; kostnader för inköp av djur, utsäde, foder, gödselmedel och dylikt; kostnader för reparation och underhåll av driftbyggnader, markanläggningar och inventarier; kostnader för vård och underhåll av skog, såsom förvaltning, bevakning, väg-och byggnadsunderhäll,skogskultur,skyddsdikning,skogs­indelning m, m,, samt vid skogsavverkning kostnader för virkets huggning, tillredning, utdrivning,nottning m, m,; kostnader för försäkring av personal, byggnader, skog, gröda, djur, förråd och inventarier som ej äro att hänföra till personlig lösegendom, m. m.

Till reparation och underhåll hänföras vid tillämpning av första stycket kostnader för sådana ändringsarbeten på ekonomibyggnad som äro normalt påräkneliga i jordbruksdrift, såsom upplagande av nya fönster- eller dörr­öppningar samt fiyttning av innerväggar eller inredning i samband med omdisponering av ekonomibyggnad, exempelvis i samband med omläggning av driften från en animalieproduktion till en annan. Åtgärd som innebär en väsentlig ändring av byggnaden, säsom när ett djurstall ombygges för

'Lydelse enligt prop.  1975/76:31,

Prop. 1975/76:77

7

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

att i stället användas för helt annal ändamål, hänföres dock ej lill reparation och underhäll.

Som driftkostnad skall anses även anskaffning och insättning av sädana utrustningsdetaljer i skyddsrum som ha värde endast från civilförsvarssyn­punkt, såsom speciella dörrar, luckor och karmar för dessa, inre begräns­ningsväggar för gasfäng vid ingängar och reservutgängar, luflrenare och till­hörande fördelningsledningar.

Kostnad för inköp och plantering av träd och buskar för yrkesmässig frukt- eller bärodling får efter den skattskyldiges eget val dragas av antingen i sin helhet för det år kostnaden uppkommit eller enligt avskrivningsplan. Vid planenlig avskrivning fördelas kostnaderna på ett antal år i följd sä alt de kunna i sin helhet dragas av under den tidrymd odlingen beräknas vara ekonomiskt användbar. Föreskrifterna i punkt 4 sjätte stycket äga mot­svarande tillämpning.

Värdet av faslighetens egna produkter, som användas för fastighetens fortsatta drift, får avföras som driftkostnad men skall då samtidigt upptagas som intäkt.

Avdrag för avsättning till pensions- eller personalstiftelse och kostnad för pensionsförsäkring får ske enligt bestämmelserna om rörelse i punkt 2 av anvisningarna lill 29 S.

Redovisar arbetsgivare enligt lagen (1967:531) om tryggande-av pensions­utfästelse m. m, i sin balansräkning en post Avsatt till pensioner, äger punkt 2 av anvisningarna till 29 S motsvarande tillämpning i fråga om jordbruks­fastighet.

Hemmavarande barn, som uppnått        Skallskyldigs barn anses lillhöra ar-16 års ålder och deltagit i arbetet på     betspersonalen i de fall som anges i fastigheten,   an.ses   tillhöra  personal     punkt 2 av anvisningarna lill 20 .sV som använts för verksamheten på lås-ligheten. Om barnet ej fyllt 18 år. gäl-ter delta dock endast under förutsäii-ning alt barnets sammanlagda inkomst är så stor. alt den föranleder skaite-plikt för barnet enligi 51 

>. Hemma­varande barn under 16 år anses i in­tet fäll lillhöra personaten. (Jfr 20  och dithörande anvisningar punkt 2.)

Barn.som anses tillhöra personalen.

Barn  laxeras självt  för den  in-

laxeras självt för den inkomst av ar- komst av arbete pä fastigheten som bete på fastigheten som barnet kan barnet kan ha haft i form av pengar, ha haft i form av pengar, naturaför- naturaförmåner eller annat under tid maner eller annat. Motsvarande be- då barnet lillhöri arbeispersonairn, lopp får dragas av som driftkostnad.      dock högst lör  vad som  motsvarar

Prop. 1975/76:77

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

För barn som deltagit i arbetet men icke anses tillhöra personalen får av­drag icke göras. Lön och underhåll åt sådant barn skall ef heller upplagas som Inkomst för barnet.

marknadsmässigt vedeiiagför barnets arbetsinsats. Motsvarande belopp (är dragas av som driftkostnad. För lön och underhåll titt barn som deltagit i arbetet men därvid icke tillhört arbets­personalen får avdrag icke göras. Lö­nen och underhållet skall då ej heller upptagas som inkomst JÖr barnet. Punkt 18 av anvisningarna till 29 S äger motsvarande tillämpning be­träffande inkomst av jordbruksfastighet.

till 29 i

11.' Angående hemmavarande barn, som användas I rörelse, gäller vad om sådana är stadgat beiräflande jordbruk (se punkt 1 av anvisningarna lill 22 §).

11. Skattskytdigs barn anses tillhö­ra arbetspersonalen I de fall som anges I punkt 2 av anvisningarna titt 20 sV

Punkt 1 nionde stycket av anvis­ningarna till 22 § äger motsvarande tillämpning beträffande inkomst av rö­relse.

till 52 S'

Ha makar tillsammans deltagit i JÖrväi-vsverksamhet avseende inkomst av jordbruksfastighet eller rörelse gälla bestämmelserna i andra-femte styckena.

Verksamheten anses bedriven av den ena av makarna om han med hän­syn lill utbildning, arbetsuppgifter och övriga omständigheter kan anses ha en ledande ställning i verksamheten och den andra maken ej har en sådan le­dande ställning. Den make som så­lunda driver verksamheten beskattas för hela inkomsten av verksamheten om annat ej följer av tredje och fjärde styckena. Har ingen av makarna en sådan ledande ställning som nu har sagts anses verksamheten bedriven av makarna gemensamt. I sådana fåll sker beskattning enligt femte stycket.

När verksamheten bedrivits av den

'Senaste lydelse 1972:741 (jfr 1972:742). 'Senaste lydelse 1970:162,

Prop. 1975/76:77

Nuvarande Ivdelse

Föreslagen lydelse

ena av makarna men den andra ma­ken (medhjälpande make) arbetat i verksamheten minsl 600 timmar under beskattningsåret, skall denne på grund av sin arbetsinsats beskattas för viss inkomst av verksamheten. Delta sker genom att han taxeras för så stor del av nettointäkten av förvärvskällan som kan anses motsvara marknadsmässigt vedel lag för arbetet, dock högst for en tredjedel av nettointäkten. Omfaiiar beskattningsåret kortare eller längre tid än 12 månader, jämkas antalet arbetstimmar med hänsyn härtill. Arbetsinsats i makarnas gemensam­ma bostadsutrymme får medräknas endast om särskild arbetslokal för verksamheten saknas och del med hänsyn till rörelsens art och andra sådana omständigheter föreligger synneriiga skäl an medräkna arbets­insatsen. Vid bedömande av om medhjälpande make under beskaii-ningsårei arbetat föreskrivet antal ar-betslimmar skall anses att han under tid. då han uppburit sjukpenning el­ler föräldrapenning enligi lagen (1962:381) om allmän försäkring el­ler därmed jämföriig ersänning enligi annan författning, arbetat i samma omfattning som närmast före den tid. då sådan ersättning uppburits.

1 de fåll då verksamhei bedrivits av den ena av makarna och den andra maken ägt del i förvärvskälla eller det i denna nedlagda kapitalet, möter ej hinder att sistnämnda make laxeras - förutom för arbeisinkomsi när del skall ske enligi tredje stycket - även för skäligt belopp som lian kan ha uppburit på grund av sin äg-anderäii eller kapitalinsats.

Ha makarna gemensamt hedrivit

Prop. 1975/76:77

10

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

verksamheten, skall vardera maken laxeras för den inkomst därav som med hänsyn till hans arbete och övriga insatser i verksamheten skaligen till­kommer honom. Av 65 S framgår, att bestämmelser som avse gift skatlskyldig i vissa fall skola tillämpas i fråga om dem som, utan att vara gifta, leva tillsammans,

till 65 S'

/. Utan hinder av vad som föreskri­ves i 65 i: andra stycket skola bestäm­melserna 120  andra stycket och an­visningarna lill 52  äga tillämpning under lid, då makar leva tillsammans. Upphör sammanlevnaden, äga be-siämmelscrna alltjämt tillämpning lill dess förutsättningar för allmänt avdrag lör periodiskt understöd från den ena maken till den andra föreligga enligt punkt 5 av anvisningarna till 46 sV Om på grund av vad nu sagts bcslämmel-serna i 20  andra stycket och anvis­ningarna till 52  äro tillämpliga en­dast tör del av hcskaltningsårci. skatt ändock frågan huruvida skattskytdigs make gjort sådan minsta arbetsin­sats, som fordras för la.xering enligt tredje stycket av anvisningarna till 52 

}, avgöras med hänsyn litt hans arbeisinsais under heta beskattnings­året i den skattskyldiges förvärvsverk­samhei.

Bestämmelsen i 65 S andra stycket skall äga motsvarande tillämpning i fall som avses i paragrafens sista stycke. Med äktenskaps ingående är därvid att jämställa att sammanlev­naden återupptagits efter äktenska­pets upplösning eller att barn fötts eller - i fråga om sammanlevnad som börjar efter barnets födsel - att sammanlevnaden börjar,

'Senaste lydelse 1960:172,

2. Bestämmelserna i 65 S andra stycket och i anvisningspunkt 1 skola äga motsvarande tillämpning i fall som avses i paragrafens sista stycke. Med äktenskaps ingående är därvid att jämställa att sammanlevnaden återupptagits efter äktenskapels upp­lösning eller att barn fölls eller - i fråga om sammanlevnad som börjar efter barnets födsel - att samman­levnaden börjar.

Prop. 1975/76:77

11

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgift på den utkommit från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gången vid 1977 års taxering.

Skattskyldig, som enligt punkt 3 av övergångsbestämmelserna till lagen (1973:374) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) förvärvat pensions­försäkring, äger med verkan i beskattningshänseende under år 1976 återföra försäkringen till den tidigare innehavaren. Om sådan överlåtelse sker skall, i den mån yrkande därom framställs, den som återfått försäkringen anses som försäkringens ägare redan från ingången av är 1976,

Prop. 1975/76:77

12

2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

Härigenom föreskrives att 9 S 3 mom. och II S 1 mom, lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

9S 3 mom, Ha makar, som under beskattningsåret levt tillsammans och under någon del därav varit bosatta här i riket, båda haft taxerad inkomst, skall beskattningsbar A-inkomst och beskattningsbar B-inkomst för dem båda beräknas enligt följande.

Med A-inkomsl förstås inkomst

Med A-inkomst förstås inkomst

av tjänst, dock icke periodiskt un- av tjänst, dock icke periodiskt un­

derstöd eller därmed jämföriig perio- derstöd eller därmed jämförlig perio­

disk intäkt som avses i 31 S kom- disk intäkt som avses i 31 S kom­

munalskaltelagen, samt inkomst av munalskattelagen, samt inkomst av

jordbruksfastighet och rörelse om jordbruksfastighet och rörelse om

den skattskyldige varit verksam i den skattskyldige varit verksam i

förvärvskällan i ej blott ringa om- förvärvskällan i ej blott ringa om­

fattning. Med B'inkomst förstås öv- fiittning. Till A-inkomsi räknas även

riga inkomster.

inkomst som beskattas enligi tredje

stycket av anvisningarna lill 52  kom­munalskaltelagen.   Med   B-inkomst förstås övriga inkomster, härunder inbegripet belopp som avses I fjärde stycket av nämnda anvisningar. Beskattningsbar A-inkomst utgöres av det sammanlagda beloppet av den skattskyldiges A-inkomst minskat med allmänna avdrag, föriustavdrag, grundavdrag och sådant avdrag utöver grundavdrag som avses i 2 mom, andra stycket. Beskattningsbar A-inkomst avrundas nedåt till helt hundratal kronor, så att överskjutande belopp, som icke uppgår till helt hundratal kronor, bortfaller.

Beskattningsbar B-inkomst utgöres av skillnaden mellan den skattskyl­diges beskattningsbara inkomst, beräknad enligt 2 mom,, och den beskatt­ningsbara A-inkomsten,

11 S

1  mom.'Äkta makar, som under

I m o m. Äkta makar, som under

beskattningsåret   levt   till.sammans,     beskattningsåret   levt   tillsammans,

'Senaste Ivdelse av lagens rubrik 1974:770, Senaste Ivdelse 1970:163. 'Senaste lydelse 1975:313.

Prop. \91S/16:11

U

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

taxeras en var för sin inkomst samt taxeras en var för sin inkomst, varvid

mannen därjämte för boets gemen- anvisningarna titt 52  kommunalskai-

samma inkomst.

telagen (1928:370) äga motsvarande

liltämpning.

Har vid dylik taxering avdrag, varom i 4 S 1 mom. förmäles, helt eller delvis ej kunnat utnyttjas å den ena makens inkomst, mä bristen avräknas å den andra makens inkomst.

Avdrag, som i 9 S 2 mom. andra stycket sägs, beräknas för vardera maken för sig. varvid bestämmelserna i 52 S 1 mom. Ijärde och femte styckena kommunalskattelagen (1928:370) äga motsvarande tillämpning.

1 fall då endast ena maken har beskattningsbar inkomst, beräknas skatten på hans beskattningsbara inkomst utan uppdelning i beskattningsbar A-inkomst och beskattningsbar B-inkomst.

Ha båda makarna beskattningsbar inkomst, beräknas skatten enligt sjät­te-nionde styckena.

Skatt på beskattningsbar A-inkomsl beräknas för vardera maken för sig.

Ha makarna enbart beskattningsbar B-inkomst, beräknas skatten på det sammanlagda beloppet av dessa inkomster och fördelas på makarna efter förhällandet mellan de beskattningsbara inkomsterna.

I annal fall sammanlägges beskattningsbar B-inkomst hos make, som har den lägsta beskattningsbara A-inkomsien, med andra makens beskatt­ningsbara inkomst. Därefter beräknas skatt med tillämpning av 10 S I mom. pä summan av nämnda B-inkomst och andra makens beskattningsbara in­komst. Skatten på makarnas B-inkomster utgör skillnaden mellan den så­lunda beräknade skatten och den skatt som belöper på den i nämnda summa ingående beskattningsbara A-inkomsten. Skatten på B-inkomst fördelas på makarna efter förhållandet mellan deras beskattningsbara B-inkomster. Be­stämmelserna i 10 S 3 mom. skola därvid iakttagas.

Om det sammanlagda beloppet av makars B-inkomster icke överstiger 2 000 kronor, skola dessa ikomster vid tillämpning av detta moment anses som A-inkomst,

Sammanlagda beloppet av skatt på makes beskattningsbara A-inkomst och B-inkomst utgör makes statliga inkomstskatt.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgift pä den utkommit frän trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gången vid 1977 års taxering.

Skattskyldig, som enligt punkt 3 av övergångsbestämmelserna till för­ordningen (1973:375) om ändring i förordningen (1947:576) om statlig in­komstskatt förvärvat pensionsförsäkring, äger med verkan i beskattnings­hänseende under år 1976 återföra försäkringen till den tidigare innehavaren. Om sådan överiätelse sker skall, i den mån yrkande därom framställs, den som återfått försäkringen anses som försäkringens ägare redan från ingången av år 1976.

Prop. 1975/76:77

14

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt

Härigenom föreskrives alt 12 S I mom. lagen (1947:577) om statlig för­mögenhetsskatt' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

12 S

1 mom.* För äkta makar, som

1 mom.   För äkta makar, som

under beskattningsåret levt tillsam- under beskattningsåret levt tillsam­mans, beräknas den skattepliktiga mans, beräknas den skattepliktiga förmögenheten för makarna var för förmögenheten för makarna var för sig, varvid boets gemensamma förmö- sig. Har därvid skuld, som i 5 S av-genhei inräknas i mannens skat- ses, helt eller delvis ej kunnat ul-teplikiiga förmögenhet. Har därvid nyttjas å den därtill närmast beräl-skuld, som i 5 S avses, helt eller del- tigade makens förmögenhet, må vis ej kunnat utnyttjas å den därtill bristen avräknas ä den andra makens närmast berättigade makens förmö- förmögenhet, genhet, må bristen avräknas å den andra makens förmögenhet.

Har skallskyldig hemmavarande barn, som icke fyllt 18 är, och uppgår barnets lill statlig inkomstskatt beräknade beskattningsbara inkomst till minst 100 kronor, beräknas den skattepliktiga förmögenheten för den skalt­skyldige och barnet var för sig.

Den beskattningsbara förmögenheten beräknas i fall som avses i första stycket gemensamt för makarna och i fall som avses i andra stycket ge­mensamt för föräldrar och barn. Frågan om skatteplikt enligt 10 S bedömes med hänsyn till den sålunda gemensamt bestämda beskattningsbara för­mögenheten. Skatt beräknas likaledes efter nämnda förmögenhet och för­delas på envar efter hans skattepliktiga förmögenhet. Vad i 11 S 3 mom. sägs skall därvid iakttagas.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgift på den utkommit från trycket i Svensk författningssamling och lillämpas första gången vid 1977 års taxering.

'Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:859. 'Senaste lydelse 1974:241.

Prop. 1975/76:77

15

4 Förslag till

Lag om ändring i skogskontolagen (1954:142)

Härigenom föreskrives att 1 och 2 SS skogskontolagen (1954:142)' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

Fysisk person, oskift dödsbo eller familjestiftelse, som i självdeklara­tion till ledning för taxering för in­komst har atl uppgiva intäkt av skogsbruk, mä under de förutsätt­ningar och i den ulsiräckning nedan stadgas erhålla uppskov med tax­ering till kommunal och statlig in­komstskatt för den del av intäkten, som insatts ä särskilt konto i bank (skogskonto). Rätt att erhålla upp­skov, som nu sagts, tillkommer icke delägare i handelsbolag eller kom­manditbolag för någon del av den inkomst, han åtnjutit av bolagets verksamhet. Ej heller tillkommer sä­dan rätt delägare i oskiftat dödsbo, pä vilket 53 S 3 mom. fjärde stycket kommunalskattelagen tillämpas, för någon del av den inkomst han åt­njutit av dödsboets verksamhet.

Fysisk person, oskift dödsbo eller familjestiftelse, som i självdeklara­tion till ledning för taxering för in­komst har att uppgiva intäkt av skogsbruk, må under de förutsätt­ningar och i den utsträckning nedan stadgas erhålla uppskov med tax­ering till kommunal och statlig in­komstskatt för den del av intäkten, som insatts ä särskilt konto i bank (skogskonto). Rätt att erhålla upp­skov, som nu sagts, tillkommer icke delägare i handelsbolag eller kom­manditbolag för någon del av den inkomst, han åtnjutit av bolagets verksamhet. Ej heller tillkommer sä­dan rätt delägare i oskiftat dödsbo, på vilket 53 S 3mom. fjärde stycket kommunalskaltelagen (1928:370) tillämpas, för någon del av den in­komst han åtnjutit av dödsboets verksamhet. Uppskov må ej åtnjutas i fråga om inkomst, som taxeras en­ligt tredje stycket av anvisningarna till 52  kommunalskaltelagen. Med bank avses i denna lag riksbanken, affärsbank, sparbank samt cen-

tralkassa för jordbrukskredit. Skatlskyldig mä för ett och samma beskattningsår och för en och samma

förvärvskälla endast göra insättning å ett skogskonto. Har skattskyldig i

strid mot denna bestämmelse upplagt skogskonto i mer än en bank må

uppskov med taxering erhållas allenast för insättning å det först öppnade

kontot.

'Senaste lydelse av lagens rubrik 1975:263.

Senaste lydelse 1975:263.

Prop. 1975/76:77

16

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

2f 

Beträffande viss förvärvskälla mä uppskovet för ett och samma beskatt­ningsår avse högst ett belopp, motsvarande summan av

a)

sextio procent av den ä beskattningsåret belöpande köpeskillingen för skog, som avyttrats genom upplåtelse av avverkningsrätt,

b)

fyrtio procent av den å beskattningsäret belöpande köpeskillingen för avyttrade skogsprodukter, samt

c)

fyrtio procent av saluvärdet av skogsprodukter, som under beskatt­ningsäret uttagits för förädling i egen rörelse.

Har såsom intäkt upptagits likvid, som avses i punkt 11 av anvisningarna till 21 S kommunalskaltelagen, må uppskov jämväl erhållas för sådan intäkt i dess helhet.

Skattskyldig, som vid jorddelningsförrättning tillträtt ny mark och efter tillträdet uttagit skog för att erhålla medel till framlida betalning av sådan likvid som anges i andra stycket, mä för beskattningsår, under vilket likviden ännu ej förfallit lill betalning, erhålla uppskov med högst ett belopp, mot­svarande köpeskillingen för skog som avyttrats genom upplåtelse av av­verkningsrätt eller sjuttio procent av köpeskillingen för avyttrade skogs­produkter.

Uppskov må dock ej åtnjutas för Uppskov må dock ej åtnjutas för

högre belopp än som motsvarar den högre belopp än som motsvarar den

beräknade nettointäkten av den för- beräknade nettointäkten av den för­

värvskälla, varifrån intäkten av värvskälla, varifrån intäkten av

skogsbruk härrör.

skogsbruk härrör, eller - ifall då del

av nettointäkten taxeras enligt tredje stycket av anvisningarna till 52  kom­munalskattelagen (1928:370)-den del av återstående nettointäkt som taxeras hos skatlskyldig som är berättigad till uppskov. Har i förvärvskällan redovisats utdelning frän samfällighet, som avses i 53 S I mom. första stycket O kommunalskattelagen (1928:370), fär uppskov åtnjutas till den del utdelningen härrör frän inläkt av skogsbruk i sam­fälligheten under det beskattningsår vartill utdelningen hänför sig på samma sätt som om denna del utgjort intäkt av skogsbruk, som den skattskyldige drivit själv.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, dä lagen enligt uppgift på den utkommit frän trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gängen vid  1977 års taxering.

'Senaste lydelse 1975:263.

Prop. 1975/76:77

17

S Förslag till

Lag om ändring i lagen (1951:763) om beräkning av statlig in­komstskatt för ackumulerad inkomst

Härigenom föreskrives att punkt 1 av anvisningarna lill 1 S lagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Anvisningar

lill 1 S

l.Mnkomsi skall enligt denna lag anses hänföriig lill visst beskattningsår, om intäkten exempelvis intjänats eller eljest motprestation för densamma i någon form lämnats under ifrågavarande är.

För att en inom visst beskattningsår åtnjuten inkomst skall anses utgöra ackumulerad inkomst enligt denna lag fordras, att inkomsten hänför sig lill minst två beskattningsår.

Engångsbelopp, som uppbäres såsom ersättning för åriig pension, skall i allmänhet anses hänföra sig lill tio är.

Ackumulerad inkomst, som avses i 3 S 4 mom., skall anses hänföra sig till del antal år den skattskyldige innehaft aktien eller andelen.

Intäkt av skogsbruk skall anses hänföriig till det antal år som motsvarar förhållandet mellan intäkten, minskad med vederböriiga avdrag, och värdet av ett års skogstillväxt å fastigheten.

Ackumulerad inkomst, som avses i 3 S 2 mom. vid 6)-8) samt i 3 S 3 mom. vid 2), 5) och 6), skall anses hänföra sig till del antal är den skalt­skyldige bedrivit jordbruket eller rörelsen. Har skallskyldig älnjutii acku­mulerad inkomst som nu sagts i egenskap av delägare i handels- eller kom­manditbolag, skall inkomsten anses hänföriig till den tid han varit delägare i bolaget. Inkomsten skall dock anses hänföriig till kortare tid än den skalt­skyldige bedrivit jordbruket eller rörelsen eller varit delägare i bolaget, därest han sä yrkar och företer utredning om det antal år vartill inkomsten hänför sig, eller eljest om det framstår säsom uppenbart atl inkomsten hänför sig lill kortare lid.

Har jordbruk eller rörelse, som be- Har jordbruk eller rörelse, som be­drivits av den ena av två makar, drivits av den ena av två makar, övertagits av den andra maken, skall övertagits av den andra maken, skall denne, om han så yrkar, anses hava denne, om han så yrkar, anses hava bedrivit  jordbruket   eller   rörelsen     bedrivit  jordbruket   eller   rörelsen

'Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:860. ' Senaste lydelse 1974:860.

2 Riksdagen 1975/76. I saml. Nr 77

Prop. 1975/76:77

Nuvarande lydelse

jämväl under den förstnämnda ma­kens innehav av förvärvskällan, un­der förutsättning att makarna dä voro laxerade med tillämpning av 11 S I mom. lagen om statlig in­komstskatt eller, därest andra ma­ken haft inkomst, skulle hava tax­erats med tillämpning av nämnda bestämmelse. Vad nu sagts skall äga motsvarande tillämpning när andel i handels- eller kommanditbolag, som ägts av den ena av två makar, övertagils av den andra maken samt när jordbruk, rörelse eller andel i bo­lag i samband med den ena makens död övertagits av den andra maken, och denne var ensam dödsbodeläga­re.

Förestagen lydelse

jämväl under den förstnämnda ma­kens innehav av förvärvskällan, un­der förutsättning atl makarna dä voro laxerade med tillämpning av 11 S 1 mom. lagen om statlig in­komstskatt eller, därest andra ma­ken haft inkomst, skulle hava tax­erats med tillämpning av nämnda bestämmelse. Vad nu sagts skall äga motsvarande tillämpning när andel i handels- eller kommanditbolag, som ägts av den ena av två makar, övertagits av den andra maken samt när jordbruk, rörelse eller andel i bo­lag i samband med den ena makens död övertagits av den andra maken, och denne var ensam dödsbodeläga­re. Inkomst, som enligt tredje stycket av anvisningarna till 52  kommunal­skattelagen (1928:370) taxeras hos make, skall icke till någon del anses utgöra ackumulerad inkomst. Vad i nästföregående stycke stadgas om makar skall i tillämpliga delar

gälla även andra skattskyldiga, vilka taxeras med tillämpning av där angivna

bestämmelse. Vid skatteberäkning enligt 1 S skall oskift dödsbo och den avlidne anses

som en och samma skatlskyldig.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgift pä den utkommit från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gången i fråga om 1977 års taxering.

Prop. 1975/76:77

19

6 Förslag till

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Härigenom föreskrives i fråga om uppbördslagen (1953:272)' dels atl 54 S skall ha nedan angivna lydelse,

dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 77 b S, av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

54 S

Har skatlskyldig eller annan arbetsgivare än i 53 S 1 mom. tredje stycket sägs försummat att inbetala skatt under rätt uppbördstermin, äger han atl senast den 18 i den månad, under vilken terminen infallit, pä postanstalt inom rikel betala skatten med skatteanvisning, varvid han skall eriägga särskild avgifl, utgörande för skallebelopp om

högst   20 kronor

............ 

20 öre

över 20 men icke över    50     "

50   "

50   "       "   över   100     "

.............. 

1 krona samt

över   100     "

1     "     för

varje påbörjat hundratal kronor.

Oavsett om inbetalning av skatt avser en eller fiera skatteposler, vare högsta avgift etthundra kronor.

Sådan särskild avgifl skall dock

beträffande preliminär skall icke er­

läggas av skatlskyldig som uppbär

pension enligt lagen (1962:381) om

allmän försäkring och för vilken ut­

färdats debetsedel på preliminär B-

skatt.

Inbetalas skatt i den ordning, som

Inbetalas skatt i den ordning, som

i första slyckel sägs, skall postanstalt i första stycket sägs, skall postanstalt lämna kvitto i enlighet med vad i lämna kvitto i enlighet med vad i 53 S 2 mom. första stycket finnes 53 S 2 mom. första stycket finnes föreskrivet samt därjämte förse skat- föreskrivet samt på kvittot ange den teanvisningen med frimärke till be- eriagda särskilda avgiften. lopp, motsvarande den eriagda sär­skilda avgiften.

Dä särskilda omständigheter därtill föranleda, mä länsstyrelse förordna om återbetalning, helt eller delvis, av avgift, som eriagts enligt bestäm­melserna i denna paragraf

' Lagen omtryckt 1972:75. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771,

Prop. 1975/76:77

,

20

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

77 b.:

Har gift skatlskyldig icke i föreskri­ven tid och ordning inbetalat skatt som påförts på grund av sådan inkomst som avses i tredje stycket av anvisningarna till 52  kommunalskaltelagen (1928:370), är maken jämte den skalt­skyldige belalningsskyldigför skattebe­loppet jämte restavgift. Beloppet får uttagas hos maken i den ordning som gäller för indrivning av skatt som på­förts honom.

Makes ansvarighet enligt första slyckel avser del belopp som utgör skillnaden mellan den skaltskyldige debiterad skall på grund av inkomst och den skatt på grund av inkomst som skulle ha påförts den skattskyldige om denne Icke haft att erlägga skatt för inkomst som avses I första stycket. Skatt, som har erlagts på annal sån än genom indrivning hos den skattskyl­diges make. anses i första hand avse annat än inkomst enligi första stycket. 1 fråga om betalning av skatt enligt detta stycke äga bestämmelserna i 23 mom. andra stycket motsva­rande tillämpning.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgift pä den utkommit från trycket i Svensk författningssamling.

Prop. 1975/76:77

21

7 Förslag till

Lag om ändring i ta.veringslagen (1956:623)

Härigenom föreskrives i fråga om taxeringslagen (1956:623)' dels att 26 S och 105 S 1 mom, skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skall införas ett nytt moment, 38 S 4 mom., av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

26 S'

Därest inkomst av rörelse eller jordbruksfastighet redovisas enligt bok-föringsmässiga grunder med räkenskapsavslutning medelst vinst- och för­lustkonto, skall självdeklaration utöver vad eljest är föreskrivet innehålla:

1)

uppgift om storieken av omsättningen,

2)

uppgifter huru värdesättningen å lager samt fordringar skett,

3)

uppgift huru det bokföringsmässiga vinstresultatet justerats till över­ensstämmelse med de för den skaltemässiga inkomstberäkningen stadgade grunderna,

4)

uppgifter rörande i räkenskaperna gjorda avdrag för värdeminskning,

5)

uppgifter rörande gjorda avdrag för avsättningar till pensions- eller andra personalstiftelser eller till fonder eller stiftelser av annat slag,

6)

uppgifi om vad den skattskyldige i varor, penningar eller annat uttagit ur näringsverksamheten eller annoriedes använt för bestridande av levnads­kostnader eller eljest för utgifter, som icke äro hänföriiga till omkostnader i verksamheten, så ock om andra förmåner som den skattskyldige åtnjutit av rörelsen eller jordbruksfastigheten,

7)

uppgift om belopp, som vid inkomstberäkningen avdragits såsom re­sekostnader, i den män sådant belopp icke utgivits lill anställda och upplagils å kontrolluppgifter rörande dessas förmåner, dock atl, därest lämnandet är förenat med synnerliga svårigheter, uppgiften efter medgivande av skat­techefen i det län, där den skattskyldige skall taxeras till statlig inkomstskatt, mä lämnas först efter anmaning,

8)

uppgift om kostnader för reklam, som riktar sig till bestämda personer och som har karaktär av gåva av mer än obetydligt värde,

9)

uppgift om verkställda nedskrivningar av värdet ä rättigheter till le­verans av omsättningstillgångar samt maskiner och andra inventarier, samt

10)  uppgifter rörande i räkenskaperna gjorda avsättningar för framlida

garantiutgifter.

Redovisas inkomst av rörelse eller jordbruksfastighet enligt bokförings­mässiga grunder men utan räkenskapsavslutning medelst vinst- och för-

' Lagen omtryckt  1971:399, ,Senaste lydelse av lagens rubrik  1974:773, ' Senaste lydelse 1973:1058,

Prop. 1975/76:77

22

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

lustkonto, skall beträffande innehållet i självdeklaration i tillämpliga delar gälla vad ovai sägs.

Vid redovisning av inkomst av rö­relse och jordbruksfastighei skall gift skattskyldig uppge art och omfattning av sitt och makens arbete I föiyäiys-källan samt I övrigt lämna de uppgifter som erfordras för tillämpning av an­visningarna till 52  kommunalskalte­lagen (1928:370). Vad i denna paragraf stadgas skall av livförsäkringsanstalt, såvitt angår försäkringsrörelse, iakttagas allenast i vad gäller uppgifter om huru vär­desättningen ä lager saml fordringar skett; härutöver skall iakttagas vad i 27 S sägs om skyldighet att lämna där avsedda uppgifter.

38 S

4 m o m. Del åligger skattskyldig, vars make skall taxeras för inkomst enligt tredje stycket av anvisningarna till 52 >) kommunalskattelagen (1928:370), alt lämna denne de upp­gifter om verksamheten som behövs för beräkning av Inkomsten.

105 S

I m o m.' Finner kammarrätt eller regeringsrätten vid prövning av besvär, alt taxering verkställts pä orätt ort eller underiåtits pä rätt ort eller ej skett lill riktigt belopp, mä rätten, efter vederbörandes hörande, vidtaga erforderiig rättelse. Skatlskyldigs hela taxering må dock icke höjas utöver vad tidigare bestämts, om icke sådan höjning yrkats i besvären. Ändras taxering av kammarrätten eller regeringsrätten därför atl inkomst eller utgift bör hänföras till annat beskattningsår än det som taxeringen avser, må härav föranledd ändring vidtagas i den skatlskyldiges taxering för det förstnämnda beskattningsäret. Om någon av kammarrätten eller regeringsrätten befrias frän taxering därför att annan person i stället bort taxeras, mä rätten överfiytta taxeringen pä denne.

Kammarrätt eller regeringsrätten

Kammarrätt eller regeringsrätten

äger vid ändring i skattskyldigs tax- äger vid ändring i skattskyldigs tax­ering besluta om härav påkallad rät- ering besluta om härav påkallad rät­telse i taxering, som avser den skatt- lelse i taxering, som avser den skatl­skyldiges make eller med make vid     skyldiges make eller med make vid

'Senaste lydelse 1973:1116.

Prop. 1975/76:77

23

den andres taxering. Hava besvär anförts hos kammarrätten eller regeringsrätten rörande tax­ering, som åsails avliden person eller hans dödsbo, och har dödsboet tidigare befriats från att eriägga skatt på grund av taxeringen, skall vid ändring av taxeringen i anledning av besvären jämväl beslutet om skattebefrielse i erforderlig män ändras.

Vidtager kammarrätt eller regeringsrätten sädan ändring i fräga om tax­ering till kommunal inkomstskatt inom viss kommun atl avdrag enligt 46 S 2 mom. kommunalskaltelagen eller kommunall grundavdrag icke vida­re kan helt utnyttjas inom samma kommun, skall, ändå att yrkande därom icke framställts, sådan ändring vidtagas i taxering inom annan kommun som kan föranledas av bestämmelserna i 46 S 4 mom. eller 50 S 3 mom, andra stycket nämnda lag.

Nuvarande lydelse

taxeringen jämställd skatlskyldig, såvitt angår tillämpning av 46 S 3 mom., 48 S 2 mom. eller 52 S I mom. kommunalskattelagen, 11 S 1 mom. lagen om statlig inkomstskatt eller 12 S 1 mom. lagen om statlig förmögenhetsskatt eller avser förut­sättning för skattereduktion enligt 2 S 4 mom. uppbördslagen. 1 mäl an­gående avdrag eller beskattning för periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk utbetalning äger kammarrätt eller regeringsrätten vid ändring av givarens eller mottaga­rens taxering vidtaga därav föran­ledd ändring av den andres taxering.

Föreslagen lydelse

taxeringen jämställd skattskyldig, såvitt angår tillämpning av 46 S 3 mom., 48 S 2 mom., 52 S 1 mom. eller anvisningarna till 52  kommu­nalskaltelagen, 11 S 1 mom. lagen om statlig inkomstskatt eller 12 S 1 mom, lagen om statlig förmögen­hetsskatt eller avser förutsättning för skattereduktion enligt 2 S 4 mom, uppbördslagen. 1 mäl angående av­drag eller beskattning för periodiskt understöd eller därmed jämförlig pe­riodisk utbetalning äger kammarrätt eller regeringsrätten vid ändring av givarens eller mottagarens taxering vidtaga därav föranledd ändring av

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, dä lagen enligt uppgifi pä den utkommit från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas första gängen vid  1977 års taxering.

Prop. 1975/76:77

24

8 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring

Härigenom föreskrives all 38 S lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

38 S'

Arbetsgivare erlägger för varje är försäkringsavgift enligt vad nedan sägs.

Avgift utgår ä summan av vad arbetsgivaren under året utgivit lill ar­betstagare, som omfattas av obligatorisk försäkring enligt denna lag, såsom lön i penningar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad.

Vid beräkning av avgift skall hänsyn icke tagas till arbetstagare, vars lön under aret understigit femhundra kronor,

Avgifl erlägges icke för arbelsla-

Avgift erlägges icke för arbetsta-

gares lön vid sjukdom eller ledighet gares lön vid sjukdom eller ledighet

för värd av sjukt barn eller med an- för vård av sjukt barn eller med an­

ledning av barns födelse till den del ledning av barns födelse lill den del

lönen motsvarar sjukpenning eller lönen motsvarar sjukpenning eller

föräldrapenning, som arbetsgivare föräldrapenning, som arbetsgivare

äger uppbära enligt bestämmelserna äger uppbära enligt bestämmelserna

i 3 kap. 16 S lagen (1962:381)om all- i 3 kap, 16 S lagen (1962:381)om all­

män försäkring, Avgifl erlägges ej män försäkring. Avgift eriägges ej

heller för lön som arbetsgivare ut- heller för lön som arbetsgivare ut­

givit lill hemmavarande barn för ar- givit till barn förarbete utfört i hans

bete utfört i hans förvärvsverksam- förvärvsverksamhet i de fall avdrag

het i de fall avdrag för lönen ej far för lönen ej fär ske vid inkomsitax-

ske vid inkomsttaxeringen.

eringen.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgift på den utkommit frän trycket i Svensk författningssamling och tillämpas i fråga om avgift som belöper pä tid från och med den I januari  1976,

' Lagen omtryckt 1962:408, ',Senaste lydelse 1975:317,

Prop. 1975/76:77

25

9 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1960:77) om byggnadsforskningsavgift

Härigenom föreskrives alt 2 S lagen (1960:77) om byggnadsforsknings­avgift' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2S

Byggnadsforskningsavgift utgår för kalenderår med sju tiondels procent av den lön i penningar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad, som arbetsgivare under året utgivit till arbetstagare, för vilken arbetsgivaren skall påföras avgift enligt lagen om yrkesskadeförsäkring och vilken är att hänföra till näringsgrenen byggnadsindustri i näringsgrensindel­ningen för yrkesskadestatistik.

Vid beräkning av byggnadsforskningsavgift skall hänsyn icke tagas lill arbetstagare, vars lön hos arbetsgivaren under året ej uppgått till femhundra kronor.

Avgift erlägges icke för arbetsta-

Avgifl erlägges icke för arbetsta-

gares lön vid sjukdom eller ledighet gares lön vid sjukdom eller ledighet

för vård av sjukt barn eller med an- för vård av sjukt barn eller med an­

ledning av barns födelse till den del ledning av barns födelse till den del

lönen motsvarar sjukpenning eller lönen motsvarar sjukpenning eller

föräldrapenning, som arbetsgivare föräldrapenning, som arbetsgivare

äger uppbära enligt bestämmelserna äger uppbära enligt bestämmelserna

i 3 kap. 16 S lagen (1962:381)om all- i 3 kap. 16 S lagen (1962:381)om all­

män försäkring. Avgift eriägges ej män försäkring. Avgift erlägges ej

heller för lön som arbetsgivare ut- heller för lön som arbetsgivare ut­

givit till hemmavarande barn för ar- givit till barn förarbete utfört i hans

bete utfört i hans förvärvsverksam- förvärvsverksamhet i de fall avdrag

het i de fall avdrag för lönen ej far för lönen ej får ske vid inkomstlax-

ske vid inkomsttaxeringen.

eringen.

Angående debitering och uppbörd av avgiften gäller vad därom särskilt är stadgat.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, Jä lagen enligt uppgift på den utkommit frän trycket i Svensk författningssamling och tillämpas i fråga om avgift som belöper på tid frän och med den 1  januari  1976,

' Lagen omtryckt 1962:134, Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:793, ' Senaste lydelse 1975:818,

Prop. 1975/76:77

26

10 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1961:300) om avgift för sjöfolks pensio­nering

Härigenom föreskrives att 2 S lagen (1961:300) om avgift för sjöfolks pen­sionering' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2S'

Avgift utgår för varje år ä vad arbetsgivaren sammanlagt under året utgivit i lön till sjöman, som avses i 1 S 1 mom. första stycket lagen (1958:295) om sjömansskatt.

Avgiften beräknas för varje arbetsgivare å lön i penningar och natura­förmåner i form av kost eller bostad. Vid beräkningen skall bortses frän sjöman, vars lön under året understigit femhundra kronor, och sjöman som icke är obligatoriskt försäkrad enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeför­säkring.

Avgift erlägges icke för sjömans Avgift erlägges icke för sjömans lön vid sjukdom eller ledighet för lön vid sjukdom eller ledighet för vård av sjukt barn eller med anled- vård av sjukt barn eller med anled­ning av barns födelse till den del lö- ning av barns födelse till den del lö­nen motsvarar sjukpenning eller för- nen motsvarar sjukpenning eller för­äldrapenning, som arbetsgivare äger äldrapenning, som arbetsgivare äger uppbära enligt bestämmelserna i 3 uppbära enligt bestämmelserna i 3 kap, 16 S lagen (1962:38l)om allmän kap. 16 S lagen (1962:381)om allmän försäkring. Avgift erlägges ej heller försäkring. Avgift erlägges ej heller för lön som arbetsgivare utgivit till för lön som arbetsgivare utgivit till hemmavarande barn för arbete utfört barn för arbete utfört i hans förvärvs-i hans förvärvsverksamhet i de fall verksamhet i de fall avdrag för lönen avdrag för lönen ej fär ske vid in- ej får ske vid inkomsttaxeringen, komsttaxeringen.

Regeringen fastställer procentsats för avgiften med hänsyn till det av­giftsbehov som föranledes av de enligt 1 S bestämda eller eljest gällande grunderna för sjöfolks pensionering. Fastställd procentsats fär tillämpas ti­digast för året näst efter det är varunder den fastställts.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgift på den ut­kommit från trycket i Svensk författningssamling och lillämpas i fråga om av­gift som belöper på tid från och med den 1 januari 1976,

Lagen omtrycki  1968:612, Rubrikens lydelse 1975:952, 'Senaste Ivdelse 1975:952,

Prop. 1975/76:77

27

11 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

Härigenom föreskrives att 11 kap. 3 S och 19 kap. 1 S lagen (1962:381) om allmän försäkring' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Förestagen lydelse

II  

kap. 3S Med  inkomst   av   annat   förvärvsarbete     avses

a)

inkomst av här i riket bedriven rörelse;

b)

inkomst av här belägen jordbruksfastighet, som brukas av den för­säkrade;

c)

ersättning i penningar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad för arbete för annans räkning; samt

d) sjukpenning enligt denna lag eller lagen (1954:243) om yrkesskade­

försäkring eller motsvarande ersättning som utgår enligt annan författning

eller på grund av regeringens förordnande, i den mån ersättningen träder

i stället för inkomst som ovan nämnts;

allt i den mån inkomsten icke enligt 2 S är att hänföra till inkomst av anställning.

Till inkomst som avses i första styc­ket a) och b) räknas även sådan in­komst av rörelse eller jordbruksfastig­het, som enligi tredje stycket av anvis­ningarna till 52 if kommunalskaltela­gen (1928:370) taxeras hos försäkrad vars make anses ha bedrivit rörelsen eller brukat fastigheien. Har inkomst som avses i första stycket a), b) eller c) icke uppgått till femhundra kronor för år, tages den ej i beräkning.

19 kap, IS' Arbetsgivare skall enligt vad nedan sägs för varje år erlägga socialför­säkringsavgift till sjukförsäkringen, folkpensioneringen och försäkringen för tilläggspension.

Avgift till sjukförsäkringen och till folkpensioneringen utgår å summan av vad arbetsgivaren under året till arbetstagare hos honom i penningar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad utgivit såsom lön eller,

' Lagen omtryckt 1973:908, ' Senaste lydelse 1974:510, 'Lydelse enligt prop,  1975/76:46,

Prop. 1975/76:77

28

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

där fall som avses i 3 kap. 2 S andra stycket sista punkten är för handen, annan ersättning för utfört arbete.

Avgift till försäkringen för tilläggspension utgår å summan av vad ar­betsgivaren under året till arbetstagare hos honom i penningar eller na­turaförmåner i form av kost eller bostad utgivit såsoin lön eller, där fall som avses i 

II

kap. 2 S andra stycket är för handen, annan ersättning för utfört arbete, sedan frän nämnda summa dragits ett belopp motsvarande det vid årets ingång gällande basbeloppet multiplicerat med det beräknade genomsnittliga antalet arbetstagare hos arbetsgivaren under året. Härvid skall arbetstagare, som under hela året varit anställd med full arbetstid, räknas säsom en arbetstagare och arbetstagare, som under året varit anställd i mindre omfattning, medräknas i motsvarande män. Det antal arbetstimmar per år som i allmänhet skall anses motsvara full arbetstid fastställes av regeringen efter förslag av riksförsäkringsverket. Genomsnittliga antalet arbetstagare beräknas med en decimal. Om särskilda skäl föranleda därtill, mä avgift beräknas på sätt som avviker från vad nu stadgats men som giver i huvudsak samma resultat.

Vid beräkning av avgift enligt denna paragraf skall hänsyn icke tagas till arbetstagare, vars lön under året ej uppgått lill femhundra kronor. Vad gäller sjukförsäkringen och folkpensioneringen skall vidare bortses från ar­betstagare, som icke är obligatoriskt försäkrad enligt lagen om yrkesska­deförsäkring, eller, där fräga är om arbete som utförts för annans räkning utan att anställning förelegat, från arbetstagare som varit bosatt utomlands och utfört arbetet utom riket. Såvitt angår försäkringen för tilläggspension skall hänsyn icke tagas till arbetstagares lön eller ersättning i vad den för år räknat överstiger sju och en halv gånger det vid årets ingång gällande basbeloppet. Såvitt angär försäkringen för tilläggspension skall vidare bortses från arbetstagare, som vid årets ingång uppnått sexliofem års ålder, så ock från arbetstagare i fall då lön eller annan ersättning till honom antingen enligt 

II 

kap. 2 S tredje eller fjärde stycket icke räknas säsom inkomst av anställning eller, om arbetstagaren icke är svensk medborgare och ej heller är bosatt härstädes, avser arbete utom riket.

Avgift eriägges icke för arbelsla-

Avgifl erlägges icke för arbetsta-

gares lön vid sjukdom eller ledighet gares lön vid sjukdom eller ledighet för värd av sjukt barn eller med an- för vård av sjukt barn eller med an­ledning av barns födelse lill den del ledning av barns födelse till den del lönen motsvarar sjukpenning eller lönen motsvarar sjukpenning eller föräldrapenning, som arbetsgivare föräldrapenning, som arbetsgivare äger uppbära enligt 3 kap. 16 S. Av- äger uppbära enligt 3 kap, 16 S, Av­gift erlägges ej heller för lön som ar- gift erlägges ej heller för lön som ar­betsgivare utgivit till hemmavarande betsgivare utgivit till barn för arbete barn förarbete utfört i hans förvärvs-     utfört i hans förvärvsverksamhet i

Prop. 1975/76:77

29

Nuvarande lydelse

verksamhet i de fall avdrag för lönen ej fär ske vid inkomsttaxeringen eller för ersättning för vilken bevillnings­avgift eriagts enligt lagen (1908:128 s. 1) om bevillningsavgifter för sär­skilda förmåner och rättigheter.

Föreslagen lydelse

de fall avdrag för lönen ej fär ske vid inkomsttaxeringen eller för er­sättning för vilken bevillningsavgift eriagts enligt lagen (1908:128 s, I) om bevillningsavgifter för särskilda för­måner och rättigheter.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgifi på den utkommit från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas i fräga om beräkning av inkomst och avgift för tid från och med den 1 januari 1976,

Prop. 1975/76:77

30

12 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1968:419) om allmän arbetsgivaravgift

Härigenom föreskrives atl 2 och 4 SS lagen (1968:419) om allmän arbets­givaravgift' skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2

Arbetsgivare erlägger allmän arbetsgivaravgift med belopp motsvarande fyra procent av summan av vad arbetsgivaren utgivit under året som lön till arbetstagare i pengar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad. 1 fråga om sjöman som avses i I S 1 mom. första stycket lagen (1958:295) otn sjömansskatt beräknas dock allmän arbetsgivaravgift efter den lägre procentsats som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, myn­dighet fastställer med motsvarande tillämpning av 19 kap. 4 S andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Vid beräkningen av avgiften tages icke hänsyn till arbetstagare vars lön under året understigit femhundra kronor, eller arbetstagare, som ej är ob­ligatoriskt försäkrad enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring, eller till fall, som avses i 3 kap. 2 S andra stycket sista punkten lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Avgift erlägges icke för arbetsta- Avgift eriägges icke för arbetsta­gares lön vid sjukdom eller ledighet gares lön vid sjukdom eller ledighet för vård av sjukt barn eller med an- för vård av sjukt barn eller med an­ledning av barns födelse till den del ledning av barns födelse till den del lönen motsvarar sjukpenning eller lönen motsvarar sjukpenning eller föräldrapenning, som arbetsgivare föräldrapenning, som arbetsgivare äger uppbära enligt bestämmelserna äger uppbära enligt bestämmelserna i 3 kap. 16 S lagen om allmän för- i 3 kap. 16 S lagen om allmän för­säkring. Avgift erlägges ej heller för säkring. Avgift erlägges ej heller för lön som arbetsgivare utgivit till hem- lön som arbetsgivare utgivit till barn mavarande barn för arbete utfört i för arbete utfört i hans förvärvsverk-hans förvärvsverksamhet i de fall av- samhet i de fall avdrag för lönen ej drag för lönen ej får ske vid in- får ske vid inkomsttaxeringen, komsttaxeringen.

4S' Fysisk person, som åtnjutit in-        Fysisk person, som åtnjutit in­komst av annat förvärvsarbete enligt     komst av annat förvärvsarbete enligt

' Senaste lydelse av lagens rubrik  1974:774. ' Senaste lydelse 1975:953. ' Senaste lydelse 1975:315.

Prop. 1975/76:77

31

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

11 kap. 3 S lagen (1962:381) om all- 11 kap. 3 S lagen (1962:381) om all­

män försäkring i form av inkomst män försäkring i form av inkomst

av här i rikel bedriven rörelse eller av här i riket bedriven rörelse, in-

inkomst av här belägen jordbruks- komst av här belägen jordbruksfas-

fastighet som brukas av honom, er- tighet som brukas av honom ellerså-

lägger allmän arbetsgivaravgift om dan inkomst av rörelse eller jordbruks­

inkomsten av annat förvärvsarbete fastighet som avses i andra stycket av

överstiger 18 000 kronor. Avgiften är nämnda lagrum, erlägger allmän ar-

fyra procent av den del av inkomsten betsgivaravgift om inkomsten av an-

som överstiger nämnda belopp. Av- nat förvärvsarbete överstiger 18 000

gift erlägges icke i den män arbets- kronor eller det lägre belopp som följer

givare har alt erlägga allmän arbets- av fjärde stycket. Avgiften är fyra

givaravgift för inkomsten enligt 2 S procent av den del av inkomsten

denna lag.

som överstiger nämnda belopp. Av-

gift erlägges icke i den mån arbets­givare har att eriägga allmän arbets­givaravgift för inkomsten enligt 2 S denna lag. Till grund för beräkning av inkomst av rörelse eller jordbruksfastighet under visst år skall  läggas den avgiftsskyldiges taxering till statlig in­komstskall avseende nämnda är. Avser taxering beskattningsår som ej sammanfaller med kalenderår, skall inkomsten under beskattningsåret anses hava åtnjutits under det kalenderår som närmast föregått taxeringsåret. Har inkomst av rörelse eller jordbruksfastighet icke uppgått till femhundra kronor för är tages den ej i beräkning.

Härrör inkomst som avses i första Slyckel från verksamhet, som bedrivits av makar gemensamt eller av den ena maken med hjälp av den andra, iakt­tages följande. Avgifl erlägges för in­komst av sådan verksamhei, om in­komsten överstiger en för makarna ge­mensamt belopp av 18 000 kronor. Delta belopp fördelas mellan makarna i förhållande lill storieken av vardera makens inkomst av verksamheten. Har make även haft annan inkomst enligt Jörsta styckcl. erlägges avgifl JÖr sådan inkomst, om den överstiger 18 000 kronor minskal med den del av makarnas gemensamma avgifisfria belopp  som   liUgodoräknais  honom.

Prop. 1975/76:77

32

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Med makar likställas personer som av­ses i 65  sista stycket kommunalskal­telagen (1928:370) Avgift eriägges icke för inkomst, som avses i 11 kap. 3 S första stycket d) lagen om allmän försäkring.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, dä lagen enligt uppgift på den utkommit frän trycket i Svensk författningssamling och tillämpas i fråga om avgift som belöper på tid frän och med den  1 januari 1976.

Prop. 1975/76:77

33

13 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1970:742) om lönegarantiavgift

Härigenom föreskrives att 2 S lagen (1970:742) om lönegarantiavgift skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Arbetsgivare erlägger ärligen lönegarantiavgift med belopp som motsvarar en femtiondels procent av summan av vad arbetsgivaren under året utgivit som lön till arbetstagare i pengar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad.

Vid beräkningen av avgiften tages icke hänsyn till arbetstagare, vars lön under året understigit femhundra kronor. Vidare bortses vid denna beräkning frän arbetstagare, som icke är obligatoriskt försäkrad enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring.

Avgift eriägges icke för arbetsta­gares lön vid sjukdom eller ledighet för vård av sjukt barn eller med an­ledning av barns födelse till den del lönen motsvarar sjukpenning eller föräldrapenning, som arbetsgivare äger uppbära enligt bestämmelserna i 3 kap. 16 S lagen om allmän för­säkring. Avgift eriägges ej heller för lön som arbetsgivare utgivit till hem­mavarande barn för arbete utfört i hans förvärvsverksamhet i de fall av­drag för lönen ej får ske vid in­komsttaxeringen.

2S'

Avgift erlägges icke för arbetsta­gares lön vid sjukdom eller ledighet för vård av sjukt barn eller med an­ledning av barns födelse till den del lönen motsvarar sjukpenning eller föräldrapenning, som arbetsgivare äger uppbära enligt bestämmelserna i 3 kap. 16 S lagen om allmän för­säkring. Avgift eriägges ej heller för lön som arbetsgivare utgivit lill barn för arbete utfört i hans förvärvsverk­samhet i de fall avdrag för lönen ej får ske vid inkomsttaxeringen.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgift på den utkommit från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas i fräga om avgift som belöper pä tid från och med den 1 januari  1976.

'Lydelse enligt prop, 1975/76:46, 3 Riksdagen 1975/76. 1 saml. Nr 77

Prop. 1975/76:77

34

14 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1971:282) om arbetarskyddsavgift

Härigenom föreskrives att 3S lagen (1971:282) om arbetarskyddsavgift skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3S'

Arbetsgivare eriägger åriigen arbetarskyddsavgift med belopp som mot­svarar en tiondels procent av vad arbetsgivaren under året utgivit som lön i pengar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad.

Vid beräkningen av avgiften tages icke hänsyn till arbetstagare, vars lön under året understigit femhundra kronor. Vidare bortses vid denna beräkning frän arbetstagare, som icke är obligatoriskt försäkrad enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring,

Avgifl eriägges icke för arbetsta-

Avgift erlägges icke för arbetsta-

gares lön vid sjukdom eller ledighet gares lön vid sjukdom eller ledighet

för vård av sjukt barn eller med an- för vård av sjukt barn eller med an­

ledning av barns födelse till den del ledning av barns födelse till den del

lönen motsvarar sjukpenning eller lönen motsvarar sjukpenning eller

föräldrapenning, som arbetsgivare föräldrapenning, som arbetsgivare

äger uppbära enligt bestämmelserna äger uppbära enligt bestämmelserna

i 3 kap. 16 S lagen (1962:381) om all- i 3 kap, 16 S lagen (1962:381) om all­

män försäkring. Avgift erlägges ej män försäkring. Avgift eriägges ej

heller för lön som arbetsgivare ut- heller för lön som arbetsgivare ut­

givit lill hemmavarande barn för ar- givit till barn för arbete utfört i hans

bete utfört i hans förvärvsverksam- förvärvsverksamhet i de fall avdrag

het i de fall avdrag för lönen ej får för lönen ej får ske vid inkomsttax-

ske vid inkomsttaxeringen.

eringen.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, dä lagen enligt uppgift på den utkommit frän trycket i Svensk författningssamling och tillämpas i fråga om avgift som belöper på tid frän och med den 1 januari 1976.

'Senaste lydelse 1975:321,

Prop. 1975/76:77

35

15 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1973:372) om arbetsgivaravgift till ar­betslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet

Härigenom föreskrives att 2 S lagen (1973:372) om arbetsgivaravgift till arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2S'

Arbetsgivare eriägger åriigen arbetsgivaravgift med belopp som motsvarar fyra tiondels procent av summan av vad arbetsgivaren under året utgivit som lön lill arbetstagare i pengar eller i naturaförmåner i form av kost eller bostad eller, i fall som avses i 3 kap. 2 S andra stycket sista punkten lagen (1962:381) om allmän försäkring, annan ersäitning för utfört arbete.

Vid beräkningen av avgiften tages icke hänsyn till arbetstagare, vars lön under året understigit femhundra kronor. Vidare bortses vid denna beräkning frän arbetstagare, som icke är obligatoriskt försäkrad enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring, om ej fall som avses i 3 kap. 2 S andra stycket sista punkten lagen (1962:381) om allmän försäkring är för handen.

Avgift eriägges icke för arbetsta- Avgift eriägges icke för arbetsta­

gares lön vid sjukdom eller ledighet gares lön vid sjukdom eller ledighet

för vård av sjukt barn eller med an- för vård av sjukt barn eller med an­

ledning av barns födelse till den del ledning av barns födelse till den del

lönen motsvarar sjukpenning eller lönen motsvarar sjukpenning eller

föräldrapenning, som arbetsgivare föräldrapenning, som arbetsgivare

äger uppbära enligt bestämmelserna äger uppbära enligt bestämmelserna

i 3 kap. 16 Slagen (1962:381) om all- i 3 kap, 16 S lagen (1962:381) om all­

män försäkring. Avgift eriägges ej män försäkring. Avgift eriägges ej

heller för lön som arbetsgivare ut- heller för lön som arbetsgivare ut­

givit till hemmavarande barn för ar- givit till barn för arbete utfört i hans

bete utfört i hans förvärvsverksam- förvärvsverksamhet i de fall avdrag

hel i de fall avdrag för lönen ej får för lönen ej får ske vid inkomsltax-

ske vid inkomsttaxeringen,

eringen.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, dä lagen enligt uppgift på den utkommit från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas i fräga om avgift som belöper ,på tid från och med den 1 januari 1976.

' Senaste lydelse 1975:322,

Prop. 1975/76:77

36

16 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1975:335) om arbetsgivaravgift till ar­betsmarknadsutbildningen

Härigenom föreskrives att 2S lagen (1975:335) om arbetsgivaravgift till arbetsmarknadsutbildningen skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2S

Arbetsgivare eriägger åriigen arbetsgivaravgift med belopp som motsvarar fyra tiondels procent av summan av vad arbetsgivaren under året utgivit som lön till arbetstagare i pengar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad eller, i fall som avses i 3 kap. 2 S andra stycket sista punkten lagen (1962:381) om allmän försäkring, annan ersättning för utfört arbete.

Vid beräkningen av avgiften tages icke hänsyn till arbetstagare, vars lön under året understigit femhundra kronor. Vidare bortses vid denna beräkning från arbetstagare, som icke är obligatoriskt försäkrad enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring, om ej fall som avses i 3 kap. 2 S andra stycket sista punkten lagen (1962:381) om allmän försäkring är för handen.

Avgift erlägges icke för arbetsta-

Avgift eriägges icke för arbetsta-

gares lön vid sjukdom eller ledighet gares lön vid sjukdom eller ledighet

för vård av sjukt barn eller med an- för vård av sjukt barn eller med an­

ledning av barns födelse till den del ledning av barns födelse till den del

lönen motsvarar sjukpenning eller lönen motsvarar sjukpenning eller

föräldrapenning, som arbetsgivare föräldrapenning, som arbetsgivare

äger uppbära enligt bestämmelserna äger uppbära enligt bestämmelserna

i 3 kap, 16 Slagen (1962:381) om all- i 3 kap, 16 S lagen (1962:381) om all­

män försäkring. Avgift eriägges ej män försäkring. Avgift erlägges ej

heller för lön som arbetsgivare ut- heller för lön som arbetsgivare ut­

givit till hemmavarande barn för ar- givit till barn för arbete utfört i hans

bete utfört i hans förvärvsverksam- förvärvsverksamhei i de fall avdrag

het i de fall avdrag för lönen ej får för lönen ej får ske vid inkomsitax-

ske vid inkomsttaxeringen,

eringen.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag. dä lagen enligt uppgift på den utkommit frän trycket i Svensk författningssamling och tillämpas i fråga om avgift som belöper på tid från och med den 1 januari 1976,

Prop. 1975/76:77

37

17 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1975:358) om vuxenutbildningsavgift

Härigenom föreskrives alt 2 S lagen (1975:358) om vuxenutbildningsavgift skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2S

Arbetsgivare erlägger åriigen vuxenutbildningsavgift med belopp som motsvarar 0,15 procent av summan av vad arbetsgivaren under året har utgivit som lön till arbetstagare i pengar eller i naturaförmåner i form av kost eller bostad eller, i fall som avses i 3 kap. 2 S andra stycket sista punkten lagen (1962:381) om allmän försäkring, annan ersättning för utfört arbete.

Vid beräkningen av avgiften tages icke hänsyn lill arbetstagare, vars lön under året understigit femhundra kronor. Vidare bortses vid beräkningen från arbetstagare, som icke är obligatoriskt försäkrad enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring, om ej fall som avses i 3 kap, 2 S andra stycket sista punkten lagen om allmän försäkring föreligger.

Avgift erlägges icke för arbetsta-

Avgift erlägges icke för arbetsta-

gares lön vid sjukdom eller ledighet gares lön vid sjukdom eller ledighet

för vård av sjukt barn eller med an- för vård av sjukt barn eller med an­

ledning av barns födelse till den del ledning av barns födelse till den del

lönen motsvarar sjukpenning eller lönen motsvarar sjukpenning eller

föräldrapenning, som arbetsgivare föräldrapenning, som arbetsgivare

äger uppbära enligt bestämmelserna äger uppbära enligt bestämmelserna

i 3 kap. 16 Slagen (1962:381) om all- i 3 kap. 16 S lagen (1962:381) om all­

män försäkring. Avgift eriägges ej män försäkring. Avgift eriägges ej

heller för lön som arbetsgivare har heller för lön som arbetsgivare har

utgivit till hemmavarande barn för utgivit till barn för arbete utfört i

arbete utfört i hans förvärvsverk- hans förvärvsverksamhei i de fall av-

samhet i de fall avdrag för lönen ej drag för lönen ej fär ske vid in­

lär ske vid inkomsttaxeringen,

komsttaxeringen.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag, dä lagen enligt uppgift på den utkommit från trycket i Svensk författningssamling och tillämpas ; fråga om avgift som belöper på tid från och med den 1 januari 1976.

Prop. 1915/16:11

38

18 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1975:380) om delpensionsförsäkring

Härigenom föreskrives atl 7 S lagen (1975:380) om delpensionsförsäkring skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7S

För finansiering av delpensionsförsäkringen erlägger arbetsgivare åriigen socialförsäkringsavgift som motsvarar 0,25 procent av summan av vad ar­betsgivaren under året utgivit som lön lill arbetstagare hos honom i pengar eller som naturaförmåner i form av kost eller bostad eller, i fall som avses i 3 kap, 2 S andra stycket sista punkten lagen (1962:381) om allmän för­säkring, annan ersättning för utfört arbete.

Vid beräkningen av avgiften tages icke hänsyn lill arbetstagare, vars lön under året understigit femhundra kronor. Vidare bortses vid denna beräkning från arbetstagare, som icke är obligatoriskt försäkrad enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring, om ej fall som avses i 3 kap, 2 S andra stycket sista punkten lagen (1962:381) om allmän försäkring är för handen.

Avgift eriägges icke för arbetsta-

Avgift erlägges icke för arbetsta-

gares lön vid sjukdom eller ledighet gares lön vid sjukdom eller ledighet för vård av sjukt barn eller med an- för vård av sjukt barn eller med an­ledning av barns födelse till den del ledning av barns födelse lill den del lönen motsvarar sjukpenning eller lönen motsvarar sjukpenning eller föräldrapenning, som arbetsgivare föräldrapenning, som arbetsgivare äger uppbära enligt 3 kap. 16 S, Av- äger uppbära enligt 3 kap. 16 S. Av­gift erlägges ej heller för lön som ar- gift erlägges ej heller för lön som ar­betsgivare utgivit till hemmavarande betsgivare utgivit till barn för arbete barn för arbete utfört i hans förvärvs- utfört i hans förvärvsverksamhet i verksamhei i de fall avdrag för lönen de fall avdrag för lönen ej får ske ej får ske vid inkomsttaxeringen.       vid inkomsttaxeringen.

Avgiften skall ingå lill en fond, som förvaltas av riksförsäkringsverket.

Med arbetsgivare avses den som enligt 19 kap. 1 S lagen (1962:381) om allmän försäkring skall erlägga avgift til! sjukförsäkring.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1976, Avgiftsbesiämmelserna i 7 S lillämpas från och med januari 1976. Avgiften utgör för kalenderåret 1976 0,125 procent av avgiftsunderlaget.

Prop. 1975/76:77

39

Utdrag

FINANSDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1975-11-06

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], An­dersson,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Nor­ling,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om avveckling av s. k. faktisk sambeskattning

1 Inledning

Med stöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande den 14 april 1972 tillkallade jag sakkunniga' att se över skattesystemet m. m. (1972 års skatteutredning. Fi  1972:02),

Skatteutredningen har i september 1975 avläinnat delbetänkandet (Ds Fi 1975:10) Faktisk sambeskatlning, 1 betänkandet föresläs att make, som arbetat i andre makens jordbruk eller rörelse minst 600 timmar per år, skall beskattas för den del av nettointäkten av förvärvskällan sam motsvarar marknadsmässigt vederiag, dock högst en tredjedel av nettointäkten. Om makarna bedrivit verksamheten gemensamt skall de beskattas med hänsyn till värdet av sina insatser i förvärvskällan. En förutsättning för rätt att dela upp inkomsten är i princip att den medhjälpande makens arbetsinsats skett utom bostaden. Vidare föreslås att avdragsrätten för lön till egna barn begränsas. Förslagen är samordnade med företagsskatteberedningens (Fi 1970:77) förslag i motsvarande delar beträffande fämansbolagen (SOU 1975:54),

I socialförsäkrings- och avgiftshänseende skall makes andel av nettoin­täkten behandlas som inkomst av annat förvärvsarbete än anställning. Med­hjälpande make skall således påföras egenavgifter för sjukförsäkring m, m.

Dåvarande riksdagsledamoten Erik[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, riksdagsledamoten Alvar An­dersson, professorn Osborne Barlley (fr. o. m. den 1 april 1974). kanslirådet Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN], riksdagsledamoten Arne[REDACTED_EFTERNAMN], sekreteraren Anna Hedborg (fr. o. m. den 29 juni 1974). riksdagsledamoten Carl-Henrik[REDACTED_EFTERNAMN], direktören Nils Holgerson (fr. o. m. den 26 februari 1975). riksdagsledamöterna[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN], Valter Kris­tenson. Eric[REDACTED_EFTERNAMN] och Ingemar[REDACTED_EFTERNAMN] samt förbundsordföranden Sune Ti-detell.

Prop. 1975/76:77

40

samt allmän arbetsgivaravgift. Den andre maken föreslås ansvara för att medhjälpande makes avgifter och skatter verkligen betalas.

Förslagen om rätt till inkomstuppdelning och individuell beskattning medför att nuvarande merbelastning pä grund av faktisk sambeskattning nästan helt undviks vid lägre inkomster och reduceras väsentligt vid högre inkomster. - De nya reglerna föresläs bli tillämpliga redan pä 1976 års in­komster.

Förslagen är inte enhälliga. Ledamöterna[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN] har reserverat sig mot kravet pä att medhjälpande makens arbetsinsats skall ha skett utom hemmet och mot begränsningarna av avdragsrälten för lön till barn. Även ledamoten[REDACTED_EFTERNAMN] har reserverat sig häremot. Han har dess­utom förordat atl kravet på arbetstidens längd sätts till 400 timmar per är. Ledamoten[REDACTED_EFTERNAMN] anser i reservation att den faktiska sambeskatt­ningen är en fråga som bör lösas i samband med att slutgiltiga reformförslag pä skattepolitikens område läggs fram. 1 vart fall anser han att en spärr borde föras in mot alltför stora skattelättnader som en följd av den föreslagna reformen.

Efter remiss har yttranden över belänkandet avgetts av kammarrätten i Stockholm,riksförsäkringsverkel(RFV), riksskatteverket (RSV), länsstyrel­serna i Stockholms, Södermanlands, Östergötlands, Jönköpings, Malmöhus, Göteborgs och Bohus, Älvsborgs, Värmlands, Örebro, Jämtlands och Väster­bottens län. Familjeföretagens förening. Föreningen auktoriserade revisorer. Landsorganisationen i Sverige (LO), Lantbrukarnas riksförbund (LRF), Landstingsförbundet, Svenska arbetsgivareföreningen (SAF), Svenska Fö­retagares riksförbund. Svenska revisorsamfundet (SRS), Sveriges advokat­samfund, Sveriges hantverks- och industriorganisation (SHIO), Sveriges industriförbund (SIF), Svenska kommunförbundet. Taxeringsnämnds-ordförandenas riksförbund (TOR), Tjänstemännens centralorganisation (TCO) saml Fredrika-Bremer-förbundet.

SAF och SIF har avgett gemensamt yttrande. LRF har åberopat yttrande av Lantbrukarnas skaltedelegation. Föreningen auktoriserade revisorer, LO och SRS har i tillämpliga delar hänvisat till sina yttranden över förelags-skatteberedningens delbetänkande (SOU 1975:54) Fämansbolag.

2 Gällande ordning

2.1 Inledning

Genom 1970 års skallereform infördes en individuell beskattning av ma­kars arbetsinkomster, s. k. A-inkomst. Hit räknas bl. a. inkomst av jordbruk och rörelse om den skaltskyldige varit verksam i förvärvskällan i ej blott ringa omfattning. Särbeskattningen genomfördes dock inte fullt ut. Fort­farande sambeskaltas makars kapitalinkomst m. m., s. k. B-inkomst. Även en annan form av sambeskattning kvarstod efter 1970 års reform. Skatt-

Prop. 1975/76:77

41

skyldig som i förvärvsverksamhet utgett lön till make har nämligen inte rätt till avdrag för denna lön. En skattskyldig, som bedriver jordbruk eller rörelse med hjälp av make blir således beskattad för hela inkomsten av förvärvskällan. Detta kallas faktisk sambeskatlning.

Avdragsförbud finns även för vissa löneutbetalningar lill den skattskyl­diges barn. Är barnet under 16 är medges inget avdrag. Om barnet är mellan 16 och 18 år kan avdrag medges i vissa fall.

Faktisk sambeskattning sker om verksamheten drivs i förvärvskälla som ägs av en av makarna. Om verksamheten i stället drivs i bolagsform eller makarna tillsammans äger det jordbruk eller den rörelse som de driver kan inkomstuppdelning ske.

Den faktiska sambeskattningen återverkar även pä socialförsäkringsför-mäner och avgiftsskyldighet. 1 de fall faktisk sambeskattning äger rum blir enbart den av makarna som stär för verksamheten berättigad till exempelvis ATP. Likaså får denne make svara för hithörande avgifter.

Problemen kring den faktiska sambeskattningen har under årens lopp behandlats av fiera statliga utredningar, nämligen sambeskattningssakkun-niga (SOU 1949:47), 1949 års skatteutredning (SOU 1951:51), 1957 års sam-beskattningsrevision (SOU 1959:13), allmänna skatteberedningen (SOU 1964:25) och familjeskalteberedningen (Ds Fi 1969:4 och 5). Framlagda för­slag har inte föranlett lagstiftning beträffande den faktiska sambeskatlningen som sådan. Däreinot har man sökt att i viss mån kompensera här aktuella skattskyldiga genom bl. a. förvärvsavdrag.

2.2 Beskattningen av makar

De grundläggande bestämmelserna för inkomstbeskattningen av makar finns i 52 och 65 SS kommunalskattelagen (1928:370), KL. Motsvarande bestämmelser finns i 3 och 11 SS lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Si.

Enligt 52 S 1 mom. KL beskattas makar, som levt tillsainmans under beskattningsåret, var och en för sin inkomst. För sammanlevande makar gäller sedan vissa särskilda skatteregler. Har makarna däremot under be­skattningsåret levt åtskilda behandlas de enligt 52 S 2 mom. KL vid tax­eringen inte som gifta utan som av varandra oberoende skattskyldiga.

Enligt 65 S KL tillämpas bestämmelserna för ogift del beskattningsår då äktenskap ingås. Beskattningsreglerna för makar tillämpas även det år dä äktenskapet upplöses genom ena makens död. Bestämmelserna om gift skatt­skyldig tillämpas även i fräga om ogifta som lever tillsammans, om de tidigare varit gifta med varandra eller gemensamt har eller har haft barn.

Enligt 20 S andra stycket KL och 2 S Si medges inte avdrag för värdet av arbete som i den skattskyldiges förvärvsverksamhet utförts av hans make. Detta gäller även om lön faktiskt utbetalats till den medhjälpande maken pä grund av anställningsavtal eller därför att denne eljest enligt civilrättsliga

Prop. 1915/16:11

42

regler har rätt till ersättning. Maken beskattas i sådant fall inte för den lön eller ersäitning som kan ha utgått.

Även i fråga om makar som lever åtskilda torde avdragsförbudet i regel upprätthållas och detsamma är fallet beträffande utbetalningar under det år äktenskap ingås. Inte heller medges avdrag för lön i fråga om sådana ogifta personer som enligt 65 S KL behandlas som gifta skattskyldiga.

Avdragsförbudet i 20 S KL gäller dock inte de fall där båda makarna kan sägas stå för verksamheten. Vardera maken beskattas då för den del av inkomsten från förvärvskällan som tillkommer honom. Det föreligger inte något hinder mot avdrag för lön om verksamheten utövas genom ak­tiebolag eller handelsbolag. Om således make är anställd i ett sådant bolag som ägs av andre maken har bolaget rätt att på vanligt sätt göra avdrag för lön och denna beskattas då också hos mottagaren.

Förvärvsavdrag enligt 46 S 3 mom, KL och 4 S 2 mom. Si medges även i de fall då makar, som har hemmavarande barn under 16 år, förvärvsarbetar under sådana förhållanden att faktisk sambeskatlning skall ske. En för­utsättning är dock att inkomsten för den make som står för verksamheten utgör A-inkomst, Avdrag medges då med belopp motsvarande värdet av den medhjälpande makens arbetsinsats, dock högst med  1 000 kr.

Av betydelse för de faktiskt sambeskattade är vidare reglerna om s. k. skattereduktion i 2 S 4 mom, uppbördslagen (1953:272), UBL, Skattereduktion medges med 1 800 kr,, om den skatlskyldiges make saknar statlig taxerad inkomst. Skattereduktionen trappas av om den andre maken har sådan in­komst och upphör när denna uppgår till 4 500 kr. Om således den med-hjälpande maken saknar eller bara har obetydlig skattepliktig inkomst är den make som står för verksamheten berättigad till skattereduktion.

I 20 S KL finns en spärr även för andra utbetalningar till make, såsom periodiskt understöd. Lagrummet kompletteras med regler i punkt 5 av an­visningarna till 46 S KL. Avdrag medges inte för periodiskt understöd till mottagare i givarens hushåll. För att belopp som utgivits till make eller förutvarande make skall vara avdragsgillt fordras dessutom att underhålls­skyldigheten blivit reglerad mellan makarna.

2.3 Socialförsäkringsförmåner och avgiftsskyldighet

När makar arbetar tillsammans i jordbruk eller rörelse har vid sjukför­säkringen hittills tillämpats i viss mån andra principer än vid inkomsttax­eringen. Således har även vid faktisk sambeskattning vardera makens in­komstandel behandlats som inkomst av annat förvärvsarbete och kunnat grunda rätt till sjukpenning.

Fr, o, m. inkomståret 1976 kommer sfukförsäkringsavgifi atl utgå med 8 % av försäkrads inkomst av annal förvärvsarbete än anställning. Till grund för beräkningen av avgiftsunderlaget läggs enligt 19 kap, 2 S andra stycket jämfört med 11 kap, 4 S lagen (1962:381) om allmän försäkring. AFL, den

Prop. 1975/76:77

43

försäkrades taxering till statlig inkomstskatt. 1'fråga om faktiskt sambe­skattade påförs endast den make som stär för verksamheten sjukförsäk­ringsavgift och hela inkomsten inräknas i princip i avgiftsunderlaget.

Reglerna om faktisk sambeskattning får direkt betydelse för makarnas ATP-förmåner. Till grund för beräkningen av pensionsgrundande inkomst ligger enligt 11 kap, 4 S AFL taxeringen till statlig inkomstskatt. Vid faktisk sambeskattning beräknas pensionsgrundande inkomst och pensionspoäng bara för den make som står för verksamheten. Motsvarande gäller vid be­räkning av ATP-avgifi (19 kap. 3 S tredje stycket AFL). Avgiften kommer för inkoinståret 1976 att utgå med W % av pensionsgrundande inkomst. Vid beräkning av pensionsgrundande inkomst undantas de inkomstdelar som understiger ett basbelopp eller överstiger 7,5 gånger basbeloppet.

Hos den make som står för verksamheten uttas även socialförsäkringsavgifi lill folkpensioneringen. Avgiften beräknas på hela inkomsten och utgår år 1976 med 6,2 %. Vidare uttas allmän arbetsgivaravgifi pä den del av in­komsten som överstiger 18 000 kr. med 4 96.

Enligt lagen (1973:370) om arbeislöshetsförsäkring kan numera både egen företagare och den som uteslutande arbetar för sin make omfattas av för­säkringen. När makar arbetar tillsammans i en förvärvsverksamhet är deras rätt lill försäkringsskydd inte beroende av hur inkomsten beskattas utan sammanhänger med deras faktiska arbetsinsatser i verksamheten. Detta gäl­ler även vid tillämpning av lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Make som är medlem i erkänd arbetslöshetskassa fär betala egenavgift till kassan enligt vanliga regler. Även om en make betraktas som arbetsgivare till den andra blir han däremot inte avgiftsskyldig enligt lagen (1973:372) om arhetsgivaraygifi till arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbclsmark-nadssiödei (3 S nämnda lag jämförd med 19 kap. 1 S fiärde stycket AFL).

Vid faktisk sambeskattning tas inte ut arbetsgivaravgift till vrkcs.skade-JÖrsäkriiigen, arbelar.skyddsavgifi eller löncgaraniiavgift.

2.4 Föräldrar och barn

Enligi 20 S andra stycket KL och 2 S Si medges inte avdrag för värdet av arbete, som i skattskyldigs förvärvsverksamhet utförts av hemmavarande barn under 16 år, 1 fråga om barn mellan 16 och 18 år får avdrag ske endast om barnet anses tillhöra arbetspersonalen. Så blir fiillet om barnet haft en så stor skattepliktig inkomst att skatteplikt inträder enligt 51 S KL, vilket innebär att barnet måste ha en beskattningsbar inkomst på minst 100 kr. Inkomsten behöver dock inte ha förvärvats av barnet genom eget arbete.

För lön till barn över 18 år finns inga särskilda regler i skattelagarna. Vid taxeringen kan dock sådant avdrag begränsas till vad som är skäligt med hänsyn till barnets arbetsinsats och övriga omständigheter.

Som tidigare sagts medges inte avdrag för periodiskt understöd till mot-

Prop. 1975/76:77

44

tagare i givarens hushåll. Begränsningarna i avdragsrätten för lön till egna barn kan således inte kringgås genoin periodiskt understöd så länge barnen är hemmavarande. Avdrag medges inte heller för periodiskt understöd till mottagare under 18 år eller vars utbildning inte är avslutad (punkt 5 av anvisningarna till 46 S KL). Ett begränsat undantag frän avdragsförbudet finns i 46 S 2 mom. första stycket 4) KL, soin medger avdrag med högst

2 500 kr. per barn och år för underhåll till icke hemmavarande barn under

18 år, 1 vissa fiill kan avdrag medges även om barnet är äldre.

3  Företagsskatteberedningens delbetänkande Fåmansbolag (SOU

1975:54)

Om makar driver en verksamhet i bolagsform sker som nämnts ingen faktisk sambeskatlning ulan en inkomstuppdelning kan ske med skatte-mässig verkan.

Företagsskatteberedningen har i sitt betänkande konstaterat att åtskilliga fåmansbolag torde ha bildats för att uppnå skattefördelar genom oriktig uppdelning av inkomster på familjemedlemmar och andra närstående. Detta gäller i hög grad verksamhet som är hänföriig till gruppen fria yrken men har även varit påtagligt beträffande bolag som bildats för administration och redovisning av inkomst av tillfälliga uppdrag och extrasysslor samt även rena anställningsinkomster. Även hos bolag som är att betrakta som företag i gängse mening har funnits en benägenhet att dela upp inkomsten på delägarens familjemedlemmar.

En mycket klar tendens har kunnat konstateras att till make föra över inkomster som vida överstiger rimlig ersättning för utfört arbete.

Beredningen har ansett det nödvändigt att regler införs som motverkar oriktig uppdelning av bolagsinkomst mellan delägare och närstående. Detta gäller i första hand mellan makar, men även mellan makar och barn. För­slagen avser lön från aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening.

Beträffande lön lill delägares make föreslär beredningen begränsningsregler som skall gälla när en delägare men inte hans medhjälpande make på grund av anställningsavtal, aktieinnehav eller på annan grund har en ledande ställ­ning i bolaget. För att lön och andra förmåner skall beskattas hos med­hjälpande make bör krävas att denne arbetat i bolaget minst 600 limnutr under kalenderåret. Arbetet skall dessutom vara föriagt lill fast driftställe litanior bostaden. Om dessa förutsättningar föreligger får viss lön taxeras hos medhjälpande make. Lönen fär dock inte överstiga markiiadsmässigi vederlag och inte heller en ircdjedel av makarnas sammanlagda inkomster från bolaget. Belopp, som i enlighet med det sagda inte skall beskattas hos biträdande make, taxeras hos delägaren. Begränsningsreglerna skall tillämpas även på skattskyldiga som sammanbor under äkicnskapsliknandc former. När förutsättningar för inkomstuppdelning inte föreligger men medhjälpan­de make ändå gjort viss arbetsinsats på bolagets lästa driftställe, skall andra

Prop. 1975/76:77

45

maken - om makarna har barn under 16 år - få förvärvsavdrag med högst 1 000 kr. enligt samma regler som f n. gäller vid faktisk sambeskatlning. 1 fråga om lön lill barn föreslås att begränsningsreglerna i 20 S KL utsträcks att gälla även i fåmansbolagsfallen. Detta innebär atl barn som är under 16 år ej självt beskatias för lön från bolaget. Är barnet mellan 16 och 18 år taxeras det för lön från bolaget under förutsättning att det har sä stora inkomster alt skatteplikt inträder enligt 51 S KL. 1 den män barnet inte skall beskattas, taxeras den av makarna som har störst inkomst från bolaget för barnets lön frän bolaget eller den del av denna lön som överstiger mark-nadsmässig ersättning. Beträffande lön lill barn över 18 år har beredningen inte funnit tillräckliga skäl att ytteriigare utvidga begränsningsreglerna, när­mast med tanke på nuvarande möjligheter för skattemyndigheterna att in­gripa mot oriktig lönesäitning.

4 Skatteutredningens förslag 

4.1  Inledning

Utredningen har uppskattat antalet familjer som inkomståret 1973 var föremål för faktisk sambeskattning till 140000, varav 60 000 jordbrukar­familjer och 80 000 förelagarfamiljer. Av dessa beräknas cirka 105 000 ha haft en sammanräknad inkomst understigande 40 000 kr.

Den faktiska sambeskattningen kan leda till att makar som arbetar till­sammans i en förvärvskälla fär betala högre skatter och avgifter än de skulle göra om inkomsten fördelades mellan dem efter deras arbetsinsatser. Ut­redningen framhåller att, med de beskattningsregler som gäller inkomståret 1976, viss skatte- och avgiftsökning inträder när familjeinkomsten uppgår till ca 30 000 kr, Merbelastningen får dock betydelse först vid inkomster på ca 40 000 kr. Frågan har således enligt utredningen egentlig betydelse för ca 35 000 familjer.

För att bedöma den faktiska sambeskattningens individuella betydelse för inkomstbeskattning och avgiftsuttag har de skatter och avgifter, som makar enligt nuvarande regler betalar vid faktisk sambeskattning, jämförts med de skatter och avgifter som skulle utgå om inkomsten i stället vid beskattningen fördelades med hänsyn till makarnas arbetsinsatser. Jämfö­relsen bygger på beskattningsreglerna för inkomståret 1976. Beräkningarna avser makar utan sidoinkomster. Utredningen anger två huvudaliernativ för en särbeskaltning.

Enligt det ena alternativet behandlas makarna som arbetsgivare/anställd. Detta anställningsalternativ innebär att beskattning och avgiftsuttag sker efter i princip samma regler som om den medhjälpande maken tagit an­ställning hos utomstående och ersatts av annan arbetskraft med lika stor lön.

Enligt det andra alternativet - delägaralternativet - behandlas makarna

Prop. 1975/76:77                                                                   46

som om de gemensamt bedrev verksamheten .dvs, som om b

å

da var del

ä

gare i r

ö

relsen eller jordbruket.

Av utredningens material framg

å

r att den faktiska sambeskatlningen -utom vid de allra l

ä

gsta inkomsterna - medf

ö

r en merbelastning vid j

ä

m­f

ö

relse med b

å

de anst

ä

llningsalternativet och del

ä

garalternativet. F

ö

r makar med barn och med en familjeinkomst p

å

 60 000 kr. varierar merbelastningen mellan 1 048 kr, och 5 104 kr, vid j

ä

mf

ö

relse med anst

ä

llningsalternativet och mellan 1 031 kr, och 3 983 kr, vid j

ä

mf

ö

relse med del

ä

garalternativet,

1 dessa belopp ing

å

r samtliga de egenavgifter och arbetsgivaravgifter som kommer i fr

å

ga vid faktisk sambeskattning respektive de b

å

da j

ä

mf

ö

rel-sealternaliven. Utredningen har 

ä

ven ber

ä

knat den merbelastning som f

ö

r­orsakas av faktisk sambeskattning med bortseende fr

å

n ATP-avgifterna (egenavgifter och socialf

ö

rs

ä

kringsavgifter). Storleken av dessa avgifter har direkt samband med f

ö

rs

ä

kringsf

ö

rm

å

nerna. En avgifts

ö

kning motsvaras allts

å

 i princip av en f

ö

rst

ä

rkning av ATP-f

ö

rm

ä

nerna och utg

ö

r d

å

 inte n

å

gon "merbelastning" i egentlig mening. Vid en s

å

dan j

ä

mf

ö

relse upp­kommer ingen mer betydande merbelastning f

ö

rr

ä

n vid familjeinkomster p

å

drygt 40 000 kr. N

å

gon genomg

å

ende skillnad f

ö

religger inte mellan de b

å

da s

ä

rbeskattningsalternativen.

Utredningen har 

ä

ven belyst den faktiska sambeskatlningens konsekven­ser f

ö

r socialf

ö

rs

ä

kringsskyddet. Fr

å

gan har st

ö

rst betydelse f

ö

r ATP, Sjuk­f

ö

rs

ä

kringen ber

ö

rs inte i samma ulsir

ä

ckning eftersom sjukpenninggrun­dande inkomst i dag kan tillgodor

ä

knas 

ä

ven medhj

ä

lpande make. D

ä

remot f

ö

rv

ä

rvar inte medhj

ä

lpande make n

å

gon r

ä

tt lill egen

å

lderspension enligt ATP, 

Å

 andra sidan blir 

å

lderspensionen f

ö

r den andre maken vanligen st

ö

rre vid faktisk sambeskattning 

ä

n vid s

ä

rbeskaltning. Motsvarande g

ä

ller betr

ä

ffande hustruns r

ä

tt till 

ä

nkepension i de fall d

å

 mannen st

å

r f

ö

r verk­samheten.

Makarnas sammanlagda 

å

lderspension enligt ATP - och 

ä

ven deras totala ATP-avgifter - blir st

ö

rre vid faktisk sambeskattning 

ä

n vid s

ä

rbeskaltning s

å

 l

ä

nge deras inkomst inte 

ö

verstiger 8,5 g

å

nger basbeloppet. Detta sam­manh

ä

nger med att den del av inkomsten som understiger ett basbelopp inte 

ä

r pensions- eller avgiftsgrundande saml alt man vid faktisk sambe­skattning bara g

ö

r elt men vid s

ä

rbeskaltning tv

ä

 basbeloppsavdrag. Vid familjeinkomst 

ö

verstigande 8,5 g

å

nger basbeloppet blir resultatet det mot­satta,

4,2 Beskattningen av makar

4.2.1 Allm

ä

nna 

ö

verv

ä

ganden

Genom 1970 

å

rs skattereform skedde i princip en 

ö

verg

å

ng till individuell beskattning av makars arbetsinkomst. Sambeskattningen beh

ö

lls endast i begr

ä

nsad omfattning bl, a, i fr

å

ga om kapitalavkastning, S

ä

rbeskattningen

Prop. 1975/76:77

47

infördes inte heller beträffande arbetsinkomster som förvärvas av en make vilken biträder i den andre makens förvärvsverksamhet.

Utredningen erinrar om atl övergången till en i princip individuell be­skattning av makars arbetsinkomster motiverades av såväl rättviseskäl som arbetsmarknadspolitiska skäl. Dåvarande sambeskattning ansågs ha sin grund i en gången lids arbetsförhållanden.

Den beroendeställning som sambeskatlningen gett den gifta kvinnan bor­de inte längre accepteras. En beskattning av arbetsinkomsten oberoende av kön och civilstånd skulle underlätta för gift kvinna, som gjort uppehåll i sitt förvärvsarbete, att återinträda i förvärvslivet och skulle göra hennes beskattning oberoende av storleken av mannens inkomst. Samtidigt syftade den individuella beskattningen till att åstadkomma en rättvisare fördelning av skattebelastningen mellan gifta och ogifta inkomsttagare.

Utredningen har enligt sina direktiv haft all utgå ifrån att den är 1970 antagna individuella beskattningsprincipen kommer att bestå. Enligt utred­ningen talar fiera av de skäl, som motiverade alt denna princip fördes in, även för någon form av särbeskaltning i de fall då faktisk sambeskattning sker. Inkomsten av verksamheten utgör helt eller delvis ett resultat av båda makarnas arbetsinsatser och enligt civilrätlsliga regler kan medhjälpande make ha rätt till viss andel av inkomsten. Man pekar även på det förhållandet att skatte- och avgiftsbelastningen blir större för makar som är föremål för faktisk sambeskatlning än för ogifta, som arbetar tillsammans i en förvärvs­källa, eller för makar, som arbetar i olika förvärvskällor. Den faktiska sam­beskattningen medför en merbelastning som kan bli betydande vid famil­jeinkomster över 40 000 kr.

Utredningen erinrar också om att avdragsrätten för premie för makes pensionsförsäkring numera upphört och att ytterligare begränsningar i av­dragsrätten nyligen föreslagits av livförsäkringsskattekommittén (SOU 1975:21). Vid faktisk sambeskatlning kan medhjälpande make i regel inte utnyttja sin rätt till avdrag för premie för egen pensionsförsäkring, vilket således minskar möjligheterna till tryggad pensionering. Medhjälpande make förvärvar inte heller genom sitt arbete någon rätt lill egen ATP, Detla kan vara en väsentlig olägenhet t, ex. efter äktenskapsskillnad. Enligt utred­ningen har medhjälpande maken ett befogat anspråk på att få möjlighet att genom sitt arbete åt andra maken förvärva egen pensionsrätt.

Flera skäl kan alltså enligt utredningens mening anföras för att söka medge någon form av inkomstuppdelning om båda makarna verkligen gjort ar­betsinsatser i enderas förvärvsverksamhet. Samtidigt måste man emellertid beakta att makar i ett särbeskattningssystem kan skaffa sig obehöriga skat­teförmåner genom att fördela inkomsten på elt sätt som inte svarar mot arbetsinsatserna. Detta har också tidigare varit den främsta orsaken till att inte upphäva den faktiska sambeskattningen. Utredningen erinrar om att företagsskatteberedningen ansett sig kunna konstatera att skattskyldiga i betydande omfattning sökt skaffa sig obehöriga skattevinster genom oriktig

Prop. 1975/76:77

48

fördelning av bolagsinkomster pä familjemedlemmar och andra närstående. Vid en reform måste man således tillse att det inte öppnas möjligheter lill samma slags missbruk som förekommit i fåmansbolagsfallen; reglerna om inkomstuppdelning och särbeskattning måste göras relativt restriktiva.

1 betänkandet erinras om alt beskattningsresultatet för makar som ge­mensamt bedriver förvärvsverksamhet i hög grad beror av företagsform. Faktisk sambeskattning sker, om den ena maken slår för en verksamhet som bedrivs under enskild firma och den andra maken har ställning som medhjälpare. Inkomstuppdelning och särbeskattning medges däremot om makarna står för verksamheten (enkelt bolag) eller denna bedrivs av makarna genom juridisk person (handelsbolag, aktiebolag).

Enligt utredningen framstår det därför som angeläget att nya regler ges en sådan utformning att beskattningsresultat i görlig mån inte påverkas av förelagsformen. Delta neutralitelskrav kan enligt utredningen anföras som ett ytterligare skäl för att söka medge inkomstuppdelning för faktiskt sambeskattade makar. Kravet på neutralitet innebär också att inkomstupp­delning inte bör ske i större utsträckning i dessa fall än vid verksamhet som bedrivs i enkelt bolag eller genom handelsbolag och aktiebolag. Ut­redningen har också sökt utforma sina särbeskatlningsregler sä att de inte ger större möjligheter till inkomstuppdelning än de regler företagsskatle-beredningen föreslagit för fåmansbolagsfallen,

4.2.3 Förslagens tillämpningsområde

Utredningens förslag bygger pä att den ene maken i princip skall beskattas för hela inkomsten om inte den andra gjort en viss minsta arbetsinsats i verksamheten. Reglerna är avsedda för de s, k. medhjälparfällen. där den ene maken framstår som den egentlige företagaren och den andra maken haft en mer biträdande funktion. Reglerna är däremot inte tillämpliga om båda makarna verkligen utövar eller står för verksamheten, s. k. gemensam verksamhet.

Avgörande för gränsdragningen skall vara alt den ene maken framstår som den egentlige företagaren. Är så fallet föreligger ett medhjälparfall. Den omständigheten att båda makarna äger del i förvärvskällan medför inte atl gemensam verksamhet skall anses vara för handen. Om nämligen den ena maken med hänsyn till sin arbetsinsats, företagsledning, utbildning m, m. är den som i realiteten står för verksamheten, bör han trots den delade äganderätten vid beskattningen kunna anses ensam driva verksam­heten och andra maken behandlas som medhjälpare. Sädana regler är enligt utredningen nödvändiga föratt man inte skall öppna möjligheter för makarna att genom en så pass enkel åtgärd som en uppdelning av äganderätten sätla begränsningsreglerna för medhjälparfall ur spel.

Utredningen framhålleratt gränsdragningen avses få betydelse endast för möjligheterna att särbeskatta medhjälpande make för viss arbetsinkomst

Prop. 1975/76:77

49

från den verksamhet i vilken båda makarna deltar. Äger medhjälpande make del i förvärvskällan, bör hinder inte föreligga att taxera honom - förutom för arbetsinkomst när förutsättningarna för detla är uppfyllda - även för belopp som han kan uppbära i egenskap av ägare eller i övrigt på grund av sin kapitalinsats. Sådant belopp måste dock behandlas som B-inkomst och sambeskaltas.

Gränsen mellan medhjälparfall och gemensam verksamhet lar enligt ut­redningen bestämmas med hänsyn till en rad faktorer. Av betydelse är makarnas arbetsinsatser. 1 verksamhet som går ut på att tillhandahälla spe­cialiserade tjänster (läkare, arkitekt, konsult tn. fi.) bör det ha avgörande betydelse om en eller båda makarna utför dessa tjänster. Särskilt avseende måste också fästas vid om en eller båda makarna svarar lör företagsledningen, den ekonomiska planeringen m. m. Viktigt är också vem som utåt - dvs, gentemot leverantörer, kunder m. fi. - företräder verksamheten.

1 de fall då det krävs atl den som utför den huvudsakliga verksamheten har särskild kompetens, specialistutbildning, legitimation e. d, ligger del i linje med det nyss anförda att fästa avgörande vikt vid om en eller båda makarna uppfyller detta krav.

1 förhållande lill arbetsinsatser, kompetens m, m, bör däremot regelmässigt kapitalinsatsen tillmätas underordnad betydelse.

Även andra faktorer bör kunna påverka bedömningen, bl. a. förhållanden av mer formell juridisk natur. 1 vissa fall kan det vara befogat att ta hänsyn till vem av makarna som är registrerad som firmainnehavare. Vidare kan det beträffande makar, som driver jordbruk på arrenderad fastighet, ha be­tydelse om en eller båda formellt innehar arrenderätten.

4.2.4 Beskattning i medhiälparfållen

För de fall den ena maken fär anses ensam stå för verksamheten medan andra maken har ställning som medhjälpare föreslår utredningen att vissa krav skall vara uppfyllda för alt medhjälpande maken skall beskattas för sin arbetsinsats. Förslagen är begränsade till förvärvskällorna jordbruksfas­tighet och rörelse.

Utredningen har ansett atl det inte är möjligt att göra beskattningen av den medhjälpande maken beroende av den faktiska omfattningen av hans civilrättsliga anspråk eller den ersättning han faktiskt uppburit. 1 stället har utredningen uppställt andra villkor för inkomstuppdelning, främst med av­seende pä arten och omfattningen av medhjälpande makes arbetsinsats. Är dessa villkor uppfyllda bör inkomstuppdelning ske inom den angivna ramen oberoende av vilket ersättningsbelopp medhjälpande make faktiskt uppburit eller varit berättigad att uppbära.

En grundläggande förutsättning för särbeskattning skall vara att den med­hjälpande maken verkligen utfört visst arbete i förvärvskällan. Vissa krav har därför uppställts både beträffande de arbetsuppgifter som medhjälpande

4 Riksdagen I97.S/76. I saml. .\r 77

Prop. 1975/76:77

50

make utfört och beträffande den arbetstid som han lagt ner i verksamheten,

1 likhet med föreiagsskalteberedningen har man ansett del nödvändigt att uppställa restriktiva regler beträffande arbeisuppgijierna. Förslaget in­nehåller ett krav på att arbetsuppgifterna utförts utanför själva bostaden. Endast i särskilda fall bör enligt utredningen undantag medges från denna regel. Så kan vara fallet om särskild arbetslokal för verksamheten saknas. Verksamhetens art och liknande omständigheter kan dock motivera att med­hjälpande make i hemmet utför ifrågavarande arbetsuppgifter, Bedrives verk­samheten på den fastighet där makarna bor kan särskilt inrättad affärs-eller kontorslokal inte anses ingå i bostaden.

När det gäller arbetstiden har utredningen ansett det nödvändigt att, med hänsyn till kontrollsvärigheterna och önskemålet att begränsa antalet skat­teprocesser och förhindra skatteflykt, från inkomstuppdelning utesluta så­dana fall där medhjälpande make visserligen gjort en arbetsinsats men denna inte varit av relativt betydande omfattning. Utredningen har liksom fö-retagsskatleberedningen funnit 600 arbetstimmar per är utgöra en lämplig avvägning.

Den som vill att inkomstuppdelning och särbeskattning skall ske, måste göra sannolikt att medhjälpande make verkligen utfört den erforderliga ar­betsinsatsen, 1 vissa fall torde det redan efteren relativt summarisk utredning vara möjligt att konstatera om förutsättning för inkomstuppdelning före­ligger. 1 andra fall kan det vara nödvändigt att begära detaljerade uppgifter om hur verksamheten är organiserad och hur de olika arbetsuppgifterna fördelas mellan makarna.

Även andra förhållanden som har betydelse för bedömningen måste enligt utredningen beaktas, t, ex, relationen mellan antalet anställda och verk­samhetens omfattning och en sådan omständighet som att någondera maken har förvärvsarbete vid sidan av det jordbruk eller den rörelse där frågan om inkomstuppdelning är aktuell. Av betydelse är också om medhjälpande make gjort inkomstanmälan till allmän försäkringskassa och i vederbörlig ordning betalat preliminärskatl.

Utredningen föreslåratt inkomstuppdelningen skall vara obligatorisk. Den framhåller att det inte kan anses riktigt att makar, som arbetar tillsammans i en förvärvskälla, skall ha större möjligheter än andra förvärvsarbetande makar att välja mellan sam- och särbeskattning. Från social synpunkt är det också angeläget att medhjälpande make tillgodoräknas pensionspoäng för ATP även i de fall då särbeskattningen inte leder till lägre skatt än sambeskattning. Utredningen nämner att det dock i praktiken endast undan­lagsvis torde komma i fråga all genomföra inkomstuppdelning för makar som inte tidigare varit särbeskattade och inte vill ha inkomstuppdelning.

När del gäller vilket belopp som skall beskallas hos medhjälpande make bör enligt utredningen utgångspunkten vara en marknadsmässig ersättning. Det får också anses rimligt att begränsa medhjälpande makes arbetsinkomst lill en tredjedel av nettointäkten och att alltså i princip förbehålla den make.

Prop. 1975/76:77

51

som slår för verksamheten, två tredjedelar som ersättning för hans före­tagsledning och övriga insatser i verksamheten. En motsvarande begränsning har föreiagsskalteberedningen förordat i fåmansbolagsfallen,

Marknadsmässig ersättning bör enligt utredningen i princip motsvara av-talsenlig lön för del utförda arbetet. En korrekt beräkning förutsätter egent­ligen uppgift om den totala arbetstiden, speciftcering av vilken tid som ägnats åt olika slags arbetsuppgifter samt en bedömning av vad som utgör avtalsenlig lön för de olika uppgifterna. Utredningen har övervägt möj­ligheterna att undvika dessa svårigheter genom att uppställa mer schablon­mässiga normer för beloppsbestämningen. Man har dock avvisat detta och i stället, i likhet med företagsskatteberedningen, förordat bestämmelsen om marknadsmässig ersättning. Begränsningen till en tredjedel av nettojntäkten torde också enligt utredningen i hög grad förenkla tillämpningen. I många fall är den totala nettointäkten inie större än att man kan utgå ifrån att en tredjedel inte utgör en för hög ersättning för en arbetsinsats som dock skall motsvara minst 600 arbetstiminar.

Om medhjälpande maken uppburit sjukpenning eller föräldrapenning un­der del av året föreslås att det antal arbetstimmar som bör tillgodoräknas medhjälpande make får bestämmas med hänsyn lill hans arbetsinsats under tiden närmast före den period då han varit sjukskriven eller uppburit för­äldrapenning. Eljest bör kravet pä 600 timmar per år upprätthållas.

För beskattningen av makens inkomst har utredningen övervägt att be­handla denna antingen som inkomst av tjänst eller beroende pä verksam­heten som inkomst av jordbruksfastighei eller rörelse. Motsvarande fräga uppkommer i socialförsäkringshänseende.

Enligt utredningen talar starka praktiska skäl tor att man tillämpar en och samma regel för samtliga medhjälparfall. Vid beskattningen bör alltså medhjälpande makes inkomst genomgående behandlas antingen som tjän­steinkomst eller som inkomst av jordbruksfastighei eller rörelse, 1 soci­alförsäkrings- och avgiftshänseende bör man på motsvarande sätt välja an­tingen alternativet inkomst av anställning eller alternativet inkomst av annat förvärvsarbete. Valet har ställ mellan två huvudalternativ. Det ena, an-siällniiigsaliernativet, innebär att den make, som står för verksamheten, vid taxeringen får göra omkostnadsavdrag för det belopp, som beskattas hos medhjälpande make, samt att beloppet hos denne beskattas som inkomst av tjänst. Vid socialförsäkring och avgiftsuttag innebär alternativet att den make som står för verksamheten behandlas som arbetsgivare och att beloppet behandlas som inkomst av anställning för medhjälpande make. Det andra huvudalternativet, delägaralieniaiivei, innebär vid beskattningen att netto­intäkten av verksamheten beräknas utan avdrag för värdet av medhjälpande makes arbetsinsats. Därefter fördelas nettointäkten mellan makarna inom den av utredningen föreslagna ramen. Båda makarnas inkomster taxeras .som härrörande irhn den förvärvskälla -jordbruksfastighet eller rörelse -i vilken de är verksamma. Alternativet innebär vidare att vardera makens

Prop. 1975/76:77

52

inkomstandel behandlas som inkomst av annat förvärvsarbete i socialför­säkrings- och avgiftshänseende.

Utredningen har av praktiska skäl vall delägaralternativet. Detta innebär inte alt medhjälpande make i alla avseenden skall behandlas som delägare vid inkomstbeskattningen. Bestämmelserna om avdrag för avsättning enligt skogskontolagen (1954:142) har inte ändrats i denna riktning. Utredningen föreslär att inkomstuppdelning skall ske mellan makarna före eventuellt avdrag för avsättning till skogskonto. Sedan inkomstuppdelningen skett kan den make som slår för verksamheten fä avdrag endast inom ramen för den del av nettointäkten som beskattas hos honom. Om även medhjälpande make äger del av fastigheten, bör avdrag medges enligt de regler som till-lämpas för delägare av jordbruksfastighet. Motsvarande bedömning redo­visas i fråga om lagen (1951:763) angående beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst.

Det avgiftsfria beloppet enligt 4S lagen (1968:419) om allmän arbetsgi­varavgift på 18 000 kr. bör enligt utredningen anpassas till de nya reglerna för inkomsluppdelning. Ett för makarna gemensamt fribelopp på 18 000 kr, föreslås i fråga om inkomst av verksamhet i vilken båda deltar, oavsett om del gäller medhjälparfall eller gemensam verksamhet. Om endera eller båda makarna även driver jordbruk eller rörelse, vari andra maken inte deltar, bör han kunna få tillgodoräkna sig ytterligare fribelopp, dock alt hans sammanlagda avdrag inte fär överstiga 18 000 kr.

4.2.5 Beskauning vid gemensam verksamhet

De regler som föreslås för medhjälparfällen är inte användbara vid ge­mensam verksamhet. En utgångspunkt för inkomstuppdelningen vid ge­mensam verksamhet är vad makarna avtalat.

Skattemyndigheten måste - liksom f n. är fallet - ha möjlighet atl pröva om den avtalade inkomstuppdelningen är skälig med hänsyn till makarnas arbetsinsatser, kapitalinsatser och andra liknande faktorer. Enligt utredning­en får det förutsättas atl skattemyndigheten - på samma sätt som vid gräns­dragning mellan medhjälparfall och gemensam verksamhet - gör en hel­hetsbedömning och prövar skäligheten av inkomstfördelningen med hänsyn lill samtliga omständigheter som har samband med makarnas insatser i verksamheten och deras ansvar för denna.

Huruvida den inkomsl som beskallas hos vardera maken skall behandlas som A- eller B-inkomst får bedömas enligt vanliga regler. Enligt 9 S 3 mom, Si utgör inkomsl från jordbruksfastighet och rörelse A-inkomst under för­utsättning att den skattskyldige varit verksam i förvärvskällan i ej blott ringa omfattning.

Prop. 1975/76:77

53

4.2.6 Särskilda frågor

När medhjälpande maken pä grund av sin arbetsinsats i andra makens jordbruk eller rörelse själv beskattas för viss inkomst enligt förslaget bör denna inkomst behandlas som A-inkomst. Har makarna barn, kommer en­ligt gällande bestämmelser den make som har lägst A-inkomst att få för­värvsavdrag. F, n. är förvärvsavdraget lägre i fråga om inkomst från jord­bruksfastighet än när inkomsten är hänföriig till rörelse eller tjänst. Ut­redningen föreslår att förvärvsavdragel bestäms till 25 % av neiiointäkien, dock högst 2 000 kr. i samtliga fall.

Vid faktisk sambeskatlning innebär nuvarande regler om förvärvsavdrag att om makarna har barn under 16 år, den make som står för verksamheten får avdrag med belopp motsvarande värdet av medhjälpande makes arbete, dock högst I 000 kr. Enligt utredningen bör dock i avvaktan på resultatet av den mer omfattande översyn av familjebeskattningen som pågår inom utredningen avdraget kvarstå i nuvarande form.

Utredningen föreslår också särskilda bestämmelser för det år äktenskap ingås eller upplöses. För tid innan makarna sammanlever bör reglerna för ogifta lillämpas. Fr, o, m. den tidpunkt då makarna gift sig och etablerat hushållsgemenskap bör däremot inkomstuppdelning få ske endast inom ra­men för de nya reglerna om inkomstuppdelning mellan makar. Vid pröv­ningen av om medhjälpande make uppnått erforderliga 600 arbetstimmar under beskattningsåret bör dock all arbetstid som han under året nedlagt i verksamheten medräknas, således även arbete som utförts innan hus­hållsgemenskapen förelåg.

Förde fall makarna leveråtskilda har man knutit an inkomstuppdelningen till reglerna om avdrag för periodiskt understöd. De föreslagna begräns­ningarna kommer då att gälla intill dess makarnas ekonomiska gemenskap upphört och underhållsfrågan reglerats mellan dem. Sker det under löpande beskattningsår, bör för tid innan underhållsfrågan reglerats inkomstuppdel-ningsreglerna för makar fortfarande tillämpas och för tid därefter reglerna för ogifta.

Utredningen föreslår däremot ingen ändring av det skatterättsliga äk­tenskapsbegreppet i 65 S sista stycket KL. Huruvida med makar bör likställas även andra än de som lever tillsammans och som tidigare varit gifta med varandra eller gemensamt har eller har haft barn är en fråga som enligt utredningen är av sådan natur att den lämpligen bör prövas i samband med att familjebeskattningen blir föremål för en mer. omfattande översyn.

Reglerna om inkomstuppdelning i medhjälparfällen innebär att viss del av betalningsansvaret för skatter och avgifter förs över från den make som slår för verksamheten till medhjälpande make. Den make som står för verk­samheten är i normalfallet ägare till det i denna nedlagda egna kapitalet. Den schabloniserade inkomstuppdelningen innebär vidare att medhjälpande maken kan beskattas för ett inkomstbelopp som han i själva verket inte förfogat över. För att inte försämra det allmännas möjligheter att utfå skatte-

5 Riksdiigeii 1975/76. I saml. Nr 77

Prop. 1975/76:77

54

och avgiftsfordringar föreslås ett solidariskt betalningsansvar för restförda inkomstskatter och avgifter, som belöper på medhjälpande makes andel av nettointäkten,

4.3      Beskattning av föräldrar och barn

Företagsskatteberedningen har som tidigare nämnts lagt fram förslag be­träffande beskattningen av lön till barn till delägare i fåmansbolag.

Utredningen föreslår en uttrycklig föreskrift att avdrag skall medges endast till den del lönen kan anses motsvara marknadsmässigt vederlag för barnets arbete. Beträffande barn mellan 16 och 18 år gäller f n. all de räknas lill arbetspersonalen, om de deltagit i arbetet och har inkomst som föranleder skatteplikt enligt 51 S KL, Den inkomst som föranleder skatteplikt behöver inie härröra från barnets arbete utan kan utgöra t. ex, avkastning av kapital. Enligt utredningens mening är det befogat att i fortsättningen fordra att barnet arbetat i förälderns förvärvsverksamhet i sådan omfattning att skat­teplikt skulle inträda redan på grund av inkomsten av detta arbete och således utan alt övriga inkomster beaktas.

Utredningen anser all de regler som rör barn mellan 16 och 18 år bör skärpas i ytterligare ett avseende. Lön som utbetalats under tid då barnet bedrivit heltidsstudier eller undergått annan utbildning på heltid bör inte vara avdragsgill för föräldern eller beskattas hos barnet. Avdragsförbudet bör gälla t.ex. lön som under terminen betalas till barnet för arbete som uppgetts ha skett under veckoslut och helger. Avdrag bör dock kunna med­ges för lön avseende arbete som utförts under längre uppehåll, t, ex. vanliga sommarferier. För att undvika gränsdragningssvårigheter föreslås att uppe­hållet skall ha en varaktighet av minst en månad. De nu angivna begräns­ningarna föreslås även gälla barn över 18 år. Man kan här enligt utredningen jämföra med förbudet mot avdrag för periodiskt understöd lill mottagare vars utbildning inte är avslutad.

Avdragsreglerna i 20 S KL avser f n. endast hemmavarande barn. Den omprövning av dessa regler som skatteutredningen föreslagit har föranletts av önskemålet att söka förhindra skatteflykt genom obehörig inkomstupp­delning mellan föräldrar och barn. Från denna synpunkt har utredningen inte funnit tillräckliga skäl att göra skillnad mellan hemmavarande och icke hemmavarande barn utan föreslår att bestämmelserna i 20 S KL görs till­lämpliga även på icke hemmavarande barn,

4.4      Kostnadsberäkning m. m.

Med utgångspunkt från utredningens uppskattning av antalet skattskyl­diga, som år 1973 blev föremål för faktisk sambeskattning och från de an­taganden, som gjorts om förhållandena inkomståret 1976,har man uppskattat atl skatteuttaget år 1976 {- 1977 års taxering) vid genomförande av ut-

Prop. 1975/76:77

55

redningens förslag blir ca 100 milj, kr, lägre än vid oförändrade regler. Av beloppet faller drygt hälften på kommunerna. Det understryks alt underlaget för beräkningarna är myckel osäkert.

Utredningen framhålleratt det är önskvärt att de föreslagna reglerna börjar tillämpas samtidigt med de regler som föreiagsskalteberedningen föreslagit beträffande lön från fåmansbolag. Beredningen har utgått ifrån alt dess för­slag kan träda i kraft den 1 januari 1976 och tillämpas första gången vid 1977 års taxering. Detsamma bör då såvitt möjligt gälla beträffande skat­teutredningens förslag,

5 Remissyttrandena 5.1 Allmänt

Utredningens överväganden angående ett avskaffande i huvudsak av den faktiska sambeskattningen harallmäni godtagits av remissinstanserna. Man har också från principiella utgångspunkter ansett utredningsförslagen riktiga,

RSV anser de skäl utredningen framfört för att ta upp och söka lösa de problem som sammanhänger med den faktiska sambeskattningen vara väl underbyggda. Kammarrätten i Stockholm hälsar med tillfredsställelse att förslag framlagts för att åstadkomma större jämlikhet mellan faktiskt sam­beskattade och andra skattskyldiga, RF V finner det vara i princip tillfreds­ställande att möjlighet öppnas för ifrågavarande makar att i likhet med egna företagare och anställda genom arbetsinsats erhålla ett försäkrings­skydd. Verket erinrar dock om att förslaget i fråga om tilläggspensioneringen medför att den pensionsgrundande inkomsten blir lägre för fiertalet berörda försäkrade, Länssivrelsen i Stockholms län framhåller som en värdefull kon­sekvens av förslaget att en av de större skaltemässiga skillnaderna mellan enskilda näringsidkare och bolagsfall elimineras. I samma riktning uttalar sig länssiyrelserna i Södermanlands och Väsicrhonens län saml TOR.

Förslagen har mottagits positivt också av instanser som företräder nä­ringslivet. Man har emellertid ansett de föreslagna reglerna alltför restriktiva, LRF framhåller således att utredningen inte bara i betydande utsträckning velal konservera de kritiserade orättvisorna utan även infört skärpningar, framför allt i fråga om lön till barn. som arbetar i föräldrarnas verksamhet. Delvis likartade överväganden redovisas i yttrandena från .S.lf och .S/Fsamt SHIO.

Flera remissinstanser har pekat på sambandet mellan utredningens förslag och de förslag som lagts fram av företagsskatteberedningen i delbetänkandet "Fåmansbolag" (SOU 1975:54). Vikten av en samordning betonas av bl, a, länsstyrelserna i Stockholms. Malmöhus och Örebro län, Landsliiigsjörbundei. TOR och Sveriges advokatsamfund. LRF redovisar dock annan mening och framhåller att de föreslagna reglerna för sambeskattningsfallen inte bör till-lämpas där verksamheten drivs i bolagsform. Frcdrika-Brcmer-förhuiHlei an­ser del ytterst beklagligt att utredningen inte helt avskaffat den faktiska

Prop. 1975/76:77

56

sambeskatlningen utan utsträckt den även till verksamheter bedrivna i bo-lagsforin.

Utredningsförslaget avser förvärvskällorna jordbruk och rörelse. Denna begränsning har i regel godtagits eller lämnats utan erinran. Länsstyrelsen i Östergötlands lån understryker vikten ur konirollsynpunkt av att förslagen begränsas till nämnda förvärvskällor.

Även om det övervägande antalet remissinstanser tillstyrker en in­komstuppdelning, riktas likväl kritik mot den närmare utformningen av reglerna. Endast ett mindre antal remissinstan.ser har godtagit förslagen i allt vä.sentligt. Hit hör inaforiieien inom länssiyrelserna i Ålvsborgs och Örebro län. länsstyrelsen i Jämtlands län, med undantag för en del av förslaget be-triilTande lön till barn, LO. majoriicien inom Landsiingsförbiindci och Svenska koniinunlörbiiiidei, vilka dock framhåller att kommunerna måste kompen­seras för skattebortfall, samt TCO. Genomgående tar annars kritiken sikte på att möjligheterna till särbeskattning givits en alltför snäv el ler eljest olämp­lig utformning. Flertalet remissinstanser godtar dock att några begränsningar måste finnas med tanke på riskerna för missbruk. L/?Fanserdock atl reglerna i detta sammanhang bör utformas på så sätt att var och en beskattas för sin inkomst. Den omständigheten att ett fåtal kan tänkas missbruka be­stämmelserna bör inte få hindra all regler införs som är motiverade för det stora flertalet lojala skattskyldiga. Likartade synpunkter redovisar bl.a, länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län.

5.2 Makars beskattning

5.2.1 Medhiälparjail

Enligt förslaget skall gift person, som arbetar i makens jordbruk eller rörelse minst 600 timmar per år, beskattas för den del av nettointäkten av förvärvskällan som motsvarar marknadsmässigt vederlag för arbetsin­satsen, dock högst en tredjedel av nettointäkten. Arbete som utröns i ma­karnas bostad skall normalt inte få medräknas. Inkomsten skall behandlas som .-inkomst,

Vid remissbehandlingen har också meningar framförts om de förutsiili-ningar som bör gälla för rätten till inkomstuppdelning. Vidare har en del remissinstanser pekat på svårigheterna för taxeringsmyndigheterna att kon­trollera att förutsättningarna för särbeskattning är uppfyllda i del särskilda fallet,

1 fråga om tidsgränsen 600 timmar har delade meningar redovisats, Länssiyrelserna i Södermanlands. Öslergöilands. Malmöhus. Jämilands och Väsicrhoiicns län. LO. Landsiingsförhundets och Svenska kommunförhundcis majoriteter samt 7"C0 godtar förslaget i denna del. Länsstyrelsen i Stockholms län ifrågasätter om inte förslaget missgynnar mindre företag, där medhjäl­pande makes arbetsinsats kan vara en förutsättning för verksamhetens be-

Prop. 1975/76:77

57

drivande. Länsstyrelsen i Jönköpings län förordar ytterligare överväganden med hänsyn bl. a. till tröskeleffekterna och nämner en andra gräns vid 300 timmar kombinerad med ett ytterligare maximum vid 1/6 av nettointäkten. Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län. LRF och SHIO anger 300 timmar som en tänkbar gräns, SAF och SIF nämner 100 timmar och Sveriges ad­vokatsamfund 400 limmar. En minoriiei inom länsstyrelsen i .Ålvsborgs län nämner 800 timmar som utgör minimikrav för atl medhjälpande make skall omfattas av arbetslöshetsförsäkringen. Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län anser det dock inte troligt att en tidsgräns skulle minska kontrollsvå-righelerna, begränsa antalet skatteprocesser eller förhindra skattenykl.

Flera remissinstanser menar att en tillfredsställande avgränsning kan upp­näs genom kravet på alt medhjälpande makes arbetsinsats inie får tas upp till högre belopp än som är marknadsmässigt motiverat, eventuellt i förening med att högst 1/3 av nettointäkten kan hänföras till medhjälpande make. Denna mening framförs av LRF. som dock anser att de skattskyldiga skall kunna lä frångå en sådan fördelningsprincip, LRF anser också att begräns­ningsregeln endast skall vara tillämplig i medhjälparfall och inte vid ge­mensam verksamhet eller i bolagsfall. SAF och SIF anser av rättviseskäl att endast rent praktiska begränsningsregler bör införas, såsom i. ex. att medhjälpande makes insats beaktas endast om den uppgått till minst 100 timmar per år. Svenska förciagarcs riksförbund, Fainiljeförciagens förening och SRS anser ett krav på marknadsmässig ersäitning vara nog. Sveriges advokatsamfund motsätter sig ock.så 1/3-spärren och anser att den mark­nadsmässiga bedömningen bör vara vägledande. Samma åsikt framför bl, a, länssivrelsen i Södermanlands län. närmast med hänsyn till viklen av att medhjälpande makes socialförsäkringsskydd får en tillfredsställande utform­ning. Likartad mening uttalar SHIO.Fredrika-Brcmer-fÖrbundet anser att även makar med egen rörelse bör ha rätt till ersättning för utfört arbete oavsett vilken tid det omfattar och oavsett var del utförs. Kritik mot be­gränsningarnas utformning har också framförts av rescrvanicrna i länsstyrel­sen i Örebro län samt i Landsiingsförbundei och Svenska kommunlörbundel.

Förslaget atl makes arbete för att beaktas, inte i annat än speciella fall får ha utförts i makarnas bostad, har fått ett blandat mottagande. Länsstyrel­serna iÖstcr;.iötkuuls. Värmlands och Väsierboitens län anser kravet motiverat. Fin minoriiei inom länsstyrelsen i .Ålvsborgs län godtar likaså förslaget och påpekar att det bör anges att i arbetsinsatsen inte fär inräknas arbete med utspisning. representation, lelefonpassning, körning av privatbil etc. En an­nan minoritet inoin samma länsstyrelse anserdock att även arbete i bostaden bör kunna godtas. Länsstyrelsen i Malmöhus län finner förslaget ägnat att vålla tillämpnings,svårigheier och ifrågasätter om sådant arbete över huvud taget bör beaktas. Samma mening framför TOR. Länsstyrelsen i Göteborgs och Bolins län ifrågasätter om regeln är sakligt motiverad. Kammarrätten i Slockholm finner förslaget alltför rigoröst med tanke på att en medhjälpande make med exempelvis bokföringsutbildning mycket väl bör kunna handha

Prop. 1975/76:77

58

räkenskaper och bokföring i bostaden. Denna arbetsinsats bör inte bedömas annorlunda än arbete som utförts i en ladugård eller en verkstadslokal. Har vissa arbetsuppgifter ostridigt utförts skall de enligt LRF grunda rätt till individuell beskattning även om de utförts i hemmet. För småföretagare är det uteslutet att kräva särskilda arbetslokaler utom hemmet. Bostadsregeln kritiseras också av bl.a. Familjeföretagens förening, Svenska företagares för­ening och SHIO.

Om äktenskap ingås eller upplöses under beskattningsåret skall enligt förslaget olika regler gälla; reglerna för ogifta skall gälla för lid före och reglerna för gifta för tiden efter giftermålet och vice versa vid äktenskapels upplösning. Förslaget godtas av länsstyrelserna i Jönköpings och Västerbottens län samt LRF, men avstyrks av kammarrätten i Stockholm.

Utredningen har inte utsträckt det skatterältsliga äktenskapsbegreppet utö­ver vad som f n. anges i 65 S KL utan ansett att frågan om eventuell ut­vidgning bör prövas i ett annat sammanhang. Denna uppfattning delas av länsstyrelserna i Östergötlands, Värmlands och Västerbottens län. Länsstyrelsen I Södermanlands län anser dock att rätten till inkomstuppdelning bör be­gränsas även för andra samlevnadsfall.

Om inkomstuppdelning skall få ske föreslås medhjälpande make bli be­skattad enligt elt s. k. delägaralternativ. Delta förslag har genomgående god­tagits av remissinstanserna. Länsstyrelsen i Östergötlands län berör här frågan hur oriktiga uppgifter i deklaration skall bedömas i skattetilläggs- och skat­tebrottshänseende i de fall endast den ena av makarna är i förelagsledande ställning. Den make som stär för verksamheten bör i första hand vara an­svarig. Länsstyrelsen ifrågasätter om inte vissa ändringar bör ske i 116 a och 116 c SS TL. Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län avstyrker förslaget lill ändring i skogskontolagen. En minoritet inom länsstyrelsen i Ålvsborgs län avstyrker förslaget och menar att man eljest ocksä bör bortse från skogs-kontoultag innan inkomstuppdelning sker.

När det gäller kontrollen framhåller RSV att taxeringsnämnderna har mycket små möjligheter alt bedöma om arbete utförts minst 600 timmar och att därför de skattskyldigas uppgifter torde få godtas i praktiken. Likaså torde det många gånger bli svårt att avgöra vad som är marknadsmässig lön. Visserligen skulle förteckningar kunna tillhandahållas med uppgifter härom, men kvar stär svårigheten att närmare identifiera den medhjälpande makens arbetsuppgifter. De fall där arbete i bostaden skall få godtas blir också enligt RSV mycket svårkontrollerade. Partiella revisioner är inte heller lämpliga för kontroll av hithörande frågor. Enligt RSV bör utredningens förslag till inkomstuppdelning inte föranleda lagstiftning. RSV framför i stället en regel enligt vilken inkomstuppdelning under vissa förutsättningar schablonmässigt skulle medges med viss procent av nettointäkten.

De farhågor som uttalats i RSV:s yttrande återfinns även i fiera länsslyrelseyltranden, där man också nämner den ökade belastningen för taxeringsarbetet, /?ri'hänvisar till verkets erfarenheter av svårigheterna att

Prop. 1975/76:77

59

kontrollera lidsredovisning i arbetsgivaruppgifter. Länsstyrelsen i Stockholms län bedömer 600-timmarsregeln som mycket svårkontrollerad och ifråga­sätter om den inte av bl.a. denna anledning bör utgå. Länsstyrelsen i Ös­tergötlands län pekar på behovet av all någon form av löpande fört underlag för tidsålgången finns. Länsstyrelsen i Södermanlands län anser del nöd­vändigt atl en schablonregel införs för jordbrukens vidkommande och att RSV utfärdar anvisningar för beräkning av normallön i dessa fall. Länsstyrel­sen i Malmöhus län önskar motsvarande anvisningar om marknadsmässigt vederiag för olika slag av arbeten,

5.2.2 Delägarfall och gemensam verksamhet

De föreslagna begränsningsreglerna kan bli tillämpliga även för den make som äger förvärvskällan, nämligen om andra maken kan sägas slå för verk­samheten. Vad ägaremaken uppbär kan vid beskattningen vara antingen arbetsinkomst eller kapitalinkomst. I vissa fall kan det också tänkas alt vad som uppbärs utgörs av både arbets- och kapitalinkomst, 1 sådant fall får en uppdelning ske på A- och B-inkomst,

Flera remissinstanser delar utredningens uppfattning alt regler av detta slag kan vara påkallade för att hindra missbruk, men pekar på praktiska svårigheter. Länsstyrelsen i Malmöhus län, som anser alt regeln är nödvändig som elt korrektiv mot olika arrangemang genom egendomsöverlåtelser, efteriyser dock klarare regler för behandlingen av avdrag för värdeminskning, för minskning av skogs ingångsvärde och för substansminskning genom uttag av naturtillgång. Länsstyrelsen i Västerbottens län anser atl del bör fin­nas en möjlighet att särskilt beskatta make för uppburen kapitalavkastning. LRF anser alt förslaget i denna del komplicerar lagstiftningen. Delägare i ett enkelt bolag bör inte behandlas som medhjälpare utan i stället beskattas för sin inkomsl enligt gällande regler. Uppdelningen på A- och B-inkomst avstyrks; hela avkastningen bör beskattas antingen som det ena eller andra. Kammarrätten i Stockholm, länsstyrelserna i Jönköpings samt Göteborgs och Bohus län kritiserar också den föreslagna uppdelningen.

Enligt utredningsförslaget skall i de fall ingen av makarna intar Töre-tagsledande ställning var och en beskattas för sin andel av intäkten av för­värvskällan. Myndigheterna avses dock kunna pröva inkomstuppdelningens skälighet med hänsyn till arbets- och kapitalinsatser osv. För dessa fall skall således inte begränsningsreglerna gälla. Förslaget i denna del har i regel godtagits eller lämnats utan erinran.

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län anser att de regler som föreslagits för makar med gemensam verksamhet bör kunna byggas ut och göras lill-lämpliga på samtliga fall. Härigenom skulle särskilda regler för medhjäl­parfällen kunna undvaras. Länsstyrelsen i Västerbottens län anser att bety­dande problem uppkommer när det gäller atl dra gränsen mellan gemensam verksamhet och medhjälparfall. Länsstyrelsen föreslår att medhjälparfallet

Prop. 1975/76:77

60

bör avse samtliga fall oavsett företagsform och oavsett om makarna fram­träder mer eller mindre klart som gemensamma företagare eller som egentlig företagare contra medhjälpande. Om makarna är gemensamma företagare skall de ha rätt att välja vem av dem som skall behandlas som den egentliga företagaren. Även en minoritet inom länsstyrelsen i Ålvsborgs län anser alt en uppdelning mellan medhjälparfall och gemensam verksamhet kompli­cerar txeringsarbetet.

5.2.3 Speciella frågor.

Utredningen har föreslagit att förvärvsavdraget i fråga om inkomst av jordbruksfastighet höjs från I 000 kr, till 2 000 kr. Det förvärvsaydrag på 1 000 kr. som tillkommer den, vars make utfört arbete i förvärvskällan, föreslås däremot inte ändrat.

RSV och länsstyrelsen I Göteboigs och Bohus lån anser att förvärvsavdragen av bl. a. enkelhelsskäl överlag bör vara högst 2 000 kr, LRF tillstyrker den föreslagna höjningen men anser att förvärvsavdrag bör kunna medges makar med barn under 16 år med högst 2 000 kr, även om inkomstuppdelning inte skall ske. Om sådana barn saknas bör avdraget vara  1 000 kr.

Fribeloppet på 18 000 kr. enligt lagen om allmän arbetsgivaravgift föreslås anpassat lill utredningens förslag i övrigt. Att inkomstuppdelning skall ske föreslås inte medföra en höjning av beloppet. I såväl medhjälparfall som vid gemensam verksamhet bör ett för makarna gemensamt belopp på 18 000 kr. gälla. Svenska kommunförbundet tillstyrker förslaget. Kammarrätten i Slockholm anser däremot att detta samlaxeringsliknande beräkningssätt vid gemensam verksamhet inte är motiverat. Kammarrätten föreslåratt makarna tillgodoräknas vardera 18 000 kr. LRF godtar att beloppet beräknas gemen­samt för makarna i medhjälparfall men inie eljest.

RSV anser i likhet med utredningen att reglerna i AFL om beräkning av sjukpenninggrundande inkomst bör ses över så att bättre överensstäm­melse uppnås mellan förmåns- och avgiftssidan, LRF motsätter sig inte en sädan utredning, men betonar vikten av att egen företagare ges fortsatt möjlighet att erhålla elt försäkringsskydd, som gör det möjligt att anställa vikarie under sjukdomstiden, LRF har även framhållit att egenföretagare bör få göra avdrag för socialförsäkringsavgifter i förvärvskällan och inte som allmänt avdrag.

Före utgången av år 1973 hade skatlskyldig möjlighet all enligt särskilda övergångsbestämmelser med verkan i beskattningshänseende överiåta pen­sionsförsäkring till andra maken. Utredningen har ifrågasatt, utan att fram­lägga något förslag, om inie en möjlighet borde öppnas alt i vissa fall återföra hithörande försäkringar. LRF anser att regler härom bör införas.

För atl hindra missbruk har utredningen föreslagit alt den make som slår för verksamheten skall ansvara för den skatt som belöper på med­hjälpande  makes andel  av  inkomsten.   Detta  förslag  har godtagits av

Prop. 1975/76:77

6)

länssiyrelsen i Västerbottens län och LRF. 1 övrigt har förslaget kritiserats.

RSV påpekar atl delvis likartade bestämmelser funnits tidigare men av­skaffats. Verket framhåller bl, a. följande. Den av utredningen föreslagna bestämmelsen förutsätter att taxering skett och är således inte tillämplig i fräga om preliminär B-skatt, vilket inte är tillfredsställande. Den manuella uträkningen av ansvarighetsbeloppet blir besvärlig om andra poster än in­komstskall ingår i den totalt debiterade skatten, om 80/85 96-reglerna blir tillämpliga eller om reglerna om ackumulerad inkomst skall tillämpas. För­slaget alt erlagd skatt i första hand skall avse annat än skatt på inkomsten i rörelsen eller jordbruket kolliderar med stadgandet i 2 S 3 mom. UBL atl betald skatt i första hand skall avse lilläggspensionsavgift och i sista hand skattetillägg, förseningsavgift och annuitet på avdikningslån.

RSV påpekar vidare att en förutsättning för makeansvaret är alt taxering skett enligt tredje stycket av anvisningarna till 52 S KL (medhjälparfall), 1 samband med indrivningen är del mycket svårt för kronofogdemyndig­heten att få reda pä detla,efiersom förhållandet inte framgårav inkomstläng­den, RSV avstyrker förslaget eftersom personer med inkomst av rörelse eller jordbruksfastighei normalt är bosalla här i riket och möjlighet därför finns alt genom införsel, utmätning eller på annat sätt driva in skatten hos den sotn taxerats för inkomsten,

RFV framför likartad kritik och pekar även på speciella svårigheter i fråga om lilläggspensionsavgiften, bl, a, ATP. Enligt verket synes det också oklart om medhjälpande makes avgifter och skatter skall kunna indrivas hos andra maken, i de fall där äktenskapet är upplöst, om hur indrivning skall ske, när maken avlidit, och om den ena makens överskjutande skall automatiskt skall kunna tas i avräkning mot medhjälpande makes restförda skaller.

Makeansvarel avstyrks även av länsstyrelsen i Södermanlands län samt SAF och SIF.

5.3 Föräldrar ocb barn

Utredningen har förordat begränsade möjligheter till avdrag för lön lill barn. Avdraget avses inte få överstiga marknadsmässigt vederlag. Avdrag skall inte medges för lön till barn över 16 är såvitt avser arbete under stu­dietid. För avdrag för lön lill barn mellan 16 och 18 år skall dessutom fordras att barnets inkomst av arbete hos föräldrarna är tillräckligt stor för all leda till skatteplikt. Reglerna föreslås omfatta även icke hemmavarande barn.

Länsstyrelserna i Jönköpings. Örebro och Väsierboitens län. Landstingsför­bundet och Sveriges advokatsamfund godtar utredningens förslag. Yttrandena från länsstyrelsen i Örebro län och Landstingsförbundet är inte enhälliga.

Den föreslagna skärpningen i fråga om lön lill barn mellan 16 och 18 år avstyrks av kammarräiien i Slockholm. Kammarrätten godtar förslagen i övrigt men ifrågasätter om inte 105 S TL bör vidgas till att avse även

6 Riksdagen 1975/76. I sami Nr 77

Prop. 1975/76:77

62

överföringar mellan föräldrar och barn, Länssiyrelserna i Stockholms och Mal­möhuslän kritiserar också förslagen i förevarande del. RSV, där en majoritet tillstyrkt förslagen beträffande lön lill barn, anser att avdragsrätten bör an­knytas till att barnet genom sitt arbete hos föräldrarna uppnår e.i behållen inkomst av minst 900 kr.; först då utgår nämligen skatt. Även länsstyrelsen I Södermanlands län anser att det i lagtext bör anges hur stort belopp som erfordras föratt skatteplikt skall inträda. Länsstyrelsen I Värmlands län anser den föreslagna skärpningen befogad.

Förslagen i fråga om barn över 16 år som studerar har kritiserats av flera remissinstanser. Länsstyrelsen i Stockholms län ställer sig tveksam härtill eftersom lagstiftningen kompliceras. Enligt länsstyrelsen har utredningen bortsett från den vanliga kombinationen av studier och arbete på deltid. Länsstyrelsen har däremot inget att invända mot att reglerna görs tillämpliga även på icke hemmavarande barn. Även TOR betonar de betydande kon-irollsvårighelerna i dessa fall. Länsstyrelsen i .Södermanlands län framhåller att det i många fall - t. ex. vid företagarens sjukdom - skulle vara obilligi att inte beakta arbete som utförts av studerande barn. Avdragsrätten bör behållas i sådana fall, dock med den begränsningen all avdrag endast medges för lön som kan anses motsvara marknadsmässigt vederlag. Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län tillstyrker anknytningen till marknadsmässigt ve­deriag men avstyrker, under hänvisning lill vad reservanterna i utredningen anfört, förslagen i övrigt. Även länsstyrelserna i Värmlands och Jämtlands län motsätter sig begränsningarna i avdragsrätten för lön till studerande barn. Sistnämnda länsstyrelse anseratt förslaget diskriminerar skattskyldiga pä små orter utan differentierat näringsliv. Förslaget avstyrks även av en minoriiei Inom länsstyrelsen i .Ålvsborgs län, som nämner att förbudet lätt kan kringgås genom att föräldrar med studerande barn "byter" barn, LRF avstyrker de föreslagna skärpningarna beträffande lön till barn. När det gäller lantbruk är barnen väl förtrogna med förekommande arbetsuppgifter och kan göra väsentliga arbetsinsatser utan nämnvärd handledning. Enligt LRF saknas det vidare skäl att generellt utesluta avdragsrätt för lön till barn under 16 år.

Förslagen avstyrks även av Familjejörciageiisförening, S.AFoch SIF, Svens­ka företagares riksförbund samt SHIO. RFV nämner att på socialförsäkrings­området gäller f n., att barn som mot ersättning utför arbete för föräldrarnas räkning, i princip är att anse som arbetstagare oavsett ålder, men att hem­mavarande barn i fråga om yrkesskadeförsäkringen är undantagna från för­säkringen, om de inte har en årsinkomst av förvärvsarbete på minst I 800 kr. Arbetsgivaravgifter för lön till hemmavarande barn skall inte erläggas om arbetsgivaren inte får göra avdrag för lönen,

RFV utgår från att de skärpta avdragsbestämmelserna skall slå igenom även på avgiftsområdet; i så fall måste ordet "hemmavarande" utgå i samtliga de lagbestämmelser, som reglerar arbetsgivares skyldighet att erlägga ar­betsgivaravgifter för i verksamheten sysselsatta barn. Utan att ingå på frågan

Prop. 1975/76:77

63

om det berättigade i skärpningen av avdragsreglerna framhåller verket alt de förefaller vara väl komplicerade. Verket pekar på svårigheterna alt kon­trollera, t.ex. att en till barnet utgiven lön verkligen endast avser arbete under sommarferierna. För föräldern/arbetsgivaren kan det också vid tid­punkten för avlämnandet av arbelsgivaruppgift - dvs. i januari månad näst efter uigiftsåret - i vissa fall bli svårt att bedöma om ett yrkat avdrag för lön till barn kommer att godtas och om barnet i så fall skall tas med i arbelsgivaruppgiften.

6 Föredraganden

6.1      Inledning

Genom 1970 års skaltereform upphörde sambeskattningen att vara grund­läggande princip på familjebeskattningens område. 1 stället infördes indi­viduell beskattning av makar såvitt gäller arbetsinkomst. En form av sam­beskatlning behölls beträffande kapitalinkomst föratt hindra makaratt skaffa sig skatteförmåner genom transaktioner sinsemellan.

Ett inslag av sambeskattning kvarstod emellertid beträffande vissa ar­betsinkomster. I de fall en gift person biträder i makens jordbruk eller rörelse medges inget avdrag vid beskattningen för värdet av detta biträde. Den make som driver verksamheten blir beskattad för hela nettointäkten som alltså här är resultatet av båda makarnas arbetsinsats. Detta kallas för faktisk sambeskatlning. Motsvarande gäller i fråga om lön lill hemmavarande barn i vissa fall.

Enligt sina direktiv har 1972 års skalteutredning (Fi 1972:02) att behandla även den faktiska sambeskattningen. Arets riksdag har hemställt om förslag till avveckling av den faktiska sambeskattningen. Vidare har företagsskat-teberedningen (Fi 1970:77) i ell delbetänkande (SOU 1975:54) Fåmansbolag lagt fram förslag rörande den skaltemässiga behandlingen av lön från få­mansbolag till make och andra närstående, Skatleutredningen har nu lagt fram ett delbetänkande angående de faktiskt sambeskattade (Ds Fi 1975:10).

Skatteulredningens förslag innebär en avveckling i princip av den faktiska sambeskattningen. Förslagen är samordnade med vad föreiagsskaltebered­ningen har förordat för fåmansbolagens vidkommande. Jag avser nu alt la upp frågan om den faktiska sambeskattningen. Motsvarande frågor rö­rande fämansbolagen kommer jag att anmäla senare,

6.2     Allmänna överväganden om den faktiska sambeskattningens avveck­

ling

Fören särbeskattning kan anföras fiera skäl. En sådan beskattning ligger sålunda väl i linje med dagens värderingar. En sambeskattning ger inte utrymme fören individuell utformning av den sociala tryggheten. Den all­männa tilläggspensionen är baserad på de inkomster som förvärvas och

Prop. 1975/76:77

64

beskattas under inkomsttagarens aktiva ålder. Det får därför anses viktigt att skattereglerna - så långt det är möjligt - får en sädan utformning att de inte utgör hinder för någon alt få tilläggspension. En särbeskattning även av makar som arbetar tillsammans i ett jordbruk eller en rörelse möj­liggör därför ett bättre socialt skydd ur individuell synpunkt.

För en särbeskattning även för gemensamt verkande makar talar öns­kemålen om största möjliga neutralitet mellan olika företagsformer. F. n. är särbeskaltning möjlig om makarna driver verksamheten i bolagsform och lyfter lön från bolaget. Drivs däremot jordbruket eller rörelsen av ma­karna som enskilda näringsidkare sker sambeskattning. En sådan ordning är givelvis otillfredsställande av flera anledningar, inte minst därför att den uppmuntrar lill bolagsbildningar av enbart skatteskäl. Eftersom den sär­beskattning av inkomster som infördes år 1970 bör behållas, är det naturiigt att tillåta en inkomstuppdelning även för makar som driver verksamhet i direktägd form.

Mot de skäl som talar för en särbeskattning måste vägas de som talar mot en sådan ordning. Vad som överhuvud taget motiverar en inkomstupp­delning och särbeskattning är att make genom eget arbete förvärvar en inkomst. En lagstiftning om avveckling av den faktiska sambeskattningen måste därför samtidigt innehålla särskilda spärrar för att hindra obehörig inkomstuppdelning. Myndigheterna måste ges möjlighet att fastställa att båda makarna verkligen har utfört betydande arbetsinsatser i verksamheten.

Skatteutredningen har i sin avvägning av skälen för och emot en faktisk sambeskattning stannat för alt den faktiska sambeskatlningen bör avvecklas i princip. Denna bedömning delas av praktiskt taget alla remissinstanser. Även jag anser att tiden nu är mogen för att införa individuell beskattning även i de fall där makar gemensamt driver förvärvsverksamhet.

Den individuella beskattningen i dessa fall måste emellertid utformas så att obehörig inkomstuppdelning så långt möjligt förhindras. Utredningen har föreslagit vissa spärrar i fråga om rätten till individuell beskattning. Vid remissbehandlingen har skilda meningar förts fram om hur sådana spär­rar lämpligen bör utformas. För min del delar jag utredningens uppfattning i detta hänseende. Jag anser också liksom utredningen och de allra flesta remissinstanserna att rätten till uppdelning av kontrollskäl bör begränsas till inkomsislagen jordbruk och rörelse.

Jag har nyss nämnt behovet av neutralitet mellan olika företagsformer som ett skäl för en avveckling av den faktiska sambeskatlningen. Detta innebär också att en reform måste ges en tämligen vid omfattning. Behovet av särskilda regler är störst i de fall den ene maken biträder i den andres förvärvsverksamhet. Den som driver verksamheten framträder här som den huvudsaklige inkomsttagaren och den medhjälpande makens insatser är av mer osjälvständig art. Härar riskerna för missbruk i form av inkomstöver­föringar mest påtagliga. Om däremot makarna tillsammans driver en verk­samhet utan att någon kan sägas inta en företagsledande ställning är riskerna

Prop. 1975/76:77

65

för missbruk mindre. 1 sådana fall där båda makarna är självständiga yr­kesutövare i samverkan är det knappast försvariigl att tillämpa elt system med begränsningsregler. Skatteutredningen har också byggt upp sina förslag så att olika regler skall gälla för medhjälparfall och gemensam verksamhei. Jag avser att i det följande gä närmare in på de olika förutsättningarna för rätten till inkomstuppdelning.

6.3 Beskattningen i medhjälparfall

Enligt skatteutredningen skall inkomstuppdelning ske först om medhjäl­pande make har arbetat minst 600 timmar under beskattningsåret i den andre makens verksamhet. Vidare skall arbetet regelmässigt ha utförts utan­för bostaden. Är dessa förutsättningar uppfyllda skall medhjälpande make beskattas för värdet av sin arbetsinsats. Maken får dock inte tillgodoräknas mer än vad som kan sägas motsvara marknadsmässigt vederlag och inte heller mer än 1/3 av nettointäkten.

Begränsningsreglernas närmare utformning har kritiserats av flera remiss­instanser. Några anser att reglerna blir svåra att kontrollera. Andra anser att de går för långt och från särbeskattning utesluter sådana fall där make har gjort inte oväsentliga arbetsprestationer.

För egen del vill jag framhålla följande. Givetvis kan sådana begräns­ningsregler som utredningen har föreslagit medföra vissa svårigheter vid den praktiska tillämpningen. En del tvister mellan inkomsttagare och tax­eringsmyndigheter lorde vara oundvikliga. Begränsningar i olika hänseenden är emellertid, som jag har framhållit, nödvändiga för alt hindra obehörig inkomstuppdelning. För alt kunna tillgodose önskemålet om en individuell beskattning i dessa fall måste man acceptera relativt komplicerade regler.

Frågan hur medhjälpande makes insatser skall kunna kontrolleras har diskuterats av en del remissinstanser. Utredningen har här inte föreslagit några specialbestämmelser. Jag vill i det sammanhanget erinra om att det enligt vanliga regler är de skattskyldigas sak atl styrka förutsättningarna för särbeskattning. Enligt min mening är del olämpligt att fästa avgörande vikt vid en eller annan formell omständighet. En helhetsbedömning måste ske vid taxeringen. Givelvis underlättas en sådan prövning och likaså kom­mer den skaltskyldige i ett bättre läge om löpande anteckningar flnrjs över del arbeie som make har ulfört. Det bör ocksä tillmätas vikt om inkomstan­mälan till försäkringskassa har skett och om skatt har betalats på föreskrivet sätt. .Även andra omständigheter är av betydelse, såsom i vad mån make har annat arbeie, sjukdom osv. 1 många fall är situationen sådan att det är troligt alt den medhjälpande maken har ulfört arbete i uppgiven om­fattning. Även om en noggrann prövning skall ske, måste denna givetvis i första hand inriktas på sådana fall där man har anledning misstänka skat­tefusk eller liknande.

Den föreslagna tidsgränsen 600 timmar överensstämmer med företags-

Prop. 1975/76:77

66

skatleberedningens motsvarande förslag för bolagsfallen. En del remissin­stanser har velal slopa denna spärr helt, andra har uttalat sig för en lägre gräns. För egen del anser jag en avgränsning med utgångspunkt i arbetad tid är den lämpligaste av de metoder som står till buds. 600 timmar innebär enligt min mening en rimlig avvägning. Om ett lägre timantal väljs skulle taxeringsmyndigheterna tvingas att pröva avdragsyrkanden rörande arbets­insatser av ringa omfattning där en kontroll inte är praktiskt genomförbar. Reglerna om förvärvsavdrag och skattereduktion lämnar för övrigt en kom­pensation där makes arbetsinsatser är måttliga. Såsom skatteutredningen har föreslagit får tidskravet anpassas med hänsyn till sjukdom m. m.. Likaså anser jag att de av utredningen föreslagna reglerna för tid före och efter äktenskapets ingående bör genomföras,

Skatteulredningens förslag innebär vidare alt arbete i hemmet normalt inte skall beaktas, Även denna begränsning motiveras av kravet att inte lämna utryinme för opåkallade skattelättnader. En del remissinstanser har velat gå längre och förordat att arbete i bostaden inte alls skall beaktas. På andra håll har man ansett förslagen alltför snäva och menat atl arbetet som sådant bör vara avgörande och inte var det utförts.

Även jag anser en begränsning i detla hänseende vara nödvändig. Om särskilda lokaler för verksamheten finns bör arbete i bostaden inte med­räknas. I sådana fall lorde de arbetsuppgifter som utförs i hemmet normall ha mer indirekt betydelse för verksamheten, och skälen till att låia dessa uppgifter grunda rätt till inkomstuppdelning är mindre starka. Genom kravet på att arbetet normall skall ha utförts utanför bostaden erhåller man en i viss mån objektiv och kontrollerbar begränsning till de fall där make varit faktiskt verksam i rörelsen. Regeln beträffande arbete i bostaden bör dock inte vara utan undanlag. Fall kan tänkas där det är motiverat alt beakta även arbeie som har utförts i bostaden. En förutsättning bör då som har nämnts vara att särskilda lokaler saknas för det arbete som medhjälpande make har utfört. En annan förutsälining bör vara alt arbetsuppgifterna inte får innehålla inslag av privat natur. Hit hör framför allt telefonpassning, representation, körning av privatbil och andra mer allmänna göromål, I jordbruk bör arbete i bostaden delvis kunna beaktas. Om exempelvis en lantbrukarmaka har utfört ca 500 limmars arbete inom det egentliga jord­bruket så bör tidskravet 600 timmar anses uppfyllt om hon dessutom har utfört ca  100 timmars kontors- och bokföringsarbete i bostaden.

Även i fråga om rörelse kan medhjälpande makes arbete vara föriagt till hemmet. Som exempel vill jag nämna åkerirörelse, där make tar upp beställningar, eller verksamhet i större omfattning där biträde lämnas genom ordermottagning eller skötsel av bokföring och räkenskaper. Av betydelse kan härvid vara i vad mån del av bostaden har ställts i ordning för ar­betsuppgifterna, Somjag tidigare nämnt skall dock arbeie i bostaden bedömas synnerligen restriktivt.

Om medhjälpande make har utfört arbete på del sätt jag här har angett

Prop. 1975/76:77

67

skall viss inkomsluppdelning få ske. Härvidlag får dock medhjälpande make inte tillgodoräknas större ersättning än .som kan sägas motsvara marknads­mässigt vederlag och inte heller mer än 1/3 av neiiointäkien av verksam­heten. Med marknadsmässigt vederiag förstås närmast avtalsenlig lön för arbetet. Givelvis kan det i det enskilda fallet vara svårt att bestämma skäligt vederiag. 1 denna del kan taxeringsnämndernas arbete underiättas genom att RSV utger förteckningar över vad som kan sägas vara rimlig ersättning för olika arbetsuppgifter. Sådana allmänt vägledande föreskrifter kan verket utfärda ulan att särskilda lagbestämmelser behöver införas.

Skatteutredningen har föreslagit atl inkomstuppdelningen sker på så sätt att medhjälpande make beskattas enligt elt s, k. delägaralternativ, något som genomgående har godtagits av remissinstanserna. Detta innebär att medhjälpande make själv får svara för sociala avgifter m. in. Förslaget in­nebär däremot inte alt sådan make helt likställs med delägare. Utredningen har föreslagit vissa särregler i bl, a, skogskontolagen (1954:142), Vidare skall makarna ha en viss ömsesidig uppgiftsplikt och regler härom avses bli intagna i taxeringslagen (1956:623). Skatteutredningens förslag i dessa delar har i allmänhet inte föranlett erinringar under remissbehandlingen och jag fö­reslår att de genomförs.

Med anledning av ett påpekande under remissbehandlingen om skat­tetillägg vill jag nämna att makarna ansvarar var och en för riktigheten av sin egen deklaration. Om t. ex. den huvudsakligt verksamme maken nedbringar inkomsten i förvärvskällan på oriktigt sätt kan även den med­hjälpande makens deklarerade inkomsl bli för låg. Om då sistnämnde make har saknat insyn i verksamheten kan felaktigheten för denne makes vid­kommande emellertid vara ursäktlig och befrielse bör då kunna medges från skattetillägg. Några särskilda bestämmelser härom utöver de som nu finns behövs inte enligt min mening,

6.4 Gemensam verksamhet m. m.

Reglerna för medhjälparfall bör, som jag tidigare har nämnt, inte komma till användning när makarna tillsammans driver en verksamhet. Några re­missinstanser har ansett atl det kan bli svårt att i praktiken närmare dra gränsen mellan medhjälparfall och gemensam verksamhet. Begränsnings­reglerna i fråga om avdragsrätten avses alltså inte tillämpas i det sistnämnda fallet. Myndigheterna föreslås dock få rätt att pröva skäligheten av den in­komstfördelning som makarna kommer överens oin vid gemensam verk­samhet.

Enligt min mening är regler av det slag som skatteutredningen har fö­reslagit påkallade av rättviseskäl. I vissa fall kan det givetvis vara svårt att avgöra om gemensam verksamhet eller medhjälparfall föreligger. Svå­righeterna bör dock inte överdrivas, 1 betänkandet har vissa omständigheter angetts som bör vara vägledande vid bedömningen. Sådan verksamhet

Prop. 1975/76:77

68

som fordrar särskild utbildning eller kompetens bör normalt inte bereda större svårigheter. Har makarna i stort sett samma utbildning och deltar de i arbetet i lika mån finns det anledning atl tillämpa reglerna för gemensam verksamhet. Är det däremot fråga om en verksamhet där krav på utbildning eller särskild kompetens inte direkt kan uppställas får ytterligare faktorer vägas in. Om två makar tillsammans driver ett jordbruk och är lika verk­samma bör detta kunna bedömas som gemensam verksamhet, i synnerhet om de äger lika stor del av jordbruket och även har samma ekonomiska ansvar. Det nu sagda gäller även åtskilliga verksamheter i rörelseform där själva verksamheten som sådan utövas av båda makarna och samma för­hållanden i övrigt föreligger som i det nyss nämnda exemplet. Däremot bör gemensam verksamhet i denna bemärkelse inte anses föreligga i alla de fall där en av makarna svarar för själva rörelseverksamheien som sådan (taxirörelse, byggnadsverksamhet, konsultverksamhet m. m.) under det att den andre maken svarar för t. ex, koniorsbeionade göromål, även om båda äger del i förvärvskällan. Jag biträder sålunda de förslag för gemensam verk-sainhet som skatteutredningen har lagt fram.

Vid gränsdragning mellan gemensam verksamhet och medhjälparfall kan äganderätten lill förvärvskällan tillmätas betydelse. Frågan om äganderätten är dock inte avgörande. Skatleutredningen har föreslagit att reglerna för medhjälparfall skall tillämpas även om en av makarna äger hela förvärvs­källan men den andre står för verk.samheten. Den make som äger förvärvs­källan kan därvid, trots sin äganderätt, vara att skattemässigt bedöma som medhjälpare. Om de tidigare angivna förutsättningarna för inkomstuppdel­ning inte är uppfyllda kommer den huvudsakligt verksamme maken att bli beskattad för nettointäkten av förvärvskällan. Om sedan den som äger förvärvskällan uppbär inkomsl av densamma utan all ha utfört arbeie i angiven omfattning skall denna inkomsl behandlas som B-inkomst, 1 den mån ägaren har utfört arbete i sådan omfattning att ett medhjälparfall fö­religger sker beskattningen såsom för A-inkomst. Uppbär ägaren därutöver ersättning från den andre, blir detta belopp alt behandla som B-inkomst. 1 enstaka fall kan ägarmaken uppbära både A- och B-inkomst. Bestämmelser härom avses bli intagna i bl.a. 9S 3 mom. andra stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Si.

Skatteutredningens förslag i denna del har kritiserats av en del remiss­instanser. Några har ansett att det är principiellt fel alt inte beskatta den make som äger förvärvskällan enligt de bestämmelser som gäller för ägare. Ändra har framhållit att lagstiftningen i onödan kompliceras genom en ytter­ligare uppdelning på A- och B-inkomster,

För egen del anserjag följande. Ifrågavarande avsnitt av utredningsför­slaget utgör ett komplement lill reglerna för de sedvanliga medhjälparfällen. Begränsningsreglerna för dessa skulle lätt kunna sättas ur spel om makar med verkan i beskattningshänseende kunde fördela äganderätten sinsemel­lan på önskat sätt. Ett skäl för att införa en möjlighet till inkomstuppdelning

Prop. 1975/76:77

69

är,somjag redan harnämnt,önskemålenomskattemässig neutralitet mellan olika företagsformer. Detsamma måste då rimligen gälla även skilda in­nehavsformer. Även de nu nämnda reglerna för medhjälparfällen bör om­fattas vid en avveckling av den faktiska sambeskattningen. Reglerna kan verka något invecklade men lorde endast komma till praktiskt bruk i mer speciella situationer

Det kan alltså tänkas all hela inkomsten av en förvärvskälla i första hand bör beskattas hos den make som har utövat verksamheten och inte hos den verklige ägaren. Avdrag för värdeminskning av byggnader och mark­anläggningar, för minskning av skogs ingångsvärde, för substansininskning genom uttag av naturtillgång samt procentavdrag tillkommer i regel ägaren. Dessa avdrag skulle då inte utan vidare kunna utnyttjas vid taxeringen i den nyss nämnda situationen. Fall av detta slag synes tillhöra ovanligheten. Den make som äger fastigheien torde regelmässigt betinga sig ersättning av den brukande maken, såsom arrende eller liknande. Värdeminsknings­avdrag m, m. kan då avräknas mot denna ersättning. Jag anser inte att det behövs särskilda bestämmelser för de fall jag nu har berört.

Utredningen förordar i detla sammanhang att bestämmelsen i 52 S 1 mom. kommunalskattelagen (1928:370), KL, alt mannen skall beskattas för boets gemensamma inkomst upphävs liksom motsvarande regel vid förmögen­hetsbeskattningen, eftersom de inte längre fyller någon funktion. Jag biträder förslaget.

6.5 Särskilda frågor

Skatteutredningen har föreslagit att förvärvsavdragel för make som har inkomsl av jordbruksfastighet höjs till samma nivå som i fråga om andra A-inkomster eller till 2 000 kr. Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan erinran under remissbehandlingen och jag föreslår atl det genomförs. Där­emot anserjag liksom utredningen alt förvärvsavdraget i de fall inkomstupp­delning inte skall ske alltjämt bör vara I 000 kr. En omprövning av detta avdrag bör anstå till dess skatteutredningens slutliga förslag har lagts fram,

Föreiagsskalteberedningen har beträffande fämansbolagen föreslagit att begränsningsreglerna för medhjälparfall även skall avse personer som sam­manbor under äkienskapsliknande former, Detla begrepp är vidare än det nuvarande skatterältsliga äktenskapsbegreppei i 65 S KL, Skatteutredningen har däremot inte föreslagit en dylik titvidning. Även om goda skäl kan anföras för utvidgningen anser jag likväl i likhet med skatleutredningen alt frågan lämiiligen bör prövas i samband med en mer omfattande översyn av lämiljebeskattningen.

Enligt förslaget kan inkomsluppdelning och särbeskattning ske även om ersättning faktiskt inte har utbetalats lill den medhjälpande maken. Vidare kan särbeskattning ske också om parterna i sina självdeklarationer inte har gjort inkomstuppdelning. Det kan således tänkas alt en särbeskatlad med­hjälpande make saknar medel till alt betala skatten. För att hindra att de

Prop. 1975/76:77

70

nya reglerna missbrukas på så sätt alt makarna i samförstånd underlåter alt betala skatt och att denna inte heller kan indrivas, har skatteutredningen föreslagit ett särskilt makeansvar. Den make som står för verksamheten skall ansvara för att den andre makens skatter vederbörligen betalas. En särskild regel härom avses bli intagen i en ny 77 b S i uppbördslagen (1953:272), UBL, Förslaget har kritiserats under rernissbehandlingen.

För egen del vill jag framhålla följande. Det stora fiertalet makar kommer givetvis att lojalt erlägga den skatt som påförs efter inkomstuppdelning. De fall där skatt inte erläggs kan förmodas bli mycket sällsynta. Av rätt­viseskäl bör emellertid en ansvarsregel flnnas för dessa fall, även om regeln kan leda till visst administrativt merarbete. Jag förordar alltså att det införs en ansvarsregel i huvudsaklig överensstämmelse med utredningens förslag. Detta bör emellertid kompletteras på ett par punkter. Sålunda bör även preliminär B-skatt täckas av ansvarigheten. Vidare skall betalning i första hand avse tilläggspensionsavgift i enlighet med bestämmelserna i 2 S 3 mom. UBL. Frågan har betydelse främst i de fall medhjälpandemaken har andra inkomster. Den av mig föreslagna ändringen innebär således att belopp som erlagts av antingen medhjälpande make eller uttagits hos den andre maken i första hand skall avse tilläggspensionsavgift.

I anledning av ell påpekande från en remissinstans vill jag nämna att makeansvaret bygger på att makar under bestående äktenskap har fått möj­lighet lill inkomstuppdelning och särbeskattning. Makeansvaret upphör där­för inte vid äktenskapets upplösning. Eftersom medhjälpande make i regel har erlagt preliminärskatl lorde den andre maken inte behöva vara rädd för alltför stora skattekrav i efterhand. Vid den ekonomiska uppgörelsen i anledning av äktenskapets upplösning får ett skatleansvar beaktas på sam­ma sätt som makarnas övriga skulder.

1 övrigt får makarnas skatteförhållanden bedömas på vanligt sätt. Den ene makens överskjutande skatt kan således inte automatiskt tas i anspråk för den andres kvarstående eller restförda skatter. Någon särskild kviti-ningsregel för dessa fall anserjag inte påkallad. Om utmätning blir aktuell får den ske på vanligt sätt. Det kan tänkas att medhjälpande make har eriagt preliminär skatt inen alt det sedermera visar sig att förusättningarna för särbeskattning inte är uppfyllda. Denne make får då överskjutande skatt under del att den andre kan få kvarskait. Genom atl utnyttja reglerna om jämkning, fyllnadsinbetalning m. m. kan makarna i stor utsträckning und­vika olägenheter i detla hänseende.

Genom särskilda övergångsbestämmelser till 1973 års lagstiftning (SFS 1973:374-375), då avdragsrätten för premier på makeägd pensionsför­säkring slopades, öppnades en möjlighet för gift skattskyldig att med verkan i skattehänseende överlåta pensionsförsäkring på maken. Skatteutredningen har uttalat atl del kan finnas anledning alt nu. då en särbeskattning införs, ge de makar som begagnade sig härav möjlighet att återföra försäkringen till den ursprunglige ägaren. Jag delar denna uppfattning och föreslår att

Prop. 1915/16:11

71

så får ske. Återföringen bör dock ske under år 1976, Reglerna härom bör tas in i övergångsbestämmelserna,

6.6 Föräldrar och barn

Skatleutredningen har föreslagit att avdragsmöjlighelerna för lön till den skatlskyldiges barn begränsas. Förslagen går här längre än vad företags­skatteberedningen har förordat för fåmansbolagens vidkommande. Skatte­utredningens förslag innebär all avdrag inte skall medges för lön till stu­derande barn över 16 år utom såvitt avser arbete som utförts under som­marferier eller annat uppehåll av minst en månads varaktighet. Förslaget i detta hänseende avser givetvis även barn som passerat 18-årsgränsen, För barn mellan 16 och 18 år föreslås vidare att avdrag endast skall medges om barnets inkotrist av arbete hos föräldrarna är så stor att den föranleder skatteplikt, Avdragsförbudel har föreslagits omfatta även barn som inte är hemmavarande.

Utredningsförslaget har kritiserats starkt, inte minsl av företrädare för näringslivet. Kritik har även framförts från andra remissinstanser och då främst i fråga om äldre studerande barn.

De föreslagna begränsningarna innebär en avvägning mellan å ena sidan kravet på avdragsrätt för lön i de fall barn verkligen har utfört en betydande arbetsinsats i föräldrarnas förvärvsverksamhet och å andra sidan kravet pä en sådan utformning av reglerna att obehöriga inkomstuppdelningar hindras. Man kan i detta hänseende peka på en rad fall där föräldrar genom att avlöna barn försökt få avdrag för periodiska understöd, som annars inte skulle ha varit avdragsgilla. Riskerna för missbruk är givetvis störst i fråga om studerande barn och de framlagda förslagen har utformats mot denna bakgrund. Enligt min mening innebär skatteutredningens torslag en rimlig avvägning i fråga om kravet på avdragsrätt och riskerna för missbruk. I fråga om yrkesverksamma barn innebär förslagen knappast någon förändring i förhållande till vad som nu gäller, i vart fall inte om barnet har fyllt 18 år. Även studerande barn kan enligi lör.siaget uppbära lön med avdragsrätt för föräldrarna så fort arbetsinsatsen har varit av påtaglig omfattning.

Avdragsrätten bör, som skatleutredningen har föreslagit, begränsas även såvitt avser icke hemmavarande barn. Förslaget i denna del bör kompletteras på så sätt atl arbetsgivaravgifter inte skall las ul med mindre avdragsrätt för lönen föreligger vid taxeringen. Så är fallet redan nu men i de för-läitningar. som reglerar arbetsgivares skyldighet alt erlägga sådana avgifter, bör ordet "hemmavarande" utgå. Förslag lill ändringar i dessa delar har utarbetats i samråd med cheferna för socialdepartementet, kommunikations­departementet, utbildningsdepartementet, arbetsmarknadsdepartementet och bostadsdepartementet.

Jag föreslår all skatteulredningens förslag genomförs även på denna punkt. Avsikten är att senare föreslå att motsvarande regler skall gälla även för fåmansbolag.

Prop. 1975/76:77

72

Jag vill i delta sammanhang ocksä ta upp frågan om ett par mindre änd­ringar i UBL. Det gäller möjligheten för folkpensionär med preliminär B-skatt att betala denna skatt med utfallande pension. Uppbördstermin slutar nor­malt den 13 i uppbördsmånaden (23 S UBL) medan pensionen blir tillgänglig för lyftning först den 15. Riksdagen (SkU 1974:57, rskr 1974:360) har uttalat att del här gäller en fråga av begränsad räckvidd men alt den inte vill motsätta sig ändrade bestämmelser i syfte att få lill stånd en samordning. Lösningen bör enligt riksdagen sökas på uppbördssidan genom ändrade regler lör respitavgift.

Skattskyldig som har försummat att betala in skatt under rätt uppbörds­termin, men som erlagt skatten senast den 18 i den månad, under vilken terminen har infallit, är skyldig atl erlägga en särskild avgift, den s. k. re-spitavgiften (54 S UBL). Jag förordar mot bakgrund härav att folkpensionär, för vilken har utfärdats debetsedel på preliminär B-skatt, befrias från skyl­dighet att erlägga respitavgift för den preliminära skatt som betalas senast den 18 i uppbördsmånad. Härigenom blir det möjligt för sådan pensionär alt betala sin preliminärskatt med pensionen på den aktuella månaden.

Praktiskt avses systemet fungera så att pensionären vid inbetalningar av skatt styrker att han uppbär folkpension, Posifunkiionären underlåter då alt ta ut den eljest föreskrivna respitavgiften. För atl göra det enklare för postpersonalen vid denna bedömning avses riksförsäkringsverket, i samråd med riksskatteverket. framställa en särskild handling varav framgår att den skattskyldige är folkpensionär med preliminär B-skatt eller på annat lämpligt sätt underlätta förfarandet.

Enligt 54 S tredje stycket UBL skall i samband med betalning av re­spitavgift skatteanvisningen förses med frimärke lill belopp som motsvarar den eriagda avgiften. Så sker numera inte i praxis, 1 stället anges avgiftens storlek pä det postkvitio som den skattskyldige erhåller. Jag föreslår alt lagtexten ändras i enlighet med det nu tillämpade förfaringssättet.

Mitt förslag i denna del föranleder ändring av 54 S UBL,

6.7 Kostnadsfrågor och ikraftträdande

Skatteutrednin,gen har uppskattat att skatteutlaget år 1976 (1977 års tax­ering) vid ett genomförande av utredningens förslag skulle bli ca 100 milj. kr, lägre än vid oförändrade regler. Av beloppet faller drygt hälften på kom­munerna. Det framhålls att underlaget för beräkningarna är mycket osäkert. Då återverkningar pä kommunernas ekonomi först aktualiseras 1978 i sam­band med statens skatteutbeialning till kommunerna, bör den ekonomiska fördelningen mellan siat och kommun lämpligen bedömas i samband med kommunalekonomiska utredningens ställningstaganden, som beräknas slut­föras 1977, Jag av.ser att senare återkomma till denna fråga.

De nya reglerna föreslås träda i kraft omedelbart och tillämpas första gången vid  1977 års taxering eller för motsvarande period.

Prop. 1975/76:77

73

Hemställan

Med hänvisning till vad jag har anfört hemställer jag att regeringen föreslär riksdagen alt antaga förslagen till

1.

lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

2.

lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

3.

lag om ändring i lagen (l947:577)om statlig förmögenhetsskatt,

4.

lag om ändring i skogskontolagen (1954:142),

5.

lag om ändring i lagen (1951:763) om beräkning av statlig in­komstskatt för ackumulerad inkomsl,

6.

lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

7.

lag om ändring i taxeringslagen (1956:623),

8.

lag om ändring i lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring,

9.

lag om ändring i lagen (1960:77) om byggnadsforskningsavgift.

10.

lag om ändring i lagen (1961:300) om avgift för sjöfolks pen­sionering,

11.

lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

12.

lag om ändring i lagen (1968:419) om allmän arbetsgivaravgift,

13.

lag om ändring i lagen (1970:742) om lönegarantiavgift,

14.

lag om ändring i lagen (1971:282) om arbetarskyddsavgift,

15.

lag om ändring i lagen (1973:372) om arbetsgivaravgift till ar­betslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstö­det,

16.

lag om ändring i lagen (1975:335) om arbetsgivaravgift till ar­betsmarknadsutbildningen,

17.

lag om ändring i lagen (1975:358) om vuxenutbildningsavgift.

18.

lag om ändring i lagen (1975:380) om delpensionsförsäkring.

Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar alt genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som föredra­ganden har lagt fram.