Observera att dokumentet är inskannat och fel kan förekomma.

Kungl. Majrts proposition nr 174 år 1973

Prop. 1973:174

Nr 174

Kungl. Maj:ts proposition till riksdagen angående förenklad hand­läggning av skolbyggnadsärenden m. m.; given Stockholms slott den 6 september 1973.

Kungl, Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet över ulbildningsärenden, föreslå riksdagen att bi­falla det förslag om vars avlåtande till riksdagen föredragande departe­mentschefen hemställt.

Under Hans Maj:ts Min allernådigste Konungs och Herres sjukdom:

CARL GUSTAF

INGVAR[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåU

I debatten om skolan uppmärksammas ofta frågan om avvägningen mellan centralt, regionalt och lokalt inflytande, I propositionen fram­hålls att utvecklingen entydigt gått mot ett ökat inflytande för kommu­nerna. Under senare år har en rad åtgärder genomförts i syfte alt ge kommunerna och deras skolstyrelser möjlighet att spela en mer aktiv roll för skolan och dess utveckling.

Bestämmelserna om skolbyggande är ingående och detaljerade. Bl, a, gäller mycket preciserade regler för handläggningen av skolbyggnads­ärenden. Dessa bestämmelser har i huvudsakliga delar utformats före kommunsammanläggningarna. Genom sammanläggningarna har skol­styrelserna numera större resurser för skolplanering och för skolans verksamhet i övrigt än tidigare.

Det lokala ansvarstagandet beträffande byggnadsarbeten för det all­männa skolväsendet föreslås därför utvidgat.

Vidare föreslås en förenkling av handläggningsordningen av skolbygg­nadsärenden. Lokalbehovsprövningen som nu görs av länsskolnämnden beträffande grundskolan överförs tUl kommunerna. Det förutsätts att kommunerna Uksom nu sker utnyttjar skolöverstyrelsens pedagogiska

I    Riksdagen 1973.    1 saml. Nr 174

Prop. 1973:174

2

och tekniska expertis i en frivilliig skissgranskning. Vidare föreslås att den statliga avsyningen av skolbyggnader upphör samt att flertalet hand­lingar som nu åtföljer ansökan om statsbidrag slopas. Även beträffande handläggningsordningen av ombyggnadsarbeten föreslås en förenkling.

Med hänsyn till den stora omfattningen av skolbyggnadsverksamheten är det av stor vikt att alla möjligheter till kostnadsbesparingar tillvara­tas. Det förutsätts att inga kostnadsökningar kommer att uppstå med anledning av de framlagda förslagen.

Bestämmelserna föreslås träda i kraft den 1 juli 1974,

Prop. 1973:174

3

Utdrag av protokollet över utbUdningsärenden, hållet inför Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenten i statsrådet på Stockholms slott den 6 september 1973.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ministern för utrikes ärendena[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], GEI­JER,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Chefen för utbUdningsdepartementet, statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om förenklad handläggning av skolbyggnadsärenden m. m. och anför.

1*   Riksdagen 1973.    1 saml. Nr 174

Prop. 1973:174

1 Inledning

I prop. 1968: 129 (s. 70) underströk min företrädare det angelägna i att kommunerna och deras skolstyrelser skuUe få spela en mer aktiv roll för skolan och dess utveckling. En rad oUka åtgärder har därefter genomförts med syfte att vidga kommunernas beslutanderätt över sko­lan, senast på grundval av prop. 1972: 14 (UbU 1972: 8, rskr 1972: 97).

Inom utbildningsdepartementet har initiativ tagits till ett nytt statsbi­dragssystem för skolbyggnader. Med biträde av expertis från Svenska kommunförbundet och Landstingsförbundet har utarbetats en diskus­sionspromemoria angående ett statsbidragssystem för skolbyggnader utformat som hyresbidrag per elev och år (Ds U 1970: 12). Remiss­yttranden har avgetts av riksrevisionsverket (RRV), skolöverstyrelsen (SÖ) och bostadsstyrelsen, kulturrådet och servicekommillén, länssty­relsen i Skaraborgs län efter yttranden från länsskolnämnden och skoldirektören i Mariestad , länsstyrelsen i Norrbottens län efter yttranden från länsskolnämnden, Arvidsjaurs, Gällivare och Överkalix kommuner samt Luleå stad , Östergötlands läns landsting, Örebro läns landsting och Västernorrlands läns landsting, länsskolnämnden i Malmöhus län efter yttranden från skolstyrelserna i Eslöv,[REDACTED_EFTERNAMN], Malmö och Trelleborg samt skolchefen i Höganäs ; länsskolnämnderna i Östergötlands och Gävleborgs län, kommunalnämnden i Häverö, stadskollegiet i Stockholms stad, kommunalnämnden i Järfälla, drätsel­kammaren i Linköping, kommunalnämnden i Åstorp, Göteborgs stads­kollegium, kommunalnämnderna i Partille och Götene, drätselkam­maren i Örebro och drätselkammaren i Nora, kommunalnämnden i[REDACTED_EFTERNAMN], drätselkammaren i Sundsvall och skolstyrelsen i Undersäker, Landsorganisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens centralorganisation (TCO) och Sveriges akademikers centralorganisation (SACO). Redo­görelse för diskussionspromemorian och remissyttranden däröver torde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga.

SÖ har i skrivelse den 22 november 1971 vidareutvecklat ett i ytt­randet över nyssnämnda promemoria aktuaUserat förslag om förenkUng av handläggningen av skolbyggnadsärenden. Över skrivelsen har yttran­den avgetts av RRV, byggnadsstyrelsen, länsskolnänmdsutredningen. Svenska kommunförbundet. Landstingsförbundet, Svenska riksbyggen. Hyresgästernas sparkasse- och byggnadsföreningars riksförbund (HSB), Sveriges allmännyttiga bostadsföretag (SABO) och Svenska byggnads­entreprenörsföreningen.

SÖ har med skrivelse den 1 mars 1972 överlämnat förslag till vissa författningsändringar som påkallas av sistnämnda förslag. Vidare har Sveriges lärarförbund, Lärarnas riksförbund. Svenska facklärarförbun-

Prop. 1973:174

5

det och Skolledarförbundet i gemensam skrivelse hemställt om författ­ningsändring i vad gäller yttrande över skissritningar. Däröver har yttranden avgivits den 30 maj 1972 av SÖ och av Svenska kommun­förbundet.

I skrivelse den 30 januari 1967 har SÖ inkommit med förslag till en­hetliga bestämmelser för statsbidrag till kostnaderna för uppförande av elevhem m. m. för elever i bl. a. grundskolan, gymnasieskolan m. fl. skol­former.

I skrivelse den 4 november 1970 angående riktlinjer för planering av specialskolan har SÖ bl, a, hemställt om att bestämmelserna i stadgan (1961:210) för elevhem inom det obligatoriska skolväsendet (ändrad senast 1972: 87) i tillämpliga delar även skall gälla elevhem för special­skolans elever.

Slutligen har skrivelse inkommit från föräldragmppen för 'barn med ryggmärgsbråck angående integrering av rörelsehindrade barn i grund­skolan, I skrivelsen framförs bl, a. krav på att anskaffandet av alla tek­niska hjälpmedel i skolorna blir en statlig angelägenhet. Yttranden har avgetts av SÖ och socialstyrelsen.

2 Handläggningsordningen

2.1 GäUande regler

Bestämmelser om handläggning av ärenden angående byggnadsarbe­ten för det aUmänna skolväsendet återfinns i skolsladgan (1971:235, ändrad senast 1973:678), i kungörelsen (1957:318) om statsbidrag till byggnadsarbeten inom det allmänna skolväsendet (ändrad senast 1973: 355), i kungörelsen (1936: 202) angående statsbidrag tiU skolhemsbygg­nader och deras inredning, i kungörelsen (1945: 594) angående stats­bidrag tiU skolhem för lärjungar vid högre skolor och tiU avlöning av föreståndare vid dylikt skolhem (ändrad senast 1973: 354), i brev den 31 januari 1969 tUl SÖ angående vissa bestämmelser om statsbidrag till sjuksköterskeskolor (ändrat senast den 18 maj 1973) samt i reglerings­brev för budgetåret 1973/74 avseende investeringsbidrag.

Till ledning vid planering av skolbyggnadsföretag har SÖ utfärdat anvisningar (SÖ:s skriftserie 20).

2.1.1 Lokalbehovsprövning

Itman kommun verkställer ny-, till- eller ombyggnad av skolhus skall SÖ ha prövat lokalbehovet. Om skolhuset är avsett för enbart grund­skolan eller för grundskolan jämte särskolan prövas dock lokalbehovet av länsskolnämnden. Bestämmelsen gäUer antingen kommunen ämnar söka statsbidrag eUer ej.

Innan kommun begär lokalbehovsprövning skall den undersöka det

Prop. 1973:174

6

föreUggande behovet av skollokaler samt på grundval därav uppgöra förslag till lokalprogram.

Efter prövning av lokalbehovet lämnar länsskolnämnden resp. SÖ kommunen uppgift om de lokaler, som förklarats erforderliga. När lo­kaler anskaffats genom nybyggnad eller tillbyggnad anges även det antal kvadratmeter nettogolvyta som bör ligga till gmnd för statsbi­dragsberäkningen.

2.1.2   Skissgranskning

Sedan kommunen erhållit beslut i behovsprövningsärendet uppgörs skissritningar till byggnadsföretaget. Kommunen skaU vid upprättande av skissritningar ge länsläkaren, skolläkaren och den berörda skolperso­nalen tillfäUe att yttra sig om ritningarna.

Skissritningarna skall granskas av SÖ avseende den pedagogiska funk­tionsdugligheten och byggnadsekonomin. Beträffande lokal i skolanlägg­ning som är avsedd enbart för grundskolan skall granskning ske endast om kommun så begär.

2.1.3   Handläggning vid ansökan om statsbidrag

Ansökan om statsbidrag skall upprättas enUgt av SÖ fastställt formu­lär och inges tiU länsskolnämnden.

Till ansökningen fogas bl. a. huvudritningar, uppgifter om kommu­nens ekonomiska förhållanden samt översikt över beräknade kostnader för byggnadsföretaget.

Sedan länsskolnämnden granskat de i ansökningshandlingarna läm­nade uppgiftema skall nämnden med eget yttrande insända handlingama till SÖ. I de faU då det ankommer på länsskolnämnden att pröva lokal­behovet och det gäUer lokaler i ny- och tillbyggnad skall nämnden till sitt yttrande foga en förteckning över dels på huvudritningarna upptag­na lokaler och ytor, dels av länsskolnämnden slutgiltigt behovsprövade ytor.

Beslut om statsbidrag meddelas av SÖ i vad avser skollokaler och inventarier.

Vid SÖ:s genomgång av ansökningshandlingarna granskas och be­döms den beräknade kostnaden för byggnadsföretaget med utgångs­punkt i kommunens kostnadsberäkning. Härvid beräknar SÖ kostnaden för statsbidragsberättigade skoUokaler samt till byggnadsföretaget hän­förUga kostnader för utvändiga ledningar och planering, vilka skaU avräknas från investeringsramen.

Statsbidragets storlek fastställs av SÖ. Härför erfordras faststäUande dels av nettogolvytan, dels av bidragsunderlaget.

Vid ombyggnad samt vid ändrings- och reparationsarbeten bestämmer SÖ bidragsunderlaget i varje särskilt fall på grundval av de av kom­munen beräknade kostnaderna.

Prop. 1973:174

7

I förekommande fall ges även på stalsbidragsstadiet råd om planering m. m, till kommunen. Någon ingående granskning av huvudritningarna kan dock ej påräknas,

2.1.4 Avsyning

Sedan byggnadsföretaget utförts, skall i närvaro av ombud för kom­munen avsyning förrättas av en av länsskolnämnden förordnad repre­sentant för skolväsendet och en av länsstyrelsen utsedd byggnadssak­kunnig.

Vid avsyningsförrättning skall de ritningar som företelts i statsbidrags-ärendet vara tillgängUga, Över förrättningen skall föras protokoll, varvid särskilt skall antecknas om byggnadsföretaget bUvit ändamåls­enUgt utfört samt om inventarier och audivisuell utrustning, lill vilka statsbidrag beviljats, blivit anskaffade. Vidare skaU antecknas om någon del av statsbidraget enligt förrällningsmännen bör hållas inne. Proto­kollet sändes in tiU länsskolnämnden.

Har statsbidraget bestämts på grundval av beräknade kostnader för lokaler eller inventarier, skall ritningar, räkenskaper och andra hand­lingar vara tillgängliga. När protokollet skickas till länsskolnämnden skall räkenskaperna och övriga handlingar bifogas,

Länsskolnämnden beslutar om byggnadsförelagets godkännande.

Statsbidraget kan komma att nedsättas om t, ex, byggnadsföretaget utförts med mindre bidragsberältigad netlogolvyta än den lill vilken statsbidrag beviljats,

2.2 Skolöverstyrelsen

I yttrande Över utbildningsdepartementets diskussionspromemoria an­gående ett statsbidragssystem för skolbyggnader utformat som hyres­bidrag per elev och år (Ds U 1970: 12) framhöll SÖ att en förenkling av skolbyggnadsärendena borde kunna genomföras utan alt ifrågasatta förändringar i övrigt av statsbidragssystemet avvaktas,

SÖ har i skrivelse den 22 november 1971 vidareutvecklat ett i yttran­det över nyssnämnda promemoria aktualiserat förslag om förenkling av handläggningen av skolbyggnadsärenden,

2.2.1 Lokalbehovsprövning

Enligt SÖ:s uppfattning är lokalbehovsprövningens syfte att ge stadga och underlag för den vidare utvecklingen av byggnadsfrågan. Genom lokalbehovsprövningen kan kommunen redan före sitt beslut om bygge uppskatta kostnaderna för företaget och planera finansieringen därav. Dessutom erhålls genom behovsprövningen överblick över skolsektorns byggnadsbehov såväl regionalt som centralt,

SÖ framhåUer att skolväsendet är en kommunal angelägenhet, och

1**   Riksdagen 1973.    1 saml. Nr 174

Prop. 1973:174

8

att den primära framräkningen av lokalbehovet bör ankomma på kom­munen även avseende lokaler för gymnasieskolan, SÖ har utarbetat an­visningar som gör det möjligt för kommunerna att utreda och beräkna gymnasieskolans lokalbehov. Den statliga lokalbehovsprövningen före­slås åvila länsskolnämnden i stället för SÖ,

2.2.2    Skissgranskning

Enligt SÖ:s uppfattning har skissgranskningen tiU syfte alt på ett förberedande stadium av byggplaneringen, då det ännu är möjligt och lämpligt alt genomföra behövliga ändringar av kommunernas bygg­nadsförslag, ge kommunen tillfälle all utnyttja SÖ:s samlade pedagogiska och tekniska expertis för erhållande av råd både om funktion och ekonomi.

Frivillig skissgranskning för grundskolan sker för nära 2/3 av an­talet byggen, SÖ konstaterar alt kommunerna alltså ansett del vara väsentligt med den service som lämnats av SÖ, Väsentliga besparingar har möjliggjorts genom granskningen,

SÖ föreslår att skissgranskningen blir obligatorisk men enbart av rådgivande karaktär såväl för grundskolan som för gymnasieskolan. Kravet på huvudritningar m. m, vid ansökan om investeringsbidrag kan i gengäld slopas,

2.2.3    Handläggning vid ansökan om statsbidrag

Ansökan om statsbidrag föreslås väsentligt förenklad genom att kra­vet på vissa bilagor slopas. Kommunerna bör ensamma svara för att erforderliga föreskrifter iakttas. Uppgift om t, ex. beräknad kostnad för byggnadsföretaget och kommunens ekonomiska ställning kvarstår dock. Med ledning av SÖ:s anvisningar skall kommunen själv beräkna netto­golvytan.

SÖ bör som hittiUs fastställa bidragsunderlaget, bl. a. med kommu­nens uppgift om nettogoKytan som utgångspunkt. Även statsbidragsbe­loppets storlek bör fastställas av SÖ,

Den av kommunen beräknade kostnaden för byggnadsföretaget grans­kas och bedöms nu av SÖ. Kommunens beräkning bör enligt förslaget i stället kunna godtas såväl avseende kostnaden för statsbidragsberätti­gade lokaler som för utvändiga ledningar och planering. SÖ har utar­betat anvisningar till ledning för kommunerna.

I det fall kostnaden för bidragsberättigade lokaler uppskattas bU högre än vad som är förenligt med god hushållning kommer SÖ även i fortsättningen att utröna orsakerna härtill och låta framställningen om statsbidrag vila i avvaktan på att kommunen vidtar kostnadssänkande åtgärder.

SÖ har prövat flera alternativ för en förenkling av handläggningsord­ningen vid ombyggnadsärenden, SÖ förordar för sin del ett alternativ

Prop. 1973:174

9

som bygger på att kommunen själv med ledning av anvisningar från SÖ beräknar bidragsberättigade kostnader. Kravet på specificerad kost­nadsberäkning bortfaller därmed.

2.2.4 Avsyning

SÖ anser statlig avsyning ej längre vara behövlig om skissgransk­ningen blir obUgatorisk, Kommun bör dock vid ansökan om ulbetal-ningsbesked lill länsskolnämnderna lämna uppgift om eventuella avvi­kelser från den netlogolvyta, som fastställts som underlag när statsbi­draget bestämls eller om eventuellt därefter minskad omfattning av byggnadsarbetena, I undantagsfall kan länsskolnämnden komma att anse det nödvändigt att besiktiga lokalerna för att rätt kunna bedöma hur mycket statsbidragsbeloppet skall minskas. Detta bör ske under enklare former än den nuvarande avsyningsförrättningen.

Sammanfattningsvis konstaterar SÖ att de föreslagna förenklingarna

medför att ett större ansvar än f, n, läggs på kommunerna, vilket SÖ

anser vara rikligt, SÖ avser att lämna kommunerna utförliga anvis­

ningar och råd. Anvisningarna bör dock kompletteras med kurser och

konferenser för information åt kommuner, länsskolnämnder och pro­

jektorer,

'

2.3 Remissyttrandena

Länsskolnämndsutredningen framhåller, att mer långtgående åtgärder för att ge skolans huvudmän större inflytande över skolbyggnadsverk­samheten och skapande av enklare handläggningsordning för skolbygg­nadsärenden förutsätter ett helt annat statsbidragssystem än det nuva­rande,

RRV anser att SÖ;s förslag medför sådana förskjutningar av ansvars­fördelningen, när det gäller skolbyggnadsfrågorna, att det kan ifråga­sättas om inte förslaget bör prövas i samband med övriga pågående ut­redningar inom området.

Den administrativa ordning som SÖ föreslår för skolbyggnadsären­dena synes knappast ge SÖ och länsskolnämnderna tillräckliga möjlig­heter att fullgöra de i verksinslruklionerna och i 3 § statsbidragskun­görelsen (1957: 318) särskUt markerade uppgifterna alt följa kostnads-utveckUngen inom skolväsendet. Enligt förslaget skulle kostnaderna för skolanläggningarna komma att bedömas endast på planeringsstadiet. Någon uppföljning av de faktiska kostnaderna skulle däremot inte kom­ma i fråga, Samma förhållande skulle även gäUa i vad avser skolanlägg­ningarnas pedagogiska funktioner. Dessa begränsningar i SÖ:s och läns-skolnämndernas möjUgheter att följa kostnadsutvecklingen synes tvek­samma mot bakgrund av att SÖ:s hittillsvarande insatser när det gäller kostnadsfrågorna torde ha varit särskilt betydelsefuUa inom skolbygg­nadsområdet.

Prop. 1973:174

10

Svenska kommunförbundet har tidigare uttalat ett stort intresse för att en kraftigt förenklad handläggning av skolbyggnadsärendena åstad­kommes. Det är enligt förbundets mening nödvändigt att handläggnings­ordningen bUr sådan att kommunerna har anledning känna det fulla ansvaret för skolbyggandet och dess ekonomiska konsekvenser.

Kommunförbundet finner det alltså vara erforderligt att längre gå­ende åtgärder vidtas för förenklingar av de bestämmelser som reglerar skolbyggandet. Syftet är alt uppnå en högre grad av ändamålsenlighet i nyttjandet av samhällsresurserna genom att skapa väsentligt större lokal frihet och ett ökat kommunalt ansvar för verksamheten. Förbun­det anser att vissa av SÖ:s förslag bör genomföras i förenklingssyfte.

Landstingsförbundet vill i nuvarande läge inte kommentera de olika ddförslagen i SÖ:s skrivelse utan föredrar alt avvakta utredningsarbetet om statsbidragssystemet samt länsskolnämndsutredningen. Förbundet har emellertid i princip ingen erinran mot att vissa kortsiktigt verkande förändringar genomförs.

Byggnadsstyrelsen, Svenska riksbyggen, HSB, SABO och Svenska byggnadsentreprenörsföreningen har tillstyrkt SÖ:s förslag utan att när­mare kommentera det,

Länsskolnämndsutredningen lar ej ställning till SÖ:s förslag om nya regler för lokalbehovsprövningen. Beslut i decentralise­ringsfrågan bör ej fallas förrän den regionala skolmyndighetens fram­tida ställning och uppgifter klarlagts.

RRV har ingen erinran och framhåller att även organisationsgransk­ningen bör decentraliseras.

Svenska kommunförbundet hyser tvekan beträffande lämpligheten i att lägga nya uppgifter på länsskolnämnderna i avvaktan på länsskol-nämndsutredningens förslag.

RRV har inget att invända i princip mot förslaget om att skiss-granskning skall bli obligatorisk även för grundskolelokaler. Det föreslagna obligatoriet bör även orafatta en förhandsgranskning av upp­rättade programhandlingar i den mån totalentreprenad skall tillämpas. De problem som sammanhänger med statsbidragsgranskningen vid tolal-entreprenader bör utredas närmare.

Svenska kommunförbundet anser däremot att skissgranskning bör vara frivillig beträffande såväl grundskolan som gymnasieskolan.

Länsskolnämndsutredningen tillstyrker vad gäller handlägg­ningsordningen SÖ:s förslag om att huvudritningar och vissa andra bilagor slopas samt föreslår ytterligare förenkling av handlägg­ningsordningen. Utredningen föreslår att vissa smärre bidrag inarbetas i det allmänna byggnadsbidraget. SÖ bör ej kontrollera att kommunerna fullgör sina förpliktelser enligt gällande byggnadslagstiftning. Utred­ningen anser att ytterligare förenkUngar kan göras.  Kostnadsutveck-

Prop. 1973:174

11

lingen bör följas upp genom bearbetning av i efterhand lämnade upp­gifter om de slutliga kostnaderna.

Då SÖ:s förslag enligt RRV innebär en förskjutning av ansvars- och befogenhetsfördelningen mellan statliga och kommunala myndigheter bör förenklingar av diskuterad art kombineras med en stark schabloni­sering av statsbidraget. Enligt RRV bör hithörande frågor övervägas ytterligare, inte minst vad avser den interna kontrollen.

Svenska kommunförbundet tillstyrker SÖ:s förslag.

3 Departementschefen

Sedan lång tid tillbaka har diskussion pågått om uppgiftsfördelningen mellan statliga och kommunala organ när det gäller samhällsverksam­heten i stort. Den år 1970 tUlkallade länsberedningen har bl, a. alt överväga uppgiftsfördelningen mellan stat och kommun saml mellan primär- och sekundärkommuner inbördes. Också i debatten om skolan uppmärksammas ofta frågan om avvägningen mellan centralt, regionalt och lokalt inflytande,

UtveckUngen under senare år har entydigt gått mot ett ökat inflytande för kommunerna. Såsom underströks av min företrädare i prop, 1968: 129 (s, 70) är det angeläget att kommunerna och deras skolstyrel­ser får spela en mer aktiv roll för skolan och dess utveckling. En rad åtgärder har också genomförts i detta syfte. Resultatet av vissa pågående utredningar, såsom länsskolnämndsutredningen, utredningen om skolan, staten och kommunerna (SSK) och utredningen om skolans inre arbete, kan komma att innebära ytterligare steg i denna riktning.

Inom utbildningsdepartementet har med biträde av expertis från Svenska kommunförbundet och Landstingsförbundet utarbetats en dis­kussionspromemoria angående ett statsbidragssystem för skolbyggnader utformat som hyresbidrag per elev och år (Ds U 1970: 12).

I direktiven för SSK-ulredningen framhålls, att uppgiften alt under­söka möjligheterna för ett vidgat lokalt ansvarstagande för grundskolan och gymnasieskolan inte kan isoleras från formema för statens bidrags­givning till kommunerna. Vidare anges i direktiven: »Om ansvaret för skolfrågorna i vad avser ekonomi och organisation inom givna ekono­miska ramar till betydande del förs över till kommunerna, bör detta förutsätta en omprövning av statsbidragssystemets utformning. En viktig uppgift för de sakkunniga bör därför vara att föra vidare det arbete med statsbidragssystemet som utförts inom utbildningsdepartementet». Enligt direktiven bör de sakkunniga därvid utgå från en oförändrad kostnads­fördelning mellan stat och kommun,

I avvaktan på att nämnda utredningsarbete slutförs, är jag inte beredd

Prop. 1973:174

12

att biträda skolöverstyrelsens (SÖ:s) förslag om ändrade statsbidrags-regler för elevhem eller de krav på ökat statiigt engagemang som före­slagits av föräldragmppen för barn med ryggmärgsbråck,

I samband med arbetet rörande statsbidragssystemet aktualiserades frågan om en förenkling av handläggningen av skolbyggnadsärenden, I sitt yttrande över promemorian framhöll SÖ bl, a, att en förenkling av handläggningen torde kunna genomföras utan att ifrågasatta föränd­ringar i övrigt av statsbidragssystemet behövde avvaktas. I en särskild skrivelse har SÖ därefter lagt fram förslag till en sådan förenkling.

Skolan betraktades tidigare som en institution vid sidan av samhället. Denna syn har alltmer försvunnit. Genom samordning av olika sam-hällsaktiviteter med skolan utgör skolväsendet alltmer en aktiv dd av samhället och en angelägenhet för alla. Det är därför naturligt att skol­byggandet tilldragit sig ett stort intresse. Under mer än två årtionden har ett omfattande pedagogiskt utvecklingsarbete inom området bedri­vits av SÖ, andra centrala myndigheter, statens institut för byggnads­forskning och en rad enskilda kommuner. Syftet har främst varit att söka förena kraven på god skolfunktion och byggnadsekonomi.

Skolbyggnadsinvesteringarna inom det allmänna skolväsendet har under senare delen av 1960-talet legat på en mycket hög nivå. Detta beror bl. a. på skolväsendets genomgripande omdaning med åtföljande nya krav på undervisningens innehåll samt på den omfattande befolk­ningsomflyttningen under de senaste decennierna. Investeringarna i skolbyggnader uttryckta i beräknade investeringsramar utgjorde under perioden 1964/651973/74 sammanlagt ca 6 000 milj, kr.

Med hänsyn till den stora omfattningen av skolbyggnadsverksamhe­ten är det av stor vikt alt alla möjligheter till kostnadsbesparingar till­varatas. Jag förutsätter att inga kostnadsökningar kommer att uppstå för stat och kommun med anledning av de förslag jag lägger fram i det följande, SÖ bör även framdeles noga bevaka kostnadsutvecklingen på skolbyggnadsområdet,

Skolbyggandet regleras ingående i gällande författningar. Bl, a. gäller mycket preciserade regler för handläggningen av skolbyggnadsärenden. Dessa bestämmelser har i huvudsakliga delar utformats före kommun­sammanläggningarna. Genom sammanläggningarna har skolstyrelserna numera större resurser för skolplanering och skolans verksamhet i öv­rigt än tidigare. Jag anser det därför angeläget och möjligt att nu vidga det lokala ansvaret ifråga om byggnadsverksamheten för det allmänna skolväsendet. Vidare anser jag i likhet med SÖ, att nuvarande hand­läggningsordning av skolbyggnadsärenden väsentligt bör förenklas. Riks­dagens utbildningsutskott (UbU 1972: 2) har också tidigare uttalat sig för en sådan förenkling. Handläggningsordningen har tidigare i väsent­liga delar fastställts av riksdagen. Jag anser dock att Kungl. Maj:t bör bemyndigas att i fortsättningen meddela erforderliga bestämmelser om

Prop. 1973:174

13

handläggningsordning. Jag avser senare att föreslå Kungl, Maj:t be­stämmelser i huvudsaklig överensstämmelse med följande. Enligt vad jag erfarit ligger mina förslag i det följande också väl i linje med läns-skolnämndsutredningens kommande förslag.

Enligt nuvarande bestämmelser får etl byggnadsförelag för gmndsko-lans räkning inte sättas igång, innan länsskolnämnden prövat lokalbe­hovet. Denna prövning skall ske innan ritningar upprättas, TiU ledning för prövningen har SÖ utarbetat särskilda lokalnormer, Länsskolnämn-dens prövning läggs till grund för SÖ:s beslut om statsbidrag.

Dessa normer möjliggör en tämligen exakt beräkning av kommuns lokalbehov vid olika skolorganisationer. Lokalbehovsprövningen bör därför kunna föras över till kommunen. I ärenden om statsbidrag bör det åligga SÖ att ta ställning till lokalbehovet. I regel blir då SÖ:s beslut mera en bekräftelse på det av kommunen framräknade behovet.

Jag viU i detta sammanhang särskilt understryka att överdimensione­ring av skollokaler eller kostnader överstigande bidragsunderlaget som regel inte heller i fortsättningen bör accepteras. Nuvarande praxis i detta avseende bör alltså gälla. Om en kommun önskar göra avvikelser från gällande lokalnormer bör som hittills gälla att föreslagna planlösningar är pedagogiskt väl underbyggda. Mera radikala avvikelser bör endast genomföras efter samråd med den centrala myndigheten. Den enligt normema totala netlogolvytan bör emellertid inte få överskridas.

Framräkningen av lokalbehovet för gymnasieskolan och fastställelse därav sker f. n. i SÖ. I avvaktan på ställningstagande till länsskolnämnds-utredningens kommande förslag bör någon förändring nu inte ske i detta avseende. Jag är inte heller beredd att i detta sammanhang föreslå någon förändring beträffande skissgranskningen för gymnasieskolan.

Den rådande skissgranskningen för grundskolan är frivillig. Flertalet kommuner utnyttjar dock SÖ:s pedagogiska och tekniska expertis i en frivillig skissgranskning. Jag anser detta samråd vara av stor betydelse från pedagogisk synpunkt och från kostnadssynpunkt. Med anledning av den omfattning den frivilliga skissgranskningen redan har och den principiella uppfattning jag tidigare redovisat angående utökning av den kommunala beslutanderätten, anser jag inte att skissgranskningen för grundskolan bör göras obligatorisk för kommunerna. Jag räknar med när lokalbehovsprövningen överförs till det lokala planet att kom­munerna liksom nu sker utnyttjar SÖ:s resurser på skissgransknings-området.

Enligt gällande bestämmelser skall kommun vid upprättande av skiss­ritningar ge länsläkare, skolläkare och berörd skolpersonal tillfälle att yttra sig om ritningarna, Sveriges lärarförbund. Lärarnas riksförbund. Svenska facklärarförbundet och Skolledarförbundet har i gemensam skrivelse hemställt bl. a. att företrädare för den berörda skolpersonalens fackliga organisationer skall beredas tillfälle att yttra sig över skissrit-

Prop. 1973:174

14

ningar och huvudritningar. SÖ har i sitt yttrande över skrivelsen före­slagit att även berörda elever eUer elevorganisationer skall erhålla denna möjlighet. Jag ser positivt på lärarnas liksom övrig skolpersonals med­verkan vid planering av skolor. Enligt min mening bör denna medverkan dock kunna ske inom ramen för företagsnämndsavtalet (FÖN 68), vilket ger utrymme för såväl särskilda företagsnämnder för skolväsendet som för därtill knutna skolbyggnadskommittéer. Nuvarande, bestämmelser bör därför vara lill fyUest,

I likhet med SÖ anser jag att kommunerna ensamma bör svara för att erforderliga föreskrifter för erhållande av statsbidrag lill byggnads­arbeten följs. Ett flertal handlingar som nu åtföljer ansökan om stats­bidrag kan därigenom slopas. Utöver utdrag av protokoll utvisande att kommunen för sin del beslutat utföra byggnadsföretaget bör SÖ in­fordra endast sådana uppgifter som är nödvändiga för att fastställa lokalbehovet, bestämma statsbidragsbeloppet och kostnadernas skälighet samt kvotkostnaden, dvs, det belopp som skall räknas av från investe­ringsramen.

Beträffande det av SÖ förordcide förslaget till förenkling av hand­läggningsordningen beträffande ombyggnadsärenden har jag i huvudsak ingen erinran. Jag förutsätter emellertid att SÖ även i fortsättningen om skäl kan anses föreligga kommer att infordra underlag för en noggrann kostnadsbedömning.

Efter vad jag inhämtat är den statliga avsyningen huvudsakligen av formell art. Den bör således kunna upphöra, I enlighet med SÖ:s förslag bör dock kommunerna vid ansökan om utbetalning av statsbidrag lämna uppgift om eventuella avvikelser från den nettogolvyta som fastställts som underlag när statsbidraget bestämls eller om eventuellt därefter minskad omfattning av byggnadsarbetena.

De nya reglerna bör träda i kraft den 1 juli 1974,

Byggnadsstyrelsen har under år 1972 upphört att publicera indextal per den 1 januari ingående i styrelsens »byggnadskostnadsindex 63», Dessa indextal, liksom bosladsstyrdsens ortsindex, har legat till grund för beräkning av bidragsunderlagets grundbelopp för statsbidrag till byggnader inom skolväsendet. Grundbeloppet måste nu beräknas med ledning av andra indexserier. Bl, a, kan ett index som utges av statis­tiska centralbyrån komma ifråga. Det torde böra få ankomma på Kungl, Maj:t att fr, o, m, den 1 januari 1973 fastställa de nya grunder efter vilka grundbeloppet skall beräknas.

Prop. 1973:174

15

4 Hemställan

Under åberopande av det anförda hemställer jag alt Kungl, Maj:t föreslår riksdagen att

1,

bemyndiga Kungl, Maj:t att meddela bestämmelser om hand­läggningen av ärenden om statsbidrag till byggnadsarbeten inom skolväsendet,

2,

godkänna att grundbeloppet för statsbidrag för samma bygg­nadsarbeten fr. o. m. den 1 januari 1973 beräknas efter bygg­nadskostnaderna i allmänhet enhgt de grunder som Kungl, Maj:t bestämmer,

3,

godkänna vad jag anfört ifråga om ytor och kostnader för skollokaler.

Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl, Höghet Kronprinsen-Regenten att till riksdagen skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till delta protokoll ulvisar.

Ur protokollet: Britta Gyllensten

Prop. 1973:174

16

Bilaga

Statsbidrag till skolbyggnader m. m.

Departementspromemorian

Inledning

En översyn av nu gällande principer för statsbidrag till skolbyggnader motiveras särskUt av att gymnasieskolan infördes den 1 juli 1971, En an­nan väsentlig omständighet är ett begynnande intresse för att samplanera skollokaler och lokaler för andra ändamål samt att integrera byggandet och utnyttjandet av dessa lokaler. Nuvarande statsbidragssystem har ansetts försvåra en sådan integrering och eftersom bidrag utgår i form av investeringsbidrag ansetts främja nybyggnation av lokaler framför förhyrning även om förhyrning i en viss situation skulle vara lämpligare. Vidare har anförts, att nuvarande handläggningsordning för statsbidrags- och byggnadsärenden är onödigt komplicerad.

Bidraget kan enbart utgå tUl huvudman för skolorna. Bidragssystemet kräver exakta normer för lokalytors storlek. Dessa sistnämnda omstän­digheter kan ses som ett hinder vid integrerad regional planering. Hand­läggningsförfarandet bedöms medföra stora administrativa insatser.

Det nuvarande statsbidraget har emellertid befrämjat att undervis­ningslokaler med likvärdig standard kunnat byggas ganska oberoende av huvudmännens ekonomiska förhållanden. Detta sammanhänger även med de anvisningar om lokalernas utformning m. m. som SÖ utfärdat i anslutning till statsbidragsbestämmelserna.

Utvecklingen mot större kommunala enheter med serviceuppgifter av ökande omfattning gentemot medborgarna även vid sidan av under­visningssystemet ställer allt större krav på den kommunala planeringen och då även på lokalplaneringen. Så kan det från allmänt sociala samt stats- och kommunalekonomiska synpunkter finnas skäl för alt i den totala bebyggelseplaneringen integrera och använda dem för mera än ett ändamål, t, ex. lokaler för undervisning, daghem, förskolor, fritids­hem och hyreshus samt samlingslokaler, motionslokaler och bespis­ningslokaler. Fördelarna med en samlad bedömning av lokalbehov för oUka ändamål bör vara så stora att en integrering stimuleras.

Det viktigaste motivet för ett statligt investeringsbidrag tUl undervis­ningslokalerna och för den nuvarande utformningen av bidraget inom det allmänna skolväsendet har varit att underlätta för huvudmännen att bygga erforderliga lokaler oberoende av kommunens storlek och skatte­underlag. Principerna för bidragsberäkningen varierar beroende på skol­form och huvudman. Ett flertal skäl talar för att byggnadsbidraget till skolbyggnader för grundskolan och gymnasieskolan utformas efter en­hetliga principer. Det år 1965 införda skalteutjämningsbidraget samt de

Prop. 1973:174

17

ökande kommunstorlekarna och det därmed mera jämnt fördelade skat­teunderlaget kommunerna emellan kan anses motivera att bidraget görs oberoende av skatteunderlaget. För etl enhetligt bidragssystem för grundskola och gymnasieskola talar vidare den redan i 1964 års beslut angående reformering av de gymnasiala skolorna m, m. förutsatta sam­ordningen av lokaler för skolor med likartade lokal-, utrustnings- och lärarbehov.

De principiella utgångspunkterna för en ny form av tilldelning av statsbidrag sammanfattas i följande punkter,

a)

Beräkningsgrunder för bidrag till grundskola och gymnasieskola är enhetiiga,

b)

Bidragskonstruktionen är neutral lill om lokalbehov tillgodoses via förhyrning eller byggnation,

c)

Bidragskonstruktionen möjliggör regional samplanering och sam-utnyttjande av lokaler,

d)    Bidragskonstruktionen är enkel.

e)    Handläggning av byggnads- och bidragsärenden förenklas.

f)   Bidragsformen främjar rationalisering och effektivitet i skolbyg­

gandet.

Bidragsmoddlen hyresbidrag per elev och år grundar sig på att dessa utgångspunkter lättast tillgodoses genom att det nuvarande investerings­bidraget till skolbyggnader omformas till ett driftbidrag kombinerat med ett lånesyslem.

Bidragsregler

Normer för beräkning av lokalbehov inom en skolenhet anges i SÖ:s anvisningar för skolbyggnader i vilka bl, a. redovisas SÖ:s beräkningar med normerna som grund för skolor av olika storlek. För grundskolans del finns exempel för olika skoltyper med varierande antal elever. För gymnasieskolans del räknas likaså på skolenheter för olika elevantal. På grundval av lokalnormerna i anvisningarna görs i departements­promemorian en indelning i åtta grupper av lokalbehov för grundskola och gymnasieskola. Var och en av dessa grupper betraktas därefter som en bidragsgrupp. Tre avser grundskolan och fem gymnasieskolan. Alter­nativen som avser grundskolan, innefattar samtliga enligt exempel i anvisningarna en specialklass för låg- och meUanstadieskolorna. Grup­perna, som kallas bidragsgrupper, är följande.

Grupp a 1: Skolenhet med lågstadium med två paralleller och mellan­stadium med två paralleller samt en specialklass. Elevantalet per skol­enhet 300,

Grupp a 2: Skolenhet med tre paralleller på lågstadiet och två på mellanstadiet samt en specialklass. Elevantal per skolenhet 375.

Grupp b 1: Skolenhet med enbart högstadium och fem paralleller. Elevantal 405.

Prop. 1973:174

18

Grupp c 1: I enUghet med lokalbehovsberäkningarna i SÖ:s anvis­ningar för [gymnasiet och fackskolan], där behovsberäkningarna utgår från lokalgrupperingar enligt institulionssystem, har lokalbehovet för elever vid gymnasium (gy) och fackskola (fa) räknats enhetligt för de humanistiska (hu), samhällsvetenskapliga (sh) och ekonomiska (ek) lin­jerna. Eftersom lokalbehovsberäkningar för [yrkesskolan] saknas, har motsvarande elever vid yrkesskolan förts till grupp c 1 med ledning av indelning i SÖ:s anslagsframställning för budgetåret 1970/71 (s. 71). Antal elever per skolenhet 500.

Grupp c 2: Som c 1, Antal elever 550,

Grupp d 1: Grupperingsmetod motsvarande c 1 för naturvetenskap­lig (na) och teknisk (le) linje. 500 elever per skolenhet.

Grupp d 2: Som d 1. Antal elever 550.

Grupp e 1: Den humanistiska-sociala (hum/so) sektorn vid yrkessko­lan har beräknats med ledning av lokalexempel för vårdyrkesskola i SÖ:s anvisningar. Skolenhet med 326 elever/år, varav 140 samtidigt när­varande.

Lokalbehovet per elev inom dessa bidragsgrupper framgår av följande tabell.

Lokalbehov f elev

Bidragsgrupp

mVelev och alternativ

-

_

a

5,5

b

8,3

c

10,1

d

10,0

e

8,5

Genomsnitt ae (totalt)

8,8

Genomsnitt ab (grundskola)

7,1

Genomsnitt ce (gymnasieskolan)

9,9

5,0 8,3 9,6 9,2 8,5 8,3 6,7 9,3

 För bidragsgrupperna b och e, vilka inte har något alternativ 2, anges iden­tiska uppgifter i fortsättningen i kolumnerna 1 och 2.

En av utgångspunkterna vid en övergång från nuvarande byggnads­bidrag av invesleringsbidragstyp till ett bidrag av driftbidragslyp har varit, att nuvarande kostnadsfördelning mellan stat och huvudman i möjligaste mån skall bibehållas. Beräktungarna utgår alltså från att bi­draget motsvarar bidragsunderlaget (900 kr.) uppräknat med byggnads­kostnads- och ortsindex samt kostnader för utvändiga ledningar och planering. Kvotkostnaden per kvadratmeter nettogolvyta beräknades vara 1 618:65 kr. den 1 januari 1969. Detta belopp låg tiU grund för bidragsberäkningar för budgetåret 1970/71.

Underlaget för beräkningen av bidrag per elev motsvarar här för samt­liga bidragskategorier 34 % av kvotkostnaden per kvadratmeter netto­golvyta, dvs. 550:34 kr. per kvadratmeter. Eftersom ett hyresbidrag skulle utgå kontinuerligt per elev och år måste underlaget enligt ovan

Prop. 1973:174

19

 550:34 kr. per kvadratmeter periodiceras för att nuvarande kost­nadsfördelning skall kunna beaktas. I promemorian har gjorts vissa be­räkningar för en fördelning av bidraget på 20, 25 resp. 30 år. Andra fördelningsperioder är också tänkbara. Räntekostnader har inte beaktats vid dessa beräkningar.

Om man låter de redovisade beräkningarna utgå från skolenheter, som är större eUer mindre än de som valts blir storleken av lokalbehovet och därmed hyresbidraget per elev en annan. Enligt SÖ:s anvisningar mins­kar lokalbehovet på samtliga stadier med skolenhetens storlek och antalet parallellklasser. Anledningen härtiU är att möjligheterna till samutnyttjande av lokaler ökar. Samtidigt torde faktorer som t, ex, ökad specialisering vid större skolenheter verka i motsatt riktning,

I de fall en minskning av elevantalet i en glesbygdskommun är en följd av avflyttning från kommunen kan det i vissa fall anses vara rim­ligt med någon form av modifiering av regeln, att bidraget strikt skall följa elevantalet.

Det nuvarande investeringsbidraget justeras med hänsyn till byggnads-och orlsindex. Anpassningen liU kostnadsutvecklingen sker alltså genom uppräkning av bidragsunderlaget enUgt byggnadskostnadsindex.

Ett metodval för att anpassa hyresbidraget per elev till kostnadsut­vecklingen kräver en precisering av i vilket avseende bidragsnivån skall hållas oförändrad. Syftet kan antingen vara att göra bidraget oberoende av förändringar i penningvärdet eller alt konstruera det på ett sådant sätt att det teoretiskt skulle kunna täcka motsvarande del vid en nyin­vestering som i dag.

Den nuvarande konstruktionen av investeringsbidraget medför att eventuella rationaliseringsvinster helt tillfaller huvudmännen. Denna effekt blir följden av varje statsbidragssystem, i vilket bidragsdelen inte anknyter tiU totalkostnaden.

Om ett hyresbidrag framräknat, som i departementspromemorian, ut­gick för samtliga elever skulle det innebära alt kommunema fick stats­bidrag för redan uppförda skolbyggnader två gånger. För att undvika denna effekt och därmed bibehålla en i huvudsak oförändrad kostnads­fördelning blir det enligt promemorian nödvändigt all tillämpa någon form av reduklionsregd, som innebär, att det statsbidrag som erhållits av den enskUda kommunen visst antal år bakåt i tiden avräknas.

Finansiering, planering och administration

Ett hyresbidrag per elev och år i form av ett driftbidrag som ersätt­ning för nuvarande statliga investeringsbidrag tiU skolbyggnationen skul­le medföra, att huvudmännen gick miste om ett kapitallillskott motsva­rande investeringsbidragets storlek i samband med byggandet. Denna del av byggnadskostnaderna måste således finansieras på annat sätt vid ett eventuellt hyresbidrag.  Tre alternativa möjligheter diskuteras. En

Prop. 1973:174

20

möjlighet vore att huvudmännen självfinansierade denna del eller upp­tog allmänna lån. En annan möjlighet skulle vara att statliga lån un­gefär motsvarande det nuvarande investeringsbidraget utgick i enlighet med bostadslånekungörelsen. Den tredje alternativa finansieringsmöjlig­heten vore att lån likaså ungefär motsvarande nuvarande investerings­bidrag utgick enligt en spedell författning, som möjliggjorde lån enligt ungefär samma principer som bostadslånekungörelsen. En sådan speciell lånekungörelse skuUe möjligen kunna vara tillämplig även för lokaler för andra ändamål, som kommunerna har att tillgodose och lill vilka statligt finansieringsstöd utgår nu.

Som underlag för beräkning av låneandel diskuteras möjligheten av att beräkna ett låneunderlag per devplals huvudsakligen vid ny- och tillbyggnad. Ett sådant låneunderlag skulle eventuellt kunna beräknas för var och en av de bidragskategorier som anges. Alternativet är en realprövning av varje byggnadsärende.

Planeringen av lokalbehov för undervisningen skuUe ske på i stort sett samma sätt som i dag. Investeringsplaner, som skulle grunda sig på kommunemas lokalbehovsberäkningar, samordnas och justeras på regional nivå och sammanställs och justeras slutligt på central nivå samt framläggs i samband med anslagsframställningen. Statens ställnings­lagande till investeringsplanerna får liksom i dag formen av investe­ringsramar. Dessa ramar får olika innebörd beroende på vilken finan­sieringsform, som gäller för skolbyggandel. I samtliga fall reglerar de emellertid byggnationens omfattning per budgetår. För att säkerställa att krediter motsvarande dessa ramar finns tillgängliga skulle speciella överenskommelser oavsett finansieringsform kunna träffas med kreditinstituten. Vilka myndigheter på lokal, regional resp. central nivå som skall handha prövningen av låneärenden blir beroende av låne­formen. Det har bedömts som mindre meningsfullt att analysera alla tänkbara alternativ i detta avseende.

Det är inte självklart, att den handläggningsordning som gäUer för bostadslåneärenden bör appUceras i alla detaljer på skolbyggnadsären­dena, om bostadslånekungörelsen eller en speciell kungörelse med mot­svarande innebörd blir tUlämplig för skolbyggnationen. Beträffande handläggningen av byggnadsärenden avseende skollokaler förutsätts att nuvarande ordning gäller i det fall kommunerna helt självfinansierar byggandet. Det slutliga ställningstagandet förutsätts emellertid ske inom länsskolnämnderna, som då har att tillse att centralt utfärdade anvis­ningar följts.

För de centrala anvisningarna, dvs. SÖ:s anvisningar angående skol­byggandet, antyds att det skulle kunna vara en fördel med tanke på möjUgheterna tiU en regional samplanering av lokalbehov, om dessa i vissa avseenden gavs karaktären av minimikrav. Detta gäller framför allt lokalnormerna, I den utsträckning huvudmannen begär lån för lo-

Prop. 1973:174

21

kaler med kvalitetskrav, som överstiger minimikraven skulle detta vara motiverat av att skoUokalerna redan före byggnationen planerades för alt tiUgodose lokalbehov för andra ändamål än undervisning.

Remissyttrandena

Inledning

Den helt övervägande delen av remissinstanserna anser, att de nuva­rande bestämmelserna om statsbidrag lill skolbyggnader bör ändras. Meningarna går visserligen isär vad gäller förändringens omfattning och inriktning. Oavsett vUken principiell utformning remissinstanserna fin­ner lämpligast, är de dock i stor utsträckning ense om att vid en för­ändring främst följande krav bör tillgodoses, nämligen

att ett integrerat byggande underlättas, att huvudmännens procen­tuella andel av byggnadskoslnaderna inte ökas, att betingelserna för skolans verksamhet beaktas, att huvudmännens handUngsfrihet ökas samt att handläggningen av byggnadsfrågorna förenklas.

Det framhåUs att kommunerna f, n, har att följa en rad bestämmelser beträffande skollokalernas storlek och utformning, skoltomtens storlek, läge och beskaffenhet m, m. Man är medveten om att dessa bestäm­melser verksamt bidragit tiU förverkligandet av en någorlunda likvärdig skolbyggnadsstandard kommunerna emellan. Främst anses detta ha varit av betydelse i mindre kommuner, för vilka ett skolbygge ofta varit eko­nomiskt och administrativt betungande, I samma mån som kommunerna genom sammanläggningar blir större, ökar emellertid tillgången till kva­lificerade specialister för den enskilda kommunen, varigenom risken för felplaneringar o, d, minskar. Det hävdas därför att man utan fara kan fortsätta den uppmjukning av de statliga föreskrifterna som ägt rum under senare år. Där så kan ske ulan alltför stora olägenheter bör spe-cialdestinerade statsbidrag ersättas med årliga driftbidrag, som utgår med schablonarlade belopp. Bidragsvillkoren kan i stor omfattning be­gränsas.

Nära nog samtliga remissinstanser behandlar frågor som samman­hänger med ett integrerat uppförande och utnyttjande av skolbyggnader. Ätskilliga av de till integrering positivt inställda instanserna framhåller, att om byggnadsprogrammet för skolans utrymmen kan behandlas friare och skollokalerna i byggnadsteknisk mening inte behöver lösas som en från övrig bebyggelse avskild och intern angelägenhet, uppslår möjlig­heter till nya byggnadsfunktionelit värdefulla kombinationer. Samord­ningen anses kunna leda till att skolan traditionellt tillhöriga utrymmen kan användas för andra funktioner i samhället, antingen i principiellt oförändrad form eller med modifikationer som även kan visa sig vara lill fördel för skolans verksamhet.

Flera remissinstanser anger oUka aktiviteter och lokaler som anses

Prop. 1973:174

22

kunna förekomma i en integrerad anläggning. Bl. a, nämns barnstugor, ungdoms- och fritidsverksamhet, folkbildningsarbete, bibliotek, teater och film, kyrklig verksamhet, gymnastik och idrott, hälsovårdsverksam­het, malsalar, reception, tvätt, post och närbutik.

Även om integrerat byggande och utnyttjande kan leda lill ett mera komplicerat samrådsförfarande mellan representanter för de verksam­heter som skall integreras och till begränsningar i rörelsefriheten för vissa aktiviteter, bedöms fördelarna mer än väl uppväga angivna nack­delar.

Bidragsregler

Remissinstansema har förhållandevis ingående behandlat de grund­läggande principer som enligt deras mening bör bestämma byggnads­bidragets utformning och funktioner. Därutöver har de med anledning av den i promemorian framförda tanken att omforma investeringsbi­draget till ett driftbidrag anfört vissa synpunkter och omständigheter som belyser deras uppfattning angående grunderna för en dylik föränd­ring.

Länsskolnämnderna i Östergötlands och Gävleborgs län, Örebro läns landsting, Göteborgs och Nora städer, servicekommittén m, fl, remiss­instanser menar, att byggnadsbidragets omformning till ett driflbidrag skulle underlätta ett integrerat byggande och ett samordnat utnyttjande av lokalerna. Förändringen anses vidare medföra bl, a, större frihet för huvudmännen att utforma byggnaderna på ett rationellt och från ekono­miska synpunkter fördelaktigt sätt, jämställdhet i statsbidragshänseende mellan alternativen egna lokaler resp, förhyrda lokaler samt större en­kelhet i administrativt avseende,

RRV, länsskolnämnden i Skaraborgs län, Östergötlands läns lands­ting, Stockholms stad m, fl, remissinstanser anför vissa synpunkter av negativ art mot etl lill driftbidrag omformat investeringsbidrag. Sålunda kan nämnas att RRV ifrågasätter om det föreslagna systemet medför några väsentliga fördelar framför nu gällande system. Länsskolnämnden i Skaraborgs län gör bl, a, gällande, att förändringen kan befaras leda till fördyringar, varjämte det årligen återkommande arbetet med hyres­bidragen, rekvisition, utbetalning och granskning skulle öka, Stockholms stad framhåller, alt förhyrning av skoUokaler inte sällan leder till för­sämrad standard vad gäller utemUjö, avstånd tUl gymnastik- och skol­måltidslokaler m, m.

Mot bakgrunden av den principiella diskussionen rörande investerings­bidragets omformning tiU ett driftbidrag behandlar remissinstanserna det i departementspromemorian presenterade systemet med hyresbidrag per elev och år. Åsikterna om detta system gått vitt isär.

Linköpings och Eslövs städer, Överkalix kommun m. fl. remissinstan­ser biträder eller har inga erinringar mot ett dylikt system.

Prop. 1973:174

23

Åtskilliga remissinstanser biträder det diskuterade alternativet men förordar mer eller mindre omfattande ändringar och tillägg. Så är fallet med t. ex. Östergötlands, Örebro och Västernorrlands läns landsting, länsskolnämnderna i Östergötlands och Gävleborgs län, Järfälla, Götene och Undersåkers kommuner, Luleå stad, TCO, SACO och kulturrådet.

Ett icke obetydligt antal remissinstanser tar mer eller mindre bestämt avstånd från en lösning av byggnadsbidraget enligt den framlagda mo­dellen, nämligen bl. a. SÖ, RRV, länsskolnämnderna i Malmöhus och Skaraborgs län, Stockholms, Göteborgs, Örebro och Sundsvalls städer samt Åstorps, Partille och Gällivare kommuner.

Följande redovisning må belysa remissinstansernas uppfattning angå­ende statsbidragssystemet för skolbyggnader.

Linköpings stad ansluter sig när det gäller grunderna för beräkning av ett eventuellt hyresbidrag helt lill tanken att det skall beräknas per elev och år. En uppddtung av hyresbidraget i olika bidragsgrupper be­roende på stadium och skolform anses också berättigad. För att undvika onödiga jämförelser mellan olika primärkommuner och diskussioner inom den egna kommunen skulle det vara till fördel om centrala rekom­mendationer beträffande lokalbehov utfärdades. Detsamma gäller även lämpligt maximiavstånd mellan hem och skola för elever i tätorter på olika stadier och i olika skolformer. Vidare framhålls nödvändigheten av att primärkommunen i elevunderlaget även får inräkna elever inom vuxenutbildning, eftergymnasial utbildning av olika slag, kombinations-utbUdiung o. d. utbildningsformer, som inte direkt hör tiU det reguljära skolväsendet i kommunen.

Östergötlands läns landsting förklarar att bidrag per elev synes vara en användbar metod för statligt stöd till skolväsendet men ifrågasätter, om inte bidraget bör uppdelas i ett basbelopp som inte påverkas av elev­antalet och ett rörUgt belopp som är avhängigt av elevantalet. En diffe­rentiering av bidraget betecknas som ofrånkomlig. Örebro läns lands­ting gör gäUande, att hyresbidraget bör baseras på antalet fastställda elevplatser. TiUfällig nedgång i elevantalet bör ej få inverka på bidragets storlek, eftersom lokalbehovet måste vara grundat på planerat antal elevplatser. Skulle det godkända antalet elevplatser behöva minskas, bör kommunen ha skälig tid att disponera lokalerna helt eller delvis för annat ändamål, innan bidraget reduceras. Bidragsgruppernas antal bör inskränkas till två. Västernorrlands läns landsting anser, att det före­slagna bidragssystemet på ett negativt sätt kan påverka statsbidragsgiv­ningen till glesbygdskommuner med sviktande elevunderlag. Vidare framhålls att om man grundar driftbidraget på det faktiska elevantalet, kan bidragsbeloppen kommunerna emeUan bli likvärdiga endast under fömtsättning att elevtätheten är densamma. Ett driftbidrag beräknat på det elevantal för vUket skolan är lokalbehovsprövad och inte på det faktiska elevantalet skulle enligt landstingets mening vara mera rättvist.

Prop. 1973:174

24

Utan att närmare utveckla tanken nämner landstinget därjämte, att initialkostnaderna vid byggnationea kan variera högst väsentligt, allt­efter de utbildningsaktiviteter för vilka lokalerna är avsedda och att denna omständighet bör beaktas vid differentieringen av hyresbidraget.

Även länsskolnämnderna i Östergötlands och Gävleborgs län gör gäl­lande, att om elevantalet skall vara utgångspunkt för dimensioneringen av hyresbidraget, erfordras ett kompletterande bidrag som komjjenserar kommuner med små skolenheter och små klasser. För grundskolans del varierar nämligen klassernas storlek i avsevärd grad med hänsyn till befolkningsförhållandena. Skolor i kommuner med dominerande tät­ortsstruktur har i regel mera välfyllda klasser än skolor i utpräglade landsbygdskommuner. Båda länsskolnämnderna hävdar vidare att an­talet bidragsgrupper bör begränsas så långt det visar sig lämpligt och möjligt. Skolformen anses utgöra den naturliga indelningsgrunden, med införande av eventuella underavdelningar,

Götene och Undersåkers kommuner uppmärksammar framför allt bidragssystemets ovan berörda konsekvenser för glesbygds- och utflytt­ningskommuner,

TCO uttalar farhågor för att utformningen av det diskuterade bi­dragssystemet kan fresta kommunerna att i sparsamhetsnit uppföra allt­för stora skolenheter. Sådana kan ej skapa gynnsamma arbetsbetingelser för vare sig lärare eller elever. Till skillnad från flertalet övriga remiss­instanser som yttrar sig i frågan anser TCO vidare att antalet bidrags-gmpper bör utökas. Vad gäller grundskolan bör det t, ex. finnas en grupp omfattande en kombinerad LMH-skola, TCO understryker också viklen av att stimulansbidragen till viss utrustning i skolorna får kvar­stå. Dessa bidrag betyder enligt TCO:s mening mycket för en god och likvärdig utrustning i skolorna landet över,

SÖ tiUstyrker, att frågan om övergång till driftbidrag undersöks och övervägs ytterligare, SÖ har vid sin behandling av departementsprome­morian funnit, alt den föreslagna utformningen av driftbidraget är rätt komplicerad. Vid det fortsatta utredningsarbetet bör därför förenk­lingar övervägas. Om möjUgt bör antalet bidragsgrupper minskas. Det anges som önskvärt med blott en grupp men SÖ är medveten om att detta kan vara alt driva förenklingen för långt. Eftersom ett bidrag per elev och år kan medföra en ojämn fördelning från rättvisesynpunkt, bör i stället ett driftbidrag per klass och år ytterligare övervägas. Sär­skilt i kommuner med små klasser ger ett bidrag per elev ett för kom­munen ogynnsamt utfall.

RRV hävdar, att utgångspunkten för bestämning av metod för be­räkning av statsbidrag bör vara att åstadkomma styrning och effektivitet i skoldriften. En fördelning av byggnadskostnaderna per elev synes inte ge sådana incitament för verksamheten. En fast kostnad är enligt RRV:s mening intressant endast i de fall, där det är fråga om att be-

Ptop. 1973:174

25

döma under- resp. överkapacitet i driften. Tveksamhet anmäls även beträffande skäligheten i beräkningen av hyresbidraget.

Länsskolnämnden i Skaraborgs län finner, att orättvisor skulle uppstå för kommunerna vid beräkning såväl per elev som.per klassavdelning; Tätorterna skulle gynnas i det förra fallet och missgynnas i det senare. För glesbygderna och avfolkningsområdena bleve förhållandet det om­vända. Vidare anser nämnden, att indelningen av eleverna i bidrags­grupper kan förmodas bU ett krångligt och arbetskrävande system, som inte skapar större rättvisa än det nuvarande systemet.

Länsskolnämnden i Malmöhus län erinrar om att de av SÖ utfärdade lokalnormerna har sin förankring i den enskilde elevens behov av undervisningsyta. Skolans storlek bestäms sålunda mot bakgrunden av det beräknade elevantalet. Enligt nämndens mening ligger det därför nära till hands att pröva om investeringsbidraget skulle kunna om­formas till ett driftbidrag i form av hyresbidrag. Svagheten träder emellertid snabbt fram, om man beaktar att golvytan är konstant men att det elevantal som får sin undervisning på denna yta varierar år från år. Dessa variationer är ofta betydande. Nämnden framhåller vidare, att dupliceringar inte är ovanliga i utbyggnadsområdena. T. o. m. tre klasser om ett rum har enligt dess erfarenhet förekommit. Här skulle ett per elev beräknat hyresbidrag ge oskälig överkompensation. Rakt motsatt verkan skulle uppstå i utglesningsområden. De ogynnsamma verkning­arna av ett varierande elevantal gör det enligt nämndens mening inte möjligt att ersätta nuvarande investeringsbidrag med ett driftbidrag i form av ett hyresbidrag per elev och år.

Stockholms stad framhåller, att det nuvarande systemet för kom­munen innebär en garanti för att varje skolbyggnadsföretag blir stats-bidragsberättigat. Denna garanti försvinner med den föreslagna omlägg­ningen, enligt vilken bidragets storlek inte längre är beroende av om­fattning av de kommunala investeringarna utan enbart av elevantalet och dess variationer olika år. De nya reglerna anses inte stimulera kom­munerna att bygga nya skollokaler. Följden kan bli att från funktions­synpunkt olämpliga lokaler tas i bruk eller bibehålls under lång tid. En rationell organisation av skolväsendet kan på så vis komma att försvåras.

Stockholms stad finner inte heller det nya bidragssystemet ägnat att främja en anpassning av skolbyggandet efter ändrade fömtsättningar och den snabba pedagogiska och tekniska utvecklingen. Här föreligger en betydelsefull skillnad mot det nuvarande systemet som möjliggör för kommunen att få bidrag till åtgärder föranledda av reformarbetet samt till förbättringar av de yttre betingelserna.

Det framlagda systemet får vidare konsekvenser som betecknas som sakligt otUlfredsstäUande. Den situationen kan lätt uppkomma, att det i en kommun föreligger ett betydande nyinvesteringsbehov, exempelvis på grund av nyproduktion inom nyexploateringsområden med utglesning

Prop. 1973:174

26

inom äldre stadsdelar, trots att det totala elevantalet i kommunen inte förändras. I detta läge (som Stockhiolm befinner sig i) skulle den statliga bidragsgivningen inte komma att öka enligt det nya systemet. Skolre­former m. m. får vidare ofta omfattande investeringsmässiga konse­kvenser, vartill hyresbidraget inte tar hänsyn, såvida detta inte blir föremål för särskilda uppräkningar.

Sundsvalls stad anser, att svårigheter kommer att uppstå när det gäl­ler att behålla den nuvarande kostnadsfördelningen mellan stat och kommun, både vad gäller glesbygdskommuner och starkt expansiva kommuner. SundsvaU, som får anses tillhöra den senare gmppen, kom­mer med tillämpning av det nya systemet enligt gjorda beräkningar att få vidkännas en icke obetydlig bidragsminskning, vilket sammanhänger med att skolbyggnaderna i områden som nyexploateras under en längre tidsperiod redan från början får utbyggas för det fulla utnyttjandet vid slutet av tidsperioden. Detta skulle förebyggas om man beräknade hyres­bidraget inte efter det faktiska elevantalet varje år ulan på det elevantal, för vilket skolan var lokalbehovsprövad. Staden förmodar vidare, att det administrativa arbetet inte kommer att minska vid en övergång från investerings- tiU driftbidrag. Det sammanlagda handläggningsarbetet genom uppföljning av elevantalet m, m, under en lång följd av är för­utses nämligen inte bli mindre än det som förorsakas av nuvarande bestämmelser.

Finansiering, planering och administration

De i departementspromemorian diskuterade tre vägarna att täcka bortfallet av det nuvarande investeringsbidraget behandlas i ett stort antal utlåtanden.

Alternativet att genom självfinansiering eUer allmänna lån tillgodose medelsbehovet betecknas av flera remissinstanser som den från admini­strativa synpunkter enklaste lösningen. Endast SACO förordar dock denna utväg. I övrigt ställer man sig avvisande till alternativet. Själv­finansiering kommer direkt att påverka skattesatsen. Lån kan visa sig svåra att erhålla vid önskad tidpunkt och förorsakar betydande ränte­kostnader,

I valet mellan de övriga båda alternativen fördelar sig remissinstan­serna ungefär lika. Utvägen att erhålla statliga lån i enlighet med bo­stadslånekungörelsen förordas av bl. a. RRV, bostadsstyrelsen, Östergöt­lands läns landsting, Eslövs och Linköpings städer samt Järfälla och Överkalix kommuner. Finansieringen genom statliga län enligt en spe­ciell författning tillstyrks av bl. a. servicekommittén, Örebro läns lands­ting, Stockholms, Nora och Sundsvalls städer samt Undersåkers kom­mun. I några fall lämnas frågan om den lämpligaste lånemöjligheten öppen, så t. ex. i yttrandena från länsskolnämnden i Gävleborgs län och Göteborgs stad.

Prop. 1973:174

27

Endast ett relativt litet antal remissinstanser behandlar olika metoder alt beräkna låneunderlaget.

Ett låneunderlag per elev betecknas som ett ändamålsenligt förfaran­de av t. ex. Östergötlands läns landsting, Stockholms stad och SACO. Metoden gör det enkelt att i förväg beräkna lånets storlek.

Bostadsstyrdsen, servicekommittén m. fl. remissinstanser anser, att samma tillvägagångssätt bör tillämpas vid beräkning av låneunderlaget för alla lokaler i ett bostadsområde och förordar bostadsstyrelsens me­tod.

Uppfattningen angående prövnings- och planeringsförfarandet be­stäms i stor utsträckning av resp. remissinstansers inställning tUl grund­principerna för bidragssystemets utformning. Delade meningar kommer sålunda till uttryck i vissa avseenden. Nära nog genomgående under­stryks emeUertid i remissvaren, att eventuella förändringar bör leda till ökad samordning på olika nivåer samt till decentraUsering av handlägg­nings- och beslutsfunktioner tiU regionala och lokala organ.

Innehåll

Sida

1 Inledning

4

2 Handläggningsordningen

5

2.1 Gällande regler

5

2.1,1 Lokalbehovsprövning

5

2.1.2 Skissgranskning

6

2.1,3 Handläggning vid ansökan om statsbidrag

6

2.1.4 Avsyning

7

2.2 Skolöverstyrelsen

7

2.2,1 Lokalbehovsprövning

7

2.2,2 Skissgranskning

8

2.2,3 Handläggning vid ansökan om statsbidrag

8

2.2.4 Avsyning

9

2.3 Remissyttrandena

9

3 Departementschefen

11

4 HemstäUan

15

BUaga

16

TRYCKERIBOLAGET    IVAR    H/liGGSTROM    AB,    STOCKHOLM    1873