Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Prop. 1977/78:131

Regeringens proposition

1977/78:131

om stöd till små vattenkraftverk, m. m.

beslutad den 2 mars 1978.

Regeringen föreslår riksdagen att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll.

På regeringens vägnar THORBJÖRN[REDACTED_EFTERNAMN]

OLOF[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag om ekonomiskt stöd till små vat­tenkraftverk. Stöd föreslås kunna utgå för åtgärder som syftar till att vidmakthålla, öka eller få till stånd elproduktion i kraftverk med en effekt av 1 500 kW eller lägre. I propositionen föreslås att ytterligare 15 milj. kr. anvisas under anslaget Energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m. för budgetåret 1978/79 dels för stöd till nyssnämnda åtgärder, dels för att underlätta framtagandet av ny teknik för små vattenkraftverk. Anslaget föreslås därmed uppgå till sammanlagt 310 milj. kr. för nästa budgetår.

I propositionen föreslås också vissa ändringar av grunderna för bi­drag till energibesparande åtgärder inom näringslivet. Förslagen innebär i huvudsak att bidrag kan utgå för framtagande av prototyper eller demonstrationsanläggningar m. m. som är inriktade på användning av annat bränsle än olja.

1   Riksdagen 1977/78.1 saml. Nr 131

Prop. 1977/78:131

Utdrag

INDUSTRIDEPARTEMENTET

PROTOKOLL

vid regeringssammanträde 1978-03-02

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dahl­gren, Asling,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Buren­stam[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om stöd till små vattenkraftverk, m. m.

1    Inledning

Regeringen uppdrog den 21 april 1977 åt statens industriverk att utreda frågor rörande små vattenkraftverk. Uppdraget irmefattade en översiktlig inventering av de vattenkraftresurser som kan utnyttjas i vattenkraftverk med en effekt av 2 000 kW eller lägre och en redo­visning av de hinder som föreligger mot att nämnda vattenkraftresurser utnyttjas. Verket skulle vidare lämna förslag till åtgärder för att un­danröja dessa hinder.

Industriverket redovisade i november 1977 resultatet av sitt utred­ningsarbete i rapporten (SIND PM 1977: 13) Små vattenkraftverk.

Efter remiss har yttranden över rapporten avgetts av vattenöverdom­stolen, Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut, kammarkol­legiet, riksrevisionsverket, riksantikvarieämbetet, lantbruksstyrelsen, fis­keristyrelsen, statens naturvårdsverk, överstyrelsen för ekonomiskt för­svar, arbetsmarknadsstyrelsen, statens planverk, statens vattenfallsverk, styrelsen för teknisk utveckling, domänverket, nämnden för energipro­duktionsforskning, statens prisregleringsnämnd för elektrisk ström, läns­styrelsema i Skaraborgs, Örebro, Kopparbergs och Västerbottens län, fuUmäktige i riksbanken. Ingenjörsvetenskapsakademien, Landsorganisa­tionen i Sverige, Lantbrukamas riksförbund. Riksförbundet eldistributö­rerna REL, Svenska bankföreningen, Svenska elverksföreningen. Svenska kommunförbundet. Svenska kraftverksföreningen, Svenska samernas riks­förbund, Sveriges fiskares riksförbund, Sveriges fritidsfiskares riksför­bund, Sveriges hantverks- och industriorganisation, AB Vattenbyggnads­byrån och Älvräddarnas samorganisation.

Prop. 1911 fl8:131

3

Flera av remissinstanserna har bifogat yttranden från olika lokala och regionala organ m. fl.

Vidare har skrivelser inkommit från ett antal företag och kommuner.

2   Vissa författningsbestämmelser om stöd på energiområdet

Enligt förordningen (1975: 422) om statsbidrag till energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m. (omtryckt 1977: 388) lämnas bidrag för sådana åtgärder vid företag som avser förekommande verksamhet eller befintlig byggnad och som syftar till bättre hushållning med energi eller användning av annat bränsle än olja. Bidrag utgår med högst 35 % av kostnaderna för åtgärden. Vidare lämnas bidrag för framtagan­de av prototyper och demonstrationsanläggningar som är inriktade på effektivare energianvändning inom industrin eller inom transport och samfärdsel, på återvinning av energikrävande varor eller på återvin­ning av energi ur avfall samt för framtagande av anläggningar för energi­produktion som innebär tillämpning av teknik som kan antagas kom­ma att bli lönsam. Sistnämnda bidrag utgår med högst 50 % av kost­naderna för åtgärden.

Bidrag till prototyper och demonstrationsanläggningar lämnas endast för åtgärd som syftar till att föra ut ny teknik i praktisk tiUämpning eller att utnyttja känd teknik i nytt sammanhang. Tekniska förbättringar inom konventionell energiproduktion omfattas inte av stödet. Projekt som avser exempelvis uppförande, ombyggnad m. m. av vattenkraftverk är således normalt inte bidragsberättigade.

Bidragen administreras av statens industriverk.

Reglerna i förordningen (1959: 369) om statUgt stöd åt landsbygdens elförsörjning (omtryckt 1977: 348) och i kungörelsen (1919: 787) med allmänna bestämmelser för lån från vattenkraftslånefonden (ändrad senast 1973: 574) innebär vissa möjligheter att erhålla ekonomiskt stöd för investeringar i små vattenkraftverk. Enligt den förstnämnda författ­ningen kan sålunda stöd utgå till eldistributionsföretag för bl. a. nyanlägg­ning av lokal anläggning för alstrande av energi. Stödet utgår i form av dels bidrag dels garanti för lån. Beslut om stöd fattas av statens industri­verk. Enligt den sistnämnda författningen kan menighet, bolag, förening eller enskild beviljas lån för bl. a. vissa mindre lokala vattenkraftanlägg­ningar. Fråga om lån avgörs av regeringen sedan industriverket har be­rett ärendet.

3   Lämnade bidrag m. m.

Genom beslut den 22 januari 1976 beviljade regeringen bidrag enligt förordningen om statsbidrag tUl energibesparande åtgärder inom närings­livet m. m. för ett utvecklingsprojekt i Svenska kraftverksföreningens ut-

Prop. 1977/78:131

4

vecklingsavdelnings (VÄST) regi. Projektet syftar tiU att utreda möjlig­heterna att sänka kostnaderna för att bygga och driva små vattenkraft­verk genom standardisering, mekanisering och automatisering. Bidraget avser framför allt att täcka en del av kostnaderna för ett antal prototyp-anläggningar och uppgår enligt beslutet till 50 % av kostnadema för dessa anläggningars mekaniska och elektriska utmstning.

1 samarbete med bl. a. den tiUverkande industrin har VÄST tagit fram förenklad och standardiserad utrustning avseende kraftverk med en effekt av 1001 500 kW. Inom ramen för utvecklingsarbetet har sex prototypanläggningar uppförts för att pröva den nya tekniken. Samman­lagt har ca 4 milj. kr. utgått i bidrag för dessa anläggningar. Anlägg­ningarna har varit i drift omkring ett år. I utvecklingsprojektet ingår att ta fram ett enhetligt upphandlingsprogram för nämnda utrustning.

De sex anläggningarna har uppförts på olika ställen i landet av skilda företag. Anläggningarnas effekt varierar mellan 310 kW och 1 800 kW och kostnaden per kW för investeringarna i anläggningarna varierar mel­lan 2 750 kr. och 10 750 kr., utan hänsyn tagen till lämnade bidrag.

De sex projekten omfattar restaurering av nedlagt kraftverk, komplet­tering med ny utrustning i befintligt kraftverk, renovering och nyanlägg­ning av kraftverk.

En arbetsgrupp för frågor om små vattenkraftverk inom VÄST har i oktober 1977 redovisat resultatet av sitt arbete i rapporten Minikraft­verk.

I rapporten lämnas bl. a. en teknisk beskrivning av prototypanlägg­ningarna och redovisas erfarenheter av deras drift samt kostnaderna för dem. Det konstateras att investeringar i små vattenkraftverk i många fall är olönsamma trots standardisering och förenkling.

I rapporten uttalas därför att statliga bidrag bör lämnas för att stimu­lera till investeringar i små vattenkraftverk. Bidragen bör kompletteras med finansieringsstöd.

I rapporten redovisas förslag till ett bidragssystem för investeringar i små vattenkraftverk. Systemet innebär att bidrag utgår med 50 % av den kostnad per kW som överstiger 3 000 kr. Bidrag föreslås utgå med högst 2 500 kr./kW och endast under förutsättning att utnyttjningstiden för den installerade effekten är 3 0005 000 timmar per år.

4   Statens industriverks rapport

4.1 Bakgrund

Statens industriverk framhåUer att Sverige har goda förutsättningar för produktion av vattenkraft och att vattenkraften därför länge har varit den dominerande energikällan för produktion av elektrisk energi i vårt land. Vattenkraften har framför allt byggts ut under 1900-talet. Jämsides

Prop. 1977/78:131

5

med att stora kraftverk har uppförts har många små s. k. bygdekraftverk byggts i de mindre vattendragen för att förse den omgivande bygden med elektrisk energi.

Tekniken att bygga och driva stora vattenkraftverk och att överföra elenergi över långa sträckor har under 1900-talet utvecklats alltmer vilket har medfört att priset på elenergi har kunnat hållas lågt. Tekniken att bygga och driva små vattenkraftverk har däremot inte utvecklats i samma utsträckning. Elenergi tiUhandahålls därför numera ofta till pri­ser som är lägre än kostnaden för att producera el i ett litet vattenkraft­verk. Värdet av elkraftfen från de små vattenkraftverken har därför ofta inte räckt till för att täcka kostnaderna för förnyelse och underhåll av dessa verk. Detta har lett till att många små vattenkraftverk har lagts ner, särskilt under senare år.

4.2 Inventering

En fullständig inventering av de vattenkraftresurser som kan utnyttjas i vattenkraftverk med en effekt av 2 000 kW eller lägre saknas. Med utgångspunkt i tillgängligt material har industriverket bedömt den ungefärliga omfattningen av den effekt och kraftproduktion som är möjlig att uppnå i vattenkraftverk med en effekt av 2 000 kW eller lägre.

Verket uppskattar att knappt 2 TWh per år kan produceras i 900 å 1 000 vattenkraftverk inom effektområdet 1001 500 kW med en sam­manlagd effekt av 400500 MW. Uppgifterna avser dels sådana kraft­verk som är i drift, dels sådana som är nedlagda. Av rapporten framgår att 600 ä 700 av kraftverken är i drift. Dessa har en sammanlagd effekt av ca 250 MW och producerar ca 1 TWh elenergi per år. Av dessa kraft­verk beräknas knappt 100 verk med en sammanlagd effekt av 50 MW och en produktion av ca 0,2 TWh per år vara i behov äv omedelbar upp­rustning. Merparten av övriga kraftverk som är i drift väntas enligt indu­striverket bli nedlagda inom en period av tio år om inga särskilda åtgär­der vidtas. Om redan nedlagda kraftverk restaureras och åter sätts i drift beräknas de sammanlagt få en effekt av ca 200 MW och en elenergi-produktion av knappt 1 TWh per år.

I kraftverk med en effekt av 1 5002 000 kW kan enligt industriverkets bedömning sammanlagt ca 0,3 TWh per år produceras i de ca 40 verk som är i drift. Antalet nedlagda verk i denna storleksgrupp bedömer industriverket vara litet.

I kraftverk med en effekt under 100 kW kan slutligen enligt industri­verkets bedömning ca 0,1 TWh per år produceras, varav hälften i verk som är i drift.

I    många mindre vattendrag finns dammar som tidigare har utnyttjats

i samband med t. ex. sågar och kvarnar som har drivhs med vattenkraft.

II    TWh (terawattimme) = 1 000 milj. kilowattimmar.

If   Riksdagen 1977/78.1 saml. Nr 131

Prop. 1977/78:131

6

Industriverket bedömer att utöver nämnda produktionstal ca 0,10,2 TWh per år kan produceras om dessa dammar sätts i stånd och kompletteras med utrustning för elproduktion. Effektema vid dessa an­läggningar torde i de flesta fall komma att understiga 100 kW. En av­görande förutsättning för en sådan kraftproduktion ar enligt verket att en enkel och standardiserad typ av aggregat för kraftverk med låg effekt tas fram.

Sammanlagt torde enligt industriverket ca drygt 2 TWh per år kunna produceras i vattenkraftverk med en effekt av 2 000 kW eller lägre. Av denna möjUga produktion avser drygt hälften verk som är i drift. HärtUI kommer den kraft som kan utvinnas i små vattenkraftverk vid hittills outbyggda fall.

Industriverket framhåller slutligen att en bättre kännedom om möjlig­heterna att producera el i småkraftverk skulle vara av värde.

Verket erinrar om att en arbetsgrupp inom jordbruksdepartementet f. n. arbetar med frågor rörande inventering av landets dammanlägg­ningar. En rapport från gruppen med förslag om bl. a. omfattningen och formerna för en sådan inventering väntas under våren 1978. Industri­verket föreslår att en sådan inventering även får omfatta uppgifter rö­rande nedlagda och i drift varande små vattenkraftverk.

4.3 Hinder för små vattenkraftverk

Industriverket har redovisat de hinder som föreligger mot att vat­tenkraftresurser utnyttjas i små vattenkraftverk. Dessa hinder är framför allt av ekonomisk och teknisk natur.

En del ägare till små vattenkraftverk säljer huvuddelen av den el­energi som de producerar samtidigt som de under vissa tider av året behöver köpa kraft och därför är abonnenter hos den lokala elkraft-distributören. Detta gäller ungefär en tredjedel av kraftverken med en effekt av 1001 500 kW och huvuddelen av verken med en effekt under 100 kW. Eftersom den lokala kraftdistributören oftast är den enda tänkbara köparen av den producerade elkraften är förhandlings­situationen för säljaren inte särskilt gynnsam. Detta har enligt industri­verket lett till att ersättningen för den sålda kraften i vissa fall har blivit mycket låg. Det vore enligt verket ändamålsenligt om rekom­mendationer om skäliga priser för elenergi från små vattenkraftverk kunde utarbetas.

Tekniken för att anlägga och driva vattenkraftverk är väl utveck­lad. Moderna vattenkraftstationer är bl. a. i stor utsträckning automa­tiserade och har hög driftsäkerhet. Tekniken är dock framför allt an­passad till de större vattenkraftverken och kan av ekonomiska skäl inte användas i de små verken. De höga kostnader som denna teknik för med sig täcks inte av värdet av den producerade elenergin i de små

Prop. 1977/78:131

7

verken. Ny utrusming som är anpassad till de speciella förutsättningar som gäller för små vattenkraftverk behöver därför tas fram för att åstadkomma låga anläggnings- och driftkostnader. Bl. a. är utveckling av billig och enkel utrustning för automatisering av verken nödvändig. Det arbete som VÄST har utfört beträffande förenkling och standardi­sering av den mekaniska och elektriska utrustningen för vattenkraftverk inom effektområdet 1001 500 kW innebär enligt industriverket ett stort steg framåt i detta avseende. Viss vidareutveclding av detta arbete kan dock behöva ske.

Den elektriska och mekaniska utrustningen svarar för ca 50 % av de totala investeringskostnaderna för ett litet vattenkraftverk. Resten av kostnaderna är framför allt byggnadskostnader. Det är enligt industri­verket svårare att minska dessa kostnader än kostnadema för nämnda ut­rustning eftersom varje kraftverk har sina särskilda byggnadsförutsätt­ningar. En viss minskning kan dock möjligen uppnås genom t. ex. stan­dardisering av byggelement m. m.

Tekniken för att utvinna vattenkraft i kraftverk med en effekt under 100 kW behöver enligt verket utvecklas. Bl. a. bör en enkel och standar­diserad typ av kraftaggregat för låga effekter tas fram.

Sammanfattningsvis är således de största hindren för att bygga och driva små vattenkraftverk låga kraftvärden och höga drift- och anlägg­ningskostnader på grund av brist på lämpUg utmstning. Detta leder sammantaget till dålig lönsamhet för de små vattenkraftverken. In­dustriverket framhåller att körningarna av kraftstationerna i mindre vat­tendrag många gånger inte samordnas. Detta kan leda till att vattenkraften i vattendraget inte utnyttjas på bästa möjliga sätt, vilket i sin tur leder till sämre lönsamhet för kraftverken.

Industriverket framhåller vidare att de större vattenkraftverken normalt kan finansieras genom obligationslån men att detta inte kan ske för de små vattenkraftstationema. Finansieringen av investeringar i dessa sta­tioner kan därför enligt verket vara svår att klara.

Utöver ekonomiska och tekniska hinder pekar industriverket på att många ägare av småkraftverk anser att de administrativa problem och kostnader som hänger samman med vattendomstols prövning av ett ut­byggnadsprojekt är stora. En förenkling av denna prövning är enligt verket önskvärd.

Upprustning m. m. av små vattenkraftverk torde enligt industriverket inte medföra några större ingrepp i miljön. BehandUngen i vattendom­stol och driften av de kraftverk som har ingått i det utvecklingsprojekt som VÄST har drivit bekräftar detta. Det största miljöproblemet i sam­band med installation av de standardiserade aggregat som har tagits fram inom nämnda projekt torde enligt verket växa den korttidsreglering som denna typ av aggregat förutsätter. Verket framhåller dock att, eftersom alla utbyggnader kommer att bU föremål för prövning av vattendomstol, företagens inverkan på miljön kommer att belysas noga.

Prop. 1977/78:131

8

4.4 Förslag till åtgärder m. m.

Värdet av elkraften från små vattenkraftverk är enligt industriverket inte tiUräckligt stort för att för ägaren motivera de investeringar som måste vidtas för att rusta upp nedlagda verk eller hindra en fortsatt ned­läggning av verk med eftersatt underhåll. Industriverket räknar med att nedläggningen av små vattenkraftverk fortsätter om inga särskUda åt­gärder vidtas.

Enligt verket finns en rad skäl för att stödja de små vattenkraft­verken. Sålunda syftar ett sådant stöd tUl att underlätta utnyttjandet av en inhemsk energikälla. Inverkan på miljön bedömer industriverket bli begränsad då stödet framför allt kommer att gälla kraftverk i an­slutning till tidigare genomförda vattenregleringar. Vidare medför till­verkning av små vattenkraftaggregat m. m. och arbete med att sätta i stånd dammar etc. att sysselsättningstillfällen skapas.

Verket framhåUer vidare att för flertalet av de små vattenkraftverken med en effekt över 100 kW förhållandet mellan värdet av den produ­cerade elenergin i kraftverket och kostnaden för nödvändig investering torde vara minst lika stort som det förhåUande mellan värdet av sparad energi och kostnaden för investeringen som industriverket kräver för att bidrag till energibesparande åtgärder inom näringslivet skall komma i fråga.

Industriverket föreslår att stöd för investeringar i små vattenkraft­verk införs under en försöksperiod av två år. Verksamheten bör utvär­deras under det andra året och utformningen av eventuella långsiktiga framtida åtgärder rörande små vattenkraftverk bör utredas. Ett slutgiltigt förslag om utformningen av åtgärder rörande dessa kraftverk fordrar en­ligt industriverket en närmare utredning om hur olika instrument inom energipolitiken, t. ex. koncession för eldistribution och kommunal energi­planering, kan utnyttjas i detta sammanhang.

För att en fortsatt nedläggning av små vattenkraftverk skall undvikas behöver eiiUgt verket åtgärder vidtas snarast. Verket föreslår att stödet till små vattenkraftverk samordnas med den av verket administrerade bidragsgivningen avseende energibesparande åtgärder inom närings­livet.

De åtgärder som industriverket föreslår för de små vattenkraftverken är följande.

För åtgärder avseende kraftverk som har eller beräknas få en in­stallerad effekt mellan 100 och 1 500 kW bör statsbidrag och lån mot statliga garantier kunna lämnas. Bidrag bör kunna utgå för åtgärd som syftar till ökad elproduktion i befintUgt kraftverk, genomgripande renovering av i drift varande verk, restaurering av nedlagt kraftverk och nyanläggning av kraftverk.

Bidraget bör utgå med högst 35 % av kostnaderna för åtgärden i

Prop. 1977/78:131

9

fråga. Vid beräkning av bidraget skall hänsyn tas till investeringens lönsamhet. Endast de kostnader som uppstår efter det att beslut om bidrag har fattats bör vara bidragsgrundande. Utredningskostnader före vattendomstolsprövning blir därmed normalt inte bidragsgmndande.

Alla typer av kraftverksägare dvs. kraftbolag, andra företag, elverk, privatpersoner m. fl. föreslås vara bidragsberättigade. Verket bedömer medelsbehovet för bidragsstödet tiU 25 milj. kr. per år.

Lån mot statliga garantier föreslås kunna lämnas för investeringar som avser omfattande restaureringar och renoveringar samt nyanläggningar. Sådana lånegarantier bör vara komplement tUl bidrag och enligt verket kunna utgå även i de fall där bidrag till investeringen inte anses motiverat.

Verket föreslår att, om inte synnerliga skäl föreligger, lånegaranti får beviljas med högst 50 % av investeringskostnaden, sedan eventuella bidrag har avräknats. Verket beräknar behovet av lån till 50 milj. kr. per år.

För att bidrag och lånegarantier skall beviljas bör enligt verket ford­ras bl. a. att vattendom finns, att anläggningen är dimensionerad så att den möjliggör ett rationellt utnyttjande av det aktuella vattendraget och att den föreslagna åtgärden innebär att krav på viss minsta teknisk standard uppfylls vad gäller automatisering m. m.

För åtgärder avseende kraftverk med en effekt under 100 kW och över 1 500 kW bör enligt verket inga bidrag eller lånegarantier utgå. Beträffande den förstnämnda gruppen av kraftverk framhåller industri­verket att tekniken för att bygga och driva dessa kraftverk är outveck­lad och att det tiUskott av kraft som kan utvinnas vid dessa verk är obetydligt. Med hänsyn härtill anser verket att bidrag och lånegarantier inte bör lämnas för restaurering, upprustning m. m. av dessa kraftverk. Verket framhåller dessutom att handläggningen av ärenden om bidrag till dessa kraftverk skulle innebära en stor administrativ belastning. Be­träffande kraftverk med en effekt över 1 500 kW föreslår industriverket inget ekonomiskt stöd. Motiveringen till detta är att dessa verk är så stora att de inte har de problem som har angetts för småkraftverken.

Frågan om bidrag och lån föreslås bli prövade av industriverket.

Industriverket framhåller vidare att det ofta kan vara nödvändigt att utreda hur bästa möjliga kr af t hushållning i ett vattendrag erhålls bl. a. för att verket skall kuima avgöra om en viss åtgärd rörande ett litet vattenkraftverk är befogad från samhällsekono­misk synpunkt eller inte. Verket bör få tillgång till särskilda medel för sådan utredningsverksamhet. Verket bedömer medelsbehovet till 0,7 milj. kr. per år.

I fråga om elpriserna framhåller verket att det kan vara ett problem för ägare till små vattenkraftverk att få skäliga priser vid för­säljning av den elkraft som produceras vid kraftverken. Detta gäUer

Prop. 1977/78:131

10

särskilt Icraftverk med en effekt under 100 kW, vilka tiU största delen ägs av privatpersoner och småföretag. Inom Svenska elverksföreningen pågår f. n. arbete med att utarbeta riktlinjer för föreningens medlem­mar beträffande ekonomiska villkor för samköming med mindre el­produktionsanläggningar, bl. a. små vattenkraftverk. Dessa rekommen­dationer torde enligt verket leda tUl att kraften från små vattenkraft­verk kan säljas till högre priser än tidigare. Intäkterna från dessa kraft­verk torde därmed i flertalet fall kunna täcka normala drift- och un­derhållskostnader för verken. Antalet nedläggningar av kraftverk med en effekt under 100 kW torde därmed minska. Ökningen av kraftpriset torde dock enligt industriverkets bedömning inte bli så stor att den mo­tiverar större investeringar i kraftverk i denna storleksgrupp.

Verket anser att det bör införas en möjlighet att få viUkoren för le­verans av el från små vattenkraftverk prövade. Prövningen kan t. ex. utföras av den myndighet som handlägger frågor om områdeskonces­sion enligt lagen (1902: 71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen), dvs. av statens industriverk.

Verket framhåller vidare att stöd bör lämnas till utveck­ling av tekniken för att bygga och driva små vattenkraftverk. Detta gäller såväl vidareutveckling av den teknik som har tagits fram inom ramen för VAST:s utvecklingsarbete som utveckling av ny teknik. Bl. a. behöver enligt verket enkla och biUiga standardaggregat för kraft­verk med en effekt under 100 kW tas fram. Bidrag tUl att bygga proto­typer och demonstrationsanläggningar för att prova sådan ny teknik kan, framhåller verket, lämnas enligt reglerna i förordningen om stats­bidrag till energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m. Verket bedömer behovet av sådana bidrag till 3 milj. kr. per år, varav 1 milj. kr. avser teknik för kraftverk med en effekt under 100 kW.

5    Remissyttrandena

Remissinstanserna lämnar i allmänhet industriverkets redogörelse för de små vattenkraftverkens situation utan erinran. Förslagen till åtgärder tillstyrks eller lämnas utan erinran av den övervägande delen av remiss­instanserna. Vissa invändningar framförs dock. Småkraftverkens inver­kan på motstående intressen, främst på fritidsfisket, betonas som skäl mot statligt stöd till upprustning och nyanläggning av små vattenkraft­verk.

5.1 Bakgrund

Industriverkets beskrivning av den tekniska och ekonomiska utveck­lingens ogynnsamma verkningar för de små vattenkraftverken lämnas i

Prop. 1977/78:131

11

huvudsak utan erinringar. Statens vattenfaUsverk hävdar dock att förut­sättningarna för dessa kraftverk har förbättrats under senare tid.

Enligt vattenfallsverket har tidigare lönsamheten hos vattenkraftstatio­ner varit beroende främst av hur mycket fast (prima) kraft de har kunnat leverera, medan överskjutande produktionsförmåga har haft ringa värde. De realt sjunkande distributionskostnaderna och den ökande samkör­ningen har då slagit hårt mot de små kraftstationemas nytta. Förhållan­dena håller enligt verket dock på att ändras sedan landets utbyggda vat­tenkraft inte ens under våtår är tillräcklig för att täcka den aktuella to­tala belastningen. All produktion får då värde genom att den kan redu­cera olje- och uranbränsleåtgången i värmekraftverken.

5.2 Inventering

Remissinstanserna har inga erinringar mot industriverkets bedöm­ningar av möjlig kraftproduktion i anläggningar som har en effekt av 2 000 kW eller lägre. Industriverkets uppfattning att nedlagda och i drift varande små vattenkraftverk bör registreras i samband med att lan­dets dammar inventeras delas av de remissinstanser som har behandlat frågan. Hit hör bl. a. överstyrelsen för ekonomiskt försvar, domänverket. Landsorganisationen i Sverige, Svenska elverksföreningen och Svenska kraftverksföreningen.

5.3 Hinder för små vattenkraftverk

Industriverkets uppfattning att ekonomiska faktorer utgör väsentliga hinder för investeringar i små vattenkraftverk möter inga er­inringar bland remissinstansema. Enligt domänverket är otillfredsstäl­lande lönsamhet anledningen till att kraftverk under koncemens för­valtning har lagts ner. Oförändrade eller minskade intäkter och succes­sivt ökande kostnader har lett till allt sämre resultat. Om vitala, investe-ringsdryga delar av en station har havererat och behövt ersättas, har det för stationen saknats företagsekonomiska förutsättningar att finan­siera erforderlig investering.

Siatens vattenfallsverk omtalar att råkraftleverantörer och kraftdistri­butörer har tagit initiativ till en utredning om prissättningen på smärre kraftlillskott. Enligt vattenfallsverket torde utredningen, som väntas ut­mynna i en rekommendation från Svenska elverksföreningen, leda fram till väsentligt bättre priser än f. n.

Industriverkets bedömning av andra hinder, bl. a. bristande samord­ning av utnyttjandet av vattenloraften i ett vattendrag, dåliga finansie­ringsmöjligheter samt kostnader i samband med vattendomstolens pröv­ning lämnas i huvudsak utan erinran av remissinstanserna.

Några remissinstanser berör industriverkets uttalande att en    för-

Prop. 1977/78:131

12

enkling av vattendomstolarnas tillståndspröv­ning vad gäller små vattenkraftverk är önskvärd. Av dessa ansluter sig statens vattenfaUsverk och AB Vattenbyggnadsbyrån härtiU. Vatten­överdomstolen hävdar däremot att risken för skador torde omöjliggöra en förenklad behandling. Kammarkollegiet ställer sig också avvisande till tanken på en förenkling. KoHegiet framhåller samtidigt att det endast är i de kontroversiella fallen som processen kan bli komplicerad och kostsam.

Flera remissinstanser tar upp vissa hinder som industriverket inte har behandlat närmare. Det gäller främst miljöfrågor och vat­tenrättsliga frågor.

Vattenöverdomstolen framhåller att de vattenrättsliga problemen rö­rande små vattenkraftverk bör ägnas större uppmärksamhet än vad industriverket har gjort i sin utredning.

Vattenöverdomstolen anför vidare att utbyggnad av flertalet småkraft­verk torde komma att visa sig föriuslbringande utan stödåtgärder. Så snart inverkan på vattenförhållandena av byggnadsåtgärden eller förut­satt korttidsreglering orsakar skada eUer intrång på aimans egendom, kommer i sådana fall vattendomstolen att förklara företaget otUlåtligt enligt 2 kap. 3 § första stycket vattenlagen (1918: 523). Stödet torde inte få beaktas i tillåtlighetskalkylen. Vid sådant förhållande kommer enligt vattenöverdomstolen företaget inte att kunna genomföras, alldeles oav­sett om stöd beviljas eller inte.

Den långt drivna förenklingen och standardiseringen av småkraftver­ken har enligt vattenöverdomstolen lett till att dessa endast kan drivas med full last och därför fordrar en extrem "korttidsreglering" med an­tingen ingen tappning eller tappning motsvarande drivvattenföringen. Korttidsregleringen torde i de allra flesta fall inverka så på vattenför­hållandena att allmänna och enskilda intressen berörs i högre grad än vad som har medgivits i tidigare tillstånd. Särskild domstolsbehandling och tillstånd till dylik reglering erfordras därför. Med hänsyn till verkningar­na och den diskutabla nyttan kan enligt vattenöverdomstolen förutses att korttidsreglering i många fall inte kan tiUåtas.

Vattenöverdomstolen uttalar avslutningsvis att hela frågan om små­kraftverken inte har blivit tillräckligt belyst genom industriverkets utred­ning för att säker ståndpunkt skall kunna tas tiU de framlagda försla­gen. Fortsatt utredning är enligt vattenöverdomstolen påkallad.   ,

Fiskeristyrelsen delar inte utredningens uppfattning att inverkan på miljön blir ringa när småkraftverk installeras i anslutning till befintliga dammar.

Många av de berörda dammarna byggdes enligt styrelsen långt innan uttalade krav på ett rikt och bestående fritidsfiske ställdes. Som en följd härav omöjliggjordes t. ex. produktion av havsöring i en rad kuståar. Numera eftersträvar man enligt styrelsen att återställa vattendragen så

Prop. 1977/78:131

13

att fiskbestånden blir självreproducerande. Detta har kunnat ske i många åar genom att gamla dammar har öppnats för uppgång av vand­ringsfisk. Det är enligt styrelsen inte önskvärt från fiskesynpunkt att gamla övergivna eller inte utiiyttjade dammbyggnader bevaras.

Fiskeristyrelsen framhåller vidare att korttidsregleringarna utgör ett särskilt aUvarligt problem. Deras negativa inverkan på såväl kraft- som fiskbestånd är väl dokumenterad. Skadeverkningarna kan spåras långt nedom kraftverket. I ett åsystem med flera minikraftverk riskeras såle­des omfattande skador på fisket.

Styrelsen anför vidare att naturvårdsfrämjande åtgärder normalt inte kan bäras av en liten anläggning i samma utsträckning som av ett stort kraftverk.

Sveriges fritidsfiskares riksförbund pekar på att medel från arbets­marknadsstyrelsen har ställts till förfogande för att i mindre vattendrag riva anläggningar som inte längre är i drift. Dessa vattendrag har enhgt förbundet därigenom återställts från fiskesynpunkt och blivit åtminstone per ytenhet minst lika produktiva som och i regel mer fiskbara än stor­älvarna. Restaurering av strömvatten torde enligt förbundet vara en av de allra viktigaste framtida fiskevårdsåtgärderna. Förburidet uttalar vi­dare att varje strömfall representerar ett mycket stort rekreationsvärde.

Enligt Svenska samernas riksförbund torde såväl restaurering av ti­digare nedlagd anläggning som renovering av i drift varande anläggning och nyanläggning kunna medföra mer eller mindre omfattande skador inte bara för rennäringens del utan även för naturmiljön i övrigt.

Kammarkollegiet framhåller bl. a. att utbyggnaden av småvattendra-gen i en del fall kan komma i konflikt med de intressen särskUt fiske-och naturvårdsintressen som syftar till att bevara vattendraget. Som en följd av senare decenniers intensiva utbyggnad av de större vatten­dragen har enUgt kollegiet intresset för de mindre vattendragens beva­rande Ökat.

Enligt lantbruksstyrelsen kan risker för konflikter mellan vatten­kraftintressen och jordbruksbevattningens intressen inte helt uteslutas vid en omfattande utbyggnad av små vattenkraftverk. Lantbrukarnas riksförbund framför liknande synpunkter. Enligt länsstyrelsen i Skara­borgs län har det i länet visat sig föreligga motstående intressen vad avser nyttjande av vatten för jordbruksbevattning, i kraftverk och för allmän vattenvård.

5.4 Förslag till åtgärder m. m.

Den övervägande delen av remissinstanserna anser skäl föreligga för stöd till elproduktion i små vattenkraftverk och är positiva till industri­verkets förslag om stöd till investeringar i sådana vattenkraftverk.

Prop. 1977/78:131

14

Av dessa remissinstanser framhåUer överstyrelsen för ekonomiskt försvar att från beredskapssynpunkt varje tillskott till den inhemska energiproduktionen är av värde, eftersom det kan bidra till att göra landet mindre beroende av importerade energiråvaror. Det är enligt översty­relsen dessutom en avgjord fördel för beredskapen om tillgångarna är spridda över landet eftersom sårbarheten blir mindre vid en eventuell angripares bekämpning. Av bl. a. dessa skäl finner överstyrelsen en ut­veckling som innebär att ett antal små kraftverk kan komma att finnas fördelade över hela landet betydelsefull även om det sammanlagda el­krafttillskottet efter en utbyggnad skuUe stanna vid 12 TWh per år.

Enligt arbetsmarknadsstyrelsens uppfattning kan renoverings- och res­taureringsverksamhet avseende små vattenkraftverk ha väsentlig regio­nalpolitisk betydelse. De spridningseffekter till olika industrieUa sekto­rer som följer av sådana investeringar är enligt styrelsen också av be­tydelse från allmän sysselsättningssynpunkt, särskilt om investeringarna kan förläggas tUl perioder med låg ekonomisk aktivitet.

Riksförbundet eldistributörerna REL uttalar att, även om tillskottet från små vattenkraftverk kan synas marginellt vid sidan av landets to­tala elproduktion om 84 TWh imder år 1976, det måste anses angeläget att denna säkra och förnyelsebara energikälla tillvaratas på ett vettigt sätt.

Svenska elverksföreningen stöder förslaget om åtgärder för att till­varata små vattenkraftresurser, främst i anslutning till befintliga dam­mar.

Även statens planverk. Lantbrukarnas riksförbund. Svenska kommun­förbundet m. fl. uttalar sig positivt om att ta till vara energi från små vattenkraftverk och om industriverkets förslag om stöd för ändamålet.

Några remissinstanser, som godtar stöd till befintliga anläggningar ställer sig dock tveksamma tUl nyanläggningar av små vattenkraftverk. Detta gäller bl. a. statens naturvårdsverk.

Vissa remissinstanser har erinringar mot förslaget om stöd till investe­ringar i små vattenkraftverk.

Med hänvisning till att skadeverkningarna på fiskets område sanno­likt kommer att bli avsevärda medan energitillskottet blir ringa ställer sig fiskeristyrelsen avvisande till en satsning på minikraftverk. Av lik­nande skäl motsätter sig Sveriges fritidsfiskares riksförbund på det be­stämdaste att statligt stöd skall kunna utgå tUl denna typ av anlägg­ningar.

Vattenöverdomstolen ifrågasätter om särskilt stöd för utbyggnad av småkraftverk är motiverat från samhällsekonomisk synpunkt, i synner­het om man beaktar uppkommande skador och de med handläggningen förenade kostnaderna. Om stöd ändå skall utgå, bör det i första hand gälla för ombyggnad av i drift varande och återuppbyggnad av nedlagda anläggningar, i de fall utbyggnad där kan ske med hjälp av redan givna tillstånd.

Prop. 1977/78:131

15

Enligt kammarkollegiet måste bidragsgivningen ske med urskUlning. Särskilt då det gäUer nyanläggningar bör försiktighet iakttas.

Enligt domänverket bör insatser och åtgärder för att kunna utnyttja ett så marginellt energitillskott som det från små vattenkraftverk normalt vara förenade med krav på lönsamhet. Domänverket anser att det måste föreligga synnerliga skäl av främst lokal natur för samhällsstöd för att bygga nya småkraftverk i outbyggda fall eUer s. k. verksdammar eller för att iståndsätta redan nedlagda småkraftverk. Verket stöder dock förslaget om lånegarantier.

Åtskilliga remissinstanser uttalar sig om den närmare utformningen av ett eventueUt stöd. Sålunda anser riksrevisionsverket att lån är att fö­redra framför bidrag. Om bidrag skall utgå bör enligt verket investe­ringarna i bidragshänseende konkurrera med investeringar som syftar till energibesparande åtgärder inom näringsUvet m. m. Samma avkastnings­krav och bidragsvillkor i övrigt bör således gälla för dessa två typer av investeringar. Styrelsen för teknisk utveckling har en likartad uppfatt­ning. Länsstyrelsen i Skaraborgs län förordar också industriverkets för­slag till utformning av bidraget. Länsstyrelsen uttalar att VAST:s för­slag inte tillräckligt motiverar kraftsäljaren att hålla tillbaka kostnader­na för kraftproduktionen. Länsstyrelsen anser vidare att länsstyrelser och företagareföreningar bör få yttra sig i bidragsfrågoma.

Svenska kraftverksföreningen och AB Vattenbyggnadsbyrån föredrar däremot det i VAST-utredningen angivna principförslaget till bidragsbe­räkning som grundas på anläggningskostnaden per installerad kW och utnyttjningstiden framför industriverkets förslag. Dessa remiss­instanser uttalar sig också för att utredningskostnader före prövningen i vattendomstol bör räknas in i den bidragsgrundande kostnaden.

Länsstyrelsen i Örebro län anser att även anläggningar som har en effekt under 100 kW bör vara bidragsberättigade.

Som nyss har nämnts är domänverket positivt till kreditstöd. Detsam­ma gäller bl. a. riksrevisionsverket, sta/ens planverk, statens vattenfaUs­verk och Svenska elverksföreningen.

Några remissinstanser kommenterar särskilt att industriverket före­slår att ett sådant stöd skaU utformas som en statlig lånegaranti.

Fullmäktige i riksbanken understryker att sådana garantier endast utgör en förstärkning av säkerheten och infe innebär att lånen erhåller en prioriterad ställning på kreditmarknaden.

Svenska kraftverksföreningen framhåller att småkraftverk även vid en statlig lånegaranti måste konkurrera på lika villkor med andra objekt på lånemarknaden. Föreningen erinrar om att bostadsdepartementet ge­nom förhandling med riksbanken m. fl. har lyckats förbättra finansie­ringen av fjärrvärmeutbyggnader. Den härvid tillämpade modellen bör enligt föreningen utnyttjas även för att underlätta finansiering av små­kraftverk. Föreningen anser att lånen under den första tvåårsperioden

Prop. 1977/78:131

16

skall kunna beviljas intill 100 % av anläggningskostnaden efter avdrag för eventuella bidrag.

Industriverkets förslag om att stödåtgärderna skall gälla en försöks­period om två år och att verksamheten skall utvärderas stöds av bl. a. Landsorganisationen i Sverige och Lantbrukarnas riksförbund. Domän­verket anser att skäl talar för att försöksperioden bör vara tre år.

Industriverkets förslag om medel till utredningsverksamhet har inte föranlett några invändningar från remissinstanserna. Förslaget tillstyrks av bl. a. statens vattenfallsverk. Svenska kraftverksföreningen och länsstyrelsen i Örebro län. Länsstyrelsen framhåller att utredningar­na inte bör inrikta sig ensidigt på krafthushållning. Alla intressen som finns i eller har anknytning till vattendraget måste enligt länsstyrelsen tas med. Statens naturvårdsverk anser att utredningarna främst bör in­riktas på vattendrag med befintliga utbyggnader och omfatta konse­kvenser även för naturmiljö och landskapsbild.

Några remissinstanser, bl. a. Riksförbundet eldistributörerna REL, Svenska kraftverksföreningen och AB Vattenbyggnadsbyrån delar ut­tryckligen industriverkets mening att fortsatt stöd behövs till utveck­ling av teknik som är anpassad tiU små vattenkraftverk. Inga re­missinstanser motsätter sig fortsatt stöd för ändamålet.

Industriverkets förslag att möjlighet bör finnas för t. ex. statens indu­striverk att granska viUkoren, främst elpriserna, för kraftleveranser från små vattenkraftverk till eldistributör stöds av några remissinstanser, bl. a. domänverket och länsstyrelsen i Skaraborgs län. Statens prisregle­ringsnämnd för elektrisk ström uttalar att om en sådan reglering anses nödvändig bör den i stället anförtros ett organ av prisregleringsnämn­dens typ. Svenska elverksföreningen och Svenska kraftverksföreningen förordar att sådana frågor handläggs av prisregleringsnämnden. Riks­förbundet eldistributörerna REL anser att bl. a. tvister om pris och andra viUkor bör hänskjutas tiU ett organ sammansatt av representanter för olika partsintressen.

I fråga om priset på elenergi från små vattenkraftveTknämneiSvenska elverksföreningen att en utredning från föreningen i frågan torde för­ligga inom den närmaste tiden. Föreningen frainhåUer att en skälig er­sättning grundad på kostnaden för alternaUv kraftanskaffning bör efter­strävas. Det är däremot enligt föreningen inte runligt att den lokala el­distributionen och därmed elabonnenterna belastas med högre priser/kostnader på grund av utnyttjandet av de små vattenkrafttUl-gångarna än som eljest skulle ha varit faUet.

Prop. 1977/78:131

17

6    Föredraganden

6.1 Allmänna synpunkter

Vattenkraften har imder lång tid varit den dominerande energikällan för produktion av elektrisk energi i vårt land. Genom utveckling av tek­niken för att överföra elenergi samt för att bygga och driva vattenkraft­verk har priset på elenergi kunnat hållas lågt. Tekniken har dock avsett framför allt större vattenkraftverk. Utrustning anpassad tiU små verk har inte tagits fram i motsvarande utsträckning. Detta har lett till att värdet av elenergin från de små vattenkraftverken ofta inte har räckt till för att täcka kostnadema för drift och underhåll m.m. av dessa kraftverk. Många små vattenkraftverk har därför lagts ner.

Mot denna bakgmnd har Svenska kraftverksföreningens utvecklings­avdelning (VÄST) bedrivit utvecklingsarbete med syfte att sänka kostna­derna för att bygga och driva små vattenkraftverk genom standardisering, mekanisering och automatisering. Inom ramen för detta arbete har VÄST bl. a. i samarbete med den tillverkande industrin tagit fram stan­dardiserad utrustning för kraftverk inom effektområdet 1001 500 kW. Vidare har sex prototypanläggningar uppförts på skilda platser i landet av olika företag för att prova denna utrustning. Bidrag enligt förord­ningen om statsbidrag till energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m. har lämnats med sammanlagt drygt 4 milj. kr. till dessa anlägg­ningar. Anläggningarnas effekt varierar mellan 310 kW och 1 800 kW. Kostnaden per kW för investeringarna i anläggningarna varierar mellan 2 750 kr. och 10 750 kr. Anläggningarna har varit i drift drygt ett år.

För att få underlag för bedömning av möjligheterna att utnyttja lan­dets vattenkrafttillgångar där det ställer sig ekonomiskt lämpligt och kan ske utan större konflikter med motstående intressen gav regeringen den 21 april 1977 statens industriverk i uppdrag att utreda vissa frågor rö­rande små vattenkraftverk. Industriverket har redovisat resultatet av sitt arbete i rapporten (SIND PM 1977: 13) Små vattenkraftverk.

Industriverket framhåUer i rapporten att en total inventering av de vattenkraftresurser som kan utnyttjas i små vattenkraftverk saknas. Den ungefärUga omfattningen av den effekt och kraftproduktion som är möj­lig att uppnå i vattenkraftverk med en effekt av 2 000 kW eller lägre har därför uppskattats av verket på grundval av tillgängligt material.

Verket bedömer att inemot 2 TWh per år kan produceras i 900 ä 1 000 vattenkraftverk inom effektområdet 1001 500 kW med en sam­manlagd effekt av 400 a 500 MW. 600 å 700 sådana små kraftverk är f. n. i drift och producerar ca 1 TWh per år. Av dessa beräknas knappt 100 med en produktion av ca 0,2 TWh per år vara i behov av omedelbar upprustning. Huvudparten av övriga kraftverk som är i drift väntas en­ligt industriverket bU nedlagda inom en period av tio år om inga särskil-

' 1 TWh (terawattimme) = 1 000 milj. kilowattimmar.

Prop. 1977/78:131

18

da åtgärder vidtas. Omkring 300 kraftverk är redan nedlagda. Dessa be­räknas kunna producera inemot 1 TWh per år om de restaureras och åter sätts i drift.

I kraftverk med en effekt mellan 1 500 och 2 000 kW kan enligt indu­striverkets uppskattning sammanlagt ca 0,3 TWh per år produceras i ca 40 verk som är i drift. Antalet nedlagda verk i denna storleksgrupp be­dömer industriverket vara litet.

I kraftverk med en effekt under 100 kW bedömer industriverket slut­ligen att ca 0,1 TWh per år kan produceras, varav hälften i verk som är i drift.

I många mindre vattendrag finns vidare dammar som tidigare har ut­nyttjats i samband med t. ex. sågar och kvarnar som har drivits med vat­tenkraft. Industriverket uppskattar att utöver nämnda produktionstal ca 0,1 a 0,2 TWh per år kan produceras om dessa dammar sätts i stånd och kompletteras med utmstning för elproduktion.

Sammanlagt torde aUtså mer än 2 TWh per år kunna produceras i vattenkraftverk med en effekt av 2 000 kW eller lägre. Av denna möjUga produktion avser drygt hälften verk som är i drift. Härtill kommer den kraft som kan utvinnas i hittills outbyggda fall.

Industriverket har i rapporten också redovisat de hinder som föreligger mot att vattenkraftresurser utnyttjas i vattenkraftverk med en effekt av 2 000 kW eller lägre.

Hindren gäller enligt verket framför allt kraftverk med en effekt av 1 500 kW eller lägre och är främst av ekonomisk och teknisk natur. Värdet av den producerade kraften är lågt samtidigt som anläggnings- och drift­kostnaderna är höga på grund av brist på lämplig utmstning. Detta leder sammantaget till dålig lönsamhet. Andra hinder som verket pekar på är dålig samordning av utnyttjandet av vattenkraften i ett vattendrag, dåliga finansieringsmöjligheter samt kostnader m. m. i samband med vatten­domstols prövning av det aktuella projektet.

Industriverket bedömer att nedläggningen av små vattenkraftverk kom­mer att fortsätta om inga särskilda åtgärder vidtas för att stödja dem.

Verket föreslår flera stödåtgärder som syftar till att motverka nedlägg­ningen och skapa möjligheter till ökad elproduktion. Verket föreslår främst att möjlighet införs att lämna ekonomiskt stöd till investeringar i små vattenkraftverk. Stöd bör vidare enligt förslaget lämnas för att ut­veckla tekniken i fråga om små vattenkraftverk. Dessutom föreslår ver­ket att medel för utredningar avseende bästa möjliga Icrafthushållning i ett vattendrag ställs tiU verkets förfogande.

I syfte att ägare av små vattenkraftverk skaU garanteras skälig ersätt­ning vid försäljning av kraften, föreslår verket att möjlighet till prövning av leveransvillkoren införs. Verket förordar också att ytterligare upp­gifter om små vattenkraftverk i landet tas fram genom en inventering.

Remissinstansema har i allmänhet inget att invända mot industriverkets

Prop. 1911 fl8:131

19

redogörelse för de små vattenkraftverkens situation. Förslagen till åt­gärder tillstyrks eller lämnas utan erinran av den övervägande delen av remissinstanserna. Vissa invändningar framförs dock. Främst fritidsfiskets intressen anförs som skäl mot statligt stöd till uppmstning och nyanlägg­ning av små vattenkraftverk. Några remissinstanser motsätter sig på grund härav förslaget om stöd. Vidare pekar några på vissa vattenrättsHga pro­blem.

För egen del anser jag att det finns flera skäl för att i högre grad än hit­tUls ta till vara energitillskotten från de små vattenkraftverken där detta kan ske utan större konflikter med motstående intressen. I sådana kraft­verk liksom i övriga vattenkraftverk utnyttjas en inhemsk, ren och förnyelsebar energikälla. En satsning på små vattenkraftverk kan väntas leda till ökad sysselsättning både i form av lokala anläggningsarbeten m. m. och för den tillverkande industrin. Från beredskapssynpunkt kan det, som överstyrelsen för ekonomiskt försvar hävdar, vara en fördel med flera små anläggningar för elenergiproduktion fördelade över hela landet.

Jag delar industriverkets bedömning, som remissinstansema biträder eller lämnar utan erinran, att ekonomiskt stöd behövs om produktionen av el i små vattenkraftverk skall kunna vidmakthållas och ökas.

För byggande i vatten krävs tUlstånd enligt vattenlagen. EnUgt vatten­överdomstolen torde utbyggnaden av flertalet små vattenkraftverk komma att visa sig förlustbringande utan stödåtgärder. Så snart inverkan på vattenförhållandena av byggnadsåtgärden eller nödvändig reglering or­sakar skada eller intrång på annans egendom kommer i sådana fall vatten­domstolen att enligt 2 kap. 3 § vattenlagen förklara företaget otUlåtligt. Detta lagmm innebär att nyttan av företaget, efter avdrag av byggnads­kostnaderna, skall uppgå tiU ett värde motsvarande orsakad skada och in­trång beräknat på visst sätt. Eventuellt statligt stöd får inte inräknas i tillåtlighetskalkylen. Från några håll pekas vidare på att främst restau­rering av nedlagda kraftverk och uppförande av nya sådana verk allvar­ligt skadar fisket i berörda vattendrag.

Med anledning av dessa invändningar vill jag framhålla följande. De åtgärder som kommer i fråga för små vattenkraftverk är renovering av i drift varande stationer, komplettering med ytterligare aggregat i befintliga stationer, restaurering av nedlagda stationer och nyanläggning av kraft­stationer. Dessa åtgärder torde, i vart fall beträffande de tre sist nämnda åtgärdstyperna, i flertalet faU utgöra byggande i vatten och därmed behöva underställas vattendomstolarnas prövning om tUlstånd inte redan finns. Vid denna prövning vägs företagets nytta mot dess kostnader och mot de skador på motstående intressen som företaget förorsakar. Anläggnings­ägaren kan åläggas att vidta åtgärder för att förebygga skador eller and­ra olägenheter. Reglema innebär att skälig hänsyn tas till motstående in­tressen, bl. a. fisket. Prövningen kan leda tUl att flera från kraftsynpunkt motiverade åtgärder inte kan genomföras.

Prop. 1977/78:131

20

Även om det energitiUskott som kan utvinnas i de små vattenkraftver­ken kan bedömas vara av måttlig omfattning anser jag mot bakgrund av de synpunkter som jag nu har framfört att statUgt ekonomiskt stöd tUl in­vesteringar i små vattenkraftverk bör utgå.

I det följande tar jag upp frågor om hur stödet bör utformas och övriga frågor om små vattenkraftverk med anledning av industriverkets förslag. Dessutom vill jag i detta sammanhang ta upp en fråga om utvidgat stöd till användning av andra bränslen än olja m. m.

6.2 Utformningen av stödet

Sedan år 1974 lämnas statligt ekonomiskt stöd till åtgärder som syftar till förbättrad energihushållning. Bidrag lämnas bL a. enligt förordningen om statsbidrag till energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m. En­ligt reglerna i denna förordning lämnas bidrag för åtgärder som avser förekommande verksamhet eller befintlig byggnad vid företag och som syftar till bättre hushåUning med energi eller användning av annat bränsle än olja. Bidrag utgår med högst 35 % av kostnaderna för åtgärden. Vidare lämnas bidrag med högst 50 % för prototyper och demonstrationsanlägg­ningar som är inriktade på effektivare energianvändning inom industrin eller inom transport och samfärdsel eller på återvinning av energikrävande varor eller energi ur avfaU samt till sådana anläggningar för energiproduk­tion som innebär tillämpning av teknik som kan antas komma att bU lön­sam. Bidrag utgår dock inte för åtgärder som syftar tiU tekniska förbätt­ringar inom konventionell energiproduktion. Konventionella projekt som avser exempelvis uppförande eller ombyggnad av vattenkraftverk är så­ledes inte bidragsberättigade.

Industriverket föreslår att möjlighet öppnas att inom ramen fÖr nämnda förordning ge stöd tiU investeringar i små vattenkraftverk. Jag ansluter mig till detta förslag. Regler om ett allmänt stöd till små vattenkraftverk bör enligt min mening lämpligen inordnas i denna förordning.

Verket föreslår att stödet utgår som statsbidrag och statliga garantier för lån till investeringar i små vattenkraftverk. Jag behandlar frågan om statliga lånegarantier först.

Av vad jag anförde vid min anmälan till budgetpropositionen 1978 (prop. 1977/78:100 bil. 17 s. 188) framgår att jag i avvaktan på att ställning tas till lesultatet av energikommissionens (I 1976: 05) arbete inte biträdde en framställning av industriverket om att lån mot statliga garantier skulle införas som komplement till statsbidrag för att stödja energibesparande investeringar inom näringslivet. Jag är av samma skäl inte heUer beredd att biträda industriverkets förslag om att införa ett sät-skilt system för lån mot statliga garantier avseende investeringar i små vattenkraftverk. Frågan om lämpliga alternativa lösningar övervägs f. n. inom regeringskansliet.

Prop. 1977/78:131

21

Vad gäller industriverkets förslag om statsbidrag till investeringar i små vattenkraftverk föreligger inte sådana invändningar som i fråga om stat­ligt garanterade lån. Den övervägande delen av remissinstanserna stöder förslaget om statsbidrag eller lämnar det utan erinran. Industriverkets för­slag är enligt min mening väl ägnat att ligga tUl grund för ett bidrags­system.

Bidrag bör som industriverket har föreslagit avse kraftverk inom ef­fektområdet 1001 500 kW. Enligt min mening bör bidrag i begränsad utsträckning kunna utgå även för åtgärder avseende kraftverk med en effekt under 100 kW.

Bidrag bör kunna utgå tiU alla typer av kraftverksägare.

Bidrag bör utgå för åtgärder som syftar till att vidmakthålla, öka eller få till stånd elproduktion i vattenkraftverk inom nämnda effektområden. Bidrag bör utgå med högst 35 % av kostnaderna för åtgärden. Lägsta bidragsgrundande kostnad bör vara 5 000 kr.

Gällande regler och allmänna bedömningsgrunder för bidrag till ener­gibesparande åtgärder i näringslivet bör tillämpas även för de nu före­slagna bidragen. Detta innebär bl. a. att samma krav på avkastning m. m. skall gälla för bidrag till investeringar i små vattenkraftverk som för bidrag 'till energibesparande investeringar.

Bidragsgivningen bör också i övrigt samordnas med stödet till energi­besparande åtgärder inom näringslivet.

Mot bakgrund av vad som har framkommit under remissbehandlingen vill jag framhålla att bidragen i första hand bör inriktas på åtgärder som syftar till att bibehålla små vattenkraftverk eller möjliggöra ökad elpro­duktion i befintliga verk. Därnäst bör restaureringar av nedlagda kraft­verk och nyanläggningar av kraftverk stödjas.

Bidragen bör inriktas på sådana objekt som möjliggör ett rationellt ut­nyttjande av vattenkraftresurserna och som kan väntas drivas under rim­lig tid.

Det bör ankomma på statens industriverk att pröva frågor om bidrag.

Industriverket har föreslagit att medel ställs till verkets förfogande för utredningar om bästa möjliga krafthushållning i ett vattendrag. I likhet med flera remissinstanser biträder jag förslaget.

Utredningarna bör avse vattendrag där stöd till små vattenkraftverk kan komma i fråga.

Stöd för de ändamål som nu är i fråga har inte tidigare lämnats. Av bl. a. detta skäl förordar jag i likhet med industriverket att stödet begrän­sas till en försöksperiod. Erfarenheterna av stödet och dess utformning bör utvärderas under försöksperioden, som lämpligen bör bestämmas till tre år.

Det ankommer på regeringen att meddela närmare föreskrifter för det föreslagna stödet.

Prop. 1977/78:131

22

6.3 Övriga frågor om små vattenkraftverk

Av industriverkets rapport framgår att säkra uppgifter inte finns om antalet små vattenkraftverk i landet, deras skick och belägenhet m. m. I likhet med industriverket och flera remissinstanser anser jag att bättre kunskap behövs i dessa frågor. En arbetsgrupp inom jordbruksdeparte­mentet arbetar f. n. med frågor rörande inventering av landets damm­anläggningar. Enligt vad jag har inhämtat beräknas gmppen lägga fram förslag om omfattningen av och formerna för en sådan inventering i vår. Efter samråd med chefen för jordbruksdepartementet anser jag lämpligt att frågan om huruvida små vattenkraftverk skall omfattas av en sådan inventering får tas upp i samband med beredningen inom regerings­kansliet av arbetsgruppens förslag.

Enligt industriverket behövs stöd till utveckling av tekniken för att bygga och driva små vattenkraftverk. Det är enligt min mening väsentligt att en sådan utveckling främjas så att kostnaderna för dessa kraftverk kan sänkas. Detta ändamål kan stödjas genom bidrag inom ramen för gällan­de regler i förordningen om statsbidrag till energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m.

Industriverket framhåller också att det kan vara problem för ägare av små vattenkraftverk att få skäliga priser vid försäljning av elkraft produ­cerad i sådana kraftverk. En arbetsgrupp inom Svenska elverksförening­en har till uppgift att ta fram riktlinjer för ekonomiska villkor för sam­köming med mindre produfctionsanläggningar bl. a. små vattenkraftverk. Verket räknar med att resultatet av detta arbete kommer att leda till att högre pris betalas för elkraften från dessa kraftverk. Sådana riktlinjer bör dock enligt verket kompletteras med regler som ger kraftverksägare möjlighet att få villkoren för leverans av el från små vattenkraftverk prö­vade. De remissinstanser som uttalar sig i frågan är huvudsakligen posi­tiva till en sådan prövning men har skUda uppfattningar om vilket organ prövningen bör ankomma på.

För egen del anser jag att dessa frågor liksom frågan om kraftverks­ägares möjlighet att få leverera elkraft till eldistributionsnätet är vä­sentliga i sammanhanget. Frågorna får enligt min mening övervägas när nämnda riktlinjer från Svenska elverksföreningen föreligger.

Jag beräknar med anledning av mina förslag behovet av ytterligare medel under anslaget Energibesiparande åtgärder inom näringslivet m. m. till 15 milj. kr. Jag återkommer till anslagsfrågan i det följande.

6.4 Utvidgat stöd till användning av andra bränslen än olja m. m.

I prop. 1977/78: 110 om energiforskning m.m. har jag aviserat för­slag om vissa ändringar av reglerna om stöd till energibesparande åt­gärder inom näringsUvet m. m. Jag viU nu ta upp denna fråga.

Prop. 1977/78:131

23

Sveriges energiförsörjning är i dag i aUtför hög grad beroende av im­porterad olja. Mitt förslag att bidrag från anslaget till energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m. skaU kunna utgå som stöd till små vatten­kraftverk tjänar bl. a. syftet att minska detta oljeberoende. Enligt min mening är det angeläget att medel under anslaget får användas för att stödja ytterligare åtgärder som bidrar till lägre oljeförbrukning.

Mot bakgrund av vad jag nu har anfört föreslår jag att bidrag bör kun­na utgå utöver för de slag av prototyper och demonstrationsanlägg­ningar m. m. som omfattas av nuvarande regler för framtagande av prototyper och demonstrationsanläggningar med inriktning på använd­ning av annat bränsle än olja och på effektivare fjärrvärmedistribution. Vidare bör bidrag med högst 50 % kunna utgå för sådana projekt av­seende användning av annat bränsle än olja som utan att direkt innehålla ny teknik ändå har ett stort demonstrationsvärde.

Jag förordar alltså att bidrag enligt förordningen om statsbidrag till energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m. skaU kunna utgå även för de av mig nu nämnda åtgärderna. TiU näringslivet räknar jag i detta sammanhang även de affärsdrivande statliga verken och liknande kom­munala verk.

7    Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att

1.

godkänna de gmnder för stöd till åtgärder avseende små vat­tenkraftverk som jag har förordat

2.

godkänna de ändringar av gmndema för bidrag till energibe­sparande åtgärder inom näringslivet m. m. som jag har föror­dat.

Prop. 1977/78:131

24

8    Anslagsfrågor för budgetåret 1978/79 DRIFTBUDGETEN

FJORTONDE HUVUDTITELN E. Energihushållning

£ 5. Energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m.

I budgetpropositionen 1978 (prop. 1977/78: 100 bil. 17 s. 171) har re­geringen föreslagit riksdagen att under denna anslagsrubrik anvisa ett reservationsanslag av 295 milj. kr.

Med hänvisning till vad jag nyss har anfört beträffande stöd till åtgärder avseende små vattenkraftverk förordar jag att detta anslag för bud­getåret 1978/79 räknas upp med 15 milj. kr. Av beloppet beräknar jag 13 milj. kr. under anslagsposten Åtgärder inom företagens byggnader, processer m. m. och 2 milj. kr. under anslagsposten Prototyper och de­monstrationsanläggningar m. m.

Vid min medelsberäkning har jag tagit hänsyn till kostnadema för ad­ministration m. m. av verksamheten och för utredningar om bästa möjliga krafthushållning.

Jag hemställer att regeringen med ändring av sitt förslag i budgetpro­positionen föreslår riksdagen

att till Energibesparande åtgärder inom näringslivet m. m. för budgetåret 1978/79 anvisa ett med 15 000 000 kr. höjt reserva­tionsanslag av 310 000 000 kr.

9    Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att antaga de förslag som före­draganden har lagt fram.

NORSTEDTS TRYCKERI   STOCKHOLM 1978 780152