Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1975/76:181 Regermgens proposition

1975/76:181

om ändring i vägfrafikbeskaftningen, m. m.;

beslutad den 18 mars 1976.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

G. E.[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehål!

I propositionen föreslås att fjärde etappen av den fordonsskattereform som inleddes den 1 januari 1971 genomförs den 1 januari 1977. Refor­men berör endast lastbilar, bussar och släpvagnar med en totalvikt över 3 ton och innebär, inom ramen för ett oförändrat totalt skatteuttag, en omfördelning av skattebelastningen i enUghet med den s. k. kostnads­ansvarighetsprincipen.

Vidare föreslås i propositionen att nuvarande avvägning mellan fordonsskatt och kUometerskatt t. v. skall bestå.

Den generella rätten till återbetalning av fordonsskatt vid använd­ning av vissa slag av fordon utomlands föreslås slopad. Återbetalning föreslås dock fortfarande få ske när fordon belagts med utländsk for­donsskatt eller när det har använts i Norge.

I samband med att vissa mindre ändringar bör göras i bestämmelserna om beskattning av utländska fordon föreslås att vissa av bestämmelserna i den nuvarande kungörelsen i ämnet görs om tUl lag. Motsvarande före­slås när det gäller bestämmelserna om saluvagnsskatt.

I propositionen föreslås även utvidgad skattefrihet för räddningstjäns­tens fordon och slopande av skyldigheten att medföra kvitto på fordons­skatt vid färd med fordonet.

1    Riksdagen 1975176. I saml. Nr 181

Prop. 1975/76:181

1   Förslag till

Lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1973: 601)

Härigenom föreskrives att 1, 6, 7, 10, 30, 33, 36 och 4042 §§ väg­trafikskattelagen (1973: 601)1 smt bUaga 1 tUl lagen skall ha nedan an­givna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse .

1 §2

Vägtrafikskatt utgår tiU staten enligt denna lag i form av fordons­skatt och kilometerskatt.

Beteckningar som användes i denna lag har samma betydelse som i fordonskungörelsen (1972:595) och bilregisterkungörelsen (1972:599), om ej annat sägs.

Som ägare av fordon anses den som är eller bör vara upptagen i bilregistret som ägare.

6

§3                                              ' "'

Från skattepUkt undantages

Från skattepUkt undantages ino-

1.

fordon, som är inrättat ute-

torcykel, söm är inrättad som in-slutande för brandväsendet,

validfordon och som är konstrue-

2.

motorcykel, som är inrättad

rad för en hastighet av, högst 30 som   invalidfordon   och   som   är

kilometer i tirnmen. konstruerad   för   en   hastighet   av

högst 30 kilometer i timmen.

Regeringen får under förutsättning av ömsesidighet förordna öm undantag frän skatteplikt för fordon, som äges av den som är anställd vid främmande lands beskickning eller konsulat i Sverige och söm ej är svensk medborgare.

7§

.   :

Skattskyldig för visst fordon är        Skattskyldig för visst fordon är vid varje tillfälle den som är eller    ägaren av fordonet. bör vara antecknad som ägare av fordonet i bilregistret!

10 § På betald skatt lämnas särskilt skattekvitto.

Senast erhållna, gällande skatte-

Senast erhållna, gällande skatte­

kvitto skall medföras under färd

kvitto, som avser kilometerskatt,

med fordonet och på anmodan av

skall medföras under färd med

poUsman visas upp för denne.

fordonet och på anmodan av poUs-

man visas upp för denne.

 Rubrikens lyddse enligt 1974: 869. « Senaste lydelse 1974: 869. > Senaste lyddse 1974:869.

Prop. 1975/76:181

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

30 

§

4

I den mån ej annat följer av denna lag äger 4, 9, 1215, 22 och 49 §§ lagen (1959: 92) om förfarandet vid viss konsumtionsbeskattning motsvarande tillämpning i fråga om förfarandet enligt denna lag. Vad bestämmelserna innehåller om deklaration gäller i stället uppgift, som skaU lämnas enligt särskilda föreskrifter och Ugga till grund för på-föring eller fastställelse av skatt.

Vad i uppbördslagen (1953: 272) stadgas om indrivning, avkortning och avskrivning av skatt skall i till­lämpliga delar gälla fordonsskatt, kilometerskatt, skattetillägg och förseningsavgift. Vid återbetalning av skatt skall avräknas endast sä­dan till betalning förfaUen for­donsskatt eller kilometerskatt som ej erlagts och restavgift som be­löper på sådan skatt.

Vad i uppbördslagen (1953: 272) stadgas om indrivning, avkortning och avskrivning av skatt skall i till­lämpliga delar gälla fordonsskatt, kilometerskatt, skattetillägg och förseningsavgift. Vid återbetalning av skatt skall avräknas endast så­dan till betalning förfallen for­donsskatt eller kilometerskatt som ej erlagts, restavgift som belöper på sådan skatt samt sådan avgift enligt bilregisterkungörelsen (1972: 599) som uppbäres i samband med uppbörd av vägtrafikskatt. I fråga om avräkning av avgifter som nu har sagts äger 23 och 31 §§ mot­svarande tillämpning.

Införsel enUgt införsellagen (1968: 621) får äga rimi vid indrivning av fordonsskatt, kilometerskatt, restavgift, skattetillägg och försenings­avgift.

33 

§

Den som uppsåtligen vidtager åtgärd med kilometerräknarappa­ratur på fordon så att körsträcka som skall ligga till grund för be­räkning av kUometerskatt för for­donet ej registreras eller registre­ras för lågt dömes, om förfaran­det ej utgör ett led i gärning som är belagd med straff enligt skatte­brottslagen (1971: 69), tUl böter el­ler fängelse i högst sex månader.

Den som uppsåtUgen vidtager åtgärd med kilometerräknarappa­ratur på fordon så att körsträcka som skall ligga till grund för be­räkning av kilometerskatt för for­donet ej registreras eller registre­ras för lågt dömes, om förfaran­det ej utgör ett led i gärning som är belagd med strängare straff en­ligt skattebrottslagen (1971: 69), till böter eller fängelse i högst sex månader.

36 §

Bestämmelsen i 34 § första styc­ket gäUer även föraren, om han kände till hindret för fordonets brukande.

 Senaste lydelse 1975:276. ti    Riksdagen 1975176.1 saml. Nr 181

Bestämmelsen i 34 § första styc­ket gäUer även föraren, om han kände tUl hindret för fordonets brukande. Detta gäller dock icke när fordonet brukas vid besiktning eller inspektion enligt 35 § for­donskungörelsen (1972: 595).

Kartong: S. 4 rad 26. Står: personbil. Rättat tUl: lastbil.

Prop. 1975/76:181

4

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

40 § Beskattningsmyndigheten medger efter ansökan av fordonets ägare befrielse från skattepUkt för

1.

personbil med tjänstevikt ej över 1 800 kUogram,

2.

sådan med skåp-, stationsvagns- eller personbilskarosseri utrustad lastbil med tjänstevikt ej över 1 800 kilogram,

3.

motorcykel,

om fordonet äges av höggradigt invalidiserad, som innehar körkort för förande av fordonet och som för sin huvudsakliga förvärvsverk­samhet eller för sin utbildning är varaktigt beroende av fordonet såsom fortskaffningsmedel. Kan fordonets ägare till följd av sin invaliditet icke erhålla körkort for förande av fordonet, får beskattningsmyndig­heten likväl medgiva befrielse, om ägaren på grund av sin invaliditet är beroende av fordonet för transport tiU och från arbetsplatsen eller ut­bildningsstället.

Beskattningsinyndigheten medger efter ansökan av fordonets ägare befrielse från skatteplikt för for­don, som användes uteslutande el­ler så gott som uteslutande vid räddningstjänst. Befrielse medges dock ej för personbil och ej heller för sådan buss eller för sådan med skåp-, stationsvagns- eller person­bilskarosseri utrustad lastbil som har en skattevikt om högst 3 000 kilogram. Som räddningstjänst an­ses därvid även verksamhet som bedrives av annan än staten eller kommun.

41 §5

Har kilometerskattepliktig buss,

Har   för   kilometerskattepUktig

lastbU eUer släpvagn använts utom buss, lastbil eller släpvagn som an-

riket återbetalas fordonsskatt för vänts utom riket där utgått skatt

varje dygn under vilket fordonet eller avgift för trafik med eller

har använts utom riket med ett be- innehav av fordonet återbetalas

lopp som motsvarar 3 procent av fordonsskatt för varje dygn för

skatten för den månad under vil- vilket skatt eller avgift har erlagts

ken användningen skett.

/ utlandet med ett belopp som mot-

svarar 3 procent av skatten för den månad under vilken användningen skett. Motsvarande gäller när så­dant fordon använts i Norge och där utgått kilometerskatt för for-   donet.

' Senaste lydelse 1975:276.

Prop. 1975/76:181

5

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Har kilometerskattepliktig lastbil, buss eller släpvagn använts utom riket avräknas kilometerskatt som belöper på körsträckan i utlandet. Motsvarande gäller i fråga om kilometerskattepUktig personbil som an­vänts utom riket i annat land än Norge.

Som förutsättning för återbetalning eller avräkning enligt första eller andra stycket gäller att meddelade föreskrifter i fråga om lämnande av uppgifter i samband med användning utom riket iakttagits.

42 §6

Regeringen meddelar bestäm­melser om beskattning av fordon, som brukas enligt saluvagnslicens eller interimslicens, och om be­skattning av fordon, som för till­fälligt brukande förts in från ut­landet eller av utomlands bosatt person för sådant ändamål förvär­vats här.

Regeringen meddelar bestäm­melser om beskatttung av fordon, som brukas enligt interimslicens, och om beskattning av fordon, som av utomlands bosatt person för tillfälligt brukande förvärvats här.

Bilaga 1 till vägtrafikskattelagen (1973:601)'

Fordonsskatt

Fordonsslag

Skattevikt, kilogram

Skatt, kronor

grundbelopp tilläggsbelopp för varje helt hund­ratal kilogram över den lägsta vikten i klassen

A Motorcyklar

1 Tvåhjulig motorcykel

 utan sidvagn

2 Annan motorcykel

0-

76-

0-

75

45 60 90

0 0

B Personbilar

0-901-

900

165 207

0

42

C Bussar

1 Buss som är inrättad för drift endast med bensin eller gasol

0-1601-3 001-

1 600 3 000

165 203 704

0

38 7

2 Annan buss

0-

1601-

3001-

7 001-

10 001-

30 001-

1600

3 000

7 000

10 000

30 000

165

203

715

1449

2 424

11783

0

38 18 32 47 11

D T.astbilar

1 Lastbil som är inrättad för drift endast med bensin eller gasol

0-1601-3 001-

1 600 3 000

165 204 719

0

39

8

 Senaste lydelse 1974: ' Senaste lydelse 1975:

869. 276.

Prop. 1975/76:181

Fordonsslag

Skattevikt, kilogram

Skatt, kronor

grundbelopp tilläggsbelopp för varje helt hund­ratal kilogram över den lägsta vikten i klassen

2 Annan lastbil

2.1 med anordning för

påhängsvagn

med två hjulaxlar

0- 1 600

165

0

1 601 - 3 000

204

39

3 001- 7 000

728

17

7 001-10 000

1431

40

10 001-15 000

2 663

72

15 001-20 000

6 287

46

20 001 -

11001

10

med tre eller flera

0-  1 600

165

0

hjulaxlar

1601- 3 000

204

39

3 001- 8 000

728

17

8 001-12 000

1 595

34

12 001-18 000

2 981

60

18 001-27 000

6 596

75

27 001 -

13 281

10

2.2 utan anordning för

påhängsvagn

med två hjulaxlar

0- 1 600

165

0

1 601 - 3 000

204

39

3 001- 6 000

722

11

6 001-10 000

1066

25

10 001-14 000

2 094

53

14 001-17 000-

4 256

95

17 001-20 000

7 129

118

20 001-

10 564

13

med tre eller flera

0-  1 600

165

0

hjulaxlar

1601- 3 000

204

39

3 001- 6 000

721

10

6 001-11000

1029

18

11 001-15 000

1255

44

15 001-18 000

3 749

78

18 001-27 000

6 100

89

27 001 -

14 032

11

E Traktorer och

-

motorredskap

1 Trafiktraktor och regi-

0- 1 300

300

0  .

strerat motorredskap

1 301 - 3 000

345

45   .

3 001- 7 000

1 140

75

7 001-

4 200

135

2 Traktor klass 

II

0- 2 500

120

0      

2 501-   .

180

0

F Släpvagnar

1 Släpvagnar med skatte-

vikt högst 3 000 kilogram

påhängsvagn

0-  1 000

180

0

1001- 3 000

205

25

annan släpvagn

0-  1 000

120

0      . ,   '.

1 001 - 3 000

137

17

Prop. 1975/76:181

Fordonsslag

Skattevikt, kilogram

Skatt, kronor

grundbelopp tilläggsbelopp för varje helt hund­ratal kilogram över den lägsta vikten i klassen

2 Släpvagnar med skatte-

vikt över 3 000 kilogram.

som dragés uteslutande av

bensin- eller gasoldrivet

motorfordon'

2.1 påhängsvagnar

med en hjulaxel

3 001-

693

13

med två eller flera

3 001-13 000

690

10

hjulaxlar

13 001-

1 680

0

2.2 andra släpvagnar

med en hjulaxel

3 001-

469

9

med två hjulaxlar

3 001-13 000

467

7

13 001-

1 160

0

med tre eller flera

3 001-13 000

465

5

hjulaxlar

13 001-

960

0

3 Kilometerskatte-

pliktiga släpvagnar

3.1 påhängsvagnar

med en hjulaxel

3 001- 4 500

358

18

4 501- 6 000

643

18

6 001- 8 000

965

25

8 001-

1 508

38

med två eller flera

3 001- 4 500

353

13

hjulaxlar

4 501-  6 000

573

13

6 001- 8 000

804

14

8 001-10 000

1 110

20

10 001-14 000

1 635

35

14 001-18 000

3 183

43

18 001-19 000

5 090

50

19 001-23 000

5 535

0

23 001-28 000

5 860

0

28 001-

6 185

0

3.2 andra släpvagnar

med en hjulaxel

3 001- 5 000

244

14

5 001- 8 000

549

14

8 001-

1 023

28

med två hjulaxlar

3 001- 5 000

238

8

5 001- 8 000

440

10

8 001 -11 000

765

15

11 001-14 000

1 308

23

14 001-17 000

2 088

28

17 001-

3 018

38

med tre eller flera

3 001- 5 000

227

7

hjulaxlar

5 001- 8 000

392

7

8 001-11000

627

7

11001-14 000

914

9

14 001-17 000

1285

15

17 001 -20 000

1 814

19

20 001-25 000

2 487

22

25 001-30 000

3 806

31

30 001-32 000

5 539

39

32 001-35 000

6 280

0

35 001-40 000

6 450

0

40 001-

6 640

0

' Dragés släpvagn även av kilometerskattepliktigt fordon utgår skatf enligt 3. Dragés släpvagn även av trafiktraktor eller registrerat motorredskaputgår skatt enligt 4.

Kartong: s. 8, rad 51. Står: 33, 34 och 43 §§. Rättat tiU: 33 och 36 §§.

Prop. 1975/76:181

Fordonsslag

Skattevikt, kilogram

Skatt, kronor

grundbelopp tilläggsbelopp för varje helt hund­ratal kilogram över den lägsta vikten i klassen

4 Släpvagnar med skatte-

vikt över 3 000 kilogram.

som dragés av trafik-

traktor eller registrerat

motorredskap»

4.1 påhängsvagnar

med en hjulaxel

3 001- 4 500

798

33

4 501- 6 000

1 369

34

6 001- 8 000

1969

44

8 001-

2 967

67

med två eller flera

3 001- 4 500

790

25

hjulaxlar

4 501- 6 000

1226

26

6 001- 8 000

1 682

27

8 001-10 000

2 306

51

10 001-14 000

3 566

71

14 001-18 000

6715

90

18 001-19 000

10 637

97

19 001-23 000

11 535

25

23 001-28 000

13 181

16

28 001 -

14 646

16

4.2 andra släpvagnar

med en hjulaxel

3 001- 5 000

537

25

5 001- 8 000

1 102

25

8 001-

1 941

47

med tvä hjulaxlar

3 001- 5 000

530

18

5 001- 8 000

945

18

8 001-11 000

1 552

33

11 001-14 000

2 746

49

14 001-17 000

4 406

59

17 001-

6 383

71

' med tre eller flera

3 001- 5 000

527

15

hjulaxlar

5 001- 8 000

882

15

8 001-11 000

1 389

20

11001-14 000

2 170

28

14 001-17 000

3 202

40

17 001-20 000

4 591

49

20 001-25 000

6 251

59

25 001-30 000

9 579

77

30 001-32 000

13 818

81

32 001-35 000

15 382

25

35 001 -40 000

16 488

16

40 001 -

17 648

16

' Dragés släpvagQ även av kilometerskattepliktigt fordon utgår skatt enligt 3.

Denna lag träder i kraft, såvitt avser 1, 7, 10, 30, 33 och 36 §§ den 1 juli 1976, såvitt avser 41 § den dag regeringen bestämmer och i övrigt den 1 januari 1977. Äldre bestämmelser i 6 § första stycket 1 gäller fort­farande i fråga om fordon, som vid utgången av år 1976 är undantaget från skatteplikt enligt den bestämmelsen.

Prop. 1975/76:181

2   Fiirslag till

Lag om vägtrafikskatt på vissa fordon, som icke är registrerade    . i riket

Härigenom föreskrives följande.

1 § För här i riket icke registrerad bil, motorcykel eller släpvagn som

införes från utlandet för tillfälligt brukande erlägges vägtrafikskatt till

staten enligt denna lag i form av fordonsskatt och kilometerskatt.

Beteckning som användes i denna lag har samma betydelse som i väg­trafikskattelagen (1973: 601). Som totalvikt för påhäng.svagn skäll dock gälla högst tio ton om påhängsvagnen är försedd med en axel, högst sexton ton om påhängsvagnen är försedd med en boggi och högst tjugo ton om påhängsvagnen är försedd med: två axlar, som icke utgör en boggi.

2

§ Fordonsskatt enligt denna lag utgår för fordon, som avses i 1 § och vars tjänstevikt överstiger sextio kilogram. Skatten utgår för varje påbörjad dag enUgt bilaga 1.

3

§ 1 främmande land registrerad bU, motorcykel eller släpvagn undan-' tages från fordonsskatt under ett år från införseln eller under den längre tid temporär tiUlfrihet medges för fordonet under förutsättning att for­donet ej användes här i riket för persontransport mot betalning eller för transport av varor för industri eller handel. Som sådan transport av varor anses icke befordran av passagerares resgods eller, i fråga om handelsresande, befordran av prover. Bestämmelserna i detta stycke gäl­ler också i fråga om fordon som förhyrts utan förare.

I främmande land registrerad bil, motorcykel eller släpvagn sOm av­ses att användas här i riket för persontransport mot betalning eller för transport av varor för industri eller handel, undantages från fordons­skatt under lika lång tid som motsvarande förmån i det främmande landet tillkommer i Sverige registrerat sådant fordon, eller, om det främmande landet är anslutet till konventionen den 14 december 1956 rörande beskattning av motorfordon vid internationell befordran av resande eller konventionen samma dag rörande beskattning av motor­fordon vid internationell godsbefordran, under den tid temporär tull­frihet medges för fordonet.

Släpvagn, som vid framförande på allmän väg i den stat där den hör hemma, icke är underkastad registreringsplikt där anses vid tillämp­ning av första eUer andra stycket som registrerad i den staten.

4 § Kilometerskatt enligt denna lag utgår för brännoljedriven lastbil

eller brännoljedriven buss. Sådan skatt utgår också för släpvagn, som

dragés eller avses att dragas av brännoljedriven lastbil eller brännolje­

driven buss och vars totalvikt överstiger 10 000 kilogram.

Kilometerskatt utgår enligt bilaga 2 för varje hdt tiotal kilometer av den körsträcka fordonet tillryggalägger här i riket. Körsträckan fast­ställes schablonmässigt. Uppgår den sammanlagda körsträckan Ull högst femtio kilometer, utgår ej skatt.

Prop. 191S116:181

10

5 § Vägtrafikskatt enUgt denna lag erlägges, om ej annat sägs, i sam­

band med fordonets införsel.

Föreligger särskilda skäl får regeringen eller myndighet som rege­ringen bestämmer medge att skatt får betalas i annan ordning än som anges i första stycket.

6 § Inträder skyldighet att erlägga fordonsskatt enligt denna lag för

fordon som enUgt 3 § undantagits från sådan skatt, erlägges skatten

utan dröjsmål till tullmyndighet. Detsamma gäller om fordonsskatt eller

kilometerskatt skall utgå med högre belopp än som erlagts i samband

med införseln.

Underlåter någon att fullgöra vad, som åUgger honom enligt första stycket, förordnar länsstyrelse på anmälan av generaltullstyrelsen att fordonet skall omhändertagas av polismyndighet.

7 § Då fordon som.avses i 1 § återutföres ur riket eller tiden för dess

tillfälliga brukande annars utgått, erlägges, om skatt i strid mot vad

som föreskrives i denna lag ej betalats till fuUo, felande belopp utan

anmaning tUl tuUmyndigheten i utförselorten om fordonet återutföres

och annars till den tuUmyndighet, hos vilken fordonet förtullas.

Har skatt betalats med högre belopp än som svarar mot den tid eller den körsträcka för vilken skatt skall utgå, återbetalas efter ansökan överskjutande belopp av tullmyndigheten. Återbetalning sker ej av be­lopp som understiger 50 kronor per fordon och resa.

8

§ Brukar nägon fordon, för vilket skatt enligt denna lag skall utgå, utan att skatt erlagts eller medgivande enligt 5 § andra stycket lämnats, dömes till böter. Har brukandet föranletts, av oförutsedd händelse eller är gärningen att anse som ringa skall ej dömas tiU ansvar.

9

§ Talan mot beslut enligt denna lag av annan tullmyndighet än ge­neraltullstyrelsen föres hos generaltullstyrelsen genom besvär. Besvärs-handlingen skall ha kommit in inom sex månader från den dag då be­slutet meddelades.

Talan mot generaltullstyrelsens beslut föres hos kammarrätt.

10 § Föreligger synnerliga skäl får regeringen eller myndighet som re­

geringen bestämmer medge nedsättning av eller befrielse från skatt en­

ligt denna lag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1977 då kungörelsen (1973: 778) om vägtrafikskatt på vissa fordon, som icke är registrerade i fiket upp­hör att gälla. Den upphävda kungörelsen tillämpas dock fortfarande vid beskattning av fordon som införts till landet före ikraftträdandet.

Prop. 1975/76:181

H

Bilaga 1 till lagen (1976: 000) om vägtrafikskatt på vissa fordon, som icke är registrerade i riket

Fordonsskatt

'

Fordonsslag

Totalvikt,

Skatt, kronor för

kilogram

påbörjad dag

1.

Motorcykel

-0,25

2.

Personbil

1

.

3.

Släpvagn, kopplad till eller av-       

-        0,25 sedd att kopplas till personbil

4.

LastbU, buss eller släpvagn, kopplad till eller avsedd att kopplas till lastbil eller buss

0-10 000

6

10 00115 000

11

15 00120 000

22

20 001

33

Bilaga 2 till lagen (1976: 000) om vägtrafikskatt på vissa fordon, som icke är registrerade i riket

Kilometerskatt

Fordonsslag

Totalvikt, kilogram

Skatt, kronor för 10 kilometer

1. Brännoljedriven lastbil eller

 brännoljedriven buss

2. Släpvagn kopplad till eller

 avsedd att kopplas till bränn­

 oljedriven lastbil eller bränn­

 oljedriven buss

010 000 10 00115 000 15 00120 000 20 001 

10 00115 000 15 00120 000 20 001

'0,80 1,20            '      1,50       

. 1,80          . .    .

0,20 0,30 0,50

3   Förslag till

Lag om saluvagnsskatt

Härigenom föreskrives följande.

1 § Saluvagnsskatt utgår tiU staten enligt denna lag för bil, motor­cykel, traktor, motorredskap eller släpvagn, som får,brukas med stöd av saluvagnslicens enUgt 38 § bilregisterkungörelsen (1972: 599).

Länsstyrelse som meddelat saluvagnslicens påför saluvagnsskatt. Sta­tens trafiksäkerhetsverk verkställer uppbörd av sådan skatt för läns­styrelsens räkning.

t2    Riksdagen 1975/76.1 saml. Nr 181

Prop. 1975/76:181

12

2

§   Skattskyldig är den för vilken saluvagnslicensen gäller.

3

§   Saluvagnsskatt utgår för helt kalenderår räknat med trehundratjugofem kronor för bil,

femtiofem kronor för motorcykel,

etthundrasextio kronor för traktor, motorredskap eller släpvagn. Saluvagnsskatt erlägges för det antal fordon av varje slag som den skattskyldige önskar använda med stöd av Ucensen. Skatt anges i helt krontal, så att öretal bortfaller.

4 § Saluvagnsskatt utgår för kalenderår eller den del därav som åter­

står när skatteplikt inträder.

Föreligger skattepUkt under del av kalendermånad, utgår saluvagns­skatt för hela månaden.

5

§ Upphör skatteplikt under tid för vilken skatt erlagts, återbetalas efter ansökan överskjutande belopp till den skattskyldige, sedan utläm­nad saluvagnsskylt återställts.

6

§ Vad i uppbördslagen (1953: 272) stadgas om indrivning, avkortning och avskrivning av skatt skall i tiUämpUga delar gälla saluvagnsskatt.

Införsel enligt införsellagen (1968: 621) får äga rum vid indriviung av saluvagnsskatt och restavgift.

7 § Talan mot länsstyrelses beslut i fråga om saluvagnsskatt föres

genom besvär hos kammarrätt. Beslut om saluvagnsskatt gäller utan

hinder av förd talan, om ej annat förordnas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1977 då kimgörelsen (1973: 781) om saluvagnsskatt upphör att gäUa utom i fråga om förhåUande som hänför sig tiU tid före den 1 januari 1977. Den nya lagen tillämpas redan före ikraftträdandet i fråga om saluvagnsskatt för år 1977.

4   Förslag till

Lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410)

Härigenom föreskrives att 31 § trafikskadelagen (1975: 1410) skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

31 §

Den som tmderlåter att fullgöra sin försäkringspUkt beträffande motor­drivet fordon som är registrerat här i landet och ej är avställt dömes tiU böter.

Om annat motordrivet fordon brukas i trafik här i landet med den försäkringspliktiges vilja och vetskap utan att föreskriven trafikförsäk­ring finns, dömes den försäkringspUktige till böter.

Prop. 1975/76:181

13

Nuvarande lydelse

TUl böter dömes även annan som brukar eller låter bruka mo­tordrivet fordon i trafik här i lan­det med kännedom om att före­skriven försäkring icke finns.

Föreslagen lydelse

TiU böter dömes även annan som brukar eller låter bruka mo­tordrivet fordon i trafik här i lan­det med kännedom om att före­skriven försäkring icke finns. Det­ta gäller dock icke när motordrivet fordon brukas vid besiktning eller inspektion enligt 35 § fordonskun­görelsen (1972: 595).

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1976.

Prop. 1975/76:181

14

Utdrag-

FINANSDEPARTEMENTET

.     PROTOKOLL

vid regeringssammanträde: 1,976-03-18

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], AspUng,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Bengts­son,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ändring i vägtrafikbeskattningen, m. m.

Inledning

Sedan i början av 1970-talet har vägtrafikbeskattningen ändrats i framför allt två väsentliga hänseenden. Genom beslut av 1970 års riks­dag inleddes en reform i fem etapper av den årliga fordonsskatten. De tre första etapperna genomfördes med verkan från ingången av år 1971, 1973 resp. 1975. Omläggningen berör endast lastbilar, bussar och släp­vagnar med en totalvikt över tre ton. Den iimebär sänkt skatt för flerta­let bussar, bensindrivna lastbilar och brännoljedrivna lastbilar utan an­ordning för påhängsvagn. Den irmebär vidare höjd skatt för flertalet andra fordon, dvs. bräimoljedrivna lastbilar med anordning för på­hängsvagn, kilometerskattepliktiga släpvagnar och släpvagnar som dras av trafiktraktorer eller registrerade motorredskap. Vidare har kilometer­skatt införts den 1 januari 1974 för personbilar, bussar och lastbilar, som drivs med annat drivmedel än bensin eller gasol, dvs. i praktiken för brännoljedrivna fordon av dessa slag. Den 1 juni 1976 införs kilo­meterskatt även för släpvagnar med skattevikt över 3 000 kg, som dras av kilometerskattepUktigt motorfordon.

I det följande behandlas, förutom fjärde etappen av omläggningen av fordonsskatten och avvägningen mellan fordonsskatt och kilometer­skatt, även frågor om den internationella trafiken, beskattning av rädd­ningsfordon och saluvagnsskatt samt vissa andra särskilda frågor.

Gällande ordning m. m.

Bestämmelser om vägtrafikbeskattningen finns i första hand i väg­trafikskattelagen (1973: 601, ändrad senast 1975: 1421, VSL) och i för­ordningen (1973: 602) om särskild vägtrafikskatt (ändrad senast 1975:

Prop. 1975/76:181

15

1408). Uppbörd av skatt m. m. regleras i vägtrafikskattekungörelsen (1973: 776, ändrad senast 1975: 280). Bestämmelser om den internatio­neUa trafikens beskattning finns i kungörelsen (1973: 777) om återbetal­ning och avräkning av vägtrafikskatt m. m. för fordon som använts utom riket (ändrad senast 1975: 281) och i kungördsen (1973: 778) om vägtrafikskatt på vissa fordon, som icke är registrerade i riket (ändrad senast 1974: 869, övergångsbest.).

Därutöver finns särskilda bestämmelser i oUka häitseenden i ett flertal andra författningar (SFS 1973:779781, 1973: 788, 1975: 279, 1975: 283). Av dessa kan särskilt nämnas kungörelsen (1973: 781) om salu­vagnsskatt (ändrad senast 1974: 869, övergångsbest.).

Vägtrafikbeskattningen i egentlig mening utgöres av de för väg­väsendet specialdestinerade skattema som utgår enligt VSL och skatt-på bensin enligt lagen (1961: 372) om bensinskatt (omtryckt 1975: 274). Därutöver träffas vägtrafiken av skatt enligt förordningen (1973: 602) om särskild vägtrafikskatt och av skatt på drivmedel enligt lagen (1957: 262) om allmän energiskatt (omtryckt 1975: 272).

Vägtrafikbeskattningen består av en fast del, fordonsskatt, och en rörlig del, som varierar med fordonets användning. Den rörliga delen av beskattningen utgår för'bensindrivna fordon i form av bensinskatt och för brännoljedrivna personbilar, bussar och; lastbilar i form av kUometerskatt. Fr. o. m. den 1 juni 1976 utgår kilometerskatt även för sådana släpvagnar med, skattevikt över 3 ton som dras av kilometer­skattepliktigt fordon. Den ej specialdestinerade skatten är på samma sätt uppdelad i särskUd fordonsskatt, särskild kUometerskatt och allmän energiskatt på motorbränslen.

Fullföljande av 1970 års riksdagsbeslut

Det beslut som fattades av 1970 års riksdag om en omfördelning i etapper av den specialdestinerade fordonsskatten syftade till att bättre anpassa beskattnmgen till kostnadsansvaret enligt gäUande trafikpoli­tiska riktlinjer. Omfördelningen skuUe ske inom ramen för ett oföränd­rat totalt skatteuttag för de fordon som berörs ay reformen. Omfördel­ningen skulle genomföras enUgt följande plan:

etapp I    1.1.1971 10 % av hela omläggningen 

II; 

1.1.1973 15 %"

III

1.1.1975 25 %"

.

IV

1.1.1977 25 %"

V

1.1.1979 25 %"

Etapperna IIII har genomförts planenligt. Beträffande närmast före­gående etapp hänvisar jag tUl prop. 1974:164, SkU 1974:59, rskr 1974:385.

Prop. 1975/76:181

16

Avvägningen mellan fordonsskatt och kilometerskatt

Övergången till kilometerskatt har gjorts på grundval av bilskatteut­redningens förslag i betänkandena (SOU 1970:36) Kilometerbeskatt­ning och (SOU 1972: 42) Vägtrafikbeskattningen. Det förstnämnda be­tänkandet innehöll principförslag i fråga öm kilometerskatten under det att ett detaljerat förslag lades fram i det sistnämnda betänkandet.

Utredningen uttalade i principbetänkandet att beskattningen av ben­sindrivna fordon och lätta släpvagnar tiU sådana fordon var tiUfreds­ställande med hänsyn till kostnadsansvarighetsprincipen. Systemet med fordonsskatt och brännoljeskatt ansågs däremot otilhäckUgt när det gällde kravet på att beskattningen skulle kunna varieras med hänsyn till de enskilda fordonens körsträckor, totalvikter och axelarrangemang. Det ansågs inte heller möjUgt att genom dispenser eUer någon form av dag- eller veckoskatt tillgodose kravet på att skatten skulle anpassas efter fordonsutnyttjandet. I prop, 1971: 153 föreslogs, med hänsyn främst till konstaterade svårigheter att upprätthålla en effektiv kontroll av beskattningen av brännolja, att principbeslut skulle fattas om in­förande av kUometerskatt som ersättning för brännoljeskatten och den särskilda motorbränsleskatten på brännolja. Riksdagen beslöt i en­lighet med förslaget (SkU 1971: 67, rskr 1971: 339).

I slutbetänkandet Vägtrafikbeskattningen föreslog bilskattelitredningen att i princip hela fordonsskatten för brännoljedrivna personbilar, bussar och lastbilar samt för släpvagnar över 3 tons totalvikt till sådana fordon skulle ersättas med kilometerskatt. För att åstadkomma en mjuk över­gång till kilometerskatten kunde man enligt utredningen använda sig av mängdrabatter, dvs. skatten per kilometer kunde minska när körsträckan ökade. Utredningen uttalade vidare att de fasta kostnader ett fordon orsakade i princip var lika stora, oberoende av fordonets egenskaper, och att dessa kostnader låg i storleksordningen 600700 kr. per år. Vidare pekade utredningen på att en hög fast skatt orsakade krav pä restitution eller nedsättning av skatt när den årliga körsträckan var ovanligt låg. Dessa skäl talade enUgt utredningen för övergång till en renodlad kilometerskatt. Genom en mängdrabatt kunde man skapa, för­utom en smidig övergång från fordonsskatt till kilometerskatt, en anled­ning för fordonsägarna att utnyttja sina fordon på ett effektivt sätt. Mängdrabatt skulle också kunna utgöra ett regionalpolitiskt instrument.

Utredningens förslag om en renodlad kilometerskatt fick ett blandat mottagande av remissinstanserna (beträffande dessa hänvisar jag till för­teckningen i prop. 1972: 115, s. 910). Flertalet som yttrade sig i frågan ansåg det motiverat att kombinera kilometerskatten antingen med en mängdrabatt eller med en fast skatt.' Till dem som förordade fast skatt vid sidan av kUometerskatten hörde statens färnvägar, riksrevisions­verket. Landsorganisationen i Sverige, Svenska busstrafikförbundet och

Prop. 1975/76:181

17

Svenska åkeriförbundet medan IVA:s transportforskningsdelegation, Motorbranschens riksförbund, Näringslivets transportdelegation. Skogs-industriernas samarbetsutskott, Svenska byggnadsentreprenörföreningen, Svenska petroleuminstitutet och Svenska vägföreningen godtog förslaget om en renodlad kilometerskatt med mängdrabatt. Flera remissinstanser pekade dock på att mängdrabatter skulle medföra praktiska och admi­nistrativa svårigheter.

1 prop. 1973: 94 uttalades att kilometerskatt t. v. skulle ersätta endast brännoljeskatten och den särskilda motorbränsleskatten på brännolja. På grund härav sköts avgörandet av den lämpliga avvägningen mellan fast och rörlig skatt liksom mängdrabattfrågan på framtiden. Proposi­tionen i denna del godtogs av riksdagen (SkU 1973: 41, rskr 1973: 254).

Ett principförslag om införande av kilometerskatt för vissa släpvagnar lades fram i prop. 1974: 164, som godtogs av riksdagen (SkU 1974: 59, rskr 1974: 385). I prop. 1975: 62 lämnades förslag bl. a. dU den närmare utformningen av kilometerskatten för släpvagnar. Även detta förslag godtogs av riksdagen (SkU 1975: 26, rskr 1975:186). Kilometerskatten för släpvagnar ersätter inte endast den mot drivmedelsskatterna svaran­de delen av fordonsskatten och den särskilda fordonsskatten utan också omkring hälften av den återstående fordonsskatten. Som skäl för en längre gående omläggning till kilometerskatt för släpvagnar än för mo­torfordon anfördes bl. a. att man därigenom kunde nästan helt slopa den nedsättning av fordonsskatt som medgavs p. g. a. kort körsträcka.

I detta sammanhang bör nämnas den ändring i 12 § VSL, som trädde i kraft den 1 juni 1976. Ändringen innebar en förkortning av den av-ställningstid som krävs för avräkning eller återbetalning av fordonsskatt och särskild fordonsskatt. Enligt annars gällande bestämhielser måste ett fordon vara avställt minst en kalendermånad för att avstäUningen skall leda till skatteminskning. Detta följer av bestämmelsen i 12 § första stycket VSL. Uppgår fordonsskatt och i förekommande fall särskild fordonsskatt tillsammans tUl minst 4 800 kr. för helt år avräknas eller återbetalas skatt för avställiungstid som omfattar minst 15 dagar. Har fordonet övergått till ny ägare under avställningstiden krävs inte någon minsta tid för avställningen. Genom dessa nya bestämmelser uppnås en bättre anpassning av beskattningen till fordonens faktiska utnyttjande.

Den internationella trafiken

Sedan gammalt har beskattningen av fordon registrerade i Sverige byggt på den s. k. nationalitetsprincipen. Enligt denna princip skall ett fordon beskattas i det land där det hör hemma oberoende av var det används. Vanligen gäller dock att beskattning i princip sker även av fordon från andra länder. Den dubbelbeskattning som härigenom upp­kommer kan undanröjas genom överenskommelser om ömsesidig skatte-

Prop. 1975/76:181

18

befrielse. Sverige har biträtt 1956 års konventioner om beskattnLng av internationell vägtrafik (SÖ 1958: 35) och dessutom ingått åtskUUga bilaterala avtal. Härigenom har uppnåtts att svenska fordon befrias från uttändsk fordonsskatt eller motsvarande vid användning i utiandet och att utländska fordon befrias från svensk fordonsskatt vid användning här. Av de länder i Europa med vilka Sverige har något transportutbyte att tala om är det endast Västtyskland och Spanien som f. n. tar ut fordonsskatt för svenska fordon. När det gäller vissa länder, t. ex.. Portugal och Turkiet, föreligger en på faktisk ömsesidighet grundad skattebefrielse. I fråga om Norge är förhållandena delvis annor­lunda. Det norska systemet för vägtrafikskatt avviker från det tradi­tionella på det sättet att det inte innehåller någon fast skatt för bränn­oljedrivna lastbilar och bussar och för släpvagnar till sådana fordon. För sådana fordon utgår endast kilometerskatt, vilket gäller även fordon som är registrerade i Sverige vid användning i Norge. Norge har biträtt 1956 års konventioner.

En renodlad tiUämpning.av nationalitetsprincipen skulle ge upphov till

viss dubbelbeskattning i de fall t.ex. ett svenskt fordon används i an­

nat land och där beläggs med fordonsskatt eUer motsvarande. Bl. a.

för att undvika en sådan dubbelbeskattningseffekt infördes med verkan

från den 1 juli 1971 rätt till återbetalning av automobilskatt för fordon

som använts utom riket (prop. 1971: 97, SkU 1971: 38, rskrl971: 202,

SFS 1971:320321), Till grund för införandet härav låg också en

strävan att bättre anpassa vägtrafikbeskattningen fordonens kostnads­

ansvar.

.       

Av praktiska skäl fick rätten till återbetalning av skatt generell ut­formning. Bestämmelserna härom ändrades bl. a. i samband med in­förandet av VSL och återfinns nu i kungörelsen om återbetalning och avräkning av vägtrafikskatt m. m. för fordon som använts utom riket. Bestämmelsema omfattar numera, också kilometerskatt, som inte tas ut för körsträcka utanför Sverige.

Enligt nu gällande bestämmelser medges återbetalning av fordons­

skatt och särskild fordonsskatt i fråga om kilometerskattepliktig buss

eller lastbil och i fråga om sådan skatt för skattepUktig släpvagn, vars

skattevikt överstiger 11 000 kg. Fr. o. m. den I juni 1976 gäller åter­

betalningen i fråga om alla släpvagnar som är kilometerskattepliktiga,

dvs. har en skattevikt över 3 000 kg och dras av kilometerskattepUktigt

fordon. Samtidigt ändras den särskilda vägtrafikbeskattningen så att den

särskilda fordonsskatten för dessa, släpvägnar ersätts av, särskild kilo­

meterskatt.

,    .   .

För brännoljedrivna personbilar gäller att kilometerskatt inte utgår

för körsträcka utom riket i annat land än Norge. Återbetalning av for­

donsskatt medges inte.

.    -

Återbetalning  av  fordonsskatt  medges  för  varje: påbörjad dag  av.

Prop. 1975/76:181

19

utlandsvistelsen och utgör för dag 3 % av fordonsskatten för den månad under vilken utlandsvistelsen inträffar. Systemet bygger i sin nuvarande utformning på tullmyndigheternas medverkan. Detsamma gäller av­räkningen av kilometerskatt, som kräver särskilda avstämpUngar vid ut- och inresa. I fråga om trafiken på Norge gäller att gränspasse-ring i vissa fall får ske på plats där tullanstalt saknas eller på tid då tullanstalt är obemannad. I sådana fall skall den som svarar för fordo­net stämpla av räknaren och skicka avstämpUngskortet till bUregistret. Med hänsyn till omfattningen av den svenska lastbUstrafiken på Norge och till att ett svenskt fordon i många fall kan passera gränsen meUan Sverige och Norge flera gånger under ett dygn blir det sammanlagda antalet avstämplingskort mycket stort.

Som exempel på återbetalningens storlek kan nämnas.att en lastbil, utan anordning för påhängsvagn, med 3 axlar och skattevikten 18 500 kg tillsammans med en 3-axUg släpvagn med skattevikten 20000 kg belastas med fordonsskatt om 9 040 kr. per är, vilket ger en återbetal­ning om ca 23 kr. per dag, allt enligt de bestämmelser som träder i kraft den 1 juni 1976.

Kilometerskatt tas i.Norge ut för svenska brännoljedrivna lastbilar och bussar och deras släpvagnar när de används där. Skatten debiteras i princip vid inresan. Gränspassering utan tullkontroll får ské endast efter förhandstillstånd och endast i vissa fall. Tillstånd kan ges t. ex. för regelbunda virkestransporter. Kilometerskatten-betalas då i efterhand på grundval av särskilda uppgifter från fordonsägaren.

Räddningstjänstens fordon

Redan när automobilskatteförordningen infördes år 1922 undantogs från skatteplikt sådana.bilar som var inrättade uteslutande för brandvä­sendet eller för transport av. sårade eUer sjuka. Genom ett tUlägg år 1932 kom även släpvagnar att omfattas av undantaget. Förutsättningar­na för skattefrihet ändrades år 1938 så att även ej specialutrustad bil med tillhörande släpvagn var skattefri om den användes uteslutande för brandväsendet och var försedd med tydlig beteckning som visade att den tjänade brandväsendet. Dessa bestämmelser gällde till dess VSL trädde i kraft den 1 januari 1974. Enligt VSL är endast fordon, som är in­rättade uteslutande för brandväsendet, undantagna från skatteplikt. Undantaget gäller alltså endast de specialutrustade brandfordonen. Det omfattar både fordonsskatt och kUometerskatt.

Till grund för de nya bestämmelserna, i VSL ligger att sjuktransport­fordonen och de ej specialutrustade brandfordonen kan antas ha nor­mala körsträckor och de bör därför enligt kostnadsansvarighetsprincipen bära samma skatt som övriga fordon. Dessutom gäller att dessa fordon oftast är bensindrivna, varför undantag från :skattepUkt skulle ge olika

Prop. 1975/76:181

20

resultat för dessa fordon och för dem som är brännoljedrivna. Som skäl för det begränsade undantaget åberopades också att det i vissa fall var svårt att skilja de ej specialutrustade fordonen från övriga skattepUktiga fordon.

I skrivelse till finansdepartementet har Svenska kommunförbundet tagit upp frågan om beskattning av nya fordonstyper som tillförts brandförsvaret med anledning av att kommunema enUgt den nya brand­lagen (1974: 80) fått ett utvidgat ansvarsområde. Enligt 1 och 2 §§ skall kommun svara för räddningstjänst, varmed förstås verksamhet som syftar tiU att vid brand, oljeutflöde, ras, översvämning eller annat nöd­läge avvärja eller begränsa skada på människor eller egendom eUer i miljön. Förbundet har hemstäUt att även andra räddningsfordön än brandfordon undantas från skattepUkt.

över Svenska kommunförbundets skrivelse har riksskatteverket, sta­tens ttafiksäkerhetsverk och dåvarande bilregisternämnden avgett ytt­rande. Riksskatteverket har bl.a. anfört att nya fordonstyper, i vissa fall specialutrustade för räddningstjänsten, tillförs brandförsvaret och pekar särskilt på släpvagnar för transport av specialutrustning, som skall användas vid bekämpning av olje- och kemikalieutflöde, och på vissa släpvagnar för transport av räddningsbåtar. Enligt verkets upp­fattning kan Uka starka skäl för skattefrihet anföras i fråga om sådana fordon. Statens trafiksäkerhetsverk har anfört att besiktiungsmännen i samband med registreringsbesiktning avgör om ett fordon är inrättat uteslutande för brandväsendet och, om så är faUet, inför uppgift härom på besiktningsinstrumentet. För att ett fordon skall anses som sådant brandfordon kräver man att det är försett med fast specialutrustning för brandväsendet. Verket framhåller att gränsdragningen utgör ett pro­blem. I fråga om fordon, som utgör ett meUanting av speciaUnrättade och ordinära fordon får man avgöra klassificeringen från fall till fall. Huvuddelen av de nya fordon som tillförs brandväsendet bedöms bU skattepliktiga enligt gällande bestämmelser. Bilregisternämnden har framhållit att det är angeläget att enkla och enhetiiga regler gäller för bedömning av skattepliktsfrågan. Om skälet för skattefrihet skall vara korta körsträckor bör krav ställas på att fordonen skall vara specialut­rustade.

Saluvagnsskatt

Bestämmelser om saluvagnsskatt finns i kungörelsen (1973: 781) om saluvagnsskatt (ändrad 1974: 869, övergångsbest.). Beskattningen är an­knuten tiU bestämmelserna om saluvagnslicens i 38 § bUregisterkungö-relsen (1972: 599). Med stöd av saluvagnslicens får,fordon användas bl. a. för demonstrationsköming. Endast den rsom yrkesmässigt driver tillverkning av eller handel med fordon kan få saluvagnslicens. Länssty-

Prop. 191Sfl6:181

21

relsen meddelar licens. Sedan licensinnehavaren anmält det antal fordon han vill kunna använda samtidigt med stöd av licensen skickar länssty­relsen de särskilda registreringsskyltar licensinnehavaren behöver, imder fömtsättning att saluvagnsskatten betalats. För personbil, lastbU och buss krävs två skyltar och för övriga fordon en skylt.   ,

Saluvagnsskatt erläggs årUgen. De skyltar som sänts till Ucensinne-havaren får denne använda så länge han har licens och betalar salu­vagnsskatt. Länsstyrelsen verkställer uppbörd av saluvagnsskatt.

Saluvagnsskatten utgör 325 kr. för bil, 55 ki. för motorcykel och 160 kr. för traktor, molorredskap eller släpvagn, allt räknat för år. För varje skylt tas ut en avgift om 10 kr. för år. Statsverkets intäkter av saluvagnsskatt uppgår tiU drygt 1,5 milj. kr.

Statens trafiksäkerhetsverk har i skrivelse till finansdepartementet föreslagit vissa ändringar av bestämmelserna om saluvagnsskatt. Verket föreslår att saluvagnsUcenserna registreras i det centrala bilregistret, att saluvagnsskyltar tillverkas och distribueras centralt, att endast en skylt skall behövas till varje fordon samt att verket skall sköta upp­börden av saluvagnsskatt för länsstyrelsemas räkning. Verket har dess­utom föreslagit att skatten bestäms tiU belopp som är Uka för alla fordon, vilket skulle ge bl. a. administrativa fördelar. Som skäl härför har vidare åberopats att saluvagnsskyltama kommer att vara lika för alla fordon, vUket vid olika skattesatser för olika fordon skulle medföra kontrollsvårigheter. Verket har dock anfört att det bör vara möjligt att skilja mellan fordon med olika skattebelastning genom att fordonsslaget markeras på skylten.

övriga frågor

EnUgt 10 § andra stycket VSL skall senast, erhållna, gäUande skatte­kvitto medföras under färd med fordonet. Förseelse mot denna be­stämmelse kan bestraffas med böter. Vid sidan av det särskilda skatte­kvittot får fordonsägaren ett vanUgt kvitto på själva betalningen an­tingen skattekvittot löses ut på posten mot postförskott eller beloppet gireras. Vidare utfärdas kontrollmärke enligt 28 § bUregisterkungörel-sen i fråga om skattepliktiga fordon endast om till betalning förfallen fordonsskatt erlagts. I de fall fordon får användas med stöd av bevis om avställnings upphörande enUgt 17 § första stycket andra punkten vägtrafikskattekungörelsen och 33 § bilregisterkungörelsen lämnas dock kontrollmärke ut trots att skatt ännu ej betalats.

Särskilda skattekvitton utfärdas för fordonsskatt och kilometerskatt.

Svenska akeriförbundet har i skrivelse till finansdepartementet före­slagit att skyldigheten att medföra skattekvitto vid färd med fordon inte skall föreUgga när giltigt kontrollmärke på föreskrivet sätt anbragts på fordonets registreringsskylt.

Prop. 1975/76:181

22

Rikspolisstyrelsen, statens trafiksäkerhetsverk och riksskatteverket har avgett yttranden över framställningen. Statens trafiksäkerhetsverk till­styrker förslaget utan dén begränsning som anges i framställningen. Även rikspolisstyrelsen och riksskatteverket tillstyrker förslaget när det gäller kvitto på fordonsskatt. Däremot anser dessa båda myndigheter att skyldigheten att medföra kvitto på kilometerskatt bör slopas först. sedan kontrollmärkessystemet utvidgats till att omfatta även kilometerr skatt.

Statens trafiksäkerhetsverk har numera i skrivelse till chefen för kommunikationsdepartementet föreslagit att kontroU skall göras av att kilometerskatt inte kvarstår obetald innan kontrollmärke utfärdas. Kon­trollen kan dock inte omfatta den kilometerskatt som påförs samtidigt som kontrollmärket utfärdas eftersom fordonsskatt och kilometerskatt även i fortsättningen uppbärs separat.

I VSL och därmed också i förordningen om särskild vägtrafikskatt bygger bestämmdserna om skattskyldighet på ägarebegreppet. I 7 § VSL anges att skattskyldigheten åvilar den som är eller bör vara antecknad som ägare av fordonet i bilregistret..Även i andra paragrafer används uttrycken ägare, den som äger fordon osv. Ägarebegreppet är dock inte närmare angivet i VSL. Genom anknytningen till bilregistrets uppgifter uppnås att även avbetalningsköpare betraktas som ägare.

Den som använder ett skattepliktigt fordon utan att skatten, är betald dömes till böter. Detta gäller i princip även polisman, besiktningsman eller annan som behöver provköra ett fordon i samband med besiktning eUer inspektion. FörhåUandet är enligt trafikskadelagen (1975: 1410) detsamma i fråga om oförsäkrat fordon.

Enligt 33 § VSL dömes den som uppsåtiigen vidtar åtgärd med kilome­terräknarapparatur så att körsträckan icke registreras eUer registreras för lågt till böter eller fängelse i högst sex månader. Om förfarandet utgör ett led i gäming som är belagd med straff enligt skattebrottslagen (1971: 69) tUlämpas dock endast skattebrottslagen..

EnUgt 2§ skattebrottslagen är straffet för skattebedrägeri fängelse i högst två år. Om brott som avses i 2 § är att anse som ringa dömes för skatteförseelse tiU böter.

Bestämmelsema innebär att den söm uppsåtligen manipulerat med kilometerräknaren men ännu inte lämnat felaktig körlängdsuppgift dö­mes enligt VSL. Den som dessutom lämnat felaktig körlängdsuppgif t dömes enligt skattebrottslagen. Om brottet enligt skattebrottslagen anses som ringa tillämpas en Undrigare straffskala än enligt VSL.

Prop. 1975/76:181

23

Föredraganden

Sedan lång tid tiUbaka har gällt att vägtrafiken skall svara för de kostnader den orsakar samhället för bl. a. de allrnänna vägarna. Detta kostnadsansvar har i enlighet med gällande trafikpolitiska riktlinjer legat till grund för den av riksdagen år 1970 beslutade omfördelningen av fordonsskatten, införandet av kilometerskatt och bestämmelsema om beskattning av den internationella trafiken.

Fullföljande av 1970 års riksdagsbeslut

Det beslut som fattades av riksdagen år 1970 om omfördelning av fordonsskatten gäller endast fordon med en totalvikt över tre ton. Om-, fördelningen innebär, att fordonsskatten ökar för de tyngsta lastbilarna och bussarna och för flertalet släpvagnar men minskar för bensindrivna fordon och för de lättare nyttofordonen. Omfördelningen sker inom ramen för ett oförändrat totalt uttag av fordonsskatt.

Hittills har sammanlagt hälften av hela omfördelningen gjorts i de tre genomförda etapperna. Den fjärde etappen innebär att ytterligare 25 % av omfördelningen görs. Den sista etappen är planerad att genom­föras den 1 januari 1979.

Det uppgjorda programmet bör enligt min mening följas. Jag för­ordar därför att fjärde etappen genomförs planenligt den 1 januari 1977.

I princip är genomförandet av omfördelningen inte beroende av om den skattebelastning som skall omfördelas utgöres av fordonsskatt eller kilometerskatt eller én kombination härav. Eftersom jag ,i det följande förordar att den nuvarande totala avvägningen.mellan fäst och rörlig skatt behålls tills vidare, har författningsförslag upprättats, som innebär ändringar endast av fordonsskattens skatteskalor.

De nya skattesatserna innebär skattesänkningar om upp till några hundratal kronor för år för bussar och för lastbilar som är inrättade för drift endast med bensin eller gasol. För övriga fordon lämnas i det följande exempel på storleken av skatteändringarna för olika fordon. Som exempel har valts fordon som ingår i en viktklass som ger en god uppfattning om den skatteförändring som inträffar för ett stort antal fordon. Exemplen grundar sig på uppgifter, i bilregistret den 4 septem­ber 1975.

För flertalet kilometerskattepliktiga lastbilar med anordning för på­hängsvagn (2.1 i bUaga 1 till VSL) höjs fordonsskatten. Höjningen uppgår till ca 800 kr. när fordonet har två axlar och skattevikt omkring 15 ton och till ca 750 kr. när fordonet har tre eller flera axlar och skattevikt omkring 21,5 ton.

För flertalet kUometerskattepUktiga lastbilar utan anordning för på­hängsvagn (2.2 i bilaga 1 till VSL) sänks skatten, för två-axliga bilar med upp till 300400 kr. Vissa bUar med tre eller fler axlar får skatte-

Prop. 1975/76:181

24

höjningar men dessa stannar oftast vid några tiotal kronor medan övriga bilar av detta slag får små skattehöjningar.

För släpvagnarna gäUer genomgående att skatten höjs. Kilometer­skattepliktiga påhängsvagnar (3.1 i bUaga 1 tUl VSL) får skattehöjning­ar med t. ex. 669 kr. (en-axlig, skattevikt 9 90110 000 kg) eUer 1 063 kr. (två- eller fleraxlig, skattevikt 15 90116 000 kg). KUometerskatte­pUktiga vanliga släpvagnar (3.2 i bUaga 1 till VSL) får skattehöjningar med t. ex. 514 kr. (en-axlig, skattevikt 9 90110 000 kg), 1 459 kr. (två-axUg, skattevikt 19 90120 000 kg) eller ca 700 kr. (tre- eller fler­axlig, skattevikt omkring 26 ton).

Av de släpvagnar, som dras av trafiktraktor eUer registrerat motorred­skap är endast ett par hundra påhängsvagnar (4.1 i bilaga 1 till VSL). Flertalet en-axliga påhängsvagnar har skattevikten 9 90110 000 kg och får skattehöjning om 660 kr. Flertalet två- eller fleraxliga har skatte­vikten 15 90116 000 kg och får skattehöjning om 1 130 kr. Skatte-höjningama uppgår för flertalet övriga släpvagnar tUl några hundratal kronor.

I Ukhet med tredje etappen bör fjärde etappen genomföras med ver­kan samtidigt för samtUga berörda fordon. Detta resultat bör även denna gång, i den mån så behövs, åstadkommas genom en extra skatte­debitering resp. skatteåterbetalning i fråga om de fordon för vilka skatt betalats enUgt äldre skattesatser för tid efter utgången av år 1976. Antalet sådana åtgärder torde dock bli ganska Utet eftersom de nya skattesatserna kan börja tillämpas redan vid uppbörd under senare de­len av år 1976 tiU den del uppbörden avser tid efter utgången av år 1976. Det är dock ofrånkomligt att skatt för vissa fordon irman dess kommer att ha erlagts med för högt eller för lågt belopp. I sådana fall bör av praktiska skäl återbetalning resp. extra skattedebitering göras. För att genomföra detta förfarande på ett enkelt sätt bör den som vid viss tidpunkt är ägare till fordonet återfå eller avkrävas skiUnadsbelop­pet. Det bör ankonmia på regeringen att utfärda bestämmelser härom.

Avvägningen mellan fordonsskatt och kilometerskatt

Kostnadsansvarighetsprincipen innebär att vägtrafiken skaU svara för de kostnader den orsakar samhället.

I avvaktan på resultatet av pågående utredningsarbete har de kost­nader som skall täckas genom den specialdestinerade vägtrafikbeskatt­ningen begränsats till vad som av hävd täckts av denna beskatttung, nämUgen kostnaderna för vägväsendet och vägtrafikväsendet.

Vägtrafikbeskattningen har i Sverige under lång tid bestått av en fast och en rörlig del. Den fasta skatten är fordonsskatten och den rörliga bensinskatt för bensindrivna fordon och kilometerskatt för brännoljedrivna fordon. Flertalet andra länder i Europa har också ett

Prop. 1975/76:181

25

system med fast och rörUg skatt, den sistnämnda i form av drivmedels­skatt.

Som tidigare nämnts förordade bilskatteutredningen i betänkandet (SOU 1972: 42) Vägtrafikbeskattningen övergång till endast kilometer­skatt för brännoljedrivna personbilar, lastbUar och bussar samt för släp­vagnar över 3 tons totalvikt tUl sådana fordon. Utredningens förslag motiverades av att de fasta kostnadema var små och lika stora för var­je fordon samt att en hög fast skatt orsakade krav på nedsättning av skatt när den årliga körsträckan var kortare än normalt. Under ett övergångsskede kunde kilometerskatten utformas med en mängdrabatt, som gav en mjuk övergång och som dessutom utgjorde ett motiv för fordonsägarna att utnyttja sina fordon effektivt.

Flertalet remissinstanser som har tagit upp frågan om avvägningen mellan fordonsskatt och kilometerskatt har förordat antingen en bibe­hållen relativt hög fordonsskatt eller en renodlad kilometerskatt med mängdrabatt vid längre årliga körsträckor.

Det är enUgt min mening klart att de kostnader ett fordon orsakar för samhället och som skall täckas genom vägttafikbeskattningen i stor utsträckiung är beroende av fordonets körsträcka. Av det skälet skulle det vara motiverat att ta ut en stor del av den totala skatten i form av en rörUg skatt, som sätts i relation till körsträckan.

Denna omständighet är dock, enligt min mening, inte tiUräckligt skäl för att nu besluta om en ändrad avvägning mellan fast och rörlig skatt. Därtill kan läggas att trafikpolitiska utredningen (K 1972: 07) enligt sina direktiv har att undersöka bl. a. de samhällsekonomiska kostnaderna för vägtrafiken och kostnademas fördelning på fordonen. Frågan om en mer väsentlig förändring av nuvarande principer för ut­tag av vägtrafikskatt bör prövas först sedan ett tillfredsställande be­slutsunderlag föreligger. Detta bör gäUa även fördelningen på fast och rörUg skatt.

I enlighet härmed förordar jag att den nuvarande avvägningen mellan fordonsskatt och kUometerskatt behålls tills vidare.

Den intemationella trafiken

Jag har redan i korthet berört beskattningen av den intemationella vägtrafiken. Bestämmelser om beskattning av svenska fordon vid an­vändning utomlands fmns i 41 § vägtrafikskattelagen (1973: 601, VSL) och i kungörelsen (1973: 777) om återbetalning och avräkning av väg­trafikskatt m. m. för fordon som använts utom riket. Bestämmelserna har ändrats senast genom SFS 1975: 276 och 1975: 281. Båda ändringama träder i kraft den 1 juni 1976. Används kilometerskattepliktig lastbU, buss eller släpvagn utomlands medges återbetalning av fordonsskatt och körsträckan i utlandet avräknas från den totala körsträckan vid beräk­ning av kilometerskatt.

Prop. 1975/76:181

26

Rätten till återbetalning av fordonsskatt infördes den 1 juli 1971 i

syfte att undanröja den dubbelbeskattning som uppkom när svenska

fordon beskattades både i Sverige och i annat land. Detta var särskilt

påtagligt när det gäUde Västtyskland, som intar en viktig position som

handelspartner och transitland, och Norge med vilket transportutbytet

är mycket stort. I Västtyskland utgår en dagskatt som för en normal

svensk fordonskombination uppgår till 55 DM per dag och dessutom

drivmedelsskatt. I Norge, som för nu aktuella fordon .inte har någon

fordonsskatt, utgår en förhållandevis hög kilometerskatt, som är den­

samma för norska och utländska fordon. Däremot är motorbrännoljän

inte belagd med vägtrafikskatt.

:   _

Återbetalningen av fordonsskatt kan också ses som ett uttryck för kostnadsansvarighetsprincipen, vilken i detta faU skulle innebära att endast de kostnader som orsakas av fordonen här skall täckas av väg­trafikbeska Ilningen.

Som en konsekvens av att återbetalningsbestämmelserna getts generell utformning befrias svenska fordon helt från fordonsskatt när de an­vänds i länder med vilka Sverige har vägtrafikskatteavtal. .

Enligt min mening bör rätten till återbetalning av fordonsskatt be­gränsas tUl sådana fall då ett svenskt fordon har belagts med en mot fordonsskatten svarande pålaga i utlandet. En sådan tillämpning skulle stå i god överensstämmelse med de internationella avtal som Sverige har ingått, eftersom dessa bygger på tanken att endast dubbelbeskattning skall undvikas. Återbetalningen medför avsevärd arbetsbelastning för berörda myndigheter och skapar, dessutom kontrollproblem. Jag förordar därför att rätten till återbetalning av fordonsskatt begränsas till dé fall då en mot fordonsskatten svarande pålaga erlagts i utlandet. Bland län­derna i Europa är det f. n. endast Västtyskland.och Spanien som tar ut fordonsskatt eller niotsvarande av svenska fordon. Jäg vill i detta sam­manhang framhålla att det f. n. pågår förhandlingar mellan Sverige och Västtyskland om ett avtal om ömsesidig befrielse irån fordonsskatt.

Man måste dock enUgt min mening 

beakta.de

särskilda förhållanden, som råder beträffande trafikutbytet med Norge. Skattenivån i Norge och den omständigheten att man där inte har någon separat fordons­skatt gör att det är motiverat att även i fortsättningen tillåta återbetal­ning vid körning i Norge; I detta sammanhang vUl jag också ta upp frå­gan om en jämförelse mellan skattebelastningen på fordon som är re­gistrerade i Sverige och. fordon som är registrerade i Norge. Det har från olika håll hävdats att beskattningsreglerna är så utformade att de ger en konkurrensnackdel för svenska åkeriföretag. Frågan har tagits upp i riksdagen (TU 1974: 8, rskr 1974: 230) och i en skrivelse till finans­departementet från Svenska åkeriförbundet.

På svenskt initiativ har förhandlingar skett méd Norge i denna fråga. Som   ett  led   i   förhandUngarna   har   skattebelastningen   beräknats   på

Prop. 1975/76:181

27

fordon från vartdera landet. Dessa beräkningar omfatiar för svensk del ' fordonsskatt och kilometerskatt och för norsk del tiill, trafikavgift, importavgift, investeringsavgift och kilometerskatt. Beräkningarna visar att de svenska åkeriföretägen inte kan anses ha någon konkurrensnack­del av beskattningen. Detta gäller även om den norska investeringsav­giften inte beaktas när det gäller norskregistrerade fordon.

Systemet med återbetalning av fordonsskatt förutsätter att de svenska tullmyndigheterna medverkar vid ut- och inresa med fordonet. De upp­gifter som lämnas vid gränspasseringama bearbetas genom automatisk databehandling hos statens trafiksäkerhetsverk och leder tiU återbetal­ning i samband med uppbörden av fordonsskatt.

De ändrade återbefalningsbestämmdserna bör få eh annan praktisk utformning än den nuvarande. För flertalet fordon kommer det inte att bU fråga om någon dubbelbeskattning i vart fall inte om överens­kommelse kan träffas med Västtyskland om ömsesidig skattebefrielse. Återbetalningen bör därför inte längre bygga på uppgifter som lämnas vid gränspassering utan'på ansökan av fordonsägaren. Ansökan skall grundas på debitering av skatt i utlandet och styrkaS' med handling som visar debiteringen. Återbetalningen skall beräknas på samma sätt som nu. I den mån skatt i utlandet taghs ut för dag, vilket är fallet i t. ex. Västtyskland, bör återbetalning medges för det antal dagar för vilka skatt betalats i utlandet. Vid debitering av kilometerskatt i Norge anges inresedagen och i princip skall även utresedagen noteras. Även i detta fall finns alltså möjlighet för fordonsägaren att visa antalet utiands-dagar. I annat fall får tiden för vistelsen i utlandet visas på annat sätt, t. ex. genom tullhandling, körjoumal eller annan handling.

Uppgiften att granska och pröva ansökningar om återbetalning bör läggas på beskattningsmyndigheterna, dvs. länsstyrelsema. Ansökningar­na får behandlas manuellt men utbetalningen kan självfallet ske med hjälp av bilregistret.

De grundläggande bestämmelserna om återbetalning av fordonsskatt bör tas in i 41 § VSL. Därvid bör föreskrivas att återbetalning får göras under förutsättning att för fordonet i aimat land tagits ut skatt eller av­gift som åvUar trafik med eller innehav av fordon. Denna bestämning av skatteområdet är densamma som i 1956 års konventioner om beskattning av motorfordon i internationell trafik (SÖ 1958: 35). Bestämningen in­nebär att uttagandet av. bro- eller vägavgifter, konsumtionsskatter eller konsumtionsavgifter, befordringsskatter eller befordringsavgifter inte be­rättigar till återbetalning av svensk fordonsskatt.

I enlighet med vad som anges i nämnda konventioner bör med be­fordringsskatter eller befordringsavgifter avses

omsättningsskatter och skatter av liknande slag såsom exempelvis mervärdeskatt,

avgifter för utfärdandet av transporttillstånd och andra nödvändiga handUngar,

Prop. 1975/76:181

28

skatter eller tilläggsskatter som förfaller till betalning i anledning av befordringen som sådan, utöver skatter som tas ut endast för rätten att inneha eller bruka fordon.   ,

Det bör ankomma på riksskatteverket att vid behov medverka: tiU att inhämta upplysningar om karaktären hos debiterade skatter och avgifter.

De nya bestämmelser som jag föreslår skall införas i 41. § VSL får kompletteras med vissa tillämpningsföreskrifter, t.ex. om. ansöknmgs-och beslutsförfarandet, som det bör ankomma på regeringen att ut­färda.

För att det av mig nu förordade systemet för återbetalning av for­donsskatt skaU ge största möjliga praktiska fördelar bör även avräkning av körsträckan i Norge, när det gäller den svenska kilometerskatten, göras på annan grund än som nu är fallet. Stora fördelar i praktiskt och kontroUtekniskt hänseende skulle stå att vinna om avstämpling av kilometerräknaren inte behövde göras vid passering av gränsen mellan Sverige och Norge. I stället kunde den körsträcka för vilken kilometer-skatt erlagts i Norge dras från den totala körsträckan för ett svenskt fordon. Detta avdrag skulle göras efter ett ansökningsförfarande som samordnas med återbetalningen av fordonsskatt. Det bör ankomma på regeringen att meddela bestämmelser härom.

Det är enligt min mening lämpligt att de nya bestämmelserna träder, i kraft samtidigt med fjärde etappen av omläggningen av fordonsskatten,, dvs. den 1 januari 1977. Det kan dock,tänkas att den fördel det nuva­rande systemet innebär för de svenska åkeriföretagen försvårar överens­kommelser med andra länder om skattebefrielse och att det kan uppstå behov av att sätta bestämmelserna i kraft tidigare. Det bör därför anförtros åt regeringen att besluta om ikraftträdande av de nya be­stämmelserna.

Jag vill slutUgen beröra ytterUgare en fråga, som rör den internatio­neUa trafiken. Beskattningen av fordon som inte är registrerade här regleras i 42 § VSL och i den med stöd därav utfärdade kungörelsen (1973: 778) om vägtrafikskatt på vissa fordon, som inte är registrerade i riket. Bestämmelserna innebär bl. a. att fordonsskatt och kilometer-skatt tas ut enligt särskilda, kraftigt förenklade, skattetabeller. Enligt 3 § kungörelsen är fordon, som inte används för yrkesmässig, trafik, nor­malt befriade från fordonsskatt. Även fordon i yrkesmässig trafik är i stor utsträckning enUgt 3 § andra stycket befriade från fordonsskatt på grund av 1956 års konventioner, bilaterala avtal eller faktisk ömse­sidighet.

I 4 § kungörelsen finns bestämmelser om kilometerskatt. Sådan skatt utgår för brännoljedriven lastbil, brännoljedriven buss öch för släpvagn som dras av sådant fordon och har en totalvikt som överstiger 10 000 kilogram. Skatten beräknas för påbörjat hundratal kilometer. Körsträc­kan beräknas schablonmässigt. Om körsträckan är högst 50 kilometer

Prop. 1975/76:181

29

utgår ingen skatt. Är körsträckan längre avräknas 50 kilometer.

EnUgt 5 § erlägges skatt i princip vid fordonets införsel. Generaltull­styrelsen får, när särskilda skäl föreligger, medge att skatten betalas senare.

I 6 § finns bestämmelser om skyldighet att erlägga skatt för fordon som bUvit skattepliktigt och om påföljd för försummad betalning.

Bestämmelser om uppbörd m.m. finns i 79§§, om straff i 10 §, om besvär i 11 § och om rätt att utfärda tillämpningsföreskrifter i 12 §.

Till ledning för tullmyndigheternas beräkning av körsträckan finns avståndstabeller som upptar de vanUgaste destinationsorterna. Bestäm­melserna om fastställande av körsträckan tillämpas på följande sätt. Uppgår den sammanlagda körsträckan till högst 50 kilometer uttas ingen skatt. Är körsträckan 51150 kilometer avräknas först 50 kilo­meter varefter skatt utgår för påbörjat hundratal kilometer, dvs. för 100 kilometer. Är körsträckan 151250 kilometer utgår skatt för 200 kilometer osv.

Enligt vad jag erfarit är detta sätt att avrunda körsträckorna inte nödvändigt. Eftersom tullm3mdigheterna fastställer körsträckorna scha­blonmässigt finns det utrymme för viss avrundning inom schablonerna. Det är alltså möjligt att lägga avståndet mellan t. ex. Malmö och Stock­holm till grund för beskattningen även om fordonet är destinerat till en ort någon mil från Stockholm.

Med anledning härav föreslår jag att bestämmelsen i 4 § andra stycket ändras så att skatt skall beräknas för varje helt tiotal kilometer. Detta förutsätter också en ändring i bilaga 2 till författningen.

Med hänsyn till de nya bestämmelserna om normgivningsmakten, som började tillämpas den 1 januari 1975, bör bestämmelserna om be­skattning av fordon som inte är registrerade här tas in i en särskild lag. Inom finansdepartementet har upprättats förslag till sådan lag. För­slaget innebär att de bestämmelser i kungörelsen, som inte är av ren verkställighetskaraktär, med de ändringar jag nyss förordat, förs över till lagen. Denna bör träda i kraft den 1 januari 1977. Jag avser att senare föreslå regeringen att i en särskild förordning ge de verkstäUig-hetsföreskrifter som behövs.

Räddningstjänstens fordon

I princip skall alla fordon som används på de allmänna vägarna ge­nom vägtrafikbeskattningen svara för de kostnader användandet orsakar samhället. Detta gäller även för fordon som används i ett aUmännyttigt syfte, t. ex. brandfordon och andra räddningsfordon. Bland dessa finns dock vissa, som med hänsyn till sin speciella utrustning har så Utet användningsområde att de årliga körsträckoma för sådana fordon bUr onormalt korta.

Prop. 1975/76:181

30

Brandfordon som är försedda med fast specialutrustning är f. n. undantagna från skatteplikt. Före den 1 januari 1974, då VSL trädde i kraft, var även ej specialutrustade brandfordon undantagna från skatte­pUkt om de användes uteslutande för brandväsendet och var försedda med tydlig beteckning som visade att de tjänade brandväsendet. Vidare var specialutrustade ambulanser undantagna från skattepUkt.

Genom brandlagen (1974: 80) har kommunerna ålagts att svara för även annan räddningsstjänst än brandbekämpning, t. ex. att avvärja eller begränsa skada vid oljeutflöde eller översvämning.

Det utvidgade kommunala ansvaret på detta område medför att kom­munerna får anskaffa delvis nya fordonstyper. DärtiU kommer att det finns en märkbar tendens att så långt möjligt använda standardfordon för räddningstjänsten. Dessa förses då med lös utrustning ibland av flera oUka slag för alternativ användning.

Frågan om skattefrihet för brandfordon avgörs f. n. i praktiken vid registreringsbesiktning. Endast om fordonet då kan klassificeras som brandfordon blir det undantaget från skatteplikt. Dessa bestämmelser har i vissa fall lett till att likadana eller likvärdiga fordon bedömts olika.

Svenska kommimförbundet har hemställt att det utvidgade kommu­nala ansvaret för räddningstjänsten skall leda till utökad skattefrihet för räddningsfordonen. Remissinstanserna har inte haft något att invända häremot. Även jag anser det vara befogat att andra räddningsfordon än brandfordon kan undantas från skattepUkt. Det utvidgade undantaget bör i första hand gälla alla specialutrustade räddningsfordon, eftersom de årliga körsträckoma för dessa så gott som alltid är mycket korta. Däremot anser jag inte att någon ändring är motiverad i fråga om de utryckningsfordon som används för transport av sårade och sjuka. Dessa används ofta i samma utsträckning som flertalet privata bilar.

Det finns ytterligare en kategori fordon som enUgt min mening bör kunna undantas från skattepUkt. Det är fråga om vissa ej special­utrustade fordon som används uteslutande eller så gott som uteslutande för räddningstjänst. Dessa kan vara av flera olika slag, t. ex. standard­lastbilar eller släpvagnar som förses med lämplig lös räddningsutrust-nmg.

För att inte orsaka praktiska svårigheter med ett utvidgat undantag bör en särskild begränsning göras av skattefriheten. Jag anser att person­bUar generellt bör uteslutas från möjligheterna tUl skattefrihet. Beträf­fande sådana lastbilar, som är försedda med skåp-, stationsvagns- eUer personbilskarosseri och bussar framstår det som naturligt att lägga storleken på fordonet till grund för avgränsningen. De mindre fordo­nen belastas med en årlig skatt som är mycket låg. Så t. ex. utgör den årliga fordonsskatten för en bensindriven lastbU med skattevikten (to­talvikten) 3 000 kg endast 711 kr. Jag förordar att gränsen för dessa fordon sätts vid 3 000 kilogram. Däremot anser jag det inte vara nöd-

Prop. 1975/76:181

31

vändigt med någon särskild begränsning av skattefriheten när dét gäller övriga fordon. Med de förordade. begränsningarna kommer personbUar och vissa med personbilar jämförbara mindre lastbilar, ambulanser och små bussar även i fortsättningen att vara skattepliktiga.

Genom att medge skattefrihet även när fordonen används sä gott som uteslutande för räddningstjänst undviker man tveksamhet i de fall ett fordon då och då används för andra ändamål. En tankbil kar t. ex. någon gång användas för att spola en isbana. Denna omständighet bör aUtså inte leda tiU att skattefrihet är utesluten.

Som framgått av vad jag tidigare har anfört är det en kommunal an­gelägenhet att svara för räddningstjänsten. Begreppet räddningstjänst beskrivs i brandlagen på ett sådant sätt att det omfattar endast verk­samhet som bedrivs av staten och av kommunerna. Detta hindrar inte att det finns räddningsfordon även på annat håll, t. ex. hos oljesane­ringsföretag och industribrandkårer. Om kommunen träffar avtal med ett sådant räddningsorgan om att detta skall lämna hjälp vid räddnings­tjänst, kan länsstyrelsen enligt 6 § brandlagen tUl viss del befria kom­munen från skyldigheten att hålla egen brandkår och utmstning för räddningstjänst. I sådant faU anses räddningsorganet ingå i kommunens organisation för räddningstjänst (den kommunala brandstyrkan). Den verksamhet som räddningsorganet bedriver vid sidan av överenskommel­sen med kommunen blir däremot inte att anse som räddningstjänst i brandlagens mening, även om verksamheten i princip skulle vara av samma slag.

Det avgörande för om ett räddningsfordon skall befrias från skatt eUer inte bör emellertid vara Om fordonet är inrättat för eller används för uppgifter av det slag som i brandlagen avses med begreppet räddnings- . tjänst. Däremot bör det sakna betydelse om fordonet ägs av kommunen eller av enskild huvudman. I sistnämnda fall bör det inte heller krävas att huvudmannen har träffat sådant avtal med kommunen som jag nyss har nämnt. Ett fordon som inte används för egentiiga räddningsuppgif­ter utan t. ex. i samband med sanerings- eller återställningsarbete, dvs. när det inte längre är fråga om att avvärja eller begränsa skada utan om att undanröja skadeverkningar som redan har inträffat, bör däremot inte undantas frän skatteplikt.

Det nya utvidgade undantaget kan inte tillämpas på samma sätt som . det nuvarande. De ej specialutrustade fordon, som kan bli. skattefria kommer inte att kunna klassificeras som brandfordon vid registrerings­besiktning. Frågan om skattefrihet för räddningsfordonen bör i stället avgöras av beskattningsmyndigheten, dvs. av länsstyrelsen. När det gäl­ler specialutrustade fordon bör skattepliktsfrågan därvid kunna avgöras med ledning av registreringsbesiktningen.    .. .       \

Författningsmässigt bör de nya bestämmelserna tas in som ett andra,, stycke i 40 § VSL. Samtidigt får motsvarande undantag slopas i 6 §;

Prop. 1975/76:181

32

första stycket 1 VSL. Mot det beslut länsstyrelsen meddelar i skatte-pUktsfrågan får talan enligt.31 § första stycket VSL föras genom besvär hos kammarrätt.

Det bör ankomma på riksskatteverket att lämna anvisningar till be­skattningsmyndigheterna i denna fråga, i den mån så behövs.

Saluvagnsskatt

Saluvagnsskatt erläggs av den som har, saluvagnslicens, dvs. har rätt att använda oregistrerade eUer avställda fordon för bl. a. demonstra­tionskörningar. Skatten betalas för det antal fordon licensinnehavaren vill kunna använda samtidigt. Särskilda saluvagnsskyltar tillhandahålls av länsstyrelsen sedan föreskriven saluvagnsskatt erlagts. Skatten utgör för helt år 325 kr. för bil, 55 kr. för motorcykel och 160 kr; för trak­tor, motorredskap eller släpvagn.

Saluvagnsskatten sköts f. n. manuellt av länsstyrelserna. Detta innebär att länsstyrelsema i slutet av varje kalenderår sänder ut skattekrav till licensinnehavarna mot postförskott. När ny Ucens meddelas eller när licens utvidgas tiU att omfatta fler fordon än tidigare sänder läns­styrelserna på samma sätt ut skattekrav till Ucensinnehavaren.

Statens trafiksäkerhetsverk har föreslagit bl. a. att saluvagnsskatten inordnas i det centrala bilregistret, att verket skall sköta uppbörden för länsstyrelsernas räkning samt att skatten bestäms tiU samma belopp för alla fordon.

Det var från början meningen att dåvarande bikegisternämnden enligt kungörelsen (1973: 781) om saluvagnsskatt skulle sköta om upp­börden av saluvagnsskatt för länsstyrelsens räkning. Systemet gick dock inte att genomföra tidsmässigt, varför bestämmelserna ändrades (SFS 1974: 723) innan de börjat tillämpas. Föratsättningar synes nu föreligga för att återinföra det ursprungliga systemet. Härigenom avlastas länssty­relsema ett manuellt arbete som med fördel kan utföras genom auto­matisk behandling av uppgifter i det centrala bilregistret. Bestämmelser­na om saluvagnsskatt bör alltså ändras så att statens trafiksäkerhetsverk anförtros uppgiften att sköta uppbörden av saluvagnsskatt.

Jag kan däremot inte ansluta mig till trafiksäkerhetsverkets förslag om en enhetlig skattesats för alla fordon.

I samband med de ändringar som får göras i bestämmelsema om saluvagnsskatt bör de bestämmelser, som inte är av ren verkstälUghets-karaktär, tas in i lag.

I nuvarande 7 § första stycket finns hänvisningar till 4 § VSL och 29 § vägtrafikskattekungörelsen (1973: 776). Hänvisningama avser riks­skatteverkets ställning som central förvaltningsmyndighet och verkets rätt att utfärda föreskrifter för påföring och uppbörd av skatt. Jag för­ordar att bestämmelsen i stället utformas så att den direkt ger riksskatte­verket ställning som central förvaltningsmyndighet.

Prop. 1975/76:181

33

I enUghet med vad jag nu förordat har inom finansdepartementet upprättats förslag tiU lag om saluvagnsskatt. Lagen bör träda i kraft den 1 januari 1977. Jag avser att senare föreslå regeringen att i en sär­skild förordning ge de verkstäUighetsföreskrifter som behövs.

Frågan om ändringar i vägtrafikförfattningarna kommer att tas upp i annat sammanhang av chefen för kommunikationsdepartementet.

Övriga frågor

Ett skattepliktigt fordon får inte användas om till betalning förfallen fordonsskatt eller kilometerskatt är obetald. Till bevis för att skatten är betald utfärdas särskilt skattekvitto ett för fordonsskatt och ett för kilometerskatt som skall medföras under färd med fordonet. Åsidosättande av sistnämnda skyldighet är belagd med böter, högst 500 kronor.

Skyldigheten att medföra skattekvitto under färd med fordonet är en kvarleva från den tid då kvittot utgjorde det enda beviset för att skatten betalats och då det i många faU var förenat med svårigheter att kontrollera skattebetalningen i bilregistret. Kontrollmärket, som nu med vissa undantag tillställs fordonsägaren endast om förfallen fordonsskatt för fordonet är betald, är enUgt vad jag inhämtat ett till-förUtUgt bevis för att skatten är betald. I de faU kontrollmärke till­ställts fordonsägaren utan att skatten är betald, vilket förekommer bl. a. när bevis om avställnings upphörande meddelats, finns tillräckUga möj­ligheter att kontrollera skattebetalningen i det centrala bilregistret. Jag anser därför att skyldigheten att medföra kvitto på fordonsskatt utan olägenhet kan slopas.

När det gäller kvitto på kilometerskatt är förhåUandena delvis andra. Det har hittiUs inte varit möjUgt att samordna kontrollmärkessystemet med uppbörden av kilometerskatt. Kontrollmärket utgör därför inte något bevis för att kilometerskatten erlagts. Så länge så är faUet anser riksskatteverket och rikspoUsstyrelsen att skyldigheten att medföra kvitto på kilometerskatt bör behållas. Statens trafiksäkerhetsverk har föreslagit att viss kontroll av betalning av kUometerskatt skall göras innan kontrollmärke utfärdas. Frågan bereds f. n. i kommunikations­departementet, I avvaktan på resultatet härav är jag inte beredd att föreslå någon ändring av gällande bestämmelser om kvitto på kilo­meterskatt.

Jag föreslår i enUghet med vad jag nu förordat en ändring av be­stämmelsen i 10 § andra stycket VSL.

VSL bygger i väsentUga delar på de uppgifter om fordon och for­donsägare som finns noterade i det centrala bilregistret. Jag föreslår att i VSL tas in en bestämmelse som mer direkt knyter VSL:s bestäm­melser om ägare av fordon till den som enUgt bilregistret är eUer bör

Prop. 1975/76:181

34

vara antecknad som ägare tUl fordonet. Bestämmelsen bör tas in som ett nytt tredje stycke i 1 § VSL. Till följd härav bör en närmast redak­tionell ändring göras i 7 § VSL.

Som jag tidigare har berört kan polisman eUer annan som i samband med besiktning av fordon behöver provköra fordonet formeUt dömas till böter om han vet att fordonet felaktigt är obeskattat eller oför­säkrat. Jag föreslår att detta ändras i 36 § VSL och i trafikskadelagen (1975: 1410). I sistnämnda fråga har jag samrått med chefen för justi­tiedepartementet.

Bestämmelserna i 33 § VSL och i skattebrottslagen (1971: 69) stadgar straff för oUka förfaranden i skatteundandragande syfte. Den som manipulerat med kilometerräknare och därefter lämnat en körlängds-uppgift som visar för kort körsträcka döms enligt skattebrottslagen för skattebedrägeri eller, om brottet är ringa, för skatteförseelse. Straf­fet för skatteförseelse är böter. Den som visserligen manipulerat med räknaren men ännu inte lämnat någon körlängdsuppgift döms enligt VSL till böter eller fängelse. Överträdelse av VSL bestraffas alltså strängare än skatteförseelse.

EnUgt min mening bör detta förhållande ändras, så att straff enligt 33 § VSL skall utdömas under förutsättning att förfarandet ej utgör ett led i gärning som är belagd med strängare straff enligt skattebrotts­lagen.

SlutUgen vill jag ta upp en huvudsakUgen praktisk fråga. Vid åter­betalning av vägtrafikskatt avräknas enligt 30 § VSL endast obetald sådan skatt och restavgift på skatten. Det förekommer att fordonsägare förutom skatt underlåtit att erlägga påförd skyltavgift, registerhållnings­avgift eller avgift för bevis om avställnings upphörande enligt 63 § första stycket, 65 § första stycket resp. 69 § bilregisterkungördsen (1972: 599). Om möjligheten tUl avräkning utsträcks till att omfatta även dessa avgifter uppnås en praktisk fördel eftersom avgifterna normalt debiteras i samband med debitering av skatt. Av praktiska skäl bör bestämmelsema få generell utformning och omfatta de avgifter enligt bilregisterkungörelsen, som uppbäres i samband med uppbörd av väg­trafikskatt. Jag förordar att bestämmelser härom tas in i 30 § VSL.

Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att antaga inom­finansdepartementet upprättade förslag till

1.

lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1973: 601),

2.

lag om vägtrafikskatt på vissa fordon, som icke är registrerade i riket,

3.

lag om saluvagnsskatt,

4.

lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410).

Prop. 1975/76:181

35

Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som föredraganden har lagt fram.

NORSTEDTS TRYCKERI   STOCKHOLM 1976 760J12